ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 36, 2021-06-29 00:00

מיקי לוי: היום יום שלישי, י"ט בתמוז התשפ"א, 29 ביוני 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעכם כי על פי סעיף 96(ה)(1) לתקנון הכנסת, עקב מינויים של חברי הכנסת שלהלן לשרים ביום ג' בתמוז התשפ"א, 13 ביוני 2021, הורדו מסדר-היום הצעות חוק שהגישו כמציעים יחידים, ושמם נמחק מהצעות חוק שהיו שותפים להן עם מציעים אחרים: קארין אלהרר, אורנה ברביבאי, עודד פורר, מאיר כהן, גדעון סער, יפעת שאשא ביטון, אלעזר שטרן, מרב מיכאלי, תמר זנדברג, עיסאווי פריג', ניצן הורוביץ, יועז הנדל, אביגדור ליברמן, אילת שקד, יאיר לפיד, מירב כהן, זאב אלקין, נפתלי בנט, עמר בר לב, מתן כהנא, חמד עמאר ויואל רזבוזוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, על פי סעיף 96(ה)(2) לתקנון הכנסת, עקב מינוים של חברי הכנסת לשרים ביום ג' בתמוז התשפ"א, 13 ביוני 2021, הם הודיעו שחברי כנסת אחרים יהיו יוזמים של הצעות חוק במקומם כמפורט להלן: קארין אלהרר העבירה את הצעותיה לחברי הכנסת מירב בן ארי, ולדימיר בליאק ויוראי להב הרצנו; עודד פורר העביר את הצעותיו לחברי הכנסת יוליה מלינובסקי, אלינה ברדץ' יאלוב ואלכס קושניר; מאיר כהן העביר את הצעותיו לחברת הכנסת מירב בן ארי; גדעון סער העביר את הצעותיו לחברי הכנסת צבי האוזר, שרן מרים השכל ומאיר יצחק הלוי; יפעת שאשא ביטון העבירה את הצעותיה לחברות הכנסת שרן מרים השכל, מירב בן ארי ועידית סילמן; אלעזר שטרן העביר את הצעותיו לחברי הכנסת ולדימיר בליאק ומירב בן ארי; מרב מיכאלי העבירה את הצעותיה לרם שפע, גלעד קריב, אבתיסאם מראענה, אפרת רייטן מרום ואמילי חיה מואטי; תמר זנדברג העבירה את הצעותיה לחברי הכנסת מוסי רז, ג'ידא רינאוי זועבי, גבי לסקי ומיכל רוזין; עיסאווי פריג' העביר את הצעותיו לחברי הכנסת מוסי רז וגבי לסקי; ניצן הורוביץ העביר את הצעותיו לחברת הכנסת מיכל רוזין; אורנה ברביבאי העבירה את הצעותיה לחברי הכנסת רם בן ברק, יוראי להב הרצנו וולדימיר בליאק; חמד עמאר העביר את הצעותיו לחבר הכנסת אלכס קושניר; מתן כהנא העביר את הצעותיו לחבר הכנסת ניר אורבך.

ירדנה מלר-הורוביץ: שמם של חברי הכנסת שמונו לשרים נמחק מהצעות חוק אלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

מיקי לוי: נעבור למתכונת שהייתה נהוגה עד עתה: אני אפעיל את השעון, וכל מי שילחץ יירשם.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השבוע מצוין יום ההזדהות הבין-לאומי עם קורבנות עינויים.

עופר כסיף: למרות החלטת בג"ץ משנת 1999 שלפיה עינויים הם אסורים באופן מוחלט, מדינת ישראל עוד לא חוקקה חוק נגד עינויים, ובשנת 2021 עדיין מתקיימים בה עינויים ויחס בלתי אנושי ומשפיל כלפי בני אדם.

עופר כסיף: סאמר ערביד נעצר בספטמבר 2019 לאחר רצח רינה שנרב, זיכרונה לברכה.

עופר כסיף: שלושה ימים לאחר מעצרו הובא ערביד לבית החולים במצב אנוש, כשהוא סובל מחבלות קשות, שברים רבים בחלקי גופו וכשל כלייתי חריף.

עופר כסיף: לאחר שבועיים שהיה מורדם ומונשם, הוחזר לחקירת שב"כ.

עופר כסיף: בינואר האחרון הוחלט לסגור את תיק החקירה נגד חוקריו של ערביד – ציטוט: בהיעדר תשתית להוכחת ביצוע העבירה – סוף ציטוט.

עופר כסיף: אני קורא לממשלת ישראל לחוקק חוק נגד עינויים ולהפסיק לאלתר את הפגיעה בגופם ובנפשם של האנשים המוחזקים במתקני הכליאה שלה.

עופר כסיף: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת כסיף.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה 16, והפעם אני רוצה לתת ביאור מילוני לכמה מושגים מהונדסים.

אבי מעוז: חופש הביטוי, כוונתו – זכותו הבלעדית של ציבור נאור לסתום את פיהם של מי שלא חושבים כמותו.

אבי מעוז: מהי זכות המחאה?

אבי מעוז: זכות יסוד המוקנית לארגוני שמאל כדי להוריד את הימין מהשלטון; ארגוני נשים פמיניסטיות, הכוונה – התאגדויות של נשים שבכסות הדאגה לנשים מוכנות לפגוע בנשים שונות מהן, דתיות, חרדיות; ימינה, הכוונה – תחפושת של מפלגת שמאל; הבטחה לפני הבחירות, כוונתה – אמצעי לגנבת קולות ולהשגת השלטון במרמה; הבטחה ליבתית – הכוונה היא תירוץ עלוב להפרת הבטחות; ממשלת אחדות – הדרת הימין והחרדים תוך קואליציה עם תומכי טרור; דמוקרטיה – שלטון הרוב, ובתנאי שדעת הרוב תואמת לדעת הרוב של הציבור הנאור.

אבי מעוז: מדינה יהודית מהי?

אבי מעוז: מדינה שבה מותר ליהודים לגור ואפילו לקיים את מצוות הדת היהודית, ובלבד שהדבר לא יגלוש להשפעה כלשהי על המרחב הציבורי.

אבי מעוז: אני ממליץ לשליחי הציבור לכבד את שולחיהם ולדבוק באמת ובערכים, כי סוף האמת לנצח.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני רק מבקש מחברי הכנסת להשתדל להיצמד לדקה אחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, הקהילה היהודית במיאמי מתמודדות בימים הללו עם אסון נורא שאת סופו עדיין איננו יודעים מבחינת הקורבנות.

אוריאל בוסו: אני רוצה לחזק את ידי הקהילה ומשפחותיה ואת המשלחות שנסעו לסייע, גם משלחת פיקוד העורף וגם משלחת זק"א, שעושות עבודת קודש במקום, בתנאים-לא-תנאים, בעזרת השם, שעדיין יהיו סיכויים למצוא שם ניצולים, וגם אם לא – לטפל בכבוד המת בכבוד הראוי לו, כמו שצריך.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: השבוע מצוין יום ההזדהות הבין-לאומי עם קורבנות עינויים.

עאידה תומא סלימאן: למרות החלטת בג"ץ משנת 1999 שלפיה עינויים אסורים באופן מוחלט, מדינת ישראל עוד לא חוקקה חוק נגד עינויים, ובשנת 2021 עדיין מתקיימים בה עינויים ויחס בלתי אנושי ומשפיל כלפי בני אדם.

עאידה תומא סלימאן: בשנת 2015, במהלך מעצר של צעירה פלסטינית בשטחים ובהוראת המפקדים בשטח, רופאה צבאית וחיילת ערכו בצעירה חיפוש וגינלי ואנאלי כפוי ובלתי חוקי למרות התנגדותה.

עאידה תומא סלימאן: לפני כמה חודשים הוחלט לסגור את תיק החקירה מחוסר ראיות.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד מהנוכחים בזמן המקרה לא שילם מחיר על פגיעה קשה שעברה צעירה פלסטינית במהלך מעצרה.

עאידה תומא סלימאן: בחקירה במצ"ח טען המח"ט שפיקד על המעצר: מבחינתי כששב"כ מגיעים, הם מביאים את הצורך או את החוק בעניינים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אם הייתי מבין בנקודת הזמן שאני עובר על החוק, הייתי עוצר את המשימה, אבל לאור העובדה שזו משימה שירדה מהשב"כ, הבנתי שזה מה שצריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לממשלת ישראל לחוקק חוק נגד עינויים ולהפסיק לאלתר את הפגיעה בגופם ובנפשם של האנשים המוחזקים במתקני הכליאה שלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: אני הפעם רוצה לקרוא את הנאום שלי, אני לא רגיל לזה.

סמי אבו שחאדה: בגלל בעיית העיניים, יכול להיות שייקח לי כמה שניות קצת יותר, אז אני אשמח לסבלנותך.

סמי אבו שחאדה: השבוע מצוין יום ההזדהות הבין-לאומי עם קורבנות עינויים.

סמי אבו שחאדה: למרות החלטת בג"ץ משנת 1999 שלפיה עינויים הם אסורים באופן מוחלט, מדינת ישראל עוד לא חוקקה חוק נגד עינויים, ובשנת 2021 עדיין מתקיימים בה עינויים ויחס בלתי אנושי ומשפיל כלפי בני אדם.

סמי אבו שחאדה: עדותו של א’: נחקרתי בחקירה אינטנסיבית במשך 35 יום.

סמי אבו שחאדה: במהלכם בקושי ישנתי, ואיבדתי תחושת זמן.

סמי אבו שחאדה: החקירה כללה הרבה תנוחות ממושכות וכואבות.

סמי אבו שחאדה: למשל, היו שמים אותי על כיסא ללא משענת – יש לזה שם, אדוני היושב-ראש, "תנוחת בננה" – החוקר היה מחזיק את רגלי מסובבת סביב רגלי הכיסא, ואז דוחף את גבי לאחור בזווית קהה.

סמי אבו שחאדה: אחר כך העמידו אותי, כיסו את עיניי וסטרו לי.

סמי אבו שחאדה: חוקר אחד סטר עד שאיבדתי את השמיעה באוזן ימין ונפלתי על הרצפה.

סמי אבו שחאדה: כתוצאה מכך יש לי נקב בעור התוף.

סמי אבו שחאדה: איבדתי את ההכרה כמה פעמים.

סמי אבו שחאדה: לא הייתי מסוגל ללכת.

סמי אבו שחאדה: העבירו אותי ממקום למקום בגרירה או בכיסא גלגלים.

סמי אבו שחאדה: החוקר איים עליי שאם לא אודה, אצא מהחקירה נכה או פגוע בשכלי.

סמי אבו שחאדה: אני מסיים.

סמי אבו שחאדה: אני קורא לממשלת ישראל לחוקק חוק נגד עינויים ולהפסיק לאלתר את הפגיעה בגופם ובנפשם של האנשים המוחזקים במתקני הכליאה שלה.

סמי אבו שחאדה: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו למעשה מתקרבים בצעדי ענק לקראת שנת השמיטה.

משה אבוטבול: כידוע, אחת לשנים אנו מצווים על ידי התורה הקדושה להשמיט את הקרקעות ועוד מצוות שקשורות בנושא הזה; גם שמיטת כספים וכו' וכו'.

משה אבוטבול: אני חושב שכאן המקום לקרוא לממשל החדש שכעת נתמנה לעשות כל שלאל ידו – מה שפעלו גם בשנים עברו בשנות השמיטה – לקדם את אותם חקלאים שנקראים בבחינת "גִּבֹּרי כֹחַ עֹשי דברו לשמֹע בקול דברו", שאותם החקלאים יוכלו לזכות לקבל מלגה או כל דבר אחר בנחת, להשמיט את השדות ולקיים את המצוות התלויות בארץ.

משה אבוטבול: אני יודע שלא כולם מכירים את המצוות, לכן יש מכונים שלמים שמדברים בנושא הזה ויכולים לתת מידע, גם למשרד החקלאות ולעומד בראשו וגם לחזק ולעודד את כל אלה שומרי השמיטה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משה אבוטבול: בשורות טובות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מוסי רז: מוותר.

מיקי לוי: מוותר.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אתה רוצה?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

בועז טופורובסקי: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות כנסת, עוד שבוע נוראי בדרכים: ביום שני, 21 ביוני, נפטר מפצעיו רוכב אופניים, גבר בן 37, שנפגע סמוך לצומת עדנים בתאריך 20 ביוני; עוד באותו היום נהרג נער בן 17 בדרך המייסדים בכפר יהושע; ביום רביעי, 23 ביוני, נהרגה צעירה בת 32 בכביש 806 סמוך למחו"ה אלון; ביום שבת, 26 ביוני, נהרג הולך רגל, גבר בן 88, בתאונת דרכים בבאר שבע; אתמול, 28 ביוני, נהרגה הולכת רגל, אישה בת 40, שנפגעה מאוטובוס ברחוב העלייה בתל אביב; לפנות בוקר נהרג צעיר בן 26 בתאונת שרשרת ליד יוקנעם.

בועז טופורובסקי: שישה אזרחים נהרגו בשבוע החולף.

בועז טופורובסקי: יהי זכרם ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, ביקשת.

מיקי לוי: בבקשה.

גבי לסקי: מוותרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יש עוד מישהו במליאה שמבקש?

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר עיסאווי, חבריי חברי הכנסת, השבוע מציינים את יום ההזדהות הבין-לאומי עם קורבנות עינויים.

אוסאמה סעדי: למרות החלטת בג"ץ משנת 1999 שלפיה העינויים הם אסורים באופן מוחלט, מדינת ישראל עוד לא חוקקה חוק נגד עינויים, ובשנת 2021 עדיין מתקיימים בה עינויים ויחס בלתי אנושי ומשפיל כלפי עצורים ואסירים.

אוסאמה סעדי: ל' נעצרה והועברה לחקירת שב"כ שנמשכה 35 ימים.

אוסאמה סעדי: אחרי הלילה הראשון, בעודה אזוקה ועם כיסוי עיניים, היא הושבה על כיסא נמוך בחדר החקירות, ושם קשרו אותה לכיסא מאחורי הגב תוך כדי איומים שיביאו גם את ילדיה ויעצרו אותם אם לא תדבר, שאם לא תודה יהרסו את חייה.

אוסאמה סעדי: במשך שבועיים וחצי מתוך החקירה היא נחקרה למשך 20 שעות ביום כשהיא אזוקה לכיסא.

אוסאמה סעדי: ל' מספרת: לא יכולתי ללכת, לזקוף את הגב.

אוסאמה סעדי: העייפות והכאבים בגב ובראש השתלטו עליי.

אוסאמה סעדי: הדבר הקשה ביותר היה מניעת השינה.

אוסאמה סעדי: אני קורא לממשלת ישראל לחוקק חוק נגד עינויים ולהפסיק לאלתר את הפגיעה בגופם ובנפשם של האנשים המוחזקים במתקני הכליאה שלה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יריב לוין: חשבתי שאתה מתאר את הכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הרשימה סגורה, אבל יש עוד מישהו שרוצה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ניגשים לנושא הבא – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 22), התשפ"א–2021.

מיקי לוי: יציג את התקנות השר עיסאווי פריג', בשם שר הבריאות.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חברים וחברות, אני מציג בזאת אישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 22), התשפ"א–2021.

עיסאווי פריג': חבריי וחברותיי חברי הכנסת, מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 22), התשפ"א–2021, לפי סעיף 4(ד)(2)(ג) לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

עיסאווי פריג': בהתאם למנגנון הקבוע בחוק, ככל שבתוך שבועיים לא מתקבלת החלטה על ידי ועדת הכלכלה של הכנסת או ועדה אחרת שתוסמך לכך, על מליאת הכנסת לדון בתקנות ולאשרן או לא לאשרן.

עיסאווי פריג': ביום 11 ביוני 2021, נוכח נתוני התחלואה בעולם והחשש מיבוא תחלואה לישראל מחו"ל, ובפרט של וריאנטים חדשים לנגיף הקורונה שעשויים להיות מסוכנים, אישרה הממשלה את תיקון 22 לתקנות התעופה.

עיסאווי פריג': תיקון זה האריך את התוקף של תקנות אלו עד ליום 30 ביוני 2021.

עיסאווי פריג': עוד כולל תיקון 22 תיקונים שעיקרם ביטול האיסור על כניסת מלווים לטרמינל, ביטול חובת מפעיל אווירי לפתוח מספר מינימלי של דלפקי רישום לטיסה, צ'ק אין, ובהתאם – ביטול העבירות הפליליות, העבירות המינהליות והקנסות הנובעים מההגבלות שבוטלו.

עיסאווי פריג': התקנות העיקריות קובעות תנאים והגבלות להפעלת כלי טיס ושדות תעופה ולעניין השוהים בהם.

עיסאווי פריג': תקנות אלה נקבעו בהתאם לסמכות הממשלה לפי החוק וסמוך לאחר חקיקת החוק.

עיסאווי פריג': מגבלות אלה כוללות בין היתר איסור עלייה למטוס ללא הצגת בדיקה שלילית שבוצעה במהלך 72 שעות לפני כן והצהרת בריאות שמולאה 24 שעות לפני כן, כללים לטיפול בגילוי אדם עם תסמינים על המטוס והתנהלות במטוס ובשדה התעופה.

עיסאווי פריג': עמדת הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות היא כי ההגבלות המפורטות בתקנות שהוארכו נדרשות לצורך הגנה על בריאות הציבור מפני התפשטות של הנגיף, צמצום התחלואה ומניעת סיכון לציבור.

עיסאווי פריג': הכנסת חובת בדיקה שלילית בטווח של 72 שעות טרם העלייה לטיסות לישראל הביאה לצמצום משמעותי באחוז החולים המגיעים מחו"ל לישראל.

עיסאווי פריג': בכך מורידה בדיקה זו גם את הסיכון לחדירה לישראל של וריאנטים חדשים לנגיף שעלולים להיות מסוכנים.

עיסאווי פריג': כעת מובא לאישורכם תיקון 22 לתקנות התעופה.

עיסאווי פריג': אומנם מאז תיקון זה אושר בממשלה גם תיקון 23 לתקנות התעופה, שהאריך את תוקפן של תקנות התעופה פעם נוספת, עד ליום 26 ביולי 2021.

עיסאווי פריג': עם זאת, ללא אישור המליאה לתקנות אלה תתבטל האחריות הפלילית על כל העבירות הנובעות מהתקנות בתקופה שמיום 15 ביוני 2021 עד יום 28 ביוני 2021, יוחזר כל קנס ששולם בגין הפרתן ויתבטלו הליכי אכיפה שננקטו בשל עבירות כאמור.

עיסאווי פריג': בהתאם לכך, חברים, אבקש מכם לאשר תקנות אלה בהתאם להצעה המונחת בפניכם.

עיסאווי פריג': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר פריג'.

מיקי לוי: רשימת הדוברים: חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח.

מיקי לוי: אני סוגר את רשימת הדוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס, אני מבין שאתה מוותר.

מיקי לוי: תודה רבה; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אבו שחאדה – מוותר; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, צוהריים טובים לכולם.

משה אבוטבול: אחרי לילה לבן מלא בנאומים על כל הדברים, מכל הסוגים, אני חושב שבאמת ראיתי לנכון להתעכב בדבר שנקרא אצלנו ביהדות הכרת הטוב, ואני רוצה לשמש כפה וכשליח ציבור לרבבות רבות של תושבים ואזרחים במדינת ישראל שלא יכולים להגיע כאן לבמת הכנסת ולהגיד תודה.

משה אבוטבול: אני חושב שאנחנו נעשה מעשה נאצל אם אני בעצם אעביר את תודתי לכל אותם אלה שרוצים להגיד תודה, ורבים הם, ואני אומר את התודה בשמם.

משה אבוטבול: כידוע, ידידנו שר הפנים לשעבר הרב אריה דרעי עשה מבצע חשוב מאוד של חלוקת שוברי מזון במדינת ישראל, מבצע חשוב ביותר, שבו הצליח לחלק למאות אלפים במדינת ישראל שוברים של מזון לקניית מוצרי יסוד ומוצרים במאות בתי מסחר כאן אצלנו במדינה.

משה אבוטבול: אני חושב שבעצם זה עזר מאוד מאוד לכל המגזרים – זה עזר גם למגזר הרגיל, הכללי, גם למגזר התורני, למגזר החרדי, למגזר הדתי, למגזר הערבי; זה לא משנה, לכולם.

משה אבוטבול: לפי קריטריון מסודר יכלו לקבל את אותם שוברים.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר לכם שזה נעשה דווקא בתקופה הקשה ביותר, כשאנשים חיפשו שטרות בתוך הכיס.

משה אבוטבול: היה קשה להם להתמודד מול כל פגעי הקורונה וכל מניעת העבודה שהייתה באותה תקופה.

משה אבוטבול: זה פשוט בא להם כמים קרים על נפש עייפה.

משה אבוטבול: ואני חושב שהכרת הטוב צריכה לבוא בצורה זו שאנו אומרים תודה לאדם שבאמת פעל בנושא הזה.

משה אבוטבול: כמה קשיים היו בנושא הזה, כמה בג"צים.

משה אבוטבול: נכנס פה שר העבודה והרווחה ידידי מאיר כהן.

משה אבוטבול: הוא יודע בדיוק מה זה עושה – סל מזון למשפחה ברוכת ילדים, עם עשרה ילדים, או לכל משפחה בעלת קשיים כאלה ואחרים.

משה אבוטבול: ואני יודע כמה קשיים היו בנושא הזה לצרף עוד ועוד למעגל המקבלים, גם כאלה שאין להם דירות אבל יש להם הנחה בארנונה ועוד כהנה וכהנה.

משה אבוטבול: אני חושב שבאמת המקום כאן להודות לו, לשר היקר לשעבר השר הרב אריה דרעי, שר הפנים, הפריפריה והגליל, שעשה עבודה נהדרת, ובקשה קטנה בצידה – אני פונה דווקא לשר האוצר ולכל אלה שהיום נמצאים בתפקידים שהחליפו: אנא, תאמצו את הדבר הנפלא הזה.

משה אבוטבול: עם ישראל צריך, מעבר לכל המחמאות ולכל העזרות, גם עזרה חומרית, ואם אנחנו ניטיב לעזור לאותן משפחות ברכות ילדים, נוכל להציל את אותם ילדים שאין להם מה לאכול ושהם מחכים שאימא תקנה להם עוף לשבת.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, לאחר לילה באמת רצוף בנאומים ועבודה קואליציונית ואופוזיציונית כאחד, אנחנו שוב רואים היום בוועדה המסדרת בעיקר עדיין ניסיון נוסף לרמוס את זכויותיהם של חברי האופוזיציה.

אוריאל בוסו: אני קודם כול מודה, ואני חושב שאולי היושב-ראש ומזכירות הכנסת הודיעו ליושבי-ראש הוועדה שלא לנהל את הוועדה במקביל למליאה, בשביל שנוכל לתפקד במליאה במקביל לוועדות.

אוריאל בוסו: ועדיין, כבודה של הכנסת וכבודם של חברי הכנסת והזכויות שלהם לא יכולים להירמס.

אוריאל בוסו: כולם היו פה בכנסות קודמות, כשהיו קואליציה ואופוזיציה, ועדיין כולם קיבלו את הזכויות שלהם.

אוריאל בוסו: אנחנו דורשים – ומי שרואה את רשימת החוקים ואת הלחץ לקדם מלא חוקים שכביכול היום אמורים לתת את אותותיהם בדיוק לציבור – אין בזה שום דחיפות מלבד הרמיסה האמיתית של הזכויות.

אוריאל בוסו: אני מבקש מהיושב-ראש ומהשרים שמנהלים ומבקשים לקדם את החוקים, ובעיקר מחברי הכנסת ומראשי הוועדה המסדרת, לתאם ולעבוד בשיתוף קואליציה ואופוזיציה בסוף, בשביל שנביא מוצר אמיתי למען אזרחי מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חברת הכנסת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת שמחה רוטמן; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני פותח פה את סדרת הנאומים אל תוך הלילה, בעזרת השם, כמו אתמול.

מיכאל מלכיאלי: היום אני חוזרת מהוועדה, הוועדה המסדרת הרומסת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני אתמול פניתי ליושב-ראש הכנסת מר מיקי לוי, ואני ציפיתי שעד היום בבוקר הנושא יסתדר, והוא לא הסתדר.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני פונה גם אליך, אדוני יושב-ראש המליאה, ועכשיו אני מבקש ממך: אנא, תתערבו בנעשה בוועדה המסדרת.

מיכאל מלכיאלי: הוועדה הזאת הופכת לדורסת יותר ויותר.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו באופוזיציה, הדבר היחיד – הרי אין לנו רוב בוועדה, אנחנו לא יכולים לתקוע את הדברים שם, אבל הדבר היחיד שנותר לנו זה לבוא ולהשמיע בקול את הדברים שלנו, ואנחנו מבקשים את התערבותך, אדוני יושב-ראש המליאה.

מיכאל מלכיאלי: תבדוק מה קורה בוועדה המסדרת.

מיכאל מלכיאלי: מעולם ועדת הכנסת והוועדה המסדרת בקדנציות הקודמות לא התנהגו בצורה כזאת – לרמוס זכויות של חברי כנסת פעם אחר פעם.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה לא מתקבל על הדעת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו, בעזרת השם, אל תוך הלילה, יש לנו סדרת נאומים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נביא, בעזרת השם, את קלונה של הממשלה הזאת בהצעת החוק ההזויה של פירוק ארבעה חברי כנסת, לדרבן איך אנשים יגנבו את הקולות, כמו שהממשלה הזאת גנבה את הקולות של המצביעים שלה; בהמשך – רמיסה של מגזר שלם שלא יוכל להשתתף, להיות מועמד לוועדה למינוי דיינים, ועוד סדרה ארוכה מאוד של הצעות חוק שרומסות את האופוזיציה פעם אחר פעם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שתפקיד יושב-ראש הכנסת הוא תפקיד – הוא לא מנכ"ל יש עתיד, הוא יושב-ראש הכנסת של כולם, של הקואליציה והאופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: ולצערי – ואני מאוד מחבב אותו – הוא, את התפקיד הזה לא עושה.

מיכאל מלכיאלי: במקום לשמור על כבודה של האופוזיציה הוא הולך ונותן עוד הפעם – מעולם יושב-ראש הכנסת הקודם יריב לוין לא נתן לנו כל כך הרבה אוקיי לקיים דיונים תוך כדי מליאה.

מיכאל מלכיאלי: לא היה דבר כזה.

מיכאל מלכיאלי: אתמול – דיון תוך כדי אי-אמון; היום – תוך כדי נאומים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאתה, ידידי, צריך בנשיאות להעלות את הדבר הזה, להעלות את השמירה של כבודה של הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: כמו שאמרתי, יו"ר הכנסת זה לא מנכ"ל יש עתיד, זה יושב-ראש כל הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת מצד שמאל, אני מבקש מכם שקט.

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אני מכריז גם על נעילת רשימת הדוברים.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בראש ובראשונה, אדוני, אני מודה לך על שאפשרת לי לדבר אף שהקראת את שמי, אבל זה מנהגך וזה בסדר.

יואב בן צור: שר החוץ וראש הממשלה החליפי נסע לטיול, לחגוג את הסכם השלום עם האמירויות, הסכם השלום שראש הממשלה בנימין נתניהו הביא למדינת ישראל.

יואב בן צור: זה נחמד לגזור סרטים אדומים – – –

מנסור עבאס: השרים וסגן השר יואב סגלוביץ', השרה מירב כהן, בבקשה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת – חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

מנסור עבאס: גם היועצים ומנהלי הסיעות, בבקשה.

מנסור עבאס: נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: בבקשה.

יואב בן צור: זה נחמד לגזור סרטים אדומים, לקטוף קרדיט על פעולות שאחרים ביצעו, אבל אני רוצה לשאול את ראש הממשלה – לא החליפי, המרכזי, בעצם ראש הממשלה בתואר, נפתלי בנט: אתה כל הזמן אמרת שתפעל להחלת הריבונות על כל שטחי מדינת ישראל.

יואב בן צור: מה עם זה?

יואב בן צור: האם קיבלת אישור מחבר הכנסת עופר כסיף או מניצן הורוביץ או מיאיר גולן – האם קיבלת אישור ממנו לעשות את הפעולה הזאת?

יואב בן צור: זה היה כל כך בדמך לפני שהתבלבלת ורצית לעמוד בראשות ממשלת הכלאיים הזאת למשך שנתיים?

יואב בן צור: טענת שוויתרנו על הריבונות כדי לחתום על ההסכם עם האמירויות.

יואב בן צור: אתה עכשיו ראש הממשלה; שינית את זה?

יואב בן צור: ביטלת את ההסכם?

יואב בן צור: פתאום אתה לא חושש מאובדן אמון הציבור במנהיגים.

יואב בן צור: צעקת כל הזמן: להחיל ריבונות על כל ארץ ישראל.

יואב בן צור: אמרת שעדיף להחיל ריבונות מלחתום הסכמים.

יואב בן צור: מה אתה עושה עם זה?

יואב בן צור: למה הפכת את האג'נדה שלך?

יואב בן צור: למה פתאום זה בסדר לנסוע לחתום על ההסכמים באמירויות כשאתה חושב שבמקום הסכמים צריף להחיל ריבונות?

יואב בן צור: אמרת שתעשה את זה, התחייבת שתעשה את זה, אז אני רוצה לשאול אותך: כבר קבעת לוח זמנים להחלת ריבונות, או שאפילו בממשלה שלך אתה לא שולט, ואפילו באביתר אין לך יכולת למנוע פינוי?

יואב בן צור: או שכמו כל הדברים שעשית, אתה ממשיך לשקר.

יואב בן צור: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד שר המשפטים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה באמת לתת קרדיט ולפרגן לכתב המצוין סולימאן מסוודה מהתאגיד, ששיתף אותנו בתרגום ריאיון מרתק של כבוד היושב-ראש מהעיתון אל-קודס אל-ערבי.

משה ארבל: תרגם לנו את כולו.

משה ארבל: שר המשפטים, אם תרצה לדעת את עמדותיו המדיניות של היושב-ראש, חברך לקואליציה, אז אני פשוט מצטט מהריאיון החדש שלו מאל-קודס אל-ערבי.

גדעון סער: אבל הרבנים שלכם בזמנו אישרו אותו.

גדעון סער: כל הרבנים – –

משה ארבל: אני מצטט.

משה ארבל: אני בטוח, אני בטוח, כבוד שר המשפטים – – –

גדעון סער: – – כולל הרב קנייבסקי וכולל – – –

משה ארבל: כבוד שר המשפטים, אני בטוח שכשתשמע – –

גדעון סער: אין סמכות רבנית?

גדעון סער: אין סמכות רבנית?

משה ארבל: – – כשתשמע את הדברים נאמרים מפיו – אתה הגון וישר – זה יעשה לך משהו:

משה ארבל: אנחנו רוצים בהקמתה של מדינה פלסטינית בגדה, בעזה ובירושלים, ולממש את זכויותינו האזרחיות – חבל שאתה יוצא – הלאומיות והדתיות כחלק ממערכת האזרחות השווה בין האזרחים הערבים ליהודים שמתבססות על שוויון, ומה שמייחד את רע"מ הוא ההיבט הזה.

משה ארבל: ההשקפה שלנו רחוקה – היא אומרת שאנחנו רוצים להגיע למצב של ביטחון, שותפות וסובלנות.

משה ארבל: וכאשר השאלות מתפתחות – – –

אלעזר שטרן: אתה אמרת?

משה ארבל: לא, לא.

אלעזר שטרן: זה נשמע לי מילים שלך.

משה ארבל: אני מצטט.

משה ארבל: לגבי מה – סוגיית – – –

אלעזר שטרן: – – – שוויון.

משה ארבל: לא, לגבי סוגיית הקמתה של מדינה פלסטינית.

משה ארבל: אתה חי עם זה בשלום.

אלעזר שטרן: מה, שיש מי שחושב אחרת?

משה ארבל: בירושלים.

משה ארבל: שיש כאן – –

אלעזר שטרן: אני יודע – – –

משה ארבל: – – חוק-יסוד: ירושלים בירתה הנצחית המאוחדת של מדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אני ככה חושב.

משה ארבל: מכרת אותה תמורת מדינת כל אזרחיה.

משה ארבל: אלעזר שטרן, אלוף בצה"ל במיל', מכרת את העמדות הללו תמורת מדינת כל אזרחיה, תמורת פיצולה של ירושלים, כשנתת לראש הממשלה בפועל מנסור עבאס – –

אלעזר שטרן: למדנו מכם.

משה ארבל: – – לקחת את המושכות ואת ההנהגה.

משה ארבל: עשית את זה.

יאיר גולן: משה – – – אתה יודע – – – למה אתה – – –

משה ארבל: אני מעריך מאוד את סולימאן מסוודה.

משה ארבל: הוא כתב הגון וישר, התרגום שלו הוא תרגום מדויק, ולכן אני יודע – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, תודה לך.

מנסור עבאס: אני לא מבין מה הטיעון.

מנסור עבאס: אני לא מבין מה הטיעון, זה שדיברתי על מדינה פלסטינית?

מנסור עבאס: תחזור לנאום בר-אילן של ראש הממשלה לשעבר, מה?

משה ארבל: אני רוצה שחבריך לקואליציה ידעו.

משה ארבל: ראש הממשלה לשעבר מעולם, מעולם לא דיבר על חלוקת ירושלים.

מנסור עבאס: אוקיי.

משה ארבל: מכרתם את ירושלים.

משה ארבל: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – מוותרת; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מסתכל על אולם המליאה, אדוני היושב-ראש, חזרו המסכות, ואני שמעתי את השר פריג' וחשבתי שאני לא שומע טוב, כי אני זוכר את הנאומים שלו מעל לדוכן הזה.

יריב לוין: השר פריג', בוא תגיד לי את האמת: מה אתם עושים?

יריב לוין: מה, אתם מביאים באוטומט כל מיני תקנות מקילות כשבחוץ קורה תהליך הפוך לגמרי?

יריב לוין: אתה שמעת בכלל מה הקראת כאן?

יריב לוין: תראו, ראש הממשלה חשב שהוא יכול להונות את הציבור, אבל את הווירוס כנראה קשה מאוד להונות, וזה שמישהו כותב חוברת עם כל מיני אמרי שפר חסרי בסיס – הדבר הזה הוא לא מדיניות והוא לא תחליף ליכולת לקבל החלטות אמיצות.

יריב לוין: ואני אומר לך עכשיו, השר פריג', ואני מציע שגם תעביר את המסר הזה לשר הבריאות, כי לשר הבריאות יש תפקיד לא פשוט – הוא צריך באמת לעמוד על המשמר, והוא לא עושה את זה.

יריב לוין: הוא לא עושה את זה, בניגוד למה שעשה שר הבריאות הקודם.

יריב לוין: וזה מחייב עימותים ומחייב דרישות לא פשוטות, והוא לא עושה את זה, ואני אומר לך שאם הוא לא יעמוד על זה עכשיו, הוא יצטרך אחר כך לעמוד על דברים הרבה יותר חמורים והרבה יותר קשים – לא בעוד חודש אלא בעוד שבוע.

יריב לוין: יש כבר, אם אינני טועה, ארבע ערים אדומות.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה: תארו לעצמכם שהתפרצות המחלה הייתה באחת הערים החרדיות – מה היה קורה?

יריב לוין: מה הייתם אומרים?

יריב לוין: איך הייתם מדברים על ההפקרות וכו'.

יריב לוין: אז מה, כשזה קורה בעיר שלי, במודיעין, אז אתם לא מעיזים?

יריב לוין: לא לעשות סגרים ולא לעשות שום דבר?

יריב לוין: מה קרה?

יריב לוין: מתושבי מודיעין אתם פוחדים, אין לכם אומץ?

יריב לוין: רק שם?

יריב לוין: אז הינה, אני אומר לכם: אם לא תעשו את זה עכשיו איפה שצריך, זה יגיע למקומות אחרים מהר מאוד, ואז מה יקרה?

יריב לוין: נלך ונידרדר במדרון הזה?

יריב לוין: אני רוצה לומר עוד דבר אחד: התקנות האלה נוגעות לנתב"ג – פשוט לא יאומן: אחרי כל הדברים שאמרתם פה כל הזמן, שנתב"ג הוא פרצה ולא מטפלים בה, אתם באים היום בעיצומה של הבעיה שישנה, של הכנסת הווריאנט מחו"ל – אתם באים לכאן ומביאים תקנות של הקלה.

יריב לוין: שום פתרון, שום טיפול אמיתי בעניין.

יריב לוין: מין עצימת עיניים מוחלטת כזאת.

יריב לוין: אני אומר לך, אדוני השר פריג': תתעוררו.

יריב לוין: תבינו שאתם תמצאו כאן בעוד שבוע, בעוד שבועיים, במצב איום ונורא.

יריב לוין: אפשר לבלום את זה.

יריב לוין: צריך לנקוט צעדים אמיתיים בנתב"ג.

יריב לוין: אנא, העבר לשר הבריאות את הבקשה שיעמוד על תפקידו ויבצע אותו, ושראש הממשלה יעזוב את החוברת המטופשת הזאת שהוא כתב ויתחיל לקבל החלטות אמיצות כפי שצריך.

יריב לוין: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

מנסור עבאס: חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת ניר ברקת – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איימן עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, הממשלה הזאת הוקמה לפני שבועיים, וכבר הספיקה לקבל כמה החלטות, ואני אמנה אותן: אישור מצעד הדגלים בירושלים; שתי תקיפות על עזה; צווי הריסה בנגב; המשך הפשיעה והמשך חוסר הפיענוח של הפשיעה; אישור של 31 תוכניות בנייה בהתנחלויות; המשך השתלטות על ירושלים המזרחית וגירוש תושבי שייח' ג'ראח; פשרת אביתר – פשרה בין כובשים לגוזלים על חשבון העם הפלסטיני; היום – הריסת בתים בסילוואן; ביטול החל"ת ל-70% מהמובטלים והשארת מאות אלפי משפחות ללא תעסוקה.

דסטה גדי יברקן: – – –

איימן עודה: בימים הללו הממשלה חושבת איך להעביר את חוק האזרחות.

דסטה גדי יברקן: איימן, בוא תפיל אותם.

דסטה גדי יברקן: הם לא נופלים בזכותך.

דסטה גדי יברקן: בוא תפיל אותם.

איימן עודה: ואני רוצה להזהיר, אני רוצה להזהיר, במיוחד אנשים שהצביעו כל הזמן נגד חוק האזרחות – אני מתכוון אליכם, במרצ, אני מתכוון לרע"מ, אני מתכוון למרב מיכאלי: זה בידיים שלנו.

איימן עודה: אם אנחנו, המשותפת, יחד איתכם, מצביעים נגד החוק הזה, החוק לא יעבור.

איימן עודה: נקודה.

איימן עודה: לא יעבור.

דסטה גדי יברקן: נכון.

דסטה גדי יברקן: תמשיך ככה.

איימן עודה: אני רוצה להתריע מאפשרות של עסקה בין הליכוד לבין הממשלה בשביל להעביר חוק-יסוד: ההגירה, ובמקביל – להעביר את חוק האזרחות בהסכמה בין האופוזיציה לבין הקואליציה, ואתם תסתפקו בלהתנגד, לצאת טהרנים.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזו קמה בתמיכה שלכם.

איימן עודה: אבל אתם חלק מממשלה שלא רק מעבירה, אלא ביכולתכם – ממש ביכולת

איימן עודה: כם – למנוע זאת.

איימן עודה: אני מבקש עמדה מצפונית, עמדה ערכית.

איימן עודה: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו מצטרפים לבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן מרים השכל – מוותרת; חבר הכנסת רון כץ – מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דסטה גדי יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כמדומני שראיתי פה את סגן השר לביטחון הפנים, או שהוא יצא?

מנסור עבאס: יצא.

דסטה גדי יברקן: אדוני, לפני שבועיים נהרג יהודי יקר, ביסט דסטאו, על ידי שני ערבים ברמלה.

דסטה גדי יברקן: הדבר הזה קרה בזמן שאנחנו היינו בדיוק בהחלפת ממשלה.

דסטה גדי יברקן: באותו זמן אני – זה הגיע אליי, ללשכתי, וביקשתי מהמשטרה לוודא שהחקירה הזאת תהיה מעמיקה, וגם ביקשתי שגם השב"כ ייכנס לחקירה.

דסטה גדי יברקן: לצערי הרב, אחרי שהמשפחה קמה מהשבעה, היינו שם כמה חברי כנסת בעצרת שהייתה לפני יומיים, ואנחנו מגלים שהשב"כ ככל הנראה לא נכנס לתמונה, והמשטרה הולכת להכריז על האירוע הזה כתאונת דרכים.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שהדבר הזה לא יכול לעבור בשקט בלי שהמשטרה תיתן על כך את הדין, קודם כול למשפחה.

דסטה גדי יברקן: אני לא בוחן לב וכליות.

דסטה גדי יברקן: גברתי, הרשי לי להשלים את מה שיש לי להגיד.

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: סליחה, סליחה, פנייך היו לכיווני.

דסטה גדי יברקן: אני בדרך כלל רואה פנים.

מירב בן ארי: לא הסתכלתי עליך.

דסטה גדי יברקן: אז בכל אופן, אדוני, אני הגשתי שאילתה יחד עם חברי כנסת נוספים לדעת אם השב"כ נכנס לחקירה בנושא הזה, ויושב-ראש הכנסת לא מאפשר לנו להגיש שאילתה בעל פה או בכתב בנושא הזה.

יוראי להב-הרצנו: גדי, אתה יודע כמה פעמים לי לא נתנו לשאול שאילתות?

דסטה גדי יברקן: לא, לא, אין בעיה, אין שום בעיה, תאמין לי, אני מכיר את זה כסגן שר לביטחון פנים.

דסטה גדי יברקן: המשרד לביטחון פנים הוא הראשון בבקשה לשאילתות דחופות בכנסת, אבל דבר כזה ספציפי, כשמדובר בחיי אדם, אני חושב שיושב-ראש הכנסת צריך לאפשר לנו.

מנסור עבאס: כן.

דסטה גדי יברקן: לא יכול להיות שהוא יעשה את זה כמעט לכל האופוזיציה, ולחברי הכנסת מהקואליציה כן יוכלו לענות על זה.

מנסור עבאס: כן.

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: בסדר, אני אומר: אין בעיה, שייתנו תשובה, שיענו.

דסטה גדי יברקן: יש לי 15 שניות, אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: כן, משפט אחרון.

דסטה גדי יברקן: – – אני רוצה לנצל אותן.

דסטה גדי יברקן: דיבר כאן חבר הכנסת איימן עודה – תראה, בדרך כלל אני מסכים לרוב הדברים שאתה אומר ומכבד אותם, למרות שאני לא תומך נלהב בדעותיך.

דסטה גדי יברקן: הממשלה הזאת מחזיקה מעמד בזכותך, בזכות הרשימה המשותפת.

דסטה גדי יברקן: אתה לא יכול לבוא בטענות – כמובן שאפשר, אבל לא רק אליו.

דסטה גדי יברקן: הוא בכלל עושה ככה – הממשלה הזאת נופלת.

דסטה גדי יברקן: אבל בואו נעשה שיתוף פעולה באופוזיציה כדי להפיל את הממשלה הזאת.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גדי יברקן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת פטין מולא; חבר הכנסת מיקי זוהר – אינו נוכח; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – מוותרת; חבר הכנסת איתמר בן גביר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה, שלוש דקות.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, השבוע מצוין היום הבין-לאומי להזדהות עם קורבנות עינויים.

מוסי רז: למרות החלטת בג"ץ משנת 1999 שלפיה עינויים הם אסורים באופן מוחלט, במדינת ישראל עוד לא חוקקה חוק נגד עינויים.

מוסי רז: אני, אגב, ניסיתי להביא אותו בעבר וזה לא הצליח.

יריב לוין: אתה דרשת את זה כתנאי להקמת ממשלה?

יריב לוין: אז למה אתה – – –

מוסי רז: אני מוכן, חבר הכנסת לוין – –

יריב לוין: – – – שתדרוש את זה בהקמת הממשלה.

מוסי רז: – – להגיש איתך חוק כזה.

מוסי רז: זה יעזור גם למתנחלים.

יריב לוין: למה לא דרשת את זה בהסכמים הקואליציוניים?

מוסי רז: בשנת 2021 עדיין מתקיימים בישראל עינויים ויחס בלתי אנושי ומשפיל כלפי בני אדם.

מוסי רז: מ' נחקר במשך 60 יום.

מוסי רז: החקירה הראשונה שלו הייתה 17 שעות ברצף, באותה התנוחה, ללא הפסקה.

מוסי רז: חוקרי השב"כ הפעילו על מ' אלימות פיזית, איזוק מכאיב ומניעת שינה מכוונת במהלך החקירה, תנוחות מכאיבות למשך שעות ארוכות, צעקות וקללות.

מוסי רז: החוקרים הפעילו גם לחץ נפשי ואיומים.

מוסי רז: הם אמרו לו שבנו הקטן חולה קשה בקורונה ושהוא ימות בלי שראה אותו, ואף הביאו את אשתו כדי להפעיל עליו לחץ.

מוסי רז: חוקר אחר איים עליו ואמר: תישאר כך עד שהגב שלך יהיה משותק; אנחנו מעוניינים שתהיה משותק; מה שקרה לסאמר ערביד יקרה גם לך.

מוסי רז: אני קורא לממשלת ישראל החדשה לנקוט – בניגוד לממשלה הקודמת, הישנה, שהלכה לעולמה, לשמחתנו – לחוקק חוק נגד עינויים ולהפסיק לאלתר את הפגיעה בגופם ובנפשם של האנשים המוחזקים במתקני הכליאה שלנו.

מוסי רז: אני רוצה להוסיף מכאן קריאה לשר הביטחון: בני גנץ, אל תיכנע לאלימות, אל תיכנע לפשע המאורגן, אל תיכנע לטרור.

מוסי רז: פנה לאלתר את העבריינים מאביתר והעמד אותם לדין – – –

משה אבוטבול: – – –

מוסי רז: לא לענות אותם, אבל הם צריכים לשבת בכלא.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע באיזה חלום שלך זה יקרה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מוסי רז.

משה אבוטבול: לערבים אתה לא קורא – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה.

משה אבוטבול: – – – לדבר ככה.

משה אבוטבול: אתה צריך להתבייש.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גבי, בבקשה.

משה אבוטבול: תתבייש לך.

משה אבוטבול: אלה יהודים שעשו צבא, אלה יהודים ששירתו את המדינה.

משה אבוטבול: אין לך כבוד כלפי אותם היהודים.

משה אבוטבול: מה קרה?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: הערבים שאתם – – – מתפשטים לכל מיני מקומות ואתה שותק, נכון?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אה, מוסי, לערבים אתה עושה הנחה – – –

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – – –

משה אבוטבול: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: – – – במדינה – – –

מנסור עבאס: תפסיק, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: מה קרה – – – פושעים – – – אתם.

גבי לסקי: טוב – – –

משה אבוטבול: זה הקואליציה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש – –

משה אבוטבול: – – –

גבי לסקי: – – חברי וחברות הכנסת – – –

מנסור עבאס: נו, באמת.

משה אבוטבול: – – – מדברים, זה מה – – –

מנסור עבאס: קראנו לך פעם, פעמיים, די, מספיק, מספיק, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

גבי לסקי: השבוע מצוין יום ההזדהות הבין-לאומי עם קורבנות העינויים.

גבי לסקי: למרות זאת, במדינת ישראל אין עדיין חוק – –

יריב לוין: למה לא – – – הקואליציוני?

יריב לוין: למה – – –

גבי לסקי: – – נגד עינויים, ובשנת 2021 עדיין מתקיימים בה עינויים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: – – – הקואליציוני.

מנסור עבאס: תודה.

גבי לסקי: אני מבקשת להקריא את עדותו של – –

יריב לוין: – – – טרור – – –

גבי לסקי: – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יריב לוין.

גבי לסקי: – – נער בן 17 שנעצר בפרשת דומא ונחקר בעינויים על ידי השב"כ: הייתי בן 17 כשנעצרתי.

גבי לסקי: במשך ארבעה ימים נחקרתי יום ולילה.

גבי לסקי: בלילות היו חקירות בעינויים שקוראים להן "חקירות צורך".

גבי לסקי: החוקרים פירקו אותי, עיקמו לי את הגב, צחקו עליי, איימו עליי והשפילו אותי.

גבי לסקי: צרחתי ובכיתי כמו תינוק.

גבי לסקי: בין החקירות היו הפסקות קצרות מאוד שלא אפשרו לי לישון.

גבי לסקי: כל הזמן נרדמתי על הכיסא, והחוקרים העירו אותי.

גבי לסקי: סבלתי מכאבים בכל הגוף ומטשטוש קשה.

גבי לסקי: מצבי הנפשי הידרדר.

גבי לסקי: התחננתי שייתנו לי רעל, שיהרגו אותי וזהו.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, השר מאיר כהן.

גבי לסקי: אחרי הלילה הראשון חתכתי את עצמי, ניסיתי להתאבד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת – – –

גבי לסקי: ביקשתי לעבור בדיקת פוליגרף ולהודות בפיגוע נגד ערבים רק כדי שאוכל להפסיק את העינויים ולישון.

גבי לסקי: אחר כך הפסיכיאטר אבחן לי פוסט-טראומה וקיבלתי תרופות.

גבי לסקי: עד היום יש לי סיוטים.

גבי לסקי: חברות וחברי כנסת, עינויים זה לא עניין של ימין ושמאל, זה לא עניין של יהודים וערבים.

גבי לסקי: יש לחוקק חוק נגד עינויים ולשים לזה סוף לאלתר.

גבי לסקי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת גבי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חברות הכנסת – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, השרים, השרה מירב כהן, השר מאיר כהן, נא לשבת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירב בין ארי, בבקשה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, חבר הכנסת רם בן ברק, נא לשבת, כן, אתה נותן לנו את הגב.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מתחילים את היום עם תקנות הקורונה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אתייחס לגוף התקנות, אני אתייחס למצב של הקורונה.

אריה מכלוף דרעי: כמי שליווה את הקורונה מהיום הראשון שנכנסה לישראל, הייתי אז, ולמעשה עד לפני זמן לא ארוך הקדשתי חלק גדול מזמני ומכוחי להתמודד – גם בתפקידים שלי במשרד הפנים אבל גם כמי שהיה אחראי בתקופה למגזר החרדי והמגזר הערבי – ובכל זאת, לא חכם גדול, אבל בעל ניסיון אולי קצת יותר מאחרים שנכנסו עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, הקורונה, יש בה משהו שמאוד צריך לדעת: אם לא מתמודדים איתה בהתחלה, מיידית, היא מתפשטת הרבה יותר מהר ממה שאנחנו חושבים.

אריה מכלוף דרעי: נכון, אנחנו לא נמצאים באותו מצב שהיינו לפני שנה.

אריה מכלוף דרעי: הרבה הרבה מאוד אני מודה לבורא עולם, אבל אני מודה גם לראש הממשלה לשעבר מר נתניהו, שעשה מסירות נפש כדי להביא – וזה דבר לא פשוט ולא מובן; אין מדינה בעולם שהצליחה להביא כאלה כמויות ולעשות מבצע חיסונים בהיקף כזה בזמן כזה, ולכן, אנחנו, מצבנו הרבה יותר טוב.

אריה מכלוף דרעי: אבל אנחנו יודעים גם שכל בני הנוער לא מחוסנים ושיש עדיין אוכלוסייה לא מחוסנת, ואנחנו גם לא יודעים כמה החיסונים הללו עמידים וכמה הם יחזיקו, בעיקר אחרי שעבר זמן מהחיסון.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, כשאני שומע היום שיש לנו כבר 160 ערים בישראל שיש בהן יותר מחולה אחד, המשמעות היא שהקורונה כבר מתרחבת לא בבנימינה ולא בכפר סבא ולא במודיעין אלא בעוד ועוד מקומות, 160 ערים בישראל.

אריה מכלוף דרעי: אם לא נתמודד עם זה מהתחלה – ואיך מתמודדים?

אריה מכלוף דרעי: אז יש את שדה התעופה, שלמעשה זה הפתח שהקורונה נכנסת בו, אבל יש גם, אין מה לעשות, סגרים – מילה לא טובה, מילה שמעבירה בי טראומות.

אריה מכלוף דרעי: כשאני תמכתי והובלתי את הסגרים על בני ברק, על הערים החרדיות, הלב שלי נשבר לראות מה קורה, אבל לא הייתה ברירה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: זה לטובתם.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, דיבר יריב לוין, חברי וידידי, על מודיעין.

אריה מכלוף דרעי: כולנו בעד מודיעין, כולנו בעד בנימינה, אבל אם אנחנו לא רוצים למשל שמודיעין עילית, שהיא סמוכה, תידבק ואז זה יתפשט לעוד ועוד יישובים, אין ברירה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: מקומות שהם אדומים או על סף אדומים, או שכונות, צריכים לסגור.

אריה מכלוף דרעי: אם לא יסגרו אותם זה יתפשט בקצב אדיר.

מנסור עבאס: תודה.

אריה מכלוף דרעי: משפט אחד, סליחה.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לומר עוד דבר אחד: שר החוץ שלנו נמצא בבחריין וחונך שם שגרירות, בירך את ראש הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר: אתה יודע מה?

אריה מכלוף דרעי: הכול מן אללה.

אריה מכלוף דרעי: אולי היינו צריכים לשבת באופוזיציה כדי שחברי הקואליציה החדשים והשרים יתחילו להעריך את ההישגים שעשינו בממשלה.

אריה מכלוף דרעי: עד לפני כמה ימים הכול אצלנו אפס אפס.

אריה מכלוף דרעי: אולי עכשיו תתחילו להבין לאט-לאט ותתחילו להרגיש מה עשינו, גם בנושא הקורונה, גם בנושאים אחרים – –

מנסור עבאס: תודה.

אריה מכלוף דרעי: – – והינה, אתם רואים היום כבר מה עשינו בבחריין, ותראו בעוד הרבה מקומות אחרים.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אריה דרעי.

מנסור עבאס: חבר כנסת אבי מעוז, בבקשה, דובר אחרון.

מנסור עבאס: השר עיסאווי, אתה מסכם?

