ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 35, 2021-06-28 00:00

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, היום יום שני, י"ח בתמוז התשפ"א, 28 ביוני 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10); הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 51); הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49), התשפ"א–2021; הצעת חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021; הצעת חוק תכנון משק החלב (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021; הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 29), התשפ"א–2021; הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021; הצעת חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה) (הוראות מיוחדות לעניין דמי אבטלה ודמי לידה), התשפ"א–2021; הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6) (הפיכה להוראת קבע), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1569/24 וכלה בהצעת חוק פ/1677/24: הצעת חוק זכאות לאבחון לקויות למידה לילדים ממשפחות מעוטות יכולת, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: חופש הביטוי וההתאגדות, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק-יסוד: חופש הביטוי וההתאגדות, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי להורי חיילים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק יום ציון ממלכתי לוועידת סן רמו, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – העלאת גיל הפרישה לנשים וקביעת צעדים תומכים לנשים בגילאי העבודה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שווי השימוש ברכב או ברדיו טלפון נייד), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק מניעת בריונות ברשת, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – הענקת סמכות לדון בנושא ערכי הזהות היהודית), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – יועץ חינוכי בכל מוסד חינוך), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הרישום למוסדות להשכלה גבוהה, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות מין במשפחה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הכנסת (תיקון – כינוס הכנסת בתקופת הפגרה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק הקמת יישוב עירוני חדש, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי יועצים משפטיים של משרדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הרחבת סמכות בית המשפט להטלת מגבלות), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יוראי להב הרצנו; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות מועמדים לכהונה כנשיא המדינה), מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שמחה רוטמן; הצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעובד עצמאי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק חובת מיגון לנכים, קשישים, דיירי הדיור הציבורי ולמתגוררים ביישובי קו העימות בעוטף עזה, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת חוה אתי עטייה, יצחק פינדרוס, מיכאל מלכיאלי ומשה ארבל; הצעת חוק העונשין (תיקון – הכנת פרסום בדבר שירותי זנות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – שוויון וחופש ביטוי ומחשבה), מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק חופש מהתאגדות (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אביר קארה, ניר אורבך, עידית סילמן ועמיחי שיקלי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הבטחת פיקוח פרלמנטרי על תשלומי הורים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק לביטול ההתיישנות בעבירות מין במשפחה (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק הקמת מערכת סולארית בבית משותף שהוקם במסגרת עסקת פינוי ובינוי, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הספורט (תיקון – ביטוח קטינים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום בת זוג או בן זוג כהורה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי בעד ילדים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – חישוב היעדרות לחולים במחלה קשה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מהמצאת אישור מעסיק לעניין גמלה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ניר אורבך, מוסי רז, מיכל וולדיגר, ינון אזולאי, עידית סילמן, אופיר כץ ומאזן גנאים; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הלוואה כהון עצמי) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקירי השפעה על הסביבה ועל הבריאות), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום קצבת נכות למי שזכאי לקצבת אזרח ותיק), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 116) (תיקון – ביטול החוק), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ואוסאמה סעדי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 116) (תיקון – ביטול החוק), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – שריון זכויות האדם), מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – צבירת יחידות של שירותי גלישה באינטרנט באמצעות רט"ן), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הטבות מענק מקום לרכישת דירה בפריפריה, לזכאים לרכישת דירה בתוכנית מחיר למשתכן שאין התוכנית פועלת בעירם, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת ערעורים של המדינה על פסקי דין פליליים), מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (פסילת ראיה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – מספר השופטים בבית המשפט העליון), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – ביטול חזקת הגיל הרך), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות מועמדים לכהונה כנשיא המדינה), מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות נוספים לשוהים במוסדות לילדים ונוער בסיכון), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת תלויים וקצבת אזרח ותיק), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – שמירת דגימות שנלקחו מנפגעי עבירות מין), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הוספת טיפול בקנבוס למטרות רפואיות לסל שירותי הבריאות), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק זכויות ושירותים לילדים ובני נוער עם קשיים נפשיים, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק חובת שקיפות תקציבית במוסדות החינוך, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הזכות להיבחן בבחינת בגרות ללא תשלום), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק שיקום, קידום ושילוב אנשים עם אוטיזם בקהילה, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבית ספר יסודי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל בהרשמה למוסד להשכלה גבוהה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק חובת הודעה להורים על אי-הגעת ילד למוסד חינוך או למעון יום (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבאות הילדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק מדד לזכות לקיום אנושי בכבוד, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חישוב דמי לידה לפי שנה שקדמה ליום הקובע), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת ילד נכה לילד עם תסמונת דאון), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – מתן תעודה במקצועות הבריאות לבעלי הכשרה מקצועית), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יצחק פינדרוס, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – הוספת רישיון הנפקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לקו העוני), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק קביעת אופן ההעסקה של מטפלות במשפחתונים המפוקחים על ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק עוסק זעיר, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – אי תחולת פטור ממס שבח על מי שהשכיר דירת מגורים לשוהה שלא כדין), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פירוט החוב במכתב דרישה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק דחיית מועד הבחירות ברשויות המקומיות (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מתן תעודת הכשר על ידי רב מקומי), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ולדימיר בליאק, רון כץ ומירב בן ארי; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – דרישת רישוי לאירועים דתיים וטקסים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת גלעד קריב, אמילי חיה מואטי, אפרת רייטן מרום, רם שפע ואבתיסאם מראענה; הצעת חוק מיגון עוטף עזה, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ואוריאל בוסו; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק החלת החוק הישראלי על כל היישובים היהודיים בשטחי יהודה והשומרון, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי יועצים משפטיים של משרדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הרכב המחלקה לחקירת שוטרים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק החלת המשפט הישראלי ביישובים הישראליים ביהודה והשומרון, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (תיקון – אי-תחולת הפטור ממס על מי שהשכיר דירת מגורים לשוהים שלא כדין), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק ניהול ושימור אתר קבר רבי שמעון בר-יוחאי, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יאיר גולן, ג'ידא רינאוי זועבי ומוסי רז; הצעת חוק לתיקון פקודת מיסי העירייה ומיסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לעמותות הפועלות להנצחת השואה או למען ניצולי השואה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה בחניוני בתי חולים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון תוצרת חקלאית שאינה ארוזה מראש), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון שינוי בכמות המצרך), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – הגבלת הזכות להיבחר בשל כתב אישום), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מענה אנושי בשירות טלפוני לאזרח ותיק), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הצעת מועמדים לתפקיד המפקח הכללי של המשטרה בידי ועדת איתור מקצועית-ציבורית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק אמנות ז'נבה, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק הממשלה (תיקון – חוות דעת של רשות ציבורית בענייני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שמחה רוטמן; הצעת חוק אתרי התיישבות בהליכי הסדרה, התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק; הצעת חוק השימוש בתאריך העברי (תיקון – ציון מניין השנים למדינת ישראל), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת ניר אורבך; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (סמכות שיפוט בהסכמה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת אבי מעוז; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הרכב הוועדה לבחירת שופטים ושימוע טרם בחירת שופטי בית המשפט העליון), מאת חבר הכנסת איתמר בן גביר; הצעת חוק המשתתף החופשי, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אורית מלכה סטרוק, מיכאל מלכיאלי ושמחה רוטמן; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הרחבת האסיפה הבוחרת), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ולדימיר בליאק, מירב בן ארי, יואב סגלוביץ' ורון כץ; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – דיון בהשתתפות ראש הממשלה), מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – דיון בהשתתפות ראש הממשלה החלופי), מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ביטול מעורבות רשות החברות הממשלתיות במינוי דירקטורים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מינימום על החזקת נשק בלתי חוקי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 22), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: אמון הציבור הירוד במערכת המשפט; << נושא >>

מיקי לוי: הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה והתאחדות הספרדים שומרי התורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל להביע אי-אמון בממשלה בנושאים הבאים: אמון הציבור הירוד במערכת המשפט – של הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מיקי לוי: בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: השרים, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לפתוח ולברך את קורס פו"ש מתקדם של נציבות הכבאות וההצלה, שצופים בנו כאן מהיציע.

אמיר אוחנה: אני רוצה לאחל לכם ולחבריכם – אני יודע שהתפצלתם – הרבה מאוד הצלחה במלאכת הקודש שנטלתם על עצמכם, לשמור על שלומם וביטחונם של אזרחי ישראל.

אמיר אוחנה: אנחנו מודים לכם על כך.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזו, למרבה הצער, מבשרת רעות בתחומים רבים, כבר בשבועות הראשונים להקמתה, אבל אחד מהתחומים החשובים ועל כן גם המטרידים במיוחד הוא התחום של האיזונים והבלמים ומערכת היחסים שבין המערכת המשפטית הבלתי-נבחרת – הכוללת את בתי המשפט, את הייעוץ המשפטי לממשלה ואת הפרקליטות – לבין המערכות הנבחרות – הכנסת והממשלה.

אמיר אוחנה: הממשלה הזו, כך אמר נפתלי בנט, היא עשר מעלות ימינה מהממשלה הקודמת.

אמיר אוחנה: אבל הממשלה הקודמת, שבה כיהן כראש ממשלה חלופי שר הביטחון בני – ציטוט: "המערכת המשפטית עליונה על המערכות הנבחרות", סוף ציטוט – גנץ, לא התיימרה להביא איתה בשורות גדולות.

אמיר אוחנה: לא במישור המשפטי, בכל אופן.

אמיר אוחנה: אבל הייתה ממשלה לפניה בראשות נתניהו, ובה זכיתי אני לכהן כשר המשפטים, וסוף-סוף הציבור הרגיש שיש מי שמשמיע את קולו, הקול הזה של ביקורת אמיתית ונוקבת, לא מתחנפת לגורמים המשפטיים; קול שבניגוד לנטען, לא בא להרוס אלא בא לתקן.

אמיר אוחנה: הרי אין מי שמאמין באמת שמדינה יכולה לתפקד בלי מערכת משפט טובה, חזקה ונקייה, בלי פרקליטות ויועצים משפטיים.

אמיר אוחנה: אבל האיזון – שעליו דיבר מונטסקיה, שהגה את רעיון הפרדת הרשויות – האיזון הופר.

אמיר אוחנה: יש היום רק מערכת אחת במדינת ישראל שאין עליה לא איזונים ולא בלמים, זולת אלה שהיא מואילה בטובה מפעם לפעם לגזור על עצמה, לעיתים רחוקות מדי.

אמיר אוחנה: זוהי הרשות שאליבא דמונטסקיה היא הכי פחות דמוקרטית, משום שהיא היחידה שלא מכהנים בה נבחרי ציבור.

אמיר אוחנה: הקול הזה עלה מפעם לפעם לאורך השנים על ידי שורה של אישים כשופט המנוח לנדוי, נשיא בית המשפט העליון בדימוס, נשיא בית המשפט העליון המנוח השופט שמגר, השופט העליון ומבקר המדינה המנוח השופט מלץ, נשיא המדינה המנוח חיים הרצוג, ועוד שורה ארוכה של אישים מלומדים, שהתריעו מפני הסכנות האורבות בדרך לאובדן אמון הציבור במערכת המשפט כשמערכת המשפט נוטה לפוליטיזציה.

אמיר אוחנה: אזהרות, שאליהן לא שעו ראשי המערכת במידה הראויה – אם בכלל שעו – הביאונו עד הלום.

אמיר אוחנה: אלה קולות שמערכת המשפט על זרועותיה עשתה ועושה ככל יכולתה להשתיק, לפני ומאחורי הקלעים, כפי שאמר בקולו שלו השופט העליון המנוח השופט מישאל חשין, בריאיון רדיופוני בהתייחסו לפרופ' דניאל פרידמן, לשעבר שר המשפטים.

אמיר אוחנה: כך הוא אמר: "בית המשפט העליון הוא ביתי" – פותח סוגריים: הוא צודק, גם אביו כיהן בבית המשפט העליון, זה באמת היה ביתו והתחושה הייתה שזה הבית הפרטי שלו, סוגר סוגריים – "ומי שירים את ידו על ביתי, אני אגדע את ידו".

אמיר אוחנה: זה היה השיח.

אמיר אוחנה: והינה כמה אמירות והתחייבויות שהיו לכם, חברי הממשלה.

אמיר אוחנה: נפתלי בנט אמר: אם מערכת המשפט תפיל את נתניהו, הימין יהיה מסורס.

אמיר אוחנה: אמר ולא ידע עד כמה חזה את העתיד.

אמיר אוחנה: הוא, שמתיימר להיות איש ימין, עומד בראשות ממשלה שעכשיו עסוקה בלשלם שוחד לתנועה האסלאמית – רכיב בקואליציה כיום, ובקולותיה הוקמה לראשונה בתולדות מדינת ישראל – על שתסכים לחוק איחודי משפחות, חוק שלא קמה בישראל קואליציה שלא הצליחה להעביר אותו עד היום.

אמיר אוחנה: והינה לא רק רע"מ, גם ממרצ ואפילו במפלגת העבודה, יש גורמים שלא מוכנים לאפשר לו לעבור.

אמיר אוחנה: והרי לכם ימין מסורס.

אמיר אוחנה: אבל זו רק ההתחלה.

אמיר אוחנה: כי הסירוס שלכם יבוא לידי ביטוי חריף הרבה יותר במערכת המשפט.

אמיר אוחנה: שר המשפטים, שנמצא איתנו כאן, הקים צוות שידון בנושא חוק-יסוד: החקיקה, שאמור להסדיר את מערכת היחסים בין המערכת המשפטית לבין המערכות הנבחרות.

אמיר אוחנה: והינה, לבד מנציגי ונבחרי מפלגות הקואליציה בלבד, ראוי להוסיף, יהיו חברים בצוות הזה גם פרופ' סוזי נבות – אגב, מרצה מוכשרת וכריזמטית מאוד, אבל אשת ימין היא איננה – ופרופ' מוטה קרמניצר, שהוא פחות או יותר, איך נאמר בעדינות, הגרסה המשכילה של סדי בן שטרית.

אמיר אוחנה: וכל כך למה?

אמיר אוחנה: ציטוט: "העתירות נגד חוק הלאום הן הזדמנות חשובה עבור בית המשפט העליון לבסס את סמכותו לבצע ביקורת שיפוטית אף על חוקי-יסוד".

אמיר אוחנה: ואכן, אנו סבורים כי יש, וכי צריכה להיות בידו סמכות זו.

אמיר אוחנה: כן, דרושה ביקורת של העליון על חוקי-יסוד.

אמיר אוחנה: זו דעתה, זו עמדתה, כפי שהביעה אותה פרופ' סוזי נבות על חוק-יסוד: הלאום, הקובע את העקרונות הבסיסיים ביותר שעליהם הושתתה הציונות.

אמיר אוחנה: ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, שעברית היא שפתה, שדגלה הוא דגלנו, שסמלה הוא המנורה ושירושלים השלמה והמאוחדת היא בירתה.

אמיר אוחנה: בזה צריך, אליבא דנבות, להפעיל את הסמכות שאף מחוקק לא העניק מעולם לבית המשפט העליון – לבטל חוקי-יסוד.

אמיר אוחנה: מה היא חושבת על פסקת ההתגברות?

אמיר אוחנה: אנחנו לא צריכים להמתין לדיונים בוועדה כדי לדעת.

אמיר אוחנה: הינה הדברים – שוב ציטוט: זו לא פסקת התגברות על בג"ץ, זו פסקת התגברות עלינו.

אמיר אוחנה: ברוב של 61 הכנסת תוכל לפגוע בזכויות של כל אדם בישראל.

אמיר אוחנה: ההצעה נותנת את הכוח דווקא לקבוצות הקטנות והקיצוניות.

אמיר אוחנה: פרופ' קרמניצר הגדיל לעשות כשפרץ בבכי בשידור משום שחוק-יסוד: הלאום, שקובע את העקרונות הללו שהזכרתי, הוא – ציטוט – חרפה שאי-אפשר להשלים איתה.

אמיר אוחנה: סוף ציטוט.

גלעד קריב: – – –

מיקי לוי: תודה.

אמיר אוחנה: הכינו את הטישיו שם בוועדה.

אמיר אוחנה: זו הבשורה הימנית שמכין לנו שר המשפטים ושמכינה לנו הממשלה הזו?

אמיר אוחנה: זה לא שלטון החוק, זה שלטון המשפטנים.

אמיר אוחנה: ישראל תהפוך תחת הממשלה הרעה הזו, שקמה על כרעי תרנגולת שחוטה שצעקה "לך", מדמוקרטיה למשפטוקרטיה.

אמיר אוחנה: או בשפתו של אחד, יאיר לפיד, חקירוקרטיה.

אמיר אוחנה: במהלך השנה הקרובה תבחר הממשלה יועץ משפטי לממשלה לשש השנים הקרובות.

אמיר אוחנה: אם נשפוט לפי הסטנדרטים של מינוי פרקליט המדינה, חרף הימנעותן של כמה שרות – מעניין לחשוב, אגב, אם הן היו נמנעות אילו המינוי הזה היה מובא על ידי נתניהו, אבל את זה נותיר לפעם אחרת.

אמיר אוחנה: האם אנחנו צריכים לצפות למינויה של ידידתו של שר המשפטים, הלוא היא הגברת דינה זילבר?

אמיר אוחנה: האם היא, שאחראית במידה רבה מאוד לחוסר האמון שיש בקרב חלקים בציבור כלפי מערך הייעוץ המשפטי לממשלה, תיבחר להשיב את אמון הציבור הכל-כך ירוד באופן חסר תקדים במערכת?

אמיר אוחנה: וכל עניין הפרסונות עוד פחות חשוב מהנושא העקרוני: האם ייקבעו סוף-סוף גבולות גזרה למוסד היועץ המשפטי לממשלה, שפועל בלי חוק – גוף דורסני, אוליגרכיה; נהנה מחסינות מוחלטת, מביקורת ציבורית ושיפוטית בזכות כמה כתבי חצר האוכלים נדבות של הדלפות מידיו – הדלפות לא חוקיות, שעליהן עד היום אף אחד או אחת, זולת אחת – ליאורה גלט ברקוביץ, מי שזוכר – לא נתן או נתנה את הדין.

אמיר אוחנה: האם הגוף הזה, שבתקופת כהונתי כשר המשפטים בממשלת מעבר אותגר שוב ושוב – בין היתר כאשר לראשונה בתולדות ישראל העברנו החלטות ממשלה – כאשר היועץ המשפטי פקד, הורה, פסק, פעלים המנוגדים כולם למהותו של גוף ייעוץ, כי יש מניעה, הקמתי ועדת בדיקה ממשלתית למח"ש כי ראיתי ושמעתי את חוסר האמון של הציבור במח"ש ורציתי לשפר את המערכת שעליה אני אמון כשר משפטים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה.

אמיר אוחנה: היועמ"ש כמובן קבע – עוד דקה, בבקשה – שיש מניעה, כי זו ממשלת מעבר – הבל ורעות רוח, אין אף חוק שאומר זאת – והעברנו את ההחלטה הזו פה אחד בממשלה כי הבנו שיש בכך צורך.

אמיר אוחנה: אלה היו הפעמים הראשונות בתולדות ישראל שהממשלה מצביעה בעד כשהיועמ"ש אומר: יש מניעה.

אמיר אוחנה: ואתם אינכם ראויים לאמון הציבור מכל כך הרבה סיבות.

אמיר אוחנה: שאלו את עצמכם: כמה מהאנשים שהצביעו עבורכם האמינו שלכדי כך תגיעו?

אמיר אוחנה: שבראשות הממשלה תעמוד מפלגה עם שישה מנדטים, שברמייה הגיעה לאן שהגיעה – –

מיקי לוי: תודה.

אמיר אוחנה: – – אדם שבעצמו אמר שזה לא דמוקרטי שהוא יעמוד בראשות הממשלה, וכל זאת כי אתם פחדנים, אידיוטים שימושיים של כנופיית "לך" ונציגיה בתקשורת, שאילצו אותך, שר המשפטים, שהתיימר לרוץ לראשות הממשלה, לחתום לעיני המצלמות על מסמך התחייבות שלא תיכנס עם ביבי.

מיקי לוי: תודה רבה.

אמיר אוחנה: תחתום.

אמיר אוחנה: ואתה, שניכר כי נתקפת הלם ובהלה, חתמת.

אמיר אוחנה: הטחת פעם באנשי מפלגת העבודה – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: טוב, זה כבר הרבה יותר מדקה, חבר הכנסת אוחנה.

אמיר אוחנה: אז אתה צודק, אבקש עוד דקה אחת ואני מסיים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: עוד שני משפטים, בבקשה.

מיקי לוי: לא יותר.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: אתה הטחת פעם באנשי מפלגת העבודה כאן, מעל הדוכן הזה, שהתגלו במלוא סמרטוטיותם, שוליות של קדימה.

אמיר אוחנה: כינית אותם סמרטוטים מארץ הסמרטוטים.

אמיר אוחנה: ובינתיים, הקמת ממשלה עם מפלגת העבודה, עם מרצ, עם התנועה האסלאמית.

אמיר אוחנה: הפכת לשוליה של אופירה, ונדמה כי אין הולם לממשלה הזו מהתואר "ממשלת הסמרטוטים".

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אוחנה, תודה רבה.

אמיר אוחנה: ואני מציע לכנסת להביע אי-אמון בממשלה הזו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ישיב שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שלא במפתיע, דבריו של חבר הכנסת אוחנה, מראשיתם ועד סופם, היו מבישים, ואני אפרט את הדברים.

גדעון סער: הייתי אומר שלפחות אני שומע אתכם מעת לעת, וזה בסדר שאתם יכולים לעשות פרפרזה על נאום שלי, נאום אופוזיציוני מלפני 13 שנים, נדמה לי – תנסו פעם משהו מקורי.

גדעון סער: תנסו.

גדעון סער: יכול להיות שתעלו על משהו מקורי.

גדעון סער: אותי, חבר הכנסת אוחנה, איש לא אילץ לעשות דבר, בניגוד אליך.

גדעון סער: אני אמרתי בריאיון העיתונאי הראשון שלי אחרי הקמת תקווה חדשה, שבו הבהרתי מדוע חיוני למדינה להחליף את שלטון נתניהו, שאני מבקש ממי שרוצה שנתניהו יישאר בשלטון לא להצביע עבורי.

גדעון סער: ולכן – אני יודע שאתם חוזרים על השקר כמוכי אמוק.

גדעון סער: הייתי אומר, אתם מסמיקים כשאתם אומרים אמת.

גדעון סער: אבל כל אזרח במדינת ישראל יודע מדוע הקמתי את תקווה חדשה, יודע מה היו ההתחייבויות שלי בהקמת תקווה חדשה.

גדעון סער: אין לזה קשר לאיש תקשורת כזה או אחר.

גדעון סער: אתם עשיתם, ואתה באופן אישי, דה-לגיטימציה למוסדות המדינה ולמערכותיה באורח שלא היה שלטון בישראל שעשה.

גדעון סער: והיום עליתם עוד דרגה.

גדעון סער: עכשיו אתם עושים אותו דבר לממשלה שמכהנת מכוח אמון הכנסת, מכוח חוק פרלמנטרי, מכהנת מכוח האמון הזה.

גדעון סער: אבל אתם – אתה עולה לפה בשורה של גידופים, בשורה של כזבים.

גדעון סער: לא הייתי מצפה ל-100 ימים של חסד אבל כשאתה אומר שהממשלה מכהנת שבועות – היא מכהנת שבועיים ימים.

גדעון סער: אתה מדבר על נושא חוק-יסוד: החקיקה, ואתייחס, אבל אני רוצה לשאול אותך: מה עשיתם?

גדעון סער: מה עשה חבר הכנסת נתניהו במהלך 15 שנים שהוא ראש ממשלה בנושא חוק-יסוד: החקיקה, או בנושא כלשהו אחר של רפורמה במערכת המשפטית?

אמיר אוחנה: הלוואי שתעשה בארבע שנים מה שאני עשיתי בחצי שנה.

גדעון סער: האם הוא עשה דבר אחד?

גדעון סער: דבר אחד?

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

מיקי לוי: השר לא הפריע לך, תודה.

גדעון סער: אדרבה.

גדעון סער: היה שר משפטים, יעקב נאמן, עליו השלום, הוא הביא את חוק-יסוד: החקיקה לישיבת הממשלה.

גדעון סער: נתניהו הוריד את זה מהשולחן.

גדעון סער: לא שהוא לא עשה, הוא מנע בשיטתיות.

גדעון סער: היום הוא מספר סיפורים: לא היה לי רוב; היה לי שותף כזה, היה לי שותף אחר.

גדעון סער: אני אומר לך באחריות, היה גם היה רוב להעביר את אותן הרפורמות, אבל לא נעשה דבר – דבר – במשך 15 שנים; לא שבועיים ימים, לא שנתיים, 15 שנים.

גדעון סער: אז באמת, הרי הציבור יודע את הדברים האלה.

גדעון סער: הוא יודע שלא עשיתם כלום וגם אתה כשר המשפטים בממשלת מעבר, נו, לא יכול לציין איזשהו דבר שהשתנה.

אמיר אוחנה: – – –

גדעון סער: הצוות – חבר הכנסת אוחנה, הסכת ושמע, הסכת ושמע: הצוות שהוקם הוא צוות שהוקם מנציגי מפלגות שחברות בקואליציה.

גדעון סער: יש מפלגות שבחרו לשלוח אנשי אקדמיה, יש מפלגות שבחרו לשלוח שרים, יש מפלגות שבחרו לשלוח חברי כנסת.

גדעון סער: זה בסך הכול נציג של אחת המפלגות ששותפה בקואליציה.

גדעון סער: עמדותיו לא מחייבות אותי, לא מחייבות את הממשלה.

אמיר אוחנה: ספר לנו על הבשורה, הבשורה שתצמח מהצוות הזה.

גדעון סער: על זה נצטרך להמתין בסבלנות, ולא לקפוץ כנשוכי נחש אחרי שנייה אחת.

גדעון סער: אני הגדרתי מראש: המשימה להגיע לחוק-יסוד: החקיקה, שהוא חיוני למדינת ישראל כדי לקבוע את אותם כללי משחק בין הרשויות שלא נקבעו במשך 73 שנים, היא באמת משימה שאפתנית.

גדעון סער: היא קשה.

גדעון סער: יש פערים גדולים.

גדעון סער: מה, אנחנו לא יודעים שיש פערים גדולים בינינו לבין מפלגת העבודה או לבין מרצ?

גדעון סער: אנחנו בוודאי יודעים את העובדה הזאת.

גדעון סער: אנחנו ננסה להגיע להסכמה.

גדעון סער: האם אני משוכנע או בטוח שנגיע להסכמה?

גדעון סער: אינני יכול.

גדעון סער: אבל הנושא שווה את המאמץ, כי זה קורע את החברה הישראלית לגזרים.

גדעון סער: זה חותר תחת האמון הציבורי גם ברשות המחוקקת וגם ברשות השופטת.

גדעון סער: האמת היא שהכנסת הייתה צריכה מזמן לעשות את המעשה הזה.

אמיר אוחנה: יש לך הסכמה של 65 חברי כנסת.

גדעון סער: אבל האחרון שיכול לטעון בנושא הזה זה מי שהשלטון היה בידיו במשך 15 שנה ולא רק שלא עשה דבר אלא מנע את העברת את חוק-יסוד: החקיקה.

אמיר אוחנה: השר סער, יש לך הסכמה של 65 ח"כים היום.

אמיר אוחנה: אם אתה רוצה להקים ממשלת ימין שתקדם את הנושאים הללו, זה אפשרי.

אמיר אוחנה: רק בוא.

מיקי לוי: שר המשפטים, תמשיך, בבקשה.

גדעון סער: ואני אומר: לא ייעשה.

גדעון סער: יש נושאים שהוסכם עליהם בהסכם הקואליציוני.

גדעון סער: אני רוצה לתת דוגמה: היום הפצתי תזכיר חוק – אפילו את זה לא עשיתם – בנושא שנוגע לזכויות אזרח, לפסול ראיה שהושגה שלא כדין.

אמיר אוחנה: – – – הביא הצעת חוק.

גדעון סער: לא עשיתם דבר.

גדעון סער: לא קידמתם דבר.

גדעון סער: לא חוקקתם דבר – אני אומר את זה באחריות – שהוא משמעותי, שהוא בעל ערך.

גדעון סער: אז אני ציפיתי, אולי בתמימות מסוימת, שהיום כשתעלה על הדוכן תאמר מילה טובה, שהופץ תזכיר חוק בנושא כל כך חשוב, שמרחיב את שיקול הדעת השיפוטי בפסילת ראיה שהושגה שלא כדין ומרחיב את ההלכה הפסוקה בנושא הזה גם על עדים וגם מרכך את המבחנים הנוקשים שנקבעו בפסיקה.

גדעון סער: ציפיתי – בסדר, לא עשיתם.

גדעון סער: אבל הממשלה קיימת שבועיים.

גדעון סער: היא בכל זאת רצינית, היא פועלת, אני נותן את הדוגמאות.

אמיר אוחנה: דיברתי רק על דברים שעשיתם בשבועיים האלה.

אמיר אוחנה: לא דיברתי על מה שהיה.

גדעון סער: הנושא הזה, הנושא הזה, אני אפילו משוכנע שהגיע לידיעתך.

גדעון סער: אבל אני רוצה לומר מעבר למחלוקת בינינו, חבר הכנסת אוחנה, שהיא לצערי – על פי מה שנאמר בפרקי אבות – היא לא מחלוקת לשם שמיים, משום שאתה בא לקנטר באופן פוליטי.

גדעון סער: אתה לא בא באמת לחלוק על עמדתי או על מעשיי.

אמיר אוחנה: – – –

גדעון סער: אתם הגשתם אי-אמון בנושא המשפטי – – –

אמיר אוחנה: גדעון, רק על נושא אישי – – –

גדעון סער: חבר הכנסת גפני, אתה שומע, אני רוצה להגיד לכם מה, תשעה ימים – – –

אמיר אוחנה: רק על נושא אישי פסלתם את נתניהו.

אמיר אוחנה: זה לא לשם שמיים.

גדעון סער: לא, בגלל שהוא החריב, החריב את מוסדות המדינה כשיטת עבודה.

אמיר אוחנה: באמת?

אמיר אוחנה: ישראל בשיא של כל הזמנים בכלכלה, בביטחון, ביחסי חוץ, בקורונה, בהסכמי שלום זה החריב?

גדעון סער: תשעה ימים והגישו אי-אמון.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה.

גדעון סער: 15 שנים לא עשו דבר, אבל אחרי תשעה ימים הם מגישים אי-אמון בנושא הזה.

גדעון סער: זה הרי מעשה ליצנות.

אמיר אוחנה: כל שבוע זה יהיה.

אמיר אוחנה: כל שבוע.

מיקי לוי: תודה.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה לומר עוד דבר.

גדעון סער: איך אתה לא מתבייש, חבר הכנסת אוחנה, להשתלח פה מעל הדוכן.

גדעון סער: קודם כול, בן אדם שנפטר – – –

אמיר אוחנה: איזו השתלחות?

גדעון סער: איך שהתייחסת לאחד מגדולי שופטי ישראל, השופט מישה חשין, זיכרונו לברכה – – –

אמיר אוחנה: איזו השתלחות?

אמיר אוחנה: זה היה ציטוט.

גדעון סער: אתה אומר שהוא התייחס כאל ביתו הפרטי.

גדעון סער: אחד מגדולי המשפט של מדינת ישראל, ובמקרה השופט היחיד – אולי לא כולם יודעים את זה פה – היחיד שהתנגד בפסק דין המזרחי לפסק הדין של דעת הרוב, של השופט ברק.

אמיר אוחנה: ידוע.

מיקי לוי: נכון.

גדעון סער: אז לפחות – – –

אמיר אוחנה: איפה ההשתלחות?

גדעון סער: איפה ההשתלחות?

גדעון סער: שאתה אומר הוא התנהג כאילו זה ביתו הפרטי.

גדעון סער: הוא אחד מענקי המשפט של מדינת ישראל.

גדעון סער: תתבייש, תתבייש.

אמיר אוחנה: – – – אתה תתבייש.

אמיר אוחנה: אתה שפוט של המערכת.

מיקי לוי: די, חבר הכנסת אוחנה.

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: גדעון סער – – –

אמיר אוחנה: איך?

אמיר אוחנה: לא שמענו את המשפט.

אוסאמה סעדי: שפוט של המערכת.

גדעון סער: השופט שבקולו – עוד דבר שאולי לא יודעים: השופט שבקולו – – –

אמיר אוחנה: – – –

גדעון סער: רק היום הוצאתי תזכיר חוק, שהמערכת שאני מופקד עליה לא קיבלה אותו.

גדעון סער: אבל זה בסדר, יש לה דעה אחרת, אבל זה בסדר.

אמיר אוחנה: עשיתי את זה הרבה, תעמוד בתור.

גדעון סער: תפסיק כבר להתנפח.

גדעון סער: היית שר משפטים בממשלת מעבר.

גדעון סער: בסדר, בסדר, בסדר, תירגע.

אמיר אוחנה: – – –

מיקי לוי: די, די, אלה לא חילופי מהלומות.

גדעון סער: תירגע, תנוח, תשתה כוס מים, יש שם מאחור, בפרסה.

אמיר אוחנה: מתי אתה פעם העברת החלטה בניגוד ליועץ המשפטי לממשלה?

גדעון סער: השופט היחיד – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה.

אמיר אוחנה: אי פעם – – – בשנותיך הרבות – – –

מיקי לוי: תודה.

גדעון סער: – – היחיד, שבקולו הכריע גם בנושא שמעסיק אותנו בימים אלה, של איסור על איחוד משפחות, היה השופט מישה חשין.

גדעון סער: דווקא בו עכשיו?

גדעון סער: הוא הלך לעולמו לפני כמה שנים.

גדעון סער: זה מי שמצאת להשתלח בו?

אמיר אוחנה: שום השתלחות.

אמיר אוחנה: תפסיק עם הדמגוגיה הזאת.

אוסאמה סעדי: הוא דיבר על זכויות אדם.

גדעון סער: ומה אתה קובל בכלל על סיעת רע"מ?

גדעון סער: אתם מכשילים את הארכת הוראת השעה בנושא איחוד משפחות.

גדעון סער: אתם עושים דבר שמעולם בהיסטוריה של הליכוד – ואני אומר את זה באחריות, כמי שהוביל את הסיעה הזאת שש שנים בקואליציה ובאופוזיציה; תמיד תמכנו בנושא הזה, גם מהספסלים האלה, כאשר אהוד אולמרט ישב שם.

אמיר אוחנה: אתם הרוב, אתם הקואליציה.

גדעון סער: אבל נקטנו גישה ממלכתית.

אמיר אוחנה: אף פעם לא הייתה קואליציה שלא הצליחה להעביר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אוחנה, באמת, אתה לא יכול להפריע לשר על כל משפט.

גדעון סער: האם זה דבר מקובל עכשיו בכנסת, שאי-אפשר להשלים משפט?

גדעון סער: אני ישבתי ושמעתי את ההבלים האלה במהלך דקות ארוכות בשקט.

מיקי לוי: אתה צודק, השר.

גדעון סער: רשמתי לעצמי הערות.

אמיר אוחנה: אני מסכים.

אמיר אוחנה: עכשיו אני אשמע את ההבלים שלו בשקט.

מיקי לוי: בבקשה, המשך.

גדעון סער: הוא קבל על רע"מ, אבל מי שמכשיל היום את אישור הארכת הוראת השעה בנושא איחוד משפחות אלה חבר הכנסת אמיר אוחנה וחבריו, בניגוד מוחלט לאופן שבו הוא הצביע חמישה ימים לפני חילופי השלטון.

גדעון סער: אתה שומע, חבר הכנסת גפני?

גדעון סער: אתה לא היית חבר הרשות המבצעת.

גדעון סער: חמישה ימים לפני חילופי השלטון, ב-8 ביוני, הם הצביעו בעד החוק הזה בממשלה וביקשו מהכנסת לאשר אותה.

גדעון סער: שינו מקומות – הופ, שינו פוזיציה.

גדעון סער: אני אומר לכם, אין דבר כזה.

גדעון סער: בנושאים תקציביים יש תמיד הבדל בין ממשלה לאופוזיציה, אתה מרשה לעצמך יותר כשאתה באופוזיציה.

גדעון סער: אבל בנושאים הלאומיים העקרוניים, כאשר יש עמדה, מעולם – אני אומר את זה באחריות – לא היה עולה בדעתם של מנחם בגין או יצחק שמיר, עליהם השלום, לשנות עמדה בנושא לאומי רק משום שהם נמצאים באופוזיציה.

גדעון סער: אבל אתם פועלים כאופוזיציה למדינה, לא לממשלה.

גדעון סער: למען הדיוק, את עו"ד זילבר, חבר הכנסת אוחנה, הביא למינוי ראש הממשלה בנימין נתניהו, בהמלצת שר המשפטים דאז יעקב נאמן.

גדעון סער: אני מאוד אוהב את הדרך שבה – "אוהב" זו לא מילה מדויקת; משועשע – אדוני היושב-ראש, אני משועשע מהדרך שבה מנסים לשכתב את ההיסטוריה מיום ליום.

גדעון סער: אבל ברוך השם, אנחנו היינו פה ועוד נהיה ואנחנו נזכיר גם את האמת מעל הדוכן הזה.

גדעון סער: אני קורא לכנסת להצביע נגד הצעת אי-אמון קנטרנית, לא רצינית, לא מנומקת בצורה אמיתית ולתת אמון בממשלה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר גדעון סער.

מיקי לוי: הצעת האי-אמון השנייה: ממשלת השנאה – יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה והתאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל.

מיקי לוי: ינמק את הצעה חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אדוני השר, מוריי ורבותיי, תשעה ימים – אמר כאן גדעון סער – יש לממשלה הזאת.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: חשבתי לעצמי: נתניהו סילק את הקורונה מחיינו.

משה גפני: הוא הביא את החיסונים, ולמעשה עמדנו בסיום העניין הזה.

משה גפני: הגיעה הממשלה החדשה, שתכף נדבר עליה, והקורונה חזרה.

משה גפני: עכשיו, יהיו כאלה אצלי במפלגה, או במפלגות שלנו, שיגידו: רגע, אבל מה אתה רוצה, זה הקדוש ברוך הוא – נכון.

משה גפני: זאת ממשלה שאין לה סייעתא דשמיא.

משה גפני: היא פשוט הכריזה מרד בה' ובתורתו.

משה גפני: בכלל לא משנה אם יעשו או לא יעשו; וטו, לא וטו.

משה גפני: יש פתאום ניירות – הניירות הרשמיים שמונחים פה על שולחן הכנסת – שאין יותר יהדות.

משה גפני: המדינה היא לא מדינה יהודית.

משה גפני: אין בה את טהרת המשפחה, את המשפחה, שביהדות זה אחד הדברים היסודיים; אין בה גיור, טהרת היוחסין; אין בה שבת; אין בה תורה.

משה גפני: אין בה כלום, ומה אנחנו באים ואנחנו מבקשים, שיעזרו לנו עם הקורונה?

משה גפני: יש דין ויש דיין.

משה גפני: ולא עוד.

משה גפני: אני חושב שמה שאני אומר עכשיו – אני לא בטוח אם זה נכון או לא נכון, אבל זה לא היה בעבר – התפרסם באחד העיתונים של ארצות הברית שארצות הברית שוקלת את העניין של ההכרה ברמת הגולן.

משה גפני: יכול להיות שזה לא נכון.

משה גפני: אבל מתחילים לדבר על דברים שבעבר לא דיברו עליהם.

משה גפני: אני לא מדבר על זה שהולכים לפנות יהודים ועל כל מה שנעשה בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה להקדיש קטע למי שאני בידידות איתה מאוד, אני גם הייתי זה שנאם לה בנאום הראשון שלה, מרב מיכאלי.

משה גפני: מרב מיכאלי מייצגת היום את מפלגת העבודה.

משה גפני: היא הצליחה – הביאה שבעה מנדטים.

משה גפני: מפלגת העבודה הייתה זאת שהובילה כאן, במדינה, את הסטטוס קוו.

משה גפני: היה סטטוס קוו בנושא השבת, בנושא חינוך, בכל הנושאים.

משה גפני: לא עלה בדעתם של ראשי מפלגת העבודה לשנות את הסטטוס קוו הזה.

משה גפני: לא עלה בדעתם.

משה גפני: ועכשיו היא באה ואומרת שהנושא החברתי הכי חשוב מבחינתה זה תחבורה ציבורית בשבת.

משה גפני: והיא שולחת את נחמן שי כדי לטפל – שהוא יגיד שהוא מכיר ברפורמים, אלה שהביאו להתבוללות הכי גדולה בארצות הברית, בצפון אמריקה, בכל המדינות האלה שהיה להם שם כוח, וממש יצרו שואה על עם ישראל.

משה גפני: יושבת מפלגת העבודה, שולחת את נחמן שי, ועכשיו גם הבנתי למה היא נתנה לו להיות שר התפוצות:

משה גפני: כדי שהוא יוכל לבוא ולהגיד – הכול נופת צופים; אנחנו מכירים את נחמן שי, הוא היה אחד מאיתנו כאן, בכנסת, מדבר נחמד – והולך לתקוע סכין בגבה של היהדות.

תמר זנדברג: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: לא ככה, לא ביטויים כאלה.

משה גפני: אני צריך לדבר איתך על זה שאת לא נותנת לנשים חרדיות להתרחץ במעיינות.

משה גפני: אז זה עוד דבר, אבל זה לא נושא של – – –

תמר זנדברג: נדבר על זה, אבל לא סכין.

תמר זנדברג: לא סכין.

תמר זנדברג: לא לתקוע סכין.

משה גפני: לא, זה תוקעים סכין.

משה גפני: על כל פנים, אני – – –

מיקי לוי: השרה, תודה.

משה גפני: אבל אני מבין, השר מתן כהנא, אני מבין ששלחו אותך לענות לי.

מתן כהנא: כן.

משה גפני: אה, אז אני רוצה גם להשאיר לך איזה קטע.

משה גפני: אני לא יודע אם אני אישאר לשמוע אותך.

משה גפני: אבל אתה מביא חוק, לא מתבייש, שמופיע בסדר-היום: עד היום היה צריך להביא שרה ושר, גבר ואישה, חברת כנסת וחבר כנסת, גבר ואישה.

משה גפני: אני לא יכול לעשות חשבון בדיוק, בגלל שעם הליבה יש לי בעיה, אבל היה מדובר על ארבעה מועמדים של הרשות הציבורית, שני גברים ושתי נשים.

משה גפני: בא השר מתן כהנא – בעצם זה לא הוא, שלא תהיה לכם טעות.

משה גפני: זו אילת שקד, אני מכיר אותה; היא מובילה את המהפכה הזאת של סילוק החרדים, להוציא אותם מהעניין.

משה גפני: אני מכיר את זה.

משה גפני: היא שולחת אותו.

משה גפני: הוא לא מבין אפילו, אבל היא עומדת מאחורי העניין.

משה גפני: עכשיו, מה החוק שהם מביאים?

משה גפני: הם מביאים חוק, אדוני יושב-ראש הכנסת, שאומר ככה: צריך שבין הארבעה האלה בוועדה למינוי דיינים, שמייצגים את הרשות השלטונית, יהיו שני גברים מהממשלה ושתי נשים מהכנסת.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: זאת אומרת, נכון ששניים ועוד שתיים זה ארבעה?

משה גפני: נכון?

יצחק פינדרוס: כדי לא להסכים – – –

משה גפני: אז עד עכשיו גם היה שניים ועוד שתיים, רק אחד מפה ואחת מפה.

משה גפני: אחד מפה ואחת מפה.

משה גפני: למה עכשיו הולכים לשנות את החוק, וזה מופיע בסדר-היום, שמהממשלה יהיו רק גברים ומהכנסת יהיו רק נשים?

משה גפני: אני אגיד לכם, תדעו: אתם בטח לא יודעים את הסוד.

משה גפני: הסוד הוא כזה: יש הסכם קואליציוני ששני שרים גברים יהיו בוועדה למינוי דיינים – מתן כהנא ואלקין.

משה גפני: ולמיטב ידיעתי, הם גברים.

משה גפני: אז מה עושים כדי לסלק את החרדים מהוועדה למינוי דיינים?

משה גפני: מעבירים חוק שמהכנסת ישלחו רק נשים.

משה גפני: לא אומרים שיהיו גבר ואישה מהממשלה וגבר ואישה מהכנסת.

משה גפני: פשוט היה צריך לכתוב בחוק שהחרדים לא יהיו בוועדה למינוי דיינים.

משה גפני: אגב, רוב מניין ורוב בניין של הלומדים לדיינות, כולנו יודעים את זה כל השנים, אלה האנשים שנמצאים בחברה החרדית.

משה גפני: יש גם בחברה הציונית-דתית, אבל בעיקר זה החברה החרדית.

משה גפני: אני הובלתי, כחבר הוועדה למינוי דיינים – ואם אתם רוצים, אם אתם עוד מאמינים למישהו שם, לאילת שקד או למישהו, אני הובלתי את זה שיהיה שליש-שליש-שליש: הטובים ביותר בציונות הדתית, הטובים ביותר בציבור החרדי הספרדי והטובים ביותר בציבור החרדי האשכנזי.

משה גפני: זה מה שהיה במשך כל השנים האחרונות – האחרונות; כבר הרבה שנים.

משה גפני: כך היה.

משה גפני: עכשיו הם באים להגיד את זה ככה: בוועדה למינוי דיינים יהיו רק כאלה שהם ימנו אותם.

משה גפני: הם – הכוונה אילת שקד.

משה גפני: שהיא לא תתחנחן אליכם, כאילו היא תבוא אליכם, חבריי החרדים, והיא תגיד לכם: זה לא אני, זה מתן כהנא.

משה גפני: זה לא מתן כהנא – זה אילת שקד.

משה גפני: בנט לא מבין בזה בכלל.

משה גפני: הוא לא בעניין.

משה גפני: הוא עסוק בדברים אחרים.

משה גפני: הוא עסוק בסייעתא דשמיא שלו, שמה שהוא עושה לא מוצלח.

משה גפני: אבל מה שהיא עושה – היא שולחת אותו: תצעק לגפני "חילול השם", שזה יפריע לו.

משה גפני: אבל היא יודעת שלא מזיז לי אפילו לא מילימטר, בגלל שהאמת תורה דרכה.

משה גפני: שמישהו יבוא להסביר כאן את החוק שמונח על שולחן הכנסת.

משה גפני: עכשיו, אם הייתי סומך על בג"ץ, הייתי הולך לבג"ץ.

משה גפני: הייתי הולך לבג"ץ והייתי אומר: עושים חוק פרסונלי.

משה גפני: רוצים שאנחנו החרדים נהיה בחוץ.

משה גפני: מה זה "אנחנו החרדים"?

משה גפני: אנחנו רוב מניין ורוב בניין של הדיינים בארץ.

משה גפני: אנחנו הכי הרבה לומדים דיינות, אנחנו הכי הרבה עוסקים בעניין הזה.

משה גפני: לא.

משה גפני: החוק בא להדיר את הנשים, שלא תהיה טעות.

משה גפני: זה לא מביא אישה אחת נוספת לוועדה למינוי דיינים; זה משאיר את אותו המספר, אבל יחד עם אלקין ומתן כהנא.

משה גפני: ובכלל הוא עכשיו – גם כן, כנראה אמרו לו להגיד את זה – הוא, במועצות הדתיות ימנה רק כאלה שיש שם נשים.

משה גפני: כבר בג"ץ קדמו.

משה גפני: במועצות הדתיות ממנים נשים.

משה גפני: אז הוא יכול לדבר.

משה גפני: משנה?

משה גפני: אמר.

משה גפני: המציאות הזאת היא מציאות שמונחת לנו כאן על השולחן – ושקט.

משה גפני: מה שנורא מעניין אותי, אדוני יושב-ראש הכנסת, מה שמעניין אותי הוא שהתקשורת מלווה את זה במחיאות כפיים, את כל מה שעושים: ממנים מנכ"לים בלי ניסיון במשרדים, בלי יכולות ניהול – לא משנה, יש לי הרבה מה לומר בעניין הזה, אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.

משה גפני: אגב, המנכ"ל של הכנסת.

משה גפני: אני דיברתי אצלי, ובאמת כולם סבורים שהוא מנכ"ל מצוין ואני מברך על כך.

משה גפני: אני גם הצבעתי בעד.

משה גפני: המציאות הזאת היא מציאות שאני רוצה להגיד – אחרי זה, אם אפשר יהיה להגיד לגדעון סער, בגלל שאני מחשיב את הדברים שלו, אז אני מציע להגיד לו את זה: ניהלו מלחמה נגד בנימין נתניהו, התקשורת, המערכת המשפטית – אני מסיים.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: למה הם ניהלו את המלחמה הזאת?

משה גפני: באמת, הם ידעו שכל עוד שנתניהו יהיה – אני לא איש ליכוד, אני איש יהדות התורה – כל עוד הוא יהיה, השלטון לא יתחלף והימין יישאר לשלוט.

משה גפני: ברגע שמסלקים אותו, הכול הופך להיות בוקה ומבולקה, ואנחנו לא יודעים לאן זה יגיע.

משה גפני: וגדעון סער ובנט – זה לא כל כך מעניין אותו, אבל אילת שקד – שידעו שההיסטוריה תשפוט אותם והיא תגיד את מה שאנחנו עלולים לראות מול עינינו.

משה גפני: ברגע שהם ניהלו מלחמה נגד נתניהו וסילקו אותו מהשלטון, העלו את שלטון השמאל.

משה גפני: אני לא מדבר על השלטון של היום, זה לא יחזיק מעמד הרבה זמן, בגלל שהדבק שם הוא דבר שאין בו שום משמעות.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: אבל מי שעשה את זה מהימין הוא זה שנושא באחריות ההיסטורית.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבין שאני צריך לסיים, אני מסיים.

משה גפני: השר מתן כהנא, אתה לא חייב לענות לי, אני לא צריך את התשובה שלך.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: ישיב השר לשירותי דת מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, אני מתכוון היום לדבר במתינות, כי אנחנו בשלושת השבועות, אחרי הכול, אבל לפחות את כבודו של המנכ"ל שלי אני חייב לתבוע.

מתן כהנא: הוא היה סמנכ"ל במשרד הפנים 12 שנה.

מתן כהנא: הוא היה בטבריה שנה כראש עיר ממונה.

מתן כהנא: אין אחד שחושב שהוא מינוי לא מקצועי.

מתן כהנא: אתה יודע, על מינויים אני יכול לדבר איתך מפה עד מוחרתיים על מה שאני פוגש עכשיו כשאני מגיע למשרד לשירותי דת, אבל כמו שאמרתי, לא היום.

מתן כהנא: מול עיניי יש את הצעת האי-אמון שלכם, חבר הכנסת גפני, שלך ושל חבר הכנסת – בעצם, זה של חבר הכנסת פינדרוס ושל מלכיאלי.

מתן כהנא: שתיים וחצי שורות – – –

ינון אזולאי: זה של הסיעות.

מתן כהנא: מאה אחוז.

מתן כהנא: חברים, הצעת אי-אמון של שתיים וחצי שורות.

משה גפני: מביא את החוק של הדיינים ואנחנו – – –

מיקי לוי: תודה, נא לאפשר לשר להשיב.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, תודה.

מתן כהנא: שתיים וחצי שורות עם שמונה פעמים המילה "שנאה" בשתיים וחצי השורות האלה.

מתן כהנא: אנחנו נמצאים עכשיו בשלושת השבועות, שבהם אנחנו צריכים להיזכר בחורבן ולמה הגענו לחורבן, בגלות – – –

יואב בן צור: אנחנו נזכרים כל יום בגלל הממשלה הזאת.

מתן כהנא: אתם יודעים, אני אתמול שמעתי שני וורטים מעניינים.

מתן כהנא: אחד אמר: תראו, הרי בשלהי בית שני היו הרבה כיתות: איסיים, פרושים, קנאים, צדוקים, הרבה כיתות.

מתן כהנא: כולם צדקו, אבל הרי אנחנו ביהדות, אין לנו בעיה עם מחלוקת, אנחנו מקדשים את המחלוקת, אנחנו נבנים מהמחלוקת.

מתן כהנא: אז מה הבעיה הגדולה?

מתן כהנא: כי הייתה שם שנאת חינם.

מתן כהנא: השנאה הייתה לחינם.

מתן כהנא: מה שאני מזהה פה מצידכם, חבריי, זאת שנאה יוקדת, חינם.

מתן כהנא: אתם יודעים עוד משהו?

מתן כהנא: תראו, בשם הרב אברג'יל מנתיבות, זכרו לברכה: הרי בית שני נבנה 70 שנה אחרי שבית ראשון נחרב, אבל בית שני, כבר אלפיים שנה עברו ועוד לא נבנה.

מתן כהנא: למה?

מתן כהנא: כי הוא נחרב בגלל שנאת חינם.

מתן כהנא: שמונה פעמים "שנאה" בשתיים וחצי שורות.

ינון אזולאי: על מה שהממשלה הזאת קמה?

משה גפני: החוק שאתה מביא היום זאת לא שנאה?

משה גפני: החוק הזה זה לא שנאה, מה זה?

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: מה זה – – –

מיקי לוי: חבל על העצבים.

משה גפני: החוק הזה, זה לא שנאה?

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: אני רוצה לעבור להצעת האי-אמון שלכם.

מתן כהנא: אתם אומרים: שנאה לדת.

מתן כהנא: באמת, שנאה לדת?

מתן כהנא: הרי היהדות וההלכה זה המתנות הכי גדולות שקיבלנו מהקדוש ברוך הוא, זה הדבר הכי טוב שיש לנו.

מתן כהנא: הבעיה היא העטיפות.

מתן כהנא: העטיפות הן אלה שמכערות את מה שקורה פה.

מתן כהנא: עוד ועוד מנגנונים, עוד ועוד עסקנים הם אלה שמרחיקים את העם מהיהדות.

מתן כהנא: עם ישראל רוצה להתקרב ליהדות, אבל עם ישראל בורח מהעטיפות, והיא עטופה בהן יותר מדי שנים.

אוריאל בוסו: כל ההלכה זה מנגנונים.

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: די, אתה תעלה לכאן ותשיב לו, בבקשה.

מתן כהנא: בשבועיים האחרונים אני מטרה למתקפות ארסיות בנושאי דת ומדינה.

מתן כהנא: הפכתי להיות האויב של היהדות.

מתן כהנא: אפילו זכיתי למאמר מערכת ביתד נאמן, מה אתם יודעים, תכף תשמעו שאני בחברה לא רעה בכלל.

מתן כהנא: מישהו כבר אמר לי: הגעת לשיא אחרי שבוע, מאמר מערכת ביתד נאמן.

מתן כהנא: אבל אתם יודעים מה, בגלל שאני רואה את הקבוצה שאני נמצא איתה, אני הקטן, אז אני יודע שאני עושה את הדבר הנכון.

מתן כהנא: אם זכיתי לזה, אני כנראה עושה את הדבר הנכון.

מתן כהנא: חלק מהצעת האי-אמון שלכם אומרת: שנאה ללומדי התורה.

מתן כהנא: אני שואל אתכם, תגידו, אתם רציניים?

מתן כהנא: הרי בכל הזדמנות, כולל עכשיו, אני עומד בכל ישיבה שאני מגיע אליה ואני אומר שמדינת ישראל בנויה על לימוד תורה, בנויה על לומדי התורה.

אוריאל בוסו: – – –

משה גפני: בחייך, הבנו.

מתן כהנא: ואני אומר, חבר הכנסת גפני, ואני חוזר ואומר שכל מי שיכול להקדיש את חייו ללימוד התורה ולא עושה את זה מועל בתפקידו כלפי עם ישראל.

מתן כהנא: למרות ההשמצות שלכם, אני חוזר על זה גם כאן.

מתן כהנא: מי שיכול להקדיש את חייו ללימוד התורה ולא עושה את זה מועל בתפקידו כלפי עם ישראל.

משה גפני: זה מעשה זמרי.

מתן כהנא: עכשיו בואו נדבר על גיור.

מתן כהנא: בואו נדבר על גיור.

מתן כהנא: גם על הגיור היה לכם מה להגיד.

מתן כהנא: אז עכשיו בואו אני אגיד לכם ככה.

מתן כהנא: תראו, חבריי, יש במדינת ישראל – – –

אורי מקלב: – – –

מתן כהנא: אוה, אתה יודע מה?

מתן כהנא: הציבור שלנו, חבר הכנסת מקלב, יודע להיות גם במארבים וגם ללמוד תורה.

מתן כהנא: היית מאמין?

מתן כהנא: היית מאמין שתלמידי ישיבות ההסדר לומדים תורה ומשרתים בצבא?

מתן כהנא: גם אני הייתי בישיבה ואחר כך שירתי בצבא.

אוריאל בוסו: אנחנו לא האויבים.

מתן כהנא: אפשר לעשות את זה, חבר הכנסת מקלב, אפשר לעשות את זה.

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: תאפשרו לשר להשיב, בבקשה.

מתן כהנא: עכשיו בואו נדבר על גיור.

מתן כהנא: תראו, במדינת ישראל יש חצי מיליון אזרחים, שרובם מזרע ישראל, שרוצים להתגייר או לפחות רצו.

יצחק פינדרוס: אם הם מזרע ישראל למה הם צריכים להתגייר?

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, מה קרה?

מתן כהנא: חבר הכנסת פינדרוס, חלק מאיתנו – – –

יצחק פינדרוס: לא, הוא אמר דבר והיפוכו, אם הם זרע ישראל, הם לא צריכים להתגייר.

מתן כהנא: חלק מאיתנו פוגשים את האנשים האלה בצבא; חלק מאיתנו פוגשים את האנשים האלה באוניברסיטה; חלק מאיתנו פוגשים את האנשים האלה במקומות העבודה, וכן, יש גם חתונות.

מתן כהנא: עכשיו אני שואל אתכם: מה עדיף?

מתן כהנא: האם עדיף להמשיך לטמון את הראש בחול ולגרום בזה להתבוללות נוראית, או עדיף להחזיר עטרה ליושנה, לאפשר לרבני ערים לגייר על פי ההלכה, ולמנוע את כל ההתבוללות הזאת?

מתן כהנא: למנוע את כל ההתבוללות.

יצחק פינדרוס: עדיף התבוללות, עדיף התבוללות, עדיף התבוללות.

מתן כהנא: חבר הכנסת פינדרוס, מה שאתה חושב על הגיורים של צה"ל כבר שמענו; מה שאתה חושב על הגיורים של הרבנות שמענו.

מתן כהנא: שיקסע, אתה קורא להם.

מתן כהנא: בסדר, הבנו, הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: על הרבנות לא אמרתי את זה.

מתן כהנא: אבל זה גיור של הרבנות.

יצחק פינדרוס: אתה תפתח את זה לתחרות של 400 חברים, תפתח את זה לתחרות של 400 חברים.

מתן כהנא: אבל זה הגיור של הרבנות, זה הגיור של הרבנות.

מתן כהנא: בסוף זה הגיור של הרבנות.

יצחק פינדרוס: תראה את הרפורמים, שהקלו – – –

מתן כהנא: עכשיו אני אומר לכולכם.

מתן כהנא: בנושא הזה, שוב – – –

יצחק פינדרוס: מה ההבדל בינך לקריית יערים?

יצחק פינדרוס: מה ההבדל בין הגיור שלך לגיור של קריית יערים?

מתן כהנא: אני מדבר על גיור – תראו, רבני ערים זה רבנים שנבחרים על ידי הציבור, על ידי רבנים.

מתן כהנא: הם אלה שיגיירו, הם יודעים לגייר, הם דיינים, הכול בסדר.

ינון אזולאי: – – – לא נכון, לא כל אחד יכול – – –

מתן כהנא: בנושא הזה אני רוצה להגיד לכולכם.

מתן כהנא: תשמעו, בנושא הזה, באמת, אני הקטן שמח להיות באותו מקום שבו היה מרן הרב עובדיה יוסף.

מתן כהנא: איזה לעג ובוז, לאילו מתקפות הוא זכה מעיתון יתד נאמן, איך תקפו אותו.

מתן כהנא: אז אתם יודעים מה, אם תוקפים גם אותי – אני הקטן, הכול בסדר.

אורי מקלב: לא דיברת – – –

יצחק פינדרוס: לפחות שנדע שלא התכוונתם – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

מתן כהנא: בואו נדבר על כשרות.

מתן כהנא: כי הרי לפי הצעת האי-אמון שלכם אני גם מוביל שנאה לכשרות – אז בואו נדבר.

מתן כהנא: תראו, בדוח מבקר המדינה ב-2017 נמצא שיש עיר במרכז שבה רק ל-10% מהמשגיחים יש הסמכה להיות משגיחים; בעיר אחרת במרכז רק ל-25% מהמשגיחים יש הסמכה להיות משגיחים, ובואו נגיד שיש עיר שהיא מאוד מאוד חשובה ומרכזית במדינת ישראל, שרק 17% מהמשגיחים בה הוסמכו להיות משגיחים.

מתן כהנא: עוד נמצא בדוח הזה שבערים מסוימות המשגיחים עובדים בין 20 ל-24 שעות ביממה.

מתן כהנא: עכשיו, כולנו יודעים מה זה אומר.

מתן כהנא: אבל בואו נניח שהם עובדים 24 שעות ביממה.

מתן כהנא: תגידו, הכשרות בעיר הזאת עם ה-10% מוסמכים, והמשגיחים שעובדים 24 שעות ביממה – – –

יצחק פינדרוס: זה לא – – – בכל הארץ.

מתן כהנא: איך הכשרות הזו, היא כשרות טובה?

יצחק פינדרוס: הפתרון של החוק – שיעשו כשרות בכל הארץ.

מתן כהנא: עכשיו, בוא תראה מה החוק הזה יעשה.

יצחק פינדרוס: קראתי.

מתן כהנא: מה אתם חושבים על רמת הכשרות?