מנסור עבאס: לא מסכם.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לקרוא חלק מדבריו האמיצים של רוני מרום, ראש מועצת מצפה רמון, איש של ציונות וחלוציות מופלאים, ביחס למה שמכונה מצעדי הגאווה, ואני מצטט.

אבי מעוז: אני רק אומר שהוא מותקף מאז שהוא כתב את הדברים האלה, מותקף קשות.

אבי מעוז: הוא כתב כך – והוא לא חשוד לא בדתיות ולא בחרדיות: "מדובר במהלך כלל-עולמי חוצה יבשות שהחל בעשורים האחרונים.

אבי מעוז: מהלך שתחת דגלו, תרתי משמע" פועלים "ללא לאות גורמים שונים שהציבו לעצמם מטרות גלויות וסמויות ופועלים להשיגן באמצעים פוליטיים, אקדמאיים ותודעתיים – – – המטרה הגלויה שכולנו מכירים היא קבלת ההכרה בנטייה מינית של נשים וגברים לבני מינם כדבר לגיטימי ובקבלת שוויון זכויות מלא ואילו המטרות שאינן גלויות לכולנו מכוונות לפירוק הסולידריות החברתית באמצעות – –"

עידן רול: אבי, למה אתה קורא מהדף?

עידן רול: אתה גזען שוטף, אתה יכול לדבר מהראש.

אבי מעוז: כי אני מצטט.

אבי מעוז: אני מצטט.

אבי מעוז: אני מצטט.

עידן רול: אתה מכיר את המסרים הגזעניים וההומופובים שלך מהנפש, אתה לא צריך לקרוא מהדף.

עידן רול: גזענות זה בדם שלך.

אבי מעוז: אני מצטט.

אבי מעוז: אני מצטט.

אבי מעוז: מותר לך לשמוע דברים שאתה לא מסכים איתם.

עידן רול: אבל זה בדם שלך.

עידן רול: תדבר מהלב, אתה מאמין הרי בגזענות והומופוביה, אז למה אתה צריך לקרוא?

עידן רול: אתה מתבלבל במסרים.

אבי מעוז: "– – באמצעות 'אתגור' שלושת הגורמים המלכדים – –"

עידן רול: אתה מפחד מהטרור הלהט"בי שאני מפעיל עליך?

עידן רול: אני מנסה להבין.

אבי מעוז: אני לא רוצה להגיד שעל ראש הגנב בוער הכובע.

אבי מעוז: למה אתה לא שומע דברים שאחרים אומרים, דברים שאחרים אומרים – – –

עידן רול: תסלח לי, אתה הבן אדם האחרון שילמד אותי משהו בעולם הזה, כי מי אתה?

אבי מעוז: בוא, תשמע דברים שאחרים חושבים לא כמוך.

אבי מעוז: אדוני, אני יכול?

עידן רול: עצם העובדה שבן אדם חשוך כמוך, רדוד כמוך, שמבייש את הכנסת הזאת – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה, תן לו להשלים את הדברים שלו.

עידן רול: עצם העובדה שאתה עומד שם זה אות לכולם להבין כמה מסוכן להכניס גזענים מסוכנים לכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

עידן רול: הציבור בבית מסתכל עליך וחושב: איזה ביזיון שבן אדם כזה נכנס לכנסת ישראל.

מנסור עבאס: תודה, תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תן לו להשלים את הדברים שלו, בבקשה.

אבי מעוז: אתה מוכן לשמוע דברים שלא מסכימים עם מה שאתה חושב?

עידן רול: רגע, עכשיו אתה מתכוון להתגזען על נשים או על הומואים?

עידן רול: רק שנדע.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רול, נתת הערה, פעמיים, שלוש, תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

רון כץ: לא, היו"ר, אבל הוא תוקף אותו אישית, זה לא נורמלי.

מנסור עבאס: אוקיי, אז הוא יכול לבקש אחר כך להתייחס, אבל תודה.

אבי מעוז: "– – ואילו המטרות שאינן גלויות לכולנו מכוונות לפירוק הסולידריות החברתית באמצעות 'אתגור' שלושת הגורמים המלכדים בחברה האנושית – דת, לאום ומשפחה.

אבי מעוז: רבים וטובים מנוצלים במאבק איתנים זה בין העולם השמרני לבין מי ששואף לפרקו ויחד איתם, ההמון, שבתמימותו גויס לצידם אם באופן פעיל ואם באי-נקיטת עמדה.

אבי מעוז: " "מה שקרוי כיום 'קהילת להט"ב' אינו עומד בתנאי הסף להגדרת קהילה והוא התיחום הגיאוגרפי של פעילות החברים באותה קהילה.

אבי מעוז: בהיעדר תנאי זה הלהט"ב הוא למעשה רעיון חובק עולם שבינו לבין הקהילה אין כל קשר ולו מקרי בהחלט.

אבי מעוז: המושג 'גאווה' ביחס לנטייה מינית כזו או אחרת בעייתי משתי סיבות עיקריות – –"

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אבי מעוז: "– – ראשית מכיוון שהיא מלמדת על שאיפה להחצנה ולהשלטת הרעיון במרחב הציבורי דווקא בתחום שהצנעה יפה לו., ושנית מכיוון שהיא סותרת את הטיעון הבסיסי של קהילת הלהט"ב לפיו" מי שנולד עם נטייה זו – היא "טבעית לחלוטין.

אבי מעוז: משכך כפי שאין מקום ל'גאווה' עבור אנשים רגילים, הרי שאין מקום לגאווה" כלפי אותם אנשים.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר כנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 22), התשפ"א–2021.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מנסור עבאס: נא לשבת.

מנסור עבאס: בבקשה, נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד התקנות – 45

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 45 חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) אושרו בכנסת.

מנסור עבאס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1417).

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק השר עיסאווי פריג'.

קריאה: עיסאווי – – –

קריאה: אתה יודע מה?

קריאה: סומכים עליך יותר.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, אני חייב להתייחס, לפני שאני מציג את החוק, לרב חבר הכנסת אריה דרעי.

עיסאווי פריג': הוא שאל אותי – חבר הכנסת טופורובסקי, בועז, תן לי לדבר קצת עם הרב דרעי, נו, באמת.

עיסאווי פריג': שאל אותי חבר הכנסת דרעי – חבר הכנסת דרעי, שאלת אם אני מציג את החוק של הדיינים.

עיסאווי פריג': אני זוכר את עצמי, הייתי חבר בוועדה לבחירת קאדים, ואני גאה בכך שבתקופת היותי חבר בוועדה נבחרה הקאדית הערבייה הראשונה.

עיסאווי פריג': כשהייתי חבר בוועדת הקאדים – נכון, חבר הכנסת בן צור, היינו ביחד – עשינו בחירה ראשונה שנבחרה קאדית שרעית.

עיסאווי פריג': ועכשיו – לדיינים, מה לעשות?

עיסאווי פריג': חברים, אני מציג הצעת חוק – – –

אריה מכלוף דרעי: כבוד השר, אתה יכול להגיד כמה כתוב – – –

עיסאווי פריג': אני אגיד לך ועוד איך.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע שאני ידיד שלך – – –

קריאה: סומך עליו יותר מעל השר לשירותי דת.

עיסאווי פריג': תקשיב, אני שם כאן.

עיסאווי פריג': אנחנו מציגים הצעת חוק – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': שמתי בצד.

עיסאווי פריג': שמת?

עיסאווי פריג': חברים – – –

אלי אבידר: – – –

עיסאווי פריג': מה?

קריאה: לפני שאתה מציג – אתה מאמין בזה?

קריאה: אתה מאמין בזה?

עיסאווי פריג': בהחלט, אני מאמין ועוד איך.

עיסאווי פריג': ייצוג הנשים זה ציפור נפש.

עיסאווי פריג': זה ציפור נפש.

אריה מכלוף דרעי: אז – – –

עיסאווי פריג': הצעת החוק, חברים, הוועדה – תן לרב דרעי לנהל את העניינים.

עיסאווי פריג': הצעת החוק, חברים – הוועדה למינוי דיינים, אנחנו מציגים כאן שלכנסת והממשלה צריך שיהיו בה ארבעה נציגים, בתוך הוועדה.

עיסאווי פריג': הצעת החוק שאנחנו מציגים כאן מחייבת שתי נשים מתוך הנציגות של הממשלה והכנסת, וזו דרישה לגיטימית – –

דוד אמסלם: ועד היום כמה זה?

אריה מכלוף דרעי: מה קיים בחוק היום?

עיסאווי פריג': – – זאת הצעה לגיטימית.

אריה מכלוף דרעי: מה יש בחוק היום?

עיסאווי פריג': בחוק, זה מה שאנחנו מבקשים: לתת נציגות.

עיסאווי פריג': הרכב הוועדה היום – – –

דוד ביטן: מה יש בחוק היום?

אריה מכלוף דרעי: כבוד השר, אתה יודע שאני מכבד אותך.

עיסאווי פריג': נו?

אריה מכלוף דרעי: אני מוחה על זה שמבזים אותך.

עיסאווי פריג': חס וחלילה.

אריה מכלוף דרעי: שולחים אותך ולא יודעים על מה מדובר בכלל.

אריה מכלוף דרעי: אז תקשיב לי דקה, תקשיב לי דקה.

עיסאווי פריג': שאלת אותי מה הצעת החוק?

אריה מכלוף דרעי: זו לא הצעת החוק.

עיסאווי פריג': הצעת החוק – – –

אריה מכלוף דרעי: אז תקשיב לי, בבקשה.

עיסאווי פריג': בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: המצב החוקי היום, שמתוך ארבעה נציגים של הכנסת – –

עיסאווי פריג': והממשלה.

אריה מכלוף דרעי: – – היום, היום, בלי החוק הזה, צריכות להיות שתי נשים – –

עיסאווי פריג': יפה.

אריה מכלוף דרעי: – – אחת מהממשלה ואחת מהכנסת.

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': אנחנו פותחים את זה.

אריה מכלוף דרעי: דקה, דקה.

אריה מכלוף דרעי: יפה.

אריה מכלוף דרעי: אל תגיד שאתה מוסיף נשים.

אריה מכלוף דרעי: גם היום שמים שתי נשים.

עיסאווי פריג': בסדר, אבל אנחנו – – –

אריה מכלוף דרעי: מה אתם רוצים לעשות בחוק הזה?

אריה מכלוף דרעי: להגיד שהממשלה תשים שני גברים והכנסת תשים שתי נשים.

עיסאווי פריג': אני לא אמרתי.

עיסאווי פריג': זו הצעה – – –

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: בשביל שחרדים לא יהיו שם, בשביל שהחבר שלך אלקין יהיה שם.

אריה מכלוף דרעי: בשביל זה שולחים אותך.

עיסאווי פריג': לא, לא, אני לא שם.

דוד אמסלם: – – –

אריה מכלוף דרעי: זה מה שהם שולחים אותך.

עיסאווי פריג': אני לא שם.

עיסאווי פריג': אני לא שם.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי, נתתי לך.

מנסור עבאס: בבקשה, תן לשר להשלים את דבריו.

עיסאווי פריג': הצעת החוק – – –

חיים כץ: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת חיים כץ, נא לשבת ולהירגע.

מנסור עבאס: גם חבר הכנסת דוד אמסלם.

עיסאווי פריג': אני מביא את הצעת החוק, חברים – הצעת חוק הדיינים, אופן הבטחת – –

חיים כץ: דבר עם שוסטר.

חיים כץ: תסתכל גם לצד השני.

מנסור עבאס: בואו נירגע.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה שקט.

עיסאווי פריג': – – הייצוג ההולם בנשים בוועדה, תיקון 29.

דוד אמסלם: עיסאווי, אתה שלם עם זה?

עיסאווי פריג': אני שלם עם זה.

עיסאווי פריג': אם לא הייתי שלם, לא הייתי יושב פה, חברים.

דוד אמסלם: לא, לא, אני אגיד לך, כשבוועדה של הקאדים – – – אתה עוד תראה.

דוד אמסלם: גם לזה נגיע.

עיסאווי פריג': הצעת החוק קובעת כי חובת הייצוג השווה בין המינים בוועדה לבחירת דיינים תחול על נציגי הכנסת והממשלה בצוותא, ומתוך ארבעת הנציגים יהיו שתי נשים לפחות, בניגוד למצב היום, הקובע כי ייבחרו נציגה אישה ונציג גבר מבין חברי הכנסת וכן בין חברי הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: לא, זה לא נכון.

אריה מכלוף דרעי: זה שקר.

דוד אמסלם: עיסאווי, מה המצב היום?

עיסאווי פריג': אשר על כן – שמעתי, הרב דרעי הסביר את זה.

דוד אמסלם: אתה תגיד.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק.

מנסור עבאס: תודה.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

מנסור עבאס: תודה, השר עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אנחנו יודעים מה המצב החוקי.

עיסאווי פריג': יש ייצוג של שתי נשים.

עיסאווי פריג': נוצר מצב שצריך לתגבר אותו גם – –

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: אתה לא רוצה שתהיה שם שרה.

דוד אמסלם: אלקין, שקיבל שני תיקים, רוצה עוד ועדה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, למען יציבות הממשלה.

מנסור עבאס: תודה לשר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים את הדיון.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל מר עבאס, רק שנייה, אני רוצה לשאול אותך: איפה אתה בסיפור?

דוד אמסלם: אלקין קיבל שני תיקים – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תן לי לנהל את הישיבה, בבקשה.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד אמסלם: – – – ואתה איפה?

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים עם חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

מנסור עבאס: אין רשימת דוברים?

קריאה: היא לא מופיעה במחשב שם.

מנסור עבאס: עוד מעט תופיע.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר, ואחריו – חברת הכנסת קרן ברק, ואז – – –

איתמר בן גביר: כנסת נכבדה, יושב-ראש הכנסת, כבוד השרה, את דעתי על החוק אמרתי כבר אתמול.

איתמר בן גביר: יש כאן פגיעה קשה מאוד, רצון להפלות, לפגוע בערכים שלנו, החרדים.

איתמר בן גביר: אני, כדרכי, מספר לכם מעל הדוכן הזה על תופעות של אפליה וקיפוח ושנאה: ביום 28 באפריל 2021 למניינם נתקלנו במודעה של עיריית תל אביב-יפו, שלראשונה יוצאת בהגרלת דיור בר-השגה בעיר יפו – ושימו לב למה שכותבים: לראשונה בתל אביב-יפו, פרויקט דיור בר-השגה לאוכלוסייה הערבית ביפו.

איתמר בן גביר: פרויקט מיכאל אנג'לו ביפו יכלול 32 יחידות דיור, חמש קומות, וכן הלאה וכן הלאה, וגם ראש עיריית תל אביב רון חולדאי הצטרף ואמר: תושבים, תושבות, אני שמח על הפרויקט הזה.

איתמר בן גביר: כל הדירות מיועדות לציבור הערבי, ואנחנו כמובן פנינו לראש העיר, אנחנו ממתינים לתגובתו, וליועץ המשפטי לממשלה.

איתמר בן גביר: אבל אני רוצה לשאול אתכם, חבריי חברי הכנסת: מה היה קורה אם היו מפרסמים מכרז ליהודים בלבד?

איתמר בן גביר: הרי כל הספסלים כאן, מהצד שאני מסתכל עליו, היו רועמים וזועקים.

איתמר בן גביר: הרי היועץ המשפטי לממשלה היה בא ואומר: איך יכולה להיות אפליה?

איתמר בן גביר: איך יכול להיות קיפוח?

איתמר בן גביר: איך יכולה להיות גזענות?

איתמר בן גביר: אבל אתם ממשלה של גזענים.

איתמר בן גביר: אתם ממשלה שרודפת ציבורים שלמים.

איתמר בן גביר: אתם ממשלה שמפלה בין דם לדם, בין דם לדם, בין דין לדין; ממשלה שפוגעת ביהודים כי הם יהודים, פוגעת בחרדים כי הם חרדים; ממשלה שמוכרת את הכול לתנועה האסלאמית שלך, יושב-ראש הכנסת.

איתמר בן גביר: זו הממשלה.

איתמר בן גביר: זה הפרצוף של נפתלי בנט ושל יתר חבריו כאן.

איתמר בן גביר: מכרתם את מדינת ישראל, אבל מילא מכרתם – סילמן, למה גזענות?

איתמר בן גביר: למה גזענות?

עידית סילמן: – – –

איתמר בן גביר: גזענות זה מגעיל אותנו.

איתמר בן גביר: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה.

מנסור עבאס: אני נועל את רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: תודה לכם.

גלית דיסטל אטבריאן: למה אנחנו לא מופיעים ברשימה?

דוד אמסלם: ואני?

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם היו צריכים לדעת איך נראית הממשלה, בלי בושה, בלי חרפה, שולחים שר ערבי – שאני מאוד מכבד אותו, אני מכיר אותו, עיסאווי פריג' – שולחים אותו להציג את חוק הדיינים.

יעקב ליצמן: בושה וחרפה לכנסת.

יעקב ליצמן: הוא לא מבין מה זה דיין, זה לא נוגע אליו בכלל, ושולחים אותו לייצג.

יעקב ליצמן: אני התאפקתי כל הזמן, אבל אני אגיד את זה היום בכנסת.

יעקב ליצמן: כתוב בספר תהילים, פסוק י"ד: "למנצח לדוד אמר נבל בלבו אין אלקים השחיתו התעיבו עלילה אין עשה טוב".

יעקב ליצמן: אדון חבר הכנסת אמסלם, אני מציע שתקשיב רגע.

יעקב ליצמן: "אמר נבל בלבו אין אלקים" – נבל זה ראשי תיבות של נפתלי, בנט, לפיד.

יעקב ליצמן: זה מה שיש לנו.

יעקב ליצמן: בלי בושה, בלי חרפה, מביאים חוקי דיינים.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על עצם החוק, שבא לצאת נגד החרדים, שהם לא יוכלו להתמודד, כי בכנסת ידוע שאין למגזר החרדי נשים.

יעקב ליצמן: פשוט באים לדפוק אותם, פשוט למנוע מהם שחלילה, חלילה וחס, שיהיו בכנסת ואולי יצליחו להתגבר על המועמדים האחרים.

יעקב ליצמן: הממשלה הזאת היא רפורמית.

יעקב ליצמן: הממשלה הזאת יוצאת נגד כל עשרת הדיברות.

יעקב ליצמן: לא חל עליהם לא תגנוב, לא חל עליהם לא תחמוד, לא חל עליהם שום דבר; לא חל עליהם הנושא של שבת.

יעקב ליצמן: הכול הם עושים נגד השם ונגד משיחו.

יעקב ליצמן: בגלל זה אני אומר שהפסוק הזה חל עליהם.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד עוד דבר.

יעקב ליצמן: אל תצפו ממנו שום דבר, כי מה שהוא אמר היום הוא יגיד מחר שהוא לא אמר; מה שהוא לא אמר הוא מעיד שהוא כן אמר.

יעקב ליצמן: ככה זה הממשלה, ככה זה הרפורמים.

יעקב ליצמן: הם הרסו את הדת בארצות הברית והם מנסים כרגע להרוס את הדת בארץ.

יעקב ליצמן: אנחנו לא ניתן להם.

יעקב ליצמן: אנחנו נעשה את הכול למנוע מהם להרוס את זה.

יעקב ליצמן: תתאר לעצמך שבדיינים עוד ישב גלעד קריב, שהוא נורא ואיום, עוכר ישראל אפילו, אפשר להגיד עליו, מה שהוא עשה, מה שהוא עושה.

יעקב ליצמן: לכן, אנחנו בהחלט נצביע נגד, וצריך לעקור מן השורש את החוק הזה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: יושבי-הראש המתחלפים, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שלקרוא לחוק הזה "חוק הדיינים" זה זילות, וצריך לשנות את השם.

אורי מקלב: זה לא חוק הדיינים, זה חוק של חזירות פוליטית, זה חוק של צביעות פוליטית.

אורי מקלב: כולנו יודעים למה החוק הזה בא לעולם: בגלל דרישות פוליטיות בין מפלגות שמרכיבות את הקואליציה, ומוצאים פתרון.

אורי מקלב: איך מוצאים פתרון?

אורי מקלב: על ידי הבאת חוק כאן, לכנסת, ומבקשים מאיתנו לחוקק חוק שסופו של החוק הזה יביא לכך שממשלת ישראל לא תשלח שום נציגה לוועדה לבחירת לדיינים.

אורי מקלב: ממשלת ישראל, ממשלת שמאל, ממשלה של מפלגות של שוויון מגדרי, מפלגות שחרב הדגל שלהן וחרב פיפיות בידן.

אורי מקלב: מה שהם כל הזמן באים ואומרים: אנחנו רוצים שוויון ושוויון ושוויון ושוויון, ואחד החוקים הראשונים שמביאים פה זה חוק שיאפשר לממשלה לשלוח רק גברים לוועדת הבחירות.

אורי מקלב: עוד לפני שאני מגיע לחרדים, זה החוק שאומר – במקום שהבושה תכסה את פניכם, אותן שתי מפלגות, שהן המטרה של החוק הזה, תקווה חדשה וימינה, שהן מתחרות ביניהן ושתיהן רוצות להיות הנציגות בוועדה הבוחרת – איפה ראינו שוויוניות אצלכם?

אורי מקלב: מתוך שישה נציגים, כמה נשים יש לכם?

אורי מקלב: כמה?

אורי מקלב: שתיים.

אורי מקלב: אפילו חצי אין לכם.

אורי מקלב: אתם, שכל הזמן דורשים נשים ושוויוניות, מה המפלגה שלכם נתנה?

אורי מקלב: שתי נשים משישה.

אורי מקלב: ואם הייתם זוכים, גם למספר הזה הוא לא היה עולה.

אורי מקלב: ואתם באים עכשיו ודורשים – הממשלה הזו לא תדרוש שהכנסת תיתן את מכסת הנשים.

אורי מקלב: אתם הרי יודעים מה המשמעות.

אורי מקלב: אתם יודעים איזה לאורך שנים אנשים קשורים למערך הדיינות, שחשוב להם מערך הדיינות, לא חשוב להם הג'ובים שלהם.

אורי מקלב: אתם באים ועושים חוק שידיר מהנציגות אוכלוסיות שלמות שהיו דומיננטיות ושזה חשוב להן.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, אני כן רוצה להציג אתכם במערומיכם בצורה הזאת שאתם באים וקופצים מהתוצאה של החוק הזה – שממשלת ישראל, ממשלה שמורכבת ממפלגות שהדגל שלהן הוא שוויון בין נשים לבין גברים, לא ישלחו אפילו אישה אחת לוועדה לבחירת דיינים.

אורי מקלב: אז לכן אתם גורמים לזילות בחוק, במילה "דיינות".

אורי מקלב: אל תקראו לזה "דיינות".

אורי מקלב: תסכימו שיש לכם אילוצים פוליטיים, צביעות פוליטית שמשתלבת מאוד מאוד טוב בכל ההתנהלות שלכם בימים האחרונים.

אורי מקלב: באים אלינו – למה אנחנו משאירים אתכם כאן ערים בלילה?

אורי מקלב: מי שיודע ורואה את כל התהליכים – אין שום דבר שהיה קודם, שהיה מקובל, שהאופוזיציה – הקואליציה התחשבה באופוזיציה, בין בשעות, בין בסדרי דיון, בין בתקדימים.

אורי מקלב: הכול נפרץ ברגע הראשון, ועל מה?

אורי מקלב: גם לא על דברים מהותיים, שלפעמים יש ימים שהם הקובעים, אלא כתפיסה, כתפיסה שלא מתחשבים.

אורי מקלב: והינה, היו להם דיונים פוליטיים, גם מתן כהנא רצה להיות בוועדה לבחירת דיינים, גם זאב אלקין, שהוא פתאום נהיה מחותן גדול מאוד בעניין הזה.

אורי מקלב: אז מה עושים?

אורי מקלב: יש לנו פתרון: אנחנו לא – אנחנו ניתן לכנסת שהיא תשלח איזה שני אנשים.

אורי מקלב: לכן – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורי מקלב: – – הצעת החוק הזו, אם אנחנו מגיעים לדבר הזה שבא להדיר חרדים, עוד לפני כן זה חוק שיש בו רק צביעות פוליטית מלאה.

אורי מקלב: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: שרן מרים השכל.

שרן השכל: מוותרת.

יעקב מרגי: מוותרת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: כן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, ואחריו – יוליה מלינובסקי, אם היא תהיה כאן.

יעקב מרגי: בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני חייב להגיד לך משהו, היושב-ראש:

אמיר אוחנה: בהקמה של הממשלה הקודמת דובר שאני אהיה חבר בוועדה למינוי שופטים; בכל זאת, עורך דין, שנים רבות הופעתי בבתי המשפט, ואחרי כהונה שלי כשר משפטים, שבה למדתי להכיר את השופטים מקרוב, את הצרכים של המערכת, היה סביר שאני אהיה חבר בוועדה למינוי שופטים.

אמיר אוחנה: אממה?

אמיר אוחנה: החוק אומר שבראשות הוועדה למינוי שופטים יהיה שר המשפטים, וכידוע, שר המשפטים שמונה אז היה אבי ניסנקורן.

אמיר אוחנה: עוד אומר החוק שאם יש שר תהיה שרה, ואם יש חבר כנסת תהיה חברת הכנסת, ואם יש חבר לשכת עורכי הדין תהיה חברת לשכת עורכי הדין.

אמיר אוחנה: זה היה החוק.

אמיר אוחנה: למרות הרצון ולמרות שזה היה מאוד טבעי שאני אהיה חבר הוועדה למינוי שופטים, לא עלה על דעתנו – –

יעקב מרגי: לשנות את זה.

אמיר אוחנה: – – לבוא ולעשות שינויים פרסונליים.

אריה מכלוף דרעי: זאת הבעיה שלנו – לא ידענו לשלוט.

אמיר אוחנה: לא עלה על דעתנו לעשות שינויים כאלה שציבורית מריחים רע.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו – – –

אמיר אוחנה: ציבורית זה נראה לא טוב – –

אריה מכלוף דרעי: כל התקדימים שהם יוציאו – – –

אמיר אוחנה: – – לא אסתטי.

אמיר אוחנה: אבל כל התקדימים האלה עוד יתהפכו עליהם, נכון.

אריה מכלוף דרעי: חד-משמעית.

אמיר אוחנה: עוד יתהפכו עליהם.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אמיר אוחנה: לכן אני אומר – – –

יעקב מרגי: הם ישמשו אותנו בהקדם.

אמיר אוחנה: בעזרת השם.

אוריאל בוסו: לא, לא, אתה טועה.

אוריאל בוסו: עליהם בית המשפט יגן, עליך לא.

אמיר אוחנה: בעזרת השם.

אמיר אוחנה: לכן אני אומר, עם כל הרצון הטוב, אני לא יודע בדיוק את מי מתכוונים למנות, את מי לא מתכוונים למנות, אבל לא עושים – זה לא אתי מבחינה ציבורית לעשות שינויים כאלה.

אמיר אוחנה: אנחנו לא עשינו את זה בזמנו, ואילו אנחנו היינו מעיזים לעשות זאת, אני רק מתאר לעצמי את גודל הצעקה שהייתה עולה מהכיוון הזה של הבית, את גודל התדהמה שהייתה עולה מהצד הזה של הבית.

אמיר אוחנה: ועליתי כדי לומר את הדברים וכדי להבהיר, הרב דרעי, שכל מה שאנחנו לא העזנו לעשות אנחנו רואים שעכשיו עושים.

אמיר אוחנה: וכמו שאמרת, זה יתהפך עליכם, זה יחזור אליכם, ובעזרת השם במהרה בימינו, ואמרו אמן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אני מבקש – – – זה לא כבוד, ממשלה מנופחת.

יעקב מרגי: אין שר תורן במליאה?

משה ארבל: המון שרים, ושר לא יכול לכבד את המליאה.

משה ארבל: בושה וחרפה.

אריה מכלוף דרעי: תסגור את המליאה.

משה ארבל: תסגור את הדיון, מה זה.

משה ארבל: בושה.

יעקב מרגי: אם לא יגיע בתוך דקה אנחנו נעצור את הדיון.

דוד אמסלם: עייפים, עייפים, יעקב.

יעקב מרגי: אולי צריך להרחיב שהוא – – –

דוד אמסלם: נורבגי גם לשרים האחרים.

יעקב מרגי: אולי צריך להרחיב שוב את העזתי?

דוד אמסלם: ממשלה מנופחת.

יעקב מרגי: השר אלעזר שטרן, אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: ממשיכים בדיון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה, אדוני.

משה ארבל: שטרן, גם לקפה לא תצא.

משה ארבל: גם לקפה לא תצא, אלעזר.

משה ארבל: גם לקפה לא תצא.

משה ארבל: עימו אנו בצרה, חביבי.

יעקב מרגי: אחלצהו ואכבדהו.

משה אבוטבול: אורך ימים – – –

משה ארבל: אורך ימים ושנים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: נשאר מישהו בממשלה?

משה ארבל: – – הצעת החוק המונחת לפנינו היום – הצעת חוק שהיא לא אחרת מחרפה; הצעת חוק שמבקשת – אדוני השר שטרן, תאר לך שיבוא משרד ממשלתי ויעשה סיכום עם דינה זילבר, למשל, ויגיד – –

יעקב מרגי: היא פרשה לגמלאות, לא?

משה ארבל: כן.

משה ארבל: אמרתי "למשל".

יעקב מרגי: ברוך השם.

משה ארבל: – – ויגיד, למשל, לדינה זילבר: תקשיבי, בואי נעשה עסקה, אנחנו מקבלים החלטות מינהליות.

משה ארבל: יבוא שר האוצר ויגיד לה: גברתי, אני במשרד האוצר מקבל לתפקידים רק גברים, אבל שר הפנים ממפלגתי יקבל אותו מספר של עובדים, רק נשים.

משה ארבל: בואו נתחלף, נעשה ברטר.

אלעזר שטרן: אני יכול להציע עסקה – – –

משה ארבל: תשמע את הטיעון ותציע עסקה, בסדר?

משה ארבל: אולי תשתכנע.

אלעזר שטרן: ראש התנועה – – –

משה ארבל: מגיעה ממשלת ישראל, בהליך רקוב – ואני רוצה לציין לפרוטוקול למה הוא רקוב.

משה ארבל: חשוב שנדע כולנו, כשאני הייתי ראש מטה שר הפנים, מעולם – השר אמסלם, חשוב לי שתשמע – הייעוץ המשפטי לממשלה, אבירי איכות השלטון, כשהיו לנו הצעות חוק שרצינו להביא ממשרד הפנים בעבר, תזכיר חוק היה חייב להיות מופץ להערות הציבור 21 יום.

משה ארבל: כלל ברזל.

משה ארבל: היו לפעמים מקרים דחופים.

משה ארבל: פנינו ליועץ המשפטי לממשלה מנדלבליט וביקשנו ממנו לקצר את הפז"מ – נתן לנו עשרה ימים.

משה ארבל: מקרה דחוף.

משה ארבל: והינה כאן, תזכיר חוק מופץ להערות הציבור למשך שישה ימים בלבד.

משה ארבל: למה?

משה ארבל: הסורים על הגדר, חייבים להביא עכשיו קומבינה למנות את אלקין, חייבים דחוף, תוך שישה ימים.

משה ארבל: זה המצב המשפטי.

משה ארבל: אבל להם מותר.

משה ארבל: להם מותר.

דוד אמסלם: אמרתי לך – – – השמאל אנשים הכי אלימים, בריונים ומושחתים.

דוד אמסלם: זה מה שאני אומר – – –

משה ארבל: והינה עכשיו, אלעזר שטרן, תבין מה קורה כאן, כבוד השר שטרן – – –

אלעזר שטרן: אני יכול להציע משהו?

משה ארבל: שנייה, נשמע אותך.

משה ארבל: כבוד השר שטרן, תבין מה קורה פה: מגיעה ממשלה – אגב, אני חושב שגם עם תיקון החוק זה לא יעזור.

משה ארבל: מדובר בהחלטה מינהלית.

משה ארבל: כשהממשלה מקבלת החלטה מינהלית היא מחויבת לגיוון, היא מחויבת לקבל החלטה לייצוג לגברים ולנשים; היא לא יכולה לקבל החלטה לזרוק את זה על הכנסת.

משה ארבל: בוא נחשוב מה יהיה עכשיו.

משה ארבל: מי יקבל החלטה ראשון, הכנסת או הממשלה?

משה ארבל: איפה עקרון הפרדת הרשויות?

משה ארבל: כל העקרונות החוקתיים נרמסים כאן על ידי קבוצה שקראה לעצמה אבירי איכות השלטון, טוהר המידות.

משה ארבל: רומסים פה כל הליך דמוקרטי, חוקתי, והכול בשם הקומבינה לאלקין.

משה ארבל: חשוב מאוד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חייב לציין – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, לא ראינו לא את הג'ינג'י, לא את התנועה לאיכות השלטון שרצה לבג"ץ מהר מאוד.

יעקב מרגי: תראה, הם נרדמו – – – התעורר.

יעקב מרגי: הם – – –

אריה מכלוף דרעי: היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: אני רק אמרתי לו – מכובדי, יושב-ראש המפלגה שלי, אני אמרתי תודה, השר אריה דרעי.

מיכאל מלכיאלי: כמה שהוא ממלכתי – – –

יעקב מרגי: אני לא מבין, רק אמרתי תודה והוא נבהל.

יעקב מרגי: משה אבוטבול, בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנו כעת בדיון על חוק הדיינים – יום עצוב וכואב לעם ישראל על הרצון העז של הקואליציה ההרסנית לעוות את הדין.

משה אבוטבול: רוחות חדשות, מסוכנות, בעלות ניחוח רפורמי, בחסות חבר הכנסת מזייף היהדות הצרופה מוועדת החוכא והאטלולא, מנסים בכל הכוח לשנות את ההסדרים הקיימים שנות דור, להצר את צעדיהם של רבני ודייני ישראל האמיתיים ולכוון לכך שייכנסו לבתי הדין דיינים פשרנים ונוחים להם ולהעביר את מזימותיה הטרפות של הממשלה המטורפת וההזויה הזאת.

משה אבוטבול: אנו בתקופת בין המצרים, ואחד הדברים שחז"ל אומרים שבגללם חרב בית המקדש זה שלא מינו דיינים הגונים, בעלי דעת רחבה, שיודעים היטב את ההלכה מחד גיסא ומאידך גיסא נהיר להם מתי לעשות פשרות בדין; את זה הם לא עשו.

משה אבוטבול: אז כאן, רבותיי, ההיסטוריה חוזרת, בר מינן.

משה אבוטבול: ייתכן שלראש ועדת החוכא הרפורמי לא מזיז חורבן בית המקדש, כי מבחינתו לא ברור לחבר הכנסת המוזר למה נבנה בית המקדש בירושלים.

משה אבוטבול: הוא סבור שאפשרי לעשות את זה בתל אביב.

משה אבוטבול: עפרא לפומיה.

משה אבוטבול: היו גם כאלה שרצו את מדינת ישראל באוגנדה.

משה אבוטבול: אנחנו אלפי שנים מתחננים ובוכים שלוש פעמים ביום, וגם בוכים בתיקון חצות ומצפים ל"ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים" ומברכים "בונה ירושלים".

משה אבוטבול: אנשים מסרו נפש מכל העולם להגיע לעיר ירושלים, עיר הקודש והמקדש.

משה אבוטבול: תשאלו את יהודי אתיופיה היקרים איזו צמרמורת היה השם ירושלים עושה להם וכמה נהרגו במדבריות ובדרכים מאתיופיה רק כדי להגיע לירושלים.

משה אבוטבול: לבנות היקרות שלהם הם נתנו את השם ירושלים.

משה אבוטבול: ובא לכאן ליצן המתחפש לרב ושואל למה לא במדינת תל אביב.

משה אבוטבול: עם הארץ מדאורייתא ומדרבנן.

משה אבוטבול: כאלה דיינים רוצים להביא לנו.

משה אבוטבול: הם עושים כל מאמץ – כאלה שהם יוכלו להכתיב להם מה לדון ואיך לדון.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: כמה מעלות צריך לדיין אמיתי: שונא בצע, איש אמת.

משה אבוטבול: נראה שהם מחפשים דיינים מהסוג שישלמו להם כדי להיות שונאי בצע.

משה אבוטבול: המצב הקשה מזכיר לי שבטמפל רפורמי מת הרבאי, וביקשו מהגבאי: לך תשיג לנו רבאי חדש במקומו.

משה אבוטבול: הוא הביא מישהו, ובדרשת שבת, בליווי הפסנתר, נוכחו כולם שמדובר ברבאי מגמגם ולקח שעה עד שהבינו את הדברים המגומגמים.

משה אבוטבול: ראשי הטמפל תפסו בגרון את הגבאי וצעקו עליו בתום תפילתם: למה הבאת לנו מישהו מגמגם?

משה אבוטבול: מה, אין לנו כסף לרבאי נורמלי?

משה אבוטבול: הגבאי הנבוך התנצל ואמר: האמת שחיפשתי רבאי אילם, הכי מתאים וטוב לנו.

משה אבוטבול: לא מצאתי, אז הבאתי מישהו מגמגם.

משה אבוטבול: חברים, זה מה שהממשלה מעדיפה ומחפשת.

משה אבוטבול: כדאי רק שיציינו זאת במדור הדרושים, שהעדיפות היא לדיין אילם או מגמגם.

משה אבוטבול: לא תגורו מפני איש.

משה אבוטבול: עם ישראל צריך דיינים אמיתיים ולא דיינים מטעם שעושים רצון הריבון התחתון – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – לא דיינים מטעם שעושים רצון הריבון התחתון, רק רצון הריבון העליון, הקדוש ברוך הוא יתברך.

משה אבוטבול: גורו לכם.

משה אבוטבול: הסירו טלפיכם מנושא קדוש ורגיש זה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ביטון, ואחריו – חבר הכנסת אופיר סופר, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: קח את הזמן.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, הציניות כנראה מקבלת ממדים חדשים בכנסת או בממשלה החדשה הזאת, במיוחד לנוכח החוק החדש שמנסים לשים פה ולשנות.

חיים ביטון: אני באמת חושב שצריכים להבהיר גם את הציניות, ואני באמת רוצה לקרוא פה מעל במת הכנסת לארגוני הנשים, שבאמת יבינו את השימוש הציני – –

קריאה: ארגוני הנשים?

חיים ביטון: כן, ארגוני הנשים, כן, בנו"ן.

חיים ביטון: – – שיראו את השימוש הציני שעושים פה באותו הליך שכבר קורה רבות בשנים, של אותו שוויון בין גברים לנשים או בין נשים לגברים.

חיים ביטון: שימו לב: הדבר שלכאורה היה דבר מבורך בעיני הרבה אנשים נאורים, נהפך להיות כרגע כלי שרת בידיים של כאלה שמנסים לסדר להם את ההסכמים הקואליציוניים.

חיים ביטון: הרי מה שעשו כאן כרגע זה לא שדאגו לנשים.

חיים ביטון: זה ברור מאוד שכבר לפני כן היה משהו הרבה יותר מוסדר בשביל הנשים: אישה אחת מהכנסת, אישה אחת מהממשלה.

חיים ביטון: ועכשיו, כדי לסדר את התהליך בהסכם הקואליציוני וכדי להדיר את החרדים מהדבר הנורמטיבי ביותר, דיינים – דיינים, בבתי דין יושבים דיינים; לא מדובר פה על שפיטה של עולם המשפט הנאור והרגיל, מדובר פה על דיינים – מן הראוי והנורמטיבי שיהיה בתוך הליך כזה מקום לחרדים, שהם חלק מהדיינים, או לפחות תדברו ברחוב עם הציבור מה זה ולאן דיין שייך, יגידו לך שדיינים זה של המגזר החרדי; קשור לפחות למגזר החרדי.

חיים ביטון: אבל כאן באה קבוצת אנשים שעוסקים בהדרה ועוסקים בציניות ופוגעים בנשים בציניות ומשנים, לכאורה לטובת הנשים, את ההליך הכי לא מוסדר שיכול להיות – שהרי הכי נורמטיבי שתהיה שרה וחברת כנסת – אלה שני מערכים נפרדים, זו ממשלה וכנסת.

חיים ביטון: אבל צריך לסדר את זה.

חיים ביטון: אז אני אומר לכם, ארגוני הנשים: תבדקו, משחקים בכם, משתמשים בכם.

חיים ביטון: איפה אתם?

חיים ביטון: איפה קולכם?

חיים ביטון: פתאום זה מתאים למישהו?

יעקב מרגי: אולי הם שותפים למזימה?

חיים ביטון: אני לא רוצה להאשים את כולם לפני שאני יודע.

חיים ביטון: ייתכן, אבל ייתכן גם שלא.

חיים ביטון: ולכן, ציבור יקר, ציבור שמסתכל ורואה מה קורה פה, הטלפיים של הממשלה הזאת, כפי שאמרנו בנאומים של אתמול, מתגלים מרגע לרגע בממשלת הדרה – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

חיים ביטון: – – ממשלה צינית, ואני מקווה מאוד שתחלוף במהרה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; עאידה תומא סלימאן – איננה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, עוד הונאה אחת נוספת, הצגת החוק הזה, חוק הדיינים, כביכול כתוספת ייצוג לכוח הנשים.

אוריאל בוסו: חברת הכנסת השכל, הרי את מבינה, מספר השרות בממשלה הנוכחית חסר תקדים, הכי גדול שהיה.

אוריאל בוסו: תשע שרות מכהנות סביב שולחן הממשלה.

אוריאל בוסו: בכנסת הקודמת השרה מרב מיכאלי הייתה בתור חברת כנסת חברת ועדה למינוי דיינים.

אוריאל בוסו: היום, בתור שרה – הן לא ראויות להיות חברות ועדה למינוי דיינים.

מיכל מרים וולדיגר: – – –

אוריאל בוסו: ואותן נשים – קולן לא נשמע.

אוריאל בוסו: שמענו לפני יומיים גם בשורה של השר לשירותי דת שמהיום מועצות דתיות לא יוקמו בלי ייצוג נשי.

אוריאל בוסו: זו עוד הונאה.

אוריאל בוסו: כבר ארבע שנים אולי שום הרכב מועצה דתית בארץ לא מאושר בלי לפחות 30% ייצוג נשי, אבל מה הבעיה?

אוריאל בוסו: למה צריך לבלבל עם העובדות אם אנחנו זורקים ספינים באוויר?

אוריאל בוסו: וגם החוק הזה מגיע כהונאה אחת שלמה, אבל המטרה היא להדיר ציבור שלם.

אוריאל בוסו: אבל אם מישהו חושב שזה רק להסדיר את הנושא הקואליציוני, החשש שלי הוא אחר – הרי כרגע נכנסו לבית המחוקקים הרפורמים ברוב פאר והדר, ואולי המטרה הבאה היא לשים דיינות ולא רק דיינים?

אוריאל בוסו: אנחנו כבר לא יודעים איפה הגבול של הממשלה העקומה הזאת, לאן הם רוצים להגיע, והכול בחותמת של מי שחובש כיפה כביכול כראש הממשלה וחבריו בשולחן הממשלה ובכנסת.

אוריאל בוסו: הדרה נוראית בשביל לא לתת ייצוג.

אוריאל בוסו: אני רוצה לספר לך, היושב-ראש – ואתה יודע את זה, אתה היית השר לשירותי דת: בשנים האחרונות, גם כשהציונות הדתית והבית היהודי לא היו חברים בקואליציה, לפחות שליש מהדיינים קיבלו ייצוג מהציונות הדתית.

אוריאל בוסו: הייתה חלוקה מסודרת לא להדיר אף ציבור.

אוריאל בוסו: וכאן, ברגל גסה, לבוא למנות ועדה שלמה בשביל שכוח הייצוג החרדי – מבינים שמכל הדיינים לא יהיה אפילו חרדי אחד מאלו שהתמנו – זו הונאה נוספת.

אוריאל בוסו: וקולן של הנשים בשולחן הממשלה לא נשמע.

אוריאל בוסו: אבל אנחנו נמשיך הלאה להילחם, גם כאן, גם בוועדות, גם לפני קריאה שנייה ושלישית, גם בבתי המשפט – שלדעתי יגבו את התהליך העקום הזה, שהוא בניגוד לכל נוהל – ואנחנו, לפחות לאזרחי ישראל נראה, ונשים את המראה לממשלה הזאת בפנים.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יריב לוין – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לדבר על אדם מאוד מאוד יקר, חברי הרצל חג'ג'.

אורית סטרוק: אתם מכירים את הרצל?

אורית סטרוק: הרצל חג'ג' ואשתו המדהימה מירב הם ההורים של שיר חג'ג', השם ייקום דמה, שנרצחה בפיגוע בירושלים, השוטרת שיר חג'ג'.

אורית סטרוק: הרצל הוא אדם מאוד מאוד פעיל נגד הטרור.

אורית סטרוק: מהרגע ששיר, השם ייקום דמה, נרצחה, הוא ומירב פעילים ללא הפסק בכל מיני פעולות אזרחיות נגד המחבלים, נגד שחרור מחבלים, נגד שיתוף פעולה עם מפלגות תומכות טרור, כמו שהממשלה הזאת, האומללה, משתפת פעולה עם מפלגות תומכות טרור.

אורית סטרוק: הם גם עושים, אגב, הרבה מעשי חסד לזכרה של שיר – מחלקים סלים לעניים וכדומה.

אורית סטרוק: הם באמת זוג מדהים.

אורית סטרוק: והרצל, יש לו כאב גדול מאוד על מה שקורה מאז שהוקמה הממשלה האומללה הזאת בתמיכת מפלגת רע"מ תומכת הטרור.

אורית סטרוק: עכשיו, לפני שעה קלה, קיבלתי הודעה מזעזעת: הרצל חג'ג', אדם שלא עשה רע לאיש, לא עשה רע לאיש, רק זועק מדם ליבו את הכאב הזה הנורא – חסמו אותו בווטסאפ.

אורית סטרוק: הוא לא בן אדם קיצוני, הרצל; הוא לא בן אדם שתומך באלימות בשום צורה.

אורית סטרוק: הוא זועק נגד האלימות של המחבלים, זה נכון, אבל שום דבר מעבר לזה.

אורית סטרוק: הוא הפגין נגד הקמת הממשלה הזאת, זה נכון, אבל הוא הפגין בצורה דמוקרטית ולא אלימה.

אורית סטרוק: למה חסמו את הרצל חג'ג' בווטסאפ?

אוריאל בוסו: – – –

אורית סטרוק: חברים, זה משהו שלא מתקבל על הדעת.

אורית סטרוק: לא שאני רוצה להגיד שזה לגיטימי שחסמו את אילה בן גביר, אבל חברים – – –

משה אבוטבול: למה חסמו את איתמר?

משה אבוטבול: למה חסמו אנשים?

אורית סטרוק: אתה צודק, חבר הכנסת אבוטבול, אבל בתור חברה של הרצל וחברה של מירב, אני חייבת להם את הזעקה הזאת, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: והיכן אבירי חופש הביטוי?

יעקב מרגי: נעלמו.

אורית סטרוק: נכון מאוד.

אורית סטרוק: לאן נעלמו אבירי חופש הביטוי?

אורית סטרוק: נכון מאוד.

אורית סטרוק: ואני אומרת, לדעתי אנחנו צריכים להתאחד בעניין הזה כולנו, כולנו, רבותיי – גם מאיר כהן וגם בועז טופורובסקי וגם שרן השכל וגם אלעזר שטרן, ובוודאי ובוודאי החברים מהצד הימני של המפה הפוליטית.

אורית סטרוק: אנחנו צריכים לשים סוף לחסימות האלה בווטסאפ.

אורית סטרוק: מה, רק בגלל שהוא נגד הממשלה חוסמים אותו בווטסאפ?

אורית סטרוק: זה נשמע לכם הגיוני?

אורית סטרוק: זה הכול.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, גברתי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה, גברתי – זה הגיע.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הישיבה, חבריי הנכבדים, "בארץ ישראל קם העם היהודי, בה עוצבה דמותו הרוחנית, הדתית והמדינית, בה חי חיי קוממיות ממלכתית, בה יצר נכסי תרבות לאומיים וכלל-אנושיים והוריש לעולם כולו את ספר הספרים הנצחי.

מיכל מרים וולדיגר: לאחר שהוגלה העם מארצו מכוח הזרוע שמר לה אמונים בכל ארצות פזוריו, ולא חדל מתפילה ומתקווה לשוב לארצו ולחדש בתוכה את חירותו המדינית.

מיכל מרים וולדיגר: מתוך קשר היסטורי ומסורתי זה חתרו היהודים בכל דור לשוב ולהיאחז במולדתם העתיקה, ובדורות האחרונים שבו לארצם בהמונים, וחלוצים מעפילים ומגינים הפריחו נשמות, החיו שפתם העברית, בנו כפרים וערים והקימו יישוב גדל והולך השליט על משקו ותרבותו, שוחר שלום ומגן על עצמו, מביא ברכת הקדמה לכל תושבי הארץ ונושא נפשו לעצמאות ממלכתית.

מיכל מרים וולדיגר: " "ב-29 בנובמבר 1947 קיבלה עצרת האומות המאוחדות החלטה המחייבת הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל – – – הכרה זו של האומות המאוחדות בזכות העם היהודי להקים את מדינתו אינה ניתנת להפקעה – – – לפיכך נתכנסנו – – – ביום סיום המנדט הבריטי על ארץ ישראל, ובתוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית ועל יסוד החלטת עצרת האומות המאוחדות אנו מכריזים בזאת על הקמת מדינת יהודית בארץ ישראל, היא מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: "

יעקב מרגי: אני שומע את הצליל של ההכרזה.

מיכל מרים וולדיגר: "אנו קוראים לאומות המאוחדות לתת יד לעם היהודי בבניין מדינתו ולקבל את מדינת ישראל לתוך משפחת העמים.

מיכל מרים וולדיגר: " "מתוך ביטחון בצור ישראל היננו חותמים בחתימת ידינו לעדות על הכרזה זו" לצערי, מפאת קוצר הזמן אין ביכולתי לקרוא את כל מגילת העצמאות, המסמך המכונן של המדינה היקרה שלנו, שמכוחה אני עומדת ממש כאן בכנסת ומכוחה אני פועלת בשם רבבות בוחריי.

מיכל מרים וולדיגר: ראש הממשלה נפתלי בנט לא יושב פה, אבל אם הוא היה יושב פה הייתי מבקשת שיסתכל בעיניי, והייתי שואלת אותו אם הוא מוכן להתחייב בפניי שכל חברי הקואליציה שלו – אתה יודע מה?

מיכל מרים וולדיגר: הייתי שואלת אותו: לא כולם, אפילו רק חברי הממשלה שלך היו חותמים על המגילה הזאת?

מיכל מרים וולדיגר: אני ממש לא בטוחה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה, אדוני.

קריאה: – – – יעקב מרגי – – –

יעקב מרגי: יעקב מרגי לא יכול לנאום, אז נדיבות.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת מיכל רוזין, אני לא מאמין שאת באמת הולכת להצביע בעד החוק הזה.

יריב לוין: בואי תסבירי לי את ההיגיון.

יריב לוין: בואי תסבירי לי מה ההיגיון.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: אני יכול להבין שאת רוצה להגדיל את הייצוג הנשי, אבל מה שאת עושה פה – את בעצם נותנת פטור לממשלה מייצוג נשים.

יריב לוין: עכשיו, זה תקדים – אני לא חושב שמעולם היה מצב שהייתה קביעה בחוק שמחייבת מתן ייצוג לנשים והייצוג הזה בוטל באיזשהו מקום.

יריב לוין: את זוכרת לא פחות טוב ממני – אני לא חושב שתמצאי דוגמה כזאת.

יריב לוין: זאת פעם ראשונה שבאים ופוגעים בייצוג הנשים בממשלה.

יריב לוין: עכשיו אני שואל אותך: מחר יבואו חוקים אחרים ויוקמו כל מיני ועדות ויהיו תפקידים וכל מיני דברים, ותבוא טענה שצריך ייצוג נשים – מה תאמרי?

יריב לוין: איך תסבירי כשיגידו לך: אבל על מה את מדברת, את בעצמך אמרת שבממשלה לא צריך; אפילו כשכבר נקבע את אמרת שלא צריך וביטלת?

יריב לוין: אני אומר לך, את לא תוכלי להסביר, ואת פותחת כאן פתח מסוכן וענק למצב שבו במקום לקדם נשים אנחנו נסגור דלת בפני נשים.

יריב לוין: זה מה שאתם עושים וזה מה שאתן עושות, משיקולים פוליטיים צרים, קטנוניים, של איזה קוניוקטורה ברגע.

יריב לוין: עכשיו, אני אגיד לכם את האמת, וטוב שנמצאת פה חברתי חברת הכנסת השכל:

יריב לוין: החוק הזה, כמו הרבה הצעות אחרות – הן כולן קוניונקטורות פוליטיות קטנות של תקווה חדשה, שלוקחת אתכם, את כולכם, לכל מיני מחוזות קיצוניים, הזויים, מתוך חשבונאות מתוחכמת כביכול: אנחנו נעביר את זה אז אנחנו לא ניתן לחרדים שיהיה להם ייצוג דרך הכנסת, ואנחנו נעשה חוק שאפשר לפצל ארבעה כדי שנוכל לפצל רק את הליכוד ולא מפלגה אחרת, וכל מיני תרגילים כאלה.

יריב לוין: אז הינה אני אומר לכם: מי שעושה את הדברים האלה, בסוף זה תמיד מתהפך עליו; מי שעושה חוקים שמיועדים לתת פתרון לאיזה צורך פוליטי נקודתי, בסוף הדבר הזה פוגש אותו, והוא משלם עליו גם מחיר פוליטי וגם מחיר במישור המהותי.

יריב לוין: לכן אני אומר לחברת הכנסת מיכל רוזין: אני הייתי בקואליציה הרבה שנים.

יריב לוין: בקואליציה צריך משמעת בהצבעה, על זה אין ויכוח, אבל לפני ההצבעה ועד ההצבעה כל אחד מתווכח על עמדתו ומנסה להשפיע.

יריב לוין: לא באה סיעה של שישה מנדטים ומביאה כל מיני דברים הזויים כאלה וכולם רצים כמו עדר ומצביעים בלי לדבר, בלי להתווכח, בלי לשאול.

יריב לוין: אני אומר לכם: זה לא מאוחר, לכו תמנעו את הדבר הזה, כי התקדים הזה יעבוד עכשיו לכל רוחב הגזרה, ולא יהיה אפשר לעצור אותו – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יריב לוין: – – ואני מודאג ממנו, אני מקווה, לא פחות משאת צריכה להיות מודאגת ממנו.

יריב לוין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הרב אריה מכלוף דרעי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת פינדרוס.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש שרים פה?

יעקב מרגי: הינה, מאיר פה.

אריה מכלוף דרעי: כל האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר בשם חבר הכנסת ידידי הטוב הרב דוד אמסלם – הוא שאל אותי שאלה בתמימות, ופתאום אני אומר: איך לא חשבנו על זה בכלל?

אריה מכלוף דרעי: הרי יש עוד ועדה למינויים חוץ מדיינים; יש גם ועדה למינוי שופטים – גם שם כתוב בחוק שהממשלה צריכה למנות שר ושרה והכנסת צריכה למנות נציג ונציגה.

אריה מכלוף דרעי: איפה התיקון פה?

אריה מכלוף דרעי: אני לא מבין, למה רק בוועדה למינוי דיינים משנים את זה?

אריה מכלוף דרעי: למה לא משנים את זה בוועדה למינוי שופטים?

קריאה: הגזמת.

אריה מכלוף דרעי: מה זה הגזמתי?

אריה מכלוף דרעי: קודם כול אני מודיע לך שאם החוק הזה יעבור בקריאה ראשונה אז אין ספק שההסתייגות בקריאה שנייה ושלישית תהיה שהחוק הזה יחול גם על הוועדה למינוי שופטים.

אריה מכלוף דרעי: ואני רוצה לראות שמישהו יעלה לכאן ויסביר למה בוועדה למינוי שופטים הממשלה צריכה למנות שרה ולמה בוועדה למינוי דיינים הממשלה לא צריכה למנות אלא תמנה שני גברים.

אריה מכלוף דרעי: מה ההבדל בין אחד לשני?

אריה מכלוף דרעי: דודי, באמת – עו"ד פרופ' דודי אמסלם – לא חשבתי על זה, אני אומר לך את האמת.

אריה מכלוף דרעי: כל הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: יישר כוח גדול.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני, באמת נכון – אני שואל שאלה: הרי אתם יודעים שיש עוד גוף אחד שממנה נציגים – לשכת עורכי הדין.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת עו"ד יריב לוין, לשכת עורכי הדין, בחוק למינוי דיינים, גם בשופטים, ממנה שני נציגים, וגם היא אמורה למנות עורך דין ועורכת דין, נכון?

אריה מכלוף דרעי: אם יהיה כתוב בחוק הזה שהממשלה או הכנסת רשאים למנות שני גברים ושלשכת עורכי הדין תמנה שתי נשים – למה לא?

אריה מכלוף דרעי: מה ההבדל?

אריה מכלוף דרעי: מה ההבדל בין הממשלה והכנסת לבין הממשלה ולשכת עורכי הדין?

אריה מכלוף דרעי: מה ההבדל ביניהם?

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עובדים שלהם, של הממשלה?

אריה מכלוף דרעי: אני לא מבין.

אריה מכלוף דרעי: הכנסת לא סוברנית בהצבעה חשאית להחליט מה היא רוצה להצביע?

אריה מכלוף דרעי: הממשלה שעושה את זה כהחלטה קואליציונית בהצבעה גלויה היא יותר חזקה ממה שאנחנו בכנסת מצביעים בהצבעה חשאית?

אריה מכלוף דרעי: לכן, אני אגיד לכם את האמת, חבר הכנסת בועז, עד אתמול בלילה הלכתי כמו עדר ואמרתי: חייבים לעשות הכול כדי שהחוק למינוי דיינים לא יעלה, ודיברתי איתך ואמרתי: אולי נעשה הסדרים כאלה ואחרים.

אריה מכלוף דרעי: הלכתי לישון היום בבוקר כמה שעות, והיה לי גילוי אליהו שאמר לי: טיפש, להפך, החוק הזה הוא טוב מאוד – הוא מגלה את פרצופה האמיתי של הממשלה, את הצביעות, את הדרת החרדים ואת ההבדל בין ועדה למינוי שופטים לוועדה למינוי דיינים.

אריה מכלוף דרעי: תאמין לי, החוק הזה יגרום לכך שהוועדה למינוי דיינים לא תתכנס עוד שנתיים.

אריה מכלוף דרעי: מה שאנחנו נעשה לכם בבתי משפט ובכנסת – ואנחנו נעשה לכם דברים, לא אגלה לכם את כל הסודות – לכן אני לא רוצה להגיד שאני אצביע בעד החוק, אבל תביאו את החוק, אתם לא מאיימים עלינו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נעביר אותו, ואתם תראו בדיוק איזה נזק אתם גורמים לעוד הרבה מאוד דברים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, שהחליף עם פינדרוס.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יעקב מרגי: כל ההסבר – כדי לא להדאיג את בועז טופורובסקי.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: אני חייב להוכיח שאני ממלכתי.

יעקב מרגי: מאתמול אני חייב להוכיח שאני ממלכתי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תפתח מילון, תראה "ממלכתי" – – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני אפתח.

יעקב מרגי: בבקשה, נא לא להפריע לחבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: אם אפשר להתחיל את שלוש הדקות מחדש.

שמחה רוטמן: תודה.

יעקב מרגי: אם תהיה לך בעיה, נתמודד איתה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

שמחה רוטמן: תודה, אדוני.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, האמת היא שזה היה אירוע די מדהים, בעיניי, שחוק כזה נכנס בכלל להסכמים הקואליציוניים.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר שאחד הדברים שהפתיעו אותי מאוד בממשלה הקודמת – יש פה אנשים שהיו שרים בממשלה הקודמת, נכון?

שמחה רוטמן: שרים, חברי כנסת, סגני שרים בממשלה הקודמת.

שמחה רוטמן: המאפיין המרכזי היה רעש, כל הזמן רעש.

שמחה רוטמן: כל צעד שאתה עושה – רעש: עתירות, בעיות, היועץ המשפטי מתערב, ארגונים.

שמחה רוטמן: אתה מנסה לקדם חקיקה פה בכנסת – מגיע המכון הזה, העמותה הזאת.

שמחה רוטמן: אחרי שהחוק עובר, אותו מכון, אותה עמותה, גם עותרים.

שמחה רוטמן: כולם – חברי כנסת עותרים, רעש, רעש, רעש, רעש, והיה באופוזיציה אחד שעשה רעש גם כנגד כולם.

יעקב מרגי: מקור המימון היה אחד, לא משנה איזה גופים.

אלי אבידר: – – –

שמחה רוטמן: לא רוצה להגיד שמות.

יעקב מרגי: לא שלך, של הגופים.

אלי אבידר: – – –

יעקב מרגי: אתה חבר כנסת, הוא דיבר על גופים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, תמשיך.

שמחה רוטמן: עשו רעש כל הזמן, ואז אני ניסיתי להבין על מה עשה לנו ה' את הדבר הזה, שהביא לנו ממשלה כזאת.

שמחה רוטמן: התשובה היא: הוא עשה את זה – כבוד השר לשעבר אריה דרעי, יש לי שאלה: אתה יודע למה ה' עשה לנו שתקום ממשלה כזאת?

אריה מכלוף דרעי: נו?

שמחה רוטמן: כי בממשלה הקודמת היה רעש – כל הזמן עתירות, גופים, בג"צים, יועצים משפטיים, התנועה לאיכות זה והמכון לענייני דמוקרטיה.

יעקב מרגי: "לא ברעש ה'".

שמחה רוטמן: כולם עשו רעש.

שמחה רוטמן: עכשיו זכינו.

שמחה רוטמן: ארגוני נשים – זכינו.

שמחה רוטמן: בעזרת השם, כשתחזור לשלטון, כשהימין יחזור לשלטון, אוהבי עם ישראל וארץ ישראל ותורת ישראל יחזרו לשלטון, אנחנו נדע: כל הרעש שהם עושים, אין לו שום קשר למציאות, אין לו שום קשר לאמת.

שמחה רוטמן: מעבירים חוק שלוקח ייצוג הולם מנשים בממשלה – שקט, אין עתירות, אין גופים, אין בעיות, אין פה כל מיני מכתבים, היועץ המשפטי לא מפריע, הכול שקט, אין בעיה.

שמחה רוטמן: הדבר הזה ילמד אותנו, בעזרת השם, כשהימין יהיה בשלטון, להתעלם מכל הגופים האלה.

שמחה רוטמן: הרי אנחנו אומרים עכשיו, מי שבממשלה – – –

יעקב מרגי: הבעיה היא שאם תתעלם זה לא מספיק.

יעקב מרגי: שבג"ץ יתעלם.

שמחה רוטמן: "ימינם ימין שקר" אנחנו אומרים על מי שבממשלה.

שמחה רוטמן: כל הטענות שלהם הן שקר.

שמחה רוטמן: הם לא דואגים לייצוג – – –

יעקב מרגי: אני מוסיף לך דקה על ההפרעות.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

שמחה רוטמן: הם לא דואגים לייצוג הולם של נשים, זה לא מעניין אותם; הם לא דואגים להליך תקין, זה לא מעניין אותם; הם לא דואגים לאיזון בין הרשויות, זה לא מעניין אותם.

שמחה רוטמן: הם לא דואגים לכלום.

שמחה רוטמן: כל הטענות, גם של התקשורת, גם של הארגונים וגם העותרים הציבוריים, הכול נועד למטרה אחת ויחידה: שהם יהיו בשלטון.

שמחה רוטמן: ברגע שהם בשלטון – שקט, דממה.

שמחה רוטמן: אתה רואה פתאום שהתקשורת אומרת: יום בחיי, אלה הם חייך, עושים "חיים שכאלה", כל שר מקבל כתבה; על כל חיוך שהוא עושה הוא מקבל פוטו.

שמחה רוטמן: אתה לומד מזה שכל ההתנהגות הזאת נועדה למטרה פוליטית.

שמחה רוטמן: אין לה דבר וחצי דבר עם ענייניות; אין לה דבר וחצי דבר עם שלטון החוק, עם דמוקרטיה, עם זכויות נשים.

שמחה רוטמן: והדבר הזה צריך ללמד אותנו לקח – שנדע להתעלם מרעשי הרקע האלה בעזרת השם.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: כבר לא יודע על מה לדבר – – –

יעקב מרגי: אתה רוצה?

יעקב מרגי: אני יכול למחוק.

ינון אזולאי: לשיקול.

יעקב מרגי: יש לך עוד שלוש דקות להחליט.

ינון אזולאי: – – – להחליט.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו צריכים לשים לב למה שקורה כאן.

יצחק פינדרוס: שני החוקים הראשונים שהגיעו למליאה מהממשלה המוזרה הזאת והחדשה הם שני חוקים מאוד מעניינים, אני מבקש שתשימו לב.

יצחק פינדרוס: החוק הראשון הוא חוק שאתמול עבר בקריאה ראשונה, שאפשר לבגוד בבוחרים.

יצחק פינדרוס: אם אני למשל נבחרתי במפלגה עם מצע שמרן שר התורה הוא שקובע לה, ובא לי ומתחשק לי איזשהו תפקיד או משהו כזה, אני יכול להתפצל ולהחליט שאני עושה מה שבא לי, זאת אומרת, חוק הרמאות.

יצחק פינדרוס: פעם היה הכלנתריזם – היום אפשר לקרוא לזה חוק הגדעוניזם או האלקיניזם; נצטרך לראות מי יהיה המוביל המרכזי של החוק בקריאה השנייה והשלישית.

יצחק פינדרוס: אבל חוק הרמאות זה החוק הראשון.

יצחק פינדרוס: החוק השני הוא חוק הדיינים.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים למה הדיינים?

יצחק פינדרוס: כי המשפט – שם המקום של האמת, הצדק והיושר, אז רוצים לראות איך נסלף אותו קצת, איך נגרום לדיינים אולי פחות מוצלחים.

יצחק פינדרוס: איך נעשה את זה?

יצחק פינדרוס: ניקח את הדבר שאנחנו הכי הרבה משקרים בו.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על זכויות ושוויון ואנחנו לא מתכוונים לזה, אנחנו לא רוצים את זה, הרי זה לא מעניין אותנו באמת; הרי אם הייתי מציע להם, למשל, כשהם הגישו בג"ץ למה בש"ס וביהדות התורה לא מתמודדות נשים, הייתי אומר להם: אין בעיה, בעוזרות הפרלמנטריות נשלים את חברי הכנסת, או בתפקידים אחרים נשלים אותם, הם היו קופצים עליי ואומרים לי: אתה מג'נון?

יצחק פינדרוס: מה, נפלת על הראש?

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על שוויון.

יצחק פינדרוס: אבל לא, ושם מגלים את השקר.

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר לכם, כמו שאמר יושב-ראש ש"ס הרב דרעי: ככל שיותר תגלו את השקר שלכם כך ייטב, כי המציאות הזאת של שקר ואמת מעורבבים בשנים האחרונות, בטח במערכת הפוליטית, בטח במערכת הציבורית, בטח במערכת היחסים של דת ומדינה, באמת הגיעו לאיזשהו מקום של רוויה, ועכשיו צריך לגלות את זה – לגלות שכן, דיינים יתמנו אך ורק על ידי אינטרס אישי של זאב אלקין או מתן כהנא; חברי כנסת יבחרו לעשות שקר בנפשם על פי אינטרסים אישיים שלהם ויעשו את זה הכי בגלוי שאפשר ונעביר על זה חוקים.

יצחק פינדרוס: וכשהשקר הזה יתגלה, האמת האמיתית התורנית האלוקית תצא לאור, ואז – אני מרגיע אותך, אדוני שר המודיעין – יהיה באמת קידוש שם שמיים, כי יראו באמת איפה האמת ואיפה השקר.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אם יהיה נוכח, ואם לא – קטי קטרין שטרית.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

ינון אזולאי: כבוד היושב-ראש, קודם כול ברכות לרגל היבחרך לסגן יושב-ראש הכנסת.

ינון אזולאי: התגעגענו לראות אותך בקדנציה החדשה הזאת.

ינון אזולאי: שיהיה לך – אני לא יודע להגיד לך קצר או ארוך, אתה כבר לא יודע מה להגיד.

ינון אזולאי: שיהיו לך חיים ארוכים ובריאים, זה הכי חשוב.

יעקב מרגי: אמן.

ינון אזולאי: שכנעת אותי, כבוד היושב-ראש, לעלות ולדבר, ולכן אני עולה לדבר.

ינון אזולאי: אתה היחיד שמצליח לשכנע אותי.

ינון אזולאי: עמית סגל צייץ היום שכנראה הסיפור של מאחז אביתר – של היישוב אביתר, אנחנו קוראים לזה – התפוצץ; חזרו בהם.

ינון אזולאי: האמת?

ינון אזולאי: אני באמת התפלאתי איך שמנסור הסכים, אבל כנראה מנסור – – –

יעקב מרגי: כל הלילה שיבחתם אותו, עכשיו מה – – –

ינון אזולאי: אני גם עכשיו משבח אותו, אני גם עכשיו משבח אותו, אבל יש לי בעיה אחת איתו: למה הוא לא יציב?

ינון אזולאי: למה מנסור לא יציב?

ינון אזולאי: עיסאווי, אתמול הם הודו לך, היום באמת התקשרו ואמרו לי: כבוד השר – –

יעקב מרגי: כמעט עשו ישיבה על שמך שם.

ינון אזולאי: – – תודיע לו שאנחנו מורידים את השלט.

ינון אזולאי: אמרתי לו: לא, אנחנו – או שעוד פעם, אז יש לכם עוד הזדמנות לתת את זה.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על – – –

ינון אזולאי: לא לא לא, אנחנו מדברים על אביתר.

ינון אזולאי: יש שם בית מדרש לדיינים.

ינון אזולאי: כבוד השר, אתה צודק, יש שם בית מדרש לדיינים, ושם מגיעים גם לדיינות, אתה צודק.

ינון אזולאי: המאחז הזה – אבא של עמית סגל, חגי סגל, הביא פשרה.

ינון אזולאי: כבוד השר, אולי תעביר את הפשרה הזאת?

ינון אזולאי: הוא אומר אולי שמאחז אביתר יישאר על כנו – – –

יעקב מרגי: רק אומר "חגי סגל" – השר נדרך ומקשיב לך.

ינון אזולאי: למה, מה קרה?

יעקב מרגי: חברים משכבר הימים.

ינון אזולאי: אה.

ינון אזולאי: מאחז אביתר יישאר על כנו עד אשר המדינה תספק הסבר סביר לאפליה בינו לבין ח'אן אל-אחמר ושאר המאחזים הפלסטיניים בשטחי C.

אלעזר שטרן: – – – יש לנו בעיה.

ינון אזולאי: תשמע, אני יכול לסדר לך ליד – – –

אלעזר שטרן: שהילדים שלנו יקימו – – –

יעקב מרגי: מי שסידר את כל הנגב הפרוע, יסדר לך גם – – –

אלעזר שטרן: אנחנו כאן רק שבועיים.

ינון אזולאי: אבל הינה, אני אומר לך, כבוד השר, הכי בטוח – – –

יעקב מרגי: אל תזכור לנו עוונות ראשונים.

ינון אזולאי: היושב-ראש, אני אוסיף אחר כך דקה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: אני אומר לך, הכי בטוח לסדר לך להיות ליד ח'אן אל-אחמר – שם בטוח לא יפנו אותך, אין לך מה לדאוג.

אלעזר שטרן: 12 שנים אתם בממשלה.

ינון אזולאי: אני אומר לך, אל תדאג, שם הכי בטוח.

ינון אזולאי: אתמול מנכ"ל משרד הכלכלה היוצא דוד לפלר – באמת אדם מוערך מאוד, אדם מוערך מאוד – התראיין בגלי צה"ל.

ינון אזולאי: הוא אמר שהוא ניסה לעזור למשפחה של סעיד אלחרומי, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, אבל לאו דווקא למשפחה שלו, כמו עוד 100,000 משפחות שבנגב שפלשו.

ינון אזולאי: ואני אומר, אם הם פולשים – וזה מה שאנחנו אומרים – ונותנים להם, הגיע הזמן שגם היישוב אביתר ויישובים אחרים יישארו על כנם ושייתנו להם, כי אני חושב שהם החוסן של המדינה, דווקא ביהודה ושומרון.

יעקב מרגי: נא לסיים, אחרי התוספת.

קריאה: – – –

ינון אזולאי: עכשיו?

ינון אזולאי: עכשיו?

ינון אזולאי: אם אתה אומר עכשיו, אני – – –

יעקב מרגי: כמה משפטי סיום, בבקשה.

ינון אזולאי: אז משפט הסיום שלי – ואני רוצה להודות ליושב-ראש, שהסכים לי לדבר עוד חצי דקה.

ינון אזולאי: זה מאוד חשוב לי.

ינון אזולאי: ולך, השר, אני אומר לך, אם תרצה, אנחנו נסדר לך – אתה בח'אן אל-אחמר, והשר עיסאווי – אנחנו נסדר לו באביתר.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

ינון אזולאי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב גלנט, חבר הכנסת גלנט, רוצה לדבר?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אבי מעוז.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להגיד כמה מילים בנושא חוק האזרחות.

יואב גלנט: הייתי מעורב בנושא הזה של קביעת חוק האזרחות לפני כ-20 שנה, כאשר הממשלה דנה בסוגיה החמורה הזאת שבה למעשה התהליך שבו יש הגירה באמצעות נישואים, בעיקר מהר חברון, ואז גם מעזה, מביא לכך שאלפים של זוגות מעורבים מקבלים אזרחות ישראלית.

יואב גלנט: הדבר הזה מביא, להערכת גורמי הביטחון דאז, לסדרי גודל של כ-200,000 נכנסים חדשים שאינם זכאים להיכנס בתוקף נישואים במסגרת עשר שנים.

יואב גלנט: זה מה שהעריכו בעת ההיא; השנה הייתה, אם אינני טועה, 2002 או 2003, כאשר הייתי המזכיר הצבאי של ראש הממשלה ושל הממשלה.

יואב גלנט: אני חושב שנקרתה בפנינו היום, בימים אלה, הזדמנות, וההזדמנות היא הזדמנות מאוד חשובה, ובלבד שהממשלה תואיל לשים את האינטרס הלאומי, הציוני, היהודי, מעל האינטרסים הצרים של ההישרדות שלה ושל האנשים שיושבים בה.

יואב גלנט: ואני אסביר.

יואב גלנט: רבותיי, מה אתם אומרים, בממשלה?

יואב גלנט: אתם אומרים לנו: מי שלא תומך בחוק הזה הוא נגד מדינת ישראל.

יואב גלנט: מי לא תומך בחוק הזה?

יואב גלנט: מי שיושב בממשלה שלכם.

יואב גלנט: אין לכם רוב בממשלה למען מדינת ישראל.

יואב גלנט: ולכן אנחנו מציעים הצעה מאוד פשוטה ומאוד ברורה: בואו נקבע חוק-יסוד לנושא הזה, כי לנושא הזה יש רוב באמצעות הליכוד והימין ובאמצעות חלק מהממשלה שהוא חלק ששם את הנושא הזה לנגד עיניו, ואז נקבל את ההחלטה המתאימה.

יואב גלנט: הסיכוי שאנחנו נמשיך ונפעל בדרך של שיטת סלמי ונמשיך לקיים כאן את מה שצריך, שזה רוב יהודי ציוני במדינת ישראל, הוא נמוך.

יואב גלנט: לכן יש פה שעת כושר.

יואב גלנט: אני קורא לממשלה להצטרף להצעה שלנו לחוק-יסוד: ההגירה, ולהביא לכך שמדינת ישראל תממש את מה שלשמו נולדה מדינת ישראל, וזה הקמת בית יהודי, בית בארץ ישראל לעם ישראל, עם שוויון זכויות לכל אזרחיה.

יואב גלנט: זו מדינה יהודית, ציונית, דמוקרטית, אזרחיה שווי זכויות, אבל המילה "יהודית" לא נעדרה משום מקום בשום שלב בכל מגילת העצמאות, ובוודאי בכל מה שבא אחריה.

יואב גלנט: לכן אני חושב שיש לנו הזדמנות לממש ולקבע את התהליך הזה ולהביא לכך שאנחנו מביאים לחקיקת-יסוד מאוד חשובה למדינת ישראל.

יואב גלנט: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבי מעוז, ואחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתמול כבר דיברתי באופן ענייני על חוק הדיינים, והייתי רוצה לעשות קצת חשבון יחד איתכם.

אבי מעוז: הממשלה, כשהיא אישרה את החוק, היא הסבירה זאת כך: תיקון החוק יעגן את השוויון בין גברים לנשים מבין נבחרי הציבור החברים בוועדה, תוך שהוא מאפשר לכנסת ולממשלה מרחב תמרון רחב יותר.

אבי מעוז: ואני רוצה להתעכב, אדוני היושב-ראש, על ה"מרחב תמרון רחב יותר" ולעשות את החשבון יחד איתכם.

אבי מעוז: בממשלה, לפי מיטב ידיעתי וחשבוני, יש 27 שרים, מתוכם תשע שרות, כלומר, שליש שרות מודרות מהאפשרות להיות חברות בוועדה למינוי דיינים.

אבי מעוז: נעבור לכנסת.

אבי מעוז: בכנסת, לפי חשבוני, אני ספרתי – – –

יעקב מרגי: על חשבוני, מכובדי, אני חושב שאנחנו עושים איתן חסד לא מוצדק, לשרות האלה.

אבי מעוז: מה?

יעקב מרגי: אם הן לא שותפות לעוולה הזאת, הן יוזמות את העוולה הזאת.

אבי מעוז: רק רגע, רק רגע, אני עוד לא השלמתי.

יעקב מרגי: זה היה על חשבוני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אבי מעוז: עוד לא השלמתי את החשבון.

אבי מעוז: בכנסת יש 120 חברים, מתוכם 34 ח"כיות, חברות כנסת.

אבי מעוז: כלומר, כמה מודרים מהוועדה למינוי דיינים?

אבי מעוז: 72% גברים מודרים מהיכולת להיות בוועדה למינוי דיינים.

אבי מעוז: זה נכון שהכוונה שלהם הייתה להדיר את החרדים, אבל לא רק את החרדים.

אבי מעוז: למשל, אני מודר מהוועדה למינוי דיינים; למשל, חברי חבר הכנסת אלי אבידר מודר מהאפשרות להיות חבר בוועדה למינוי דיינים.

יעקב מרגי: הוא תלוי באדמו"ר.

אבי מעוז: ולזה הם קוראים "מרחב תמרון רחב יותר".

אבי מעוז: איפה מרחב התמרון הרחב יותר?

אבי מעוז: מתוך 34 ח"כיות ייבחרו שתי ח"כיות, לעומת מה שהיה צריך להיות, שמתוך ה-27 ייבחרו שרה אחת ושר אחד, ומתוך 120 חברי כנסת ייבחרו חבר כנסת אחד וחברת כנסת אחת.

אבי מעוז: אם כן, החשבון הזה מראה שלא מעניין את הממשלה מרחב תמרון רחב יותר, לא מעניין את הממשלה באמת שוויון, והחמור ביותר – לא מעניינים את הממשלה באמת הדיינים, שלשמם הם בוחרים את הדיינים.

אבי מעוז: מה שמעניין את הממשלה זה לקיים את ההסכם הקואליציוני תוך 30 יום.

אבי מעוז: ככה כתוב בהסכם הקואליציוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אבי מעוז: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אף הוא אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ, חבר הכנסת רון כץ – מוותר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עידן רול, סגן השר עידן רול, ואחריו – חבר הכנסת אלי אבידר.

עידן רול: שלום, אדוני, מה שלומך?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

עידן רול: מייד, רק נעשה פה קצת התאמות לגובה.

יעקב מרגי: בבקשה, קח לך את הזמן.

עידן רול: אני שמח מאוד לראות את אדוני כאן.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

עידן רול: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, בשנתיים שלי כאן

עידן רול: למדתי לראות ולהבין שחברי כנסת מגיעים לכאן ממגוון סיבות.

עידן רול: כמעט כולם מגיעים מסיבה של לקדם מטרה שהם מאמינים בה, אג'נדה שחשובה להם, אפילו מגזר, סקטור, וזה חשוב.

עידן רול: לא תמיד אנחנו מסכימים אחד עם השני לגבי המטרה, אבל אתה רואה את הניצוץ ואת האכפתיות ואת הרצון של מישהו לעשות משהו אמיתי למען החברה, לעזוב הכול ולהיכנס לפוליטיקה, שזה לא תמיד מסלול קל.

עידן רול: אבל אז יש גם את אלה שנכנסים בשביל משהו אחר לגמרי – אנשים כמו חבר הכנסת אבי מעוז, שפשוט נכנסים רק בשביל לקדם שנאה למשהו אחר, רק בשביל להילחם במשהו אחר.

עידן רול: הם לא באים בשביל לקדם – – –

יעקב מרגי: אני אתן לך עצה: אם אתה לא רוצה להעניק לחבר כנסת זכות דיבור – – –

עידן רול: הוא יוכל לדבר, אין בעיה.

עידן רול: את דברי השנאה שלו כבר שמעתי מלא פעמים, אני בטוח שהוא לא יחדש.

עידן רול: הם לא באים לקדם עזרה לנזקקים, הם לא באים לקדם עזרה לשכבות חלשות, גם לא עניינים של חינוך.

עידן רול: הם באים לשנוא.

עידן רול: עכשיו, קודם ראיתי את חבר הכנסת מעוז מקריא מהדף, שזה מאוד הפליא אותי – כי הרי השנאה טבועה בך, בליבך, בעומק.

עידן רול: מה הצורך לקרוא מדף?

עידן רול: זה לא יוצא כבר ככה, כל כך בטבעי?

עידן רול: הרי את המונולוגים של הגזענות והמיזוגניות ואת ההומופוביה כבר שמענו מכל כיוון.

עידן רול: הבעיה היא שכל עוד זו הייתה אנקדוטה של שוליים שמימנת באמצעות המפלגה ההזויה והגזענית שלך בשילוט באיילון, זה עוד נראה כמו איזושהי תופעת שוליים בזויה.

עידן רול: כשנבחרת לכנסת על גבו של יו"ר האופוזיציה, נוצר מצב שכביכול הכנסת נותנת במה לאנשים כמוך.

עידן רול: ופה הדברים מתחילים להסתבך.

עידן רול: אתה נבחרת רק כדי להילחם, רק כדי לשנוא, ואתה פשוט לא מבין את המציאות ואיך היא עובדת.

עידן רול: יש לך איזו פנטזיה בראש של טרור להט"בי גלובלי, של איזה אילומינטי שבא לשנות סדרי עולם.

עידן רול: אם רק היית פותח את הראש היית מבין שאנשים בסך הכול באים לממש את עצמם, את האהבה שלהם, להקים משפחות.

עידן רול: אף אחד לא מנסה לערער את יסודות העולם שלך.

עידן רול: אף אחד לא מנסה לבצע פה השתלטות גלובלית.

עידן רול: אין לך הבנה בסיסית של מהו "ואהבת לרעך כמוך".

עידן רול: ואני חושב, בתור בן אדם שמכבד דת, ורבים מחבריי מבינים הרבה בדת – אני חושב שזה באמת, אתה והכיפה – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

עידן רול: – – שעל ראשך – היא לא הנציג הנכון לכל תיאוריית השנאה שאתה מפיץ כאן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלי אבידר, ואחריו – חברת הכנסת, השרה לשעבר, מירי רגב.

קריאה: גם השרה לעתיד.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו בעד.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: רגע, שלא ייתלש מהמקום, רחמיו על כל מעשיו.

יעקב מרגי: הדובר הבא – צריך לתת לו דקה רק כדי להוריד אותו.

דוד אמסלם: צריך מה שנקרא גם הנמכה.

דוד אמסלם: הגבהה פלוס הנמכה.

דסטה גדי יברקן: – – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אלי אבידר: רגע, רק שנייה.

יעקב מרגי: קח לך את הזמן שלך.

יעקב מרגי: אתה ב-03:20.

יעקב מרגי: תראה איזה מענטש.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עברו כשבועיים מאז השבעת הממשלה החדשה, וזו תקופה לא פשוטה לאופוזיציה.

אלי אבידר: יש כעס, יש תסכול של רבים וטובים בגוש האופוזיציה.

אלי אבידר: אני מכבד את זה; אין שום שמחה לאיד.

אלי אבידר: יחד עם זאת, אם כל מסד הערכים של האופוזיציה עומד על "אנחנו נפיל את הממשלה הזאת וננצח תוך פרק זמן קצר", זה כשלעצמו נדון לכישלון.

אלי אבידר: יחסי הכוחות בבית הזה הם שלאופוזיציה אין שום סיכוי לרוב, וגם לא יהיה לכם אם תמשיכו לפעול לפילוג ושיסוי כלפי אוכלוסייה המרכזית במדינת ישראל – הציבור הערבי.

אלי אבידר: ארבע מערכות בחירות – הייתה לכם הבטחה אחת: להקים ממשלת ימין על מלא.

אלי אבידר: נכשלתם.

אלי אבידר: הבוחרים שלכם – הבוחרים שלנו רצו שינוי – –

קריאה: – – –

אלי אבידר: – – הם הצביעו למפלגות שיגשימו את חזון השינוי.

אלי אבידר: אבל חשוב לומר בצורה ברורה – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע לחבר הכנסת אלי אבידר.

יואב בן צור: ליברמן גם כן – – –

אלי אבידר: תאפשר להם, תאפשר להם.

אלי אבידר: ממשלת השינוי, צריך להבין, כבר השיגה את המטרה – היא החליפה את השלטון.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל במריצות, למזבלה, למזבלה, קדימה – – – שמאלנים, למזבלה – – –

אלי אבידר: כל הישג נוסף הוא בונוס.

יעקב מרגי: חברת הכנסת גלית, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי, אני חושב שתעשי חסד אם תוותרי על הדיסטל.

אלי אבידר: אני מכיר את עודד, זה לא מתאים.

אלי אבידר: ממשלת השינוי כבר השיגה את ההישג – היא החליפה את השלטון.

דסטה גדי יברקן: אבל באיזו דרך.

אלי אבידר: כל דבר אחר, כל דבר נוסף הוא בונוס.

יואב בן צור: – – – בממשלה.

יואב בן צור: מה איתך, אלי?

יואב בן צור: מה איתך?

אלי אבידר: ידענו, ידענו שהממשלה הזאת לא תוכל להשיג את כל היעדים שלה, אבל צריך להתחיל איפשהו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה גוש של שנאה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה בן אדם שונא.

אלי אבידר: להקמת הממשלה הזאת יש הישג אדיר, תודעתית.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה בן אדם מתועב.

גלית דיסטל אטבריאן: כולך שנאה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת גלית דיסטל, גלית דיסטל, יש גבול.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה חושב שאם – – – שלי, תסתום לי את הפה?

גלית דיסטל אטבריאן: מה נראה לך – – –

יעקב מרגי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: יא גוש של שנאה, שנאה.

אלי אבידר: תוותרי, תוותרי על הדיסטל ואל תפריעי לי.

יעקב מרגי: בוא, אני לא אוכל – – – תודה רבה.

אלי אבידר: להקמת הממשלה הזאת יש הישג תודעתי אדיר שאתם אפילו לא מבינים.

גלית דיסטל אטבריאן: מציין את הגרוש שלי.

אלי אבידר: מכרתם לציבור שלכם שאתם קוסמים, שאתם כל-יכולים, ומה קרה?

אלי אבידר: הפסדתם.

אלי אבידר: לא הצלחתם – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

שלמה קרעי: הוא מפיץ מחלות.

אלי אבידר: – – בארבע מערכות בחירות.

גלית דיסטל אטבריאן: לפחות תנאם עם מסכה, שלא תפיץ מחלות.

אלי אבידר: עד הרגע האחרון הציבור שלכם האמין שאתם תצליחו – –

יעקב מרגי: גלית דיסטל.

שלמה קרעי: הוא לא מחוסן, היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה.

אלי אבידר: עד הרגע האחרון האמין שאתם תצליחו, והפסדתם.

אלי אבידר: למעבר שלכם מהאזור, מהאזור של הממשלה לאופוזיציה, יש אפקט משמעותי – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – – מזבלה.

אלי אבידר: – – אפקט משמעותי שאתם עדיין לא הבנתם אותו.

אלי אבידר: אני רוצה להגיד לכם שלא הבנתם – – –

שלמה קרעי: איזה תפקיד קיבלת בסוף?

שלמה קרעי: מה ליברמן נתן לך בסוף?

קטי קטרין שטרית: למה אתה עצבני, נשמה?

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

יעקב מרגי: אתה רשום לדיבור.

אלי אבידר: להבדיל ממך, אני עושה את מה שאני עושה בלי תפקידים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת קרעי, תודה.

אלי אבידר: לא הבנתם את המשמעות של המחאה שלנו בפריפריה, באזור קיבוץ ראש הנקרה, בכל הצמתים בגליל המערבי, בצומת באר טוביה, בצומת אשקלון, בצומת ג'ו אלון בבאר שבע, במקומות נוספים בעיר, לפעמים שש פעמים בשבוע.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אלי אבידר: 300,000 מצביעים שלכם לא הלכו להצביע.

אלי אבידר: אם תמשיכו למכור להם סיפורים, הם גם יצביעו הרבה פחות.

אלי אבידר: תן לי בבקשה לסיים.

אלי אבידר: הפריעו לי.

יעקב מרגי: בבקשה, משפט סיום.

יעקב מרגי: נתתי לך גם קודם.

אלי אבידר: לא, לא, תן לי עוד דקה.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, ממשלת השינוי היא רק השלב הראשון במסע לתיקון החברה הישראלית, וזה התפקיד שלנו, אלה שמשרתים בממשלה ואלה שבספסלי הקואליציה – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אלי אבידר: – – לגרום לממשלה לזאת להיות טובה יותר, ערכית יותר, משמעותית יותר – –

יעקב מרגי: אלי אבידר, תודה.

אלי אבידר: תן לי לסיים.

אלי אבידר: – – משמעותית יותר עבור עם ישראל.

אלי אבידר: תהליך איחוי החברה הישראלית החל.

אלי אבידר: הציבור שתמך בנו מצפה מאיתנו להוכיח לו שאנחנו ראויים לאמון.

אלי אבידר: לא נאכזב אותו – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

אלי אבידר: – – למרות מה שאתם חושבים.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירי רגב, חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

אלי אבידר: בפעם הבאה, אדוני, כשאתה נותן לאנשים להפריע, תכבד ותאריך בזמן המתאים.

יעקב מרגי: נתתי לך עוד דקה.

אלי אבידר: לא הארכת, אתה נתת להפריע – תן להמשיך.

יעקב מרגי: דיברת מעל ארבע דקות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירי רגב, ואחריה – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יעקב מרגי: קטי שטרית, בישיבה, בבקשה.

משה אבוטבול: – – – זה עוול שלא נתנו לך שר או סגן שר.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': ביקשנו להחליף.

יעקב מרגי: שמתי אותך בסוף הרשימה.

משה אבוטבול: – – –

יעקב מרגי: משה אבוטבול, תודה.

דוד ביטן: – – –

יעקב מרגי: בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: למה אני לא יכולה להגיב לו?

יעקב מרגי: אני אמרתי שלא?

דוד ביטן: היא לא נותנת לה.

יעקב מרגי: שתפנה למזכירת הכנסת.

דוד ביטן: היא פנתה.

דוד ביטן: למה – – –

יעקב מרגי: בבקשה – ממתי הודעה אישית תוך כדי דיון?

יעקב מרגי: מה, דוד, אתה לא מכיר את זה?

יעקב מרגי: אתה לא מכיר?

יעקב מרגי: אתה לא רואה שאין הודעה אישית?

דוד ביטן: מכיר – – –

יעקב מרגי: לאחר ההצבעה.

יעקב מרגי: היא פנתה למזכירה – בסדר, לא צריך לעשות מהומה כזאת.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביטן, גלית, את השיר הזה אני מניחה שלא רק הילדים מכירים אלא כולנו: "אין, אין, אין חגיגה / בלי, בלי, בלי, בלי עוגה", ביטן.

מירי רגב: "אין, אין, אין חגיגה", בלי לקבל נתח שווה מהעוגה.

מירי רגב: איך אתם – אה, מיקי?

מירי רגב: איך אתם טובים בלדבר על צדק חלוקתי, על חלוקת משאבים שווה.

מירי רגב: ראיתי את זה בתרבות, מה זה חלוקת משאבים שווה.

מירי רגב: מזל שמה שעשיתי שם חמש שנים, ארבע שרים אחריי לא יוכלו להרוס.

מירי רגב: אתם מברברים – אנחנו עובדים.

מירי רגב: את סיפורה של ממשלת השיסוי והדיכוי הזאת אפשר לספר בעזרת סיפורו של נחל אחד, נחל האסי: סיפור של כוח, שליטה, כסף, דיכוי, יהירות והשתלטות על קרקע, ואיך זה שכבר 73 שנים הנחל הזה ועוד משאבי טבע רבים אינם נגישים לכולם ושייכים רק לאליטה אחת, אליטה סגורה.

מירי רגב: הסיפור הזה הוא סיפורה של הרכבת המזרחית שעוד לא קמה, סיפורם של בתי המשפט, של מוסדות התרבות, של המטרו, של האופנידן – גם הם כמו נחל האסי, שהרי הם סגורים בפני רבים מהחברה הישראלית.

מירי רגב: מזל שבעשור האחרון מי שהוביל את מדינת ישראל הוא ממשלת הליכוד, הממשלה החברתית העממית האמיתית היחידה שפעלה מול ה-deep state של פקידים ששמו לנו רגליים כדי לחזק את החזקים וכדי לשמור על הפערים.

מירי רגב: הרעיון הקיבוצי אולי הופרט, אבל הגזענות נשארה.

מירי רגב: כבר אז בגין אמר: הקיבוצניקים המיליונרים עם בריכות השחייה שלהם.

מירי רגב: אז אלו היו בריכות שחייה, אבל המים הם אותם מים – מסיתים, מתנשאים, יהירים; הם אלה שזורמים הן בבריכות והן בנחלים.

מירי רגב: נהרות ונחלים של גזענות מציפים את החברה הישראלית.

מירי רגב: אם תשאלו, מה הם יגידו לכם?

מירי רגב: גלית, מה הם יגידו?

מירי רגב: הם יגידו: אנחנו גזענים?

מירי רגב: מה פתאום?

מירי רגב: אנחנו רק אמרנו שהנערים האלה שבאו לנחל האסי הם פרחיאדה, איזו עליבות, חבורת בהמות, איכס, ערסים.

מירי רגב: ושוב, מה הם יגידו לנו?

מירי רגב: אתם מפלגים, אתם מוציאים את השד העדתי.

מירי רגב: זה אותו דפוס שמנסים להשתיק אותנו ולהפוך אותנו לבכיינים.

מירי רגב: אז זהו, שזה נגמר לכם, מיקי.

מירי רגב: אין כאן בכיינים, יש כאן אמת ויש כאן צדק, ואנחנו נדבר על הפער החברתי, על צדק חברתי, על חלוקת משאבים.

מירי רגב: לא תחזירו אותנו לימי מפא"י.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסכם.

מירי רגב: קיבוץ ניר דוד מאיים על נער סטודנט, נתי וקנין אחד מבית שאן, שמוביל את המהפכה הזאת – מירב, תקשיבי טוב – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

יעקב מרגי: נא לסיים, נא לסיים.

מירי רגב: – – קיבוץ שהוא חושב שהם עדיין פטרון, כן?

מירי רגב: ואדון הארץ, כי קוראים לו וקנין, לא קוראים לו הנדל ולא קוראים לו הורוביץ.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לכם משפט אחרון: פניה של מדינת ישראל משתקפות בנחל האסי ומשתקפות בממשלה הזאת, ממשלה על רמה – רמת השרון, רמות השבים, רמת חן.

מירי רגב: הם לא רואים מגבוה, מהרמה, את עמק בית שאן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מירי רגב: מירב, אני מזמינה אותך אליי, יחד איתי, להצטרף לאסי.

מירי רגב: נשמור על רמה, נביא קצת גבינות ויין.

מירי רגב: יאסו על האסי.

יעקב מרגי: תודה, חברת הכנסת מירי רגב.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: נא להקפיד על הזמנים.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת גלית דיסטל.

יעקב מרגי: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, האמת, לפני שאפתח בדבריי, אני רוצה לעדכן את יושב-ראש הכנסת, ידידי מיקי לוי.

מיכאל מלכיאלי: ידידי יושב-ראש הכנסת מר מיקי לוי, אני רוצה לעדכן אותך במה שאני מעדכן אותך כל יום בשבוע האחרון.

מיכאל מלכיאלי: ההתנהגות בוועדת הכנסת לא השתפרה.

מיכאל מלכיאלי: נכנס בועז, הוציא אנשים אחד אחרי השני, בצורה מאוד לא מכבדת, בצורה מאוד דורסנית.

מיכאל מלכיאלי: אני מתריע בפניך, ואנחנו סומכים עלי היושר שלך: ההתנהלות בוועדת הכנסת לא מכבדת את האופוזיציה ולא את הכנסת, ואני סומך עליך, ואני אומר עוד פעם שתכנס אצלך דיון בעניין הזה.

דוד ביטן: – – – לא מכבדת את הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: לא מכבדת את הכנסת בכלל.

מיכאל מלכיאלי: האמת, עליתי לדבר על חוק הדיינים, אבל בגלל הנאום הבאמת-מרגש של אלי אבידר, אני כן רוצה להתייחס לדברים שלו.

מיכאל מלכיאלי: אומר אלי אבידר שאין לאופוזיציה הזאת סיכוי להפיל את הקואליציה, והוא מנמק.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: כי אין לכם באמת משהו אמיתי באופוזיציה שמאחד ביניכם.

מיכאל מלכיאלי: מה אתם, האופוזיציה, רוצים?

מיכאל מלכיאלי: רק להפיל את הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: אומר אלי אבידר: כשאתם בנויים משנאה לקואליציה, אין לכם סיכוי.

מיכאל מלכיאלי: יודעים מה?

מיכאל מלכיאלי: צודק.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני חושב לעצמי: רגע, אבל מה באמת הדבק המאחד את אלקין וסער עם מיכאלי וזנדברג?

מיכאל מלכיאלי: אצלכם הדבק המאחד הוא לא "רק לא ביבי".

מיכאל מלכיאלי: ממשיך ואומר אלי אבידר, באותו נאום של שלוש דקות, הוא אומר: אין לכם כלום, רק הולכים אחרי ביבי.

מיכאל מלכיאלי: ואני אומר לו: שנייה, ולכם מה יש?

מיכאל מלכיאלי: "רק לא ביבי".

מיכאל מלכיאלי: רגע, אני רוצה להבין מי פה לא בסדר.

מיכאל מלכיאלי: אופוזיציה שהמהות שלה להפיל את הקואליציה זה לא אופוזיציה טובה, אבל קואליציה שהדבק המאחד שבה זה "רק לא ביבי", אומר אלי אבידר, לשיטתו זה כן יצליח.

מיכאל מלכיאלי: מדבר אלי אבידר – ואני מצטט אותו כי אני מחבב אותו.

מיכאל מלכיאלי: אומר אלי אבידר: יש כאן הישג תודעתי.

מיכאל מלכיאלי: אוה, מילים מפוצצות – יש פה הישג תודעתי.

מיכאל מלכיאלי: בואו נחשוב על ההישג התודעתי של הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: ואני אמרתי זה לא פעם, ואני חוזר ואומר את זה עוד פעם: כשיבוא הילד בגיל 10, 11, 12 למורה שלו באזרחות וישאל: איך נהיים ראש ממשלה?

מיכאל מלכיאלי: התשובה המדויקת ביותר תהיה: ככל שתהיה נוכל יותר גדול, יש לך סיכוי יותר גדול להיות ראש ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: מדבר אלי אבידר על הישג תודעתי.

מיכאל מלכיאלי: הישג תודעתי של מה?

מיכאל מלכיאלי: שראש הממשלה עם שישה מנדטים יכול להיות ראש ממשלה; הישג תודעתי של מה?

מיכאל מלכיאלי: של מפלגה עם ארבעה מנדטים – 50 מיליארד מכאן, חצי מיליארד קופה קטנה; הישג תודעתי של מה?

מיכאל מלכיאלי: של חוסר איזון לגמרי בין הכנסת לממשלה.

מיכאל מלכיאלי: איך אמר דודי?

מיכאל מלכיאלי: 30 עובדים זרים מסתובבים כאן, כשבדקה אפשר להעיף אותם מכאן – פועלים של הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: הישג תודעתי של מה?

מיכאל מלכיאלי: של רמיסה של כל הזכויות של האופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: הישג תודעתי שלא היה להם כלום חוץ מהחלפת השלטון.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לך, אלי אבידר – ואני מסיים בזה, אדוני היושב-ראש:

מיכאל מלכיאלי: אם עדיין אתה מרגיש מאוים מהיושב-ראש שלך, המכתב שלי לקצין הכנסת עדיין תקף.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת גלית דיסטל, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת דודי אמסלם.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: הרגע הותקפתי פה במליאה אד-הומינם על ההיסטוריה המשפחתית שלי על ידי חבר הכנסת אלי אבודרה, ששינה את שמו לאבידר למרות שהשם אבודרה הוא שם מקסים בעיניי, שמעיד כנראה על שורשים מצריים, קהילה יהודית מפוארת.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חשה שאין לאלי מה להתחבא, לטשטש או להסתיר את מקורותיו ולהתחבא תחת פרסונה אחרת, ואני גם מרשה לעצמי לומר את הדבר המאוד-אישי הזה כי הוא הרשה לעצמו לתקוף אותי אישית.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל מה שהיה באמת מעניין בנאום של אבודרה הוא שהוא מטיף לנו על שנאה, הוא מטיף לנו על שיסוי, הוא מטיף לנו על פילוג, כשהמפלגה שלו והגוש שלו כולו עשויים באמת משנאה אמיתית ותהומית שעוד אלפי שנים הגוש הלאומי לא יוכל להתחיל להכיל ולהבין.

גלית דיסטל אטבריאן: כי אנחנו גוש של אהבה – אהבת הארץ, אהבת אדם, אהבת המורשת, אהבת התורה, אהבת היהדות.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו עשויים מאהבה; הם עשויים משנאה, מאנטי ומנגד.

גלית דיסטל אטבריאן: היופי של הגוש הזה זה שכמה שהוא שונא, ככה הוא הצליח לעטוף את עצמו במכונה ירייה של קלישאות נבובות של אהבה וריפוי ואיחוי, והמדיה קונה את זה ושותה את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל ברשותך, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני לא.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו אני גם אסביר מדוע.

גלית דיסטל אטבריאן: עומד כאן אלי אבודרה, האיש שראש הסיעה שלו אך לפני כמה חודשים צחקק בטלוויזיה, בפריים טיים, בשידור חי, שהוא רוצה להשליך את אחיי החרדים, את אחיי החרדים הקדושים והטובים, אהובי ליבי, במריצה למזבלה.

גלית דיסטל אטבריאן: הדבר הזה עושה את עורי חידודין-חידודין.

גלית דיסטל אטבריאן: העובדה שהוא מסוגל לעמוד פה ולהטיף למישהו על שנאה עם האמירות האוטו-אנטישמיות האיומות שלו באמת מראה שעידן הצביעות והפייק ניוז והפייק חשיבה הגיע לגבולות פוסט-מודרניים בלתי נסבלים.

גלית דיסטל אטבריאן: ועוד מילה לגבי חוק הדיינים, כי מבחינתי זה אותו דבר בדיוק.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שעושים פה זה שוב להדיר את החרדים.

גלית דיסטל אטבריאן: שוב פייק, שוב קלישאה.

גלית דיסטל אטבריאן: אין פה שום הגנה על זכויות נשים.

גלית דיסטל אטבריאן: זכויות הנשים היו ונשארו אותו דבר בדיוק, ואלוהים עדי כמה אני בעד זכויות הנשים.

גלית דיסטל אטבריאן: הם מתכסים בדבר הזה כדי להדיר את החרדים שוב, כי זו ממשלה של שנאה לכל דבר שיש בו ארומה יהודית, כן?

גלית דיסטל אטבריאן: הם עושים את הדבר הזה כדי לסדר ג'וב לאלקין, זאת האמת.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל המדיה שותה את זה, האדם הגנרי שרואה חדשות מאמין לזה.

גלית דיסטל אטבריאן: ממשלת הזיוף ממשיכה בשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: כולה בנויה משנאה עם בושם של אהבת אדם מעל.

גלית דיסטל אטבריאן: זה פשוט בלתי נתפס.

יעקב מרגי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: עוד מילה אחת.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: לגבי הנשים – זו לא ממשלה שהיא בעד נשים.

גלית דיסטל אטבריאן: ממשלה שממנה את איסמן, בן אדם שמאשים קורבנות בהטרדה מינית, לפרקליט המדינה, איננה בעד נשים.

גלית דיסטל אטבריאן: זיוף ושנאה וקלישאות – זו התרכובת של הממשלה הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דודי אמסלם, ואחריו – יואב בן צור.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רציתי להגיב רק לחבר הכנסת אלי אבידר.

דוד אמסלם: השר פריג', עד לפני איזה שלוש שנים, הם התפרנסו מכם.

דוד אמסלם: הייתה להם סיסמה: בלי נאמנות – אין אזרחות.

דוד אמסלם: ליברמן רץ על הטיקט הערבי, שנאה לערבים.

דוד אמסלם: כנראה עבר את הקו; עכשיו הוא זקוק לך ואתה זקוק לו, נהייתם סחבקים, עשיתם חפלה, אז הוא עבר לחרדים.

דוד אמסלם: ומי עולה כאן?

דוד אמסלם: מר אלי אבידר, ואומר לנו: עד שאתם לא תדברו – –

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

דוד אמסלם: – – כל עוד תדברו ככה לגבי האוכלוסייה הערבית, לא תהיו בקואליציה.

דוד אמסלם: אתה יודע יפה מאוד שלנו אין שום בעיה ברמה האישית עם הערבים.

דוד אמסלם: נהפוך הוא, בוודאי ובוודאי אנשי הימין, שברובם אנשים מזרחים, הם גם קרובים אליכם במה שנקרא, אתה יודע – –

יעקב מרגי: במנטליות.

דוד אמסלם: – – במנטליות, בהרבה נושאים.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה.

אמיר אוחנה: בתנועות ידיים.

אמיר אוחנה: בתנועות ידיים.

דוד אמסלם: גם בתנועות הידיים, כיבוד אורחים, כבוד, מילה.

דוד אמסלם: זו לא השאלה.

דוד אמסלם: אבל אנחנו טוענים שכל עוד הסוגיה הלאומית לא נפתרה בינינו לבין הערבים הפלסטינים, זה לא הוגן אפילו להכניס אתכם למשוואה.

דוד אמסלם: זה לא הוגן, בגלל שהרוב המוחלט של הערבים במדינת ישראל מגדיר את עצמו – קודם כול אני ערבי, פלסטיני, ישראלי.

דוד אמסלם: זה הסדר.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה לא הוגן בכלל לבוא ולהציע למישהו הצעה: בואו נהיה ביחד בממשלה.

דוד אמסלם: בוודאי אפשר לנצל, אפשר לעשות פה הרבה שיתופי פעולה עם המפלגות הערביות בכל הנושאים האזרחיים, זאת לא השאלה, אבל ממשלה לא יכולה להישען על מפלגה ערבית, בוודאי אנטי-ציונית.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש: היום השתתפנו בוועדה המסדרת.

דוד אמסלם: אני מדבר אליך, היושב-ראש הקבוע, מיקי לוי.

דוד אמסלם: תראה, אנחנו כבר כמה שנים בכנסת, ומופע אימים כזה אני לא רואה.

דוד אמסלם: היום היינו בוועדה, מעבר למה שקורה תמיד במליאה – אתם פשוט לא תאמינו מה קורה שם.

דוד אמסלם: התחלנו עם מר אורבך, מייד העבירו את הנושא לרון כץ, עד שבא חבר הכנסת טופורובסקי, ובאלימות גסה, חולנית – לא ראיתי דבר כזה – חוסר שפיות, אמיתי, מתחיל להוציא אותנו אחד-אחד וצועק עלינו כאילו אנחנו עכשיו ילדים קטנים בבית ספר.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: אני לא ראיתי דבר כזה מעולם.