מתן כהנא: היא לא גבוהה, נכון?

מתן כהנא: מאידך, אותו דוח מצא – בדברים טובים אפשר להגיד את השם – שבעיר תל אביב ובעיר אשדוד המצב מעולה.

מתן כהנא: המשגיחים – כולם מוסמכים, המעקב אחריהם מעולה.

מתן כהנא: הכול פיקס.

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס.

מתן כהנא: עכשיו אני שואל אתכם: בואו נניח שאותה עיר במרכז, שהיא די קרובה לתל אביב, שרק ל-10% מהמשגיחים שבה יש הסמכה, תבקש כשרות מתל אביב.

יצחק פינדרוס: מאיפה – – –

מתן כהנא: המצב יהיה יותר טוב או פחות טוב?

מתן כהנא: או למשל – – –

יצחק פינדרוס: אני מקווה שבצה"ל לא הולכים עם ההיגיון – – – אחרת מפסידים בכל המלחמות.

מתן כהנא: חבר הכנסת פינדרוס, למשל, בעיר שבה יש רק 25% מוסמכים יבקשו כשרות מאשדוד – המצב יותר טוב או פחות טוב?

יצחק פינדרוס: בשביל זה אתה פותח?

יצחק פינדרוס: המצב יהיה יותר גרוע.

מיקי לוי: סליחה, בבקשה.

מתן כהנא: אנחנו נפתח את אזורי הרישום לכשרות כדי להעלות את רמת הכשרות בארץ.

מתן כהנא: ואולי אתה, אפילו, חבר הכנסת פינדרוס, תהיה מוכן לאכול במקום עם כשרות של הרבנות, מה שאתה לא מוכן לעשות היום.

יצחק פינדרוס: אתה פוגע במיליון יהודים מסורתיים.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, נראה לי שהיית בדרכך לשתות כוס קפה.

מיקי לוי: לך, תירגע.

מיקי לוי: תודה.

מתן כהנא: הפוך, פינדרוס, הפוך.

מתן כהנא: חברים, אנחנו מאמינים בני מאמינים.

מתן כהנא: מאמינים בקדוש ברוך הוא ובתורתו.

מתן כהנא: מאמינים בתורה שקיבלנו מאיתו יתברך.

מתן כהנא: מאמינים שאם נצליח לקלף את הקליפות שמכערות את המתנה הזו – היהדות תחזור להיות שוב הגורם שמאחד את עם ישראל.

מתן כהנא: בעזרת השם, אנחנו נחזק את זהותה היהודית של מדינת ישראל ונקדש שם שמיים ברבים.

מתן כהנא: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר לשירותי דת מתן כהנא.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מאי גולן.

מיקי לוי: בבקשה.

מתן כהנא: גפני, יפה שנשארת עד הסוף.

מתן כהנא: גפני.

משה גפני: לגמרי.

משה גפני: אתה יודע מה – – – להיות מנומס.

משה גפני: הם הגישו אי-אמון.

משה גפני: אבל חכה – – –

מתן כהנא: אני מבקש כל שבוע – – –

מיקי לוי: השר, בבקשה, חברת כנסת עומדת על הדוכן.

מיקי לוי: בבקשה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש – אני עומדת לצידך פעם ראשונה – חבריי חברי הכנסת, עשר שנים שאני נלחמת, נאבקת וזועקת את כאבם של תושבי דרום תל אביב; תושבי מדינת דרום תל אביב.

מאי גולן: עשור שלם שבו אני צופה בנשים נאנסות, בגברים נרצחים, במשפחות שלמות שבורחות על נפשן מאותה מדינה כבושה שבה כל מהות תרבותית, צביונית, ערכית, נרמסה ונשמטה מתחת לרגליהם.

מאי גולן: מייד כשנכנסתי לכנסת, מייד, הגשתי את חוק-יסוד: ההגירה, מתוך אמונה שלא מדובר בשום התרסה אל מול שופטי בית המשפט העליון.

מאי גולן: לא מדובר אפילו בעניין של ימין ושמאל, אלא מדובר בזכות שלנו כמדינה ריבונית, מדינה בעלת משילות, מדינה שהוקמה אחרי אלפיים שנות גלות, לשמור על אזרחיה, על הצביון היהודי שבה.

מאי גולן: החוק הזה לא עבר בפעם הראשונה, כשאילת שקד, שהייתה שרת המשפטים בזמן אמת, התנגדה לו.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: ה' יודע.

מאי גולן: לאחר מכן, כמובן, בממשלה הפריטטית עם ניסנקורן, שאפילו לא הסכים להעלות אותו.

מאי גולן: והינה עכשיו, נכון – הוקמה הממשלה הרעה הזאת, ממשלת השמאל הזאת, אבל יש לנו רוב, יש לנו רוב של ימין ערכי, אידיאולוגי; כזה שטוען שהוא ימין בכל רמ"ח איבריו ושס"ה גידיו.

מאי גולן: מה מונע מהם להצביע על החוק הזה?

מאי גולן: את החוק הזה הגשתי מייד עם כניסתי לכנסת הנוכחית.

מאי גולן: בסוף השבוע הקרוב יפוגו 45 ימים להנחה של החוק.

מאי גולן: אומנם יש לנו איזה חוק דיקטטורי, איראני, בהמשך לכל שאר החוקים הדיקטטוריים, שאנחנו לא יכולים להגיש הצעות חוק פרטיות בחודש הראשון – ניסיון של הממשלה ההזויה הזאת, באמת, לנסות להחזיק את כרעי התרנגולת האלה, שלא יחזיקו הרבה זמן.

מאי גולן: אבל כשיפוג החודש של הדיקטטורה הזו, הרי שאנחנו נשוב ונסתכל בנפתלי בנט, לאילת שקד, לגדעון סער, לשרן השכל, לזאב אלקין – לכל אותם אנשי ימין.

מאי גולן: אז בסדר, אתם לא אוהבים את ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, אתם בזים אפילו לליכוד, אבל אתם אנשי ימין, ריבונו של עולם.

מאי גולן: אתם אנשי ימין.

מאי גולן: עשר שנים הבטחתם לתושבי דרום תל אביב שתצילו אותם מזעקות השבר, מהקריסה שלהם תחת ההסתננות הבלתי-חוקית.

מאי גולן: יש לכם פה חוק-יסוד: הגירה, שלא רק בולם את ההסתננות, אלא מונע משב"חים להיכנס, מונע איחוד משפחות ומונע מעובדים זרים שפגה אשרת שהייתם להישאר פה.

מאי גולן: אני קוראת לכם – אני קוראת לכם לגלות מצפון ולהצביע בעד החוק הזה.

מאי גולן: לא יקרה שום דבר אם תהיו נאמנים למעט מהערכים שנשבעתם להם.

מאי גולן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת גולן.

מיקי לוי: הדובר הבא – חבר הכנסת בן צור.

מיקי לוי: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לפני הקמתה של מדינת ישראל, בהיות העם היהודי בנכר – שדוד ורצוץ מול אויבינו מבקשי רעתנו, אשר ביצעו בנו פוגרומים, רדיפות וגזרות קשות על מנת לכלותנו, רחמנא ליצלן; לאורך כל הגלויות הקשות והאיומות שהעם היהודי עבר – גירוש ספרד, אינקוויזיציה, השואה האיומה – מה ששמר על עם ישראל מפני אויביו הוא השמירה על המסורת היהודית, החלום והתקווה להגיע למנוחה ולנחלה בארץ ישראל, נחלת אבותינו.

יואב בן צור: לאורך ההיסטוריה קמו עמים, שבטים ואומות רבים אשר נכחדו ונעלמו כלא היו.

יואב בן צור: לעומת זאת, העם היהודי הקטן והנרדף, אשר בחירוף נפש שמר על המסורת היהודית והתבדל משאר העמים – לא התבולל – נשאר לנצח ישראל חי וקיים.

יואב בן צור: היום, בעומדי כאן על דוכן הכנסת, אני מתבייש.

יואב בן צור: ההסכמים הקואליציוניים שנחתמו בין המפלגות בממשלת השינוי הם הסכמים קשים ונוראיים, הפוגעים בכל הקדוש לעם היהודי.

יואב בן צור: בפעם הראשונה לא מופיע בקווי היסוד של הממשלה הנושא של ערך לימוד התורה, לימוד התורה כהכרה בערך של עם ישראל.

יואב בן צור: זה אומנם מופיע במבוא, אבל למבוא אין ערך כשזה לא נמצא בקווי היסוד.

יואב בן צור: וכל זאת כדי להכשיר את כניסתם של מנסור עבאס ומפלגת העבודה, שלא הסכימו שבקווי היסוד של הממשלה יהיה לימוד התורה כערך.

יואב בן צור: חבריי למשכן, היהדות אינה של חרדים, חילונים או מסורתיים – היהדות שייכת לכל העם היהודי.

יואב בן צור: ההסכמים שחתמתם לא פוגעים בנו, המפלגות הדתיות, כיהודים – הם פוגעים בכם ישירות.

יואב בן צור: השכל הישר והבריא אינו מצליח להכיל איך כאן, בבית הנבחרים במדינת ישראל, פוגעים ביהדות ורומסים אותה ואין פוצה פה.

יואב בן צור: בדרך למשרפות באושוויץ, יהודים אשר עמדו בדרכם האחרונה, מובלים כצאן לטבח אל כבשני האש, קיבלו עול מלכות שמיים וצעקו: "שמע ישראל ה' אלוקינו ה' אחד".

יואב בן צור: גם בהסתרה שבתוך ההסתרה, במצבים הקשים של הסתר פנים, העם היהודי לא שכח את יהדותו.

יואב בן צור: חבריי למשכן, איפה היה הלב היהודי כשחתמתם על ההסכמים אשר פוגעים בכל הקדוש לעם היהודי?

יואב בן צור: פגעתם בשבת, בכשרות, בעולם הרבנות, בגיור, במערכת הנישואים היהודיים.

יואב בן צור: הכשרתם את התנועה הרפורמית, הפוגעת קשות בעם היהודי ומקעקעת בריש גלי את כל המסורת היהודית.

יואב בן צור: יהודים יקרים, חזרו בכם לפני שתביאו אסון על העם היהודי, על מסורת ישראל ועל מדינת ישראל.

יואב בן צור: לא לחינם קברניטי ישראל, כשהקימו את המדינה הזאת, שמרו על הצביון היהודי של מדינת ישראל.

יואב בן צור: את זה היום אתם רוצים לכלות, לחסל ולהוביל לכך שבמדינת ישראל העם היהודי יהיה ככל העמים.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

מיקי לוי: לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית הייתי מעיר, אדוני היושב-ראש, שכשסיעה מגישה הצעת אי-אמון אנחנו דורשים מנציג הממשלה שיהיה נוכח, וראוי שגם נציג הסיעה שהגישה הצעת אי-אמון יהיה נוכח.

איתן גינזבורג: אין פה נציג אחד מסיעת הליכוד.

איתן גינזבורג: אנחנו התכנסנו כדי לדבר על ממשלת השנאה, כמו שהם רוצים להציג אותנו, אוהבים לכנות אותנו.

איתן גינזבורג: ואתם יודעים מה, זה די אירוני.

איתן גינזבורג: די אירוני שממשלה שקיימת שבועיים היא כבר ממשלת השנאה והמדון.

איתן גינזבורג: השבוע דווקא חגגנו, אדוני היושב-ראש, את מצעד הגאווה.

איתן גינזבורג: חגגנו אהבה עם נוכחות כמעט של כל סיעות הבית – או סיעות הקואליציה, בוא נגיד את זה ככה – חגגנו אהבה.

איתן גינזבורג: את האהבה שלנו לבני הזוג שלנו, את האהבה שלנו להיות מי שאנחנו בלי הצורך להתחבא ולהתנצל.

איתן גינזבורג: מי שפילג ושיסע והדיר ופורר את החברה הישראלית בשנים האחרונות הם ממשלות נתניהו ובלוק הימין, לאורך שנים.

איתן גינזבורג: אותו ליכוד, שלא נמצא כאן והגיש הצעת אי-אמון, הוא זה שהוביל את כל שיח השנאה שעליו הוא מלין היום.

איתן גינזבורג: ומשנאה לשנאה.

איתן גינזבורג: בואו נדבר רגע על שנאה, בואו נדבר רגע על חוק האזרחות.

איתן גינזבורג: הדבר היחיד שאני רואה פה, אדוני היושב-ראש, זאת צביעות.

איתן גינזבורג: חברי הליכוד הם צבועים מארץ הצבועים.

איתן גינזבורג: הם, שהביאו את הצעת החוק הזאת, והיום מדברים בגנותה.

איתן גינזבורג: נתניהו, שהצביע ראשון בממשלה על הצעת החוק הזאת – רק לפני שבועיים ראיתי את חברי הממשלה; הוא היה הראשון שהצביע בעד הצעת החוק הזאת, הביא אותה לכנסת, והיום הוא נגדה.

איתן גינזבורג: שר הפנים, איפה שר הפנים אריה דרעי?

איתן גינזבורג: לא אילת שקד חתומה על החוק הזה; שר הפנים לשעבר אריה דרעי חתום על החוק הזה.

איתן גינזבורג: חמש שנים הוא היה שר פנים, מה הוא עשה בנושא ההגירה?

איתן גינזבורג: איזו הצעת חוק הוא הביא?

איתן גינזבורג: למה הוא לא דאג ועשה את העבודה שלו, אם זה כל כך חשוב לו?

איתן גינזבורג: מה ההבדל הכול כך משמעותי בנסיבות העניין, שבין מה שקרה רק לפני כ שבועות – שבועיים למעשה – כשהבאת את הצעת חוק האזרחות לבין היום?

איתן גינזבורג: מה השתנה, מעבר לזה שעברת צד, מצד שמאל לצד ימין במושב הזה במליאה?

איתן גינזבורג: אז מי שבוחר להצביע נגד חוק האזרחות הוא ששונא את המרקם העדין בין היהודית לבין הדמוקרטית.

איתן גינזבורג: מי שבגלל אינטרסים פוליטיים ואישיים בוחר להפקיר את ביטחון ישראל, הוא זה שמונע משנאה; אהבה בטוח אין פה.

איתן גינזבורג: מי שבמשך 17 שנים כל שנה מחדש חידש את הוראת השעה בחוק האזרחות כי זה הדבר הנכון לעשות, וכשהאופוזיציה – אדוני היושב-ראש, כשאתה היית באופוזיציה, אתה הצבעת בעד החוק הזה מהאופוזיציה; עכשיו הוא באופוזיציה – הינה, הגיע נציג הליכוד – והוא פתאום מתנגד לחוק.

איתן גינזבורג: זוהי צביעות, זהו חוסר יושרה, זה פשוט, מה אני אגיד לכם, אמרתי את זה קודם, אדוני השר לשעבר אמסלם: צבועים מארץ הצבועים.

איתן גינזבורג: אז אני כבר אומר לכם, חבריי לאופוזיציה – –

יואב קיש: צבועים?

איתן גינזבורג: – – חבריי לאופוזיציה, הגיע הזמן שתהיו באמת אופוזיציה לממשלה ולא אופוזיציה למדינה ולאזרחי ישראל.

איתן גינזבורג: תהיו אופוזיציה עניינית, כזאת שמאתגרת אותנו, מאתגרת את השיח, ולא מעקרת אותו.

מיקי לוי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: כזו ששמה את אזרחי ישראל לפני הכול, ולא את עצמה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא, בבקשה, חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, הקראת אותנו כבר?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני לא רואה אותך ברשימה.

מיקי לוי: תבדוק.

מיקי לוי: מאי גולן דיברה בשם הסיעה.

דוד אמסלם: זה דיון סיעתי?

דוד אמסלם: טוב.

מיקי לוי: בבקשה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת הנכבדים, ראשית אבקש להשתתף בצער משפחות הנספים והנעדרים באסון הכבד בפלורידה, שרבות מהן משפחות יהודיות מקהילות ומחוגים שונים ומגוונים.

גלעד קריב: בפתח הדברים הערה מקדמית: אני מקווה שהלילה הארוך והמיותר שהאופוזיציה מתכננת לנו כאן במשכן לא יבוא על חשבון ההתייצבות של חברי האופוזיציה בוועדות הכנסת שיתכנסו מחר בבוקר.

גלעד קריב: כך קרה בדיוק בשבוע שעבר, כשאנחנו, חברי הכנסת של הקואליציה, התייצבנו עם בוקר בוועדת הכספים, וחברי האופוזיציה, שהחזיקו אותנו כאן כל הלילה לחינם, ישנו שנת ישרים.

גלעד קריב: נקווה שהתופעה לא תחזור על עצמה מחר.

גלעד קריב: ברוח הזאת גם כדאי לתהות היכן באמת, כפי שאמר חברי חבר הכנסת גינזבורג, היכן נמצאים חברי הכנסת של הסיעות שעומדות מאחורי הצעות האי-אמון.

גלעד קריב: הקו המשותף לשתי הצעות האי-אמון, של הליכוד ושל המפלגות החרדיות, הוא שהן שתיהן משקפות חוסר יכולת גמור לבדק בית עצמי ולחשבון נפש.

גלעד קריב: תמיד הדהימה אותי העובדה כיצד אנשים מאמינים, שמכים על החזה בתפילתם כמה פעמים מדי יום, חסרים את אותו המנגנון, שאמור להביא את האדם לחוש בושה ולהתבייש כאשר הוא מתייצב באומץ מול המראה ורואה את פני עצמו.

גלעד קריב: סיעת הליכוד מביעה אי-אמון בשל האמון הירוד במערכת המשפט תוך התעלמות מוחלטת מהעובדה שעל פי כל המחקרים והסקרים בשנים האחרונות האמון של הציבור במערכת הפוליטית ובמפלגות, הידרדר לשפל עמוק לאין-שיעור מהירידה באמון הציבורי במערכת המשפט.

איתמר בן גביר: מה הקשר?

איתמר בן גביר: מה הקשר?

גלעד קריב: הירידה הזאת באמון של הציבור במפלגות ובבית הזה היא זו שצריכה להטריד אותנו, חברי הכנסת, והיא תוצאה ישירה של ההתנהלות הפוליטית המבישה של מפלגת הליכוד והעומד בראשה ושותפיהם בשנים האחרונות.

גלעד קריב: הסיעות החרדיות, אדוני היושב-ראש, מדברות על ממשלה של שנאה, ולנו אין אלא לפעור עיניים בתדהמה.

גלעד קריב: חברי הכנסת המנהלים מסע הסתה ושנאה יוקדת נגד מיליוני יהודים מדברים איתנו על שנאה.

גלעד קריב: חברי הכנסת שהעיתונים של המפלגות שלהם מפיצים ארס מילולי מדי יום ומדי שבוע הם הזועקים חמאס על קריקטורה בודדת בעיתון הארץ.

גלעד קריב: חברי כנסת שבחוצפתם ובהיעדר הבושה שלהם מעודדים אלימות קשה ברחבת הכותל מדי חודש זועקים את זעקת הקוזק הנגזל.

גלעד קריב: והאבסורד הגדול – ובכך אסיים – שרק לפני חודשים ספורים נציגי המפלגות האלה חתמו על הסכם קואליציוני במוסדות הלאומיים, ובתוכו סיעת היהדות הרפורמית והיהדות הקונסרבטיבית.

גלעד קריב: כשמדובר בתקציבים ובג'ובים, ואין ברירה אלא לחתום על אותו נייר עם הרב גלעד קריב, זה בסדר.

גלעד קריב: כשחבר הכנסת פינדרוס הוא השושבין של הסיעה החרדית האשכנזית הליטאית שחתמה איתנו ועם הקונסרבטיביים על הסכם קואליציוני, זה בסדר, ודי לבדוק את השמות של מי שקיבל – – –

מיקי לוי: תודה.

גלעד קריב: אסיים בעוד מילה: די לבדוק את השמות של מי שקיבל ג'ובים בקרן הקיימת ובהסתדרות הציונית, שמות שמוכרים לנו בבית הזה, כדי להבין שאחת משתיים – או שאתם צבועים או שבאמת אין לכם אלוהים ואין לכם בושה.

גלעד קריב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה הזו מסוכנת.

מאיר פרוש: שריה אינם מיומנים, הקורונה חוזרת, לצערנו, בגדול, לפיד כבר סיבך אותנו עם פולין.

מאיר פרוש: אותו לפיד, בפטפטנותו, נתן להבין שמבחינת ישראל אפשר לחיות בלי רמת הגולן, כמוהו עומר בר לב.

מאיר פרוש: אבל יהדות התורה מביעה אי-אמון בממשלת השנאה.

מאיר פרוש: ממשלת השנאה הזו חצתה אתמול את כל השיאים.

מאיר פרוש: אתמול, 17 בתמוז, הממשלה הרעה הזו נעצה את טלפיה בניסיון לזעזע את חומות היהדות.

מאיר פרוש: הגמרא מספרת שכאשר היו הניסיונות לפגוע בבית המקדש – זו לשון הגמרא: כל זמן שעסוקים בעבודה, דהיינו בעבודת בית המקדש, איננו נמסרים בידם; "למחר שלשלו להם דינרים בקופה והעלו להם – – – חזיר; כיוון שהגיע" החזיר "לחצי החומה, נעץ ציפורניו בחומה ונזדעזעה ארץ ישראל ארבע מאות פרסה על ארבע מאות פרסה".

מאיר פרוש: באותה השעה אמרו: ארור שיגדל חזיר וארור שילמד בנו חוכמה יוונית.

מאיר פרוש: מה רש"י אומר על החזיר?

מאיר פרוש: החזיר הזה, "עשו היה נמשל לחזיר, שנאמר – – – כשהוא שוכב פושט טלפיו לומר: ראו שאני טהור.

מאיר פרוש: כך אלו, גוזלים וחומסים ומראים עצמם כשרים".

מאיר פרוש: מהי הבעיה עם הרפורמים?

מאיר פרוש: הם עוקרים חלקים מהתורה, יש להם דת חדשה, הם פושטים את הטלפיים שלהם ואומרים: אנחנו טהורים, כמו החזיר שפושט את הטלפיים.

מאיר פרוש: ממשלת השנאה בראשות ראש ממששת המנדטים נפתלי בנט, נעצה אתמול, יום 17 בתמוז, את הטלפיים בחומת התורה, כאשר אצה לה הדרך להקים רק את ועדת החוקה, חוק ומשפט ולהעמיד בראש הוועדה את אותו איש רפורמי בכנסת, שכל הזמן הוא פושט את הטלפיים ואומר: טהור אני.

מאיר פרוש: הוא הולך לעמוד בראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ובכוחו הוא ינסה, לצערנו, כל הזמן לקעקע את חוקי התורה, ה' ישמור ויציל.

מאיר פרוש: ארץ ישראל, הזדעז

מאיר פרוש: עי ארבע מאות פרסה על ארבע מאות פרסה.

מאיר פרוש: הלוא תבוש, הלוא תיכלם, עוכר ישראל, עוקר תורת ישראל?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא – חבר הכנסת שיין, בבקשה.

מיקי לוי: שֵיין, אני מתנצל, שיין.

מיקי לוי: אני מברך אותך על הנאום הראשון שלך.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עשרות שנים אני מדבר על במות בארץ ובעולם, ואומר לכם את האמת, זו הפעם הראשונה שאני מדבר בפניכם ואני נרגש בצורה בלתי רגילה, רגליי כמעט רועדות.

יוסף טייב: זוהי זכות עצומה לכל ישראלי לעמוד בפני הבית הזה כאחד מ-120 נבחריו, ואני גאה על כך בצורה בלתי רגילה, על ההזדמנות שניתנה לי.

יוסף טייב: נאמר לי היום על ידי סיעתי שאני אגיב על הצעת האי-אמון ויש לי שלוש דקות לדבר.

יוסף טייב: אז בשלוש הדקות הראשונות שיש לי בכנסת ישראל אני אומר כמה דברים גם בהקשר של הדברים שנאמרו כאן וגם בהקשר רחב יותר.

יוסף טייב: החוויה שלי בכנסת עד היום היא חוויה די מטלטלת, אבל מרנינה.

יוסף טייב: אני חושב שהובס, שדיבר על מלחמת הכול בכול, לא הבין עד כמה ניתן להיאבק.

יוסף טייב: ובו בזמן, אני מוצא במסדרונות הבית הזה שיח וחברות, והבנה ויכולת באמת לקשור קשרים.

יוסף טייב: על כך אני רוצה לדבר בשלוש הדקות שיש לי כרגע.

יוסף טייב: יש קושי אמיתי לאופוזיציה – שהייתה שנים רבות – להתרגל למעמדה החדש.

יוסף טייב: זהו לא רק קושי ניהולי וזה לא רק קושי ממסדי אלא הוא גם קושי פסיכולוגי; לאבד את השלטון, לאבד את המושכות, לאבד את היכולת להנהיג זה לא דבר פשוט, אבל זה יחלחל, ויחלחל לאט-לאט.

יוסף טייב: גם הדומיננטיות של מפא"י עד 77' הייתה כזאת, ואנחנו כרגע ברגע מכונן בתוך החברה הישראלית, כאשר השלטון פשוט איבד את דרכו ולכן הוא הלך לאופוזיציה.

יוסף טייב: אין זה חורבן בית שלישי, אין זה סוף היהדות, אין זה אסון גדול אלא תיקון עצום שנעשה במדינת ישראל, שראויה לו, ולכן רבים בעם הזה מתבוננים ומחייכים.

יוסף טייב: הם מחייכים אל רגע זה שאנשים יושבים ועובדים, אנשים מדברים בצורה שונה, אנשים מנסים להתוות דרך בקואליציה חדשה, שלא ראינו אותה שנים רבות בחברה הישראלית.

יוסף טייב: אנשים מנסים למצוא את הליבה ישראלית שכה עוותה.

יוסף טייב: אנשים מנסים למצוא דרכי נועם בעבודה בין ימין ושמאל יחד עם ערביי ארץ ישראל.

יוסף טייב: זהו תיקון עצום לחברה הישראלית, ואני גאה להיות שייך לו כחלק מהקואליציה שנבנתה כאן.

יוסף טייב: חבריי חברי הכנסת, הדרך הזאת של מדינת ישראל, שחוזרת למסלול, היא לא דרך פשוטה, כי כפי שכבר אמרתי לכם אנחנו נמצאים בעם שהלך והתרחב.

יוסף טייב: הדמוגרפיה הישראלית היא עצומה, אנחנו כמעט עשרה מיליון נפש אחרי שחזרנו לתקומה, למדינה של 600,000 נפש, אחרי אלפיים שנות גלות.

מיקי לוי: תודה רבה.

יוסף טייב: ובו בזמן – אם תרשה לי, אדוני יושב-ראש הכנסת – – –

מיקי לוי: אני רק אגיד לך, מכיוון שזאת פעם ראשונה: מפעם לפעם תעיף מבט לשני צידי האולם, תוכל לראות את הזמן שנותר לך ולתכנן את דבריך בקפידה.

יוסף טייב: אני מתבונן בך בחמלה – שתיתן לי את החמלה לגמור את המשפט.

מיקי לוי: בבקשה.

יוסף טייב: ולכן אני רק אומר, אני קורא ממש בימים אלה את ספרו של ידידי יהודה מירסקי, בן לרבנים דגולים, שכתב ספר יוצא מן הכלל על הרב קוק, אותו הרב קוק שהנחיל לנו דברים כל כך יפים, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ההוגה הדתי אולי הנועז והרדיקלי ביותר במבנה העת החדשה.

יוסף טייב: דבר אחד מצאתי אצל הרב קוק בספרו של מירסקי שממש הדהד באוזניי.

יוסף טייב: הרב קוק אומר ככה: האומה היהודית המתחדשת עוסקת בקודש, והאומה והאנושיות.

יוסף טייב: שלושה דברים הם בהתאמה לתוך האורתודוקסיה הליברליות והלאומיות.

יוסף טייב: שלוש אלה צריכים לדור בכפיפה אחת בתוך העם שמתחדש.

יוסף טייב: והינה הפלא שמתחולל כאן, שהקואליציה הנוכחית מחזירה את התיאוריה של הרב קוק הלכה למעשה לתוך הכנסת הזאת.

יוסף טייב: אני בטוח שיהיה לי עוד זמן להרחיב בדבר הזה, ואני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי עוד דקה.

יוסף טייב: תודה לכולכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה, שלוש דקות.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, תודה.

אורית סטרוק: כנסת נכבדה, הממשלה הזו, כפי שאמרתי כבר כמה פעמים, הממשלה הזו היא לא סתם ממשלה רעה, היא ממשלה מסוכנת.

אורית סטרוק: היא ממשלה מסוכנת משום שהיא יושבת, נשענת, על שותפות עם מפלגה ששמה לעצמה, כמטרה ליבתית שלה, מוצהרת, לשנות את הזהות של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

אורית סטרוק: שלום, כבוד השר אלקין, חברי וידידי, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

אורית סטרוק: מה שאני מנסה לומר כאן, השר אלקין, זה שהכיסא שלך, כמו גם הכיסאות של שאר שרי הממשלה, יושבים על הכתפיים של חברי כנסת שאתם בעצמכם הגדרתם אותם כמי שפועלים כאופוזיציה למדינה ולא כאופוזיציה לממשלה.

אורית סטרוק: אתם הגדרתם את זה עכשיו, לאחרונה, אגב הדיונים על חוק איחוד משפחות.

אורית סטרוק: הגדרתם ככה שחברי הכנסת שמתנגדים לחוק הזה מהווים אופוזיציה למדינה, לא אופוזיציה לממשלה.

אורית סטרוק: זה הגדרה שלכם.

זאב אלקין: – – –

אורית סטרוק: אז אתם משום מה החלטתם לעשות קואליציה ולהקים ממשלה כשאתם נשענים עליהם ויושבים על הכתפיים שלהם, וזה מאוד מאוד מסוכן, אדוני השר אלקין.

זאב אלקין: – – –

אורית סטרוק: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שאם הממשלה הזו תצליח לעשות דברים טובים, למרות המצב המסוכן שאליו היא הכניסה את עצמה, אנחנו כמובן נברך על זה.

אורית סטרוק: ואנחנו עומדים עכשיו באיזשהו סימן שאלה, ושואלים את עצמנו האם באמת הממשלה הזו תצליח להימנע מעקירת היישוב אביתר ותצליח להפוך אותו, בעזרת השם, לעוד יישוב פורח שיחזק את ההתיישבות היהודית בשומרון.

אורית סטרוק: אני שומעת שיש שרים בממשלה שמנסים להגיע ליעד הזה.

אורית סטרוק: אולי אתה גם שותף לזה, ידידי השר אלקין.

אורית סטרוק: אתה יכול להסתכל עליי מעת לעת, מותר.

אורית סטרוק: אם אתם – למורת רוחם של מיכל רוזין ושל מנסור עבאס ושל מוסי רז – תצליחו להקים, בעזרת השם, עוד יישוב יהודי בגב ההר בשומרון, אז אנחנו כמובן נשבח אתכם על הדבר הזה.