דוד אמסלם: כשהייתי יושב-ראש ועדת הפנים עשינו דיונים קשים, ובשלוש שנים הוצאתי אולי ארבעה-חמישה איש.

דוד אמסלם: אנחנו באנו לדבר, אנחנו פרלמנט.

דוד אמסלם: parler – לדבר.

דוד אמסלם: אז יושבים בוועדה, מדברים, זה מדבר, ההוא מדבר; זה הרעיון של הוועדה – ללבן.

דוד אמסלם: יש פה איזה רס"ר משמעת, והוא חושב שאנחנו טירונים בבה"ד 4; רק אתמול הוא הגיע.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא יודע מי לימד אותם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: לא הייתה להם חפיפה בכלל.

יעקב מרגי: נא לסכם.

דוד אמסלם: אז אני מבקש ממך: אם אתם רוצים שלא נהיה כאן, אנחנו מוכנים.

דוד אמסלם: תבואו, תנהלו את המיעוט.

דוד אמסלם: אלה שישה מנדטים, אתם חמישה, אנחנו ה-30 נשב בבית, ניקח את עם ישראל – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: – – 70% מעם ישראל, בוודאי היהודי, ונשב בבית.

דוד אמסלם: נראה אתכם.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים שאנחנו נשתתף במשחק הזה, בגלל שאין לנו כלים אחרים – אם אתם לא מבינים את הכלי הדמוקרטי ואת המשחק הדמוקרטי – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: רק שנייה, עוד משפט, ברשותך, בגלל שהנושא הוא חשוב, הוא עולה כל יום.

דוד אמסלם: מאז שאתם בשלטון, שבועיים, זה עולה כמעט כל יום.

דוד אמסלם: פשוט לא יאומן כי יסופר, מה שאתם עושים כאן.

יעקב מרגי: תודה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממך, קח את הדברים לתשומת ליבך.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים להמשיך להתפרע עלינו ככה, אנחנו לא מוכנים – אנחנו לא מוכנים לא לסגנון, לא להשפלה ולא לרמיסת הזכויות של הכנסת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב בן צור, ואחריו – חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, ואחריו – דוד ביטן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, יש דבר אחד שיותר כואב מלראות אנשים רעים עושים דברים רעים, וזה לראות אנשים שחושבים שהם אנשים טובים עושים דברים רעים.

יואב בן צור: אדוני שר החוץ, אתה ואני יודעים שהצעת החוק הזאת לא תואמת את הערכים שלך.

יואב בן צור: אתה שנים רבות מטיף נגד רמיסת חוקים ושינוי חוקים למען אינטרס פוליטי.

יואב בן צור: אתה לא מאמין שזה הדבר הנכון לעשות, אבל הממשלה שאתה הנדסת ויצרת מגישה הצעת חוק דורסנית שכל מטרתה היא להדיר את הציבור המסורתי מהשפעה על מי יהיו דייניו.

יואב בן צור: אני לא אבא שלך ולא אימא שלך ולא מתיימר להטיף לך מוסר, אבל יש איזושהי נקודה שבה אדם אמור להבין ולהגיד לעצמו: אוקיי, אם אני ממשיך לפעול נגד מצפוני, נגד ערכיי, נגד מה שאני חושב שנכון, אני כבר לא בן אדם טוב; אני לא הבן אדם שאני חשבתי שאני.

יואב בן צור: אתה, אדוני שר החוץ, מתקרב לנקודה הזאת קרבה מסוכנת מאוד.

יואב בן צור: הצעת החוק הזאת היא דוגמה מובהקת, מפני שלא ייגרם נזק בשום צורה שהיא לאף אחד – לא לערך השוויון בין נשים לגברים ולא לשלמות הקואליציה המעוותת הזאת – אם היא לא תעבור.

יואב בן צור: הסיבה היחידה שהעליתם הצעה כזאת היא למנוע ייצוג של כלל אזרחי ישראל היהודים מהשפעה על בתי הדין הרבניים.

יואב בן צור: אני מכיר אותך, יאיר – אתה רוצה להיות אדם טוב.

יואב בן צור: אבל כשאדם רוצה לדעת אם הוא אדם טוב או לא, המבחן שעליו לבחון את עצמו בו הוא אם הוא גורם סבל לאחר, לחלש, לזה שאין לו ייצוג פוליטי כי הממשלה הזאת בחרה להדיר אותו ממנה.

יואב בן צור: יאיר, אני יודע שאתה יודע שאתה גורם כאב ראש לאנשים רבים, שמבינים שההצעה, שההצעות שלכם, מטרתן היא להרוס את שירותי הדת במדינת ישראל.

יואב בן צור: ואני יודע שאתה לא נוהג על פי מצפונך.

יואב בן צור: היו לנו לא מעט שיחות בנושאים הללו.

יואב בן צור: אתה חייב להצביע בעד הצעות כאלה, כי אתה נשלט על ידי התאווה הבלתי-נשלטת למנעמי השלטון של מפלגה עם שישה מנדטים, שכבר לא מייצגת אף אחד במדינת ישראל ולא תעבור את אחוז החסימה בבחירות הקרובות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב בן צור: אני מסיים.

יואב בן צור: אני עומד כאן ושואל אותך: יאיר, למה?

יואב בן צור: בשם מה אתה מתנהג ככה ופועל בניגוד לכל דבר שאמרת לעצמך על עצמך כל חייך?

יואב בן צור: למה אתה עושה את זה?

יואב בן צור: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי זוהר יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת דוד ביטן.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שמח שיושב-ראש הכנסת כאן, משום שאני רוצה קודם כול לפנות אליו בסוגיות הרלוונטיות.

מכלוף מיקי זוהר: יושב-ראש הכנסת קיבל זכות גדולה.

מכלוף מיקי זוהר: קיבלת זכות גדולה, זכות היסטורית, שתירשם לנצח בדפי ההיסטוריה של מדינת ישראל, שמיקי לוי כיהן כיושב-ראש הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: יחד עם זאת, יירשמו גם המעשים, גם ההחלטות וגם ההתנהלות, ואני באמת יודע שאתה רוצה ויכול להיות ממלכתי, ושאתה גם רוצה לעשות הכול כדי שחלילה לא יגידו שאתה עובד לטובת צד אחד ושאתה לא פועל באובייקטיביות, ואני באמת חושב שמה שקורה כרגע בוועדות הכנסת אלו דברים חסרי תקדים, וכן, יושב-ראש הכנסת צריך לעשות להם סוף, גם אם זה יצריך לקרוא לסדר את הקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: זה המעשה האמיץ, זה המעשה המנהיגותי, ומצופה ממך, אדוני היושב-ראש, לפעול כבר מחר – אתה יודע, אפילו כבר היום – לשנות את הגישה של הקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: זו גישה שאיננה מקובלת.

מכלוף מיקי זוהר: היא יוצרת תקדימים מאוד מאוד מסוכנים.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, למה הם מתנהגים ככה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אנחנו עושים אופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עושים אופוזיציה לוחמת, אופוזיציה שאולי לא הכירו בכנסת, אבל מה לעשות, אנחנו משתמשים בכלים הפרלמנטריים שעומדים לרשותנו.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, הם מועטים, צריך לומר את האמת.

מכלוף מיקי זוהר: כאופוזיציונר, מה לעשות, הכלים הם מועטים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו משתדלים למקסם אותם.

מכלוף מיקי זוהר: הקואליציה לא מקבלת את זה כי זה לא נוח לה, והיא פועלת באופן מאוד מאוד מאוד אגרסיבי.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן מצופה ממך, במסגרת התפקיד המשמעותי ביותר אולי בכנסת – מה לעשות, זה התפקיד החשוב ביותר בכנסת שקיבלת – לפעול בנושא, כי בסוף אתה זה שצריך להיות אמון על צורכי הבית הזה, גם מצד הקואליציה ובטח ובטח מצד האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: עוד משפט אחד בנושא אחר, בנושא התקשורת הישראלית.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לומר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא אוהב להתלונן ואני לא אוהב להתבכיין, אבל מה שאנחנו רואים כרגע שמתחולל בתקשורת הישראלית זה דבר בלתי נתפס.

מכלוף מיקי זוהר: הם פשוט לא מתייחסים להתנהלות הבלתי-נסבלת של הקואליציה, של הממשלה החדשה, הם מגבים אותם באופן מוחלט, ותוקפים אותנו באופוזיציה באופן סיסטמטי כאילו אנחנו עדיין בהנהגת המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הזה, בעיניי לפחות, הוא לא רק אנטי-דמוקרטי, הוא אפילו דיקטטורי, משום שרק במשטרים חשוכים מגבים כל הזמן – אגב, את אותו צד, בטח את זה שנמצא עכשיו כרגע בשלטון – בלי לבקר אותו, בלי לבדוק איך הוא מתנהל, והולכים לעבר המיעוט, ומנסים לפגוע באמירות שלנו – –

איתן גינזבורג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – בהתבטאויות שלנו, בעבודה הפרלמנטרית שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אלו דברים שלא ניתן לקבל בשקט.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור חייב, חייב להתקומם נגד זה – –

איתן גינזבורג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – חייב להביע מחאה בגין ההתנהלות התקשורתית הזאת, משום שאתם, הציבור – אני רוצה להזכיר לכם – משלמים כסף לתקשורת.

מכלוף מיקי זוהר: אתם צופים בערוצים שלהם – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: – – אתם קונים את הפרסומות ואת המוצרים שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: כלי תקשורת שלא יפעל באופן אובייקטיבי – צריך להגיד את זה, צריך להיאבק בזה.

מכלוף מיקי זוהר: זה בלתי נתפס.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת זוהר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש פה?

דוד ביטן: למה לא נוכח?

איתן גינזבורג: אני רגיל שדוד ביטן עם חולצה לבנה.

איתן גינזבורג: הפעם הוא עם חולצה שחורה או אפורה, אז נעלם מעיניי.

איתן גינזבורג: אבל יעלה ויבוא כבודו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות מלאות.

דוד ביטן: אני רוצה להתייחס למה שקורה בוועדה המסדרת.

דוד ביטן: מה שקורה בוועדה המסדרת, שגם היושבת-ראש וגם המחליף שלה טופורובסקי מתנהגים באופן ברוטלי, תוך כדי דריסת האופוזיציה.

שלמה קרעי: אתה לימדת אותם.

שלמה קרעי: הם למדו ממך.

דוד ביטן: לא, אני אף פעם לא התנהגתי – כיושב-ראש ועדה כמעט שלא הוצאתי אנשים.

דוד ביטן: מה שעושה טופורובסקי – הוא מגיע לוועדה ובתוך שניות הוא מוציא אותנו.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: אתם מרגיזים אותו.

דוד ביטן: לא, לא מרגיזים, פשוט עושים את העבודה שלנו.

דוד ביטן: ולמה הוא מוציא אותנו?

דוד ביטן: התרגיל הוא פשוט: ברגע שהוא מוציא אותנו, אין פיליבסטר, נכון?

דוד ביטן: זה דבר מכוער.

דוד ביטן: אני הצעתי גם לו וגם לעידית סילמן להפסיק עם העניין הזה.

דוד ביטן: כל מיני תרגילים – למשל אתמול קראו לנו ב-01:30, בניגוד למקובל, בניגוד לתקנות, בניגוד לכל דבר – לבוא ב-01:30, בזמן מליאה, לוועדה המסדרת, וכמובן הם חטפו הצבעות באותו רגע, כשאנחנו היינו פה ונלחמנו על זכות הדיבור שלנו.

דוד ביטן: אני מבקש – – –

חיים כץ: אתה יודע למה זה?

דוד ביטן: נו?

חיים כץ: כי אתה לא הולך לבג"ץ.

דוד ביטן: הבנתי.

דוד ביטן: אמרתי לך, אנחנו נלך.

חיים כץ: לא יכול להיות שפה תהיה הצבעה ושם יש הצבעה ואתה מעלה – – –

דוד ביטן: תן לי רגע.

דוד ביטן: תן לי רגע.

דוד ביטן: עזוב, אל תבזבז לי את הזמן.

דוד ביטן: עזוב.

חיים כץ: לא, הוא ייתן לך את הדקה הזאת.

חיים כץ: אני לא אעלה בשביל זה.

דוד ביטן: אז בסדר.

דוד ביטן: אני אומר דבר מאוד פשוט – להתעסק באופן כזה, זה לא דבר שאנחנו עשינו, זה לא דבר שאנחנו נעשה אי פעם, כי זה לא מקובל.

דוד ביטן: ויושב-ראש הכנסת – הינה, הוא פה – לצערי הרב, הוא מאשר באופן קבוע לוועדות להתכנס בזמן מליאה.

דוד ביטן: גם זה לא היה אף פעם.

דוד ביטן: היו כינוסים באמת במקרים חריגים, כמו למשל כשיש תקציב – כשיש תקציב מדינה, מקובל לעשות ישיבות באמצע הלילה אפילו על מנת לזרז את נושא התקציב, וגם התקנות מאפשרות את זה, אבל יושב-ראש הכנסת, מה הוא עושה?

דוד ביטן: הוא מאשר.

דוד ביטן: פניתי אליו – מה הוא אומר לי?

דוד ביטן: זאת זכותי.

דוד ביטן: אז אני מודיע פה שאנחנו כן נלך לבית משפט, כי קיבלנו החלטה שנלך על כל דבר ועניין לבית משפט על מנת להשיג את ההרתעה הרצויה מול הקואליציה.

דוד ביטן: ועוד משהו: אם בית המשפט העליון יחליט נגדנו, אז מצוין – ניקח את פסק הדין הזה, נקפל אותו, נשים אותו בכיס, וכשאנחנו נהיה, תהיה לנו כל הלגיטימציה לעשות את מה שאתם עשיתם, עם פסק דין חלוט שקובע מה אנחנו נעשה.

אמיר אוחנה: בג"ץ יגיד: זה לא אותו דבר.

חיים כץ: בינתיים זאת כנסת שכונתית.

דוד ביטן: תן לי עוד שנייה.

דוד ביטן: אבל הכי מפריע לי זה ההתנהגות של התקשורת.

דוד ביטן: מה עושה התקשורת?

דוד ביטן: במקום להציג את טופורובסקי ואת עידית סילמן כבריונים ממש, הם מציגים אותי ואת אמסלם ואת מיקי זוהר כבריונים.

דוד ביטן: אז עם כל הכבוד, זה לא המצב.

דוד ביטן: אנחנו מגיבים על מה שקורה בשטח, אנחנו מתייחסים למה שקורה.

דוד ביטן: כשמעיפים אותנו ללא סיבה, אנחנו מגיבים, אומרים מה שיש לנו להגיד.

דוד ביטן: ואנחנו לא ניתן – הינה, אני אומר – לא ניתן לאף אחד לעשות לנו את הדברים האלה, גם אם נצטרך להתמודד עם זה בכל מקום שאפשר.

דוד ביטן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אדוני חבר הכנסת מאיר פרוש.

אמיר אוחנה: אני רוצה להגן על כבודה של התקשורת.

אמיר אוחנה: התקשורת מאוזנת.

אמיר אוחנה: 12 שנה תקפה את הקואליציה – עכשיו עוברים לתקוף את האופוזיציה.

איתן גינזבורג: לשמוע את זה ממך, אדוני השר לשעבר?

אמיר אוחנה: מאוזנים.

חיים כץ: הקשבת למה שהוא אמר?

איתן גינזבורג: שמעתי.

מכלוף מיקי זוהר: אמר:

מכלוף מיקי זוהר: 12 שנה – – –

איתן גינזבורג: אני שמעתי שהוא אמר שהתקשורת מאוזנת.

איתן גינזבורג: זה מה ששמעתי.

מכלוף מיקי זוהר: הוא לא חוזר בו.

איתן גינזבורג: הוא לא חוזר בו.

אמיר אוחנה: אני יכול להגיד שהם לא יתקפו את האופוזיציה 12 שנה.

אמיר אוחנה: את זה אני יכול להבטיח לך.

מכלוף מיקי זוהר: בעזרת השם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול עזרת לי בהסכמתך שאני אגן על מנהיג התנועה שלך, על בני גנץ, לאור ההתנהלות הנבזית של מי שהיה שותף שלו ביש עתיד, החליפי שלנו.

מאיר פרוש: יש לנו חליפי, ואני רוצה לומר לכם, רבותיי – אנחנו מדברים עכשיו על חוק הדיינים.

מאיר פרוש: בעיניי, חוק הדיינים – צריך להחליף לו את השם.

מאיר פרוש: אולי עם שינוי השם יקרה משהו.

מאיר פרוש: בעיניי חוק הדיינים הוא חוק החרם – –

חיים כץ: אני עזרתי לך.

מאיר פרוש: – – הרב חיים, חוק החרם, כי הכותרת היא שבסופו של דבר חבר כנסת חרדי – והציבור החרדי הרי בדרך זו או אחרת נזדקק לבתי הדין הרבניים – שם לא יהיה נציג של הציבור החרדי באמצעות חברי הכנסת כאן.

מאיר פרוש: אני רוצה לעשות קצת חשבון לעצמי – חבר הכנסת גינזבורג, תעזור לי, אתה.

מאיר פרוש: אני מבין שכאשר אתה עושה חוק נורבגי, גם כאשר בני גנץ לא רצה את זה – אבל הוא לא יכול להתמודד מול לפיד עכשיו בחודש האחרון, כי לפיד אמר: שמע, יש חוק נורבגי – יהיו לי עוד כמה חברי כנסת, יהיו לי עוד כמה ג'ובים.

מאיר פרוש: פוליטיקאי, אפשר להבין אותו, למרות שהוא כל הזמן אמר שהוא אדם נקי, אין לו שום רבב, הכול בסדר, אין לו שום אינטרסים צדדים, אבל הוא נכשל.

מאיר פרוש: אמרנו אתמול: נפל בבור הזה.

מאיר פרוש: חוק נורבגי – תקבל עוד כמה חברי כנסת או כמה סגני שרים.

מאיר פרוש: ממשלה רחבה – איך יש לו ממשלה רחבה?

מאיר פרוש: כי כאשר זה לא 18 שרים – זה יותר – הוא מקבל את הנתח שלו, אז הוא כבר עם עוד כמה שרים, דברים שאפשר להבין איך הוא נכשל למרות שתמיד הוא הצהיר שהוא נקי, אדם ישר.

מאיר פרוש: גם העניין הזה שכשארבעה פורשים הם לא ייחשבו כח"כים פורשים לצורך זה שהם לא יוכלו להיות יותר ברשימה הטבעית, כי הוא גם מצפה – אני מדבר על החליפי שלנו, כן?

מאיר פרוש: הוא הרי עוזר.

מאיר פרוש: הוא מבקש מאיתנו שנגיש מהר פטור מחובת הנחה.

מאיר פרוש: הוא מבקש שנדון בזה כדי שיוכל אולי לקחת עוד ארבעה חברי כנסת מהליכוד, שהם על ידי זה ייפטרו מעבאס.

מאיר פרוש: הוא גם מבקש שגם בוועדות יהיה פריטטי, כי הוא לא רוצה שרק בממשלה – גם בוועדות.

מאיר פרוש: כך הוא שולט יותר, יקבל יותר.

מאיר פרוש: אלה חוקים שאני יכול להבין מדוע אותו לפיד נפל בבור הזה.

מאיר פרוש: הוא מתנהג כמו – לא כמו; כמושחת הגדול ביותר.

מאיר פרוש: למה לפיד נותן יד שיעבירו פה חוק, שהחוק בעצם אומר – זה לא כאילו שרוצים לקדם עוד נשים, ממש לא.

מאיר פרוש: בממשלה יש – כמה, שמונה או תשע שרות?

מאיר פרוש: משם אפשר לקחת שתיים שיהיו בוועדה למינוי דיינים, ולחברי הכנסת – לתת להתמודד, שגם הציבור החרדי יוכל להתמודד.

מאיר פרוש: החוק הזה הרי בא רק מתאוות שלטון.

איתן גינזבורג: תודה.

מאיר פרוש: אני לא יודע מי מהשרים רוצה את זה – אם זה אלקין, אולי הוא לבד, לפיד, רוצה את זה.

מאיר פרוש: אני לא יודע מי, אבל לעשות חוק של חרם על ציבור חרדי, על נציגים חרדים, זה דבר שהוא לא ייסלח.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

מאיר פרוש: איך אתה חושב – תן לי עצה, הרי אתה הכרת אותי מקרוב, תן לי.

מאיר פרוש: אני רוצה לדעת איך אדם כמו לפיד נופל בבור הזה, מכשיל אחרים, מתנהג כמו המושחת הגדול ביותר בפוליטיקה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מאיר פרוש: תעזור לי.

איתן גינזבורג: עד שתשוב למקומך אני אחשוב על איזו עצה.

מאיר פרוש: טוב, אוקיי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא הרב ישראל אייכלר, בבקשה, חבר הכנסת.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש מסיעת הליכוד שתעביר את הדיון למקום אחר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש לשעבר חבר הכנסת לוין, חבר הכנסת קרעי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת קרעי, לוין, הרב אייכלר מבקש את תשומת ליבכם.

ישראל אייכלר: אני מבקש את תשומת ליבכם.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אתחיל באיזו הערה שאמר פה חבר הכנסת אלי אבידר:

ישראל אייכלר: אם אתם תתייחסו ככה לאוכלוסייה הערבית לא תצליחו.

ישראל אייכלר: מי אומר את זה?

ישראל אייכלר: נציגו של מי שדרש להעביר את כל ערביי המשולש לפלסטין, לשלול מהערבים את האזרחות הישראלית כי אין נאמנות ואין אזרחות, ועכשיו הוא אומר שצריך להתייחס לערבים?

ישראל אייכלר: זאת אומרת, כנראה הוא החליף את הערבים ביהודים.

ישראל אייכלר: זו הערה אחת.

ישראל אייכלר: דבר שני, חשבתי, אדוני היושב-ראש: למה חוק הוועדה למינוי דיינים הכי חשוב בתחילת ממשלה?

ישראל אייכלר: יש אלפי ועדות; בכל משרד ממשלתי יש ועדות, שלא לדבר על הוועדה למינוי שופטים.

ישראל אייכלר: למה הנושא של הדיינים כל כך חשוב?

ישראל אייכלר: כי כמה חובשי כיפות מימינה ומשמאלה, אלה ישבו יחד ואמרו: בואו נדיר את החרדים מעולם הדיינות והרבנות?

ישראל אייכלר: מוריי ורבותיי, זה לא עניין של ייצוג נשים.

ישראל אייכלר: אין כאן שום קידום לנשים, כפי שכבר אמרו, כי הרי מורידים אותן מהממשלה, כי שם צריך לתת למתן כהנא ולאלקין על חשבון הנשים.

ישראל אייכלר: אבל יש כאן הכרזת מלחמה על הייצוג החרדי, כאשר שוללים את הזכות של הגברים בכנסת להיבחר, כי ידוע – וכך יהיה, ולא יעזור לכם – שהמפלגות החרדיות יהיו מורכבות מגברים.

ישראל אייכלר: אם אתם רוצים לשלול את זכות הבחירה של החרדים, תגידו את זה בפירוש.

ישראל אייכלר: היו מספיק מדינות לפני האמנציפציה שליהודים לא הייתה זכות בחירה.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר שאני מחפש בהיסטוריה איזשהו תקדים לדבר הזה, ונזכרתי שבמסכת פסחים דף פ"ז יש סיפור.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני לא שומע אתכם.

ישראל אייכלר: היה אחד, מין רומאי, שאמר לרבי חנינא – סליחה רגע, אני לא שומע.

ישראל אייכלר: חיים כץ, סבתא שלי הייתה אומרת: שהשונאים שלי ידברו ולא יקשיבו להם.

חיים כץ: אני איתך.

חיים כץ: אני מקשיב לך.

חיים כץ: אני כמו אישה, מולטי-טסקר.

ישראל אייכלר: אז תשמעו.

ישראל אייכלר: הגמרא אומרת שהיה מין אחד שאמר לרבי חנינא: אתם נמצאים בשלטוננו כבר הרבה שנים, אנחנו לא הורגים אתכם.

ישראל אייכלר: אמר לו רב חנינא: אלישע יענה לך.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר ככה: אתם לא יודעים מה לעשות איתנו.

ישראל אייכלר: תהרגו אותנו – לא כל היהודים נמצאים בשליטת הרומאים; תהרגו את אלה שנמצאים תחת ידכם, יקראו לכם מלכותא קטיעא – פושעי מלחמה, רוצחים.

ישראל אייכלר: אז ענה לו הרומאי: נשבע לך באלוהי רומי, בהא נחתינן ובהא סלקינן – זה מה שאנחנו קמים בבוקר וחושבים – מה לעשות איתכם – וזה מה שאנחנו הולכים לעשות בשינה.

ישראל אייכלר: לא יודעים מה לעשות איתכם – לא לבלוע ולא להקיא.

ישראל אייכלר: ברגע שאנשי ימינה, ברגע שאנשים שבאים עם כיפות סרוגות לממשלת שמאל ומעבירים קולות מהימין ולא מייצגים את הציבור של חובשי הכיפות המאמינים בה', כל מה שיש להם זה להדיר את המפלגות החרדיות, וכל המלחמה וכל הדיבור והסגנון של מתן כהנא – –

איתן גינזבורג: תודה.

ישראל אייכלר: – – הוא כשל הגרועים שבאויבי היהדות החרדית בכנסת, וזה אומר שבהא נחתינן ובהא סלקינן.

ישראל אייכלר: לא יעזור לכם, אנחנו כאן, ומצעדנו עוד ירעים: אנחנו פה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, עליתי פה אתמול – – –

איתן גינזבורג: המיקרופון שלו לא עובד.

אופיר כץ: לא עובד?

איתן גינזבורג: לא, הוא לא עובד.

אופיר כץ: שומעים עכשיו?

אופיר כץ: עליתי פה אתמול בשעת לילה מאוחרת בשביל לדבר על הפקרת אוכלוסיית בני ה-67 ומעלה – האוכלוסייה החלשה ביותר שנפלטה משוק העבודה בגלל הקורונה וזו שתחזור אחרונה.

אופיר כץ: עליתי והקראתי מיילים שקיבלתי, מיילים קורעי לב על אנשים מבוגרים שלא יודעים איך הם יתקיימו, כי מענק ההסתגלות – רוצים להפסיק להם אותו.

אופיר כץ: הם אנשים שרוצים לעבוד, אנשים שעבדו כל חייהם אבל לא מוצאים עבודה.

אופיר כץ: הבוקר, אחרי לילה לבן, התייצבתי עם חבריי בוועדת הכספים מצויד בהסתייגויות ומוכן להילחם עבור האוכלוסייה הזאת.

אופיר כץ: להפתעתי, הגיעו כמה שרי ממשלה, הגיעו ודיברו ואמרו שהם בעד האוכלוסייה הזאת וצריך לעזור לאוכלוסייה הזאת.

אופיר כץ: האמת היא שהיינו מאוד אופטימיים, אמרנו: יופי, הינה, מאריכים להם.

אופיר כץ: אחרי זה, כשהאוצר פירט איך נמדדת התמיכה הזאת, אז הבנו שמה שרצו לעשות זה להעניק להם שלושה חודשים נוספים: בחודש הראשון – 75%, בשני ובשלישי – 50%; לאוכלוסייה שהכי זקוקה לכסף הזה רוצים לחתוך בחצי.

אופיר כץ: אחרי שהבהרנו להם, אני וחבריי לוועדה מהאופוזיציה, שאין סיכוי שאנחנו נסכים לדבר הזה, הביא האוצר, ביחד עם יושב-ראש הוועדה אלכס קושניר, חברי, שהוא באמת עושה מאמצים בשביל האוכלוסייה הזאת, הביאו הצעה חדשה: בחודש הראשון – 90%, בחודש השני – 80%, ובחודש השלישי – 70%.

אופיר כץ: אבל גם לזה הם לא מביאים תוספת; הם רוצים לקחת מהתקציב שאמור לסייע לבני ה-45 פלוס.

אופיר כץ: זאת אומרת שהם לא מביאים שום דבר, הם לוקחים ממקום אחד להעביר למקום השני.

אופיר כץ: ואני שואל: איך אתם לא מתביישים להמשיך להתעלל באוכלוסייה הזאת, כשרק אתמול אתם העברתם פה והסברתם כמה דחוף חוק נורבגי של 30 חברי כנסת?

אופיר כץ: לזה יש לכם כסף ולאוכלוסייה של 67 ומעלה אין לכם כסף?

אופיר כץ: אותם אתם מפקירים?

אופיר כץ: אין לכם בושה?

אופיר כץ: לא ראיתם את הכתבות, שהאנשים האלה, אין להם מה לאכול?

אופיר כץ: אותה גברת שמכינה גבינה בעצמה כי היא לא מרשה לעצמה לקנות – לה אתם רוצים לחתוך ב-50%?

אופיר כץ: אתם לא מתביישים, תגידו לי?

אופיר כץ: זה השינוי שהבטחתם?

אופיר כץ: לדרוך על האוכלוסייה הזאת בשביל עוד ג'ובים, עוד מנכ"ל חליפי?

אופיר כץ: הדבר הראשון שלפיד עשה זה מנכ"ל חליפי – –

– – –

יסמין פרידמן: – – ושכחת את מיליון הילדים הרעבים אצלכם.

אופיר כץ: אנחנו הענקנו להם, הענקנו להם לשנה, לאוכלוסייה של 67 ומעלה.

אופיר כץ: תבואי לוועדה ותראי מה הציעו החברים שלך – לחתוך להם בחצי, לחתוך לבני ה-67 פלוס.

אופיר כץ: אין להם מה לאכול, לא יודעים איך הם ישלמו את שכר הדירה.

אופיר כץ: לזה אין לכם כסף; ל-30 חברי כנסת יש לכם.

אופיר כץ: צבועים, אתם צריכים להתבייש.

אופיר כץ: חוק נורבגי – כן, ואותם אתם זורקים ומפקירים.

אופיר כץ: תתביישו לכם.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: הדוכן, מה שנקרא, עולה ויורד.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קראנו בשבת "הן עם לבדד ישכן ובגוים לא יתחשב".

שלמה קרעי: אפילו בלעם בן בעור ידע את זה.

שלמה קרעי: מסופר על כומר של עיירה שהחליט לנסות לנצר את היהודים בעיירה והכריז על מבצע חסר תקדים: כל יהודי שיתנצר יקבל 1,000 זהובים.

שלמה קרעי: אבל מה התנאי?

שלמה קרעי: מי שמתנצר ומקבל 1,000 זהובים לא יכול יותר לאכול צ'ולנט בשבת.

שלמה קרעי: זה המבחן.

שלמה קרעי: חיפשו, לא מצאו – אף אחד לא מוכן לוותר על החמין של שבת.

שלמה קרעי: עד שהגיע אחד ואמר: אני מוכן.

שלמה קרעי: בא לכומר, הכומר לקח קצת מים, היזה עליו ואמר לו: אתה לא יהודי, אתה גוי, אתה לא יהודי, אתה גוי, ונתן לו 1,000 זהובים.

שלמה קרעי: הכומר ידע שהיהודים הם עם קשה עורף, לא יהיה פשוט.

שלמה קרעי: אמר: אני אלך לבדוק מה הוא עושה באמת.

שלמה קרעי: הלך בשבת בבוקר, נכנס מתחת לחלון של אותו יהודי ושומע אותו מקדש.

שלמה קרעי: טוב, הוא לא עזב לגמרי, אבל לפחות שלא יאכל צ'ולנט.

שלמה קרעי: מציץ מהחלון ורואה סיר של צ'ולנט על השולחן, מהביל, רותח.

שלמה קרעי: הוא נכנס, התפרץ לתוך הבית ואמר לו – צ'ולנט, ככה אחינו האשכנזים קוראים לזה; זו קואליציה של אשכנזים, אני מדבר בשפה שלהם.

שלמה קרעי: נכנס הכומר, אומר לו: שיקרת לי, תחזיר את 1,000 הזהובים.

שלמה קרעי: היהודי מסתכל עליו, לוקח קצת מים מהשולחן, מזה על הצ'ולנט ואומר: אתה לא חמין, אתה עוף, אתה לא חמין, אתה עוף, אתה לא חמין, אתה עוף.

שלמה קרעי: אומר לכומר: מה אתה רוצה?

שלמה קרעי: החוק הזה שנמצא בפנינו – השמאל הנאור ועדין הנפש, הפמיניסטי ושומר זכויות האדם, מביא לכאן חוק במטרה להדיר נשים בממשלה וחרדים בכלל מהוועדה למינוי דיינים.

שלמה קרעי: אבל לציבור הנאור שהולך אחריהם הם אומרים: לא, זה רק נראה לכם חוק גזעני ומדיר נשים, אל תדאגו, זה חוק טוב, זה חוק פמיניסטי.

שלמה קרעי: והעדר העיוור מהנהן בהסכמה, בהערצה: כן, נכון, זה חוק פמיניסטי, זה חוק טוב.

שלמה קרעי: למה לא? הרי זו ממשלת היפים והאמיצים.

שלמה קרעי: רבותיי, ממשלת השנאה, אתם מנסים לפגוע בכל דבר שרוח של יהדות נודף ממנו.

שלמה קרעי: אתם משתמשים בערכים נעלים כדי לצאת כנגדם.

שלמה קרעי: אבל לא יעזור לכם.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

שלמה קרעי: כדאי לכם להפסיק לרדוף את היהדות, כי אתם תושלכו לפח האשפה של ההיסטוריה, והיהדות תישאר חיה וקיימת ובועטת לנצח-נצחים.

שלמה קרעי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו ינעל את רשימת הנואמים חבר הכנסת יעקב מרגי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה תמנו שטה, אני שמח שאת פה, ואני מוכרח לומר לך שאני במקומך הייתי מאוד נעלב.

בצלאל סמוטריץ': אומרת לעצמה הממשלה בחוק הזה: מתוך כל שרות הממשלה הטובות, החשובות, המקצועיות, אין שום שרה שמתאימה להיות חברה בוועדה למינוי דיינים.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה השוביניסטית הזאת חושבת שרק גברים – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שיושבים כאן סביב שולחן הממשלה יכולים להיות חברים בוועדה למינוי דיינים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, הרי הם מכירים טוב את הסחורה, הם מכירים מצוין.

בצלאל סמוטריץ': אז לא אילת שקד ולא יפעת שאשא ביטון ולא השרה כהן ולא השרה תמנו שטה – ואני לא רוצה להעליב אף אחת אם שכחתי, חס וחלילה – אף אחת לא מתאימה להיות חברה בוועדה למינוי דיינים, צריך רק גברים, אז הכנסת תמצא נשים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו ברצינות.

בצלאל סמוטריץ': תראו, יש כאן שתי בעיות מהותיות עם החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה הראשונה – ודיברנו עליה גם אתמול – זו הזניה של חוקי-היסוד שקובעים את כללי המשחק הדמוקרטיים שלנו במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': התחילה בזה הממשלה הקודמת, צריך להודות על האמת, וכדרכה של הממשלה הזאת, שכל דבר לוקחת לאקסטרים, היא ממשיכה בזה.

בצלאל סמוטריץ': אין ערך לחוק-יסוד, אין ערך לחוקים רגילים, אין ערך למבני משטר, שיטות שעובדים איתן שנים שנים – הכול הופך לפלסטלינה כדי לשרת קונסטלציה פוליטית, אינטרס פוליטי מאוד מאוד מסוים.

בצלאל סמוטריץ': והכול מאוד מדויק.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו רוצים למנות את השרים אלקין ואני יודע מי עוד לחברים?

בצלאל סמוטריץ': צריך שני גברים – נשנה לשני גברים.

בצלאל סמוטריץ': אה, ייצוג הולם?

בצלאל סמוטריץ': אז לא יהיה ייצוג הולם לנשים בממשלה בוועדה למינוי דיינים.

בצלאל סמוטריץ': לא רוצים חרדים בוועדה?

בצלאל סמוטריץ': אז נגיד – אגב, יש לזה פתרון, אתה יודע; היום כל אחד יכול להגיד שהוא אישה – אסור להגיד לו שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': אתם יכולים להגיש מועמדות ולהגיד: אני מרגיש אישה.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': היום אסור, הרי, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אם מישהו אומר שהוא מרגיש אישה, אסור בשום אופן להגיד לו משהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': כל אחד יכול להרגיש מה שהוא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אז עושים צחוק מחוקים, ממוסדות, ממוסכמות שהיו קיימות.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, אדוני השר, שאני צודק.

בצלאל סמוטריץ': והדבר השני שמובילה עכשיו ימינה ומוביל שר הדתות: עושים הכול בראייה קצרת טווח של כאן ועכשיו; לא חושבים שנייה אחת קדימה – מה יקרה שהרכב הממשלה יתחלף, כשהרכב הכנסת יתחלף.

בצלאל סמוטריץ': וככה הולכים לעשות בגיורים, וככה הולכים לעשות בכשרות – הכול מהר, דורסני.

בצלאל סמוטריץ': גם על זה דיברנו.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לחשוב שהסורים על הגדרות אז חייבים את חוק הדיינים להביא עכשיו, אחרי לילה שלם שעשינו פה, ומלחמות בוועדה המסדרת, ולהעלות את זה להצבעה בוועדה המסדרת ב-02:30.

בצלאל סמוטריץ': הכול מהר, הכול אינטרסנטי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, אני רפורמטור.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שיש הרבה דברים שצריך לתקן – אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש – יש הרבה דברים שצריך לתקן בשירותי הדת בישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש לא חותם על כל מה שיש עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך לעשות את זה בשיקול דעת, בשום שכל, לא מתוך איזה אינטרס רגעי, פוליטי, כי זה מסתדר לי כאן ועכשיו.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר את זה גם לך, אדוני, במבט צופה פני עתיד: יהיו כאן כשרות וגיורים ושבת וכו' – צריך לעשות את הדברים באחריות.

איתן גינזבורג: יש מה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': אבל באחריות, ולא כמו שאתם עושים עכשיו כי זה מסתדר פוליטית שנמנה שני גברים בממשלה ונדפוק את החרדים שלא יהיו, אלא בראייה ארוכת טווח, עם אחריות ועם בחינת ההשלכות במגוון רחב של היבטים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יעקב מרגי, ויסכם את הדיון השר עיסאווי פריג'.

איתן גינזבורג: ברוכה הבאה, השרה פנינה תמנו שטה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדיי השרים, על חוק הדיינים דיברתי רבות, גם אתמול במליאה, גם בוועדה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדבר על משהו אחר, והייתי רוצה אוזן קצת קשובה של חברי וחברות הבית.

יעקב מרגי: היה כאן אירוע – רבותיי, גבירותיי, אני ממש התרגשתי היום כשכל ערוצי התקשורת התרגשו והזדעזעו ממה שעברה חברת הכנסת עידית סילמן אתמול בוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: שומו שמיים, אמרו לה "ילדה קטנה".

יעקב מרגי: אז חבר הכנסת פרוש, תבחר לך ביטוי אחר, בסדר?

יעקב מרגי: התרגשות, זמן שידור של כל האולפנים.

יעקב מרגי: תקשיבו, אתמול חברתי קטי שטרית עברה התקפה בוטה של חבר הכנסת האוזר, עם שלל ביטויים קשים.

יעקב מרגי: זה אפילו לא הגיע לאזכור בתקשורת, הם לא ידעו מה קרה בכלל, זה לא זעזע אף אחד.

יעקב מרגי: הביטוי "ילדה קטנה" לעומת מה שעברה אתמול קטי שטרית – אי-אפשר אפילו למדוד אחד מול השני.

יעקב מרגי: היום יושבת כאן חברת כנסת איכותית, גלית דיסטל – מרשה לעצמו חבר הכנסת אלי אבידר לבקש ממנה לוותר על שמה כי זה לא מכבד את בעל השם.

יעקב מרגי: איזה אומץ.

יעקב מרגי: מאיפה הוא מקבל את האומץ הזה?

יעקב מרגי: אתם יודעים מאיפה הוא מקבל את האומץ הזה?

יעקב מרגי: מהשתיקה – – –

קטי קטרין שטרית: הם לא מקשיבים לך.

קטי קטרין שטרית: הם לא מקשיבים.

קטי קטרין שטרית: זה לא מעניין.

יעקב מרגי: לא, הם מקשיבים.

יעקב מרגי: מהשתיקה הרועמת של כל המוסר הכפול של כל האגף הזה, שמנסה להטיף לנו מוסר איך אנחנו חיים עם המושג "ילדה קטנה".

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי – לא שכחנו, הדיו לא יבשה, סלילי ההקלטה עוד מסתובבים על כל מה שהיא עברה בקדנציה הקודמת.

יעקב מרגי: היא אישה, אבל כנראה לה זה לא כואב.

יעקב מרגי: לה מותר לעשות את זה.

יעקב מרגי: רצח אופי, רדיפה – אף אחד מצבועי המוסר לא פצה פה.

יעקב מרגי: מירי רגב – אנחנו זוכרים מה היא עברה ומה היא עוברת.

יעקב מרגי: עכשיו, תקשיבו טוב-טוב מאיפה זה בא לי, הרי כולכם יודעים שאני רגיש.

יעקב מרגי: מה שאנחנו עברנו כחרדים בשנה וחצי האחרונות – וראיתי את השתיקה של כל האנשים המוסריים – אין לי אלא לקבע את זה אצלי שאין לי ציפיות, וכל מי שידבר אתי פעם, אי פעם, או ישאל אותי אי פעם איפה אתה, איך לא מחית, שלא יעז לפנות אליי.

יעקב מרגי: אני אציב לו מראה מול הפנים ואראה לו מי רגיש לזכויות אדם, מי רגיש לחופש הביטוי, מי רגיש לכבוד האדם.

יעקב מרגי: דורסניים, פוגעניים, בשם המוסר, בשם הערכים הכפולים.

יעקב מרגי: צבועים, צביעות.

יעקב מרגי: ארגוני הנשים, היכלמו, בושו לכם, איך אתם לא מגינים עליהן.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

איתן גינזבורג: כבוד השר עיסאווי פריג' יעלה לסיכום.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מייד לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: אודה לכם אם תתפסו את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני השר.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, אני שוב חוזר – חבר הכנסת מרגי, לאן אתה הולך?

עיסאווי פריג': אנחנו כאן מציגים את השינויים של הצעת החוק בעניין הוועדה למינוי דיינים.

עיסאווי פריג': עלו כאן חברי הכנסת מהאופוזיציה ודיברו רבות בזכות הפוגענות, בזכות הצביעות, בזכות חוסר הדמוקרטיה, בזכות חוסר הייצוג – לא השאירו דבר שלא התייחסו אליו.

עיסאווי פריג': אני רוצה להזכיר לחברים משפט אחד שנאמר מהמקום הזה על ידי רוב משיבי הקואליציה הקודמת, אני אזכיר לכם, ואמרתם את זה יותר מפעם: הרוב בחר אותנו ואנחנו מחליטים – אני מסיים – הרוב בחר אותנו – – –

יעקב מרגי: – – –

עיסאווי פריג': אז אני אומר – –

יעקב מרגי: הרוב לא בחר בכם.

יעקב מרגי: הרוב לא בחר בכם.

עיסאווי פריג': – – הרוב בחר אותנו – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – ואנחנו מחליטים.

עיסאווי פריג': והדבר השני – –

קריאה: – – – בעצמך.

עיסאווי פריג': – – אנחנו הבטחנו יציבות, ממשלה – מה שאתם לא יכולתם לעשות – – –

שלמה קרעי: – – –

עיסאווי פריג': – – ועושים את היציבות.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, השר עיסאווי פריג'.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תפסו מקומותיכם, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021, בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נעבור להצבעה, בבקשה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, אני קובע: בעד – 56, נגד – 44, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה, ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הדיונים לקראת קריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: ועדה מסדרת.

איתן גינזבורג: החוק יעבור לוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק, חברים.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הבאה – הצעת חוק חומרי נפץ, ולפני כן – הודעה ליושבת-ראש הוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

הוועדה המסדרת): תודה, היושב-ראש.

הוועדה המסדרת): חבריי חברי הכנסת, הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה היום כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק הבאות לשם הכנתן לקריאה השנייה והשלישית: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 51), מ/1411; הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49) התשפ"א–2021, מ/1412.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: אין צורך בהצבעה.

איתן גינזבורג: [מס' מ/1408; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 32; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק יושב-ראש הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון חבר הכנסת רם בן ברק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אני מתכבד להציג בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, שיזמה הממשלה.

איתן גינזבורג: סעיף 22 לחוק חומרי נפץ, התשי"ד–1954, מסמיך את שר הביטחון לפטור את מפעלי מערכת הביטחון מתחולת החוק.

איתן גינזבורג: בפועל, הפטור אינו פטור גורף, והמפעלים פועלים בהתאם למדריך בטיחות של משרד הביטחון.

איתן גינזבורג: הסדר זה אינו מעוגן בחוק.

איתן גינזבורג: בשנת 2018 דנה הכנסת בהצעת חוק שנועדה להסדיר שני נושאים: האחד – עיגון הוראות הבטיחות של משרד הביטחון בחוק, והשני, נוכח הפרטת תע"ש – הרחבת ההסדרים החלים על מפעלי מערכת הביטחון גם על מפעלים ביטחוניים שהופרטו.

איתן גינזבורג: ועדת החוץ והביטחון סברה אז כי דרוש דיון מעמיק יותר בהסדר הנוגע לאופן הפיקוח על המפעלים הביטחוניים.

איתן גינזבורג: מנגד, סד הזמנים של הפרטת תע"ש חייב את הסדרת הסוגיה ביחס למפעלים בהפרטה באופן מיידי.

איתן גינזבורג: על כן החליטה הוועדה אז לאשר בשלב ראשון רק את ההסדר לגבי מפעלים ביטחוניים שהופרטו ולדון בהסדר הרחב בשלב מאוחר יותר.

איתן גינזבורג: בהיותו הסדר שנועד לתת מענה לבעיה נקודתית, ההסדר שנחקק נקבע כהוראת שעה לשנה, עד 31 ביולי 2019, מתוך הנחה שעד אז תשלים הוועדה את דיוניה בהסדר הכולל.

איתן גינזבורג: הכנסת העשרים פוזרה בטרם הספיקה ועדת החוץ והביטחון להשלים את דיוניה.

איתן גינזבורג: בהמשך, נוכח מערכות הבחירות התכופות, הוארכה הוראת השעה באופן אוטומטי בהתאם להוראות סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת עד יוני 2020.

איתן גינזבורג: מאחר שערב מועד פקיעת הוראת השעה הממשלה והכנסת העשרים-ושלוש היו רק בראשית דרכן, לא הייתה שהות מספקת לדון בהסדר המקיף, והוראת השעה הוארכה פעם נוספת.

איתן גינזבורג: בהמשך השנה הגישה הממשלה הצעת חוק נוספת, שנועדה לקבוע את ההסדר המקיף.

איתן גינזבורג: ואולם, גם הכנסת העשרים-ושלוש התפזרה בטרם הספיקה ועדת החוץ והביטחון לדון בה.

איתן גינזבורג: עם התפזרות הכנסת הוארך תוקפה של הוראת השעה מ-2018 באופן אוטומטי, בהתאם להוראות סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת, העוסק בהוראות שעה שתוקפן פוקע במהלך תקופת בחירות, עד ליום כ"ו בתמוז התשפ"א, 6 ביולי 2021.

איתן גינזבורג: בהצעת החוק ביקשה הממשלה להאריך בשנה את הוראת השעה, שכאמור עוסקת אך ורק בקביעה שלפיה ההסדר החל על מפעלים ביטחוניים יחול גם על מפעלים ביטחוניים שהופרטו.

איתן גינזבורג: במקביל הודיעה הממשלה כי תקדם הסדר מקיף יותר, שיביא בחשבון הערות שנשמעו בוועדה ביחס להסדר הקודם שהוצע.

איתן גינזבורג: הוועדה סברה כי שנה היא פרק זמן ממושך מדי, ועל כן אישרה את הארכת הוראת השעה בשישה חודשים בלבד, עד 6 בינואר 2022.

איתן גינזבורג: בנוסף, הוועדה דרשה ממשרד הביטחון להניח על שולחן הכנסת את הצעת החוק הכוללת של ההסדר המלא בתוך חודשיים.

איתן גינזבורג: לאחר שתובא הצעת חוק זו, נחוקק את ההסדר הכולל, שיסדיר באופן קבוע את הפיקוח על בטיחות חומרי נפץ במפעלים הביטחוניים, הן הממשלתיים והן הפרטיים, לעניין יבוא, ייצור, שימוש, החזקה, אחסנה ושינוע של חומרי נפץ.

איתן גינזבורג: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור.

איתן גינזבורג: אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לדיון בהסתייגויות.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: אתה תתחיל במסורת בכנסת, אולי, אבל יש לך זמן דיבור, רק תגיד לנו כמה זמן אתה מדבר.

שלמה קרעי: 150 דקות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם אני אנסה לתאר כאן את הצביעות ואת המוסר הכפול של ממשלה ההונאה הזאת, יכלה הזמן והמה לא יכלו.

שלמה קרעי: לא יספיקו לי שעתיים וחצי כדי לתאר את זה.

שלמה קרעי: אני רוצה לפתוח דווקא באתרוג ובצביעות של התקשורת, שאיכשהו הפכה להיות מחבקת השלטון ומבקרת האופוזיציה.

שלמה קרעי: אז יש כאן איזה שרשור מעניין שאני רוצה להקריא לכם כמה דברים ממנו, של אבישי עברי.

שלמה קרעי: שימו לב איזו תקשורת, איזו ממשלה – ממשלת היפים והאמיצים.

שלמה קרעי: כל מה שהם עושים – כפתור ופרח; אין טעויות, אין שום דבר.

שלמה קרעי: הינה, מורן אזולאי על השרה מרב מיכאלי: "סוף היום (הראשון בתפקיד), במקום לקפל את הבסטה, מרב מיכאלי מטיילת בין כל החדרים במשרד התחבורה, משוחחת עם העובדים, שואלת על עבודתם, על תחושותיהם בתפקיד.

שלמה קרעי: מסוג הדברים שתמיד כיף לשמוע ולראות".

שלמה קרעי: איזה תענוג.

שלמה קרעי: תקשורת – חבל על הזמן.

שלמה קרעי: וביום השני – אסף זגריזק: שרת התחבורה בישראל מגיעה לרכבת ביומה השני לתפקיד.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: ממש טלנובלה – –

דסטה גדי יברקן: היה שם דגל, ברכבת?

שלמה קרעי: לא ראיתי.

שלמה קרעי: – – בלי שיש סרט לגזור, מדברת עם הנוסעים.

שלמה קרעי: מי היה מאמין?

שלמה קרעי: ואיזה בושות שדבר כה מובן מאליו כל כך חריג כאן.

שלמה קרעי: רם, היא לא זוכרת אותך מהקדנציה עם התחבורה הציבורית.

איתן גינזבורג: רגע, אבל זה טוב או לא טוב, אדוני?

שלמה קרעי: זה טוב?

שלמה קרעי: כך התקשורת צריכה להתנהג, אדוני היושב-ראש?

שלמה קרעי: זה מה שתקשורת צריכה לעשות במקום לבקר את השלטון?

איתן גינזבורג: פשוט ראיתי גם את ראש הממשלה מבקר ברכבת, מדבר עם הנוסעים, אז שאלתי אם זה טוב או לא טוב.

שלמה קרעי: וענבר טויזר: "השרה לשוויון חברתי מירב כהן לקחה את הטייטל צעד אחד קדימה ונוסעת כאחד האדם ברכבת הקלה".

שלמה קרעי: יא אללה, איזה שרים יפים ואמיצים.

שלמה קרעי: ונחמה דואק: "ראש הממשלה, נפתלי בנט, התקשר לשרי הממשלה לשאול איך עבר עליהם השבוע הראשון בתפקיד".

שלמה קרעי: השרה תמנו שטה, הוא התקשר אליך, ראש הממשלה, ראש ממשלת ההונאה?

שלמה קרעי: הוא שאל אותך איך עבר עלייך השבוע הראשון בתפקיד?

שלמה קרעי: אני שואל.

פנינה תמנו: כך צריך להתנהל, אתה לא חושב – – –

שלמה קרעי: בטח.

שלמה קרעי: ככה התקשורת צריכה להתנהל – להדהד את היפה.

שלמה קרעי: היפים והאמיצים.

פנינה תמנו: למה היפים והאמיצים?

פנינה תמנו: ראש ממשלה בודק עם השרים אם משרדי ממשלה צריכים – – –

שלמה קרעי: זה תפקידו של ראש הממשלה – –

פנינה תמנו: כן, בהחלט.

שלמה קרעי: – – אבל זה תפקידה של התקשורת, כל היום לאתרג ולפרגן לכם?

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: "'אני קורא לזה תרבות ארגונית נכונה', אומר שר התיירות, יואל רזבוזוב".

שלמה קרעי: והינה עוד ציטוט, ב-N12: "עובד 17 שעות ביממה, מופרד בטבעת אבטחה – ובודד".

שלמה קרעי: איזה ראש ממשלה, כל כך מסור לטובת עמו ומולדתו – 17 שעות של צילומי יח"צ סביב השולחן עם פוזות ויאיר לפיד.

שלמה קרעי: והינה עוד ציטוט, תקדים – ב-N12, כותרת: "שרים שאוהבים את התפקיד".

שלמה קרעי: שר התקשורת "יועז הנדל צולל אל הסיב האופטי" – איזה חדשות, ממש כלב השמירה של הדמוקרטיה הישראלית.

שלמה קרעי: בנט, עוד פעם בחדשות 12: "אנחנו לא הבוסים של אזרחי ישראל, אנחנו עובדים אצלם".

שלמה קרעי: מה אתה אומר?

שלמה קרעי: אבל למה התקשורת צריכה להדהד אותך כך?

שלמה קרעי: אני אחסוך לכם את מה שאמר בנט לשר התיירות החתיך, אבל גם זה זכה כמובן לפרסום מאוד בולט.

שלמה קרעי: ומורן אזולאי: "טקסט מטורף של השר זאב אלקין, פנים מול פנים מול נתניהו במליאה".

שלמה קרעי: טקסט מטורף.