אורית סטרוק: זה לא ימנע מאיתנו לחזור ולומר שזאת ממשלה מאוד מסוכנת, כי היא נשענת על תומכי טרור ועל מתנגדי מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, אבל אם תצליחו בדבר הזה, אז אנחנו בהחלט נשבח אתכם על הדבר הזה.

אורית סטרוק: אני כבר רואה וכבר שומעת שיש קולות מתוכה, מתוך הקואליציה שאתם הקמתם – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: – – ושאתם נשענים עליה, ששוללים את ההסכם הזה.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: אז אני מבקשת, היישוב החשוב הזה – אנחנו מבקשים מאוד לאשר אותו, לאפשר לו להישאר על הקרקע, לאפשר לו להיות חלק מהפיתוח של ההתיישבות היהודית בגב ההר.

אורית סטרוק: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

איתמר בן גביר: אתה תומך טרור וכל החברים שלך תומכי טרור.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתמר בן גביר: אתה תומך טרור וכל החברים שלך תומכי טרור.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, תודה.

איתמר בן גביר: חבורת תומכי טרור יש כאן בכנסת.

איתמר בן גביר: להעיף אותם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: תעוף, תעוף מכאן.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

איתמר בן גביר: סתום את הפה, אתה.

אוסאמה סעדי: תעוף.

איתמר בן גביר: איך הוא מדבר ככה?

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

איתמר בן גביר: אדוני, איך הוא מדבר?

איתמר בן גביר: מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, זה לא מכובד.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, אני – – –

איתמר בן גביר: הוא על הדוכן ואומר לי לעוף?

מיקי לוי: אני יודע, זה לא – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: אני התריתי בו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני התריתי בו.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

איתמר בן גביר: – – –

סמי אבו שחאדה: – – – מה התופעות האלה?

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: אבו שחאדה, מספיק, תודה.

איתמר בן גביר: גועל נפש.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים בקואליציה, בממשלה, במדיניות של ממשלה, שלצערנו בוחרת שוב ושוב להמשיך את המדיניות של הממשלה הקודמת אבל עם שחקנים חדשים.

אוסאמה סעדי: הולכים בלי שינוי ומרגישים עם ממשלת האין-שינוי – אותם חוקים ואותם פשעים מבצעת הממשלה הנוכחית כהמשך לפשעים שמבצעת וביצעה הממשלה הקודמת.

אוסאמה סעדי: אותה מדיניות שמכשירה גזל ונישול מכשירה את מפעל ההתנחלויות, במיוחד היום, עם האין-פשרה בהתנחלות אביתר, שמוקמת על ג'בל צביח בכפרים ביתא, קבלאן, ויתמא.

אוסאמה סעדי: המתנחלים יוצאים, הבתים יישארו.

אוסאמה סעדי: הצבא, הכיבוש, ייכנס, ובקרוב, חברי סמי אבו שחאדה, תוקם שם התיישבות במסווה של ישיבת הסדר ולימודים, אבל זו התיישבות לכל דבר.

סמי אבו שחאדה: יותר גרוע.

סמי אבו שחאדה: יותר גרוע.

אוסאמה סעדי: הכשרת המשך הנישול והפגיעה בפלסטינים, במיוחד בכפרים ביתא, קבלאן ויתמא – זה ממשיך אותה ממשלה, אותה מדיניות, אבל עם ראש ממשלה חדש.

אוסאמה סעדי: בינתיים הממשלה החדשה ממשיכה, אדוני היושב-ראש, במדיניות ישנה: היא מבקשת להאריך שוב את החוק הגזעני ביותר למניעת איחוד משפחות, למנוע מאסירים משפט והליך הוגן, ובחסות הקורונה – מאריכה ומנסה להאריך היום את ההוראה שמאפשרת לקיים הליך שיפוטי כנגדם שלא בנוכחותם.

אוסאמה סעדי: סוף שבוע מדמם עבר עלינו בחברה הערבית, עם חמישה הרוגים, חמישה נרצחים: משפחת יוסף ג'ארושי – אשתו נואל והבת שלו ריאן.

אוסאמה סעדי: דיברנו היום בישיבת הסיעה – אין כבר קווים אדומים, ואין אפילו אתיקה אצל ארגוני הפשיעה, אין, לא עם ילדים ולא עם נשים.

אוסאמה סעדי: עוד נרצח בלוד, ג'מיל אזבארגה, ועוד נרצחת בערערה אל-נקב, נג'אח אבו עראר.

אוסאמה סעדי: אני שולח מכאן תנחומים שלי ושל כולנו למשפחות האלה.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, אדוני היושב-ראש: המשותפת מביעה כמובן אי-אמון בממשלה הזאת, שממשיכה את אותה המדיניות.

אוסאמה סעדי: אנחנו אופוזיציה, אבל אנחנו לא חלק מהאופוזיציה של נתניהו, סמוטריץ' ובן גביר, ולכן בהצעות האי-אמון היום אנחנו לא משתתפים.

אוסאמה סעדי: אבל כמובן שאנחנו, סיעת המשותפת, נגיש אי-אמון בשבוע הבא נגד הממשלה הזו על רקע הפשרה המעליבה, הפשע בהתנחלות אביתר, וגם על רקע החוק הגזעני של איחוד המשפחות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני שמח, פעם ראשונה אחרי 21 שנה, להיות כאן ולתמוך, להביע אמון בממשלה.

מוסי רז: אני רוצה להביע אמון בממשלה שראש הממשלה החליפי שלה אמר רק השבוע שאביתר – הכוונה למקום הזה שהקימו הגנבים על ג'בל צביח – הוא מאחז בלתי חוקי והוא יפונה.

מוסי רז: ואני תומך בכוונת הממשלה לפנות את העבריינים משם – –

דוד אמסלם: מי פה – – –

מוסי רז: – – ללא סייג וללא פשרה.

מוסי רז: אני גאה לתמוך בממשלה – – –

דוד אמסלם: מוסי, אבל מי בממשלה?

מוסי רז: אני אמרתי בדיוק – אני גאה לתמוך בממשלה – –

דוד אמסלם: במי אתה תומך בממשלה, בבנט או בהורוביץ?

מוסי רז: – – ששר החוץ שלה הניף את דגל הגאווה בשבוע הגאווה והראה בזה את הפתיחות של ממשלת ישראל החדשה לזכויות אדם באשר הם: להט"בים, סטרייטים, ערבים, יהודים, נשים, גברים וכו'.

מוסי רז: אני גאה לתמוך בממשלה הזו, ששר הבריאות שלה העביר חיסונים לפלסטינים, סתם את הפרצה בנמל התעופה בן-גוריון ופתח את הביקורים שלו בבית חולים בנושא של נפגעי נפש, כי אני חושב שזה נושא חשוב ביותר.

מוסי רז: אני גאה לתמוך בממשלה שהשרה להגנת הסביבה שלה פתחה את העבודה שלה בהצהרה שממשלת ישראל תקדם חוק אקלים מרחיק לכת, עם מס פחמן ועם יעדי אנרגיה מתקדמים, ונפגשה עם ארגוני הסביבה מייד, מצד אחד, ומצד שני אסרה לדבר עם לוביסטים שיקדמו את החברות המסחריות.

מוסי רז: אני גאה לתמוך בממשלה שיש בה, פעם ראשונה בתולדות המדינה, תשע שרות ושני שרים ערבים.

מוסי רז: אני גאה לתמוך בממשלה שחברי השר עיסאווי פריג' הוא חבר בה, וכבר החל בעבודתו – נפגש עם טוני בלייר ואחרים.

מוסי רז: אני שמח לתמוך בממשלה כזו.

מוסי רז: ומה אני רואה שאומרים?

מוסי רז: מציעים אי-אמון בממשלת השנאה.

מוסי רז: מי מציע את זה?

מוסי רז: שתי סיעות ששנאתם אומנותם: הם מסיתים פה כל היום בשבועות האחרונים – נגד רפורמים, נגד נשים ונגד חילונים.

מוסי רז: בצום י"ז בתמוז הם בחרו ללכת לתמוך בעבריינים באביתר.

מוסי רז: הם מדברים על שנאה.

מוסי רז: האם מישהו שמע ממישהו מהממשלה הזו התבטאות אחת של שנאה בשבועיים ויום שהיא עובדת?

מוסי רז: התשובה היא לא.

מוסי רז: התשובה היא לא.

מוסי רז: אני מגחך אל מול הטענה הזו של אובדן אמון הציבור במערכת המשפט.

מוסי רז: מי מגיש את זה?

מוסי רז: מי ששלט כאן

מוסי רז: 12 שנים והיה אחראי להסתה נגד מערכת המשפט הוא זה שמגיש אי-אמון כזה.

מוסי רז: באמת.

מוסי רז: תעבדו יותר טוב על האי-אמון שלכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת אלחרומי, בבקשה.

קריאות: – – –

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השבוע היה שבוע קשה בחברה הערבית, כאשר בצומת עילבון נרצחו בני משפחת ג'ארושי – האב, האם והבת שלהם.

סעיד אלחרומי: הבת הקטנה נפצעה.

סעיד אלחרומי: בערערה בנגב נורתה ונהרגה נג'אח אבו עראר 12 שנים לאחר שבעלה חאלד אבו עראר נרצח גם כן.

סעיד אלחרומי: גם בלוד אזברגה נרצח שלשום וגם ארגוני הפשיעה משתוללים, אבל גם הנשק הבלתי-חוקי נמצא בשפע בידי האזרחים.

סעיד אלחרומי: המשימה של הממשלה – כל ממשלה חדשה – היא בעצם לקיים הבטחה לאזרחים ובעיקר בנושא הכאוב הזה, לייבש את ארגוני הפשיעה, לייבש את מקורות הפשע ולדאוג לכך שאירועים קשים כאלה לא יחזרו שוב, לאסוף את הנשק.

סעיד אלחרומי: אני חושב שהתוכנית, שדובר עליה הרבה – דרך אגב, ללא קשר לעמדה פוליטית זו או אחרת – אם תיושם לפחות במחציתה נוכל לראות בשורות טובות.

סעיד אלחרומי: כאן זה המבחן של חברנו עמר בר לב, השר החדש לביטחון הפנים, לא רק להביע זעזוע מהמקרים, מהרציחות, אלא גם לפעול כדי לבצע וליישם את המסקנות של ועדת מומחים שקמה, ועדת המנכ"לים, ואני מניח שבעוד כמה חודשים תובא להחלטת ממשלה גם תוכנית כוללת בתחום הזה.

סעיד אלחרומי: זהו דבר הכי הכי בוער היום לחברה הערבית, ואני חושב שהנושא הזה לא סובל ויכוח פוליטי.

סעיד אלחרומי: יש תמימות דעים בבית הזה שהוא צריך טיפול – ומייד – בסוגיה הקשה הזאת.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, האמת שתכננתי לדבר על משהו אחר, אבל בגלל אירועי היום אני אדבר על שני דברים.

מירב בן ארי: 1.

מירב בן ארי: על האופוזיציה שנוצרה בכנסת, בעיקר בוועדה המסדרת, ובכלל על אופוזיציה שבעיקר עסוקה בלהיות אופוזיציה למדינה בעצם ולא באמת לממשלה.

מירב בן ארי: תראו, אני יודעת מה זה אופוזיציה.

מירב בן ארי: הייתי כאן ארבע שנים, ראיתי את אדוני היושב-ראש, שהיה אז חבר הכנסת מיקי לוי מיש עתיד, עולה לדוכן עם נעלי ספורט – נכון?

מירב בן ארי: – תמרים ואגוזים, ועושה פיליבסטר ומדבר אופוזיציה.

מירב בן ארי: אבל עדיין, אני לא זוכרת כל כך הרבה שנאה וגידופים וחוסר הכרה בלגיטימיות של הממשלה הזאת.

מירב בן ארי: הולכים ומפיצים שמועות שהאמריקאים לא מכירים ברמת הגולן.

קריאה: – – –

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: מה הבעיה להדהד פייק?

גלית דיסטל אטבריאן: – – – קונספירציה – – –

מירב בן ארי: בואי, את מומחית בזה, הרי.

מירב בן ארי: ואז – – –

גלית דיסטל אטבריאן: לא אחראי.

גלית דיסטל אטבריאן: להזכיר לך את "לך", אפרופו – – –

מירב בן ארי: ואז, עולה לפה חברת כנסת – –

גלית דיסטל אטבריאן: לך.

גלית דיסטל אטבריאן: לך.

גלית דיסטל אטבריאן: לך.

גלית דיסטל אטבריאן: זוכרת?

מירב בן ארי: – – שאומרת שבתל אביב מרוקנים את הבריכה כל ערב בגלל פועלים זרים, רק היא לא יודעת שאת הבריכה מרוקנים כל יום, אבל מה אכפת להדהד עוד איזה פייק?

מירב בן ארי: וכל יום מחדש אתם ממציאים שקרים.

גלית דיסטל אטבריאן: גם אתם.

מירב בן ארי: שקרים.

מירב בן ארי: אנחנו לא.

מירב בן ארי: כשנפתלי בנט, ראש הממשלה, עלה, לא נתתם לו להוציא מילה, וכשנתניהו עלה, למרות שהוגבל לרבע שעה ודיבר 45 דקות, אף אחד לא הפריע לו.

מירב בן ארי: דודי אמסלם, חברי, מהדהד את זה שאנחנו צפונבונים אשכנזים – מה שלא נכון.

מירב בן ארי: הוא יודע את זה, כבר אמרתי לו – אנחנו מתנהלים בצורה אחרת.

מירב בן ארי: מה שאתם עושים כאן זה אופוזיציה למדינת ישראל, ולא אכפת לכם.

מירב בן ארי: הבעיה הכי גדולה היא שאתם לא מכירים בממשלה.

מירב בן ארי: מילה אחת על מה שהיה היום במסדרת: יש חברת כנסת שהיא מנהלת הוועדה.

מירב בן ארי: קרה מקרה, היא גם אישה.

מירב בן ארי: קרה מקרה, היא גם ימנית, אפילו עם כיסוי ראש.

מירב בן ארי: ועדיין זה לא מפריע פשוט להמשיך ולהשתלח בה בלי סוף.

אוריאל בוסו: – – –

מירב בן ארי: תשמע, בוסו, אני הייתי – – –

אוריאל בוסו: מירב, כשאת ניהלת זה היה אחרת.

מירב בן ארי: אבל תשמע, ועדיין אני אומרת לך – ותודה על כל המחמאות – אני יושבת ואני רואה מה היא עוברת, וזה לא פשוט.

מירב בן ארי: זה לא פשוט.

מירב בן ארי: ואתה יודע, חברת הכנסת מיכל רוזין אמרה משהו מאוד נכון.

מירב בן ארי: היא אמרה שבכל מקרה כולנו סופגים – גם ימין וגם משמאל, דתיים, חילונים – כולנו סופגים ביקורת באמת, והסתה וגידופים, אבל על נשים תמיד יש עוד משהו להוסיף.

מירב בן ארי: אני לא רוצה בדוכן פה להגיד לך אילו הערות מיזוגניות אנחנו חוטפות – –

אוריאל בוסו: כשאת ניהלת זה היה אחרת – – –

מירב בן ארי: – – אבל תמיד נשים חוטפות יותר.

מירב בן ארי: והינה, אני אומרת לך, זה מוכח.

מירב בן ארי: ועוד משהו אחד.

מירב בן ארי: יש כאן ממשלה, היא עובדת, כל יום מחדש קמה ועובדת.

מירב בן ארי: הגיע הזמן שחבריי באופוזיציה יפנימו את זה, ויבינו שהממשלה הזאת כאן כדי להישאר, והיא כאן כדי לעבוד למען הציבור.

מירב בן ארי: תהיו אופוזיציה, זה דבר לגיטימי, אבל אל תהיו אופוזיציה למדינה.

מירב בן ארי: כשעולה כאן חוק שקשור לביטחון המדינה תחשבו על הציבור, לא על עצמכם.

מירב בן ארי: כל מה שאתם עושים בתקופה האחרונה זה לחשוב אך ורק על עצמכם, וזו הטעות.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת בן ארי.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש הכנסת לפני שהשר המסכם, שר המשפטים גדעון סער, ישיב.

מיקי לוי: בהתאם להוראות סעיף 11(ב) לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אני מודיע על קביעתו של חבר הכנסת בנימין נתניהו כראש האופוזיציה, כפי שהודיעו לי סיעת הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה; סיעת התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל; סיעת יהדות התורה והשבת אגודת ישראל – דגל התורה; סיעת הציונות הדתית.

אחמד טיבי: זה לא מקובל על כל האופוזיציה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: אמון הציבור הירוד במערכת המשפט; << נושא >>

מיקי לוי: אני מזמין את השר גדעון סער, בבקשה.

דוד אמסלם: אגב, יכולת לקבוע את זה שבוע שעבר כבר, אבל אם אפשר למשוך, למה לא?

דוד אמסלם: היושב-ראש, יכולת לקבוע את זה שבוע שעבר – – – אבל אם יכולת למשוך, למה לא?

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחיים דמוקרטיים, מעת לעת יש חילופי שלטון.

מיקי לוי: אפשר לבקש שקט בספסלים של הקואליציה, בבקשה.

מיקי לוי: שר המשפטים על הדוכן, אני מבקש שקט.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: בחיים הדמוקרטיים, מעת לעת ובטבע הדברים יש חילופי שלטון, ובמשטר פרלמנטרי הרוב הפרלמנטרי הוא שנותן כוח לממשלה נבחרת היוצאת מתוכו ומכהנת מכוח אמונו.

גדעון סער: וכך התחולל בישראל לפני שבועיים ימים – אני אומר:

גדעון סער: שבועיים ימים בסך הכול, כי אותו דבר יפה שאנחנו מכירים מהעבר, אותו מושג שנקרא 100 ימי חסד, שבדרך כלל ניתנים לממשלה חדשה גם על ידי האופוזיציה הפרלמנטרית, מופר ברגל גסה בתקופה הזאת.

גדעון סער: ראינו את זה, כמובן, במועד השבעת הממשלה, ואנחנו רואים את זה מדי יום בדיוני הוועדה המסדרת וגם בדיוני מליאת הכנסת.

גדעון סער: אנחנו רואים גם דבר מעניין: יש שורה של דברי חקיקה שהעבירה הממשלה הקודמת אשר הם נמצאים בסכנה של פקיעה ב-6 ביולי, שהוא מועד תום שלושת החודשים מכינון הכנסת הנוכחית, והאופוזיציה הפרלמנטרית, שברובה מורכבת מהמפלגות שהקימו את הממשלה הקודמת, מצביעה נגדם.

גדעון סער: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהגישה הזאת איננה גישה נכונה.

גדעון סער: נהפוך הוא.

גדעון סער: ממי שאיבד את השלטון מתחייבת מידה מסוימת של חשבון נפש: מדוע קרה הדבר?

גדעון סער: מדוע הוא התחולל?

גדעון סער: מה היו התמורות שבגינן הוא איבד רוב פרלמנטרי שנהנה ממנו זמן רב?

גדעון סער: ההתקפה הקשה על מי שהיו שותפיך עד לא מזמן, על מי שניהלת איתם משא ומתן עד לא מזמן לא עולה בקנה אחד, אדוני היושב-ראש, עם אותה גישה.

גדעון סער: ואני בדעה, מאחר שאנחנו מאמינים שאין שום שלטון שהוא נצחי חוץ משלטונו של הקדוש ברוך הוא, ושממשלות טיבן לחלוף מן העולם, טוב יהיה אם גם את הדיונים בתוך הבית הזה אנחנו ננהל ברוח אחרת ומתוך גישה אחרת.

גדעון סער: נתתי לכך ביטוי, אדוני היושב-ראש, כשהתייחסתי להצעת אי-אמון שהוגשה בסך הכול תשעה או עשרה ימים אחרי הקמת הממשלה והתייחסה לנושא המשפטי.

גדעון סער: אפילו ללא תלות במעשה השלטון הקודם בשדה המשפטי, ללא ספק – בבקשה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני מתנצל, השר.

מיקי לוי: הצד הזה של הקואליציה, אתם לא מכבדים שר מטעמכם.

מיקי לוי: סליחה, חבר הכנסת קארה, חבר הכנסת אביר קארה, אתה גם מדבר וגם נותן את הגב שלך לשר.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה, בפרט בצד הזה של הקואליציה.

מיקי לוי: בבקשה, שקט.

מיקי לוי: בבקשה.

גדעון סער: אני חושב שבוודאי דרוש פרק זמן מינימלי לבוא ולהתרשם מביצועי השרים, מביצועי המשרדים, מביצועי הממשלה כולה.

גדעון סער: כמי שכיהן בממשלות בעבר אני חייב לומר שאני רואה תפקוד טוב, תפקוד יעיל, עבודה טובה, גם רוח טובה בין חברי הממשלה; הגם שהם לא עשויים מקשה אחת מבחינת עמדותיהם, הם כן עשויים מקשה אחת ככל שהדברים נוגעים לרצונם בהצלחת הממשלה ועבודתה.

גדעון סער: כשאלה הם פני הדברים, לא ניתן להתייחס ברצינות להתקפות בשצף קצף מצד מי שנשאו באחריות עד לפני ימים ספורים.

גדעון סער: זה גם מאלץ אותך לבחון בקפידה מה הם ביצעו כשהאחריות הייתה בידיהם.

גדעון סער: לא זה הלך הרוח שבו אנחנו רוצים למלא את ימינו בתחילת ימי הממשלה הזאת.

גדעון סער: להפך, הרצון שלנו הוא לעסוק בעשייה, לקדם נושאים, לקדם דברים שהיו תקועים זמן רב, אבל אנחנו ודאי ניאלץ להשיב מלחמה שערה, אם ניתקל בגישה מהסוג הזה.

גדעון סער: לצורך הדוגמה, אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש שנדהמתי כשנכנסתי למשרד המשפטים מהיקף המשרות הבלתי-מאוישות.

גדעון סער: כאילו עבר הוריקן על המשרד הזה, ובסנגוריה, בסיוע המשפטי, בפרקליטות, בייעוץ המשפטי.

גדעון סער: ככל שאנחנו מדברים על ממשלה – או על תקופה של שנתיים וחצי שבה משלו בישראל רוב הזמן ממשלות מעבר – הרי שלגבי משרד המשפטים באופן קונקרטי גם באותו פרק זמן של שבעה וחצי חודשים שבהם כיהנה הממשלה הקודמת, ולא כממשלת מעבר וניתן היה למנות מינויים, המינויים לא התבצעו, המינויים הוקפאו, סוכלו, נבלמו, עוכבו.

גדעון סער: בשורה התחתונה, כל העמדות – "כל" זה ודאי מרחיק לכת, אבל חלק מאוד מאוד גדול מהעמדות הבכירות והמרכזיות בשירות המשפטי הציבורי היו והן בלתי מאוישות.

גדעון סער: אני מניח שרוב חבריי נתקלים במראה דומה בתחומי משרדיהם.

גדעון סער: אולי לא באותה עוצמה, אולי לא באותו היקף, אבל העיקרון הוא זהה: זה ממש הכנסה מודעת של הממשלה, של השירות הציבורי – – –

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

מיקי לוי: זה לא יכול להיות שעומד שר המשפטים וכל אחד עושה כאוות נפשו.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה, בבקשה.

גדעון סער: דווקא אני ליברל.

גדעון סער: אני בעד חופש לכל אחד.

מירי רגב: – – –

גדעון סער: סליחה, חברת הכנסת רגב, את המשפט האחרון לא שמעתי.

מירי רגב: – – –

גדעון סער: בסדר, בסדר.

גדעון סער: מוכן לשוחח על כך גם אחר כך.

מירי רגב: יש לנו היום לילה ארוך.

מירי רגב: נוכל לדבר על ליברליזם, נוכל לדבר על – – –

גדעון סער: בסדר, נדבר על כל נושא מתוך יישוב הדעת, באוקטבות הנכונות, בסובלנות.

גדעון סער: זאת המלאכה שצריך לעשות בפרלמנט.

גדעון סער: אבל אני במקומכם לא הייתי ממהר, ימים ספורים אחרי הקמת ממשלה, עם הצעות אי-אמון, ובפרט בתחומים שהם עקב אכילס מבחינת העשייה של הממשלה הקודמת.

גדעון סער: אני חושב שגם לזה צריך לתת תשומת לב, אבל אני מסכם ואומר: תתרווחו, תנו את 100 ימי החסד כמקובל במשטר דמוקרטי, כבדו גם את הרוב הפרלמנטרי, שהוא זה שנותן אמון בכל משטר מהסוג שלנו, ואני קורא לכנסת לדחות את הצעות האי-אמון, שהוגשו בחופזה וללא נימוקים רציניים.

אופיר אקוניס: יש ציונים – – –

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: חברי הכנסת, לפני ההצבעות נעבור להצהרות אמונים של שני חברי כנסת חדשים.

אופיר אקוניס: היושב-ראש, במקום מי?

מיקי לוי: אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת – –

דוד אמסלם: במקום מי?

מיקי לוי: – – עם הפסקת חברותם בכנסת של חברי הכנסת הבאים, באו במקומם חברי הכנסת על פי הפירוט שלהלן: במקום חברת הכנסת אילת שקד, שהפסקת חברותה בכנסת נכנסה לתוקפה ביום רביעי, י"ג בתמוז התשפ"א, 23 ביוני 2021, בא חבר הכנסת יום טוב חי כלפון; במקום חברת הכנסת קארין אלהרר, שהפסקת חברותה בכנסת נכנסה לתוקפה ביום שישי, ט"ו בתמוז התשפ"א, 25 ביוני 2021, באה חברת הכנסת ענבר בזק.

מיקי לוי: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, ולסעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, חברי הכנסת, אקרא בפניכם את הצהרת האמונים של חברי הכנסת וכל אחד מכם, בהיקרא שמו, יקום ויצהיר: "מתחייב אני".

שלמה קרעי: כמה ג'ובים עוד תעשו?

מיקי לוי: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: יום טוב חי כלפון.

ירדנה מלר-הורוביץ: מתחייב אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: ענבר בזק.

ענבר בזק: מתחייבת אני.

דוד אמסלם: כמה נשאר לנו מה-30?

דוד אמסלם: היושב-ראש, היושב-ראש, כמה נשאר לנו מה-30?

דוד אמסלם: כמה עובדים זרים עוד נשארו?

מיקי לוי: חברי הכנסת, נציין היום את זכרו של חבר הכנסת והשר לשעבר יהושע מצא.

מיקי לוי: נא לקום, בבקשה.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

מיקי לוי: ) תודה רבה, נא לשבת.

קריאה: כמה ג'ובים נשאר ל-30?

מיקי לוי: דברים לזכרו.

מיקי לוי: בבקשה, שקט.

מיקי לוי: נא לכבד את זכרו של חבר הכנסת יהושע מצא, זכרו לברכה.

מיקי לוי: דברים לזכרו.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בדצמבר האחרון הלך לעולמו חבר הכנסת והשר לשעבר יהושע מצא, זכרו לברכה.

מיקי לוי: כפי שנהוג בבית הזה, אני מתכבד לשאת דברים לזכרו.

מיקי לוי: יהושע מצא נבחר לראשונה לכנסת האחת-עשרה בשנת 1984, מטעם סיעת הליכוד, לאחר 20 שנה שבהן היה חבר מועצת עיריית ירושלים וסגן ראש העיר.

מיקי לוי: הוא כיהן כחבר הכנסת עד 2002, ומאז מונה לנשיא הבונדס, תפקיד שאותו מילא במסירות עד שנת 2011.

מיקי לוי: בכנסת השתים-עשרה והשלוש-עשרה כיהן כיו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה, ובשנת 1996 מונה לשר הבריאות.

מיקי לוי: מצא היה איש ירושלים ויקיר העיר.

מיקי לוי: ציוני נלהב, ממקימי המדינה, שהצטרף בגיל 14 ללח"י, ושם חילק עלונים כנגד השלטון הבריטי, סייע בהסלקת נשק ואף השתתף במבצע קדם במלחמת העצמאות.

מיקי לוי: שמו הלך למרחוק כפרלמנטר חרוץ, איש של אנשים, אדם ישיר וחם, שהיה מסור לשליחותו הציבורית למען העם והמדינה במשך כל חייו.

מיקי לוי: חבר הכנסת והשר לשעבר מצא נפטר בביתו בדצמבר האחרון.

מיקי לוי: בן 89 היה במותו.

מיקי לוי: עד יומו האחרון כיהן כיו"ר הקרן למורשת מנחם בגין.

מיקי לוי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אני מזמין את חבר הכנסת צחי הנגבי, חבר מפלגתו, לשאת דברים לזכרו, בבקשה.

צחי הנגבי: תודה, אדוני.

צחי הנגבי: את יהושע מצא פגשתי לראשונה לפני כ-40 שנה, כשנכנסתי לחדרו ברחוב מזי"א 2 בירושלים כסטודנט צעיר שמבקש להצטרף לתנועת החירות, ששם היה משכנה בבירה.

צחי הנגבי: יהושע, אז יושב-ראש הסניף, סיפר לי על היכרותו עם אבי המנוח, עמנואל, שהיה מזכיר הסניף שנים רבות, וחתם בשולי בקשת ההצטרפות כממליץ.

צחי הנגבי: מצא טרם נבחר אז לכנסת, אבל כבר היה האיש החזק בסניף החזק של התנועה, סניף ירושלים המיתולוגי.

צחי הנגבי: כל ראשי הממשלה מטעם התנועה עד אז – מנחם בגין, יצחק שמיר אחריו, בנימין נתניהו אחריו – היו גאים להימנות עם חברי הסניף.

צחי הנגבי: ושם באה לעולם תופעה ייחודית, מעוררת השתאות – נערי מצא.

צחי הנגבי: יהושע טיפח בהתמדה חבורה נמרצת של צעירים לאומיים ודרבן אותם להתקדם, ליטול אחריות ולהוביל.

צחי הנגבי: נערי מצא השתלבו בכנסת, בממשלה, בשלטון המקומי, בשירות הציבורי.

צחי הנגבי: חלקם מכהנים ומנהיגים ציבור גם היום – גם בראשות ערים וגם בממשלה הנוכחית, עשרות שנים לאחר שעינו החדה של יהושע איתרה אותם ופילסה עבורם את הדרך.

צחי הנגבי: יושב-ראש הכנסת היטיב לתאר מקצת, רק מקצת, מהישגיו הפרלמנטריים והמיניסטריאליים הרבים של יהושע כחבר כנסת וכשר.

צחי הנגבי: אני מבקש, כבן ללוחמי הלח"י, לציין את התקופה שיהושע היה גאה בה מאוד – שירותו כלוחם לחירות ישראל בנערותו.

צחי הנגבי: בספרו האוטוביוגרפי "שני אקדחים" סיפר מצא על הימים הקשים שידעה המחתרת הנרדפת עד צוואר, שחבריה נאסרו, נחטפו, נרצחו.

צחי הנגבי: "אך הינה", כותב יהושע, "בשורה מרנינה אחת בתוך בשורות האיוב – בריחתה הנועזת של גאולה כהן מבית הכלא.

צחי הנגבי: גאולה, לוחמת אמיצת לב, ששידוריה במחתרת עד למעצרה בשעת שידור חיזקו את רוחנו, את רוח הלוחמים.