שלמה קרעי: שרת החינוך יפעת שאשא ביטון – כאן זה יונתן ריגר: שרת החינוך יפעת שאשא ביטון, באירוע ראשון שלה כשרה בוועידת סל תרבות ארצי בהבימה: צריך לחנך דרך תרבות, אמרה השרה.

שלמה קרעי: הלוואי.

שלמה קרעי: הצלחתה – הצלחתנו.

שלמה קרעי: וחדשות משהו, Fashion Forward: "אשת ראש הממשלה לובשת מותג ישראלי ונראית מעולה" – חדשות.

שלמה קרעי: "שרת התחבורה מרב מיכאלי, שלנצח תלבש שחור, בחרה בשני פריטים, גם הם של מותגים, ונראתה אולי הכי טוב שנראתה אי פעם".

שלמה קרעי: מה אתה אומר?

דוד אמסלם: מתי זה היה?

שלמה קרעי: תוך שבועיים.

שלמה קרעי: כל זה בשבועיים האחרונים.

דוד אמסלם: כמה פינוקים.

שלמה קרעי: כמה פרגונים כאלה קיבלת, דודי?

דוד אמסלם: איך אמרה הפרסומת?

דוד אמסלם: פינוקים, פינוקים, פינוקים.

שלמה קרעי: כמה פרגונים כאלה קיבלת, דודי, כשהיית שר?

דוד אמסלם: אף פעם.

שלמה קרעי: אף פעם.

שלמה קרעי: הינה, מיכל רז חיימוביץ', כתבת גלובס, מדווחת מהשטח: באו לעבוד, והכי חשוב – לעבוד ביחד.

שלמה קרעי: ראש הממשלה בנט, שרת התחבורה מיכאלי ושר הבריאות הורוביץ יסיירו היום בנתב"ג.

שלמה קרעי: באו לעבוד.

איתן גינזבורג: אתה ממש מתחרה ביפעת.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: זה מדהים – תוך שבועיים, וזה לא הכול.

דוד אמסלם: זה בנוגע לפרצה שהם עשו, שהם האשימו אותנו בהרוגים אז?

איתן גינזבורג: לא, אני פשוט תוהה אם הוא לא מתחרה פה בחברת יפעת, שנותנת את כל המדדים.

דוד אמסלם: הוא הוציא את זה משם, איתן.

דוד אמסלם: הוא הוציא את זה משם.

דוד אמסלם: הוא הזמין את העבודה משם.

שלמה קרעי: יש פה עוד כמה דברים שאני אחסוך, אבל – דפנה ליאל: "בינתיים השרה אילת שקד נותנת דוגמה אישית, החליטה לבטל חופשה משפחתית בעקבות המלצת בנט להימנע מטיסות לחו"ל".

שלמה קרעי: ויאיר פינס, אומר ירון אברהם, "הוא מינוי מעולה של בנט.

שלמה קרעי: איש צנוע, רחב אופקים ומלא בעשייה".

שלמה קרעי: וטל שניידר: "זה הנורמלי החדש.

שלמה קרעי: ראש הממשלה מזמין את שר החוץ.

שלמה קרעי: שר החוץ מרטווט את ראש הממשלה".

שלמה קרעי: איזה יופי, איתן, ממש מפרכסים זה את זה.

שלמה קרעי: התקשורת והממשלה חד הן.

פנינה תמנו: שלא נחשוד בך שאתה מקנא.

שלמה קרעי: להפך – מפרגן.

פנינה תמנו: אני מקווה שזו קנאת סופרים ולא קנאה – – –

שלמה קרעי: אבל צריך תקשורת אחרת, כנראה.

איתן גינזבורג: הוא נוטף מדבש.

שלמה קרעי: אם התקשורת עובדת אצל הממשלה אז היא לא ממלאת את תפקידה.

שלמה קרעי: אנחנו צריכים תקשורת חלופית.

שלמה קרעי: תקימו תקשורת חלופית.

איתן גינזבורג: רגע, אתה גם הזכרת פה ציטוטים מערוץ 7 וערוץ 20?

איתן גינזבורג: פשוט לא שמעתי אותם.

שלמה קרעי: האמת היא שלא הדפיסו לי דבר כזה.

שלמה קרעי: צריך לבדוק.

איתן גינזבורג: לא?

איתן גינזבורג: איך זה יכול להיות?

שלמה קרעי: אתה יודע למה, כי ערוץ 7 וערוץ 20 – ואנחנו תכף נדבר על זה – הם היחידים שמהדהדים את האמת ומציבים מראה מול הפרצוף של ממשלת ההונאה הזאת, ממשלה שקמה בגנבת קולות.

איתן גינזבורג: אבל צריך להציג את כל התקשורת במלואה, לא?

שלמה קרעי: אבל זו האמת.

שלמה קרעי: הם מבקרים את השלטון, עושים את העבודה של התקשורת.

איתן גינזבורג: יפה, יפה מאוד.

שלמה קרעי: "סגירת מעגל על גלגלים":

שלמה קרעי: השר לביטחון הפנים עמר בר לב החזיר את הנהג של אביו, זיכרונו לברכה.

שלמה קרעי: סגירת מעגל על גלגלים.

שלמה קרעי: ואור רביד: "לא מובן מאליו.

שלמה קרעי: שר הבריאות עובר ומשוחח עם בני נוער לפני שהם מקבלים חיסון נגד קורונה, וממש מתעניין בתחושות והאווירה בקרב בני הנוער".

שלמה קרעי: איזה שר, איך הוא מתעניין בתחושות של בני הנוער.

שלמה קרעי: והינה עוד ועוד ועוד.

רם שפע: תשמע, זה בין הדברים המשעשעים – – –

שלמה קרעי: זה לא יאומן.

שלמה קרעי: זה פשוט לראות ולומר: איך הקמתם ממשלה חלופית ולא דאגתם גם לתקשורת חלופית, שאולי תעשה את עבודתה וקצת, קצת, תבקר את השלטון במקום להתחיל לבקר את האופוזיציה.

שלמה קרעי: ואני רוצה לעבור.

שלמה קרעי: אתם יודעים, דברים מהסוג הזה, לפני – יש לנו עוד כמה דברים היום.

שלמה קרעי: בטוויטר ביקשתי מחברים לשלוח לי שאלות שהם רוצים לשאול את שרי ממשלת ההונאה ואת העומדים בראשה, אז אנחנו תכף נגיע גם לזה, אבל יש לנו עוד זמן.

שלמה קרעי: לפני 40 שנה אמר דברים דומים ברוח הזאת על התקשורת המאתרגת – זה לא חדש; חדש אסור מן התורה.

שלמה קרעי: מה שקורה בתקשורת זה דברים שקרו כל הזמן, ולפני 40 שנה – לפני שאני אקריא את מה שהיה לפני 40 שנה אני רק רוצה לומר לכם: תגיד, אדוני היושב-ראש, מה דעתך, האם התקשורת לא עושה עוול לממשלה כשהיא כל כך מאתרגת אותה?

שלמה קרעי: הרי זה מאסר עולם במעשיהו, לפי הקריטריונים של תיק 4000, לא?

איתן גינזבורג: אני מחכה לפסיקת בית משפט.

שלמה קרעי: אה, אתה מחכה.

שלמה קרעי: אז אתה אומר שאתה סבור שראש הממשלה זכאי, ולכן גם כאן אין שום בעיה, אבל התקשורת – –

איתן גינזבורג: כל אדם זכאי עד שלא הושמע – – – בבית משפט.

איתן גינזבורג: אתה יודע, זה כלל בדמוקרטיה.

שלמה קרעי: אבל התקשורת והפרגון הזה, אם היה – –

אוריאל בוסו: השיח כלפי נתניהו – כבר האשימו אותו – – –

איתן גינזבורג: גם הוא זכאי.

אוריאל בוסו: – – –

איתן גינזבורג: גם הוא נהנה מזכות החפות.

איתן גינזבורג: בוא נדייק: הוא לא זכאי, הוא נהנה מזכות החפות עד אשר יוכח אחרת.

אוריאל בוסו: – – –

איתן גינזבורג: אבל כדי ליהנות מזכות החפות צריך לעמוד לדין ולהוכיח את החפות.

שלמה קרעי: אבל מה אתה אומר, אדוני היושב-ראש, על התקשורת שמאתרגת כל כך?

שלמה קרעי: אתה ראית, זה רק כמה דוגמאות, אני בטוח שאפשר למצוא הרבה יותר מזה.

שלמה קרעי: זה מאסר במעשיהו לבנט ולפיד ולכל שרי הממשלה.

שלמה קרעי: אתם לא פוחדים מזה?

איתן גינזבורג: לצערי, הבאת רק חלק מהתקשורת, לא את כולה.

שלמה קרעי: זה כל התקשורת, כל התקשורת, שבאמת – – –

איתן גינזבורג: ערוץ 20 ו-7.

שלמה קרעי: זאת תקשורת שאתם לא רואים אותה, הרי, שאתם מעודדים – – –

איתן גינזבורג: אני מתראיין כל כך הרבה.

שלמה קרעי: אוקיי, אז אשריך וטוב חלקך, אבל התקשורת הזאת עדיין היא מעט מאוד ולא מספיק, ולא מגיעה למספיק אנשים, והתקשורת שמהדהדת ומאתרגת אתכם היא שאולי תגרום לכם לתיק 40000 בהמשך.

איתן גינזבורג: אני תמיד נהנה להתראיין שם, אדוני.

איתן גינזבורג: תמיד נהנה להתראיין שם.

שלמה קרעי: לפני 40 שנה עמד – בדיוק לפני 40 שנה, בחודש יולי 1981, עמד המנהיג שלנו מנחם בגין, זיכרונו לברכה, ואחרי נאום מבזה, מכפיש ומדיר את אזרחי ישראל, חלקים נכבדים מאזרחי ישראל, הוא עמד וסיפר: "אמש בכיכר הזאת עמד שחקן צעיר, מה שמו?

שלמה קרעי: דודו?

שלמה קרעי: דודו טופז.

שלמה קרעי: דודו טופז".

שלמה קרעי: כאן הוא אמר את הדברים הבאים: עכשיו דממה, דממה מוחלטת.

שלמה קרעי: "שמעו, דודו טופז, באוזני 100,000 אנשי המערך, אומר את הדברים הבאים: הצ'חצ'חים במצודת זאב הם בקושי שי"ן-גימ"לים" – ודממה.

שלמה קרעי: "כאשר אותו טופז" – ממשיך מנחם בגין – "כאשר אותו דודו טופז אמר את האיוולת, את דברי ההבל ורעות הרוח שלו" – – –

שמחה רוטמן: הוא אמר טופז במלעיל, הוא לא אמר טופס במלרע.

שלמה קרעי: טופז במלעיל, בסדר, אני לא חקיין.

שלמה קרעי: "כאשר – – – אמר את דברי ההבל ורעות הרוח שלו, כל הקהל שעמד אמש פה הריע".

שלמה קרעי: הריע, ואף אחד מכל אלו שהיו מסביב – דממה.

שלמה קרעי: אף אחד לא העיר, לא התקשורת, לא אנשי המערך.

שלמה קרעי: בפני עם ועדה ובפני הקהל הפרוע של המערך המשמיע תרועות, אמר שם: צ'חצ'חים, הם רק ראויים להיות שי"ן-גימ"לים – חילול השם, וכל הקהל מריע.

שלמה קרעי: אני פונה לחבר הכנסת בגין, בני בגין: חברי חבר הכנסת בגין, אנחנו כנראה לא מסכימים על הרבה דברים, אבל בשביל מה חזרת לכנסת, חבר הכנסת בגין – כדי לרמוס את מורשת אביך?

שלמה קרעי: כדי לרמוס את אותם מזרחים ואת אותה פריפריה שהוא כל כך התגאה בהם?

שלמה קרעי: אתה תומך בממשלה שמדירה חרדים, מדירה מזרחים ומדירה פריפריה, בניגוד מוחלט למורשת אביך מנחם בגין, זיכרונו לברכה.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

שלמה קרעי: אני רוצה להמשיך להקריא איך שמנחם בגין, זיכרונו לברכה, האדיר את המזרחים, את הפריפריה, איך הוא כעס על אלו שיצאו נגדם.

שלמה קרעי: הוא מספר ואומר: "אחרי התייעצות עם נתן ילין מור ז"ל – – – אמר לי: איך אתם פתרתם את הבעיה של עדות המזרח באצ"ל?

שלמה קרעי: " את הבעיה של עדות המזרח?

שלמה קרעי: "ואני מסתכל בו בתמיהה ואומר לו: ישראל, מה אתה שואל?

שלמה קרעי: איזו בעיה?

שלמה קרעי: והוא אומר: נו, אינך יודע?

שלמה קרעי: לא שמעת?

שלמה קרעי: הבעיה של עדות המזרח.

שלמה קרעי: אז אני אומר לו: איזו בעיה?

שלמה קרעי: אין לנו.

שלמה קרעי: כולנו אחים, כולנו יהודים, כולנו שווים.

שלמה קרעי: כולנו".

אריה מכלוף דרעי: תשמור כוח, תשמור כוח.

שלמה קרעי: אל תדאג, הרב דרעי, יש הרבה כוחות, ברוך השם.

שלמה קרעי: אז איך אתם, ממשלה שמחליטה להדיר קהילות כל כך גדולות בישראל, את היהדות ואת המסורת ואת המזרחים ואת החרדים?

שלמה קרעי: עכשיו בדיוק הצבענו על חוק – אנחנו כמובן הצבענו נגד – הצבענו על חוק שכל מטרתו היא להדיר חרדים ולמחוק כל סממן יהודי.

שלמה קרעי: דווקא בקודשי-הקודשים של היהדות, דיינים, אלה שקובעים ופוסקים הלכה ומגיירים ומצרפים יהודים לעם ישראל, דווקא בוועדה למינוי דיינים, החלטתם, קואליציה מדירה, בשביל כיסא, בשביל קומבינה לאלקין, לקחת ולמנות את אלקין לשר בממשלה אבל להדיר את כל היתר, להדיר את החרדים כאן, בכנסת, שלא יוכלו למנות חברים בוועדה הזאת.

שלמה קרעי: הדבר הזה הוא פשוט: אתם משתמשים כביכול בפמיניזם ובדמוקרטיה ובשמירה על זכויות האדם ככלי, כקרדום לחפור בו ולעקר את זכויות האדם, לעקר את זכויות הנשים ולעקר את זכויות המיעוט.

שלמה קרעי: כשאתם מדירים אוכלוסייה כזאת שהיא ששומרת על הגחלת, היא ששומרת על היהדות כאן, בארץ ישראל, היא שמשתמשת הכי הרבה בשירותי בתי הדין הרבניים – ואתה תודה בזה, השר שטרן; האוכלוסייה החרדית משתמשת יותר מכולם בשירותי בתי הדין הרבניים, ואתם החלטתם להדיר אותם ממוקדי קבלת ההחלטות, מהמוקד שיכול להשפיע על אופן בחירת הדיינים.

שלמה קרעי: אני רוצה, לפני שנתקדם לנושאים הבאים – ויש לנו הרבה נושאים – – –

איתן גינזבורג: – – –

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אה, יש.

איתן גינזבורג: יש?

שלמה קרעי: יש, אבל פשוט חם פה.

שלמה קרעי: אולי תבקש שידליקו לנו.

שלמה קרעי: אני רוצה להקריא – יש כמה שאלות כאן, ביקשתי מהחברים בטוויטר, השרה תמנו שטה, יש להם שאלות.

שלמה קרעי: הם לא מצליחים לפגוש אתכם.

שלמה קרעי: הם מתפלאים, לא מבינים איזו ממשלה קמה – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת קרעי – – – לומר לך שאפו ענק, איך אתה מבטא והוגה את שם המשפחה שלי בצורה מדויקת.

שלמה קרעי: אני משתדל.

שלמה קרעי: תודה.

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אז יש כאן כמה שאלות שאני רוצה להקריא לכם, שרי הממשלה וחברי הקואליציה.

שלמה קרעי: יש עוד הרבה, אבל לא אספיק את הכול.

שלמה קרעי: הבטחתי להם כמה שאלות נבחרות להקריא כאן, מעל הדוכן; קיבלתי המון, מאות.

איתן גינזבורג: כולנו משתוקקים לשמוע מה הציבור אומר – –

שלמה קרעי: אז הינה, שואל כאן – –

איתן גינזבורג: – – מה הציבור רוצה לדעת.

שלמה קרעי: – – שמחה יוסף: תשאל על הממשלה הבזבזנית הזאת, שהביאה שרים מיותרים וג'ובים מיותרים, מה זה הבליץ של הפיטורים מכל מיני משרות?

שלמה קרעי: הליכוד מעולם לא נהג כך.

שלמה קרעי: והכיצד השאירו את בני ה-67 ללא הבטחת הכנסה?

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לשואל – אני אענה במקומכם: לגבי השאלה הראשונה, אין לי תשובה באמת; ממשלה בזבזנית, מנופחת, ממשלה שדואגת רק לכיסאות, ואני תכף אדבר על זה באריכות.

שלמה קרעי: אבל לגבי השאלה שנייה – באמת שר האוצר ליברמן תכנן להדיר את בני ה-67 ומעלה ולא לתת להם כלום, אבל ישבנו היום שעות ארוכות בוועדת הכספים, ומסתמן שבני ה-67 ומעלה גם יקבלו בחודשים הקרובים המשך של המענקים.

שלמה קרעי: עדיין לא הגענו להסכמות סופיות, אבל מסתמן שזה יקרה.

שלמה קרעי: אני מתקשה לראות איך הם יחזרו בהם מהעניין הזה, אחרי שכבר אמרו את זה שם לפרוטוקול.

שלמה קרעי: ועוד אחד שואל, עו"ד אבישי שמואלי: שלמה, בכלי התקשורת רוטנים מדוע לא מכבדים את ראש הממשלה בנט ותחת זו קוראים לו "נוכל".

שלמה קרעי: שאל – לאור הביקורת, אנחנו מוכנים לשקול לשנות את הכינוי הנ"ל, ואנחנו רוצים רעיונות, תחליף לכינוי "נוכל".

שלמה קרעי: יש לכם רעיונות?

שלמה קרעי: תנו להם: נוכל, שקרן, רמאי, מפר אמונים, גנב קולות.

שלמה קרעי: יש הרבה כינויים, אבל "נוכל" כנראה נתפס.

שלמה קרעי: והם רוצים אולי – נוכל זה כואב מדי, האמת כואבת.

משה אבוטבול: זה קצת עדין, עדין, נשמע.

שלמה קרעי: אה, עדין.

משה אבוטבול: זה נשמע כזה מתוק כזה.

שלמה קרעי: עדין, עדין.

שלמה קרעי: טוב, תכף נמשיך.

שלמה קרעי: יש עוד המון המון שאלות, אבל אנחנו נמשיך הלאה.

משה ארבל: אולי תיתן למאזינים קצת לשאול אותך שאלות.

שלמה קרעי: כן.

משה ארבל: היושב-ראש, שיפתח איזה קו למאזינים.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר עכשיו – – –

איתן גינזבורג: הוא שכלל את זה, הוא ביקש מבעוד מועד.

שלמה קרעי: כן, ממש לפני כמה דקות.

איתן גינזבורג: והוא כבר מביא את זה, מה שנקרא, דברים בשם אומרם, נכון?

שלמה קרעי: בשם אומרם, ודאי.

איתן גינזבורג: בשם אומרם.

שלמה קרעי: הזכרתי את השמות.

איתן גינזבורג: את השמות, כן.

שלמה קרעי: כן.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: כן.

משה ארבל: אתה זמין בווטסאפ?

שלמה קרעי: כן.

משה ארבל: תפתח, בבקשה.

משה ארבל: אני בתדהמה.

משה ארבל: אני בתדהמה.

שלמה קרעי: בבקשה.

משה ארבל: דוברות בתי המשפט, אצל מי היא עובדת?

משה ארבל: בבקשה, עתירה כנגד יו"ר הכנסת, אתה מוזמן – –

איתן גינזבורג: רגע, שלחת את זה רק לקרעי?

משה ארבל: – – להודיע לעם ישראל.

שלמה קרעי: כן.

משה ארבל: ההודעה שנדחתה עתירה – – –

איתן גינזבורג: הוא מיוחד פה?

משה ארבל: שלמה קרעי?

איתן גינזבורג: לא, כי לא שלחת את זה אליי.

משה ארבל: לא, אבל הוא בזכות דיבור.

שלמה קרעי: עתירה של מה מדובר כאן?

משה ארבל: עתירה כנגד יו"ר הכנסת – –

פנינה תמנו: נגד התקנון, הממשלה – – –

משה ארבל: – – על התקנון שמונע מאיתנו לחוקק, להגיש הצעות חוק במשך חודש ימים.

משה ארבל: כמובן שבג"ץ דחה, כי הוא עם השמאל, אבל תראה איך עובד העסק.

שלמה קרעי: כל כך מהר – – – אתה מתפלא, חבר הכנסת ארבל?

איתן גינזבורג: שאתה תגיד דבר כזה, חבר הכנסת ארבל?

משה ארבל: הוציאו הודעה, הוציאו הודעה – – –

איתן גינזבורג: שאתה תגיד דברים כאלה?

משה ארבל: הוציאו הודעה, ודפנה ליאל מצייצת ב-17:43, ועורך הדין מקבל מבית המשפט הודעה רשמית – –

שלמה קרעי: בשעה 19:30.

משה ארבל: – – ב-19:30.

משה ארבל: שעתיים לפני דפנה ליאל מפרסמת; שעתיים אחר כך בית המשפט מוציא הודעה רשמית.

משה ארבל: מישהו עובד שם בתקשורת?

שלמה קרעי: זה בטוח.

שלמה קרעי: זה בטוח.

שלמה קרעי: קודם כול אמרנו כבר שאת תיק 4000 – אם רוצים באמת – –

משה ארבל: סיקור חיובי.

שלמה קרעי: – – באמת סיקור חיובי, אז הסיקור החיובי של הממשלה שהזכרתי קודם, של מערכת המשפט – לא רק זה, ישבנו ביחד, חבר הכנסת ארבל – – –

משה ארבל: אנחנו מפרגנים לדפנה ליאל שהיא מקבלת סקופ.

שלמה קרעי: לגמרי.

משה ארבל: אבל שתגיד לנו לפחות מי המקורות – –

שלמה קרעי: לגמרי מפרגנים לדפנה ליאל.

איתן גינזבורג: דפנה ליאל תמיד – – –

משה ארבל: – – מכל שופטי ההרכב מי נתן לה את המידע.

איתן גינזבורג: דפנה ליאל היא כתבת חרוצה, היא תמיד מפרסמת לפני כולם, אך היא לעולם לא תגיד לך מה המקור.

משה ארבל: לא, לפחות מי משופטי ההרכב.

שלמה קרעי: לא, לא.

איתן גינזבורג: היא לעולם לא תגיד לך מה המקור.

שלמה קרעי: ארבל – – –

איתן גינזבורג: ואני הייתי מסתייג מהאמירה שלך שאחד משופטי ההרכב שלח לה את ההודעה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ארבל, אני לא מתפלא.

שלמה קרעי: אתה לא זוכר?

שלמה קרעי: ישבנו בוועדת החוקה ביחד וקבענו דיון על זה שמערכת המשפט – דוברות בתי המשפט משלמת כסף לחברות שהיא – – –

משה ארבל: לתקן את הוויקיפדיה.

שלמה קרעי: לתקן את הוויקיפדיה, לתקן את גוגל, למחוק אזכורים לא מחמיאים של מערכת המשפט.

שלמה קרעי: אז סיקור חיובי על סטרואידים, מה שנקרא, במערכת המשפט, אבל שם הכול מותר.

שלמה קרעי: מקום המשפט שם הרשע.

שלמה קרעי: לפני שנמשיך עם עוד שאלות, אני רוצה לעבור באמת לדבר על ממשלת הג'ובים.

שלמה קרעי: אומנם אתמול שאלתי את ראש הממשלה החלופי יאיר לפיד, והוא אמר שהוא לא קיבל אאודי ושיירה, אז צמצמתם קצת.

שלמה קרעי: שאפו ליאיר שלא לקח אאודי ושיירה, לא כמו גנץ.

שלמה קרעי: אאודי ושיירה לא, אבל מה כן?

שלמה קרעי: 26 או 27 השרים על 57 חברי כנסת.

שלמה קרעי: כשאנחנו היינו עשרה, תמנו שטה, היו 17 שרים על 52 חברי כנסת – אחד לשלושה מול אחד לשניים.

שלמה קרעי: זה 50% יותר מאיתנו.

שלמה קרעי: אתם מבינים לאן אתם הולכים?

שלמה קרעי: וכל אלו שזעקו – מרב מיכאלי, תמר זנדברג, ניצן הורוביץ – אמרתי כבר בתחילת הדברים, אם אני אנסה לצטט ולהביא כאן את כל המוסר הכפול והצביעות של חברי הקואליציה הזאת, יכלה הזמן והמה לא יכלו.

שלמה קרעי: אבל לא רק 26 או 27 שרים בממשלה ועוד שישה סגני שרים, גם את הנורבגי אתם מנפחים יותר.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: מה כל כך מסובך לכם להסתדר עם נורבגי כמו שהיה לנו?

שלמה קרעי: אנחנו הסתדרנו עם זה.

שלמה קרעי: איך אתם לא מסתדרים?

שלמה קרעי: להכניס לכאן קרוב ל-30 חברי כנסת, 200 – – –

איתן גינזבורג: גם אנחנו הסתדרנו.

שלמה קרעי: אז למה אתם מנפחים את הנורבגי?

שלמה קרעי: למה אתם מכפילים אותו?

איתן גינזבורג: מכפילים?

איתן גינזבורג: לא מכפילים.

שלמה קרעי: 200.

שלמה קרעי: מכפילים.

איתן גינזבורג: מכפילים?

שלמה קרעי: לנו היו 13 חברי כנסת בנורבגי שנכנסו; אצלכם הולכים להיכנס לפחות 26, לפי הפרסום.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, החוק הנורבגי הקודם קבע מכסות ושלבים כמה נכנסים על כל סיעה; השינוי המבוקש על ידי הממשלה הוא תוספת של ח"כ אחד לכל אחד, לכל סיעה, לכל מקפצה.

איתן גינזבורג: אין פה הכפלה, יש פה תוספת של אחד.

שלמה קרעי: מה אתה עכשיו משחק עם מתמטיקה בעיני הציבור?

איתן גינזבורג: לא, לא, זו ההצעה.

שלמה קרעי: בוא תסתכל על העובדות.

שלמה קרעי: אתם שמונה מפלגות בתוך הקואליציה – שבע מפלגות, או שמונה אם רע"מ יקבלו סגן שר.

איתן גינזבורג: לא מכפילים את הנורבגי.

שלמה קרעי: אתה מתחייב כאן שלא יהיו יותר מ-20 חברי כנסת חדשים?

איתן גינזבורג: אני מתחייב לכך שההצעה מדברת על כך שאם קודם בסיעה של עד תשעה ח"כים יכלו להיכנס שלושה, עכשיו יכולים להיכנס ארבעה.

שלמה קרעי: עזוב את ה"יכלו".

איתן גינזבורג: זו איננה הכפלה, זו תוספת של חבר כנסת אחד.

שלמה קרעי: עזוב את ה"יכלו".

שלמה קרעי: בפועל, בנורבגי – –

איתן גינזבורג: אני לא מדבר איתך על העניין המהותי, אם זה בסדר או לא בסדר, רק אני שם את העובדות לאשורן.

שלמה קרעי: – – נכנסו – כי יש – – –

אוריאל בוסו: אני אגיד לך למה זו הכפלה.

פנינה תמנו: – – – באחד – – –

שלמה קרעי: כי יש יותר מפלגות.

אוריאל בוסו: לא.

פנינה תמנו: קרעי, אתה תוקף – – –

שלמה קרעי: אמרתי.

איתן גינזבורג: העובדות, העובדות, אדוני, העובדות, העובדות.

אוריאל בוסו: אנחנו היינו ארבע מפלגות; הם עכשיו שמונה.

שלמה קרעי: בדיוק.

פנינה תמנו: קרעי, אתה תוקף כל מה שיצרתם.

אוריאל בוסו: זאת בדיוק הכפלה.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: אבל יש שמונה מפלגות.

פנינה תמנו: די, אל תעשה מעצמך צחוק.

שלמה קרעי: יש שמונה מפלגות בקואליציה.

פנינה תמנו: אתה תוקף את הממשלה הזאת.

פנינה תמנו: כשאנחנו ראינו איך נתניהו עשה הכול – – –

שלמה קרעי: אתם בכלל הכי מושחתים שהיו.

פנינה תמנו: אני הייתי בממשלה הקודמת.

אוריאל בוסו: אתם לקחתם 17 שרים על 15 מנדטים.

פנינה תמנו: ממשלה של 36.

שלמה קרעי: אתם לקחתם 17 שרים על 17 חברי כנסת.

אוריאל בוסו: בגלל המפלגה שלכם, בגללכם.

פנינה תמנו: לא לא לא, אתם, בכלל אין לכם מה לדבר.

אוריאל בוסו: 17 שרים על 15 מנדטים.

שלמה קרעי: אתם בכלל הייתם המושחתים ביותר שהיו, 17 שרים על 17 חברי כנסת.

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: אלו דברים – – –

פנינה תמנו: נתניהו הוא – – –

שלמה קרעי: לא, לא, נתניהו לא ביקש שיהיה לכם אותו מספר שרים.

שלמה קרעי: אפילו ילד בכיתה א' לא יענה בטענה כזאת.

שלמה קרעי: אנחנו קיבלנו 17 שרים – אתם דרשתם אותו מספר שרים.

שלמה קרעי: לא יכולתם לוותר על שררה ועל כיסא בשביל קצת קצת לצמצם בהוצאות בכספי הציבור.

פנינה תמנו: אגב, אנחנו סוגרים משרדים, כמו שאתה רואה.

שלמה קרעי: סוגרים משרדים ומכניסים 30 חברי כנסת.

שלמה קרעי: מה זה משרדים?

שלמה קרעי: אתם לוקחים את הפעילות לתוך – – –

אוריאל בוסו: רגע, קואליציה יותר מצומקת, מה?

פנינה תמנו: הינה – – – איש ישר אומר.

שלמה קרעי: לא, לא.

אוריאל בוסו: לא, קואליציה במספר – – – כמה אתם?

אוריאל בוסו: פחות מ-60.

שלמה קרעי: אנחנו נראה את התקציב שיגיע, עד כמה באמת קיצצתם בתקציב – הבזבזנות הציבורית והג'ובים למקורבים בין מה שהיה בממשלה הקודמת לבין מה שיש בממשלה הזאת.

שלמה קרעי: קרוב ל-30 חברי כנסת בנורבגי ושר אחד על כל שני חברי כנסת זאת שחיתות – זו ראוותנות, זו בזבזנות, וזה משהו שהוא מוסר כפול.

שלמה קרעי: פשוט המוסר הכפול הוא הכואב.

שלמה קרעי: אתם יודעים, אם היו שותקים, החברים שלכם – ואת יודעת יותר טוב מכולם, אנחנו ישבנו בוועדה המסדרת כשאיתן היה היושב-ראש; באו כל הצבועים האלה שלא נמצאים כאן עכשיו – – –

איתן גינזבורג: ואתה סייעת לי.

שלמה קרעי: ואני סייעתי לך.

איתן גינזבורג: עמדת בגאון.

שלמה קרעי: כי היינו ממשלת אחדות.

איתן גינזבורג: אבל היית בא כנגד הטענות.

שלמה קרעי: כי הגנתי על זה שצריך להקים ממשלה בשעת משבר, ואם גנץ רוצה 17 שרים, ניתן לו, אין מה לעשות, גנץ חמדן – ניתן לו 17 שרים.

שלמה קרעי: אנחנו 17 על 52 חברי כנסת.

שלמה קרעי: אנחנו לא היינו צריכים.

שלמה קרעי: הליכוד – ח"כ אחד בסך הכול התפטר דרך החוק הנורבגי; אצלכם – 30.

אוריאל בוסו: תשעה מנדטים, שני שרים – ש"ס.

שלמה קרעי: תשעה?

אוריאל בוסו: תשעה מנדטים, שני שרים – ש"ס.

שלמה קרעי: נכון, אמרתי, אנחנו 17 שרים – –

איתן גינזבורג: ועוד שר אחד מחוץ למכסה של חבר הכנסת – –

שלמה קרעי: – – על 52 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: – – להזכירך, אדוני.

אוריאל בוסו: לא, לא.

משה אבוטבול: לא.

אוריאל בוסו: שלושה תיקים, שני שרים.

איתן גינזבורג: הבאתם שר אחד מחוץ לכנסת.

שלמה קרעי: נכון, היה את דרעי והיה את השר השני.

חיים ביטון: שני שרים.

שלמה קרעי: אלה השרים שהיו, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אבל כמה התפטרו בנורבגי?

אוריאל בוסו: לא, זה סגן שר.

שלמה קרעי: מה פתאום?

איתן גינזבורג: היה סגן שר.

שלמה קרעי: סגן שר, בסדר.

שלמה קרעי: אבל בסך הכול בנורבגי היו 13, ואצלכם כפול.

שלמה קרעי: עכשיו עוד פעם אני אומר, הבעיה שלי היא לא – אם צריך, ואם ככה זה ממשלה, ואם ככה מתנהלת קואליציה, אז צריך.

שלמה קרעי: אבל המוסר הכפול הזה – מרב מיכאלי וניצן הורוביץ, שהיה צריך ללכת לסטייקייה ולאכול סטייק וצ'יפס כדי להירגע מחוק הקומבינה הנורבגי המזעזע, והוא בעצמו עכשיו חלק מהקומבינה הזאת – זאת הבעיה השלנו.

שלמה קרעי: אין לנו בעיה עם התהליך.

שלמה קרעי: מדינה צריכה להתנהל, ואני תמיד – אמרתי גם אז: אין ציבור עני.

שלמה קרעי: לא אומרים על הציבור: הציבור עני ולא יכול להוציא ולעשות את מה שצריך.

שלמה קרעי: אבל לעשות את זה במוסר כפול, לעשות את זה בראוותנות, באופן כזה שמצפצף על הציבור, באופן כזה שלא רואה אף אחד בעיניים, כשהיום אנחנו רואים את ההשלכות של זה – ראינו את זה גם אתמול: סעיפים 1, 2, 3 היו ממשלת הג'ובים, עוד סגן שר במשרד הראש הממשלה, עוד נורבגי מנופח.

שלמה קרעי: ומי מימן את כל זה?

שלמה קרעי: סעיף 4, של הביטוח הלאומי: מובטלים מעל גיל 67, מובטלים עם מוגבלויות מתחת לגיל 45 ועוד כהנה וכהנה שקיצצתם להם בבשר החי בחוק שהגיע היום לוועדת הכספים.

שלמה קרעי: זה מה שכואב לנו.

שלמה קרעי: לא כואב לנו – אתם רוצים עוד שר?

שלמה קרעי: קחו עוד שר.

שלמה קרעי: אתם רוצים עוד חבר כנסת?

שלמה קרעי: קחו חבר כנסת.

שלמה קרעי: העיקר תעשו את העבודה ואל תהרסו יותר מדי.

שלמה קרעי: אבל הבעיה היא שאתם הורסים יותר מדי.

שלמה קרעי: הבעיה היא שנותנים לכם, לממשלה, נותנים לכם בידיים מדינה שיצאה ממשבר הקורונה, ומה אתם עושים עם המדינה הזאת?

שלמה קרעי: מנסים להרוס אותה.

שלמה קרעי: מכניסים לתוך קבינט הקורונה את מי?

שלמה קרעי: את שאשא ביטון, השרה, זאת שהתווכחה עם משרד הבריאות על העובדות, לא הסכימה להיכנס לסגר, להטיל הגבלות; לא יהיה כלום, לא יהיו כאן חולים קשים.

שלמה קרעי: בסוף השבוע – 600 חולים קשה.

שלמה קרעי: הכול אותה אחת שהייתה חלק מהתודעה, מהמאבק התודעתי הזה – – –

אלעזר שטרן: – – – 600 חולים קשה?

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: באותו באותה ישיבה היא אמרה: לא יהיו 600 חולים קשה.

שלמה קרעי: והינה, באותו סוף שבוע היו 600 – 594, אם אני זוכר נכון.

שלמה קרעי: אותה אחת יושבת עכשיו בקבינט הקורונה ומייעצת איך להתמודד.

שלמה קרעי: אבל אתה יודע מה?

שלמה קרעי: לא משנה כמה תנסו להרוס את מה שראש הממשלה נתניהו עשה כאן, את מה שהוא בנה כאן, אתם לא תצליחו.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי אנחנו כבר מחוסנים.

שלמה קרעי: גם אם תעשו מסיבות הדבקה המוניות עם וריאנטים מכל מיני מקומות, תיצרו גלים של תחלואה פה ושם בקטנה, אבל לא תצליחו.

שלמה קרעי: בעזרת השם, לא תצליחו להרוס את זה, כי הבאנו לכם את זה מושלם מדי, טוב מדי.

שלמה קרעי: אבל אתם מנסים כל הזמן להמשיך ולקלקל ולהרוס כל דבר שאתם נוגעים בו.

שלמה קרעי: אני רוצה לעבור ולדבר קצת על מנסור עבאס ומפלגת רע"מ.

אלעזר שטרן: – – – כל הזמן מוסיפים לו?

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: יש לחבר הכנסת קרעי זמן דיבור של 150 דקות.

איתן גינזבורג: מכיוון שהשעון כאן יכול להראות רק שתי ספרות, עשרות, אז אני כל פעם מוסיף לו עד שיגיע ל-150.

איתן גינזבורג: הכול רשום לי.

אלעזר שטרן: הבנתי.

אלעזר שטרן: לא, לא, סתם אני – והבנתי את הטכנולוגיה, פלאי הטכנולוגיה.

איתן גינזבורג: פלאי החישובים שלי.

דוד אמסלם: רק שנייה, אתם עדיין לא ביטלתם את הנוהל הזה?

דוד אמסלם: טופורובסקי והיושב-ראש לוי לא שינו את התקנון גם בזה?

איתן גינזבורג: אתה רואה איזה לארג'ים?

דוד אמסלם: כל הכבוד, נותנים לנו לדבר קצת.

דוד אמסלם: השר שטרן – – – לדבר קצת – – –

איתן גינזבורג: אבל תראה איך אני מוסיף לו.

איתן גינזבורג: השר שטרן לא הבין איך כל פעם זה מגיע ל-90 וקופץ ל-99; מגיע ל-80 וקופץ ל-95.

דוד אמסלם: הוא הביא נעלי ספורט כשהוא היה יושב-ראש, שבע שעות – – –

איתן גינזבורג: משהו לא הגיוני.

איתן גינזבורג: יש פה קנוניה בין היושב-ראש לבין הדובר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, איך זה יכול להיות שאתה נשאר כל פעם על 90 דקות?

שלמה קרעי: הם נהנים, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בוודאי.

איתן גינזבורג: גם אני.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא דיבר עם הידיים, רגליים, קפץ, מה לא עשה.

איתן גינזבורג: רק לך אסור עם הידיים.

דוד אמסלם: הבאנו לו סודה, הבאנו לו מים – שבע שעות.

שלמה קרעי: זה כי הוא היה ביציע.

דוד אמסלם: טופורובסקי לא נותן לנו 30 שניות – – –

איתן גינזבורג: על זה צריך להוסיף עוד 20 דקות.

אלעזר שטרן: עוד 20 דקות, אבל הוא כבר התייבש.

אלעזר שטרן: אין לו מה – – –

דוד אמסלם: – – – עובדים זרים, חס ושלום – – –

איתן גינזבורג: אנחנו דואגים לו למים.

שלמה קרעי: יש לנו עוד שאלות?

איתן גינזבורג: יש לו שמפניה מהטבע.

משה ארבל: – – – בושה, בושה.

דוד אמסלם: בושה.

דוד אמסלם: ומה התקשורת אומרת?

דוד אמסלם: שאנחנו מתפרעים, אתה מבין?

דוד אמסלם: כשהוצאתי את זנדברג בפעם הראשונה בוועדת הפנים, אז כתבו שאני אלים – "הוציא אותה".

דוד אמסלם: היא הפריעה.

דוד אמסלם: עכשיו, כשהוא זורק אותנו, מדבר לא יפה, ואנחנו מחזירים לו, אז אנחנו הבריונים.

דוד אמסלם: יענו, בכל מצב אנחנו הבריונים, גם כשמוציאים אותנו וגם כשאנחנו מוציאים, הבנת?

דוד אמסלם: זה למה אין לך – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי, אנחנו מתגעגעים לשאלות מהקהל, אז אולי תחזור אליהן קצת?

שלמה קרעי: נחזור לשאלות מהקהל מייד, אבל לפני כן אני רוצה לדבר על ברית האחים המוסלמים.

משה ארבל: אני דווקא הייתי רוצה שתצא לפרסומות.

שלמה קרעי: ב-2013 נוצרה כאן בכנסת – – –

איתן גינזבורג: אי-אפשר, עכשיו כותרות המהדורה, רק אחר כך הפרסומות.

איתן גינזבורג: עכשיו זה הכותרות של המהדורה.

שלמה קרעי: ב-2013 נוצרה כאן בכנסת ברית האחים בנט ולפיד, האחים שגם באותה קואליציה מידרו את החרדים.

שלמה קרעי: כנראה שזרע הפורענות התחיל להתבשל כבר אז, בממשלה שמדירה מזרחים, מדירה פריפריה ומדירה את החרדים; זה היה רק הזרע, ועכשיו אנחנו רואים את הממשלה הזאת, שקמה ממש בצורה כזאת.

שלמה קרעי: אותה ברית אחים הפכה להיות בממשלה הזאת ברית האחים המוסלמים, והדבר הזה – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אם היינו מפסידים, מפסידים לשמאל, מפסידים לאחים המוסלמים ולתומכי הטרור שיושבים כאן איתנו – למרות שאנחנו מתנגדים לזה שהם יהיו כאן בכלל בכנסת, ולטעמנו אין להם מקום בכנסת ישראל, אבל היינו מרכינים ראש ועושים חשבון נפש: מה עשינו?

שלמה קרעי: מה היה לא בסדר שבגלל זה – מה זאת עשה אלוקים לנו שהגענו למצב כזה שבו אנחנו מפסידים שלטון?

שלמה קרעי: אבל מה קרה כאן?

אלעזר שטרן: פלא.

אלעזר שטרן: איך זה קרה?

שלמה קרעי: אבל מה קרה, השר שטרן?

שלמה קרעי: לא הפסדנו את השלטון, אתם גנבתם אותו.

שלמה קרעי: גנבתם אותו.

שלמה קרעי: הקמתם ממשלה עם גנבי קולות – בנט ושקד וסילמן ואורבך.

שלמה קרעי: אתה יודע, כשאני רואה את עידית סילמן יושבת בוועדה ומנסה להתגבר עלינו עם זעם ועם קריאות לסדר והוצאה מהמליאה – חברת הכנסת סילמן, אני שמח שאת כאן – כשאני רואה אותה עושה את זה, אני מבין שצריך לכסות איכשהו על הבושה, על הבושה הזאת של גנבת הקולות והקמת ממשלה של ברית האחים המוסלמים, והדבר הזה גורם לעשות כל מיני פעולות חיצוניות שיכסו את הבושה.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לכם, את הבושה הזאת אתם לא תצליחו לכסות.

שלמה קרעי: למנסור עבאס מכרתם כבר את הנגב; נתתם לו 53 מיליארד שקלים.

שלמה קרעי: מנסור עבאס הוא ראש הממשלה בפועל של הממשלה הזאת – הרי על פיו יישק דבר.

שלמה קרעי: כל דבר שהוא יבקש הוא יקבל, אוקיי.

שלמה קרעי: כל דבר שהוא יבקש, הוא יקבל.

שלמה קרעי: כל דבר שהוא ירצה הוא יקבל בממשלה הזאת.

שלמה קרעי: ואגב – לא אגב, זה חשוב מאוד לומר את זה – זאת הסיבה שאנחנו לא יכולים להצביע איתכם בעד החוק, כביכול, למניעת איחוד משפחות.

שלמה קרעי: כי כשאתם יושבים בתוך ביצה של טרור – הרי זו לא ממשלה שקמה בצורה תקינה ובטעות העגלה שלה נקלעה לבוץ.

שלמה קרעי: זאת לא ממשלה שנקלעה לבוץ ומבקשת חבל הצלה מהאופוזיציה: תעזרו לנו בפעם הזאת.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני מתעקש לבקש להגביר קצת את המזגן.

קריאה: ביקשנו, ביקשנו.

איתן גינזבורג: אתה מבקש להוריד את הטמפרטורה, להנמיך את הטמפרטורות.

שלמה קרעי: להגביר את העוצמה של המזגן.

קריאה: כן, כן, עשינו.

קריאה: ביקשתי – – –

איתן גינזבורג: הינה, אז העברנו בקשה רשמית.

איתן גינזבורג: זו הטמפרטורה הכי נמוכה.

איתן גינזבורג: הינה, יש לנו פה עדות.

שלמה קרעי: כשממשלת האחים המוסלמים הזאת יושבת בתוך הממשלה, זאת ממשלה בתוך ממשלה שהיא קובעת הכול.

שלמה קרעי: וזאת לא ממשלה שבטעות – בניתם עגלה והיא נקלעה לכם בטעות לבוץ, התחלתם על דרך המלך ונקלעתם לשלולית של בוץ ואתם מבקשים עכשיו שנעזור לכם.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: זאת עגלה של ממשלה שבניתם אותה בתוך ביצה של טרור, בתוך ביצה של שנאת ישראל, של שנאת חיילי צה"ל: ניצן הורוביץ רוצה לשלוח את חיילי צה"ל להאג; מרב מיכאלי פעם – חזרה בה או לא חזרה בה, אבל אמרה: אני הייתי ממליצה לאימהות לא לשלוח את ילדיהן לצה"ל; ברית האחים המוסלמים.

שלמה קרעי: כשאתם יושבים בתוך ממשלה ששקועה, שנבנתה בתוך ביצה של טרור, אז א.

שלמה קרעי: אתם לא יכולים לבקש מאיתנו לעזור לכם.

שלמה קרעי: זה לא לגיטימי.

שלמה קרעי: אם אתם חושבים שהממשלה שלכם לא מסוגלת לשמור על ביטחונה של מדינת ישראל, תפרקו אותה במחי יד של הצבעת אי-אמון – וקמה כאן ממשלת ימין לתפארת.

שלמה קרעי: והדבר השני – ברור לנו שכל חוק שאולי יפגע אפילו בציפורן הקטנה של מנסור עבאס הוא לא חוק אמיתי, הוא רק אחיזת העיניים.

שלמה קרעי: הרי אילת שקד, שרת הפנים, תיתן לו כל מה שהוא רוצה בוועדת חריגים.

שלמה קרעי: אז יהיה חוק להציג תמונה ימנית בצד ימין, לציבור הימני, וביד שמאל – לתת לעבאס את כל מה שהוא מבקש מתחת לשולחן.

שלמה קרעי: אז כשיש ממשלה כזאת, ממשלת האחים המוסלמים, ברית האחים של בנט, לפיד ועבאס – זאת ממשלה שבה אנחנו לא יכולים לתת יד לאף חוק, גם לא לחוק שנראה כאילו שהוא שומר על ביטחונה של מדינת ישראל, כי אתם לא.

שלמה קרעי: ואני שומע עכשיו שמפרסמים שכביכול – אני גם חושב שזה ספין, אבל בכל זאת, יש פרסום ששקד מאיימת על רע"מ ואומרת: אם לא תצביעו על חוק האזרחות, אנחנו נקדם את חוק-יסוד: ההגירה עם האופוזיציה.

שלמה קרעי: זה לא רק רע"מ, זה גם מרצ, גם הם יחד עם עבאס.

שלמה קרעי: אבל אני לא מבין, שקד ובנט, מה אתם מאיימים על רע"מ?

שלמה קרעי: בואו ותעשו את מה שנכון.

שלמה קרעי: חברת הכנסת סילמן, לאיים זה לא שיטה – צריך לעשות את מה שנכון.

שלמה קרעי: בואו ותעבירו איתנו חוק אמיתי, חוק שיכול לשמור על ביטחונה של ישראל, שהוא לא סתם אחיזת עיניים של הבוחרים שלכם.

איתן גינזבורג: אני לא חושב שאתה יכול להגיד על הצעת חוק שהרב דרעי הביא "אחיזת עיניים".

שלמה קרעי: לא, תלוי מי מעביר אותה.

שלמה קרעי: אתה יודע, זה מזכיר את הסיפור – – –

איתן גינזבורג: אבל את החוק הביא הרב דרעי.

איתן גינזבורג: השר לשעבר, שר הפנים אריה דרעי, הוא שהניח אותה על שולחן הכנסת.

שלמה קרעי: אבל עכשיו אריה דרעי הוא רק תמונה.

שלמה קרעי: אתה יודע, זה מזכיר – –

איתן גינזבורג: אבל הוא הביא את זה למליאה, הוא שהניח את הצעת החוק.

שלמה קרעי: – – את הסיפור – אולי אתה מכיר, אולי לא – על יהודי שהגיע לחנות פלאפל – – –

איתן גינזבורג: לא ככה, הרב דרעי?

איתן גינזבורג: חוק האזרחות, שנמצא היום במחלוקת, זה חוק שאתה הבאת לממשלה הקודמת, בשלהיה.

איתן גינזבורג: מה שמונח היום זה הצעת החוק שאתה הגשת.

אריה מכלוף דרעי: אני כבר שש שנים מגיש את זה כל שנה.

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: לא, הוא אמר שזה חוק בזוי, אז אני אומר:

איתן גינזבורג: אתה לא יכול להגיד על חוק שהרב דרעי מגיש.

אריה מכלוף דרעי: – – –

שלמה קרעי: יש לי תשובה.

אריה מכלוף דרעי: הוא ישאל אותי – אני אענה לו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו כבר ארבע-חמש שנים, החלטנו בישיבה של ראשי מפלגות – ואיתנו השרה שקד, שרת המשפטים דאז – שאי-אפשר.

אריה מכלוף דרעי: הוראת השעה זה בדוחק של הדוחק של הדוחק.

אריה מכלוף דרעי: רצינו לעשות חוק-יסוד: ההגירה, כמו כל מדינה מתוקנת, ואיתנו שרת המשפטים דאז – לעשות צדק ולהביא.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, היא לא קיבלה כוח עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, כל שנה היינו צריכים לעשות – עוד פעם לדחות ועוד פעם לדחות ועוד פעם לדחות.

אריה מכלוף דרעי: לכן הוא צודק במאה אחוז –החוק הוא באמת בדיעבד של הדיעבד.

אריה מכלוף דרעי: הוא לא מצב טוב.

אריה מכלוף דרעי: 50% מהבקשות מתקבלות שם.

אריה מכלוף דרעי: למה?

אריה מכלוף דרעי: כיוון שהשיקול הוא אקטואלי, ביטחוני; אין בו שום סמכויות אחרות.

שלמה קרעי: הרב דרעי, יש לי תשובה יותר טובה.

איתן גינזבורג: אבל זו התשובה שלו, היא לא התשובה שלך.

איתן גינזבורג: זו התשובה שלו.

איתן גינזבורג: הייתי תוהה איפה השר דרעי, שידוע כשר חזק בממשלה ויעיל – אגב, כל ראשי הרשויות יסכימו על כך – אחרי שנה, שנתיים, שלוש, בטח היה מביא חוק.

שלמה קרעי: אבל גם לי יש אצבע, אדוני היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: זה בגלל שהשרה שקד וגם כחלון לא רצו לקדם את זה, אני אומר את זה בגלוי.

אריה מכלוף דרעי: אבל עכשיו, כשהאופוזיציה והקואליציה נקלעו למצב שאתם כל כך רוצים להעביר ואנחנו רוצים להעביר – בואו נעביר את זה וגמרנו, ביחד; לתת דחייה של כמה חודשים עד שנגמור, אבל בואו נעביר את זה בקריאה טרומית – – –

שלמה קרעי: הרב דרעי, יש לי תשובה יותר טובה.

אריה מכלוף דרעי: אני מבקש לקזז את הזמן שלי.

איתן גינזבורג: זמן זה לא הבעיה שלו.

איתן גינזבורג: ראית כמה זמן עוד יש לו? רק תסתכל.

אריה מכלוף דרעי: זה שום דבר בשבילו.

איתן גינזבורג: שום דבר.

איתן גינזבורג: אבל האמת שעוד לא נגמר, יש לו עוד בארסנל.

איתן גינזבורג: אני כל פעם מוסיף לו.

שלמה קרעי: חכה, יש גם הסתייגויות.

שלמה קרעי: עוד לא דיברנו על ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: יש לך עוד 100 דקות.

שלמה קרעי: הרב דרעי, הוא הזכיר לי בשאלה שלו את הסיפור על אותו יהודי שהגיע לחנות פלאפל ורואה שם בחור חילוני עומד.

שלמה קרעי: אומר לו: תגיד, כשר פה?

שלמה קרעי: יש לכם תעודת כשרות?

שלמה קרעי: אומר לו: תסתכל, יש על הקיר תמונה של הבאבא סאלי.

שלמה קרעי: הוא אומר לו: אם הבאבא סאלי היה עומד ומגיש לי פלאפל והתמונה שלך הייתה על הקיר, הייתי קונה.

שלמה קרעי: אבל כשאתה מגיש פלאפל והוא על הקיר, אני לא סומך על זה.

שלמה קרעי: אם הרב דרעי היה בתוך הממשלה ומעביר את החוק הזה, גם אם הוא לא מושלם, הייתי סומך עליו שמה שיש בחוק זה אמיתי – זה מה שיש, והוא מגן על ביטחונה של ישראל.

שלמה קרעי: אבל כשהרב דרעי יושב באופוזיציה ומי שמעביר את החוק שלו זה ברית האחים המוסלמים – שכמו שאמרתי, ברור שלא משנה איך ייראה החוק, מאחורי הקלעים ייתנו לעבאס ועדת חריגים, היא תתכנס פעם בחודש, ותאשר לו את כל מה שהוא רוצה – אז על דבר כזה אני באמת לא סומך.

שלמה קרעי: נכון?

אריה מכלוף דרעי: תשובה יפה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ועוד שהשווית אותו לבאבא סאלי, בכלל.

איתן גינזבורג: מה עוד יבקש אדוני?

איתן גינזבורג: מה עוד יבקש?

איתן גינזבורג: מה עוד יבקש?

שלמה קרעי: בכל מקרה, אני רוצה להשלים את הפרק הזה של ברית האחים המוסלמים ולהגיד – בנט אמר: אני ראש ממשלה, אז יש לי כוח; אני לא אתן להם להעביר דברים שהם לא ימניים, דברים שהם נגד היהדות.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לו: בנט, אדוני ראש ממשלת ההונאה, יש לך כוח אלקטורלי אולי של תא כפפות בתוך המכונית של הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: אין לך שום כוח.

שלמה קרעי: הם לא סופרים אותך, הם לא מסתכלים עליך.

שלמה קרעי: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, להצטלם בחדר העגלגל שלך בלשכת ראש הממשלה, אבל אנחנו רואים את מה שהם עושים – איך הם רומסים את היהדות, איך הם מוכרים את הכול לעבאס.

שלמה קרעי: ואתה שותק.

שלמה קרעי: את יודעת למה הוא שותק, גברתי השרה?

שלמה קרעי: כי אין לו ברירה.

שלמה קרעי: כבר אין לו כוח אלקטורלי – הבייס שלו נמחק, הבייס שלו כבר לא אוהב אותו.

שלמה קרעי: תכף אני אקרא עוד כמה תגובות – אנחנו כבר עוברים, לבקשתך, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אבל הפחד הכי גדול שלנו הוא לא מהשמאל.

שלמה קרעי: בממשלה הזאת – את השמאל אנחנו מכירים, לפחות את השמאל הציוני.

שלמה קרעי: יש כבר שמאל פוסט-ציוני, שהוא באמת גם מפחיד, אבל הפחד שלנו הוא מבנט, מהימני, כביכול, שיקום ויראה ויבין שאין לו בייס, שאין לו אלקטורט, והוא יקום ויעשה כמעשה שרון.

שלמה קרעי: הוא יקום ויגיד: כדי לשמור על ההישרדות הפוליטית שלי אני אמכור את הכול, אני אעשה כל דבר, כל פעולה נואשת, הרבה יותר גרוע מהשמאל, רק כדי שכמה שמאלנים יבואו ויבנו לי בייס חדש.

שלמה קרעי: אז הוא זה שמפחיד אותנו הרבה יותר מכולם.

שלמה קרעי: נעשה הפוגה קלה לעוד כמה שאלות.

שלמה קרעי: אנחנו רואים כאן המון המון שאלות שהגיעו.

שלמה קרעי: הינה, ככה אומר: שומר החומות מבקש לומר – להעביר כאן משהו: חבר הכנסת קרעי, אשמח אם תבהיר ליושבי הכנסת הנכבדה את תחושותינו.

שלמה קרעי: על כיסא ראש הממשלה בישראל יושב כעת אדם שהפר את הבטחותיו, שיקר לבוחריו, מכר את ערכיו, מחק את סרטוניו, וכל זאת – ללא ציבור מאחוריו.

שלמה קרעי: ואתם מצפים מאיתנו לנהוג בו בממלכתיות ולסמוך עליו מול איראן, מול שמירת היהדות בניהול הקורונה?

שלמה קרעי: אתם באמת – אני אחסוך את המילים הנוספות שיש כאן; ההרגשה הקשה של מצביעי ימינה – וגם של חלק מתקווה חדשה, חברת הכנסת השכל; גם חלק מהמצביעים שלכם הם כאלה שלא פיללו לממשלה כזאת שמוקמת באופן כזה עם האחים המוסלמים.

משה אבוטבול: שלמה, לא לעצור.

משה אבוטבול: זה מפריע לאוזן שלי.

שלמה קרעי: יש פה הרבה שאלות – אני בוחר.

שלמה קרעי: אז תבחרו לי את השאלות הנבחרות, שאני לא אצטרך.

משה אבוטבול: עדיף להתעכב עם תשובה נכונה מאשר עם שאלה לא ברורה.

משה אבוטבול: הינה, אני אחד מששת מאזיניך.

קריאה: – – – אחד המעריצים.

שלמה קרעי: והינה, עוד ציטוט שמבקשים לצטט כאן.

שלמה קרעי: דיברנו על זה.

שלמה קרעי: מבקשים לצטט את דבריו של לפיד לגבי החוק הנורבגי.

שלמה קרעי: אתה בוודאי מכיר את הציטוט הזה בעל פה, אדוני היושב-ראש: "באישון לילה, כמו גנבים, העבירה הקואליציה את חוק הג'ובים הנורבגי – 110 מיליון שקלים לכיסאות ומקורבים ועוד איזה אאודי 8 לחליפי.

שלמה קרעי: ממשלת נתניהו החמישית שוברת את כל שיאי הניתוק והאטימות.

שלמה קרעי: במקום דמי אבטלה לעצמאים ומענקים למובטלים מבזבזים את כספי הציבור על ג'ובים".

שלמה קרעי: כתוב כאן יאיר לפיד למעלה, כי זה ציוץ שלו, אבל מי שמבקש את זה כאן זה שם לא מזוהה.

שלמה קרעי: בכל מקרה, בוא נמשיך עם דבר נוסף:

שלמה קרעי: אז כבר ראינו שהממשלה הזאת מסוכנת למדינת ישראל.

שלמה קרעי: זהו, אין לי תוספות?

איתן גינזבורג: מעכשיו 100 דקות.

שלמה קרעי: אוקיי.

שלמה קרעי: צריך להתכנס, אם ככה.

איתן גינזבורג: – – –

שלמה קרעי: אני אומר: צריך להתכנס.

שלמה קרעי: לא נשאר עוד הרבה.

איתן גינזבורג: שני שלישים.

שלמה קרעי: אז ראינו שהממשלה הזאת מסוכנת לארץ ישראל, וראינו שהיא קמה, ומוכרת את הכול לברית האחים המוסלמים.

שלמה קרעי: ראינו שהממשלה הזאת מסוכנת ליהדות.

שלמה קרעי: אולי לא ראינו מספיק, ונרחיב קצת בעניין הזה.

שלמה קרעי: אנחנו רואים את שונאי היהדות מרימים ראש.

שלמה קרעי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כשאני רואה את המהלכים שמנסים להעביר כאן חברים מתוך הקואליציה החדשה אני חושש מאוד לעתיד של אזרחי ישראל החילונים.

שלמה קרעי: אני לא חושש לחרדים; אני לא חושש לאלה ששומרים תורה ומצוות.

שלמה קרעי: אם יהיו כאן גיור רפורמי, אם יהיו כאן בתי דין רבניים של רבניות רפורמיות ואם לא תהיה כאן שבת ותהיה כאן התבוללות – הרי מה יקרה לחרדים?

שלמה קרעי: תשאל – – –

משה ארבל: אין פה שר.

שלמה קרעי: יש שרה.

שלמה קרעי: היא מקשיבה בקשב רב.

איתן גינזבורג: השרה פנינה תמנו שטה לא זונחת את המליאה, חבר הכנסת אבוטבול, היא תמיד נאמנה בתורנויותיה.

איתן גינזבורג: נמצאת כאן.

איתן גינזבורג: לפעמים היא משנה מקום כדי לראות בזוויות שונות איך העסק מתנהל.

איתן גינזבורג: זה תמיד מרענן.

שלמה קרעי: היא מתקרבת לספסלי האופוזיציה.

איתן גינזבורג: היא עוברת ממקום למקום – – –

שלמה קרעי: תאמין לי, חברת הכנסת תמנו שטה יודעת עד כמה זאת ממשלה מדירה – עד כמה היא מדירה את הפריפריה – – –

פנינה תמנו: אני נורבגית.

שלמה קרעי: איך את יכולה, גברתי השרה, לתת יד לממשלה שמדירה את החרדים מציפור נפשם, מהוועדה למינוי דיינים?

שלמה קרעי: איך את מסוגלת להרים יד על תורת ישראל?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי – – –

שלמה קרעי: באמת, אני מכיר אותך כבר מספיק שנתיים – – –

איתן גינזבורג: השרה שטה כל כך ותיקה במשכן הזה; היא ראתה כל כך הרבה דברים – הייתה באופוזיציה, הייתה בקואליציה, הייתה שרה, הייתה חברת כנסת מצטיינת.

איתן גינזבורג: אתה יודע – – –

שלמה קרעי: מה זה אומר?

שלמה קרעי: אבל את מה שיש כאן היא לא ראתה: את הרמיסה הזאת, את ההשתלטות האנטי-דמוקרטית – תכף נדבר; אתה יודע, אני צריך לרשום לי כל פעם דברים שאני נזכר בהם – את החוקים האנטי-דמוקרטיים שלכם.

שלמה קרעי: זה פשוט דבר לא ייאמן.

שלמה קרעי: אבל עכשיו אני מדבר על רמיסת היהדות.

שלמה קרעי: איך את, גברתי השרה – באמת, את שומרת מסורת, אכפת לך מהמסורת.

שלמה קרעי: את יודעת מה יקרה כששמים את גלעד קריב הרפורמי להיות יושב-ראש ועדת חוקה?

שלמה קרעי: הרי זה אצבע בעין.

שלמה קרעי: כשעשינו את זה בי"ז בתמוז אמרתי שזה כמו צלם בהיכל.

שלמה קרעי: זה ממש המקום שאחראי לבתי הדין הרבניים, אחראי לרבנות, אחראי לקודשי-הקודשים של עם ישראל, של תורת ישראל – – –

פנינה תמנו: גלעד פחות ישראלי ממך?

פנינה תמנו: גלעד פחות הוא יהודי ממך?

פנינה תמנו: גלעד לא פחות – – –

שלמה קרעי: גלעד הוא כנראה יהודי, אבל הוא יהודי מומר, הוא יהודי שרוצה לקעקע את תורת ישראל.

שלמה קרעי: הרפורמים מחתנים – – –

רם בן ברק: – – –

פנינה תמנו: הוא יושב-ראש ועדה בכנסת – –

שלמה קרעי: אז מה?

רם בן ברק: – – –

פנינה תמנו: – – ואנחנו נמצאים בין המצרים.

שלמה קרעי: מצוין.

שלמה קרעי: "כל רדפיה השיגוה בין המצרים", והינה, גם הוא מצליח להשיג אותנו בין המצרים.

פנינה תמנו: דווקא בבין המצרים אני מצפה לקירוב לבבות.

שלמה קרעי: הוא רודף יהדות.

פנינה תמנו: בבין המצרים אני מצפה שלא תגדף את האנשים שנמצאים בממשלה.

שלמה קרעי: גברתי, גם בבין המצרים קוראים תהילים.

שלמה קרעי: את יודעת מה אמר דוד המלך בתהילים?

שלמה קרעי: "הלוא משנאך ה' אשנא ובתקוממיך אתקוטט.

שלמה קרעי: תכלית שנאה שנאתים לאויבים היו לי".

שלמה קרעי: האדם הזה – הוא רוצה להשמיד את הרוח היהודית.

שלמה קרעי: הם רוצים שיהודים יתחתנו עם גויות; רב רפורמי וכומר בחתונה אחת.

שלמה קרעי: תארי לך מה היה קורה אם כולנו, חלילה, היינו כאן רפורמים – עוד שניים-שלושה דורות לא היה נשאר זכר מיהודים, לא היה נשאר זכר מזרע ישראל.

פנינה תמנו: אתה צריך לשבת עם חבר הכנסת גלעד קריב.

פנינה תמנו: תכיר אותו מקרוב, תכיר את דעותיו – – –

שלמה קרעי: מילים יפות זה תמיד נחמד, גברתי השרה.

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: אני אתן לך עוד דוגמה.

שלמה קרעי: בחנוכה, כמה ימים אנחנו חוגגים?

שלמה קרעי: שמונה ימים.

שלמה קרעי: ובפורים, כמה ימים חוגגים?

שלמה קרעי: יום אחד.

שלמה קרעי: מה רצו לעשות לנו בפורים ומה רצו לעשות לנו בחנוכה?

שלמה קרעי: בפורים המן רצה להשמיד, להרוג ולאבד פיזית את כל היהודים – למחוק אותם, להרוג אותם.

שלמה קרעי: ניצחנו אותו.

שלמה קרעי: וכמה זמן אנחנו חוגגים את הניצחון הזה?

שלמה קרעי: יום אחד.

שלמה קרעי: בחנוכה מה רצו לעשות?

שלמה קרעי: לא רצו לפגוע פיזית ביהודים.

שלמה קרעי: נכון, הרב דרעי?

אריה מכלוף דרעי: חד-משמעית.

שלמה קרעי: בחנוכה, מה רצו?

שלמה קרעי: לא לשמור שבת – בטח גם הילדים לומדים את זה בגן – לא חודש ולא מילה.

שלמה קרעי: רצו להשמיד את הרוח היהודית, לא פיזית.

שלמה קרעי: כמה אנחנו חוגגים את הניצחון שלנו עליהם?

שלמה קרעי: שמונה ימים.

שלמה קרעי: כמה גרוע זה שרוצה להרוס את היהדות יותר ממי שרוצה להשמיד את היהודים?

שלמה קרעי: פי שמונה.

שלמה קרעי: את מבינה?

שלמה קרעי: הממשלה הזאת הופכת את עצמה לממשלה מסוכנת ליהדות.

שלמה קרעי: היא נותנת את ועדת חוקה לרפורמים, מדירה עכשיו את החרדים מהוועדה למינוי דיינים.

שלמה קרעי: תמר זנדברג – – –

פנינה תמנו: אתה יודע מה הדבר הכי מסוכן?

פנינה תמנו: שנאת חינם.

פנינה תמנו: ושוב אני אומרת לך, אנחנו בין המצרים.

פנינה תמנו: שנאת חינם יותר גרועה ויותר קשה כשהיא בתוך העם.

פנינה תמנו: לכן, אתה מצביע על מי שבא לחרב את היהדות ואת העם ומצביע עלינו כממשלה – – –

שלמה קרעי: עלייך לא.

שלמה קרעי: עלייך אני מתפלא.

פנינה תמנו: אני אומרת לך, סביב הממשלה הזאת רבים וטובים לא פחות אוהבי יהדות ואוהבי תורת ישראל.

פנינה תמנו: תאמין לי – – –

שלמה קרעי: בואי אני אנסה לשכנע אותך שוב, כשאת אומרת לי לא לשנוא.

שלמה קרעי: קראנו בפרשת השבוע, פרשת בלק, כתוב שם שהמלאך בא וחסם לבלעם ולאתון את הדרך.

שלמה קרעי: מה כתוב?

שלמה קרעי: "ויתיצב מלאך ה' בדרך לשטן לו והוא רכב על אתנו ושני נעריו עמו".

שלמה קרעי: מלאך ה' הפך לשטן.

שלמה קרעי: איך יכול להיות?

שלמה קרעי: "ויתיצב מלאך ה'".

שלמה קרעי: ורש"י כותב: "מלאך של רחמים היה", מלאך טוב.

שלמה קרעי: המלאך הטוב הפך להיות שטן.

שלמה קרעי: איך יכול להיות?

שלמה קרעי: כי דווקא מי שאוהב את העם שלו – את יודעת מה, את הבן שלך, את הילד שלך.

שלמה קרעי: אימא, כשמישהו מנסה לנגוע בילד שלה ולפגוע בו – איך היא הופכת להיות?

שלמה קרעי: לביאה, אחוזת טירוף, כדי להעיף את אותו אחד שמנסה לפגוע.

שלמה קרעי: איפה האהבה?

שלמה קרעי: איפה המילים היפות?

שלמה קרעי: אולי תשבי, תדברי איתו, תכירי אותו – אולי הפוגע הזה נחמד?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הוא רוצה לפגוע לך בילד.

שלמה קרעי: את לא תחשבי על מילים יפות.

שלמה קרעי: וזה בדיוק מה שקורה כאן.

שלמה קרעי: כשאתה אוהב את עם ישראל, כשאתה אוהב את הבנים של הקדוש ברוך הוא, אז כשבא מישהו ומנסה לקעקע את זה, אתה לא מתחיל לחשוב על מילים יפות, אתה לא מתחיל לחשוב שאולי הוא בן אדם נחמד.

שלמה קרעי: יכול להיות שהוא בן אדם נחמד – אין לי שום דבר אישי נגדו, רק נגד מה שהוא מייצג, והוא מייצג הרס וחורבן של היהדות.

שלמה קרעי: לכן, כשהממשלה הזאת עושה צעדים כאלה ושמה איש כזה במקום כל כך קריטי ומהותי ליהדות זאת סטירת לחי, זאת פגיעה בקודשי ישראל, וחבל שאתם מתנהלים ככה.

שלמה קרעי: וזה לא רק שם.

שלמה קרעי: כמו שאמרתי – הוועדה למינוי דיינים ועוד.

שלמה קרעי: תמר זנדברג – את ראית איזה הצעות חוק תמר זנדברג מגישה?

שלמה קרעי: אם אני זוכר נכון את הציטוט, מי שבמישרין או בעקיפין ישדל – יגרום לקטין לחזור בתשובה, חצי שנת מאסר.

שלמה קרעי: מה זה אומר לשדל במישרין או בעקיפין?

שלמה קרעי: אם אני רוצה לחלק עלון שבועי של שבת לנערים בתיכון או לשים דוכן של תפילין ליד התיכון, של חב"ד, שיבואו, יניחו תפילין, זה בעקיפין יכול לגרום למישהו מהם להגיד: רגע, מה זה?

שלמה קרעי: אני לא מכיר.

שלמה קרעי: אולי כדאי לי יותר ללמוד על המסורת.

שלמה קרעי: תמר זנדברג רוצה לשלוח את שליחי חב"ד לכלא – זאת ממשלה שמחבקת?

שלמה קרעי: זאת ממשלת אחדות?

שלמה קרעי: כשאת מדברת על אהבה?

שלמה קרעי: תראי את ליברמן, אכול שנאה כלפי החרדים וכלפי הדת.

שלמה קרעי: הוא רוצה לזרוק אותם עם מריצות למזבלה.

שלמה קרעי: איך אתם מסוגלים לקרוא לעצמכם ממשלת אחדות?

שלמה קרעי: ממשלה שאוהבת את היהדות?

שלמה קרעי: ממש ממש לא.

שלמה קרעי: זה נראה רע, זה נשמע רע וזה באמת רע, כי מה שאתם עושים כאן זה מעשים שלא ייעשו.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר – לא לך באופן אישי; כמו שאמרתי, השרה תמנו שטה, אני יודע שאת אוהבת את המסורת, ואולי מתוך חוסר מודעות את משלימה עם דברים שהממשלה הזאת עושה.

איתן גינזבורג: גם היינו שותפים עד לא מזמן.

שלמה קרעי: אין לזה שום קשר, אין לזה קשר.

שלמה קרעי: כשמישהו היה שותף שלך ואחר כך הוא עושה משהו שמנסה לפגוע בך, אתה לא זוכר לו את השותפות.

שלמה קרעי: אבל אני לא חושב שהשרה תמנו שטה מנסה לפגוע, אני חושב שזה חוסר מודעות.

שלמה קרעי: לכן אמרתי, הפחד – – –

פנינה תמנו: חוסר מודעות?

שלמה קרעי: חוסר מודעות לעניין הזה.

שלמה קרעי: זה לא, חלילה, לא לא.

שלמה קרעי: חוסר מודעות לאיזה נזק הדבר הזה יכול לעשות.

פנינה תמנו: לראייתך ולשיטתך, אנשים פה פחות אוהבי יהדות ממך.

שלמה קרעי: חלקם כן, חלקם כן.

שלמה קרעי: לא כולם.

שלמה קרעי: אני מבכר לחשוב – – –

פנינה תמנו: מעבר לכך שהנחתום לא מעיד על עיסתו, סביב השולחן בממשלה הנוכחית יושבים אנשים שהם לא פחות אוהבי יהדות ממך ולא פחות שומרי מצוות מרבים באופוזיציה; לא פחות יהדות ממך, לא פחות מצוות.

שלמה קרעי: תמר זנדברג אוהבת יהדות?

שלמה קרעי: את יכולה לומר עליה את הדבר הזה?

פנינה תמנו: אני לא מבינה על סמך מה אתה – – –

שלמה קרעי: היא מגישה חוקים נגד היהדות.

שלמה קרעי: איזה עוד חוק?

שלמה קרעי: הרב אבוטבול, איזה עוד חוק הגיש – – –

משה אבוטבול: – – – לא מרשה – – –

פנינה תמנו: אתה באמת תלמיד חכם, אבל אני חושבת שראוי לנקוט צניעות וזהירות יתרה כאשר אתה מאשים ממשלה בישראל – –

שלמה קרעי: לא לא, חלילה, השרה, אין פה שום עניין של יוהרה, אבל יש כאן עובדות בשטח.

פנינה תמנו: – – שלא אוהבת יהדות – – –

שלמה קרעי: לא, אבל יש כאן עובדות בשטח שמוכיחות את הטענות שלי.

שלמה קרעי: נתתי לך כמה.

פנינה תמנו: מה, בוועדת דיינים?

פנינה תמנו: מה בוועדת דיינים?

פנינה תמנו: למה אתה חושב שאם ישב שם מישהו חרדי ייבחרו דיינים יותר טובים?

שלמה קרעי: סליחה, בהסכמים הקואליציוניים שלכם – –

פנינה תמנו: סלח לי, אני לא מסכימה איתך.

פנינה תמנו: השרה תמנו שטה, מה את מיתממת?

פנינה תמנו: בהסכמים הקואליציוניים שחתומים עם ישראל ביתנו וחתומים עם מרצ רוצים למחוק את היהדות.

פנינה תמנו: רוצים לומר – לכתוב על קרני השור: אין לנו חלק ונחלה באלוהי ישראל; אין שבת – מרכולים, מסחר, תחבורה בשבת.

פנינה תמנו: תגידי לי את, מה עוד נשאר מהיהדות?

פנינה תמנו: סיסמאות.

פנינה תמנו: אתה יודע טוב מאוד שהכול מגיע לשולחן הממשלה בהסכמה.

קריאה: – – – שמותר ברית מילה.

שלמה קרעי: הא, חתמתם שמותר ברית מילה?

קריאה: נכון.

שלמה קרעי: מזל.

שלמה קרעי: תודה רבה באמת.

קריאה: אחרת – ידענו שאתה תדבר עוד.

שלמה קרעי: תודה רבה באמת.

שלמה קרעי: אני עדיין נוטה לחשוב שאתם אומרים כמו היוונים: היה יהודי בביתך ואדם בצאתך.

שלמה קרעי: לפחות בבית אתם עוד מרשים לנו, אבל במרחב הציבורי של מדינת ישראל, מה הופך אותנו למדינת הלאום של העם היהודי?

שלמה קרעי: מה?

שלמה קרעי: מדינה כזאת, שאתם מנסים למחוק בה כל סממן יהודי במרחב הציבורי – זו באמת גזענות.

שלמה קרעי: חוק השבות הוא גזענות.

שלמה קרעי: מה מעדיף את היהודים במדינה שאין בה שום סממן יהודי?

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: למה לא לתת גם למנסור עבאס ולכל המשפחה ולכל החבר'ה גם איזה חוק שבות?

שלמה קרעי: הרי המדינה, לא יהיו בה סממנים יהודיים.

פנינה תמנו: זה הזמן שתצביע בעד חוק האזרחות.

שלמה קרעי: דיברתי כבר קודם, אולי לא הקשבת.

פנינה תמנו: שמעתי, שמעתי.

שלמה קרעי: אנחנו מוכנים להצביע בעד חוק האזרחות, כמו שאנחנו רוצים – חוק-יסוד: ההגירה.

שלמה קרעי: לא חוק מחורר, שמאחורי הקלעים אנחנו יודעים, זה לא – – –

פנינה תמנו: 12 שנה לא הבאתם את החוק שלכם.

שלמה קרעי: אבל 12 שנה אנחנו היינו בממשלה, אנחנו דאגנו לשמור – – –

פנינה תמנו: למה לא הבאתם 12 שנים?

שלמה קרעי: כי לא נתנו.

פנינה תמנו: 12 שנים, מי היה ראש הממשלה?

שלמה קרעי: אבל זה היה מספיק, כשהייתה כאן ממשלת ימין.

פנינה תמנו: מה מספיק?

שלמה קרעי: זה חוק שאפשר לעצב אותו.

פנינה תמנו: זאת צביעות.

שלמה קרעי: אני מסביר: זה חוק שאפשר לעצב אותו כמו פלסטלינה.

פנינה תמנו: זאת צביעות.

פנינה תמנו: זאת צביעות, אדון קרעי.

שלמה קרעי: לא, אני מסביר.

פנינה תמנו: זאת צביעות.

פנינה תמנו: קודם קיבלת מחמאה, עכשיו אני – – –

שלמה קרעי: אבל את לא נותנת להסביר.

פנינה תמנו: 12 שנים היו לכם להעביר את חוק-יסוד: ההגירה, לא הבאתם.

פנינה תמנו: עכשיו אני אראה לך משהו.

שלמה קרעי: זה קודם כול חוק מ-2018.

שלמה קרעי: מ-2018 אנחנו מנסים – – –

פנינה תמנו: תסתכל, אתה יודע מה אני – – – להגיד על חברי הממשלה – – –

שלמה קרעי: אגב, בשנה שעברה אתם לא הצבעתם בעד החוק הזה – כל יש עתיד נעלמו כאן מהמליאה.

שלמה קרעי: היחיד שהצביע זה יושב-ראש הכנסת – –

פנינה תמנו: רגע, קרעי, אתה אומר שאתה יותר יהודי, דואג יותר לישראל, דואג יותר לביטחון ישראל – –

שלמה קרעי: – – היחיד.

שלמה קרעי: את מוציאה לי רשימות?

פנינה תמנו: אז אני אגיד לך משהו:

פנינה תמנו: חברי הממשלה שהיו באופוזיציה – יש לי כאן במקרה – ידעו להצביע בעד החוק.

שלמה קרעי: לא.

פנינה תמנו: הינה.

שלמה קרעי: יש עתיד הצביעו נגד.

פנינה תמנו: הינה, אני מוכנה לתת לך, אבל תקריא.

שלמה קרעי: יש עתיד – – –

פנינה תמנו: לא לא לא, זה בשנה שעברה – – –

שלמה קרעי: בשנה שעברה יש, נכון.

שלמה קרעי: איפה הייתם?

שלמה קרעי: איפה הייתם בשנה שעברה?

פנינה תמנו: המחנה הלאומי, מרב מיכאלי וכל החברים באופוזיציה ב-2016 הצביעו בעד החוק – – –

שלמה קרעי: סליחה, השרה תמנו שטה, את רוצה לומר לי שכבר בשנה שעברה התחיל המשא ומתן ביניכם לבין הרשימה המשותפת ועבאס?

פנינה תמנו: אתה בורח מעובדות.

שלמה קרעי: לכן ברחתם מהמליאה בחוק הזה בשנה שעברה?

איתן גינזבורג: אבל חבר הכנסת קרעי – – –

שלמה קרעי: מה זה, זרע הפורענות הזה נזרע כבר מזמן?

שלמה קרעי: לא ידעתי שכך.

פנינה תמנו: אני אומרת לך, חבר הכנסת קרעי, נכון, אתה יודע, הרי לא אביא לך עובדות שקריות.

איתן גינזבורג: לא, חבר הכנסת קרעי, אתה שוכח שהממשלה לא הקודמת, שלפניה, משנת 2015, כיהנה ארבע שנים – אחת הממשלות הכי יציבות, מ-2015 עד 2019, הייתה ממשלת ימין על מלא.

איתן גינזבורג: רק מפלגות ימניות: ראש הממשלה, שר הפנים, שרת משפטים, שר לביטחון הפנים – כולם היו ימין.

שלמה קרעי: ואילת שקד, מ-2018 – – –

פנינה תמנו: אבל אתה לא עונה לי.

שלמה קרעי: אני עונה: אילת שקד חסמה את חוק-יסוד: ההגירה מ-2018, תבדקי את זה.

שלמה קרעי: ודבר נוסף אני רוצה לומר לך: הוראת השעה – –

פנינה תמנו: תקשיב, אתה מדבר – – – אבל אין לך תשובות.

פנינה תמנו: אין לך תשובות על הטענות שלי.

שלמה קרעי: לא לא, יש לי תשובות מצוינות.

פנינה תמנו: החברים שיושבים כאן סביב שולחן הממשלה הצביעו בעד פעם אחר פעם.

שלמה קרעי: איפה הייתם בשנה שעברה?

פנינה תמנו: גם כשראש ממשלה נתניהו יכול היה שלא להביא את הוראת השעה אלא את חוק-היסוד.

שלמה קרעי: איפה הייתם בשנה שעברה, יש עתיד?

שלמה קרעי: ברחתם בשנה שעברה בחוק הזה – אתה שומע, דודי?

שלמה קרעי: בשנה שעברה יש עתיד ברחו מהמליאה כשהצבענו על חוק האזרחות, דודי.

פנינה תמנו: אתה ערני.

אורלי לוי אבקסיס: ימינה – – –

שלמה קרעי: ימינה אני לא יודע, אבל ימינה חסמו אותנו בחוק-יסוד: ההגירה כבר ב-2018, לפני שלוש שנים.

שלמה קרעי: אבל – – –

פנינה תמנו: סוף-סוף יש לי פריבילגיה להיות נורבגית.

שלמה קרעי: דודי, תבין מתי נטעו את זרע הפורענות של הקשר עם עבאס.

שלמה קרעי: בשנה שעברה יש עתיד כולם ברחו מהמליאה ולא הצביעו בעד חוק האזרחות, חוץ ממיקי לוי – היחיד.

שלמה קרעי: צדיק בסדום.

פנינה תמנו: הם לא התנגדו, הם לא התנגדו – – –

שלמה קרעי: הם ברחו מהמליאה.

שלמה קרעי: אז הם התחילו עם הקשר עם הרשימה המשותפת ועבאס, אז הם התחילו לשלם את האתנן.

פנינה תמנו: אתה תשב פה ותצביע בעד חוק האזרחות.

שלמה קרעי: תבין מה זה, כשעכשיו כבר הוא יושב איתם בממשלה.

פנינה תמנו: גם בגלל שאני יודעת.

פנינה תמנו: אתה תשב פה ואתה תצביע בעד חוק האזרחות.

דוד אמסלם: להעביר חוק – – –

פנינה תמנו: כי אתם לא אופוזיציה לביטחון ישראל.

שלמה קרעי: אתם אופוזיציה לביטחון ישראל – אתם הקמתם ממשלה עם כאלה שלא מכירים בזכות קיומנו.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה הזאת אמרה – – –

פנינה תמנו: לא, אני אומרת.

פנינה תמנו: אני הראיתי לו את ההצבעות, שהאופוזיציה, פעם אחר פעם, גם בממשלות – גם ב-2015, 2016, גם באופוזיציה, הצביעו בעד חוק האזרחות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא אמר לך שהם לא הצביעו בשנה שעברה.

פנינה תמנו: אני אומרת שבשנה שעברה הם יצאו, הם לא הצביעו נגד, אבל הוא יודע שבשנים לפני כן הצביעו בעד.

שלמה קרעי: אבל כבר בשנה שעברה התחלתם לשלם אתנן לרע"ם, כדי שייכנסו איתכם אחרי שנה?

פנינה תמנו: אתנן, אתנן – דודי, אתה איש ישר, תסביר לו – – –

דוד אמסלם: אני אסביר לך: האופוזיציה אז – א.

דוד אמסלם: אתם לא הצבעתם בעד, לא הייתם פה; ב.

דוד אמסלם: ידעתם שאנחנו מעבירים את החוק בלעדיכם, אז אין משבר באמת.

פנינה תמנו: לא לא, למה?

פנינה תמנו: למה?

פנינה תמנו: ב-2015, כשאני לא נכנסתי לכנסת, אז הייתה ממשלה צרה עם 61 שאתה, אתה ונגוסה, עם כל הסיפור אז עם ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: הסברתי.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, כן הצביעו נגד.

דוד אמסלם: לממשלה היו 61, אתם לא רציתם, הלכתם – בסדר, אז אנחנו לא – – –

שלמה קרעי: גם ימינה, גם ימינה, גם ימינה.

שלמה קרעי: נכון, כתבו לי.

דוד אמסלם: הרי הממשלה – היה לנו 61 – – –

פנינה תמנו: זה לא הספיק.

פנינה תמנו: אתה זוכר מה היה?

דוד אמסלם: דקה, דקה.

דוד אמסלם: אתם הייתם באופוזיציה.

דוד אמסלם: אני ואברהם היינו בסופו של דבר – – – עלינו להצביע.

דוד אמסלם: דרך אגב, תמיד היינו מצביעים על החוק הזה.

דוד אמסלם: הסכמנו, בוודאי, לא הייתה שאלה כזאת.

דוד אמסלם: לכן אני אומר.

פנינה תמנו: – – –

דוד אמסלם: גם ליברמן הצביע בעד החוק הזה.

פנינה תמנו: אבל גם האופוזיציה, המחנה הציוני ויש עתיד – כולם הצביעו בעד.

דוד אמסלם: המחנה הציוני נפל.

פנינה תמנו: אמסלם, יש רגעים – גם אני וגם אתה יודעים – – –

דוד אמסלם: אני אסביר, אבל, אני אסביר.

דוד אמסלם: מה קורה פה?

דוד אמסלם: יש פה קואליציה שלכאורה טוענת שיש בה מרכיבים שהם נגד המדינה.

דוד אמסלם: הרי אם אנחנו נגד המדינה, בוודאי ובוודאי שמנסור עבאס נגד המדינה.

דוד אמסלם: אבל אתם – – –

פנינה תמנו: תגיד לי, אני לא מבינה אותך.

פנינה תמנו: אמסלם, אתה איש ישר מאוד.

פנינה תמנו: אני לא מבינה אותך.

פנינה תמנו: כל הצביעות הזאת, מנסור עבאס, תאמין לי – הוא מדבר על אתנן.

פנינה תמנו: היה מוכן, נתניהו, לשים לו גם שטיח אדום.

שלמה קרעי: שקר, שקר.

פנינה תמנו: כל הליכודניקיות – – –

שלמה קרעי: שקר, שקר, שקר.

פנינה תמנו: אנשים יודעים את האמת.

פנינה תמנו: המשא ומתן הקדחתני של נתניהו עם – – –

שלמה קרעי: שקר, זה שקר.

פנינה תמנו: – – – סלל את הדרך למנסור עבאס – – –

שלמה קרעי: שקר, שקר.

פנינה תמנו: תפסיק לבלבל את המוח.

דוד אמסלם: חברת הכנסת, השרה פנינה תמנו שטה, אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: אני אענה לך.

דוד אמסלם: 1.

דוד אמסלם: אני הייתי אז הסגן המקשר.

דוד אמסלם: אני עליתי כאן – – – אני אמרתי למנסור עבאס: אנחנו בליכוד לא ניתן לכם, בגלל שאתה והמשותפת אותו דבר.

פנינה תמנו: אני אמרתי: אתה?

פנינה תמנו: אתה שמעת: אתה?

פנינה תמנו: אתה לא נתניהו.

שלמה קרעי: הוא היה נציג הממשלה.

פנינה תמנו: אתה יכול להירגע, נתניהו ועבאס זה היה עד הרגע האחרון.

דוד אמסלם: ראש הממשלה – – –

שלמה קרעי: לא נכון, זה שקר.

דוד אמסלם: הם דיברו איתו רק על חוק הבחירה הישירה.

פנינה תמנו: אתה היית בחדר?

דוד אמסלם: לא, אבל – – –

פנינה תמנו: אז איך אתה – – –

שלמה קרעי: אני – – –

פנינה תמנו: אנחנו יודעים שנתניהו חיזר אחרי עבאס ככלה – – –

שלמה קרעי: שקר וכזב.

שלמה קרעי: אני יום למוחרת הבחירות, השרה תמנו שטה – – –

אורלי לוי אבקסיס: פנינה, אבל את זוכרת שהבטיחו לנו שממשלה שנשענת על הקולות של המפלגות הערביות, בטח ובטח כשיש שם תומכי טרור או משהו כזה, היא תהיה הצבעה אחת, פעם אחת – כשמצביעים על השבעת הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: יותר לא יצטרכו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: מכרו לנו, למרות שאנחנו ידענו, כפרלמנטריות – אפשר לומר די מצטיינות – שבקואליציה בכל דקה צריכים את האצבעות שעליהן נשענים בשביל להשיג את ה-61.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו לא 61.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, אתם נסחטים באופן קבוע על ידי גורמים – – –

פנינה תמנו: אנחנו לא נסחטים ולא שום דבר.

שלמה קרעי: מה זה לא נסחטים?

שלמה קרעי: 53 מיליארד שקל – מה זה, כסף קטן?

אורלי לוי אבקסיס: כל הצבעה אתם יושבים למשא ומתן ונותנים עוד ונותנים עוד – – –

פנינה תמנו: אנחנו נראה אם ביטחון מדינת ישראל תלוי בפוזיציה שלכם או שהוא באמת תלוי בדאגה – – –

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לך שני – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – קרעי, כל הצבעה זה משא ומתן חדש.

שלמה קרעי: ברור, זה עוד מיליארד, ועוד 500 מיליון, ועוד ועדת חריגים.

דוד אמסלם: שלמה, עוד דבר אחד.

שלמה קרעי: הזמן שלי קצר.

פנינה תמנו: קרעי, זה פיליבסטר מתמשך.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אתה צריך נעלי ספורט, אתה יכול לבקש ממיקי לוי – הוא שמר את נעלי הספורט של השבע שעות.

דוד אמסלם: הוא קיבל שבע שעות.

פנינה תמנו: שבע שעות זה הרבה.

דוד אמסלם: הוא עלה, אמר:

דוד אמסלם: אני קניתי נעלי ספורט חדשות.

דוד אמסלם: עלה כאן, הודיע שאשתו צופה בו בטלוויזיה, קיבל אנרגיה, דיבר שבע שעות.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה העניין?

אורלי לוי אבקסיס: הנעליים – – –

פנינה תמנו: רגע, הפיליבסטר הכי ארוך היה של מיכאל איתן, לא?

שלמה קרעי: חכי חכי, מה אנחנו נעשה לכם.

אורלי לוי אבקסיס: עד שהרופא הוריד אותו.

פנינה תמנו: כמה?

אורלי לוי אבקסיס: עד שהרופא הוריד אותו.

פנינה תמנו: 12 שעות.

פנינה תמנו: אבל בחו"ל עושים את זה יותר ארוך.

פנינה תמנו: קרעי, אנחנו – – –

שלמה קרעי: רגע, דודי רוצה לומר לך משהו, אני מאשר לו.

דוד אמסלם: בחוק הגיוס שליברמן הביא, וגם לפיד – הוא תיאם את זה עם לפיד, הרי הוא פרש בגלל זה.

דוד אמסלם: אנחנו רצינו להביא את חוק הגיוס.

דוד אמסלם: אני העליתי אותו לכאן.

דוד אמסלם: הם התנגדו לתמוך בחוק של עצמם, חוק הגיוס.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, נכון.

דוד אמסלם: אז עכשיו אני אומר – תראי, כאן מדובר על משהו עקרוני: יש פה ממשלה שנשענת על תומכי מחבלים – – –

פנינה תמנו: אבל אתם גורמים לעשות אצבע בעין – למה?

פנינה תמנו: לביטחון עם ישראל?

דוד אמסלם: שנייה, דקה – – –

פנינה תמנו: אמסלם, אתה תשב פה – אני אומרת לך, אתה תשב פה ואתה תצביע בעד.

דוד אמסלם: לא הבנת, לא הבנת.

דוד אמסלם: איך אתם בונים ממשלה עם מה שנקרא אנשים שמתנגדים למדינה?

פנינה תמנו: איך אתם רציתם לבנות איתם ממשלה?

דוד אמסלם: אז אני מספר לך שלא.

שלמה קרעי: רגע, רגע – – –

פנינה תמנו: די, נו, זה לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתם בניתם – – –

פנינה תמנו: אל תספר סיפורים שלא – – –

דוד אמסלם: אני אומר לך שגם אם ראש הממשלה היה רוצה, זה לא היה קורה.

דוד אמסלם: אתם הלכתם ועשיתם – – –

פנינה תמנו: אני אומרת לך, מנסור לא שקרן – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו זה לא – – –

פנינה תמנו: מנסור לא שקרן – – –

שלמה קרעי: דודי, אני רוצה לענות לה על זה.

פנינה תמנו: אתם, אתם – – –

דוד אמסלם: את יודעת, את מזכירה לי את אותו אחד שהורג את הוריו ובא לבית המשפט וטוען שהוא יתום.

דוד אמסלם: הרי אתם הכנסתם אותם.

דוד אמסלם: את יושבת פה וגם מנסור עבאס.

פנינה תמנו: אדרבה, אני – – –

דוד אמסלם: הרי אם מנסור עבאס לא היה, לא היית יושבת פה, ואנחנו היינו בבחירות ישירות עם ראש הממשלה נתניהו.

פנינה תמנו: הממשלה הזאת מתפקדת יפה.

פנינה תמנו: אני ממליצה לכם את מה שגם אני הייתי עושה כשהייתי באופוזיציה: את הדברים העקרוניים, הביטחוניים, אל תגלגלו למשחקים פוליטיים.

דוד אמסלם: זה לא חוק, זה לא חוק.

דוד אמסלם: אתם נשענים על – – –

פנינה תמנו: זה לא מכבד אתכם – – –

דוד אמסלם: אתם לא נשענים?

אורלי לוי אבקסיס: אבל – – – מה יהיה עם תקיפה בעזה?

אורלי לוי אבקסיס: מה יהיה עם – – –

דוד אמסלם: מנסור עבאס, דרך אגב, עכשיו הוא בעצם קובע כל דבר אצלכם.

פנינה תמנו: איזה שטויות.

פנינה תמנו: איזה שטויות.

פנינה תמנו: איזה שטויות.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הם חושבים שלהישען על – – –

שלמה קרעי: דודי, זאת בדיוק הסיבה – ואני אסביר לך – זה מה שהתחלתי לענות לך – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם מנסים – – –

שלמה קרעי: רגע, אורלי, אני רוצה לומר לך – – –

פנינה תמנו: עדיין, אני חייבת להגיד מילה טובה.

פנינה תמנו: דודי, להבדיל מהרבה אחרים, הוא איש פשוט, צנוע – – –

איתן גינזבורג: אני לא מפריע לך, כמובן, כי – – –

שלמה קרעי: זה בסדר, זה בסדר, הם חברים שלי, אני מרשה – – –

איתן גינזבורג: לא, שלא תגיד אחר כך שלא היה לך זמן להרשים את הקהל.

קריאות: – – –

שלמה קרעי: יש עוד – – –

איתן גינזבורג: לא, רק שלא תגיד שלא היה לך זמן.

שלמה קרעי: לא, יש קהל מהטוויטר ויש קהל מפה.

איתן גינזבורג: והקהל פה – – –

דוד אמסלם: – – – את יודעת שאנחנו בחיים – אני וחבריי, חלק גדול מחבריי, בחיים לא היינו מסוגלים לחשוב על רעיון מהסוג הזה.

דוד אמסלם: לא היינו מאפשרים, גם הם מישהו היה רוצה.

דוד אמסלם: זה לא היה קורה.

דוד אמסלם: את מכירה אותי – – –

פנינה תמנו: אתה יודע מה?

פנינה תמנו: אני אשאיר את השוויוניות – – – כי יש לי הצעת פשרה בשבילכם – – –

דוד אמסלם: – – – אני אגיד לך למה, אני אגיד לך למה – – –

פנינה תמנו: יש לי הצעת פשרה: תעשו מה שעשו חברי הממשלה בזמן שהם היו באופוזיציה.

פנינה תמנו: לדעתי – ראוי, ראוי ביותר.

שלמה קרעי: השרה תמנו שטה, אני אסביר לך מה קורה כאן:

שלמה קרעי: אתם – – –

דוד אמסלם: היא נוטה להתעלם כאן – – –

שלמה קרעי: רגע, רגע, דודי, שנייה.

דוד אמסלם: למה התנגדתם לחוק הגיוס?

דוד אמסלם: בגלל שחשבתם שדברים עם החרדים – – –

שלמה קרעי: דודי, אני אקרא לבועז.

דוד אמסלם: רק ההקבלה פה אצלכם היא תומכי המחבלים.

שלמה קרעי: השרה תמנו שטה, אני יום למוחרת הבחירות, כשאחד מחברי מפלגתי אמר בתקשורת: אנחנו נזמין את רע"ם לממשלה, מייד יצאתי ואמרתי: בשום פנים ואופן לא.

שלמה קרעי: הלכתי לראש הממשלה ואמרתי לו: ראש הממשלה, יש כוונה כזאת?

שלמה קרעי: הוא אומר לי: מה פתאום, בשום פנים ואופן, אנחנו לא מתכוונים לא להישען, לא להיתמך.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים גוש של 59 ימנים, ואנחנו יודעים שיבואו בסוף שניים מתקווה חדשה.

שלמה קרעי: הדבר היחיד שאנחנו מסוגלים לשתף בו פעולה עם רע"ם זה ללכת איתם לבחירה ישירה לראשות הממשלה.

שלמה קרעי: זה היה הקו.

שלמה קרעי: גם אני אמרתי לאורך הדרך, גם דודי, השר – השר המקשר, נציג הממשלה – אמר את זה כאן, כשהמנדט היה אצלנו.

שלמה קרעי: אחרת הוא לא היה שורף אותנו – – –

פנינה תמנו: אתם – – – שיושבים בכנסת.

שלמה קרעי: הרי תחליטו – – –

פנינה תמנו: עוד יאמינו שיש פה עוד – – – בכנסת.

שלמה קרעי: תחליטו, השרה.

שלמה קרעי: אתם מצד אחד אומרים שאנחנו שופרות ואנחנו דפי מסרים, אבל כשדפי המסרים והשופרות לא מסתדרים לכם עם התזה המעוותת שלכם, אתם אומרים: לא, סתם אמרתם את זה, זה לא בא מבלפור.

שלמה קרעי: אז תחליטו איפה אתם.

שלמה קרעי: יש לנו דפי מסרים ואנחנו שופרות, והמסרים שלנו הם מסרים אחידים.

שלמה קרעי: הדברים היו מאוד מאוד ברורים.

אורלי לוי אבקסיס: ההבדל הוא גם שיכולים להגיד: אבל אתם יכולים הייתם לעשות, הייתם רוצים לעשות ככה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: פה יש כבר את מבחן ההוכחה: אתם עשיתם.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו אתם קוראים לנו לבוא להציל אתכם ממעשה ידיכם להתפאר.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אנחנו באים ואומרים לכם: אופוזיציה אמורה להפיל את הקואליציה, להפיל את – – –

דוד אמסלם: בנט, ראיתי אותו – – –

שלמה קרעי: לא רק זה, לא רק – – –

דוד אמסלם: שר החוץ נסע היום – אתמול בבוקר, אתמול בבוקר נסע – – –

שלמה קרעי: אם השרה יוצאת צריך לעצור.

פנינה תמנו: לא אני לא יוצאת, אני מטעינה את הפלאפון.

דוד אמסלם: יצא לחנוך את השגרירות באבו דאבי?

דוד אמסלם: איפה זה?

דוד אמסלם: אבו דאבי?

איתן גינזבורג: אבו דאבי.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: כשהוא בעצם לא הצביע אפילו בעד ההסכם, אתה מבין?

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

שלמה קרעי: והלך לגזור את הסרט.

דוד אמסלם: ומי שלח אותו?

דוד אמסלם: מנסור עבאס, ראש הממשלה בפועל.

דוד אמסלם: הרי יש כאן שיירה – כמו שעכשיו אנחנו משחקים איזה משחק דמיוני.

שלמה קרעי: בוא נגיש הצעת חוק, דודי: נסדר למנסור עבאס שיירה ואאודי במקום לפיד.

דוד אמסלם: הוא שאל היום – – –

שלמה קרעי: הרי לפיד לא קיבל.

דוד אמסלם: הוא שאל היום בבוקר אם הוא יוכל לעבור לבלפור.

דוד אמסלם: כשאמרתי לו, הוא אומר לי: גם בבלפור?

דוד אמסלם: אמרתי לו? בוודאי, תבקש.

דוד אמסלם: גם בבלפור.

דוד אמסלם: אתה רוצה שיפוץ – תקבל שיפוץ – –

אורלי לוי אבקסיס: לפיד צריך לתת את האאודי – – –

שלמה קרעי: הרי לפיד בלי – – –

דוד אמסלם: – – ואם תרצה, הם ישנו לך גם חוק-יסוד, ואם ארבעה – ארבעה חוקי-יסוד, אין בעיה, רק תישאר, תחזיק אותם.

שלמה קרעי: אגב, השרה – – –

דוד אמסלם: אם הוא רוצה הוא מכשיר – – – אמרתי לאלחרומי: הוא גם יסדר לך את ה-65 דונם שפלשתם, אתה והאחים שלך.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

שלמה קרעי: ברור, מה.

שלמה קרעי: 600,000 דונם בנגב הם מכרו – – –

דוד אמסלם: היה בשבת במעריב על משפחת אלחרומי.

דוד אמסלם: אימא שלו פלשה ל-6.5 דונם – קטן.

דוד אמסלם: מסכנים, אתה יודע, צפוף, 6.5 דונם.

דוד אמסלם: אח שלו השני – ל-13.5 דונם; עוד איזה 15 – סך הכול: 65 דונם.

שלמה קרעי: מה, זה כלום.

דוד אמסלם: צפוף להם, צפוף למשפחה אחת של שבעה-שמונה אחים והילדים שלהם.

דוד אמסלם: קטן מאוד.

דוד אמסלם: אמרתי לו רק בסוף: אלחרומי, תעשה טובה, אחרי שיסתדר לך עבאס, הבן שלי רוצה עשרה מטר שם, עשרה מטרים; בוא נעשה לחיילים משוחררים עשרה מטר.

דוד אמסלם: המדינה לא תיתן להם, אבל הוא יסדר לך 65 דונם, אל תדאג לו.

שלמה קרעי: אני רוצה לסכם את העניין הזה של חוק האזרחות שאת מדברת עליו.

שלמה קרעי: אנחנו נעז ונעז להצביע נגד, ואני הסברתי טוב מאוד קודם עם המשל של התמונה של הבאבא סאלי.

פנינה תמנו: איכשהו אתה תמיד מוצא איזה פסוק מהתורה.

פנינה תמנו: תמיד יש.

פנינה תמנו: ואני מאוד אוהבת את התורה.

שלמה קרעי: תודה לאל, ברוך השם.

פנינה תמנו: בשביל לגבות, בהתאם לפוזיציה שאתה – – –

שלמה קרעי: לא, אבל אני אסביר עכשיו בלי פסוק – – –

פנינה תמנו: – – – לעטוף את זה יפה.

פנינה תמנו: אני מאוד אוהבת פסוקים מהתורה.

שלמה קרעי: את יודעת מה?

שלמה קרעי: בלי פסוק ואולי עם פסוק.

שלמה קרעי: הרי הוראת השעה הזאת, דודי, הוראת שעה הזאת היא כחומר ביד היוצר בידיים של מי שיושב בממשלה.

שלמה קרעי: היא כמו פלסטלינה.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד, אה, אה, אה, קרעי, קרעי: משענת קנה רצוץ.

דוד אמסלם: מאיפה בא הפסוק, מאיפה בא הפוסק.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר, בעצם – הנביא אומר את זה למלך שעשה הסכם עם המצרים, ברית הגנה, ובעצם פתח להם את כל המעבר להיכנס לתוך ישראל ולשרוף אותה מבפנים ולעשות את ההסכם.

שלמה קרעי: תקשיב טוב-טוב לאורלי, דודי, היא מבינה על מה שהיא מדברת – –

אורלי לוי אבקסיס: והנביא אמר לו: אתה משקר.

שלמה קרעי: – – משענת הקנה הרצוץ.

שלמה קרעי: אבל כאן – – –

אורלי לוי אבקסיס: משענת הקנה הרצוץ, ובסוף, בסוף, מי שאמור היה לשמש לו ברית הגנה כנגד האימפריה הגדולה, שיתף איתה פעולה ונתן לו פשוט פרוזדור שלם להיכנס לתוך ישראל, לתוך המאחזים שלנו.

שלמה קרעי: את מתכוונת כאן לעבאס ולמשותפת.

אורלי לוי אבקסיס: פתחת להם את הדלת.

אורלי לוי אבקסיס: מה נגיד להם אחר כך?

אורלי לוי אבקסיס: זו ממשלת קנה רצוץ.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שהנבואה פה לא תקרה.

שלמה קרעי: החוק הזה הוא כמו פלסטלינה, הוא כמו חומר ביד היוצר – תלוי איזו ממשלה: אם זאת ממשלת ימין, אז היא באמת דואגת לשמור, ולמרות שהחוק מחורר היא סותמת את החורים.

שלמה קרעי: יש ועדת חריגים, אבל לא מאפשרים לוועדת החריגים הזאת להכניס אלפי פלסטינים כל שנה.

שלמה קרעי: אבל אם זאת ממשלת שמאל, ממשלה שתלויה בעבאס, זאת ממשלה שתכניס אלפי פלסטינים בכל חודש בוועדת חריגים.

פנינה תמנו: אבל לא הסברת לי למה חוק-יסוד: ההגירה לא עבר.

שלמה קרעי: אילת שקד תקעה – – –

פנינה תמנו: מה, זאת אילת – – –

שלמה קרעי: תבדקי, את עם טלפון מוטען.

שלמה קרעי: תבדקי מי תקע אותו מ-2018.

שלמה קרעי: היא לא נתנה מ-2018.

פנינה תמנו: ומה היה לפני 2018?

שלמה קרעי: לקח זמן.

שלמה קרעי: מה זה מה היה לפני?

שלמה קרעי: לקח זמן עד – בג"ץ הרי לא נתן, בג"ץ חסם אותנו.

פנינה תמנו: הרבה זמן לוקח.

פנינה תמנו: הרבה זמן לוקח לליכוד, זו בדיוק הבעיה.

שלמה קרעי: תראי כמה זמן לוקח לנו לסגור את בג"ץ.

שלמה קרעי: עוד לא הצלחנו.

פנינה תמנו: זה בדיוק ההבדל.

פנינה תמנו: אני מקווה שלא ייקח לכם הרבה זמן להתרגל לאופוזיציה.