צחי הנגבי: בריחתה הוסיפה עוצמה בקרבנו ושמה ללעג ולקלס את השלטון הזר.

צחי הנגבי: גאולה חזרה לשדר את מסר החירות!

צחי הנגבי: " גם יהושע מצא, כמו אימי, הניף גבוה גבוה את דגל המאבק לחירות.

צחי הנגבי: וגם בבית הזה הוסיף ללחום על אמונותיו: על אהבת הארץ, על קיבוץ גלויות, על אחדות העם.

צחי הנגבי: תנחומיי העמוקים לרעייתו רחל ולילדים.

צחי הנגבי: יהי זכרו של יהושע מצא ברוך לעד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מזמין את השר פורר לשאת דברים, בבקשה.

עודד פורר: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, שרים, שרות, בספר במדבר נאמר על יהושע בן-נון: "איש אשר רוח בו".

עודד פורר: וכשלא הייתי – אני צעיר קצת מצחי בהיכרות שלי עם הליכוד.

עודד פורר: את יהושע מצא הכרתי מלמטה, מה שנקרא, לא בגובה העיניים.

עודד פורר: כשעולה לנגד עיניי דמותו, הציטוט "איש אשר רוח בו" מתאים לו באורח מדויק.

עודד פורר: כל מי שהכיר אותו, אם מקרוב ואם מרחוק, ידע שיהושע הוא אחד שדבק בדרכו.

עודד פורר: גם כשמולו יש מתנגדים וצעקות, האמונה בצדקת הדרך הייתה זאת שהניעה אותו ואפשרה לו להילחם – לפני כניסתו לכנסת, אבל גם כאן, בכנסת, וגם כחבר הממשלה.

עודד פורר: וכל מלחמתו הייתה תמיד על ארץ ישראל.

עודד פורר: מאחרוני דור הנפילים של התנועה, שהציגה בתחילה אלטרנטיבה שלטונית ובהמשך הפכה להיות תנועה שאוחזת בשלטון שנים ארוכות, יהושע מצא, כחבר בכיר בתנועה הזאת, היה מי שהאמין בדור הצעיר והיה מי שדאג לשלב צעירים רבים בתוך התנועה.

עודד פורר: צחי הזכיר את עצמו, אני יכול להזכיר עוד כמה.

עודד פורר: אולי יש פה כאלה שמצטערים שהוא שילב אותם בתנועה, אבל בהם גם, בוודאי, אביגדור ליברמן, שר האוצר היום – שמתנצל, ואני מביא מכאן את התנצלותו שלא יכול היה להשתתף בישיבה, מטעמים מובנים, אבל היה חבר קרוב של יהושע מצא עד ליומו האחרון.

עודד פורר: אפשר למנות עוד רבים וטובים בפוליטיקה הישראלית.

עודד פורר: אם זה ראש עיריית ירושלים, ואם זה דני נווה, שהיה שר בריאות כמוהו, והולך להיות ככל הנראה גם נשיא הבונדס כמוהו.

עודד פורר: כל מה שעניין תמיד את יהושע, וכך אני גם למדתי וגם הכרתי כפעיל ליכוד צעיר, היה להילחם בעוצמה ובחוזקה על ארץ ישראל ועל עם ישראל.

עודד פורר: הוא היה איש של אמת, שדיבר בגובה העיניים, חי ונשם את הארץ הזאת, והיו לו כמובן מטרות ושאיפות שהגשים במגוון תפקידיו השונים, כחבר כנסת, כשר, כנשיא הבונדס.

עודד פורר: אבל בעיקר אני חושב שיהושע מצא היה רוצה שנזכור אותו כירושלמי, לפני כל התארים והתארים שכולנו מכירים, שתמיד אהב את ירושלים, אהב את תושבי ירושלים ודאג ללחום למען ירושלים.

עודד פורר: הוא היה לוחם אמיתי, פיקח בצורה יוצאת דופן, ורבים כאן מחברי הכנסת שעוד מספיק ותיקים זוכרים אותו מצליף בהם כאן במליאה.

עודד פורר: יהושע מצא נולד בעיר העתיקה, גדל בה וכל חייו פעל למענה ולמען תושביה.

עודד פורר: במשך 20 שנה היה חבר מועצת העיר, ובמשך עשור כיהן כסגן ראש עיריית ירושלים.

עודד פורר: בשנת 2016 קיבל יהושע מצא את אות ההוקרה על פועלו בירושלים, כשהוענק לו האות יקיר העיר.

עודד פורר: מי שהכיר את יהושע יודע שאות ההוקרה היה מבחינתו שיא הקריירה.

עודד פורר: "עניי עירך קודמים" היה נוהג לומר בכל פעם שנלחם למען קידום תושבי ירושלים.

עודד פורר: יהושע מצא כיהן בכנסת בכמה תפקידים, ובהם יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, וכן כשר הבריאות ה-19 של מדינת ישראל.

עודד פורר: גם בזמן כהונתו כאן בבניין הזה דאג לירושלים ולתיקון חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל, ואולי ראה בזה אחד הצעדים החשובים שעשה בכל הקריירה הפרלמנטרית שלו.

עודד פורר: הצצה קטנה בביוגרפיה שלו תלמד על לוחם אמיתי שמרגע שהצטרף לתנועת הלח"י ועד לשחרור מצה"ל הוא לא לחם רק באופן הפיזי אלא לחם למען ערכי הציונות, למען הבית, למען המולדת, וכמובן למען העיר ירושלים.

עודד פורר: כציוני אמיתי הוא ידע לעשות זאת גם כשהתמנה לנשיא הבונדס ובמשך תשע שנים הצליח לגייס לטובת הארגון ולטובת מדינת ישראל סכום של מעל מיליארד דולרים.

עודד פורר: האיש היה אוהב אדם, נעים הליכות, וידע לדעת גם בליבם של יהודים ולא-יהודים מעבר לים.

עודד פורר: לטקס הפרידה שלו, בתום כהונתו כנשיא הבונדס, הגיעו מאות אנשים שהרגישו שהם לא נפרדים רק מנשיא הבונדס, אלא ממש נפרדים מחבר.

עודד פורר: אולי זאת הייתה התחושה שיהושע ידע לייצר בקרב כל מי שבא איתו במגע.

עודד פורר: כמובן שכשחזר לארץ לא נח על זרי הדפנה, והמשיך לשמש כיו"ר קרן מורשת מנחם בגין – תפקיד שמילא עד יומו האחרון.

עודד פורר: חברות וחברים, עברה חצי שנה מאז שיהושע עבר לעולם שכולו טוב.

עודד פורר: הוא חסר לבני משפחתו, הוא חסר לחבריו ולמוקיריו הרבים, וכמובן נותר לנו לזכור ולהזכיר שהיה ואיננו עוד; מאחרוני דור הנפילים, איש משמעותי בחייו אך גם במותו ובמורשת שאותה השאיר לנו, מלאכת מחשבת של איש ציבור, שארץ ישראל הייתה כל עולמו.

עודד פורר: בנו ספד לו בלוויה וציין את השיר חיילים אלמונים ואת האמירה בשיר שיהושע שר אותו אולי אלפי פעמים במהלך חייו: "משורה ישחרר רק המוות".

עודד פורר: יהושע היה חייל מן השורה, חייל שנלחם על ארץ ישראל כל חייו, על עם ישראל, על מדינת ישראל.

עודד פורר: במותו הייתה זאת הפעם הראשונה שהשתחרר מהמשימה הזו, אך הותיר אותה לנו כצוואה כתובה ולא כתובה.

עודד פורר: אני שולח מכאן את תנחומיי, וכמובן את תנחומיו של השר ליברמן, למשפחתו האהובה.

עודד פורר: תנוחמו ולא תדעו עוד צער.

עודד פורר: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יהי זכרו של יהושע מצא ברוך.

מיקי לוי: << נושא >> 1.

מיקי לוי: אמון הציבור הירוד במערכת המשפט; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעות על הצעות האי-אמון.

מיקי לוי: בבקשה, כולם לשבת במקום.

מיקי לוי: בבקשה לשבת במקום.

מיקי לוי: ההצבעה הראשונה: הצעות סיעת הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הליכוד – 52

מיקי לוי: נמנעים – 2

מיקי לוי: בעד – 52, נגד –61.

מיקי לוי: אני קובע שהצעת האי-אמון נדחתה.

מיקי לוי: הצבעה על הצעת האי-אמון השנייה, של יהדות התורה והשבת, אגודת ישראל.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעות יהדות התורה וש"ס – 52

מיקי לוי: נמנעים – 2

מיקי לוי: נגד – 61, בעד – 52.

מיקי לוי: אני קובע שגם הצעת האי-אמון הזו נדחתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים לנושא הבא – הודעת הממשלה בהתאם לסעיפים 25(א) ו-43ה(א) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה לאשר מינויים של סגני שרים.

מיקי לוי: יציג השר זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש הממשלה החליפי, חבריי השרים וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע, בהתאם לסעיפים 25(א) ו-43ה(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 43ה(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינוים של סגני השרים כמפורט להלן: חבר הכנסת אביר קארה מתמנה על ידי ראש הממשלה לסגן שר במשרד ראש הממשלה; חבר הכנסת עידן רול מתמנה על ידי ראש הממשלה החליפי ושר החוץ לסגן שר במשרד החוץ; חבר הכנסת אלון שוסטר מתמנה על ידי שר הביטחון, בהסכמת ראש הממשלה החליפי, לסגן שר במשרד הביטחון; חבר הכנסת יואב סגלוביץ', מתמנה על ידי השר לביטחון הפנים, בהסכמת ראש הממשלה החליפי, לסגן שר במשרד לביטחון הפנים.

זאב אלקין: תודה רבה.

דוד אמסלם: – – – כמה סגנים?

דוד אמסלם: 30 עובדים זרים וכמה סגנים?

מיקי לוי: נעבור להצהרת האמונים – –

דוד אמסלם: 26 שרים וכמה סגנים יש?

מיקי לוי: – – תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: שנדע.

דוד אמסלם: אני כבר נמצא פה באינפלציה.

דוד אמסלם: מה המספר?

מיקי לוי: חבר הכנסת אביר קארה, בבקשה.

אופיר כץ: מיקי, אתה זוכר מה אמרת על סגן – – – מה הוא יעשה שם?

דוד אמסלם: כמה סגנים?

אופיר כץ: מיקי, אתה זוכר?

מיקי לוי: פחות מכם.

דוד אמסלם: כמה סגנים?

דוד אמסלם: כמה סגנים?

מיקי לוי: הרבה פחות מכם – 26, 26 שרים, ועכשיו רק ארבעה.

אופיר כץ: – – – השר לביטחון פנים.

אופיר כץ: אתה זוכר מה אמרת – –

מיקי לוי: תספרו, אתם יודעים מתמטיקה.

אופיר כץ: – – כשמינו את השר לביטחון הפנים, אתה זוכר?

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה, בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה שקט.

אביר קארה: אני, אביר קארה, בן יגאל ושרה, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עידן רול מתמנה על ידי ראש הממשלה החליפי ושר החוץ לסגן שר במשרד החוץ.

מיקי לוי: בבקשה.

עידן רול: אני, עידן רול, בן דורון ומיכל, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלון שוסטר מתמנה על ידי שר הביטחון, בהסכמת ראש הממשלה החליפי, לסגן שר במשרד הביטחון.

מיקי לוי: בבקשה.

אלון שוסטר: אני, אלון שוסטר, בן יהודה ויעל, זכרם לברכה, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' מתמנה על ידי השר לביטחון הפנים, בהסכמת ראש הממשלה החליפי, לסגן שר במשרד לביטחון הפנים.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב סגלוביץ': אני, יואב סגלוביץ', בן נחום, זכרו לברכה, ותחייה, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בהצלחה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, לא אמרת לנו מתוך כמה סגנים.

דוד אמסלם: עכשיו ראינו ארבעה.

דוד אמסלם: 26 שרים, 30 עובדים – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: מה, אתם מסתירים את זה?

דוד אמסלם: תגיד לנו כמה.

דוד אמסלם: כמה בעצם יש לכם בכל משרד – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, אתה מפריע לי.

מיקי לוי: הצעת – – –

דוד אמסלם: ספר לנו.

דוד אמסלם: ספר קצת.

דוד אמסלם: מיקי, ספר קצת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: תודה לך.

דוד אמסלם: אבל ספר.

דוד אמסלם: אל תעשה את זה בגנבה.

דוד אמסלם: ספר.

דוד אמסלם: ספר.

מיקי לוי: הצעת הוועדה המסדרת להרכב ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: תציג את הצעת הוועדה יושבת-ראש – – –

דוד אמסלם: ספר גם כמה כסף זה עולה לעם ישראל.

דוד אמסלם: ספר לנו קצת.

דוד אמסלם: ספר מה אמרת לפני חודשיים.

דוד אמסלם: ספר לנו.

דוד אמסלם: ספר מה לפיד אמר לנו לפני חודשיים.

מיקי לוי: דיון והצבעה.

מיקי לוי: תציג את הצעת הוועדה יושבת-ראש הוועדה המסדרת חברת הכנסת עידית סילמן.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: הליכוד מקבלים שלושה, תקווה חדשה – שניים.

הוועדה המסדרת): הצעת הוועדה המסדרת להרכב ועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת העשרים-וארבע.

הוועדה המסדרת): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 2א(ג) לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אני מתכבדת להביא לאישור הכנסת הצעה בדבר הרכב ועדת החוקה, חוק ומשפט כפי שנקבעה בוועדה המסדרת.

הוועדה המסדרת): ישנן סיעות שטרם השלימו את איוש החברים בוועדה, ולפיכך בשלב הזה תימסר רק זכאות אותה סיעה למקומות בוועדה ללא פירוט השמות, וזאת כדי לא לעכב את עבודת הוועדה.

הוועדה המסדרת): השמות יימסרו בהמשך.

הוועדה המסדרת): הוועדה תמנה 16 חברים: סיעת הליכוד – שלושה חברים; סיעת יש עתיד – שני חברים, רון כץ וענבר בזק; סיעת ש"ס – חבר אחד, משה ארבל; סיעת כחול לבן – חבר אחד, איתן גינזבורג – – –

יעקב מרגי: לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא.

משה ארבל: לא, לא.

הוועדה המסדרת): לא?

הוועדה המסדרת): סיעת ש"ס – לא.

הוועדה המסדרת): בסדר, בלי שם.

הוועדה המסדרת): ללא שם, בסדר?

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

דוד אמסלם: הליכוד – שלושה, תקווה חדשה – שניים.

הוועדה המסדרת): סיעת כחול לבן – חבר אחד, איתן גינזבורג; סיעת ימינה – חבר אחד, חבר הכנסת יום טוב כלפון; סיעת העבודה – חבר אחד, חבר הכנסת גלעד קריב; סיעת יהדות התורה – חבר אחד – –

דוד אמסלם: כמה תקווה חדשה?

דוד אמסלם: כמה תקווה חדשה?

הוועדה המסדרת): – – סיעת ישראל ביתנו – חברה אחת, שרן מרים השכל; סיעת הציונות הדתית – חבר אחד; סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד; סיעת תקווה חדשה – שני חברים, זאב בנימין בגין וצבי האוזר; סיעת מרצ – חברה אחת, גבי לסקי.

דוד אמסלם: שני חברים.

דוד אמסלם: שישה ח"כים – שני חברים; הליכוד 30 – שלושה.

דוד אמסלם: אתם מבינים את הדמוקרטיה?

הוועדה המסדרת): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

הוועדה המסדרת): תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, אתם מפריעים לחבר שלכם והשעון רץ.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת מנסור עבאס, (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ברצוני לברך את מפלגת הרשימה הערבית המאוחדת ומפלגת מרצ על השותפות האמיצה עם ראש הממשלה בנט למציאת מתווה הולם לתושבי היישוב אביתר.

משה ארבל: יבורכו מאמציכם.

משה ארבל: ) תבורכו על הסדרת אביתר, חברי מרצ וחברי רע"מ.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ווליד טאהא?

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא לא נמצא.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כך עובדת הדמוקרטיה בשמאל.

דוד אמסלם: תקווה חדשה – שני חברים בוועדת חוקה; שישה מנדטים, ארבעה שרים, ארבעה נורבגים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: חייבים להכניס את מיכל שיר, היא בחוץ.

דוד אמסלם: סידור עבודה.

דוד אמסלם: חייבים, כן?

דוד אמסלם: והליכוד: 30 מנדטים – שלושה.

דוד אמסלם: כך זה עובד.

דוד אמסלם: אל תתפלאו.

דוד אמסלם: כשאנחנו נחזור, בעזרת השם במהרה, אנחנו נדרוס אתכם בדיוק כמו שאתם עושים כאן.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר – רבותיי אני רוצה לדבר על חוק איחוד המשפחות.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד ששמעתי את שרת הפנים, מה שנקרא מהצמד בוני וקלייד, שני השודדים של פעם, כן?

דוד אמסלם: היא מייללת על כך שאנחנו לא רוצים להצביע איתם בחוק הזה.

דוד אמסלם: מה היא טענה?

דוד אמסלם: שלכאורה, כפי שטוען גם לפיד וכו' – יש להם סיסמאות, כמו שאמרה חברת הכנסת זנדברג, הם אומרים פתאום שאנחנו בעצם לא אופוזיציה לקואליציה אלא זו אופוזיציה למדינה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש:

דוד אמסלם: אתם יושבים עם עבאס, שהוא גם לא – הוא נגד החוק, הוא לא מצביע איתכם בחוק הזה.

דוד אמסלם: הרי הוא אופוזיציה למדינה.

דוד אמסלם: אתם יודעים את האמת.

דוד אמסלם: אתם יודעים שאתם יושבים – כל כרעי התרנגולת האלה של הממשלה הזאת יושבים על מנסור עבאס מהמפלגה האסלאמיסטית.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו, מנסור עבאס.

דוד אמסלם: מנסור עבאס, אתה שומע אותי?

דוד אמסלם: תראה, איחוד המשפחות תלוי בך.

דוד אמסלם: אתה ראש הממשלה בפועל במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אם אתה מחליט, אני אומר לך שהחוק לא עולה.

דוד אמסלם: הוא לא יעלה פה.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה – בגלל שהם כבר נכנסו לשיירה.

דוד אמסלם: הם כבר באאודי.

דוד אמסלם: הם לא יצאו.

דוד אמסלם: זה מה שאתה תחליט.

דוד אמסלם: לכן, הסיפור הזה הוא שלך.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: אתה יודע שאם אתה תחליט שהחוק הזה לא עולה – כל מלחכי הפנכה פה, שיושבים בממשלה יתמכו בך.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: אתה ראש הממשלה בפועל.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם אם תספר להם שהם העליבו אותך קצת, הם גם לא יעלו את זה וייתנו לך עוד 2 מיליארד.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לך, זה תלוי בך.

דוד אמסלם: מבחינת הערבים, זה אתה בעל הבית.

דוד אמסלם: אתה תחליט, זה לא הם.

דוד אמסלם: זה לא משנה מה הם יגידו, לא יגידו, זה לא משנה שהם באים אלינו לבקש את התמיכה שלנו.

דוד אמסלם: זה בכלל לא חשוב.

דוד אמסלם: אם אתה תחליט שהחוק הזה לא עולה, הוא לא יעלה – לא בנט ולא אילת שקד.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לתת לכם עוד שני נתונים קטנים.

דוד אמסלם: בדקתי את זה.

דוד אמסלם: החוק הזה עלה בשנת 2020, לפני שנה.

דוד אמסלם: מי לא הצביע?

דוד אמסלם: כל ימינה.

דוד אמסלם: אילת שקד.

דוד אמסלם: היא הייתה נגד המדינה.

דוד אמסלם: היא לא הצביעה בחוק.

דוד אמסלם: כשזה עלה ב-2015, מי התנגד לחוק?

דוד אמסלם: בוודאי, מרב מיכאלי, שרת התחבורה.

דוד אמסלם: מה שמראה לכם את הצביעות של האנשים פה.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: זאת שאלה של הפוזיציה שלהם.

דוד אמסלם: אם הם בתוך האאודי, הכול כשר – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: – – אם לא, אז הם נגד.

איתן גינזבורג: – – –

דוד אמסלם: תודה רבה.

איתן גינזבורג: – – –

מיקי לוי: לא, לא, די.

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סופר, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – חבר הכנסת מרגי, תקשיב טוב, אתה תיהנה מזה.

יעקב מרגי: ביקשת.

אופיר סופר: אני מרגיש שבימים האחרונים יש כאן איזה מסך עשן.

אופיר סופר: כולם מדברים על חוק איחוד המשפחות, ואני רוצה להסיר את מסך העשן הזה, מסך העשן שנקרא חוק איחוד המשפחות, ולדבר על העניין האמיתי.

אופיר סופר: מפלגות שהיו חלק מהמחנה הלאומי, אולטרה-ימניות, מה שנקרא, הפכו לשותפות פעילות של גורמים אנטי-ציוניים.

אופיר סופר: שותפות פעילות של גורמים אנטי-ציוניים, מפלגות אולטרה-ימניות.

אופיר סופר: אני רוצה לקרוא לשותפות הזאת, אדוני היושב-ראש, ואין לי מילה אחרת, בשם "חורבן".

אופיר סופר: ואני יודע שבימים האחרונים יש פה כל מיני חברי כנסת, שרים, שמשתמשים במושג הזה "חורבן", באגדות החורבן, ושמים את עצמם במרכז כאילו זה הכול והופכים את האירוע המהותי לאישי.

אופיר סופר: אתה שומע כל מיני יללות והיפגעויות ותדרוכים כאלה בתקשורת, והתקשורת עוזרת לכל ההצגה הזו.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, מדובר פה בחורבן, בממשלה אנטי-ציונית.

אופיר סופר: וכשאני חושב על הדברים האלו אני נזכר במשנה, במסכת מגילה, שמדברת על חורבן של בית כנסת.

אופיר סופר: אמר רבי יהודה: בית כנסת שחרב ועלו בו עשבים – "לא יתלוש, מפני עוגמת נפש".

אופיר סופר: אני רוצה לתאר לכם את המציאות.

אופיר סופר: יש בית כנסת שחרב, וכולם בצער גדול על זה שלא הצליחו לבנות את בית הכנסת הזה, ובינתיים עולים עליו עשבים, ובינתיים יש שם הרבה ג'אנק והרבה דברים לא מכובדים.

אופיר סופר: והמשנה אומרת לנו: אל תנכש את העשבים.

אופיר סופר: אל תנכש את העשבים, אל תסדר, אל תטפח, אל תנסה להוריד את הכאב מהמעשה האומלל הזה, מאותה חורבה, מבית הכנסת.

אופיר סופר: אז אני רוצה לומר לכל חברי הקואליציה, לאלו שקוראים לעצמם ימנים – כפיים, אני אמחא להם כפיים – אולי תצליחו להעביר את חוק איחוד המשפחות, וזה אולי אפילו יפחית לכם את הכאב, יפחית לכם את ייסורי המצפון, אבל עדיין אתם תעמדו מול תל חורבות שיצרתם, ממשלה עם מרכיבים אנטי-ציוניים, וזה חורבן ואי-אפשר לקרוא לזה בשום מילה אחרת.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, ידידי.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

ינון אזולאי: יש שר במליאה, אדוני היושב-ראש?

ינון אזולאי: כן.

מיקי לוי: יש.

ינון אזולאי: חבריי חברי הכנסת, השר, האמת, אנחנו נמצאים עכשיו בדיון על ועדת החוקה שרוצים להקים, ועדה לא דמוקרטית בחלוקה שלה, ואני רוצה רק להגיד לכם איזשהו ציטוט, שתבינו מה רוצים לעשות, את מי רוצים להעמיד בראש הוועדה.

ינון אזולאי: לא מבין למה בית המקדש השני לא נבנה במרכז תל אביב – מי אמר את זה?

ינון אזולאי: אותו רפורמי שרוצים לשים אותו יושב-ראש ועדת החוקה של מדינת ישראל; אותו רפורמי שלא מכיר בעם היהודי, והם אפילו לא רצו להקים את המדינה היהודית, ואמרו: למה צריך להקים את המדינה היהודית?

ינון אזולאי: תבדקו.

ינון אזולאי: אותם רפורמים שרוצים, בעצם מה הם רוצים לעשות?

ינון אזולאי: למחוק מהסידורים שלהם – מחקו כל זכר של בניית ירושלים ובית המקדש.

ינון אזולאי: אותם רפורמים שבחופה אצלם לא צריך שיקדש רב, לא צריך שיקדש אדם שמבין ביהדות.

ינון אזולאי: מספיק שיעמוד שם אדם שהוא חילוני ויקראו לו: ההוא, הרב.

ינון אזולאי: אותו רפורמי שמבחינתו יעמוד בחופות שלו כומר ורבי.

ינון אזולאי: זה אותו רפורמי שרוצים להעמיד בוועדת החוקה.

ינון אזולאי: וכאשר הרפורמים לא מאמינים, והוא אומר: למה צריך?

ינון אזולאי: למה היה צריך לבנות את בית המקדש השני בירושלים ולא במרכז תל אביב?

ינון אזולאי: אז אותן אלה, נשות המריבה הרפורמיות, נשות השנאה והמריבה – לאן הן רצות כל ערב ראש חודש, ועוברות על החוק ביחד איתו, על התקנות של היועץ המשפטי?

ינון אזולאי: לאן הן רצות?

ינון אזולאי: לכותל המערבי.

ינון אזולאי: לכותל, לשריד בית מקדשנו, שהן חלוקות עליו, ולמה היה צריך אותו שם.

ינון אזולאי: אז בבקשה, שייקחו את הכותל וייבנו להן כותל במרכז תל אביב.

ינון אזולאי: הן רק יודעות ששם לא יהיו להן לקוחות.

ינון אזולאי: הן יודעות שיראו כמה שהן לא שוות.

ינון אזולאי: אם הן יעשו, מי יבוא אליהן?

ינון אזולאי: אלה אותם רפורמים שרוצים לעשות לנו שנאה בעם.

ינון אזולאי: הם עושים את הקרע בעם.

ינון אזולאי: והיום ממשלת ישראל, כנסת ישראל, הולכת להצביע על יושב-ראש ועדה מאצלם, יושב-ראש ועדה מהרפורמים, שלא מחפשים לאחד את העם.

ינון אזולאי: שלא מחפשים לאחד העם.

ינון אזולאי: תסתכלו, יושב פה מנסור עבאס, אתם יודעים איזו אחדות בעם הוא עשה?

ינון אזולאי: אתם יודעים איזו אחדות בעם הוא עשה?

ינון אזולאי: הוא לקח את היישוב אביתר והכשיר אותו.

ינון אזולאי: מנסור עבאס, ווליד טאהא, סעיד אלחרומי ועיסאווי פריג' – כל אלה עושים אחדות בעם.

ינון אזולאי: הם לקחו את אביתר ועוזרים להכשיר אותו.

ינון אזולאי: אבל הרפורמי הולך ועושה לנו קיטוב בעם, שנאה בעם.

ינון אזולאי: וזה הולך לעמוד בראשות ועדת החוקה, שעוברים בה חוקים של מדינת ישראל, של העם היהודי.

ינון אזולאי: זה עוד חלק בעם היהודי, והם רוצים להפיל את האבן מהחומות של העם היהודי, ואנחנו לא ניתן, ורק נילחם.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הוועדה היחידה שהוקמה על ידי הממשלה הזו – כמובן שיש לנו את החוץ והביטחון, למדינה שמוקפת במיליון ערבים, מתוכם טרוריסטים, וכאלה שרוצים חלילה להשמיד אותנו.

מאיר פרוש: יש את ועדת החוץ והביטחון, יש את ועדת הכספים – כך מדינה מתנהלת עם כספים, ועדה צריכה לפקח.

מאיר פרוש: אבל מהי הוועדה היחידה שהממשלה הזו ממהרת להקים?

מאיר פרוש: ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר פרוש: למה הממשלה הרעה הזו, אדוני היושב-ראש, ממהרת להקים את ועדת החוקה, חוק ומשפט?

מאיר פרוש: מה קרה?

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שהממשלה הזו מבקשת לפגוע בשבת; היא מבקשת לפגוע בקדושת המשפחה; היא מבקשת לפגוע בעצמאות החינוך; היא מבקשת לפגוע בכשרות, בסדרי הכשרות; היא מבקשת לפגוע בגיור.

מאיר פרוש: אבל יש לה עוד משהו שהיא ממהרת מאוד לעשות אותו – לתת מעמד לאותה כת, אותה קבוצה שמכריזה על עצמה שהיא עוקרת, חלילה, את תורת ישראל, עוקרת את כל מצוות התורה ומבקשת לומר דבר חדש, להנהיג דברים חדשים בקרב היהודים.

מאיר פרוש: את החורבן, את השואה שהם הביאו על מאות אלפים, אם לא יותר, בארצות הברית, כולנו יודעים.

מאיר פרוש: כולנו יודעים עד כמה היהודים, שנולדו כיהודים – הם יהודים והם גם נשארים יהודים, אם הם נולדו לאם יהודייה – הם יהודים מנותקים, מנותקים מהיהדות בגלל אותה כת רפורמית.

מאיר פרוש: והממשלה הרעה הזו, שמבקשת לעקור כל זיק וכל סממן של יהדות, מבקשת למנות את אותו מיסטר, אותו רפורמי, לעמוד בראש הוועדה, ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר פרוש: כאן, בארץ ישראל, שחוקי התורה הם אלה שצריכים לשלוט בנו, אנחנו צריכים לנהוג לפי חוקי התורה – כאן, בארץ ישראל, הממשלה הרעה הזו מבקשת למנות דווקא אדם שמבקש לעקור את תורת ישראל.

מאיר פרוש: אנחנו לא נותנים לזה יד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, ידידי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איפה מנסור?

שלמה קרעי: חבל, רציתי שישמע.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, סתימת הפיות בכנסת מחלחלת כבר לדרגים בשטח.

שלמה קרעי: בתוך כמה שעות העיד העורך דין של המשפחות, שייצג את המשפחות בבלפור וייצג גם את המשפחות ברעננה.

שלמה קרעי: בתוך כמה שעות כבר הגבילו וחסמו את ההפגנות ליומיים בשבוע, רק לשעות שנוח, ורק כשמתאים, ורק כשזה לא מציק ומזיק לאף אחד, והוא מעיד שכל התקופה של ההפגנות בבלפור לא היה שום דבר; הוא לא הצליח להשיג שיתוף פעולה לא עם המשטרה ולא עם מערכת המשפט.

שלמה קרעי: אז במשטרה ובמערכת המשפט רואים שכאן בכנסת סותמים לנו את הפיות ומבינים שהכול מותר.

שלמה קרעי: ואני לא יכול לומר לכם, קואליציה יקרה – אלקין – אני לא יכול לומר לכם שזה יחזור אליכם כבומרנג.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי אני מתקשה לראות אותנו, ימין ממלכתי, שאכפת לו באמת מהדמוקרטיה, פועל באופן כל כך דיקטטורי כמו שאתם פועלים איתנו.

שלמה קרעי: סתימת הפיות הזאת עוברת כל גבול, אדוני היושב-ראש – גם ברמיסת הזכויות בוועדה המסדרת, גם בחוקים הארדואניים שהקואליציה הפחדנית הזו מנסה להביא לנו כאן, וגם במה שעומד על סדר-היום בהרכב של ועדת החוקה הזו.

שלמה קרעי: מפתח חברים שאולי חושב לפי מספרים מדומים, דברים שאי-אפשר להסביר אותם מתמטית באופן הגיוני: הליכוד קיבלה שלושה חברים על 29 חברי כנסת, ותקווה חדשה קיבלה שני חברים על שישה חברי כנסת.

שלמה קרעי: ומה עוד?

שלמה קרעי: שמו בראשות ועדת החוקה, הממונה על בתי הדין הרבניים, את הסמל של מי שרוצה לחסל כאן את הדת היהודית.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני יודע שאכפת לך ממסורת ישראל, ואני מתפלא על אנשים כמוך שנותנים יד לדבר כזה.

שלמה קרעי: זו ממשלה שחרתה לעצמה על קרן השור: אין לנו חלק ונחלה באלוקי ישראל.

שלמה קרעי: וגם מהוועדה למינוי דיינים היום שמענו שרוצים למדר אתכם – הרב אייכלר, שמעת את זה, למדר את המפלגות החרדיות.

שלמה קרעי: במפלגות החרדיות לא יכולים להתמודד על תפקיד חברות בוועדה למינוי דיינים.

שלמה קרעי: אגב, רע"מ – רק אותם מידרתם מוועדת החוקה.

שלמה קרעי: רק להם – מנסור, לא נתנו לכם חבר בוועדת החוקה.

שלמה קרעי: מי יודע למה.

שלמה קרעי: ככה חברים מתנהגים, אדוני היושב-ראש?

שלמה קרעי: לא חושב שאפשר לסמוך עליכם אם אתם מתנהגים ככה לחברים.

שלמה קרעי: ודבר נוסף, אני רוצה לומר לרע"מ, תעבירו אליהם את המסר.

שלמה קרעי: יש עוד חוק שהביאו היום, שנועד לפצל ארבעה חברי כנסת ולהפוך אותם, שלא ייחשבו כפורשים.

שלמה קרעי: מעניין למה ארבעה, אדוני היושב-ראש, אה?

שלמה קרעי: את מי אתם רוצים לסלק מהקואליציה?

שלמה קרעי: הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת.

שלמה קרעי: מעניין למה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

יואב קיש: לא הכושי, במקרה הזה.

יואב קיש: במקרה הזה זה ערבי.

יבגני סובה: – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמו כל אזרח בישראל גם אני צופה במה שנעשה בכנסת בימים האחרונים, ואני מביע דאגה וחשש, כי בסופו של דבר רק הדמוקרטיה וההסכמות, שבמשך 70 שנה החזיקו את החברה הישראלית המפוצלת, מנעו הרבה דברים, שרחמנא ליצלן אני לא רוצה להעלות על דל שפתיים, שיכולים להיות בוויכוח ובשסע ובשנאה ובהסתה שיש היום במדינת ישראל נגד כל הקבוצות, אחת בשנייה, ובעיקר נגד הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: ולכן אני מאוד חרד ממה שקורה פה עכשיו, כאשר הגיעה קואליציה חדשה, הציבו אנשים חסרי ניסיון, והם פועלים בדורסנות, בלי כבוד.

ישראל אייכלר: כך לא מתנהגים מנצחים פוליטיים.

ישראל אייכלר: כך מתנהלים ילדים בגן שהצליחו לחלץ כדור מהקבוצה השנייה והם צוהלים בצווחות אושר ילדותיות שלא מביאות בחשבון שמחר זה עלול להיות אחרת.

ישראל אייכלר: אני עכשיו שואל את עצמי האם הליכוד, כשהוא היה בשלטון, היה טיפש כאשר הוא נתן לשמאל את הזכויות המגיעות לו, ואולי אפילו באדיבות של מנצחים?

ישראל אייכלר: לא, הוא לא היה טיפש.

ישראל אייכלר: הוא עשה את זה בחוכמה.

ישראל אייכלר: הממשלה הזאת עושה טיפשות גדולה מאוד כאשר היא שמה ציבורים שלמים ליד הקיר.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין את הנושא – למשל, אני הייתי חבר בוועדה למינוי דיינים פעמיים, נבחרתי על ידי רוב הכנסת ולעיתים הגעתי כמעט ל-100 קולות.

ישראל אייכלר: ברגע שנבחרנו, קבענו ששליש מהדיינים יהיו מהציונות הדתית, למרות שבוועדה כמעט לא הייתה נציגות לציונות הדתית.

ישראל אייכלר: אמרנו, אם יש להם דיינים יראי שמיים ולומדי תורה, אז ניתן להם שליש, למה לא?

ישראל אייכלר: כי זה חולק לשליש ספרדים, שליש אשכנזים ושליש ציונות דתית.

ישראל אייכלר: היום הם רוצים שלא יהיו חרדים בוועדה ושאף דיין חרדי לא יוכל להתקבל על ידם.

ישראל אייכלר: מה הם חושבים, שזה יימשך לעולם?

ישראל אייכלר: זה לא יימשך לעולם.

ישראל אייכלר: אבל לא זה מה שמפריע לי.

ישראל אייכלר: זה רק סמל.

ישראל אייכלר: הבאתי רק דוגמה לכל מערכות החיים.

ישראל אייכלר: הממשלה הזאת, כולם יודעים, הושגה בגנבה ובעורמה.

ישראל אייכלר: זה לא שאנשי השמאל ניצחו בבחירות.

ישראל אייכלר: אם מפלגות השמאל היו מנצחות בבחירות, אז פעם אלה מנצחים ופעם אלה.

ישראל אייכלר: הייתה פה גנבה של העברת מאות אלפי קולות מהימין אל השמאל, וכולם יודעים את זה, ולכן אני לא צריך לחדש את זה.

ישראל אייכלר: אבל יודעים שהממשלה הזאת לא תחזיק מעמד הרבה זמן.

ישראל אייכלר: ובכל זאת, בתקופה שהיא כן תחזיק מעמד אני רוצה להזהיר אותה: אל תשימו שני מיליון אזרחים עם הגב אל הקיר.

ישראל אייכלר: תבינו שיש פה אנשים אחרים.

ישראל אייכלר: הרבה מדברים פה נגד מנסור עבאס.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד משהו.

ישראל אייכלר: אני מעדיף מנסור עבאס, מוסלמי, פלסטיני, שנאמן לעמו ולמולדתו, מאשר ששמים בראש ועדת החוקה של מדינת ישראל את אויב התורה, שנלחם כבר 25 שנה בבג"צים נגד לומדי התורה, נגד תקציבים, נגד הזכויות הבסיסיות של הציבור החרדי, והוא כמעט גרם למלחמה כאשר ביטלו את חוק הגיוס, והוא יהיה יושב-ראש ועדת החוקה.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה צעד אחד יותר מדי, ואני קורא לקואליציה לא למנות את האיש הזה, כי אם האיש הזה יהיה בוועדת החוקה לא יהיה חוק במדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: החוקים שלהם לא יהיו תקפים בעיני שני מיליון אנשים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת בן גביר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מנין למדו אנשי המפלגה המכונה ימינה לבגוד ברוב בוחריהם?

אבי מעוז: התשובה היא משופטי הבג"ץ.

אבי מעוז: שתיים רעות עשו שופטי בג"ץ בתיק המכונה בג"ץ הבוגדת.

אבי מעוז: הרעה הראשונה היא הנורמה המושחתת מבחינה מוסרית שהם מבקשים להטמיע בחברה הישראלית.

אבי מעוז: בעם ישראל לדורותיו הנאמנות הזוגית, כחלק מקדושת הבית והמשפחה, הייתה תמיד ערך עליון.

אבי מעוז: רק בשבת האחרונה קראנו בפרשת השבוע את הפסוק "מה טבו אהליך יעקב משכנתיך ישראל", המבטא את השמירה על האינטימיות של כל בית ובית במחנה ישראל בפני עצמו.

אבי מעוז: אך לשופטי בג"ץ, ובראשם לנשיאה חיות, שקבעה דיון בהרכב מורחב כדי לתקן את הפסיקה של ההרכב הקודם, חשוב להשריש נורמה מוסרית אחרת לחלוטין.

אבי מעוז: על פי נורמה זו – אני מצטט: "המשפט אינו מכיר בעוולת ניאוף ביחסים בין בני הזוג".

אבי מעוז: סוף ציטוט.

אבי מעוז: בניגוד לכל כניסה לשותפות עסקית, שבה ברור לכל בר-דעת ולכל אדם מוסרי שהנאמנות העסקית בין השותפים היא אבן יסוד ביחסים ביניהם, שופטי בג"ץ מתכחשים לדבר הפשוט כל כך ובסיסי שכניסה של איש ואישה לחיי נישואים היא, בראש ובראשונה, ברית שבה הנאמנות היא הבסיס והיסוד והבגידה היא מעשה פסול ומושחת שמפרק ומחריב את עצם הזוגיות.

אבי מעוז: זוהי תוצאה של התפיסה החברתית המתירנית, המקדשת את זכות הפרט להיות חופשי מכל ערך מוסרי והמערערת את יסודות מבנה המשפחה.

אבי מעוז: זאת תפיסה שהובילה לקריסת מעמד המשפחה וערכה בחברה המערבית.

אבי מעוז: הרעה השנייה, אדוני היושב-ראש, היא עזות המצח של שופטי בג"ץ כאשר הם מעיזים לשלוח יד ולבטל פסק דין של בית הדין הרבני העליון.

אבי מעוז: זהו המשך ישיר של המהפכה השיפוטית של אהרן ברק, שכחלק ממנה, בבג"ץ בבלי, הוא הפך את כל מה שהיה מקובל במשך 45 שנות המדינה עד אז, וכפה את הדין האזרחי ואת עולם ערכיו על בתי הדין הרבניים, שהם סמכות שיפוט עצמאית, שאמורה לדון בנושאים שבסמכותה על פי דין התורה.

אבי מעוז: כפי שכתב אז השופט המנוח מנחם אלון, ואני מצטט: "מוטב לומר בגלוי כי הכוונה היא לשנות סדרי בראשית ולהפוך את הקערה על פיה"; "תם ונשלם.

אבי מעוז: מהפכה חדשה באה לעולם".

אבי מעוז: את מעשה הבגידה הזה, להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה, מדינה מרוקנת ממהות יהודית ומערכי מוסר בסיסיים, אנחנו נעצור.

אבי מעוז: על קדושת המשפחה, המחויבות למוסר ולערכים ועצמאות הדין הדתי במדינת ישראל ניאבק ונילחם ללא פשרות כי בנפשה של מדינתנו הדבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אין לי אלא להצטרף לדבריו של חברי חבר הכנסת אבי מעוז.

איתמר בן גביר: בשנים האחרונות אנחנו עדים ליותר ויותר אקטיביזם שיפוטי.

איתמר בן גביר: כמה מדהים שאותו אקטיביזם שיפוטי, אותה התערבות היא תמיד בצד אחד של המפה.

איתמר בן גביר: זה אותו בית משפט שכאשר גירשו, אדוני היושב-ראש, יותר מעשרת אלפים יהודים מהבית שלהם, החריבו בתים בארץ ישראל, פעלו בניגוד לחוקי-יסוד, לעקרונות יסוד – זה אותו בית משפט שאפשר את זה ונתן לרכבת לעבור.

איתמר בן גביר: אבל כאשר פתאום מדובר בנושאים שהם בנפשה של היהדות, בית המשפט מתערב התערבות לא לו.

איתמר בן גביר: על כך אנחנו מצירים.

איתמר בן גביר: אבל, אדוני, מה שקורה כרגע בכנסת זה המשך ישיר של רדיפה של ציבור שלם.

איתמר בן גביר: הייתי היום בוועדה שדנה בעניין הרכב הוועדה למינוי דיינים.

איתמר בן גביר: בוועדה המסדרת.

איתמר בן גביר: בואו נודה על האמת: התיקון הזה שמוצע נועד לפגוע בציבור אחד: הציבור החרדי.

איתמר בן גביר: ציבור של אוהבי ישראל, ציבור שאנחנו פוגשים אותו בבתי החולים, כאשר באים מתנדבים ומתנדבות ומעניקים לנו סנדוויצ'ים; ציבור, שלא עלינו, אנחנו פוגשים אותו באין-ספור הזדמנויות של חסד, של נתינה.

איתמר בן גביר: כאשר ניגשו לחוקק ולתקן את עניין המינויים של כל מיני ציבורים מקופחים, נאמר: "חקיקת הייצוג ההולם שעברה הכנסת בשנים האחרונות נועדה ליצור העדפה מתקנת של מגזרים שונים באוכלוסייה, אשר ייצוגם בשירות הציבורי קטן מחלקם היחסי באוכלוסייה (דוגמת נשים, ערבים, דרוזים, צ'רקסים, עולים, אנשים בעלי מוגבלויות וכדומה).

איתמר בן גביר: ואולם, מגזר אחד באוכלוסייה, שייצוגו בשירות הציבורי הוא הנמוך ביותר – – – הוא הציבור החרדי".

איתמר בן גביר: אדוני, בוא לא נסתיר.

איתמר בן גביר: התיקון הזה נועד לפגוע בציבור החרדי; התיקון הזה נועד כדי למנוע ייצוג של הציבור החרדי בוועדה למינוי דיינים; התיקון הזה נועד כדי לדרוס את הציבור החרדי.

איתמר בן גביר: אני אומר מכאן, בתור מי שאינו חרדי: אנחנו כולנו אחים ואנחנו ניתן כתף יחד עם הציבור החרדי, הציבור המסורתי, הציבור הציוני-דתי והציבור שקוראים לו חילוני; אני לא אוהב את המילה "חילוני", כי חילוני זה מלשון חול וכל יהודי הוא קודש.

איתמר בן גביר: אנחנו ניאבק יחד נגד הממשלה הרעה הזאת, ממשלה שמדירה חרדים, ממשלה שפוגעת בהתיישבות, ממשלה שרוצה ומפנה – אני הייתי בשבוע שעבר באור ציון, מאחז קטן שהגיעו אליו שוטרים וגירשו משם נערים ונערות; אבל 50,000 בתים לא חוקיים בנגב הם מכשירים – –

מיקי לוי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: – – אז אנחנו יחד ניאבק נגד הממשלה הרעה הזאת.

איתמר בן גביר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אני לא יודע אם יש כאן שרים, אבל בכל אופן, חבריי חברי הכנסת, בן סורר ומורה נשפט על שם סופו.

מיקי לוי: יש שר.

אורי מקלב: יש שר.

אורי מקלב: הוא עסוק בדיבור.

אורי מקלב: בן סורר ומורה נשפט על שם סופו, שסופו ללסטם את הבריות.

אורי מקלב: על אף שעכשיו הוא עושה עבירות קטנות של בשר ויין, אבל הוא לא עשה עבירות שמגיע לו עונש חמור כזה.

אורי מקלב: אבל מדוע אנחנו יודעים מה יהיה הסוף?

אורי מקלב: יש דברים שרואים בהם כבר בהתחלה מה יהיה הסוף.

אורי מקלב: אנחנו מקימים היום ועדת חוקה – אתם רוצים להקים ועדת חוקה, שבבסיס שלה אתם כבר מפעילים את הדורסנות שלכם, את ההתנהגות השרלטנית שלכם בהדרה של אופוזיציה, שהיא קצת פחות מהקואליציה, בתקדים שלא היה כמותו.

אורי מקלב: גם אנחנו היינו בקואליציה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים אילו דיונים היו; אנחנו יודעים התחשבות; אנחנו יודעים כמה עשינו.

אורי מקלב: גם כשרצינו רוב הלכנו על רוב מאוד מאוד רגיש, ולא נתנו לקואליציה מרחב, כדי שיבוא לידי ביטוי בוועדות, ובמיוחד כשמדברים על ועדת החוקה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם אדוני היושב-ראש שם לב, אבל כשחברת הכנסת סילמן הציגה פה את השמות – סיעת ש"ס בראשה – אנחנו מלכתחילה כבר ידענו שלא ניתן שמות.

אורי מקלב: לא רצינו לתת שמות, כי אנחנו לא יכולים להיות שותפים לעוול כזה.

אורי מקלב: אבל לא רק זה.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים את מי אתם מייעדים לעמוד בראש ועדת החוקה.

אורי מקלב: זאת הבעיה המרכזית.

אורי מקלב: אני כבר אולי החבר הוותיק ביותר בבית הזה בוועדת החוקה ברצף – 12 שנה.

אורי מקלב: עברתי יושבי-ראש שלא תמיד הלכו עם כולם, גם בתקופה שהיינו באופוזיציה.

אורי מקלב: דוד רותם, זיכרונו לברכה, שניהל מאבקים לא פשוטים, עשה את זה בהגינות וביושר אבל שמר על העם היהודי.

אורי מקלב: היושב-ראש, בבסיס שלו את מי הוא מייצג בכנסת?

אורי מקלב: את התנועה הרפורמית, שמטרתה הגדולה ביותר והמשמעותית ביותר היא להחליש את העם היהודי; לכרסם בעם היהודי בפעולות שהם עושים בכוונת מכוון.

אורי מקלב: זה לא כאלה שלא יודעים, ואנשים מסכנים שהילדים שלהם בחוץ לארץ ובסוף מצאו עם מי להתחתן ולא תמיד עם העם היהודי.

אורי מקלב: אנשים שמדרבנים לזה; שמובילים את הדבר הזה.

אורי מקלב: אותו אתה רוצה לשים, את מי שמייצג את התנועה הרפורמית בראש הוועדה?

אורי מקלב: אנחנו יודעים שלוועדת חוקה, יותר מוועדות אחרות, אם לא יותר, דברים שמגיעים לשם זה אחרי הרבה התאמות ותיאומים עם היושב-ראש, על ניסוחים כאלה, על קודקסים של חקיקה שמגיעים לוועדת חוקה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים כמה חוקים של בתי הדין נמצאים בוועדת החוקה; כמה נושאים של דיון נמצאים בוועדת החוקה בסמכויות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: את זה אתם מבקשים לתת למישהו שכל מטרתו הפוכה מהמטרה של שמירה על העם היהודי?

אורי מקלב: ועדת החוקה, שרוב הדיונים בה הם דיונים ענייניים – באמת באו לידי ביטוי כל החברים בה מכל הבית הזה – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: – – עכשיו הולכים להפוך את הקערה על פיה, ולהביא מישהו שכל מטרתו היא התגוששות.

אורי מקלב: להציג את השלילה.

אורי מקלב: אנחנו רואים מה קורה בכותל המערבי.

אורי מקלב: הכותל המערבי, אדוני היושב-ראש, הוא המקום היחיד בעם היהודי – בכל העולם – שבו באה לידי ביטוי האחדות של העם היהודי.

אורי מקלב: לראות את הסליחות, לראות את החגים – לא היה הבדל בין שום דבר.

אורי מקלב: אנשים שהיית רואה מחוץ לכותל, היית אומר, מה השייכות?

אורי מקלב: הם באו לכותל.

אורי מקלב: מה אנחנו עושים בכותל?

אורי מקלב: זירת התגוששות.

אורי מקלב: על מה, למי זה חסר?

אורי מקלב: אנחנו רואים היום שיש מקום להתפלל.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: הרבה יהודים מסורתיים רוצים לבוא לכותל, אבל אם יש שם מריבות ויש שם מלחמות, הם לא נמצאים שם.

אורי מקלב: המלחמות האלה הן בכוונת מכוון.

אורי מקלב: אנחנו רוצים מאוד מאוד לדאוג.

אורי מקלב: ולכן לא סתם בן סורר נענש על שם סופו.

אורי מקלב: חס וחלילה עלינו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנביא ישעיה בפרק מ"א פסוק ז' אומר: "אמר לדבק טוב הוא ויחזקהו במסמרים".

יעקב מרגי: אם הדבק טוב למה צריך לחזק אותו במסמרים?

יעקב מרגי: אותי לימדו באלף-בית של ניהול שפחד זה לא בסיס לתוכנית עבודה.

יעקב מרגי: ומה שאני רואה כאן בעבודה של הכנסת בשבוע האחרון על ידי ההנחיה של הממשלה – הפחד אוחז אותם.

יעקב מרגי: ריפוד.

יעקב מרגי: הרי הממשלה טובה, נכון?

יעקב מרגי: אפילו דחו את האי-אמון.

יעקב מרגי: ממשלה טובה, מייצגת, מורכבת מטלאים רבים, לכאורה הסכמה כוללת.

יעקב מרגי: למה צריך את כל החוקים ואת כל הדורסנות, כל שלטון הפחד הזה?

יעקב מרגי: אנחנו היום קיבלנו שורה – הרי פטור מחובת הנחה ממשלה מבקשת כשזה משהו בהול ודחוף.

יעקב מרגי: הרי היא ממילא יכולה להביא את זה, זה לא 45 ימים, כפי שאנחנו, חברי הכנסת – תעזור לי, מלכיאלי, כמה פטור מחובת הנחה הממשלה היום?

מיכאל מלכיאלי: 20.

יעקב מרגי: קרוב ל-20.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: למה להשתמש בכלי הזה בסיטונאות?

יעקב מרגי: רבותיי, הכול נרשם.

יעקב מרגי: הרי את הגבולות שאתם תחצו – אנחנו גם נעבור אותם.

יעקב מרגי: לאן נגיע?

דוד אמסלם: לקדם אותם – – –

יעקב מרגי: והינה, אני אומר לכם, תקשיבו.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני אומר לכם: לא היה כדבר הזה.

יעקב מרגי: נורמות של הבית הזה, נוהג שהיה בבית הזה – הכול נרמס, הכול נמחק.

יעקב מרגי: אומרים לי: מרגי, מה קרה לך, אתה – מישהו אפילו אמרה לי, אתה ג'נטלמן, מה קרה לך, בוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: מה אתם מצפים?

יעקב מרגי: מה אתם מצפים?

יעקב מרגי: אתם תמחקו כל זכר של נוהג ונורמה ואנחנו נשב, נסתכל ונלטף?

יעקב מרגי: אין אופוזיציה מלטפת.

יעקב מרגי: אני לא צבוע.

יעקב מרגי: ואני אומר לך, אין פה אחד בבית הזה שיגיד לך, אדוני היושב-ראש, שכבודו של הבית הזה לא חשוב לי, ואתה יודע כמה אני – אבל אי-אפשר, אתם גוררים אותנו למרכז החדר.

יעקב מרגי: הימים הכי גרועים של הוועדה המסדרת אלה הימים האחרונים.

יעקב מרגי: קשה לי עם זה, אבל אתם מביאים את זה בצורה – גם להגיש את זה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד ליושבת-ראש הוועדה, ככה לא מביאים.

יעקב מרגי: גם כשרוצים לדרוס עושים את זה קצת בצניעות.

יעקב מרגי: איך אומרים, אמר אותו אחד – יש סיפור על אחד שהלך לרעבע ואמר לו: שמע, מה לעשות, אני אוהב "דבר אחר" – "דבר אחר" זה – אמר לו: בסדר, רק כשאתה אוכל, למה השומן – תעשו את זה קצת בצניעות, לא בדורסנות.

יעקב מרגי: זמן דיון, מה ציפיתם, מה ציפיתם?

יעקב מרגי: שעם מעל עשרה – ויותר אפילו, לא ספרתי – חוקים לפטור מחובת הנחה הדיון יהיה בין 08:30 ל-12:00?

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: אבל למה?

יעקב מרגי: לתת?

יעקב מרגי: בסדר, יש סמכות ליושב-ראש לתת לקיים דיונים בזמן המליאה, היה, יהיה; בימי רביעי, לא זוכר כמה פעמים בזמן האי-אמון.

יעקב מרגי: אבל קצת קצת כבוד לבית הזה.

יעקב מרגי: אל תדרשו מאיתנו.

יעקב מרגי: מטיפים לנו, אתה יודע מה, כל דקה, כל שנייה בוועדה, זה: תתביישו לכם, תראו איך אתם נראים.

יעקב מרגי: נכון, הציבור רואה את זה וזה לא יפה, זה לא טוב.

יעקב מרגי: אז אולי "חכמים, היזהרו בדבריכם", אולי זו צריכה להיות משימה של כל הצדדים כאן, בבית הזה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בליאק – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהצבעת האי-אמון עלה לפה השר לשירותי דת מתן כהנא ודיבר בשם האחדות – זה ימי בין המצרים.

אוריאל בוסו: ואני שואל אותו שאלה מאוד מאוד פשוטה: אם מה שאתם עושים זה לא שנאה אז מה נקרא שנאה?

אוריאל בוסו: דיברו פה עכשיו על חוק הדיינים.

אוריאל בוסו: מה זה חוק הדיינים?

אוריאל בוסו: להדיר קבוצה שלמה מלקבל ייצוג בדיינים.

אוריאל בוסו: שימו לב, הרי הוא לא מוסיף ייצוג נשי בסך הוועדה, הוא רק משנה את החלק היחסי, ובשביל מי שכן צריך לקבל ייצוג כמו שהיה עד היום, זה לא יהיה.

אוריאל בוסו: זו לא שנאה?

אוריאל בוסו: זו לא הדרה אמיתית?

אוריאל בוסו: אתה דיברת בשם לומדי התורה.

אוריאל בוסו: לראשונה בהסכמי יסוד של הקמת הממשלה הזו נמחק המושג "לימוד התורה הוא ערך עליון".

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאמרו שזה כן נמצא?

אוריאל בוסו: אבל זה לא נכון, זה נמצא במבוא, שהוא לא מחייב.

אוריאל בוסו: אבל בהסכמים הקואליציוניים, בשביל שיוכלו לחתום גם רע"מ וגם כן מפלגות העבודה ומרצ, אין את המושג "לימוד התורה הוא ערך עליון".

אוריאל בוסו: אז בשם מה אתה מדבר על לומדי התורה?

אוריאל בוסו: הוא מדבר על אויבים שהוא נלחם בהם – אנחנו לא האויבים.

אוריאל בוסו: אותם אויבים שאתה היית רגיל להילחם בהם במארבים – לא אנחנו האויבים.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים כאן בשביל לעבוד ביחד.

אוריאל בוסו: הרי אחד מהדברים שנעשו ב-17 בתמוז היה להעמיד צלם בהיכל.

אוריאל בוסו: תגידו לי, אם החוקים הללו זה לא צלם בהיכל, אז מה נקרא צלם בהיכל?

אוריאל בוסו: בכנסת ישראל שרב רפורמי יהיה יושב-ראש ועדת החוקה?

אוריאל בוסו: לא יעזור שום דבר, תסתכלו בשולחן ערוך, שמדבר – אני לא רוצה לפרט פה את המילים – מי שפורש מדרכי התורה, באבלות ובכל חוק; מה שמרן הרב עובדיה כתב לגבי אותם פורשים, מה המשמעות ההלכתית שלהם.

אוריאל בוסו: ואתם, אותם מצביעי ימינה – היום נשבע פה חבר כנסת, הצהיר אמונים חבר כנסת חדש של ימינה, צרפתי, יום טוב כלפון.

אוריאל בוסו: עד עכשיו מצביעי ימינה רימו את המצביעים שלהם, ועכשיו גם כן את הצרפתים, שאני יודע שכועסים מאוד מאוד מאוד.

אוריאל בוסו: הבוחרים הצרפתים, שחלקם הצביעו לחבר הכנסת טייב וחלקם הצביעו ליום טוב כלפון, כי האמינו לו שיקים ממשלת ימין, בסוף הוא לקח את הקולות שלו וביחד איתם מקימים ממשלה שמאלנית.

אוריאל בוסו: לכן, טול קורה מבין עיניך.

אוריאל בוסו: לפני שאתה מדבר על אחדות ועל שנאה, להבדיל, תסתכלו על המעשים.

אוריאל בוסו: אותה ועדה דורסת – לא מסדרת – שהתנהלה היום בצורה איומה כלפי חברי הבית, מי שהיה הבין מה המשמעות של ועדה דורסת.

אוריאל בוסו: לכן, אדוני היושב-ראש, כבודו של הבית חשוב לך, עוד לפני שאתה היית יושב-ראש.

אוריאל בוסו: גם הייצוג בוועדות, שמנסים לרמוס את הקול האופוזיציוני, הדבר היחיד שיש לנו – אנא, תהיה הקול השפוי בבית הזה, בשביל שנוכל באמת לייצג את ציבור שולחינו.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב לומר שקורה פה משהו מדהים, ואני חושב שאפילו משהו מרגש.

יצחק פינדרוס: אנחנו רגילים ב-75 השנים האחרונות לבלבול.

יצחק פינדרוס: טוב ורע משמשים בערבוביה.

יצחק פינדרוס: דברים שנראים חלקם טובים, חלקם פחות, מתערבבים ביחד.

יצחק פינדרוס: וסוף-סוף יוצא המרצע מהשק והכול נהיה גלוי.

יצחק פינדרוס: אנחנו קראנו בפרשה האחרונה על המאבק בין בני ישראל לבלעם, שהיה נביא אומות העולם והיה הנביא שהכוח שלו "יודע דעת עליון".

יצחק פינדרוס: הוא ידע להשתמש ברוע בצורה המיטבית, זה היה הכוח שלו.

יצחק פינדרוס: הכנסת היום, בעורמה, בחוכמה, בתחכום, בכוח המדהים של השר זאב אלקין, שמכיר את תקנון הכנסת ואת עבודת הקואליציה בצורה המיטבית, הולכת להעמיד משהו שאנחנו אף פעם לא האמנו בו.

יצחק פינדרוס: מערכת החוקה, "מקום המשפט שמה הרשע".

יצחק פינדרוס: תמיד ידענו.

יצחק פינדרוס: אבל זה היה נראה מעורבב כזה.

יצחק פינדרוס: לאנשים שהעיניים שלהם לא היו מספיק חדות זה היה נראה מעורבב.

יצחק פינדרוס: לוקחים מישהו מאותה תנועה כפרנית, אשר 100 שנה דואגת להתבוללות, 100 שנה דואגת להוריד את שם ישראל, 100 שנה עושה את מה שבלעם הציע לבלק, להביא את בנות מדיין בשביל להרוס את עם ישראל, ושמים אותו בראש.

יצחק פינדרוס: ולא סתם בראש, אלא דואגים, בתרגילים מדהימים, שיהיה לו גם רוב מסודר בוועדה, לבל, חס וחלילה, פעם יקרה שלא.

יצחק פינדרוס: סוף-סוף זה גלוי.

יצחק פינדרוס: זה לא מעורבב, זה לא ערב רב, שתמיד זה מבלבל, שאנשים לא יבינו ויחשבו: אולי יש משהו טוב במשחק הזה.

יצחק פינדרוס: מבהירים לנו, ומכיוון שהממשלה החליטה לתת לנו יום לימודים ארוך השבוע, אנסה בדקות שיינתנו לי בשבוע הקרוב, קצת, לציבור המסורתי – ותאמין לי, אם אתה היית יודע מה זאת התנועה הרפורמית, היית נגעל; נגעל מאנשים שבתפילת שמונה עשרה – אתה מכיר את הנוסח של הרפורמים?