שלמה קרעי: תראי כמה זמן לוקח לנו לסגור את בג"ץ.

שלמה קרעי: כמה שאנחנו מנסים, עוד לא הצלחנו.

שלמה קרעי: דווקא עכשיו, כשיש ממשלת ימין חזקה.

פנינה תמנו: מה עם הפסוק לעשות שופטים, שוטרים – – –

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: חס ושלום.

פנינה תמנו: תגיד לי, אתה תסגור את בג"ץ?

שלמה קרעי: לא, נסגור את הסניף של מרצ.

שלמה קרעי: הרי מה זה בג"ץ?

שלמה קרעי: השרה תמנו שטה, מה זה בג"ץ?

שלמה קרעי: יש לך שופטת אתיופית בבג"ץ?

פנינה תמנו: תקשיב, אגיד לך משהו.

שלמה קרעי: יש?

שלמה קרעי: יש שופט – – –

פנינה תמנו: בעניין הייצוג ההולם, הוא לא אומר לך אם דבר הוא מהותי או משמעותי.

שלמה קרעי: הוא אומר הרבה.

שלמה קרעי: את יודעת למה?

פנינה תמנו: אבל בוודאי שצריך – – –

שלמה קרעי: כי יש ועדת השתיים – שתיים שזה חבר מביא חבר.

שלמה קרעי: את יכולה לדמיין מצב שמדינה דמוקרטית נשלטת על ידי ועדת השתיים?

שלמה קרעי: שהם פוסלים חוקי-יסוד?

פנינה תמנו: במקום לתקן במשך 12 שנים דברים כשאתם יושבים, בהידברות, בממלכתיות, אתה עומד כחבר כנסת, כנבחר ציבור, ותוקף את שופטי ישראל.

שלמה קרעי: לא תוקף.

פנינה תמנו: גם הם שליחי האל.

שלמה קרעי: לא, אבל הם לא יכולים להתעסק עם מדיניות, בשביל זה יש נבחרי ציבור.

שלמה קרעי: הם מתווים מדיניות.

פנינה תמנו: הם מתעסקים במדיניות?

שלמה קרעי: הם לא יכולים.

שלמה קרעי: בטח, בטח, הם פוסלים חוקי-יסוד.

שלמה קרעי: הם פוסלים חוקי-יסוד.

שלמה קרעי: זה מדיניות.

פנינה תמנו: הם מתעסקים במשפט.

פנינה תמנו: חוקי-יסוד, להזכיר לך – מי שמביא זה בסוף כנסת ישראל.

שלמה קרעי: שופט שקם – אתם כל כך שבויים בקונספציה האידיאלית הזאת – –

פנינה תמנו: לא, לא, אני עשיתי קורלציה, אתה מכיר את הביקורות שלי.

פנינה תמנו: די לבקר – – –

שלמה קרעי: – – הממלכתית הזאת, וזה פשוט – אתם לא רואים, לא רואים את התמונה.

פנינה תמנו: אבל לא בהשתלחויות, קרעי, לא בהשתלחויות, ולא בלשפוך את התינוק.

שלמה קרעי: שלום, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: כמה טוב לי שהגעת.

מיקי לוי: שלום.

שלמה קרעי: גם איתן היה נעים בסך הכול.

שלמה קרעי: נהדר.

שלמה קרעי: אתם לא רואים את התמונה, את מה שקורה כאן.

שלמה קרעי: הרי תחשבי: אני אקום בבוקר, אני ארצה לקדם – ראש הממשלה, לא אני או החלופי, יקום בבוקר וירצה לקדם איזשהו נושא, כמה מסננים וכמה אבני נגף יש לו בדרך: את חברי הממשלה, את הכנסת, את הוועדות.

פנינה תמנו: לא, ממש רחמים.

פנינה תמנו: בואו נרחם על ראשי ממשלה – –

שלמה קרעי: תגידי, תגידי – – –

פנינה תמנו: – – שהם לא מצליחים לעשות את העבודה שלהם.

שלמה קרעי: לא, הם מצליחים.

פנינה תמנו: קרעי, קרעי – – –

שלמה קרעי: אבל יש להם ביקורת – –

פנינה תמנו: מנהיגות זה לדעת לייצר – – –

שלמה קרעי: – – ציבורית.

שלמה קרעי: יש להם ביקורת – – –

פנינה תמנו: קרעי, מנהיגות זה לדעת להוביל אחריך אנשים, גם פקידים וגם שרים, במינימום סמכות.

פנינה תמנו: מי שיש לו מנהיגות ומייצר את התנאים ואת ההידברות והדיאלוג – גם ממלכתיות, כן, ממלכתיות, מה שהיה חסר בבית הזה הרבה מאוד זמן, ובממשלה – מצליח גם להוביל תהליכים.

פנינה תמנו: אבל אתה לא יכול להיות כל הזמן עם זעקת הקוזק הנגזל, כאילו אין לך ראש ממשלה – – –

שלמה קרעי: לא, לא, אבל את לא – סליחה, גברתי, לא זאת הייתה כוונתי, את לא – אבל לא השלמתי את דבריי.

פנינה תמנו: – – – סביבו השרים.

פנינה תמנו: הפריעו לו חברי הכנסת, הפריעו לו בג"ץ – אתה נשמע ככה.

שלמה קרעי: אני אומר:

שלמה קרעי: כמה מסננים וכמה ביקורת ציבורית וביקורת פרלמנטרית ותהליכים שאנחנו צריכים לעבור כדי להשלים משהו, כדי לקדם משהו.

שלמה קרעי: אבל תחשבי על שופט עליון, שופט בג"ץ, שקם בבוקר והחליט שלתת לנשים – הממשלה קבעה מדיניות, שנשים יוכלו – עזבי שתמר זנדברג רוצה עכשיו להרוס גם את זה – לתת לנשים דתיות כמה שעות לרחוץ – רשות הטבע.

פנינה תמנו: יש לך רומן עם תמר זנדברג.

שלמה קרעי: זה פשוט בושה וחרפה.

פנינה תמנו: לא, לא, לא, סליחה.

פנינה תמנו: סליחה, אתה לא יכול להגיד על שרה בישראל – – –

שלמה קרעי: לעניינים של יהדות, ההתנהלות שלה היא בושה וחרפה.

פנינה תמנו: אני מבקשת ממך שתחזור בך.

פנינה תמנו: אתה לא יכול להגיד בושה וחרפה.

פנינה תמנו: אתה יכול להגיד על דבריה – – –

שלמה קרעי: נו, די עם הצביעות.

פנינה תמנו: כי זה אישי.

פנינה תמנו: אתה לא יכול להגיד – – –

שלמה קרעי: זה לא אישי.

שלמה קרעי: ההתנהלות שלה היא בושה וחרפה.

פנינה תמנו: אתה יכול להגיד על דברים, על נושאים – – –

שלמה קרעי: ההתנהלות שלה היא בושה וחרפה בכל מה שקשור ליהדות.

שלמה קרעי: תארי לך – עזבי – תארי לך שופט שקם בבוקר ומחליט שהוא מבטל מדיניות.

שלמה קרעי: יש מישהו שמבקר אותו?

שלמה קרעי: יש לו איזה בלם?

שלמה קרעי: יש לו מישהו שיאזן אותו?

שלמה קרעי: הוא עושה מה שמתחשק לו.

שלמה קרעי: זה נראה לך הגיוני שבמדינה דמוקרטית יש כוח כל כך עצום בידיים של חבורת פקידים?

שלמה קרעי: של שופטים, מכובדים ככל שיהיו, ששואבים את המדיניות ואת הרעיונות שלהם מאיזושהי מועצת-על?

פנינה תמנו: אגיד לך רעיון אחר.

פנינה תמנו: אתה מדבר על מדיניות שם, זה כואב לך, כואב לך, אבל אני רוצה להזכיר לך שיום-יום אנשים באים לשופטים, ובסוף יש סופיות דיון ומכריעים את גורלם.

פנינה תמנו: אז אני באמת מתפלאת עליך.

פנינה תמנו: בוא נסגור את כל בתי המשפט, שלא ידונו בשום דבר – – –

שלמה קרעי: לא.

פנינה תמנו: – – לא על דיני משפחה ולא על דברים אחרים, לא באזרחי ולא בפלילי.

פנינה תמנו: אז סליחה.

שלמה קרעי: לא, לא, לא, השופטים – לא, אני מדבר – זאת דמגוגיה, מה שאת אומרת.

פנינה תמנו: סליחה, שופטים – בסוף יש סופיות הדיון.

פנינה תמנו: מה אתה רוצה, להעלות את זה השמיימה?

פנינה תמנו: אולי תביא לפה את כל ההכרעות ונכריע פה.

שלמה קרעי: השרה תמנו שטה, את מדברת באופן מאוד מאוד דמגוגי.

שלמה קרעי: אני לא מדבר על מערכת המשפט, למרות שגם שם צריך הרבה תיקונים.

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: לא, אני מדבר על בג"ץ, על מי שמתיימר להנהיג כאן – –

פנינה תמנו: בית הדין הגבוה לצדק.

שלמה קרעי: – – לקבוע מדיניות במקום נבחרי הציבור.

שלמה קרעי: בג"ץ הוא שחקן פוליטי.

שלמה קרעי: בג"ץ לא עושה, לא פועל בהתאם לחוקים.

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תפגע ככה בבג"ץ.

שלמה קרעי: אתה צודק.

שלמה קרעי: אני אסגור אותם, לא אפגע בהם.

שלמה קרעי: אני אסגור אותם ואקים בית משפט – –

פנינה תמנו: אני אספר לך – – – אתן לך דוגמה.

פנינה תמנו: אתה גם לדעתי תקפת גם את – – – לא, לא, קרעי, אענה לך, אני התחלתי לדבר איתך.

שלמה קרעי: – – לחוקה שייבחר על ידי הכנסת.

פנינה תמנו: – – – מדיניות בתקופת הקורונה, הרבה מאוד ישראלים, ראש הממשלה לשעבר, נתניהו, ראש מפלגתך, סוגר את השמיים, ו-30,000 ישראלים תקועים בחו"ל למעלה מחודש.

פנינה תמנו: אותם אזרחים ניגשים לבג"ץ ומבקשים לחזור הביתה – גם נגמרו להם תרופות, והכסף, ואין להם יותר איפה להיות, אנשים הגיעו למצב שהם ברחוב.

שלמה קרעי: למה את הולכת לדוגמה הזאת ואת לא הולכת להפגנות בבלפור?

פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע, אז מה עשיתם?

פנינה תמנו: מה עשית אתה ושטייניץ וכולם?

פנינה תמנו: אמרתם: צריך לבטל את בג"ץ, אסור שתהיה זכות העמידה.

שלמה קרעי: למה את הולכת לדוגמה הזאת ולא לדוגמה – –

פנינה תמנו: כי זאת דוגמה אנושית, ששם אמרתם: תוקפים פה את בג"ץ במדיניות.

שלמה קרעי: – – של ההפגנות בקורונה?

שלמה קרעי: ההפגנות בקורונה – –

פנינה תמנו: גם אם צעקתי, בממשלה – – – שנייה, שנייה, רגע.

שלמה קרעי: – – שבג"ץ, כשהוא רוצה – – –

פנינה תמנו: אני צעקתי בממשלה את נשמתי, וחילצתי כ-400 ישראלים.

פנינה תמנו: אמרתי: איך אתם יכולים להשאיר אנשים קשישים, עולים, אנשים ברחוב?

פנינה תמנו: אני מבינה, אפשר לבדוק אותם, אפשר לעשות, באמת, לייצר מתווה ירוק, לעשות הכול כדי שלא נכניס לפה נגיפים.

פנינה תמנו: אבל אתם צעקתם כשהם הכריעו שכן יש להם זכות, שצריך לבטל את בג"ץ.

שלמה קרעי: אני לא זוכר את כל פרטי הסיפור שאת מספרת, אבל אם בג"ץ עשה איזה מעשה טוב פעם אחת, זה לא אומר שהוא יכול לקבוע מדיניות.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: תקפתם גם את המעשה הטוב הזה.

שלמה קרעי: לא, אז אני אומר, זה לא משנה, גם נבחרי ציבור יכולים לטעות.

שלמה קרעי: אני לא אומר שטעו בסיפור, אני לא מכיר את הפרטים, אבל נבחרי ציבור יכולים לטעות, ומי שיחליף אותם זה הציבור.

שלמה קרעי: בג"ץ יכול לטעות מיליון ואחת פעם ואין, ואין מי שיחליף אותו.

פנינה תמנו: אתה רוצה לפנות לעם בכל סוגיה?

שלמה קרעי: "אין מי יאמר לו מה תעשה ואין מי יאמר לו מה תפעל" – הוא עושה מה שבא לו, בלי ביקורת.

רם בן ברק: על פי החוק, על פי החוק.

שלמה קרעי: איזה על פי החוק?

שלמה קרעי: הם מבטלים חוקים, רם.

שלמה קרעי: אתה תמים, אתה תמים.

פנינה תמנו: זאת הבעיה – דילגת על – – –

מיקי לוי: בג"ץ, כמה פעמים בג"ץ ביטל חוקים?

שלמה קרעי: זה הלך והתגבר בשנתיים האחרונות.

מיקי לוי: במספרים תגיד לי.

שלמה קרעי: לא יודע, בין 10 ל-20 פעמים בשנתיים האחרונות.

מיקי לוי: 18 מקום המדינה.

שלמה קרעי: לא, לא, אבל הכול קרה בשנים האחרונות.

מיקי לוי: 18 מקום המדינה.

פנינה תמנו: – – – בארבע השנים האחרונות.

שלמה קרעי: אבל רובם ככולם – וגם פעם אחת זה יותר מדי, אדוני היושב-ראש, פעם אחת זה יותר מדי.

שלמה קרעי: ולבטל פעם – – –

פנינה תמנו: – – – אדוני היושב-ראש – – –

שלמה קרעי: לא, לא, לא, רגע, אדוני היושב-ראש, כמה פעמים בכנסת נמנעו מלחוקק חוקים ונמנעו מלתקן תקנות בגלל מה שיגיד בג"ץ?

רם בן ברק: לא – – –

מיקי לוי: זו לא בעיה של בג"ץ.

שלמה קרעי: אה, לא בעיה של בג"ץ.

מיקי לוי: זו בעיה של המחוקק.

שלמה קרעי: בוודאי שכן.

שלמה קרעי: בג"ץ הפך את עצמו למפלצת, לנבחר-העל, שהוא מחליט.

שלמה קרעי: בסדר, אתה תמחה, זכות המחאה שמורה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: לא, זה לא יפה.

שלמה קרעי: לא, זה כן, זה מה שקרה.

שלמה קרעי: כי ברגע שבג"ץ רומס את נבחרי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בג"ץ לא מתערב ולא רומס את העם, הוא מגן העם.

שלמה קרעי: הוא פסל חוק-יסוד.

שלמה קרעי: תגיד, חוק-יסוד, הרשות המכוננת – נו, באמת.

שלמה קרעי: נו, באמת.

פנינה תמנו: סליחה, סליחה, הכנסת קבעה באיזה מצבים פוסלים חוק.

פנינה תמנו: אתה לא תצייר את השופטים כאנשים – – –

רם בן ברק: – – –

שלמה קרעי: הכנסת לא קבעה.

שלמה קרעי: הכנסת, בשום מקום – סליחה, את מדברת לא מתוך ידיעה בעניין הזה.

פנינה תמנו: אני מתפלא עליך, כי אתה, כי אתה, כי אתה – – –

שלמה קרעי: הכנסת לא קבעה בשום מקום ולא נתנה בשום מקום סמכות לבג"ץ לפסול אפילו קוצו של פסיק של חוק.

שלמה קרעי: אין מקום כזה בשום חוק בספרי החוקים של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: ולכן, הפתרון שלהם – –

רם בן ברק: – – – יש – – –

פנינה תמנו: – – – על מה אתה מדבר?

פנינה תמנו: על מה אתה מדבר?

פנינה תמנו: נו, באמת.

פנינה תמנו: עכשיו, אדון קרעי – – –

רם בן ברק: – – – אתה לא יכול לפגוע – – –

שלמה קרעי: נכון, נכון.

שלמה קרעי: ואם אתה תפגע, ואם אתה תפגע, ואם אתה תפגע, יבוא הציבור ויחליף אותך.

שלמה קרעי: ואם בג"ץ יפגע במיעוטים?

שלמה קרעי: על מי אתה סומך יותר, על 61 חברי כנסת או על חמישה מתוך תשעה שופטים או שניים מתוך שלושה שופטים?

רם בן ברק: אני ממש לא, אני לא – – –

פנינה תמנו: אתה – – –

שלמה קרעי: הרי ראית, הרי זכות השיבה – מה אמר איימן עודה?

שלמה קרעי: עוד שופט אחד ליברלי והיינו עכשיו עם מאות אלפי פלסטינים במדינת ישראל.

שלמה קרעי: מוחקים את המדינה הזו.

רם בן ברק: – – –

שלמה קרעי: אתה יכול לאפשר להם לעשות נזק כל כך גדול למדינת ישראל?

שלמה קרעי: עוד שופט אחד ליברלי.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

פנינה תמנו: אתה לא – – – אתה בעצם יוצא – אתה גם נגד התורה ונגד – – –

רם בן ברק: אני לא מאמין בשום – – –

שלמה קרעי: חס וחלילה, לא נגד החוק, בעד החוק.

שלמה קרעי: בג"ץ הוא שיוצא נגד החוק.

פנינה תמנו: אני רוצה להגיד לך, אני יודעת לבקר את המשטרה וגם את בתי המשפט.

פנינה תמנו: אני בעד ביקורת, אבל פה זה כבר לא ביקורת.

פנינה תמנו: אתה לא רוצה שתהיה שום ערכאה שיוכלו לברר – – – נבחרי ציבור – – –

שלמה קרעי: לא, שתהיה.

שלמה קרעי: לא, לא, אבל את לא שמעת אותי על הסוף.

שלמה קרעי: אני הגשתי הצעת חוק, השרה תמנו שטה, להקים בית משפט לחוקה, בית משפט שתהיה לו סמכות לפסול חוקים.

פנינה תמנו: – – –

אוריאל בוסו: לא.

אוריאל בוסו: את יכולה לשבת פה יומיים ולדון בחוק, ובית המשפט יבטל את זה.

אוריאל בוסו: מה עשית?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בית משפט שייבחר על ידי הכנסת בהצבעה חשאית – – –

פנינה תמנו: פה זה לא אמריקה.

פנינה תמנו: פה זה לא אמריקה.

שלמה קרעי: שהשופטים ייצגו אתיופים, חרדים, ערבים, מזרחים, שופטים שיעברו שימוע.

פנינה תמנו: מעניין מי מינה את השופטים במשך 12 שנים – – –

שלמה קרעי: מי?

שלמה קרעי: אילת שקד, החברה שלהם.

שלמה קרעי: אילת שקד, החברה שלהם.

שלמה קרעי: גדעון סער, בשר מבשרה של הפרקליטות.

פנינה תמנו: מי היה ראש ממשלה 12 שנים?

פנינה תמנו: על מה אתם מלינים?

פנינה תמנו: כמה מינויים היו בעליון?

פנינה תמנו: כמה מינויים היו באשקלון, במחוזי?

שלמה קרעי: קודם כול, טעויות היו.

שלמה קרעי: לא חסר טעויות.

פנינה תמנו: תפסיקו, תפסיקו להתבכיין על עבודתכם שלכם.

פנינה תמנו: פשוט לא להאמין.

רם בן ברק: הם לא מסוגלים – – – הם לא מסוגלים – – –

פנינה תמנו: 12 שנה, והם מתנהגים כאילו האנשים האלה קמו כרגע ופשוט מינו את עצמם להיות שופטים.

רם בן ברק: – – –

שלמה קרעי: אגב, גברתי השרה, אני לא יודע אם היית כאן במליאה לפני – – –

פנינה תמנו: כמה התחלפו?

פנינה תמנו: כמה שופטי עליון התחלפו מאז שנתניהו היה ראש ממשלה?

שלמה קרעי: תלוי, זה לפי הזה שלהם.

פנינה תמנו: יותר ממחצית.

שלמה קרעי: נו, מה זה אומר?

פנינה תמנו: אז מה זה אומר?

פנינה תמנו: אז אתם תפסיקו, תפסיקו להתבכיין.

פנינה תמנו: כאילו השופטים קמים בבוקר – – –

שלמה קרעי: מה זה אומר?

שלמה קרעי: אבל את יודעת שיש להם זכות וטו בוועדה לבחירת שופטים.

שלמה קרעי: יש להם זכות וטו, יש להם זכות וטו בוועדה לבחירת שופטים.

פנינה תמנו: קרעי, אין לי בעיה להקשיב לדברים שלך שעות ארוכות, אבל אני גם רוצה לשמוע דברי אמת.

פנינה תמנו: אתה יכול להגיד: נכשלנו, נכשלנו.

פנינה תמנו: נתניהו – – –

שלמה קרעי: קודם כול, ודאי שהיו טעויות.

שלמה קרעי: אז אני אומר, אז אני אומר: עם בג"ץ נכשלנו.

שלמה קרעי: אמרתי לך בפתח הדברים.

שלמה קרעי: לא הצלחנו עד היום לסגור אותו.

שלמה קרעי: לא הצלחנו עד היום לסגור אותו.

פנינה תמנו: ועם חוק ההגירה, חוק-יסוד: ההגירה, תגיד: נכשלנו.

שלמה קרעי: חוק ההגירה – נכשלנו, כי אילת שקד הכשילה אותו.

שלמה קרעי: היא הכשילה אותו.

שלמה קרעי: אילת שקד הכשילה אותו.

שלמה קרעי: אילת שקד, אילת שקד, הכשילה.

פנינה תמנו: – – – נכשלנו.

פנינה תמנו: תגיד: נכשלנו – – – ההגירה – – –

מיקי לוי: היא הכניסה, אבל, הכניסה שופטי עליון שמרנים.

מיקי לוי: זו הפעם – – – היא הכניסה יותר משני שופטי עליון שמרנים.

שלמה קרעי: זה לא עוזר, כל עוד יש להם זכות וטו בוועדה לבחירת שופטים.

שלמה קרעי: מכניסים אחד ככה ומכניסים אולי שניים שמרנים, וזה לא מספיק.

שלמה קרעי: זה לא מספיק.

מיקי לוי: אבל הכניסה, נדמה לי, שניים או שלושה, שניים או שלושה שופטים – – –

שלמה קרעי: זה לא מספיק, זה לא מספיק.

שלמה קרעי: צריך שופטים שייצגו את העם, לא שופטים שבוחרים את עצמם.

מיקי לוי: יש שם מאוד מאוד הטרוגניות.

פנינה תמנו: אדוני היו"ר – – –

שלמה קרעי: ממש לא.

שלמה קרעי: כשאתה רואה – איך אומר איימן עודה?

שלמה קרעי: עוד שופט אחד ליברלי והייתה לנו כאן זכות השיבה.

מיקי לוי: נו, עזוב, אתה יודע כמה אמירות.

מיקי לוי: נו, מה – – –

שלמה קרעי: מה זה "אמירות"?

שלמה קרעי: זה היה בפועל, חמישה נגד ארבעה.

מיקי לוי: מצוין, זו הדמוקרטיה הישראלית.

שלמה קרעי: איזה דמוקרטיה בדיוק?

שלמה קרעי: שופטים שבוחרים את עצמם זה דמוקרטיה?

מיקי לוי: יופי של דמוקרטיה.

פנינה תמנו: מה זה "שבוחרים את עצמם"?

פנינה תמנו: ועדה – – –

מיקי לוי: תראה, שרה הכניסה שני שופטים שמרנים.

שלמה קרעי: גברתי השרה, גברתי השרה – – –

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש – – – והוא אומר: נכשלנו.

פנינה תמנו: אתה אומר: נכשלנו עם השופטים; אתה אומר: נכשלנו עם חוק-יסוד: ההגירה.

פנינה תמנו: אני יכולה להביא שורה של דברים – – –

שלמה קרעי: אמרתי: אילת שקד הכשילה את חוק-יסוד: ההגירה.

שלמה קרעי: גברתי השרה, אתם עוד לא התחלתם, רק שבועיים בממשלה, ורק כישלונות.

שלמה קרעי: על מה את מדברת?

פנינה תמנו: – – – ועדת חקירה במירון – נכשלתם.

פנינה תמנו: אנחנו מתקנים.

שלמה קרעי: סליחה?

שלמה קרעי: את מי שמתם בראש הוועדה לחקירת האסון במירון?

שלמה קרעי: את מי שמתם?

שלמה קרעי: את מי שמתם?

שלמה קרעי: את מי שמתם?

שלמה קרעי: את נאור ואת חיות, ששתיהן, לפני עשור – – –

פנינה תמנו: אתה רוצה להאשים את נאור גם – – –

שלמה קרעי: הם לא נתנו למדינה להלאים את מתחם הרשב"י.

שלמה קרעי: את לא נותנת לעובדות לבלבל אותך.

שלמה קרעי: את לא נותנת לעובדות לבלבל אותך, השרה.

מיקי לוי: אני אגיד לך את העובדות.

מיקי לוי: אני הייתי סגן שר האוצר כשביקשנו להלאים – – – המפלגות החרדיות הפילו את זה.

מיקי לוי: נקודה.

שלמה קרעי: בג"ץ הפיל את זה.

שלמה קרעי: עזוב את המפלגות החרדיות.

שלמה קרעי: המדינה הלכה לבג"ץ וביקשה להלאים, ומי דחה אותה?

שלמה קרעי: חיות ונאור.

פנינה תמנו: תפסיק להאשים את – – – יש לי ביקורת על הרבה – – –

אוריאל בוסו: – – –

שלמה קרעי: חיות ונאור, תבדקי.

שלמה קרעי: אבל תבדקי את עצמך.

שלמה קרעי: חיות ונאור ישבו בהרכב של שלושה שופטים שדחה את הבקשה של המדינה, שרצתה להלאים את מתחם הקבר.

שלמה קרעי: חיות ונאור.

שלמה קרעי: ונותנים לחתולים לשמור על השמנת.

פנינה תמנו: אבל מר קרעי, אני נותנת לך שנתיים בראשות ממשלה, שלוש שנים בראשות ממשלה – 12 שנים.

שלמה קרעי: אתם בכלל ממשלה, אתם בכלל ממשלה של חתולים.

שלמה קרעי: את יודעת, גברתי השרה, לא אומרים "להקת חתולים", כי חתולים לא גדלים בלהקה.

שלמה קרעי: בלהקה פועלים ביחד.

שלמה קרעי: אומרים: מושבת חתולים, כי חתולים פועלים לבד, כמו שאתם, בממשלה שלכם.

שלמה קרעי: כל אחד מושך לכיוון אחר – ימין, שמאל, ערבים.

שלמה קרעי: אין לכם שום הסכמה.

שלמה קרעי: חוץ משנאת נתניהו אין שום דבק שמדביק אתכם בממשלה הזו.

פנינה תמנו: בוא, אני אספר לך משהו – – – אני הייתי בישיבה – – –

שלמה קרעי: רגע, אני רוצה להשלים.

שלמה קרעי: אני רוצה להשלים.

שלמה קרעי: אתם לא סתם מושבת חתולים – אתם מושבת חתולים ששומרים על השמנת.

שלמה קרעי: את חיות ונאור שמתם בראשות הוועדה לבדיקה שלהם; את ליברמן – – –

פנינה תמנו: אתה מאשים אותי שאני שומרת על השמנת?

שלמה קרעי: הממשלה, לא את באופן אישי.

שלמה קרעי: אמרתי כבר: את בסדר – הממשלה.

שלמה קרעי: את ליברמן, יושב-ראש המפלגה המושחתת ביותר שהייתה כאן אי-פעם, שמתם כשר האוצר.

שלמה קרעי: את קריב שמתם להשגיח – משגיח הכשרות של היהדות – יושב-ראש ועדת חוקה.

פנינה תמנו: – – – יום של – – –

שלמה קרעי: בואי, לא חסרות דוגמאות.

שלמה קרעי: עוד לא התחלתם.

שלמה קרעי: אתם ממשלה שנותנת לכל אחד שרוצה להרוס משהו.

שלמה קרעי: את שאשא ביטון, את שאשא ביטון, שמתם בקבינט הקורונה.

פנינה תמנו: – – – אנחנו בתקופת בין המצרים.

פנינה תמנו: בוא, הינה, אנחנו בבין המצרים.

פנינה תמנו: תביא איזה דבר תורה של אחדות.

שלמה קרעי: תגידי, זה לא ממשלה של חתולים ששומרים על השמנת?

שלמה קרעי: קשה למצוא משהו, דוגמה יותר מנצחת מזה.

פנינה תמנו: חבר הכנסת קרעי, שמעתי שאתה תלמיד חכם.

פנינה תמנו: תראה, אפשר דבר תורה.

פנינה תמנו: אנחנו בתקופת בין המצרים.

מיקי לוי: השרה יפעת שאשא ביטון הייתה שרה בממשלתו של נתניהו, שרת השיכון.

שלמה קרעי: מה לעשות?

שלמה קרעי: מה לעשות?

שלמה קרעי: בלית ברירה.

שלמה קרעי: לא, היא לא הייתה.

שלמה קרעי: בפעם האחרונה היא הייתה יושבת-ראש ועדת הקורונה.

פנינה תמנו: בלית ברירה.

מיקי לוי: שרת השיכון.

מיקי לוי: תשאל את השרה תמנו שטה.

שלמה קרעי: בסדר, לא יודע.

שלמה קרעי: מה שהיה לפני זמני פחות מעניין.

שלמה קרעי: אבל מה שברור הוא שבתפקידה כיושבת-ראש ועדת הקורונה היא הייתה כושלת ביותר ודרדרה אותנו לתהומות.

שלמה קרעי: גברתי השרה – אבל לפני כן, חברים, אני רוצה לומר לכם: אני כאן איתכם.

שלמה קרעי: אדוני היושב בראש, למדתי ממך את רזי הפיליבסטר, וזוהי רק ההתחלה, אתה יודע.

שלמה קרעי: אבל היה כנס שערכו, והייתי צריך להיות אחד מאורחי הכבוד בכנס, של חבריי מריאל מורלי ויוסי בן גיגי, כנס גדול, כאן בירושלים.

שלמה קרעי: שניים אחרים הלכו, גם היו מוזמנים, אבל אני נשארתי כאן, איתכם, ואני רוצה מכאן להודות לכל החברים שהגיעו לכנס הזה, וליבי איתכם.

שלמה קרעי: השרה, לפני שאת – – –

פנינה תמנו: אני לא הולכת – – –

שלמה קרעי: אה, בטלפון.

שלמה קרעי: את תורנית, אני יודע.

רם בן ברק: לרגע חשבת שהיא באה בשבילך, לא?

שלמה קרעי: האמת, היא נהנית פה.

שלמה קרעי: גם אני נהנה.

שלמה קרעי: אבל גברתי השרה, כדאי שתיכנסי לטלפון ותבדקי.

שלמה קרעי: אני חושב שכדאי שתוציאי גינוי למה שאמר קודם, באופן מאוד נבזה ובזוי, חברך לקואליציה, חבר הכנסת אבידר – אמר לגלית דיסטל, כשהוא עמד כאן על הבמה: תמחקי את שם המשפחה של הגרוש שלך.

שלמה קרעי: תגידי, זו אמירה שמתאים לומר מעל הדוכן במליאה הכנסת – ולא רק מעל הדוכן – לחברת כנסת, או לאישה בכלל?

שלמה קרעי: תמחקי את שם המשפחה של הגרוש שלך.

שלמה קרעי: איך אתם מחזיקים אנשים כאלה אצלכם בקואליציה?

שלמה קרעי: זה מדהים אותי כל פעם מחדש.

שלמה קרעי: אני – – –

פנינה תמנו: זה לא קשור לקואליציה–אופוזיציה.

פנינה תמנו: כבודן של נשים בבית הזה צריך להישמר, כולל ההתנהגות כלפי עידית סילמן.

שלמה קרעי: את מגנה?

פנינה תמנו: אני מגנה כל פגיעה באישה כאישה או כל התייחסות לנושא או עניין אישי.

פנינה תמנו: אין לזה מקום בכלל.

שלמה קרעי: אז את מגנה.

שלמה קרעי: בסדר.

שלמה קרעי: יפה.

פנינה תמנו: ואני חושבת, אני חושבת, אדוני היושב-ראש – ואני בטוחה שאתה תוביל את זה, שיהיה פה מעט – לא הדר; שיהיה כבוד מינימלי, עם קוד מינימלי, בטח כלפי נשים.

פנינה תמנו: אני חושבת שיש פה הידרדרות שהיא לא נורמלית.

שלמה קרעי: אני מסכים ומקבל.

שלמה קרעי: אני חושב שזה ראוי להערכה שאת מגנה חבר קואליציה על אמירה כל כך מבישה.

פנינה תמנו: אתה מגנה?

פנינה תמנו: ואתה מגנה את זה שלא יגידו לנשים "ילדות קטנות", כאילו הן מנהיגות בחסד?

שלמה קרעי: אני חושב שאותו אחד שאמר את האמירה הזאת התנצל.

פנינה תמנו: לא לא לא.

פנינה תמנו: לא כולם התנצלו.

שלמה קרעי: התנצל.

שלמה קרעי: התנצל.

פנינה תמנו: היו כאלה שלא התנצלו, והאמירה נאמרה פעם אחר פעם – – –

שלמה קרעי: לא לא לא.

שלמה קרעי: הוא התנצל.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: זה שגוערים – – –

פנינה תמנו: חבר הכנסת זוהר התנצל.

פנינה תמנו: אחרים לא התנצלו.

פנינה תמנו: אני אומרת לך, אמירה מקטינה, שוביניסטית, של גברים שמפחדים מניהול של אישה.

שלמה קרעי: אני לא שמעתי אמירות אחרות חוץ מהאמירה של חבר הכנסת זוהר.

פנינה תמנו: – – – אתה מגנה?

שלמה קרעי: מה?

שלמה קרעי: ודאי שאני מגנה.

פנינה תמנו: זו התחלה טובה לשמוע פה – – –

שלמה קרעי: אבל אני לא, אבל אי-אפשר – אבל אני נגד מה שאתם עושים.

שלמה קרעי: אתם מנסים לסתום את הפיות.

שלמה קרעי: לאורך כל הדרך – – –

פנינה תמנו: אני לא – אני לא חושבת שכרגע הסוגיה – – –

שלמה קרעי: גם כשהימין – – –

שלמה קרעי: אנחנו מדברים פה על שיח ותרבות.

שלמה קרעי: הרי מה עשיתם לאורך כל הדרך של הקמת הממשלה?

פנינה תמנו: אתה לא יכול להגיד לי "בושה וחרפה"; אתה לא יכול להגיד לי "ילדה קטנה" – – –

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: "בושה וחרפה" אפשר להגיד.

שלמה קרעי: למה אם זה – – –

פנינה תמנו: – – – כל הדברים האלה, לא צריך להיות – – –

שלמה קרעי: אני אגיד לך מה, כל אמירה – אם גבר היה יושב בראשות הוועדה, הייתי אומר גם לו "בושה וחרפה", אז גם לה אפשר להגיד.

פנינה תמנו: לא "בושה וחרפה".

פנינה תמנו: לא, לא.

פנינה תמנו: אני לא מדברת על זה.

שלמה קרעי: אלא מה?

פנינה תמנו: אני חייבת לומר: ראוי שנשמור על כבודה של הכנסת, וגם של הממשלה.

פנינה תמנו: גם חילוקי דעות יכולים להיות, לוהטים כמה שיהיו, תוך שמירה על הכבוד.

פנינה תמנו: תסכים איתי שזה יכול לקרות?

פנינה תמנו: לכן אמרתי שעניין של אדם באופן אישי הוא בושה וחרפה.

פנינה תמנו: אמרת, אחר כך חזרת בך.

פנינה תמנו: אמרת: אני מתכוון – – –

שלמה קרעי: ההתנהלות היא בושה וחרפה, נכון.

פנינה תמנו: על ההתנהלות אפשר לדבר.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

שלמה קרעי: רק כשאומרים "בושה וחרפה", מדברים על ההתנהלות, לא מדברים – – –

פנינה תמנו: ההתנהלות – אתה יודע – – –

שלמה קרעי: וחוץ מזה – – –

פנינה תמנו: – – – ההתנהלות – – –

שלמה קרעי: אבל אני חייב לומר לך, אני חייב לומר לך: לא שמענו אפילו צליל של גינוי מכל החברים שלך בקואליציה כשרמסו את ראש הממשלה ובני משפחתו וכשבאו עם מיצגים מזעזעים לבלפור שהיו כלפי אשתו.

פנינה תמנו: איך אתה אומר דבר כזה?

שלמה קרעי: לא שמענו, לא שמענו גינוי.

שלמה קרעי: הכול היה מותר.

פנינה תמנו: קודם כול, זה שקר וכזב.

פנינה תמנו: אני עצמי – – –

שלמה קרעי: להפך, אולפני התקשורת עודדו אותם – –

פנינה תמנו: אני עצמי הופעתי בכתבת מגזין – –

שלמה קרעי: – – וספרו כל שבוע מחדש.

פנינה תמנו: – – ואמרתי שאין לזה מקום.

שלמה קרעי: אה, אין לזה מקום?

שלמה קרעי: אוי, איזה – – –

פנינה תמנו: אני אמרתי, אני דיברתי, וראש הממשלה, אגב, אמר לי שהוא ראה והוא מודה לי, אבל זה לא העניין.

שלמה קרעי: אז אמרתי: את צדיקה בסדום.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: אני לא צדיקה בסדום, והיו גם אחרים, לדעתי, שגינו את הדבר הזה.

שלמה קרעי: את יודעת מה – – –

פנינה תמנו: אין מקום להחפיץ נשים.

פנינה תמנו: אין מקום להתייחס לנשים על פי מיניותן.

פנינה תמנו: אין מקום להחפיץ נשים.

שלמה קרעי: וגם אין מקום – – –

פנינה תמנו: אנחנו בשנת 2021.

פנינה תמנו: זה לא משנה באיזה צד של הפוליטיקה, באיזה מתרס.

פנינה תמנו: אנחנו נעמוד על הרגליים האחוריות שלנו כדי לשמור על כבודן של נשים, בטח בכנסת, כי אנחנו – – –

שלמה קרעי: ואת גם תיאבקי בתמר זנדברג, שרוצה להדיר נשים מלהתרחץ במעיינות בטבע, שהיא לא נותנת להן אפילו שעה אחת בחודש?

שלמה קרעי: את תילחמי על כבודן?

פנינה תמנו: אני מאמינה שהנושאים האלה – בסופו של דבר הם דברים פתירים.

פנינה תמנו: אני רוצה לומר לך שהשרים מאוד קשובים.

פנינה תמנו: לא ראיתי כאן שר שחושב שהוא מייצג רק את החילונים או שר אחר שחושב שהו מייצג רק את הדתיים.

שלמה קרעי: אבל הינה, את רואה מה ההחלטות שמתקבלות.

שלמה קרעי: איך את אומרת את זה?

שלמה קרעי: מרב מיכאלי – –

פנינה תמנו: – – – זו לא החלטה שהתקבלה, תהיה רגוע.

שלמה קרעי: – – רוצה לפתוח הכול בשבת: תחבורה בשבת ומסחר בשבת.

שלמה קרעי: איזה ממשלה לא מדירה – נו, באמת.

פנינה תמנו: – – – אין לי ספק שכל – – –

שלמה קרעי: שתמר זנדברג לא רוצה לתת, לאפשר, לנשים חרדיות ומוסלמיות להתרחץ אפילו שעה אחת בחודש, לפי המלצות הרשות להגנת הטבע.

פנינה תמנו: אני לא – – – מאמינה – – –

שלמה קרעי: מה, היא אמרה את זה.

פנינה תמנו: תמר זנדברג היא אישה קשובה.

מיקי לוי: הידברות.

מיקי לוי: הידברות.

מיקי לוי: בסוף תהיה הידברות.

פנינה תמנו: בדיוק, והיא גם שרה קשובה – – – תקשיב – – –

שלמה קרעי: אני רוצה להגיד לך, גברתי השרה: אתם באים, ועל כל אמירה על גבול אולי של פגיעה, שאפשר לבחון את זה – כן פגיעה אישית, לא פגיעה אישית – אתם יוצאים בזעקות שבר.

שלמה קרעי: אבל כשפגעו באשת ראש הממשלה, שבוע אחרי שבוע, יום אחרי יום, כל ערב בקריאות בוטות, במיצגים מזעזעים, כולם, כל הפמיניסטיות וכל השמאל – שעכשיו את רואה איך הם מזדעקים – שתקו.

שלמה קרעי: דממה.

שלמה קרעי: להפך, אפילו אולי היו שם בהפגנות ביחד איתם.

שלמה קרעי: אז אל תספרו לנו סיפורים על שיח מכובד.

שלמה קרעי: השיח שלנו מאוד מאוד מכובד, ואם אנחנו נגיע רק ל-20% מהשיח המבזה של השמאל כלפי הימין, כלפי משפחתו של ראש הממשלה, נהיה רשעים גמורים, אם נגיע רק ל-20%.

שלמה קרעי: בינתיים אנחנו שומרים מאוד על ממלכתיות.

פנינה תמנו: זה ממלכתי מאוד, מה שהיה פה אתמול, הא?

פנינה תמנו: אז מה מחכה לנו?

פנינה תמנו: זכינו – – –

שלמה קרעי: אנחנו מאוד ממלכתיים.

פנינה תמנו: מאוד ממלכתיים.

שלמה קרעי: אנחנו הממלכתיים, הימין הממלכתי האמיתי.

שלמה קרעי: את יודעת, אני מתקשה לומר – – –

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני מתקשה לומר לרם בן ברק – הוא אחלה יושב-ראש, עדין, מנומס, אפילו הורדתי ל-30 הסתייגויות רק בשביל לכבד אותו.

שלמה קרעי: אבל כשאני רואה איך בועז טופורובסקי ועוד אחרים מתנהגים, משתלחים ורומסים את הזכויות של המיעוט עכשיו בכנסת, אני מתקשה לומר לכם – כמו שחלק מחבריי אומרים: זה יחזור אליכם כבומרנג, כי אנחנו לא מתנהגים ככה; לא יכולים להגיע לרמה כזאת של רמיסת זכויות כמו שהם מתנהגים אלינו.

שלמה קרעי: ולכן, כשאת מדברת על ממלכתי, אז כן, כדאי שתחזרי אחורה לשנה שעברה ותראי איך התנהגו כלפיכם חברי יש עתיד – את זוכרת את זה, את היית שם – בוועדה המסדרת כשעברת לכחול לבן.

שלמה קרעי: את זוכרת איך הם התנהגו – באיזה קללות, איך הוציאו אותם – – –

פנינה תמנו: תראה, אחת המשימות – – –

שלמה קרעי: אנחנו היום ממלכתיים, ומדברים באופן ראוי, ומנסים להשתמש בכלים הפרלמנטריים שעומדים לרשותנו כדי להפיל את הממשלה, זה נכון, כי מבחינתנו אתם ממשלה כושלת, ממשלת הונאה שגנבה את המנדט מהעם.

פנינה תמנו: אחת המשימות שלנו דווקא – – – בבין המצרים שווה לומר את זה – – – כולם, אחריות כוללת של נבחרי הציבור – זה להוביל לתקופה שהשיח פחות אלים, פחות מסית, פחות משסע, ולזה אני לא חושבת שיש צביון או צבע אידיאולוגי ופוליטי.

פנינה תמנו: אני חושבת שזה מתחיל בכל אחד ואחת מאיתנו במקום להלין על האחר.

שלמה קרעי: הכול בסדר, אבל אי-אפשר להיות צבועים.

שלמה קרעי: הצביעות הורגת.

שלמה קרעי: אני לא רוצה להזכיר מי קרא לגדי יברקן כאן בוגד כשהוא עבר לליכוד, ועוד שמות גנאי כאלה ואחרים מפה ועד להודעה חדשה, אבל אנחנו באמת – ההתנהגות שלנו היא ממלכתית, אבל מתנהגים אלינו ברמיסה: מוציאים, לא נותנים לדבר, לא נותנים זכויות דיבור, והדברים האלו הם בעייתיים מאוד.

שלמה קרעי: אני מאוד מקווה שיושב-ראש הכנסת, שתפר לעצמו חליפה של ממלכתיות מאז שהוא קיבל את התפקיד – –

מיקי לוי: זה שישה חודשים.

שלמה קרעי: זה שישה חודשים.

שלמה קרעי: – – יגן על כבודנו ועל זכויותינו בכנסת הזאת.

שלמה קרעי: רבותיי, אני רוצה, במעט הזמן שנשאר לנו – אי-אפשר גם לקחת את השעתיים וחצי של אופיר סופר, נכון?

מיקי לוי: – – –

שלמה קרעי: יש מישהו שרוצה?

שלמה קרעי: דודי אמסלם רוצה שעתיים וחצי במקום סופר.

מיקי לוי: קודם כול, זה לא שעתיים וחצי.

פנינה תמנו: אריה, אני מסיימת תורנות ב-22:00.

פנינה תמנו: אני בעד שתמשוך את – – –

שלמה קרעי: אני עד 22:00.

שלמה קרעי: אני עד 22:00 פה.

פנינה תמנו: אנחנו יד ביד, מה שנקרא, עד הסוף.

שלמה קרעי: בכל מקרה, הממשלה הזאת, למרות – – –

פנינה תמנו: צדיק, אנחנו ביקשנו, אולי אם אתה יכול, השרה מבקשת ממך – – – בין המצרים, תביא איזה דבר תורה.

שלמה קרעי: כבר אני מגיע.

פנינה תמנו: נראה לי שאתה תלמיד חכם.

שלמה קרעי: כבר אני מגיע לדבר תורה.

שלמה קרעי: אני אחשוב על משהו תוך כדי תנועה.

שלמה קרעי: אני רוצה, לפני דבר תורה ולפני שאני אעבור עוד פעם לשאלות הצופים – כי הן הולכות ונערמות כאן – לדבר על משהו שמאוד מצטרף ומתחבר, כמו חלק שחסר בפאזל הזה של הנדסת התודעה, של התקשורת שמאתרגת, כמו שהראיתי בתחילת הדברים.

שלמה קרעי: את לא היית כאן, אני חושב, כשהקראתי את כל המחמאות לממשלת היפים והאמיצים, כשהתקשורת מאתרגת, כשמערכת המשפט מאתרגת.

שלמה קרעי: אין שום חקירות על הממד החמישי, אין שום חקירות על דברים שיכולים להיות כאן אצל חברי קואליציה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי עשיתם, שילמתם, הפלתם את נתניהו מראשות הממשלה, ועכשיו אתם מאותרגים לנצח-נצחים, עד שתעשו משהו לא בסדר.

שלמה קרעי: יחד עם זאת, אתם מחזירים את הקרן להנדסת התודעה, קרן וקסנר; קרן וקסנר, שלא מסתפקת באתרוג של נבחרי הציבור ושל מערכת המשפט בתקשורת אלא גם לוקחת את אותם 2,000-1,000 פקידי ציבור בכירים ומעבירה אותם הנדסת תודעה – עד כמה הערכים הפרוגרסיביים, ערכי השמאל, האנטי-יהדות, הם הערכים הטובים, ומלמדת אותם, ונותנת להם מתנה בשווי של כמיליון שקל, שוחד, שוחד שגורם להם בסוף להנדס את התודעה ולעבור לצד הנכון של המפה הפוליטית.

שלמה קרעי: אז אני רוצה – –

קריאה: – – –

שלמה קרעי: – – אחרי שלפני שנה, לפני שנה אני זימנתי דיון דחוף בוועדת החוקה על העניין הזה, והבאנו הוכחות לזה שהם קרן מאוד מאוד בעייתית, ששוטפת מוחות של בכירי המגזר הציבורי בהנדסת תודעה, והעפנו אתם משירות המדינה – התקבלה החלטה של מנכ"ל משרד ראש הממשלה: אין יותר קרן וקסנר – הממשלה הזאת מחזירה אותם.

שלמה קרעי: לכן, זה הזמן אולי לחזור ולומר את הדברים שאמרתי בזמנו על קרן וקסנר.

שלמה קרעי: אז הפוגה מהדברים על הממשלה – זה גם קשור לזה, כי הממשלה הזו עושה את כל הדברים שאני עכשיו אדבר עליהם.

שלמה קרעי: לא ביקשתי את הדיון הזה – כך אמרתי לפני שנה – כדי להלין על פעילותה העצמאית של קרן כלשהי.

שלמה קרעי: אין לי טענות כלפיהם.

שלמה קרעי: הם מנסים לקדם את מה שחשוב וראוי בעיניהם.

שלמה קרעי: הם גם רשאים לעשות מה שהם רוצים ואיפה שהם רוצים, בהתאם לחוק של המדינה שבה הם פועלים.

שלמה קרעי: הטענה שלי היא כלפי מקבלי ההחלטות במדינת ישראל.

שלמה קרעי: המטרה שלי היא לגרום לכך שמדינת ישראל וכל רשות שלה – נציבות שירות המדינה, המשטרה, הצבא, הפרקליטות – שלום, השר פריג'.

שלמה קרעי: אתה עכשיו מחליף?

עיסאווי פריג': אני מחליף, אבל תגיד, יש לך עוד הרבה מה להגיד?

שלמה קרעי: כל עוד יהיה לי זמן.

עיסאווי פריג': בשביל מה?

עיסאווי פריג': תכתוב את זה בספר, תחלק לנו וגמרנו.

שלמה קרעי: תגיד, בשביל מה אתה שר בממשלה כזאת, פריג'?

שלמה קרעי: מה נתנו לך?

שלמה קרעי: נתנו לך גם כן כמו שנתנו לעבאס?

שלמה קרעי: מה-53 מיליארד שקל קיבלת משהו?

עיסאווי פריג': לא קיבלתי.

שלמה קרעי: המטרה שלי היא לגרום לכך שמדינת ישראל וכל רשות שלה – נציבות שירות המדינה, המשטרה, הצבא, הפרקליטות, בתי המשפט וכל רשות אחרת – לא ישלחו פקידים אל הלא-נודע.

שלמה קרעי: אהוד ברק הוא סיפור גדול תקשורתית, וגם עליו אדבר, אבל מה שמעניין את אזרחי ישראל זה ההשפעה של הקרן על פקידי הציבור שלנו באופן אנטי-דמוקרטי, ואולי אף אנרכיסטי.

שלמה קרעי: מה שמעניין את אזרחי ישראל זה ניקיון הכפיים והאי-תלות של עובדי הציבור שלנו ממחויבות לקרן זרה, לאחר שקיבלו, במישרין או בעקיפין, מתנה של קרוב למיליון שקל.

שלמה קרעי: מה שמעניין את אזרחי ישראל הוא מה הם עושים בקרן עם המידע האדיר שיש להם על בכירי השירות הציבורי של מדינת ישראל, כולל בכירי מערכת הביטחון.

שלמה קרעי: מי חשוף למידע הזה?

שלמה קרעי: היכן הוא שמור?

שלמה קרעי: מה שמעניין את אזרחי ישראל זה ההתקשרות של המדינה – של נציבות שירות המדינה, של הצבא, של הפרקליטות ועוד גופים – עם הקרן בניגוד לחוק המתנות.

שלמה קרעי: בנוסף, מה שמעניין הוא מדוע עובדי מדינה ממשיכים לקבל שכר מלא מהמדינה בעת שהותם בתוכנית הקרן.

שלמה קרעי: גם אם דבר כזה נפוץ בתוכניות אחרות, שאינן קשורות לקרן, יש לקבל תשובות על כך, במיוחד כשמדובר בהתערבות זרה.

שלמה קרעי: נתחיל בסיפור של הקרן עם אהוד ברק.

שלמה קרעי: הסיפור מעלה שאלות ותהיות רבות וחמורות.

שלמה קרעי: אחרי שנים של שתיקה נזכרה הקרן להוציא לתקשורת מסמכים על מה קיבל אהוד ברק 2.3 מיליון דולר מהקרן הזאת, מקרן וקסנר, הקרן שמחנכת את בכירי הציבור שלנו איך להתנהג בשירות המדינה.

שלמה קרעי: בעקבות המסמך הזה החליט כתב מסוים, שפרסם תחקיר על הקרן, שהדיון הזה כאן מתייתר, כי כל השאלות נענו.

שלמה קרעי: אני אומר בדיוק ההפך: המסמך שיצא, לפי המידע שנמצא בידי, מלא בלא מעט שקרים וסילופים.

שלמה קרעי: תוכנו וגם העת לפרסומו מעלים שאלות קשות במיוחד.

שלמה קרעי: ראשית, לפי מה שהקרן פרסמה בשנה שעברה, היא מבקשת שני מחקרים מראש ממשלת ישראל לשעבר ומציעה לו כ-10 מיליון שקלים תמורתם.

שלמה קרעי: מדובר בסכום חסר פרופורציה לתפוקה הנדרשת, המעלה שאלה לגבי המחקרים האמיתיים שביקשו מאהוד ברק.

שלמה קרעי: מה רצו להשיג מאהוד ברק עם סכום הזוי תמורת 300 עמודים?

שלמה קרעי: 10 מיליון שקל.

שלמה קרעי: אחלה קריירה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: בנוסף, ההצהרה הזו שהם הוציאו בשנה שעברה היא בניגוד למכתב ששלחה נשיאת הקרן לנציבות שירות המדינה בישראל, שבה הצהירה שהכסף שניתן לברק הוא במסגרת הפילנתרופיה של הקרן.

שלמה קרעי: יתרה מזו, הקרן בעצמה אומרת כי רק מחקר אחד הוגש, ואף שהשני מעולם לא הוכן, הם עדיין שילמו לברק את הסכום במלואו, 10 מיליון שקלים.

שלמה קרעי: כלומר, על 5 מיליון שקלים ויתרו, לא ביקשו החזר.

שלמה קרעי: למישהו כאן זה נשמע הגיוני?

שלמה קרעי: מי נותן כמיליון דולר ככה סתם, בחינם?

שלמה קרעי: גם התאריכים שהקרן ציינה מעלים קושי רב, וחלקם אף מטעים בכוונה תחילה.

שלמה קרעי: דובר על 2004 עד 2006, שבהן, לדברי הקרן, אהוד ברק היה אזרח פרטי שפרש מהשירות הציבורי.