יצחק פינדרוס: הורידו את ציון, הורידו את הקורבנות, הורידו.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, ביזוי שאין אף יהודי מסורתי – מדימונה, מרעננה – שיכול בכלל לקבל את זה על דעתו.

יצחק פינדרוס: והיטיב להגדיר את זה הרב קוק לפני כמעט 100 שנה, ואצטט ובזה אסיים, אדוני היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: הרב קוק כותב עליהם כך: "כי עלה הפורץ של אלה אשר השחיתו כרם ה' צבאות בית ישראל, וידיחו רבים מאחורי ה' אלוקי ישראל ותורתו הנאמנה, המתחדשים הרפורמיים, גם בתוך מחנה החרדים פנימה – – – והרבה מהם נשתמדו ונבלעו בין גויי הארץ ונכרתו לגמרי מבית ישראל".

יצחק פינדרוס: כי עלה – את זה אמר הרב קוק, שהתייחס לאותן תנועות חילוניות בסלחנות, ולהם אמר את מה שאמר.

יצחק פינדרוס: מי אנחנו שבכלל אחרי 100 שנה – מה שהם עשו – והיום נתגלה הפרצוף.

יצחק פינדרוס: נמשיך את זה בשלושת הימים הקרובים.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

רגע, יש מקדם הגבהה.

מיקי לוי: נקי שלוש דקות, אל תדאג.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לפנות ולדבר, לא בבקשה ולא בעזרה, אל אחינו הציבור הדתי-לאומי על כל גווניו, החרד"לי והפחות-חרד"לי.

זה לא סוד שהיו ויהיו – היו ויהיו – בין הציבור החרדי והשקפת עולמו לבין הציבור הדתי-לאומי הרבה מחלוקות אידיאולוגיות, ולא פעם ולא פעמיים; מחלוקות וויכוחים על נושאים כאלה ואחרים, כי בכל זאת, במסגרת הדירוג, אנחנו נמצאים קרוב יותר אחד לשני, וכשנמצאים קרובים יותר, גם חולקים על הרבה מאוד דברים בצורה חדה וברורה.

אני רוצה לומר שלא נזכרנו בכם עכשיו בגלל שאנחנו צריכים את עזרתכם לחזור לממשלה, להקים קואליציה.

לא זה העניין.

אנחנו יושבים ונדהמים ממה שאנחנו רואים ביחד איתכם.

איך הולכים לרמוס ברגל גסה גם דברים שהיו פעם קונסנזוס.

גם בחילוקי הדעות הגדולים שהיו בזמן זבולון המר, או בזמן יוסף בורג, עם חברי הכנסת החרדים, היו דברים שהיו מכנה משותף.

והיום רוצים לרסק את הכול.

הינה, אתם נמצאים בתוך ממשלת ערב רב כזו.

הדבר הראשון שמבקשים מכם, מנציגה שלכם, יושבת-ראש הקואליציה, זה מכל ועדות הכנסת להביא ראשונה את ועדת החוקה, חוק ומשפט.

והיהלום שבכתר זה לשים בראש הוועדה הזאת, שאחראית גם מול בתי הדין, בצומת הכי רגיש של דת ומדינה – לשים רביי רפורמי.

זה לא בעיה שלנו.

אתם, מישהו מכם היה מאמין שזה מה שהולך לקרות בתקופה הקרובה?

אנחנו יכולים לחלוק אם מדינת ישראל היא אתחלתא דגאולה או לא, אנחנו יכולים לחלוק, ולבוא ולומר שאנחנו מקפידים על הכשרים יותר גדולים מהרבנות, אבל יש בסיס.

הבסיס הזה משרת את רוב-רובו המסורתי והדתי של עם ישראל, ואנחנו רוצים לשמר את זה.

ואתם, אתם היום, מבלי משים, מבלי לראות דרך האאודי הכהה – איך אתם רומסים את משנתו ואת משנתם של הרבנים וגדולי הדור שאתם הלכתם בדרכם וחלקתם עלינו.

אבל הכול מתפורר.

לשים מישהו שרוצה לשנות את הדבר הכי עתיק בעם ישראל?

הוא לא אומר: אני לא רוצה לעשות, הוא לא אומר: תן לי להיות אדם חופשי, אני לא רוצה להיות מאמין או להיות מחויב, הוא רוצה לשנות.

זה כמו לשים כפרויקטור קורונה את האדם שמטיף לכך שאנשים לא צריכים חיסונים.

זה בדיוק אותו דבר, אדוני היושב-ראש, וזה ההרס הגדול.

זה לא אישי על הבן אדם, הוא עושה את הקריירה שלו מזה.

אבל אתם, אחיי מהציונות הדתית, בואו נמשיך לריב הלאה, על הדברים שמעבר לבסיס.

אבל את הבסיס אתם הורסים בידיים, ולא תהיה על זה מחילה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא, לא זכורה לי דורסנות מהסוג הזה.

משה גפני: יום ראשון, שהוא לא יום כנסת, ולצערנו הרב הוא יום צום, 17 בתמוז – חלק מהחברים צמים ביום הזה, חלק מהחברים ומהחברות צמים ביום הזה – מזמינים לישיבה הכי שנויה במחלוקת.

משה גפני: עידית סילמן, שעומדת בראש הוועדה המסדרת, מזמנת ישיבה.

משה גפני: ואחרי זה, למוחרת, ב-08:30 – לא בסדר?

מיקי לוי: לא, לא, הכול בסדר, בבקשה.

משה גפני: למוחרת ב-08:30 – להביא את החוקים לפטור מחובת הנחה, ובין יתר הדברים יש שם כמובן חוק שבו מדירים את הציבור החרדי מהדיינים.

משה גפני: אני לא זוכר תקופה כזאת רעה בכנסת.

משה גפני: אני זוכר מחלוקות, מחלוקות קשות, אני לא זוכר מצב כזה שבו הכנסת הפכה למרמס.

משה גפני: יש פה שני חלקים בכנסת.

משה גפני: יש פה את החלק של הקואליציה ויש את החלק של האופוזיציה.

משה גפני: הקואליציה לראשונה נעזרת בחברי הכנסת הערבים.

משה גפני: זה בסדר, אני לא רואה בזה חיסרון, אבל זה דבר חדש.

משה גפני: על כל פנים העם מחולק ממש לשניים, וחלק אחד לוקח הכול.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו בגוש הימין והדתיים, אנחנו נצביע נגד ועדת החוקה.

משה גפני: אנחנו לא נשלח חברים לוועדת החוקה.

משה גפני: המציאות הזו לא יכולה להימשך.

משה גפני: אנחנו לא נסכים שאנחנו נהיה עלה תאנה לכל הדברים שעושים, והאמת היא שחבריי אמרו את הדבר הזה.

משה גפני: ועדת חוקה היא הוועדה הכי חשובה מבחינת החקיקה בכנסת.

משה גפני: ועדת החוקה היא ועדה שאליה מתנקזים הנושאים של דת ומדינה, נושאים של חקיקה בכלל, שהם מאוד חשובים לכולם.

משה גפני: אז הקואליציה צריכה לשים בראש ועדת החוקה מישהו רפורמי, שמבחינתנו זה ברור לחלוטין מה הוא מתכוון לעשות.

משה גפני: הרפורמים פגעו בכל הקדוש והיקר לנו.

משה גפני: תקעו – אמרתי את זה כבר – סכין בגב התורה הקדושה.

משה גפני: אז זה מה שצריך לעשות.

משה גפני: זה לא מעניין בכלל את מי שעוד נמצא כאן.

משה גפני: לא רלוונטיים, כל הדברים האלה.

משה גפני: אני רוצה, לסיום, אדוני היושב-ראש, להצטרף לדברים שנאמרו קודם, נדמה לי על ידי חבר הכנסת אבי מעוז, ולאחר מכן בנושא הזה של היחסים עם בית המשפט העליון.

משה גפני: בית המשפט העליון, השבוע, בנושא של הבית היהודי, של המשפחה היהודית, פסק נגד בית הדין הרבני הגדול, שהסמכות נתונה לבית הדין הרבני הגדול, והוא הוכיח שהוא בעל הבית ושלא יגידו לו מה להגיד ומה לא להגיד.

משה גפני: אבל יתרה מזו, גם נגד הכנסת, שהכנסת קיבלה החלטה פה אחד לגבי הנושא של העמותות של המיסיון, שלא לתת להן את סעיף 46, שלא לתת להן את הפטור מתרומות, ממס על תרומות – בא בית המשפט וקובע ככה, כלאחר יד, שמה שהחליטה הכנסת ומה שהיא החליטה פה-אחד – ולא כמו בדברים אחרים שהם אמרו – היא לא קיבלה החלטה.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: הרבה שנים – אני מסיים – היא לא קיבלה החלטה במשך שנים.

משה גפני: פה ישבו, דנו כולם, קבעו נוהל, ובא בית המשפט ואמר שההחלטה של הכנסת אינה נכונה.

משה גפני: אני אומר לכם, שופטי בית המשפט העליון הבריונים, אנחנו ננצח אתכם.

משה גפני: מספיק עם ההשתלטות הבריונית הזאת.

משה גפני: מאפיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בלשכתי בכנסת התקבלו תלונות רבות על מקרה מצער מאוד שהיה ודורש את תשובותיו של השר לביטחון פנים עמר בר לב.

משה אבוטבול: המדובר בפגיעה במרן גאב"ד העדה החרדית הגאון רבי יצחק טוביה וייס, שהגיע ביום רביעי לאזור גוש עציון, ליד מושב נווה דניאל, ששם התקיימה עצרת מחאה ענקית בהשתתפות של יותר מ-1,000 איש מאנשי העדה החרדית נגד חפירות קברים המתקיימות במקום.

משה אבוטבול: מדובר בעבודות הנעשות במקום לצורך הרחבת כביש המנהרות.

משה אבוטבול: לדברי אנשי העדה החרדית, במקום נמצאו מערות קבורה עתיקות על ידי הרשות לארכיאולוגיה, ולטענתם מדובר בקברי ישראל מימי בית שני.

משה אבוטבול: כזכור, לפני כמה חודשים היו מתקיימות שם מדי יום הפגנות סוערות על ידי אנשי העדה החרדית עד שהפסיקו את החפירות במקום.

משה אבוטבול: אלא שלפני שבוע נראו שוב הארכיאולוגים במקום מלקטים את העצמות עבור המשך החפירות במקום.

משה אבוטבול: כמובן, ההפגנות התחדשו.

משה אבוטבול: אנשי העדה ארגנו מחאת ענק לאותו היום, ואכן למקום הגיעו יותר מ-1,000 איש כבר משעות הבוקר.

משה אבוטבול: בהמשך הגיעה למקום שיירת רכבים, שבהם ישבו בין השאר הגאב"ד של ירושלים הגאון הרב יצחק טוביה וייס ומקורביו, וכן הגאון הצדיק רבי יעקב מאיר שכטר, האדמו"ר ממשכנות הרועים, הרב הצדיק רבי יהושע דוד טורצ'ין, רבה של קהילת הפרושים, וכן חברי הבד"ץ ומורה הוראה של העדה החרדית.

משה אבוטבול: עם הגעתם של רכבי הרבנים החל ציבור המוחים להתאסף סביב רכבם של הרבנים תוך כדי אמירת תהילים.

משה אבוטבול: ראוי לציין שרכבם של הרבנים היה במרחק משטח העבודה, כך שעם הגעתם של הרבנים החל ההמון לזרום לכיוון ההפוך משטח העבודה.

משה אבוטבול: כך שכוחות המשטרה ששמרו על שטח אתר הבנייה היו צריכים להיות מרוצים מהנעשה.

משה אבוטבול: אך ללא סיבה הנראית לעין החלו השוטרים בירי רימוני הלם לעבר רכבם של הרבנים, כאשר בין השאר פוצצו כמה מהם גם את רכבו של הגאב"ד.

משה אבוטבול: מקורביו של הגאב"ד מוסרים כי חלון רכב המיצובישי שבו נסע הגאב"ד כמעט התנפץ מהרימון, והרב נבהל מאוד מהנעשה.

משה אבוטבול: חוץ מאשר שמדובר באחד מגדולי הדור, הרי מדובר בזקן שנמצא בגיל 95.

משה אבוטבול: איפה שמענו כזה, לזרוק רימון הלם ולהבהיל זקנים?

משה אבוטבול: חוץ מזה, הרי הרכב היה רחוק מהכביש ולא הייתה בכלל סיבה לפזר את ההתקהלות סביב רכבו של הגאב"ד, שרק היה שם עבור אמירת תהילים, והם לא הפרו את הסדר בכלל.

משה אבוטבול: חוץ מכוחות המשטרה, שהם אלו שעמדו על הכביש בסמוך וגרמו לחסימתו.

משה אבוטבול: אני מזכיר שמחאתם היא על שמירת קברי אבותינו, והתנגדות לעבירה החמורה של חילול ובזיון שוכני עפר, שצרות רעות ורבות עלולות להגיע לאחר עבירה של חילול קברי מתים.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: המקורבים והמשפחה מוסרים כי אף פעם לא ראו התנהגות אגרסיבית שכזאת במחאות אלימות של הערבים, וודאי שאף פעם לא השליכו רימון הלם לעברו של שייח' ערבי.

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: ההתנהגות הברברית הזו נגד גדולי ישראל היא חוצפה ועזות ודבר שמעולם לא נשמע, והמשטרה אפילו לא הוציאה שום הודעה שבה היא מתנצלת על הנעשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: אני רוצה לסיים בפנייה לשר לביטחון פנים עמר בר לב: עד היכן הוא קו בר לב למניעת מקרים חמורים אלו שיכלו להסתיים בהרג?

משה אבוטבול: היכן הרגש?

משה אבוטבול: היכן האחריות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: מצפה לתשובות והתנצלות דחופה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אם הוא בשוונג, תן לו עוד חצי דקה.

דוד אמסלם: לך נתנו.

דוד אמסלם: אף פעם לא עצרת בזמן.

משה אבוטבול: לא מתאים לך.

מיקי לוי: נתתי לו דקה וחצי.

מיקי לוי: אם לא שמת לב, הוא עבר אפילו את הדקה.

מיקי לוי: הוא דיבר על גדולי ישראל ונתתי כבוד.

משה אבוטבול: עזוב, אתה יודע מה, היו כאלה מחבריי שמיעטו בשלוש דקות.

מיקי לוי: תודה רבה על ההערה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שני נושאים חשובים מאוד מדוברים בתקופה האחרונה בכנסת, ועל שניהם מוצעות פשרות, כשאני לא יודע איך אפשר בכלל להציע פשרה.

סמי אבו שחאדה: פשרה עם מה?

סמי אבו שחאדה: פשרה עם הגזענות?

סמי אבו שחאדה: פשרה עם הכיבוש?

סמי אבו שחאדה: מה זה פשרה באביתר?

סמי אבו שחאדה: מה זה משנה מה בונים באביתר, אם זו ישיבת הסדר או ישיבת הפקר, או התנחלות?

סמי אבו שחאדה: אסור להיות באביתר.

סמי אבו שחאדה: מדינת ישראל – על פי החוק הבין-לאומי אסור לה להיות שם.

סמי אבו שחאדה: לא רק באביתר.

סמי אבו שחאדה: במדינת ישראל אסור בכלל להיות בשטחים הכבושים של 67', לפי החוק הבין-לאומי.

סמי אבו שחאדה: לכן, אין על מה להתפשר.

סמי אבו שחאדה: עם הכיבוש אין פשרות.

סמי אבו שחאדה: אין מה להתפשר עם הכיבוש.

סמי אבו שחאדה: לא מרצ, לא רע"מ ולא כל מי שמתנגד לכיבוש.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, זה שיש רוב לכיבוש בכנסת, את זה כולם יודעים.

סמי אבו שחאדה: לא צריכים לצעוק, הכול בסדר.

סמי אבו שחאדה: יודעים שיש רוב לגזענות ולכיבוש בכנסת ישראל.

דוד אמסלם: אנחנו מודים למנסור עבאס ולמרצ שהם תומכים בהתיישבות.

סמי אבו שחאדה: הנושא השני הוא שאי-אפשר להתפשר על כל מה שנוגע לחוק של הפרדת משפחות.

סמי אבו שחאדה: זה חוק לא אנושי – לא רק שהוא גזעני; זה חוק לא אנושי.

סמי אבו שחאדה: מאיפה ישראל הביאה את החוצפה הזאת, לבוא להחליט בשבילי עם מי להתחתן?

סמי אבו שחאדה: מי אתם בכלל?

סמי אבו שחאדה: מאיפה היוהרה הזאת?

סמי אבו שחאדה: מאיפה זה בא?

סמי אבו שחאדה: מה זאת המנטליות הזאת?

סמי אבו שחאדה: באיזו זכות היהודים בישראל מחליטים בשבילנו עם מי נתחתן?

מיכאל מלכיאלי: זה לא היהודים – זה רע"מ.

סמי אבו שחאדה: מי אתם בכלל?

סמי אבו שחאדה: איזו גישה זו?

דוד אמסלם: דרך אגב, תתחתן עם מי שאתה רוצה, רק אל תביא אותה לפה.

סמי אבו שחאדה: מי אתם בכלל, להחליט לנו בנושאים האלה?

סמי אבו שחאדה: מאיפה באה החוצפה?

סמי אבו שחאדה: אני חייב להגיד: ישראל ממשיכה להפתיע אותי כל פעם מחדש ברמת הגזענות שיכולה לעלות בה.

סמי אבו שחאדה: כעם שסבל מגזענות במשך דורות, מתלונן על גזענות נגדו ועל אנטישמיות, היכולת היצירתית הזאת של ישראל בגזענות פשוט מדהימה אותי כל פעם מחדש.

סמי אבו שחאדה: אין מה להתפשר בעניין חוק שמפריד בין אימא לבן שלה; בין בני זוג בתוך המשפחה.

סמי אבו שחאדה: חוק שפוגע בכל זכויות האדם הבסיסיות – בזכות לחינוך, בזכות לעבודה, בזכות לבריאות; בכל הזכויות הבסיסיות של בני האדם.

סמי אבו שחאדה: ועל כן, אני מאוד מקווה שמי שקצת אכפת לו מזכויות אדם בכנסת – עכשיו אני לא יודע אם אפשר כבר למנות עם אלה גם את מרצ; את שני הדברים האלה אי-אפשר להעביר.

סמי אבו שחאדה: יש לנו הזדמנות – –

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: – – להפסיק את החוק הגזעני הזה.

סמי אבו שחאדה: זה הגיע עד פה.

סמי אבו שחאדה: זה תלוי באנשים שיתנגדו לדברים האלה.

סמי אבו שחאדה: אני מקווה שיישארו עם העמדות שלהם.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: האמת היא שלא עבאס הוא זה שהחליט – מי שהיה הרבה לפניו.

דוד אמסלם: מה שהחליט עבאס – – –

סמי אבו שחאדה: מי שהיה הרבה לפניו, מ-2003, כשהגזענות – – –

דוד אמסלם: אני – – – עבאס – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

משה אבוטבול: סמי, סמי – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

משה אבוטבול: סמי, סמי – – –

סמי אבו שחאדה: – – – עבאס – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

משה אבוטבול: סמי, סמי, סמי – – –

דוד אמסלם: היושב-ראש – דרך אגב, אתם הצבעתם ליושב-ראש.

דוד אמסלם: עבאס ואתה הצבעתם לו.

משה אבוטבול: סמי – – – ראש הממשלה אומר:

משה אבוטבול: מתי שאתה רוצה – – –

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: לא מעניין – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתגן על זכות הדיבור שלי.

מיקי לוי: אני מגן עלייך.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר בשבחו של היישוב אביתר, שעלה על הקרקע בעקבות רצח מזעזע בצומת תפוח – ולא סתם בעקבות רצח, אלא בעקבות סדרת פיגועים שהיו במקום הזה, אחד אחרי השני; כשכל מי שעומד בצומת תפוח יודע שכל השטחים מסביב, שטחי ארץ ישראל, הולכים ונגזלים מתחת לרגלינו על ידי הרשות הפלסטינית ואין מי שמונע ועוצר את זה.

אורית סטרוק: תחת הכאב הכפול הזה, הכאב של הפיגועים והכאב של גזלת אדמות ארץ ישראל מתחת לרגלינו, קם היישוב הזה, כתשובה חיובית שבאה ואומרת:

אורית סטרוק: דווקא במקום שממנו מנסים לעקור אותנו – שם אנחנו נכה שורשים.

אורית סטרוק: וקרה דבר מופלא, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: התקבצו והגיעו למקום הזה לא עשרות ולא מאות, אלא אלפי אנשים שחשו את הכאב הגדול הזה; כאב שאומר: אנחנו לא זרים בארץ הזאת; אנחנו לא מוכנים שיירו עלינו כשאנחנו עומדים בטרמפיאדה, ואנחנו לא מוכנים שיגידו שאסור לנו להתיישב בארץ הזאת, כי זאת הארץ שלנו.

אורית סטרוק: וקם יישוב.

אורית סטרוק: קם יישוב יש מאין, מתוך אהבה גדולה לארץ ישראל, מתוך דבקות גדולה בארץ הזאת, שהיא ארץ חיינו.

אורית סטרוק: ועכשיו, השאלה הגדולה היא: אם היישוב הזה יישאר או ייעקר.

אורית סטרוק: ואני רוצה להגיד ששמעתי שהשר לשעבר אריה דרעי, ובעזרת השם לעתיד גם, היה ביישוב יחד עם כל סיעת ש"ס אתמול, אם אני לא טועה, והוא רצה לפנות לשר הביטחון על מנת שכל היישוב יישאר.

אריה מכלוף דרעי: פניתי.

אורית סטרוק: פנית.

אריה מכלוף דרעי: בזמנו.

אריה מכלוף דרעי: וראי זה פלא, תוך שעה הוא שלח תשובה.

אורית סטרוק: ומה הוא ענה?

אריה מכלוף דרעי: שהוא מקווה שש"ס תעודד אותם לשמור על החוק, ולא להפר את החוק.

אורית סטרוק: אהה, הבנתי.

אריה מכלוף דרעי: אז כתבתי לו מייד בתשובה שהאכיפה צריכה להיות שוויונית, ולא רק נגד יהודים.

אריה מכלוף דרעי: לערבים מותר לבנות כמה שהם רוצים.

אורית סטרוק: אין יותר טוב מזה, כי מסביב לאביתר יש מאות ואלפי מבנים בלתי חוקיים, שלא מוקמים סתם על ידי מישהו – הם מוקמים על ידי הרשות הפלסטינית בכוונת מכוון כדי לגזול את הקרקע מאיתנו.

אורית סטרוק: ועכשיו מה?

אורית סטרוק: עכשיו, מציעים לתושבי אביתר – – –

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה גם היה מכותב למכתב.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא ענה.

אורית סטרוק: אה, הוא לא ענה בכלל?

מיכאל מלכיאלי: משרד הביטחון, שיש לו שני כותבים, ב-90,000 שקל לחודש, אבל זה לא מספיק – – – צריך כותב שלישי – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: אם הבדיחה לא הייתה על חשבוננו, היינו צוחקים.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה.

מיקי לוי: את מקיימת דו-שיח.

אורית סטרוק: זה מעניין.

אורית סטרוק: חשוב לשמוע.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה נכון.

אורית סטרוק: כי בעצם מה יוצא?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, בבקשה.

אורית סטרוק: יוצא שהשר לשעבר דרעי הציע להשאיר את היישוב על מקומו – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה לך.

אורית סטרוק: – – ופה מציעים לפנות אותו ולהקים במקום רק ישיבה, אבל בעזרת השם – –

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: – – אביתר תפרח ותצמח ותהיה לעיר ואם בישראל.

קריאה: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש – איזה כיף לקרוא לך ככה.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: עומדות בפנינו כרגע שתי אפשרויות בנוגע לחוק איחוד משפחות:

קטי קטרין שטרית: אחת תשקף מחשבה לטווח קצר; אחת תשקף מחשבה לטווח ארוך.

קטי קטרין שטרית: אם אנחנו, בליכוד ובגוש הימין, נצביע בעד חוק איחוד המשפחות, זו תהיה פעולה שתשרת אותנו לטווח קצר.

קטי קטרין שטרית: אם הקואליציה תצביע איתנו בעד חוק-יסוד: הגירה – זו תהיה הצבעה שתשרת את ישראל לטווח ארוך.

קטי קטרין שטרית: כרגע, בנט, ליברמן וסער רוצים ללכת עם אבל להרגיש בלי.

קטי קטרין שטרית: מצד אחד, הם רוצים להיות בתוך ממשלה עם גורמים אנטי-ציוניים, ומצד שני, הם מבקשים מאיתנו להצביע יחד איתם בנושאים חשובים אידיאולוגית.

קטי קטרין שטרית: על פניו, נראה שאנחנו, בליכוד, וחבריי בימין, באופוזיציה, צריכים לתמוך בהצעת החוק, כי זה בא על גוון לאומי וימני.

קטי קטרין שטרית: אבל למעשה הצבעה משותפת עם הממשלה הנוכחית תעניק צינור חמצן לממשלה מבולבלת, לא צפויה, רעה ובעיקר מסוכנת.

קטי קטרין שטרית: ואנחנו לא ניתן את הלגיטימציה להמשך הארכת חייה וימיה של הממשלה הזו על חבריה הפוסט-ציוניים היושבים בה.

קטי קטרין שטרית: ככל שהממשלה הזו תהיה קיימת, פוטנציאל הנזק רק עולה.

קטי קטרין שטרית: אם הסמן הימני בממשלת לפיד רוצה להעביר החלטות לאומניות ולאומיות, הם יצטרפו.

קטי קטרין שטרית: בבקשה, מוזמנים להצטרף לגוש הימין.

קטי קטרין שטרית: אם בחרתם לישון עם מרצ, עם העבודה ועם רע"מ, אל תופתעו אם קמתם ויש לכם קשיים בהעברת חוקים לאומיים.

קטי קטרין שטרית: זו ממשלת שמאל לכל דבר ועניין.

קטי קטרין שטרית: ותתפלאו, האדם הכי ימני בממשלה הזו זה עמר בר לב המפא"יניק.

קטי קטרין שטרית: בממשלת עשר מעלות ימינה, כל מפלגות השמאל חברות.

קטי קטרין שטרית: מקרי?

קטי קטרין שטרית: לא באמת.

קטי קטרין שטרית: ממשלת שמאל על מלא.

קטי קטרין שטרית: הימין לא היה טוב לבנט עבור הקמת הממשלה אבל הוא טוב בשביל להציל את ממשלת השמאל שלו.

קטי קטרין שטרית: מה הסיכויים שאילת שקד ונפתלי בנט יקדמו את חוק ההגירה שמציעים חבר כנסת רוטמן או חברת הכנסת מאי גולן?

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: הם לא, הם הרי – זה חוק ימני מדי.

קטי קטרין שטרית: ולכם, חבריי החרדים, שאל יהושע את מלאך אלוקים, כשהוא פגש אותו בחומות יריחו: "הלנו אתה אם לצרינו", זאת אומרת, אתם איתנו או נגדנו?

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר גם וגם.

קטי קטרין שטרית: זאת ממשלה אנטי-דמוקרטית, שאינה מביאה לידי ביטוי את ריבונות העם.

קטי קטרין שטרית: חלק מהותי בלהיות איש ימין הוא גם להיות דמוקרט.

קטי קטרין שטרית: אתם פעלתם נגד האידיאולוגיה שלכם על מנת להפיל ממשלת ימין בראשות נתניהו.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נפעל באותה דרך כדי להפיל את הממשלה הלא-ראויה הזו.

קטי קטרין שטרית: זה מסר שצריך לעבור לממשלה הזו: המטרה מקדשת את האמצעים.

קטי קטרין שטרית: למדנו את זה מכם, לא?

קטי קטרין שטרית: תודה על השיעור.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, ראשית, יש לי חובה לא נעימה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: גיא זהר, העיתונאי מכאן 11, בדק את השיג ושיח הקודם שהיה לנו.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, שנייה, אני לא רוצה להפריע, ברשותך.

מיקי לוי: כן, בבקשה.

שמחה רוטמן: לא, אני – – –

מיקי לוי: אני יכול להאזין – – –

שמחה רוטמן: אבל אני לא.

שמחה רוטמן: הוא בדק את השיג והשיח הקודם שהיה לנו, שבו אתה אמרת שאם אני אכן צדקתי ואתה מסרת מידע לא נכון לבית המשפט העליון, מן הסתם בית המשפט ינזוף בכך שהכנסת מסרה מידע לא נכון.

שמחה רוטמן: טרח גיא זהר מערוץ כאן 11 ועשה בדיקת עובדות, וגילה, הפלא ופלא, שאכן נאמר כאן מעל הבמה שאתה מתכנן לחסום את הגשת הצעות החוק הפרטיות.

שמחה רוטמן: ואחר כך לבית המשפט אמרת שאין בכוונתך לחסום את הצעות החוק הפרטיות למשך חודש.

שמחה רוטמן: כלומר, הוויכוח הוא על התקופה.

שמחה רוטמן: אז אני כן אשמח שתנצל את ההזדמנות ותסביר את הפער בין מה שנאמר כאן מעל הדוכן לבין המציאות.

שמחה רוטמן: אני חושב שלמען כבודה של הכנסת ראוי לא להשאיר דבר כזה באוויר.

שמחה רוטמן: מה גם שהדבר הזה נבדק על ידי גורם שאיננו נמצא בשיג ושיח הפוליטי, קואליציה-אופוזיציה, והדבר הזה הוא מאוד מאוד בעייתי.

שמחה רוטמן: אז אני אשמח מאוד אם תוכל לנקות את הדבר הזה מעל השולחן.

שמחה רוטמן: זו נקודה אחת.

שמחה רוטמן: נקודה שנייה, ופה הדבר הזה בעיניי הוא עוד יותר חמור מהסיטואציה הקודמת.

שמחה רוטמן: בשביל מה מקימים עכשיו ועדת חוקה?

שמחה רוטמן: אתם מקימים עכשיו ועדת חוקה בעצם כדי להעביר תיקון לחוק-יסוד.

מיקי לוי: הממשלה, הממשלה.

שמחה רוטמן: אתם, הקואליציה.

מיקי לוי: הממשלה.

שמחה רוטמן: אתם, הקואליציה.

שמחה רוטמן: מעבירים עכשיו – לא, הקמת ועדת חוקה לא הממשלה עושה, הכנסת עושה, אדוני היושב-ראש, בניגוד לחוק.

שמחה רוטמן: הקמת ועדת החוקה, שנעשתה על ידי הרוב הקואליציוני בכנסת, נעשית כדי להעביר תיקון לחוק-יסוד: הממשלה, שאפשר לקרוא לו ברית בין גנבים.

שמחה רוטמן: סליחה על הביטוי החריף, אבל מי שקרא לו ברית בין גנבים זה לא אני אלא אתם.