שלמה קרעי: אז זהו, שלא.

שלמה קרעי: ב-2004 ברק כבר הכריז על התמודדותו לראשות מפלגת העבודה.

שלמה קרעי: בנובמבר 2004 הודיע ברק על שובו לחיים הפוליטיים ועל כוונתו להתמודד על ראשות מפלגת העבודה.

שלמה קרעי: האם יש כאן תרומה אסורה לפריימריז שלו?

שלמה קרעי: 10 מיליון שקלים – מעורבות זרה מקרן זרה: מיליון דולר בשנת 2004, 505,000 דולר ב-2005 ו-800,000 דולר ב-2006.

שלמה קרעי: הכי מדאיג, לפי מיטב הבנתי, הוא מועד הוויתור לאהוד ברק על הכסף של הקרן הפילנתרופית, למרות שלא ביצע את המחקר השני – זה היה עם מינויו לשר הביטחון של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אתם מבינים?

שלמה קרעי: קרן זרה ועשירה נותנת סכום עתק לשר הביטחון של ישראל, ובכל מקרה לנבחר ציבור בישראל, ללא כל תמורה.

שלמה קרעי: רק תארו לכם אילו חקירות היו נפתחות כלפי נתניהו או כלפי מישהו מהצד הלא-נכון של המפה הפוליטית.

שלמה קרעי: האם ברק עשה משהו למען הקרן במשרד הביטחון ובצה"ל?

שלמה קרעי: האם הקרן ביקשה ממנו משהו שנוגע למשרד הביטחון?

שלמה קרעי: לפי הפרסומים בארצות הברית, גם יתר הפרטים במסמך של אהוד ברק הם שקר.

שלמה קרעי: אפשטיין, הפדופיל המורשע – בניגוד מוחלט לכל מה שהקרן רשמה במסמכים שלה בימים האחרונים – היה חלק אינטגרלי מהקרן.

שלמה קרעי: הוא היה סגן נשיא.

שלמה קרעי: איך אתם מעיזים לשקר במצח נחושה ולומר שסגן נשיא בקרן הזאת רק טיפל בניירת?

שלמה קרעי: הייתה ידו בכל ויד כל בו, באישור המייסד לסלי וקסנר.

שלמה קרעי: יתרה מזו, הקרן – הו, אני רואה מישהו שהיה נוכח בישיבה.

שלמה קרעי: בשבילך, רק שמיעה מחדש.

שלמה קרעי: לא נורא.

שלמה קרעי: חכם שומע פעמיים.

שלמה קרעי: יתרה מזו, הקרן קבעה במסמכים כי אפשטיין לא תרם אפילו דולר אחד לקרן, ומהמסמכים שבידינו עולה שהוא תרם לפחות 9.5 מיליון דולר.

שלמה קרעי: עכשיו העניין המרכזי: האם מישהו – הממשלה הזו, שרוצה להחזיר עכשיו את קרן וקסנר לשירות הציבורי – האם מישהו מאיתנו חושב שראוי שישראל תיתמך על ידי קרן שמשאביה וכספה הגיעו מפדופילים?

שלמה קרעי: עושה רושם שהקרן הזאת, במכתב שלה, ניסתה לפתור בעיה ציבורית שיש לה בישראל, ואולי יצרה לעצמה בעיה מול רשויות המס בארצות הברית.

שלמה קרעי: גם זה צריך להיבדק.

שלמה קרעי: קרן כל כך עשירה ומשפיעה מפרסמת מסמך בעייתי, מלא הטעיות והסתרות.

שלמה קרעי: אפילו בשמו של נציב שירות המדינה טעתה.

שלמה קרעי: מה יש לכם להסתיר?

שלמה קרעי: הקרן ביקשה מיושב-ראש הוועדה, ועדת החוקה, בשנה שעברה להשמיע את בוגרי הקרן שלה, רובם ככולם עובדי מדינה, בעבר ובהווה.

שלמה קרעי: מי שעובד מדינה בהווה בטח לא יכול לדבר ללא אישור השר הממונה; מי שבעבר צריך לשקול היטב את מילותיו ולא להצטרף לחגיגת השקרים הזו.

שלמה קרעי: עכשיו, אותי לא מעניין וזה לא רלוונטי מי הבוגרים שלהם ברמה הפרסונלית.

שלמה קרעי: אני בטוח שיש ביניהם גם כאלה שהם ראויים וטובים, למרות – תשמעי, השרה – שלפי דוח של הצוות הבין-משרדי, אין בין בוגרי הקרן הזו אף לא חרדי אחד ואף לא אתיופי אחד, וכמעט אין תושבי פריפריה חברתית וגיאוגרפית.

שלמה קרעי: אותי מעניינים הגופים, אז זה פחות מעניין; אותי מעניינים הגופים שעליהם הם משפיעים עם האג'נדה הלא-דמוקרטית שהוטמעה בתוך תוכני הלימוד.

שלמה קרעי: אם התוכנית באמת עולה כמיליון שקל לתלמיד, מישהו מהתלמידים לא ירגיש מחויב לה ולצרכיה לשנים רבות?

שלמה קרעי: הכרת הטוב – הכרת הטוב זה רגש בסיסי, זה טבע האדם, האדם הנורמלי; הכרת הטוב לקרן זרה שממומנת בצורה כזו.

שלמה קרעי: הרי תוכנית הלימודים בתוכנית העמיתים של וקסנר מתבססת על בית הספר למנהיגות קנדי.

שלמה קרעי: אחת הדמויות הפדגוגיות המרכזיות בתוכנית היא פרופ' רונלד חפץ.

שלמה קרעי: הוא מחזיק בתפיסה שנויה במחלוקת וטעונה פוליטית לגבי מקומם ומידת עצמאותם של עובדי ציבור שאינם נבחרים.

שלמה קרעי: יש לו תיאוריה לגבי מנהיגות מסתגלת, אדפטיבית.

שלמה קרעי: לשיטתו, ההתנתקות והסכמי אוסלו, למשל, הם מודלים למנהיגות ראויה; אירועים חמורים המביישים את ההיסטוריה של מדינת ישראל הם מבחינתו מודלים למנהיגות ראויה.

שלמה קרעי: אין לי בעיה עם האיש ודעותיו החשוכות וההזויות האלה, אבל נראה לכם הגיוני שהמדינה שולחת את בכירי השירות הציבורי להתחנך אצלו?

שלמה קרעי: לפי חפץ, מנהיג טוב הוא כזה שמצליח לקדם את המדיניות שלו בניגוד – – –

יאיר גולן: שלמה, לא מתחנכים אצלו, מתחנכים באוניברסיטה קטנה, ואתה יודע, נורא לא מוכרת, שנקראת הרווארד.

יאיר גולן: אוניברסיטה מעולה.

יאיר גולן: היא נחשבת הכי טובה בעולם – –

שלמה קרעי: בית הספר למנהיגות.

יאיר גולן: – – ואתה רוצה למנוע חינוך ראוי לאנשים המוכשרים בשירות הציבורי.

יאיר גולן: למה?

שלמה קרעי: אתה בוגר הקרן הזו, חבר הכנסת גולן?

יאיר גולן: כי בדעות החשוכות שלך, אתה היית רוצה שילמדו בישיבה – – –

שלמה קרעי: אתה בוגר הקרן הזו, נכון?

יאיר גולן: בדיוק.

שלמה קרעי: אתה ההוכחה לכל המסמך הזה שאני מקריא עכשיו.

שלמה קרעי: אתה ההוכחה הניצחת עד כמה גרוע לשלוח אנשים לקרן הזו.

רם בן ברק: לא רע כלום.

רם בן ברק: גם הרמטכ"ל – – –

שלמה קרעי: לפי חפץ – – –

יאיר גולן: סגן הרמטכ"ל זה לא מספיק לך.

שלמה קרעי: תודה, תודה.

שלמה קרעי: סגן רמטכ"ל שקורא לבני עמו – –

יאיר גולן: זה לא מספיק לך.

יאיר גולן: אתה הגעת – – – להישגים יותר גדולים ממני בשירות הציבורי.

שלמה קרעי: – – שהם מתנהגים כמו הנאצים טרום השואה.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

שלמה קרעי: אתה ההוכחה בדיוק למה אסור לשלוח מנהיגים.

יאיר גולן: אתה ההוכחה למה זה הסתה.

יאיר גולן: הסתה לאומנית פרועה, זה מה שאתה עושה.

יאיר גולן: הסתה לאומנית פרועה.

שלמה קרעי: שטפו לך את המוח, הפכת להיות שמאל פרוגרסיבי, ורק בזכות של "הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל" ניצלנו והקדוש ברוך הוא שמר עלינו בהיותך סגן רמטכ"ל.

יאיר גולן: הקדוש ברוך הוא, בטח.

יאיר גולן: שמר עליך.

רם בן ברק: למה הקדוש ברוך הוא לא שמר עלינו?

שלמה קרעי: לפי חפץ, מנהיג טוב הוא כזה שמצליח לקדם את המדיניות שלו בניגוד למדיניות נבחרי הציבור.

שלמה קרעי: אתם שומעים, גברתי השרה?

שלמה קרעי: אתם הולכים לשלוח פקידים שילמדו איך לעקוף אתכם, איך לא לספור אתכם, איך לעשות מה שבא להם בניגוד למדיניות שלכם, כמו בג"ץ, היועצים המשפטיים ושאר הפקידים הבכירים.

שלמה קרעי: עד שנת 2006 נאמר במפורש בקול הקורא שהתוכנית מתמקדת במתן כלים לקביעת מדיניות.

שלמה קרעי: אתם, הממשלה, שולחים את בכירי השירות הציבורי ללמוד איך לסרס אתכם, איך לעשות מה שהם רוצים בלי לשאול אתכם.

שלמה קרעי: לשם אתם רוצים לשלוח את הפקידים שלכם?

שלמה קרעי: זוהי חתרנות פקידותית.

שלמה קרעי: עכשיו, נכון, זו כבר נהייתה שיטה שפקידים קובעים איך המדינה הזו תתנהל, משופטי בג"ץ, דרך היועמ"ש ועד כל מיני פקידים במשרדים ממשלתיים.

שלמה קרעי: אבל למישהו זה נראה ראוי, דמוקרטי, שהרעל האנטי-דמוקרטי הזה יוחדר לראשם של פקידינו הבכירים ביותר ואז יישלחו חזרה לעבודתם כדי ליישם?

שלמה קרעי: אתם רואים את חבר הכנסת גולן.

שלמה קרעי: ככה אתם רוצים את הפקידים שלכם?

שלמה קרעי: בקרן וקסנר קיימת גם הטיה ברורה לשמאל.

שלמה קרעי: הקרן גיבתה קמפיין שקרא ליהודים אמריקנים לחדול מתרומות לקק"ל עקב פעילותה ביהודה ושומרון.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, לאן אתם הולכים?

שלמה קרעי: לאן אתם רוצים לקחת את הממשלה הזו?

שלמה קרעי: לעברי פי פחת.

שלמה קרעי: כשראש הממשלה רצה למנות את עופרה ברכה, שהייתה ידועה בימניותה, לנציבת שירות המדינה, בוגרי קרן וקסנר ופורום נשות וקסנר נלחמו במינוי בכל תוקף, עד שבסופו של דבר הגיעו לבג"ץ – כרגיל; שם עמד בראש ההרכב, לא פחות ולא יותר, בוגר וקסנר, השופט פוגלמן.

שלמה קרעי: ברור לכם מה הייתה החלטתו – המינוי נפסל, כמובן.

שלמה קרעי: אני חוזר ואומר: העניין המרכזי, בעיניי, גם אם הוא נראה טריוויאלי לחלק מהאנשים, הוא שליחתם, כביכול באישור המדינה, של פקידים בכירים, קצינים בצבא ובמשטרה, ללימודים במימון מלא אצל קרן זרה ובעייתית.

שלמה קרעי: אסור לנו לאפשר זאת.

שלמה קרעי: גם אם בשלבים מסוימים בדרך הנושא הזה זכה לשיתוף פעולה מצד הממשלה – כמו שאמרה השרה: עשו טעויות – זה לא אומר שצריך להמשיך ולאחוז בטעות הזו.

שלמה קרעי: הנתונים שנחשפו על ידי אראל סג"ל ותנועת אם תרצו בתקופה האחרונה לא היו ידועים גם בזמנו.

שלמה קרעי: יתרה מזו, הכנסת ריבונית לפקח ולהמליץ המלצות, גם אם הן לא מוצאות חן בעיני הממשלה, ואם הממשלה רוצה להפוך לבובות על חוט שנשלטות על ידי חבורה של פקידים, אנחנו כאן בכנסת צריכים לעצור את המחדל הזה.

שלמה קרעי: לסיכומו של דבר אומר כך: אין שום הצדקה לכך שמדינת ישראל תיתמך על ידי קרן זרה שתיתן מתנה בשווי של כמיליון שקל לכל תלמיד לפקידים הבכירים שלנו.

שלמה קרעי: הדרך שבה ההתקשרות מתקיימת מעלה שאלות ותהיות לגבי חוקיות ואתיות ההתקשרות.

שלמה קרעי: לקרן הזו יש בעיות משל עצמה מול מערכת החוק בארצות הברית, ומדינת ישראל צריכה להתרחק ממנה ככל הניתן.

שלמה קרעי: הנאמנות הכספית והאידיאולוגית של חלק מבוגריה כאן במדינת ישראל מסכנת את המדינה ואת הדמוקרטיה בישראל.

שלמה קרעי: ההתקשרות הזו בכל מקום בשירות הציבורי בישראל חייבת להיפסק לאלתר ולא להתחדש שוב.

שלמה קרעי: אם ראשי הגופים בישראל בשירות המדינה, בצבא, במשטרה ועוד לא יפסיקו את ההתקשרות הזו, בין היתר כי חלק מראשי אותם ארגונים הם בוגרי הקרן הזו, שכנראה חייבים לה המון, אנחנו חייבים לעצור את זה כאן בכנסת, ואם צריך – בחקיקה ראשית.

שלמה קרעי: אז זה נאום שבשנה שעברה, בנאום הזה ובנאומים של עוד כמה אוהבי ישראל שהיו בוועדה, הגענו למסקנה שאנחנו עוצרים את הפעילות של הקרן הזאת, ועכשיו הממשלה מחזירה, ואני קורא לממשלה להפסיק עם העניין הזה ולא לתת לקרן לחזור אלינו.

שלמה קרעי: גברתי השרה, ביקשת דבר תורה.

שלמה קרעי: אני רוצה להשלים את העניין של קודם.

שלמה קרעי: דיברנו על זה שהממשלה, בפעולות שלה, בעובדות שאנחנו רואים, רומסת כל דבר יהודי.

שלמה קרעי: אני יכול לומר לך – – –

פנינה תמנו: זה דבר התורה?

פנינה תמנו: אמרתי על האחדות, על בין המצרים.

שלמה קרעי: לא אמרת אחדות, אמרת דבר תורה.

פנינה תמנו: אמרתי.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לך שאני דווקא מתעודד מהעניין הזה.

שלמה קרעי: עוד פעם כיבו את המזגן, אדוני היושב-ראש, או שאתה ביקשת?

שלמה קרעי: כל פעם מכבים את המזגן, חושבים שזה יעזור – – –

פנינה תמנו: – – – לא להציע שתאמר דבר תורה.

מיקי לוי: חוסכים באנרגיה.

מיקי לוי: יש בעיות – – –

שלמה קרעי: אני חוסך באנרגיה.

שלמה קרעי: אני עם טאבלט, אתה רואה?

שלמה קרעי: לא הבאתי את הכול – – –

יוסף טייב: אתה מרגיש טוב?

שלמה קרעי: מרגיש מצוין, רק תדליקו את המזגן.

יוסף טייב: לא לא, אם אתה לא מרגיש טוב תגיד, שנעזור לך.

שלמה קרעי: מה תעזור לי?

יוסף טייב: לא, אם אתה לא מרגיש טוב.

יוסף טייב: אני לא צוחק.

שלמה קרעי: תעזור לי בזה שתפסיקו לעשות נזק לנו, למדינה.

יוסף טייב: הכול בסדר?

יוסף טייב: אתה מרגיש טוב?

שלמה קרעי: אני מרגיש מצוין, תודה.

יוסף טייב: שלא תיפול מהרגליים, זה מסוכן.

שלמה קרעי: זו רק ההתחלה.

שלמה קרעי: יושב-ראש הכנסת לימד אותנו שפיליבסטר צריך להימשך שבע שעות ושמונה שעות.

מיקי לוי: וחצי.

שלמה קרעי: כמה, שבע וחצי?

שלמה קרעי: שבע וחצי שעות.

בצלאל סמוטריץ': עשר.

בצלאל סמוטריץ': לא עשית עשר?

בצלאל סמוטריץ': אני זוכר, עם נעלי הספורט.

שלמה קרעי: לא, שבע שעות וחצי.

שלמה קרעי: נגיע לזה בקלות, רק שלא ישתמשו נגדנו בסעיף 98 יתר על המידה.

מיקי לוי: רשום לי כמה פעמים עשיתם שימוש בסעיף הזה בפעם הקודמת.

מיקי לוי: אני מבטיח לא לעשות פחות מכך.

שלמה קרעי: תבטיח לא לעשות יותר מכך.

שלמה קרעי: אתה אומר: את הדיקטטורה אנחנו נשדרג כפל-כפליים.

מיקי לוי: אמרתי: פחות.

שלמה קרעי: אז גברתי השרה, קראנו בפרשה – אני מתעודד מהעניין הזה, כי דווקא כשמגיעים לשפל המדרגה, לרמה כזאת נמוכה של ממשלה כזאת שמוכרת את הכול, זה סימן טוב, זה סימן שהשחר מתחיל לעלות.

שלמה קרעי: קראנו בפרשה, פרשת בלק: "כעת יאמר ליעקב ולישראל מה פעל אל".

גלעד קריב: חבר הכנסת קרעי, אמרת את זה אתמול.

שלמה קרעי: אבל לא שמעו.

גלעד קריב: שמעו.

שלמה קרעי: השרה לא שמעה.

גלעד קריב: אתה חוזר על חידוש תורה מאתמול – – –

שלמה קרעי: בשביל השרה.

שלמה קרעי: יש עוד, חכה.

גלעד קריב: וזו גם הפרשה של השבוע שעבר, תן לנו משהו אקטואלי.

שלמה קרעי: תכף נגיע.

שלמה קרעי: תכף נגיע.

שלמה קרעי: אבל השרה לא שמעה את החידוש הזה, וזה חידוש שסוגר, משלים את התמונה עד כמה הממשלה ששמה אותך לפקח על היהדות היא ממשלה כושלת ועד כמה זה סימן טוב שאנחנו נצא מזה מאוד מהר.

שלמה קרעי: "כעת יאמר ליעקב ולישראל מה פעל אל", ובהמשך, בפסוק הבא: "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא".

שלמה קרעי: זאת אומרת, מה זה "כעת יאמר ליעקב"?

שלמה קרעי: ל' זה כמו "על": כעת ייאמר על יעקב ועל ישראל מה פעל אל.

שלמה קרעי: כן?

שלמה קרעי: גברתי השרה.

שלמה קרעי: אומות העולם רואות את המדינה שאתם רוצים להפוך אותה ללא יהודית, בלי שום סממן יהודי, והם אומרים: למה אתם כל כך גזענים?

שלמה קרעי: אם המדינה לא יהודית – לא שבת, לא גיור, לא בתי דין, הכול הכול אתם רוצים למחוק מהמרחב הציבורי, אז באמת אנחנו גזענים.

שלמה קרעי: חוק השבות, שמעלה רק יהודים, חוק הלאום של העם היהודי – באיזו זכות?

שלמה קרעי: באיזו זכות אתם באים ואומרים שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי?

שלמה קרעי: מה השארתם ליהודים במדינה הזאת?

שלמה קרעי: זה מה שהאומות שואלות: "מה פעל אל"?

שלמה קרעי: למה הקדוש ברוך הוא עשה את העם הזה בכלל?

שלמה קרעי: למה יש את מדינת ישראל בכלל?

שלמה קרעי: אבל כשנגיע למצב כזה שבו יישאלו שאלות כאלה, למה צריך מדינה לעם היהודי כשלא מתנהגים בה כמו עם יהודי, אז "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא" – אז עם ישראל – הימין, הפריפריה, החרדים, כל אלה שאתם מחרימים אותם מהממשלה הזאת – אז "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא"; אז אנחנו נתחזק ונפיל את הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: ותשמעי איזה יופי, גברתי השרה.

שלמה קרעי: את אוהבת גימטריות, נכון?

שלמה קרעי: "כעת יאמר ליעקב וישראל מה פעל אל" – כל זה, שזה הממשלה שלכם, זה בדיוק בגימטרייה: ממשלת יאיר לפיד נפתלי בנט.

שלמה קרעי: 1,786.

שלמה קרעי: בול אותו מספר.

פנינה תמנו: כמה זמן לקח לך לשבת לסדר את זה?

שלמה קרעי: עזבי, אני לא אגלה לך את הסודות שלי.

שלמה קרעי: שום לסדר.

שלמה קרעי: מספר מדויק, תעשי חשבון: "כעת יאמר ליעקב ולישראל מה פעל אל" – ממשלת יאיר לפיד נפתלי בנט.

שלמה קרעי: כשממשלה כזאת תקום שבגללה יתחילו לשאול למה צריך את מדינת הלאום של העם היהודי – –

פנינה תמנו: מזכירה – – –

שלמה קרעי: – – אז "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא".

שלמה קרעי: אז פה אני משלים את הסוגיה הזו שדיברנו על הממשלה שמסוכנת ליהדות.

שלמה קרעי: טוב, אני רוצה עכשיו לעשות עוד הפוגה.

שלמה קרעי: אתה לא היית פה, היושב-ראש, אבל לפני שעליתי לנאום כתבתי בטוויטר: מי שיש לו שאלות לממשלת ההונאה – שישלח בטוויטר.

שלמה קרעי: אתם הרי לא יורדים לעם – – –

מיקי לוי: צפיתי.

מיקי לוי: שמעתי אותך מקריא, ואפילו הפסקת אמירות אל מכובדות שהיו, מפאת כבודו של הבית.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: אני רוצה להמשיך תכף, אבל העניין הזה – אתם הרי ממשלה של מנותקים.

שלמה קרעי: אין לכם פריימריז; אין לכם שטח שאתם מקשיבים לו, שאתם שומעים ממנו רעיונות.

שלמה קרעי: אתם יושבים – מפלגה של יחסי ציבור שיושבת ושומעת מה אומר רונן צור, מה אומרים כל החבר'ה, איך נקבל ליטוף תקשורתי, איך זה ייראה טוב, איזה דוגמנים נשים שייראו אחר כך השרים היפים והאמיצים.

שלמה קרעי: זו הממשלה שלכם.

מיקי לוי: אני רק רוצה להגיד לך שחמשת חברי הכנסת של יש עתיד שנכנסו עכשיו הם ראשי מטות מהשטח.

שלמה קרעי: אה.

שלמה קרעי: אני עוד לא מכיר אותם מספיק.

מיקי לוי: אנחנו נכיר לך אותם.

מיקי לוי: זאת ועוד, חבר הכנסת רון כץ היה אף סגן ראש העיר בפתח תקווה והוא ראש המטה שם.

שלמה קרעי: הוא בכלל בא ממשפחה של ליכודניקים.

שלמה קרעי: בגלל זה הוא מחובר לשטח.

מיקי לוי: גם אני.

מיקי לוי: התפכחתי.

שלמה קרעי: התפכחת.

מיקי לוי: אני, ההורים שלי – אבא שלי היה חבר אצ"ל – –

פנינה תמנו: גם אני – – – מהליכוד.

מיקי לוי: – – וישב שנתיים בלטרון.

שלמה קרעי: לא כולם מצליחים לשמור.

שלמה קרעי: ראיתם – גם אלקין, גם סער – לא כולם מצליחים להישאר נאמנים לערכים שלהם.

שלמה קרעי: בסוף – –

פנינה תמנו: זה לא קשור לערכים, זה לא קשור לערכים, קרעי – – – זה לא דבר רע.

שלמה קרעי: – – בסוף בסוף מקימים ממשלה עם האחים המוסלמים.

שלמה קרעי: זו בטח לא הדרך שגדלת בה.

שלמה קרעי: זו לא מסורת ישראל סבא ולא מסורת אבא.

מיקי לוי: אני מתפלל ליום הזה שחבר הכנסת עבאס – מרוב שאתם באמת נכנסים בו, אין לי מילה אחרת – – –

שלמה קרעי: לא נכנסים.

שלמה קרעי: להפך, להפך, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: רגע, רגע, אני יכול לקחת ממך דקה?

מיקי לוי: אני אחזיר לך.

מיקי לוי: הוא אמר שיש לו התחייבות לבנימין נתניהו ולליכוד לא לגלות דבר.

מיקי לוי: יגיע היום שתגזימו, תשברו את כל הכלים, והוא לא יעשה חשבון ויוציא הכול החוצה.

שלמה קרעי: תאמין לי – הוא יושב איתכם בממשלה.

שלמה קרעי: אם היה לו משהו להוציא החוצה הוא היה מוציא מזמן.

שלמה קרעי: אבל להפך, אנחנו לא מבזים אותו, אנחנו אומרים לו: כל הכבוד, איך הצלחת, מנסור עבאס.

שלמה קרעי: הם כולם העבדים שלך.

שלמה קרעי: הרי כל דבר שהוא מבקש הוא מקבל.

שלמה קרעי: הוא יודע את זה.

שלמה קרעי: אפילו לפיד אמר לי שהוא לא קיבל אאודי ושיירה.

שלמה קרעי: עבאס שמע את זה, הוא רוצה לקחת אותם לעצמו, ואתם תיתנו לו את זה בסוף, נכון, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: אם הוא ירצה ויהיה בתפקיד הולם, ועל פי התקנון מגיע לו, בוודאי.

שלמה קרעי: מה זה תקנון?

שלמה קרעי: אתם, יש לכם כבוד לתקנון?

שלמה קרעי: באמת, אדוני היושב בראש.

שלמה קרעי: אתם מוחקים את כל סדרי בראשית, את כל החוקים: נורבגי מורחב, סגני שרים.

שלמה קרעי: אתה יודע, פטין מולא היה סגן אחד במשרד ראש הממשלה; עכשיו אתם צריכים להכניס שני סגני שרים שיעשו את העבודה של פטין – – –

מיקי לוי: אתה רוצה לדבר על זה, כשכולם צופים בנו?

מיקי לוי: 36 שרים לעומת 26.

מיקי לוי: ארבעה – – –

שלמה קרעי: מי לקח, מי לקח, אדוני היושב-ראש, 18 שרים?

שלמה קרעי: אותו אחד שיושב איתך היום, גנץ.

שלמה קרעי: הוא היה חמדן ורצה אותו מספר שרים כמו לגוש הימין.

מיקי לוי: מבחינתי – אני באמת לא מפרק את ממשלת נתניהו לגורמים.

מיקי לוי: זה לא תפקידי.

מיקי לוי: אני רק יכול לצייר עובדה: 36 שרים.

שלמה קרעי: קודם כול, היו 34, וזה עדיין – – –

מיקי לוי: 36.

שלמה קרעי: 34, וזה עדיין – אתה יודע מה?

שלמה קרעי: גם אם נלך עם התזה שלך, זה עדיין, ביחס, 34 חלקי 72 – פחות מ-24 חלקי 57.

מיקי לוי: איך ידעתי שתלך למספרים?

מיקי לוי: אנחנו אנשי מספרים.

שלמה קרעי: וחוץ מזה, וחוץ מזה, אדוני היושב-ראש, לנו היו 17 שרים על 52 חברי כנסת.

שלמה קרעי: גנץ, שהיה חמדן ורצה 17 שרים על 17 חברי כנסת, קיבל, כי מה לעשות?

שלמה קרעי: הייתה קורונה, הייתה צריכה לקום כאן ממשלה, ממשלת חירום, ונתנו, בזבזנו קצת כספי ציבור, בצדק או שלא בצדק, על מי שלא הסכים לוותר.

שלמה קרעי: איפה היינו?

שלמה קרעי: קטעת לי את חוט המחשבה.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לעבור באמת להקריא כמה שאלות שהגיעו.

שלמה קרעי: גברתי השרה, זה שאלות אליכם.

שלמה קרעי: אזרח בשם מושיק שואל: הבטחתם שינוי – מה שיניתם?

שלמה קרעי: פגעתם בחופש ההפגנה.

שלמה קרעי: מול בלפור – הפגנות, זמבורות, אין שכנים, אין תינוקות, אין ילדים, חופשי-חופשי.

שלמה קרעי: בג"ץ והיועמ"ש לא הסכימו להגביל אפילו פסיק וקוצו של יוד.

שלמה קרעי: רק התחלף ראש הממשלה – עד 21:30, פעמיים בשבוע, וכל מיני סיפורים.

שלמה קרעי: איך?

שלמה קרעי: איפה הדמוקרטיה?

שלמה קרעי: אתם הסכמתם לעשות מסיבות הדבקה במשבר חירום בקורונה רק כדי לא לפגוע בזכות ההפגנה.

שלמה קרעי: באיזו זכות אתם עכשיו פוגעים בזכות ההפגנה של המיעוט, של הימין עכשיו, כביכול?

רם בן ברק: אתם אפילו לא – – – להביא – – – תנועה לאומית.

שלמה קרעי: אתם חוסמים אותם.

רם בן ברק: תנועה לאומית, תביאו מפגינים כמו שצריך.

מיקי לוי: – – – משטרה – – –

שלמה קרעי: כן, תוך כמה שעות.

שלמה קרעי: לא משנה, זה בגיבוי יועצים משפטיים.

שלמה קרעי: עוד שאלה הוא שואל: פגיעה במובטלים עם הפסקת החל"ת.

שלמה קרעי: טוב, היינו היום בדיון בוועדת הכספים, ובאמת, החוק שהביא שר האוצר – אני עונה בשמך, גברתי השרה.

שלמה קרעי: אם את רוצה להשיב, אני מוכן להשיב לצופה בשמך.

פנינה תמנו: – – –

שלמה קרעי: אז אני אשיב בשמך.

שלמה קרעי: אומנם באמת היום שר האוצר הביא חוק גרוע – מיקי, חבל שאתה לא איתנו בוועדת הכספים, אתה היית הופך שם שולחנות:

שלמה קרעי: איזו פגיעה באוכלוסיות מוחלשות; אנשים עם מוגבלויות מתחת לגיל 45, לא מתייחסים אליהם; אין פילוח לפי פריפריה.

שלמה קרעי: כאילו שאם יש 100,000 מקומות עבודה בתל אביב אז מישהו מדימונה – 15% מובטלים בדימונה או בערד יבואו למקומות העבודה האלה בתל אביב.

שלמה קרעי: שום פילוח, שום התייחסות לאוכלוסיות מוחלשות.

שלמה קרעי: ובאמת, באמת, ממשלה – אבל אני, יש לי תשובה למושיק: מושיק, הם היו חייבים לקצץ למובטלים, חייבים לקצץ, כדי לממן את הנורבגי המנופח, כדי לממן את הממשלה המנופחת, את האאודי והשיירה, מה לעשות.

שלמה קרעי: טוב שאלה שלישית זה החוק הנורווגי – דיברנו; המהומות ביישובים המעורבים נמשכות – כן, זה משהו שבאמת דיברו איתי עליו אתמול.

שלמה קרעי: היו כאן כמה נשים משכונת שמעון הצדיק שגרות במקום הזה כבר 12 שנים.

שלמה קרעי: על לא עוול בכפן, בגלל איזשהו ויכוח על בית שם, שבג"ץ הכריע והורה לפנות אותו – בג"ץ, כן?

שלמה קרעי: מגן זכויות המיעוט, החליט שאין פה על מה להגן, ומאז הם לא מצליחים לישון בלילה: מאז תוקפים אותם, משליכים בקבוקי תבערה על דלתות הבתים ולתוך החלונות, ואין פוצה פה ומצפצף.

שלמה קרעי: הניצוץ הזה בשמעון הצדיק הדליק לפני חודשיים, חודש וחצי, את המהומות בערים המעורבות – המהומות בלוד, ברמלה, בעכו.

שלמה קרעי: ממש נפתחה כאן מלחמת העצמאות חדשה במדינת ישראל, כשהשכנים הערבים שהיו כביכול נאמנים, כביכול נאמנים, באו והצביעו על הבתים של שכניהם היהודים והראו לפורעים לאן לזרוק את בקבוקי התבערה.

שלמה קרעי: אז זה נראה שבחלק מהערים המעורבות הפרעות שככו קצת, אבל כל עוד לא יהיה טיפול ביד קשה כנגד מתפרעים, הדבר הזה לא ייפסק.

שלמה קרעי: אם עכשיו בשכונת שמעון הצדיק עדיין פוגעים בהם, עדיין המשטרה עומדת ולא עושה שום דבר, מהר מאוד הם יראו – הרי האויבים שלנו רואים רפיסות ומייד מרימים ראש.

שלמה קרעי: ככה זה היה לפני קום הממשלה הזו – הם ראו שהולכת לקום להם ממשלה רופסת, ממשלה שתמכור את הכול לאחים המוסלמים, ממשלה שלא תעז לעשות שום דבר שיש בו כדי לחזק את הריבונות של העם היהודי בארצו, והתחילו הפרעות.

שלמה קרעי: הינה, זה ירד קצת, והם עכשיו חוזרים לזה.

שלמה קרעי: אם אתם באמת ממשלה חזקה, אם אתם רוצים להיראות ככאלה שבאמת אכפת להם מביטחונה של מדינת ישראל, תעשו, תפעלו.

שלמה קרעי: לא ייתכן שילדים בשכונת שמעון הצדיק לא יכולים לצאת מהבית, שזורקים עליהם בקבוקי תבערה.

שלמה קרעי: מוסיף מושיק – שומעת?

שלמה קרעי: בדבר אחד, הוא אומר, עשיתם שינוי טוב – את שומעת, גברתי השרה?

שלמה קרעי: רק בתקשורת חל שינוי: היא הפסיקה להילחם בממשלה.

שלמה קרעי: מה את אומרת?

שלמה קרעי: במקום להילחם בממשלה, הפכה להיות מבקרת האופוזיציה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, זה באמת מדהים איך שזה נראה.

שלמה קרעי: אני לא יודע אם שמעת שהקראתי את כל הציטוטים.

שלמה קרעי: זו בושה וחרפה.

שלמה קרעי: איך?

שלמה קרעי: איך?

שלמה קרעי: צריך להקים כאן תקשורת חלופית.

שלמה קרעי: אם התקשורת לא יודעת לבקר את פעולות הממשלה, לא יודעת לבקר והופכת להיות מאתרגת הממשלה ומבקרת האופוזיציה, צריך כאן תקשורת חלופית.

שלמה קרעי: צריך לפתוח, בלי קשר – אנחנו בליכוד בעד שוק חופשי ותחרות – צריך לתת לכל הרשתות, גם רדיו וגם טלוויזיה, לשדר מה שהם רוצים ואיך שהם רוצים, כמובן עם פיקוח, שלא תהיה הסתה ולא יהיו דברים כאלה, אבל תקשורת ושוק חופשי, שתהיה כאן תקשורת אמיתית, ולהפסיק, כמובן – אגב – – –

רם בן ברק: כמו באיטליה.

רם בן ברק: באיטליה יש 400 ערוצים וכולם משדרים את אותו זבל.

רם בן ברק: רק על כסף – – –

שלמה קרעי: ומה פה עושים כל הערוצים, חבר הכנסת רם בן ברק?

רם בן ברק: יש לנו אחלה ערוצים, גם סדרות איכותיות, כמו שצריך.

שלמה קרעי: אגב, אחת ההסתייגויות שלי – אולי נדבר לגופו של עניין בדקות שנשארו – אחת ההסתייגויות שלי היא באמת הסתייגות מס' 26: תחילתו של חוק זה, חוק הנפץ, ביום אישורה בקריאה השלישית של הצעת חוק הפרטת תאגיד השידור הציבורי.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, 800 מיליון שקל הציבור משלם מכיסו לתקשורת חד-צדדית, לתקשורת שלא יודעת לבצע את מלאכתה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: אין לנו מספיק?

שלמה קרעי: לא צריך לפתוח ולתת שוויון הזדמנויות לכולם?

שלמה קרעי: רוצים לממן הפקות מקור – תנו הפקות מקור לכולם, גם ל-11, גם ל-12, גם 13, גם ל-20.

שלמה קרעי: תנו לפי מקצועיות, אל תבזבזו את כספי הציבור על תקשורת מוטית שלא יודעת לעשות את עבודתה.

שלמה קרעי: אני רוצה לעבור על כמה הסתייגויות.

שלמה קרעי: טוב, הסתייגות מס' 1, הסתייגות מטרה – יש כאן כמה הסתייגויות שהן סעיפי מטרה.

שלמה קרעי: כן, זה לא משנה את החוק, אנחנו לא כל כך, לא נגד החוק הזה.

שלמה קרעי: אפילו יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון הכניס שינוי בחוק לבקשתנו, והקטין את הדחייה לחצי שנה במקום שנה, אבל יש לנו כמה סעיפי מטרה – מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי להדיר שני מיליון בוחרים אשר הצביעו למען ממשלה ימנית.

שלמה קרעי: שני מיליון בוחרים – ואין לי טענות אליכם, השרה תמנו שטה, או השר שטרן, או חבר הכנסת בן ברק, או סגן השר סגלוביץ'.

שלמה קרעי: כולכם פה בסדר, התכוונתם מראש, אמרתם: אנחנו נדיר את כל בוחרי הימין.

שלמה קרעי: אנחנו נקים ממשלה של מנותקים, של חדרה עד גדרה.

שלמה קרעי: זאת הממשלה שלנו.

שלמה קרעי: אבל בנט, הנוכל, שגנב מאות אלפי קולות, ושקד יחד איתו, שבישלה לו את הדייסה הזאת – בלעדיה הוא לא היה יכול לעשות את זה, הוא לא היה עומד בלחץ – וגם חברי תקווה חדשה, חלק מהם, לא אמרו שהם ידירו שני מיליון בוחרים.

שלמה קרעי: להפך, הם אמרו שהם לא ישבו עם מפלגות שלא מכירות בזכות קיומנו כאן כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלעזר שטרן: זה אמיתי?

מיקי לוי: זה מה שנשאר לו.

אלעזר שטרן: תן לו עוד מים.

אלעזר שטרן: אתה מייבש – – –

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: המזגן לא עובד פה טוב.

פנינה תמנו: כמה זמן עבר, שעתיים וחצי?

פנינה תמנו: שלוש?

שלמה קרעי: כמעט.

אלעזר שטרן: קטן עליך, לא?

פנינה תמנו: לא אמרת דבר תורה, תזכור את זה.

שלמה קרעי: אני אנסה עכשיו למצוא משהו.

שלמה קרעי: כן, אז חברי ימינה וחברי תקווה חדשה אמרו: אנחנו לא נשב עם מפלגות שמגדירות את העם היהודי – שלא מכירות בזכות קיומנו כאן.

שלמה קרעי: ואת מי הם בחרו להדיר?

שלמה קרעי: את אותם שני מיליון בוחרים שהצביעו למפלגות ימין.

שלמה קרעי: סעיף 2, הסתייגות 2: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי לגנוב את קולות הבוחרים אשר הצביעו למען ממשלה ימנית; 3.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי לנהל ממשלה הנוגדת את ערכי היהדות – דיברנו על זה כבר באריכות; 4.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי לאפשר לממשלה לבזבז כספי ציבור על מנת שיוכלו לנוח בבית בזמן ההצבעות במליאה – 26 שרים וסגני שרים לא צריכים לעבוד, הם יכולים לנוח בבית.

גלעד קריב: הם צריכים לעבוד, לכן הם לא פה.

שלמה קרעי: הם צריכים, הם צריכים, אבל הם לא יעשו את זה.

שלמה קרעי: אנחנו מקווים שהם ינוחו בבית ולא יעשו נזק יותר מדי גדול.

שלמה קרעי: 5.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי לפעול ללא כל תמיכה מהעם – אני רוצה לתקן את זה, זה לא "ללא כל תמיכה" אלא "בגנבת המנדט מהעם"; 6.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי לקבע את הפניית העורף לתושבי הנגב ועוטף עזה; 7.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי ליצור מהפך שלטוני באופן ביזיוני; 8.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי לקבע את הפניית העורף לחיילי צה"ל, כן?

שלמה קרעי: הורוביץ ומנסור עבאס, יש ביניהם הסכמה מלאה לשלוח את חיילי צה"ל לבית הדין הבין-לאומי בהאג; 9.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי להקים מדינה פלסטינית בשטחי מדינת ישראל – יאיר לפיד לא חיכה שהדיו תיבש על ההסכמים הקואליציוניים וכבר רץ לביידן ואמר לו: ביידן, אנחנו איתך, תדע, מדינה פלסטינית, הכול בסדר.

שלמה קרעי: בנט עכשיו יושב כמו בובה בראשות הממשלה והוא לא יעז להפיל את הממשלה הזו, ללכת לבחירות, כשהוא יודע שהוא מחוק.

שלמה קרעי: כל מה שאתה רוצה – על השולחן.

שלמה קרעי: ועבאס מחרה מחזיק אחריו, והעביר מסר למחמוד עבאס: יש הזדמנות לקבל את הכול, יש הזדמנות למדינה פלסטינית; 10.

שלמה קרעי: מטרת חוק זה היא להתחיל את פעילותה של הממשלה החדשה, שקמה כדי להונות את הציבור, לבזבז כספי ציבור ולברוח מעבודת הכנסת.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שמה שקורה כאן הערב זה רק ההתחלה – –

רם בן ברק: מה שהיה הוא לא מה שיהיה.

שלמה קרעי: – – והמטרה שלנו היא לא – אין לנו מטרה לעייף אתכם.

שלמה קרעי: הרי גם אנחנו מתעייפים.

שלמה קרעי: זה לא נעלם מעיניכם.

שלמה קרעי: המטרה שלנו – – –

גלעד קריב: למה?

שלמה קרעי: המטרה שלנו היא מטרה – – –

עידן רול: אנחנו בעננים כאילו הרגע קמנו.

גלעד קריב: דברי תורה – – –

רם בן ברק: אנחנו מתעייפים ואתם – – –

עידן רול: אנחנו מסתדרים יופי, אבל תודה – – –

שלמה קרעי: המטרה שלנו היא אחת ויחידה: לגרום לכם שלא יהיה לכם זמן לעשות נזק מספיק למדינת ישראל.

שלמה קרעי: ממשלה כושלת, ממשלה שלא מצליחה למצוא שום מכנה משותף בין החברים שלה, חוץ משנאת נתניהו.

שלמה קרעי: אתם עוד תראו, חברת הכנסת השכל, אתם תראו שכשמפלס השנאה לנתניהו ירד, כשזה ירד, לא תמצאו פתאום שום קשר; לא תבינו – מה אנחנו עושים ביחד?

שלמה קרעי: מה, יכול להיות וגר זאב עם כבש ונמר עם גדי ירבץ?

שלמה קרעי: יכול להיות שזה קורה בממשלה הזו?

שלמה קרעי: לא יכול להיות.

שלמה קרעי: זו לא ממשלה של אחדות, לא ממשלה של פיוס לעם ישראל.

שלמה קרעי: אנחנו כאן כדי לגרום לזה שאתם תיפלו מאוד מאוד מהר.

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: ובא לציון גואל.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: יישר כוח.

מיקי לוי: חבר הכנסת סופר, בבקשה.

מיקי לוי: לרשותך 150 דקות.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני הולך לדבר רק על פיקוד ומנהיגות.

אופיר סופר: על זה אני שמח שאתה כאן, מפקדי היקר.

אופיר סופר: יש פה גם את רם, יש פה את השר סגלוביץ', בקיצור – יש לנו גם יושב-ראש מחוז, יושב-ראש מחוז ירושלים.

אופיר סופר: אבל אני רוצה לדבר מהמקום של המחנה הלאומי, בעצם, מהכיוון של החפ"שים, של אלה שכואבים את המהלכים הפוליטיים האחרונים, איך זה נראה בעיני הפקודים, בעיני אלה שהצביעו ונתנו את המנדט, אדוני היושב-ראש.

גלעד קריב: הם המפקדים, לא הפקודים.

גלעד קריב: מי שהצביע – – –

אופיר סופר: כן, כן.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר על מי שנמצא בשטח, האנשים שאני פוגש והכאב שהם מביעים.

מיקי לוי: בואי נעשה 75 ו-75.

אופיר סופר: יהיה לי קשה לעמוד בהישגים של ד"ר קרעי, אבל אנחנו נשתדל.

גלעד קריב: כמה זמן?

גלעד קריב: רק שנתארגן.

אופיר סופר: אנחנו נשתדל, נשתדל.

מיקי לוי: 90, השעון לא קולט יותר, ולאחר מכן נעשה השלמה לעוד 60.

אופיר סופר: אוקיי.

אופיר סופר: אני, בכל אופן, חבר הכנסת קריב, מתכוון לנסות להגיע הלילה לגליל.

אופיר סופר: אני בדרך כלל מנסה להגיע לגליל; אני מאוד משתדל לצאת מהגליל ולחזור אל הגליל.

אופיר סופר: אני אספר לך שכשאני יוצא בדרך, אז אני יוצא מטפחות-מרר, צומת עילבון, ואז זה סיפור של איזה שבע דקות.

אופיר סופר: אחר כך, עד צומת גולני זה עוד איזה רבע שעה, ואז אני מגיע למחלף הושעיה, זה בערך חצי שעה.

אופיר סופר: זה הרגע הקשה.

אופיר סופר: פה אני אומר: כאן שטרן מתחיל את היום שלו, ואני כבר נסעתי חצי שעה.

אופיר סופר: מבאס.

אופיר סופר: אבל זה חשוב, כי באמת צריך בסוף לזכור מי האנשים שאנחנו משרתים.

אופיר סופר: ואני חושב שזה, אתה יודע, כמו בצבא, כשאתה ישן עם הפלוגה.

אופיר סופר: זה מייצג – אתה יודע, אנחנו קולטים דרך הרגליים את המושג של נאמנות – לא פתאום יום אחד לקום ולהגיד לפלוגה: טוב, אני הולך עם פלוגה אחרת, אתם תישארו פה, תסתערו לבד.

אופיר סופר: היה מישהו שעשה את זה לפני שנתיים בעולם הפוליטי שלנו.

אופיר סופר: כשאנחנו מדברים על מנהיגות, מנהיגות זה גם כשקשה, גם כשלא נוח וגם כשאתה נמצא בפוזיציה מאוד מאוד לא נעימה.

אופיר סופר: לפעמים יוצא לי לדבר לפני חבר'ה במכינות קדם-צבאיות או תיכוניסטים.

אופיר סופר: חבר הכנסת שטרן בטח מכיר את הדילמה.

מיקי לוי: על זה יש עוד 60 דקות.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר איתך – השר, סליחה.

אלעזר שטרן: אתה נוסע לגליל היום?

אופיר סופר: נוסע, נוסע.

אלעזר שטרן: לא, בצבא לא היינו נותנים בשעות כאלה לנסוע.

אופיר סופר: ואז שואלים אותך: תגיד, מה אתה מעדיף, לאן ללכת, לסיירת או לגדודים?

אופיר סופר: איזו שאלה כזאת, שאלה שלא נגמרת – סיירת או גדודים, סיירת או גדודים.

אופיר סופר: ואני כל הזמן שואל את החבר'ה: טוב, מה השאיפות?

אופיר סופר: אתה יודע, בסוף אני אומר:

אופיר סופר: כל מקום שתעשה זה טוב, עוזר – עניינים.

אופיר סופר: אבל יש נקודה מעניינת מאוד בהקשר של מפקדים בסיירת ומפקדים בגדודים: מפקד בסיירת צריך להיות מאוד מאוד מקצוען, צריך לרוץ מאוד מאוד מהר, לפגוע כמו שצריך; מפקד בגדוד צריך לדעת להניע, לעורר השראה.

אלעזר שטרן: לא, גם וגם.

אופיר סופר: גם וגם, סבבה.

אופיר סופר: סבבה.

אופיר סופר: אני לא יכול להתווכח איתך לגמרי, אבל אתה יודע, אנחנו פה מציירים – –

אלעזר שטרן: כל מה שאמרת, וגם – – –

אופיר סופר: – – אנחנו מציירים את זה סכמטי בשביל להעביר איזשהו מסר.

אופיר סופר: הינה, הגיע האלוף גולן, כנראה גם מעניין אותו התוכן.

אופיר סופר: אני לא יכול להפסיק עכשיו.

אופיר סופר: טוב, אני אעצור אתכם במתח.

אופיר סופר: יריב, לחתוך?

יריב לוין: אתה יכול עוד שתי דקות, זה לא – – –

אופיר סופר: לא, רק התחלנו.

אופיר סופר: אז אנחנו נעצור פה ונמשיך בפעם אחרת.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה לחבר הכנסת אופיר.

מיקי לוי: השר שטרן או יו"ר הוועדה יעלה ויסכם, וימשוך ויעשה מה שהוא רוצה.

מיקי לוי: אופיר, בשבוע שעבר הייתי בימ"מ, הכינו לי מטרות, למה הייתי צריך להסתער.

מיקי לוי: בבקשה, יושב-ראש הוועדה.

קריאה: איתן, תגייס – – –

מיקי לוי: לא, אני בסדר, אני בסדר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, החוק הזה שאתם מצביעים עליו היום הוא חוק חשוב על מנת לא לייצר תוהו ובוהו בכל מה שקשור לחומרי נפץ.

מיקי לוי: אנחנו בוועדת חוץ וביטחון דואגים ונדאג שבתוך חצי שנה יחוקק חוק קבוע ולא נצטרך לחזור על הריטואל הזה בכל שנה ולהאריך את החוק.

מיקי לוי: ברשותך, אני רוצה להתייחס לדיון שחבר הכנסת סופר התחיל פה לגבי פיקוד ומנהיגות.

מיקי לוי: מאחר שאני שירתי בסיירת מטכ"ל וחבריי כאן שאני רואה שירתו בגדודים, אני רוצה לקבוע בצורה חד-משמעית: הפיקוד בגדודים הוא יותר קשה, יותר מאתגר ויותר חשוב למדינת ישראל מאשר הפיקוד בסיירות המובחרות.

מיקי לוי: הפיקוד בסיירות המובחרות הוא כמובן חשוב והכול, אבל בסופו של דבר מדובר על פיקוד על אנשים שנבחרו בקפידה, והם יודעים שאם הם לא בסדר הם לא יהיו שם, ולכן זה פיקוד יחסית קל; להניע אותם זה קל מאוד.

מיקי לוי: לעומת זאת, בגדודים – בשריון, גבעתי, צנחנים, גולני – כשאתה מקבל פלוגה או מחלקה, שבהתחלה חלק גדול מהאנשים לא רוצים להיות שם, ואתה צריך, בזמן קצר יחסית של שלושה חודשים, להפוך אותה למחלקה או לפלוגה שרוצים להיות בה, של אנשים שחדורים ברוח קרב ושיתופיות, זה אתגר הרבה הרבה יותר גדול.

מיקי לוי: ולכן, גם כשהחבר'ה הצעירים באים ושואלים אותי:

מיקי לוי: אנחנו כולנו רוצים ללכת לסיירת וכן הלאה וכן הלאה, אני אומר להם: חבר'ה, סיירת זה נחמד, זה חשוב, אבל אם אתם באמת רוצים להיות בעלי השפעה על אנשים ולשפר ולהביא מהיכולות שלכם לאחרים – תלכו לגדודים.

מיקי לוי: אתה מסכים איתי, האלוף גולן?

מיקי לוי: שם האתגר האמיתי ולשם צריך לשאוף.

מיקי לוי: אני רוצה להתייחס לחוק האזרחות.

מיקי לוי: אני שנתיים וחצי בכנסת.

מיקי לוי: הייתי באופוזיציה עד לפני שבועיים, והרבה מאוד חוקים עברו כאן, בכנסת, בשבועיים האלה.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לכם שמעולם בימי חיי בכנסת לא הצבעתי נגד חוק שחשבתי שהוא טוב למדינת ישראל – חוק שהביאו לפה ושהיה צריך אותו הן מבחינת מצב חירום, הן מבחינת שיפור לאוכלוסיות במצוקה ומכל סיבה שהיא – כשהוא נגע לאזרחי ישראל, כשהוא הועיל לאזרחי ישראל, אני תמכתי בו, ללא קשר לאופוזיציה או קואליציה.

מיקי לוי: ולכן, אני מאוד מופתע מהאופוזיציה הימנית או הלאומית – היא קוראת לעצמה – והציונית, שהם לא מצביעים נגד הממשלה – הם מצביעים נגד המדינה.

קריאה: – – –

קריאה: לא.

קריאה: אני אומר, אחרי שעתיים וחצי, מה שעשית לי – אני הולך לעשות לך.

קריאה: אני ישנתי ממש טוב היום, אני לא עייף, הכול בסדר.

קריאה: לכן, אני לא מבין אתכם.

קריאה: אני לא מבין את הגישה הזאת שמצביעים על הכול נגד, בלי לחשוב על המשמעויות, בלי לחשוב מה זה יכול לעשות לכולנו מחר בבוקר.

קריאה: אני מחכה לסימן, יש אחת שנותנת לי סימנים.

קריאה: אוה, הינה היא.

קריאה: ולכן, אני קורא לאופוזיציה, גם בימים מתוחים אלה ובוויכוחים: תצביעו נכון.

קריאה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש קצת שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני רוצה לעבור להצבעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי וחבר הכנסת סופר הודיעו שהם מסירים את ההסתייגויות.

מיקי לוי: בקולכם, האם אתם מסירים את ההסתייגויות?

מיקי לוי: חבר הכנסת סופר וחבר הכנסת קרעי הודיעו כי הם מסירים את ההסתייגויות.

מיקי לוי: ולכן, נעבור להצבעה בקריאה השנייה על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 1 – 44

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 44, נגד – 13, אין נמנעים.

מיקי לוי: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: אשר על כן, נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

מיקי לוי: נא לתפוס מקומות.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 48

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: 48 בעד, נגד – 13.

מיקי לוי: על כן, החוק עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ' בתמוז התשפ"א, 30 ביוני 2021, בשעה 11:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.

מיקי לוי: תודה.