שמחה רוטמן: אתם באתם ואמרתם שכאשר מוקמת ממשלה פריטטית, כדי לשריין את ההסכם הקואליציוני – מאחר שבנימין נתניהו ובני גנץ לא סמכו אחד על השני, הם שריינו את ההסכם הקואליציוני בסוג של חוק-יסוד, ואתם, אתם ביש עתיד, אמרתם שזאת בושה וחרפה שמתקנים חוק-יסוד.

שמחה רוטמן: אמרתם: כשאנחנו נקים ממשלה יהיה בינינו אמון, ממשלת שינוי, שינוי, איחוי וריפוי.

שמחה רוטמן: יהיה בינינו אמון, לא נצטרך לתקן את חוק-היסוד בשביל זה.

שמחה רוטמן: והינה, פחות משבועיים עוברים מאז הקמת הממשלה ולא רק שאתם לוקחים את אותו הסדר שנעשה בממשלה הקודמת, שאתם קראתם לו הסכם בין גנבים שלא סומכים אחד על השני, אתם עצמכם – אתם אפילו עושים את זה עוד יותר.

מיקי לוי: לסיים.

שמחה רוטמן: בסדר, משפט אחרון.

שמחה רוטמן: אתם אפילו עושים את זה עוד יותר.

שמחה רוטמן: לא רק במקרה של הצבעה על פיזור הכנסת, אלא אפילו אתם מכניסים איזה סעיף שאם לא יצביעו בעד העברת תקציב – עד כדי כך אתם לא סומכים אלו על אלו.

שמחה רוטמן: האמת היא שזה קשור לנושא הקודם: אם משקרים לבית המשפט העליון, אם משקרים לבוחרים, אני מבין למה אתם לא סומכים אלו על אלו.

מיקי לוי: תודה רבה, אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אתמול, כפי שסיפרה חברת הכנסת סטרוק, ביקרנו ביישוב אביתר יושב-ראש התנועה וכל חברי סיעת ש"ס.

יואב בן צור: מצאנו שם אנשים מיוחדים במינם, שמוכנים, במסירות נפש גדולה, ליישב את ארץ ישראל בנקודה אסטרטגית מאוד חשובה לביטחונה של מדינת ישראל, על ציר שהוא צוואר בקבוק.

יואב בן צור: ראינו שם אנשים, משפחות וילדים שהגיעו לשם במסירות נפש גדולה, חיים בתנאים לא תנאים.

יואב בן צור: זה הזכיר את היישובים של חומה ומגדל, זה הזכיר את התחלת היישוב היהודי בארץ ישראל.

יואב בן צור: ישבנו ועודדנו – ביטן.

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: הינה, אני הולך.

יואב בן צור: ישבנו ועודדנו ודיברנו על ליבם, והבטחנו שנעשה ככל יכולתנו לעזור.

יואב בן צור: לא ידענו כמה הביקור שלנו בסוף יביא לתוצאות כל כך יפות מהממשלה המיוחדת הזאת.

יואב בן צור: אדוני השר עיסאווי פריג', הקשב והסכת לדקה.

יואב בן צור: אין לי הרבה זמן לדבר, תשמע מה יש לי להגיד לך.

יואב בן צור: אני רוצה פשוט להודות לך.

יואב בן צור: להודות לך, שבזכותך בסופו של דבר יש הסכם נהדר שישיבת ההסדר תישאר על אותה גבעה ביישוב אביתר.

יואב בן צור: בזכות ההצבעה שלך, בזכות החברים שלך מרע"מ, בזכות השר חמד עמאר, לכולכם באמת יש זכות גדולה.

חמד עמאר: – – –

יואב בן צור: יש לכם זכות גדולה ביישוב ארץ ישראל.

יואב בן צור: אני לא יודע אם יהיו לכם עוד זכויות כאלה, אבל זאת זכות פנטסטית שבקולות של מרצ, של העבודה ושל רע"מ אנחנו מקימים יישוב יהודי בארץ ישראל.

יואב בן צור: ישיבה, ישיבת הסדר שיושבת שם בהסכם, באישור של הממשלה.

יואב בן צור: תשב שם ישיבה שתמשיך לאורך ימים.

יואב בן צור: אחר כך, בעזרת השם, יגדלו הנערים, יהפכו לאברכים וגם הם יהיו שם בישיבה, אבל יצטרכו כבר לגור בבתים ליד.

יואב בן צור: בעזרת השם, לאט-לאט, בדרך הזאת, ניישב עוד גבעה ועוד מקום באישור שלכם.

יואב בן צור: אני לא יודע אם זה היה קורה בממשלה הקודמת, אבל בממשלה הזאת זה קורה.

יואב בן צור: באמת, מגיע לכם שאפו, כה לחי לממשלה הנהדרת הזאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, האמת שבאתי לדבר על הנושא של ועדת החוקה, ואני רוצה שיעור קטן במתמטיקה.

יואב קיש: אין פה הרבה חברי כנסת, אבל אני בטוח שבמתמטיקה כולם גאים וחזקים.

יואב קיש: קודם כול, תשעה חברים לקואליציה ושבעה לאופוזיציה.

יואב קיש: אני מבין שזה בדיוק היחס בכנסת, שעומד על 59:60 כפי שהצביעו, או 61 מול 59.

יואב קיש: אז תשעה מול שבעה זה בוודאי לא משקף.

יואב קיש: המינימום של ההגינות כדי לשקף את היחס, היה צריך להיות תשעה מול שמונה.

יואב קיש: אבל לא, הכנסת הזאת והקואליציה הזאת בחרו לרמוס את האופוזיציה ולבטל כל הסכם וכל סדר שהיה פה בכנסת.

יואב קיש: במקום לעשות ועדה של תשעה ושמונה, שזה המינימום, הרי גם זה לטובתם, הם הולכים לתשעה ושבעה.

יואב קיש: הינה, היושב-ראש, אני מבקש את עזרתך במתמטיקה.

יואב קיש: אני אתן לכם נתון: מתוך חברי הקואליציה לסיעת תקווה חדשה יש שישה מנדטים, שישה מנדטים.

יואב קיש: השר עיסאווי פריג', אתה יודע כמה שישה מנדטים במליאה קיבלו כחברי ועדה?

יואב קיש: שני חברי ועדה, בדיוק.

אריה מכלוף דרעי: שלושה, יש לך טעות.

יואב קיש: רק שנייה.

יואב קיש: השלישי, תכף אני אגיד מאיפה הוא הגיע.

יואב קיש: שניים בחלוקה.

יואב קיש: זאת אומרת ששישה מנדטים בכנסת מקבלים שני חברים.

יואב קיש: מי יודע לענות, חבריי: 30 מנדטים של הליכוד – כמה חברים הם מקבלים?

אריה מכלוף דרעי: שלושה.

יואב קיש: חבריי מהקואליציה יודעים את היחס של המספרים?

יואב קיש: איך קוראים לזה, יחס מרובע, יחס משולש?

יואב קיש: לא יודע, הבן שלי גמר כיתה ו', אני חושב שהוא בדיוק התחיל להתעסק עם זה.

יואב קיש: אז אני אסביר לכם.

יואב קיש: אם יש לכם שישה מנדטים – 30 מנדטים זה אחד לחמישה.

יואב קיש: זאת אומרת שלפי שני חברי תקווה חדשה הליכוד היה צריך לקבל עשרה חברים.

יואב קיש: אבל הפלא ופלא, אתה יודע, היושב-ראש, כמה הליכוד מקבל בוועדה החשובה הזאת?

יואב קיש: שלושה חברים.

יואב קיש: בואו נעשה מתמטיקה חדשה.

אורלי לוי אבקסיס: העיקר תגידו שהחרדים לא מקבלים לימודי ליבה.

דוד אמסלם: אני מבקש לא להרגיז אותם, הם יורידו לנו עוד אחד.

יואב קיש: יורידו לנו, שחס וחלילה זה יהיה תשעה ושישה ולא חלילה תשעה ושבעה.

יואב קיש: אבל אנחנו שומרים על הזכויות של המיעוט בכנסת.

יואב קיש: אפילו מתמטיקה אנחנו יודעים לעשות – או שלא.

אריה מכלוף דרעי: תמשיך הלאה, תמשיך הלאה.

יואב קיש: בואו נמשיך.

יואב קיש: אני חשבתי שאולי האפליה היא רק נגד האופוזיציה, הרי ראינו איך הם מתנהגים.

יואב קיש: אבל תראו, הפלא ופלא, יש לנו סיעה באופוזיציה עם שמונה מנדטים, כחול לבן.

יואב קיש: כמה חברים כחול לבן קיבלו?

אריה מכלוף דרעי: הם בקואליציה, בקואליציה.

יואב קיש: בקואליציה, סליחה.

יואב קיש: כמה חברים כחול לבן קיבלו?

יואב קיש: אחד.

יואב קיש: אז רגע, רגע: תקווה חדשה עם שניים – אבל רגע, בוא נענה לך, שאלת, הרי זה לא יכול להיות שניים: יש לישראל ביתנו – הינה, יש פה חברים מישראל ביתנו; הם ויתרו על המקום לטובת חברת הכנסת שרן השכל.

יואב קיש: מה זה אומר?

יואב קיש: שתקווה חדשה כבר עם שלושה חברים.

אריה מכלוף דרעי: כמו הליכוד.

יואב קיש: בדיוק, כמו הליכוד.

יואב קיש: אבל יותר מזה.

יואב קיש: אני מבטיח לך שפתאום תראה בוועדת כספים את תקווה חדשה מוותרים על מקום, אולי לטובת ישראל ביתנו.

יואב קיש: מעניין למה.

יואב קיש: פלא פלאים.

יואב קיש: אבל איך כחול לבן ומרצ, סיעות יותר גדולות או באותו גודל כמו תקווה חדשה, מוכנים להיות עם נציג אחד בוועדת חוקה?

יואב קיש: מילא אתם מפלים את האופוזיציה, אבל תראו מה אתם עושים לקואליציה, אתם תתחילו לריב.

יואב קיש: תבוא חברת כנסת ממרצ ותגיד: איך זה שלנו יש רק אחד ולהם שניים?

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אני רק אסיים בדבר אחד.

יואב קיש: אני רוצה לומר בצורה מאוד ברורה: אני מבין שנקטתם אסטרטגיה ששר האוצר – ועדת כספים תהיה שלו; שר המשפטים – ועדת חוקה תהיה שלו.

אריה מכלוף דרעי: התחלת להבין את זה.

יואב קיש: אתם דואגים שכל מה שהממשלה רוצה – אני מזכיר, יש לכם מנדט אחד בכנסת יותר מאיתנו.

יואב קיש: אתם מרסקים את האופוזיציה.

יואב קיש: אנחנו מעולם לא עשינו כך, אבל אנחנו נלמד את זה.

יואב קיש: נחזור במהרה, ואתם תראו שניישם את השיעור הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה טעית.

דוד אמסלם: כל ראש ממשלה מקבל את הוועדה שלו.

דוד אמסלם: ראש הממשלה הכלכלי מקבל – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ליצמן, אתה עוד תהיה בקואליציה.

יעקב ליצמן: לא, לא איתכם.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא איתכם.

אריה מכלוף דרעי: שר ההתיישבות פריג'.

עיסאווי פריג': עוד לא, עוד לא, עוד לא.

אריה מכלוף דרעי: אתם מקימים את ההתיישבות – – – אתה יודע איזה זכות – – –

עיסאווי פריג': אנחנו ניישב – – –

דוד אמסלם: אני אומר לך, פריג', יש לך זכות גדולה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת ליצמן, בבקשה.

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

אריה מכלוף דרעי: – – – ארץ ישראל.

עיסאווי פריג': – – – ח'אן אל-אחמר.

קריאות: – – –

מיקי לוי: השר פריג', זה מפריע לדיון במליאה.

דוד אמסלם: שומרים על ארץ ישראל.

דוד אמסלם: ישיבות.

דוד אמסלם: ישיבות.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני חייב לברך אותך, פעם ראשונה שאני עולה.

יעקב ליצמן: אני מכיר אותך הרבה שנים, איש ישר.

יעקב ליצמן: הייתה לך תאונת עבודה שעברת למפלגה לא נכונה, אנחנו נשתדל להוריד אותך מה שיותר מהר.

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: אני אמרתי מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: יש לו עצה, הוא יכול לעבור מפלגה.

חמד עמאר: יבוא אליכם – – –

יעקב ליצמן: אין לי בעיה.

יעקב ליצמן: אני מכיר אותו – כמה שנים, הרבה שנים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה הרפורמית הזאת שקמה, אם היה ספק בכלל שהיא רפורמית, אז לקחו את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ושמו רפורמי.

יעקב ליצמן: אם אתם לא יודעים מה זה רפורמי, אז יש לי את הסיפור הזה של קלינטון.

יעקב ליצמן: הוא חיתן את הבת שלו עם יהודי, והייתה חתונה רפורמית.

יעקב ליצמן: אז היו שם שני אנשים, כומר ורביי רפורמי – את זה גלעד קריב מייצג.

יעקב ליצמן: את זה אתם רוצים להביא למדינת ישראל, זה מה שחסר כאן?

יעקב ליצמן: עכשיו, מעבר לכל הרפורמים, לכל הדברים האלה – לא השאירו בין עשרת הדיברות אמרה אחת שלמה.

יעקב ליצמן: אחת לא.

יעקב ליצמן: שבת, לא לשקר – מי שיקר כאן כל תקופת הבחירות כאן?

יעקב ליצמן: אנוכי ה' אלוקיך – את זה מקיימים כאן?

יעקב ליצמן: שום דבר לא.

יעקב ליצמן: לא תחמוד – את הכיסא של ראש הממשלה?

יעקב ליצמן: שום דבר מעשרת הדיברות לא השאירו שלם.

דוד אמסלם: לא תגנוב – – –

יעקב ליצמן: לא שכחתי לא תגנוב.

דוד אמסלם: גנבת דעת יותר חמורה מכסף.

יעקב ליצמן: אני משאיר גם לך משהו להגיד.

דוד אמסלם: אתה מחזק אותנו עם עשרת הדיברות.

יעקב ליצמן: אני אומר שפשוט צריך למחות על ההתנהגות הזאת.

יעקב ליצמן: כשהיינו בקואליציה לא עשינו את הדברים הנוראיים.

יעקב ליצמן: אין שום סעיף – אני לא מדבר על מה שעשו היום עם הוועדות למינוי הדיינים.

יעקב ליצמן: תתארו לעצמכם שבוועדה למינוי דיינים – חבר הכנסת אמסלם, תתאר לעצמך שבוועדה למינוי דיינים יהיו שני נציגים – הרי גברים צריכים להיות; מי יהיו?

יעקב ליצמן: גלעד קריב ועבאס, הם ייצגו את מינוי הדיינים.

דוד אמסלם: ראש הממשלה עבאס, בפועל.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה, מאז שדיברתי איתו ואמרתי לו להוריד כיפה, הוא קצת הקטין את זה.

דוד אמסלם: הקטין את הכיפה?

יעקב ליצמן: הקטין.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני אומר שלא יכול להיות שיהרסו את כל היהדות בארץ, הרי זה ברור שזה לא יהיה.

יעקב ליצמן: ברור שה' לא ייתן להם.

יעקב ליצמן: אנחנו בטוחים בזה.

יעקב ליצמן: וכל מי שמצטרף לממשלה – שהצטרף, אף אחד לא יצטרף – מי שהצטרף כאן עתיד לתת את הדין.

יעקב ליצמן: גם בבוחרים, הרי לא תישאר שום מפלגה מאלה שתמכו בזה, וגם, אני אומר: מי שמוחק את השבת; מי שעושה תחבורה ציבורית בשבת; מי שעושה גיור רפורמי – אנחנו, בעזרת השם, הולכים להציע ספר יוחסין.

יעקב ליצמן: אנחנו נעשה שבמדינת ישראל כל יהודי ידע איפה היוחסין שלו, כי מעבר לגיור הזה, מה שיקרה, ומעבר לכל הדברים של הממשלה הזאת, אי-אפשר לסמוך על אף אחד, גם על הרבנות.

סמי אבו שחאדה: תרפו עם הדבר הזה.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני אפילו לא מפסיק אותו.

מיקי לוי: הוא כבר שתי דקות מעבר, מטעמי – – –

יעקב ליצמן: לא, אדוני, התחלתי די מאוחר.

סמי אבו שחאדה: – – –

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה לענות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה ממך.

מיקי לוי: תודה.

יעקב ליצמן: אני אענה ליושב-ראש, ואני אסיים.

יעקב ליצמן: אז אנחנו נשתדל – – –

סמי אבו שחאדה: אני בעד.

יעקב ליצמן: אתה בעד, איתי?

סמי אבו שחאדה: יוחסין – – – ומי שלא יכול – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: אני אסיים בזה.

מיקי לוי: אני, אחרי 30 שנות היכרות, לא יכול להפסיק אותך, אפילו.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אבל למה לא באת לדבר איתי מה טוב או לא טוב?

יעקב ליצמן: המון דיברנו בזמנו, המון.

יעקב ליצמן: היית ועדיין אתה בן אדם טוב.

יעקב ליצמן: אני מכיר אותך.

יעקב ליצמן: אני מודה לך.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בריאות.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת שחשבתי על מה לדבר, ומאחר שיש לנו המון חוקים, ככה שזה לילה ארוך, ואולי לילה לבן מצפה לנו, אז לא באמת צריך לבחור אלא רק פשוט להחליט מתי אתה מדבר על מה.

אורלי לוי אבקסיס: והיום, במסגרת מסע הסרת המסכות מפני הצבועים או הצבועות בכנסת ישראל, אני רוצה לעשות תרגיל אחד נוסף.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו זוכר מה הייתה הסיבה שבשנת 2005 המפלגה שהיום מהווה איזושהי השראה לממשלת השינוי – קראו לה מפלגת שינוי, ובראשה עמד טומי לפיד – מישהו יודע מדוע הוא עזב את הקואליציה?

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם על הצביעות של המחנה ההוא, שהם תמיד טובים יותר, הם תמיד נאורים יותר, הם תמיד נגד השחיתות ונגד תרגילים פוליטיים.

אורלי לוי אבקסיס: עד כדי כך שכשהם עושים את זה, לא רק שהם עושים את זה מהמקפצה – הם עושים את זה בצורה, אני חושבת, הכי לא שמה פס, איך שאומרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם היום זה הסלנג החדש, אבל כשאנחנו היינו צעירים ככה היו אומרים על בן אדם, שהוא לא שם פס, שאין לו אלוהים, שהוא לא דופק חשבון לאנשים – למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הוא מרגיש שהוא טוב יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אז טומי לפיד, ב-2005, כשהיה ראש מפלגת שינוי, החליט לעזוב את הקואליציה כי, שוד ושבר, המפלגות החרדיות קיבלו משרון כספים קואליציוניים.

אורלי לוי אבקסיס: על כמה כספים אנחנו מדברים?

אורלי לוי אבקסיס: בסביבות 270 מיליון שקלים, פלוס-מינוס.

אורלי לוי אבקסיס: אממה, שרון, כשרצה להעביר את ההתנתקות, הבין שהוא חייב את הידיים ואת האצבע של טומי לפיד ושל שותפיו.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשהוא ניסה להגיד לו: בוא ותעביר איתנו את התקציב, הוא אמר:

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אצביע בעד תקציב שהחרדים מקבלים שם למעלה מ-200 מיליון שקל, הסחטנים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשה אריאל שרון?

אורלי לוי אבקסיס: נתן לטומי לפיד, לראש מפלגה שלא הייתה אפילו בקואליציה, למעלה מ-700 מיליוני שקלים לחלוקה אישית – קופה קטנה.

אורלי לוי אבקסיס: יחליט טומי לפיד, למי הוא רוצה לתת – ייתן.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יקבע את הקריטריונים, הוא יחליט מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: ולא בכדי – אנחנו יכולים להסתכל על רשימה הנהנים מאותו תקציב מאוד מאוד ייעודי, חבר הכנסת השר עיסאוי פריג'.

אורלי לוי אבקסיס: כסף לחרדים – זה מסוכן, אבל לכל האחרים לא רק שזה כדאי, זה גם הביא בסופו של דבר להתנתקות.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו רואים שכמו ההורה, כך גם הבן – את אותה שיטה בדיוק עושה היום יאיר לפיד, שהוא ראש הממשלה בפועל, עם ראש הממשלה החליפי בפועל עבאס.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר לו: קח קופה קטנה של למעלה מחצי מיליארד שקל, ואתה תחליט מה יהיו הקריטריונים ומי יהיו הזכאים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני שואלת אותך, עיסאווי פריג': אתה יודע שהמגזר הערבי יצטרך להתדפק כמו קבצן בפתח של המשרד של עבאס, כדי שעבאס יהיה המחלק של אותם אנשים, של אותם פרויקטים, של אותם דברים שבעיניו יהיו ראויים, בדיוק כפי שהיה ב-2005 כאשר טומי לפיד קיבל לכיסו 700 מיליון שקל כדי להכשיר את ההתנתקות.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו עבאס מקבל, בנוסף ל-53 מיליארד שקלים, גם קופה קטנה של למעלה מ-500 מיליון שקל, שיחליט למי הוא רוצה לתת.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הדברים לא השתנו, הם רק השתכללו.

אורלי לוי אבקסיס: והתקשורת שותקת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אני הייתי רק מוסיף: זכרם לברכה.

מיקי לוי: אבל כל אחד וסגנונו.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: צודק.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס – אינו נוכח; חברת הכנסת בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת סלימאן – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלנט, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רציתי לנצל את ההזדמנות הזו ולדבר על נושא קטן אחד שמשום מה חומק לנו מתחת למכ"ם.

יואב גלנט: אני רואה כאן את חלק מהחברים שמכירים היטב את הדברים האלה.

יואב גלנט: אני רוצה להקריא לכם שני סעיפים מתוך ההסכם הקואליציוני של הממשלה הקיימת עם רע"מ.

יואב גלנט: האחד אומר: תוארך ההקפאה על האכיפה בגין בנייה בלתי מורשית עד סוף שנת 2024.

יואב גלנט: במקביל, יפנו ראש הממשלה וראש הממשלה החליפי ליועמ"ש לממשלה, במטרה לבחון ביטול קנסות ועיצומים שכבר ניתנו בגין בנייה לא מוסדרת של מבני מגורים.

יואב גלנט: במסגרת תוכנית החומש ייועד תקציב ייעודי להסרת חסמים תכנוניים, ובהמשך תועבר בקשה לגורמי האכיפה להקפיא הריסת בתי מגורים שאוכלסו ובנייתם הסתיימה עד 1 בינואר 2021 במרחב העומד להסדרה בנגב.

יואב גלנט: אני רוצה לסבר את אוזנם של החברים, ולומר לכם כמה מילים על מה שקורה, למי שלא מבקר הרבה בנגב בשנים האחרונות.

יואב גלנט: אני מכיר את הנגב שנים ארוכות מתפקידים צבאיים ומאימונים של שנים.

יואב גלנט: נכנסתי לתפקיד אלוף פיקוד הדרום ב-2005.

יואב גלנט: בנגב היו 150,000 בדואים.

יואב גלנט: רבותיי, המספר היום הוכפל.

יואב גלנט: יש 300,000 בדואים בנגב, ואם אנחנו ממשיכים בקצב הזה, ולפי כל התחזיות אנחנו ממשיכים בו – –

סמי אבו שחאדה: מאיפה הם עלו?

יואב גלנט: – – אנחנו – – –

סמי אבו שחאדה: מאיפה הם עלו, רוסיה?

יואב גלנט: אני רוצה להסביר לכם מה קורה.

יואב גלנט: אני יודע שזה מפריע לכם, אבל תכף נדבר.

סמי אבו שחאדה: לא, לא מפריע – – –

יואב גלנט: בואו נמשיך.

מיקי לוי: בבקשה לא להפריע.

מיקי לוי: תנו לו להגיד – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יואב גלנט: כדאי שתשמע.

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: סליחה, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני לא נתתי לאף אחד להפריע לך כשאתה – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: אני מבקש ממך – – –

יואב גלנט: למה לא קוראים לסדר?

יואב גלנט: רק את חברי הקואליציה או רק את חברי האופוזיציה?

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני קורא אותך פעם ראשונה.

מיקי לוי: אתה תאפשר לו להגיד את דברו.

יואב גלנט: כדאי שתשמע מה המצב.

מיקי לוי: כשאתה היית על הדוכן, לא אפשרתי להפריע.

יואב גלנט: חבר הכנסת אבו שחאדה, כדאי שתדע מה המצב.

יואב גלנט: המצב הוא שיש סדר גודל – – –

סמי אבו שחאדה: שיש מאות – – – שגורשו מהנגב וצריכים לחזור.

סמי אבו שחאדה: זכותם.

סמי אבו שחאדה: זכותם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, לא נעים לי להוציא אותך.

מיקי לוי: באמת.

יואב גלנט: למה לא?

סמי אבו שחאדה: – – –

מיקי לוי: אני מסתדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, פעם שנייה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

יואב גלנט: אני מציע שתיתן לי לסיים, ותכיר את התמונה.

דוד אמסלם: הוא יוציא רק אותנו.

יואב קיש: מיקי, הוא אופוזיציה.

יואב גלנט: התמונה האמיתית היא, רבותיי, שיש כ-100,000 מבנים לא חוקיים בנגב בעת הזאת.

יואב גלנט: המספר הזה היה בערך שליש לפני 15 שנה.

יואב גלנט: מי שמכיר את הנגב – מציר 60 ומזרחה הנגב לא נמצא בשליטה ריבונית.

יואב גלנט: למעשה, ממצודות יהודה, גדר ההפרדה, מה שנקרא, בדרום הר חברון, ומשם עבור לבקעת ערד, המשך עד דימונה ועד המכתשים, המכתש הגדול והמכתש הקטן – כל השטח הזה הוא שטח שמדינת ישראל לא מצליחה לאכוף בו את ריבונותה, והמשמעויות של זה הן הרסניות.

יואב גלנט: אם אנחנו נמשיך בקצב הזה ב-15 השנים הקרובות, מאות האלפים שיהיו שם, לא יאפשרו תנועה, כולל לבסיס חיל האוויר בנבטים ולמקומות אחרים.

אלכס קושניר: – – –

יואב גלנט: והסיבה של העניין הזה, רבותיי, זה שאנחנו באים – – –

אלכס קושניר: – – –

יואב גלנט: איך זה עובד פה, כל אחד אומר?

יואב גלנט: אני אין לי בעיה.

יואב גלנט: אני יכול להתווכח עם כולם.

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: חברים, חבר הכנסת אמסלם.

יואב גלנט: השאלה מה השיטה.

מיקי לוי: אם תמשיכו להפריע, אני אוסיף לו פשוט זמן.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: עוד דקה אני מוסיף לך, בגלל ההפרעות.

יואב גלנט: השיטה הזאת, שבה עושים הסכם ובמסגרת ההסכם הזה מלבינים את כל מה שנעשה באופן בלתי חוקי במאות אלפים של דונמים, אם לא יותר מזה, ובאלפים או עשרות אלפים של בתים – הדבר הזה יביא אותנו למקום מאוד מאוד מסוכן.

יואב גלנט: עכשיו תראו, רבותיי, אם אנחנו רוצים לעשות משהו, אנחנו צריכים לדעת שיש למטבע הזה שני צדדים: מצד אחד, אני הראשון שתומך, חבר הכנסת אבו שחאדה, בזה שלבדואים בנגב יהיו תנאי חיים הולמים והוגנים.

סמי אבו שחאדה: – – –

יואב גלנט: רק שנייה.

יואב גלנט: שנייה, שנייה.

יואב גלנט: תן לי לדבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אתה בקריאה שנייה.

יואב גלנט: אני מכיר היטב את רהט וכסייפה וחורה ולקיה ואבו תלול ואת הפזורה וערוער.

יואב גלנט: אני מכיר את הכול.

יואב גלנט: מכיר, הייתי.

יואב גלנט: אנחנו צריכים להפוך את היישובים האלה ליישובים צפופים, מרוכזים, אבל הפטנט הזה, שבמסגרתו רושמים בהסכם קואליציוני שיקימו שלושה יישובים, ואחרי כן שלא יכירו בכך שיש אנשים שנמצאים בשטח לא להם, הוא בלתי אפשרי.

יואב גלנט: מצד אחד, תביאו אותם למקומות.

יואב גלנט: מצד שני, אחרי שהם יושבים בערים, בשום פנים ואופן הם לא יכולים להישאר במקום שבו הם היו.

יואב גלנט: ומי שמכיר את ההתנהלות לאורך עשרות שנים יודע שכל מי שעבר לערים, ומניתי חלק מהערים האלה – –

מיקי לוי: תודה.

יואב גלנט: – – למרות שהוא יושב בערים, הוא נשאר גם במקומות שהוא היה בהם קודם.

יואב גלנט: והמשמעות היא שסדרי גודל של כמה אלפי קילומטרים רבועים – שמעתם את המספר, זה אחוזים משטחה של מדינת ישראל – –

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב גלנט: – – שנמצאים בידיים שלא מכירות בשליטה של הריבונות היהודית-ציונית במדינת ישראל.

יואב גלנט: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לקחת אתכם אל שנת 1993.

גלית דיסטל אטבריאן: ברחוב בלפור בירושלים מתרחשות הפגנות למכביר.

גלית דיסטל אטבריאן: מי שיושב בתוך המעון הוא ראש הממשלה מר יצחק רבין ז"ל.

גלית דיסטל אטבריאן: המשטרה מחליטה להגביל את ההפגנות.

גלית דיסטל אטבריאן: בית המשפט מחליט שהמשטרה צודקת.

גלית דיסטל אטבריאן: הם מחליטים להוריד את עוצמת הווליום של ההפגנות, להגביל את השעות של ההפגנות, עד השעה 21:30, להרחיק את המפגינים כמעט חצי קילומטר מהמעון.

גלית דיסטל אטבריאן: וכך אומרים שופטינו הנכבדים בבג"ץ: זכות ההפגנה איננה מוחלטת, "יש לאזן אותה עם זכות הפרטיות של ראש הממשלה, של בני ביתו ושכניו", וכן משיקולים של שלום הציבור.

גלית דיסטל אטבריאן: לפני שנה בדיוק מתרחש תסריט דומה בזמן המגפה המסוכנת ביותר ב-100 השנים האחרונות: הפגנות שבהן זמבורות, חצוצרות, מיצגים אומנותיים, בלונים מתנפחים עם כיתוב מיזוגני, תופים, נשים עירומות, מסננות על הראש, טקסים שנראים כמעט פגאניים, התערטלות, עשיית צרכים ברחובות.

גלית דיסטל אטבריאן: ברחוב בלפור דרים אותם השכנים בדיוק.

גלית דיסטל אטבריאן: חלקם ניצולי שואה – אנשים מבוגרים מאוד, חלקם אימהות צעירות, שמתקשות להרדים את הילדים משך לילה שלם.

גלית דיסטל אטבריאן: השכנים פונים למשטרה, השכנים עותרים לבג"ץ.

גלית דיסטל אטבריאן: אך ראו זה פלא, לא אותה משטרה ולא אותו בג"ץ.

גלית דיסטל אטבריאן: זוכרים את הזכות לפרטיות של ראש הממשלה ושל בני משפחתו, את הזכות של השכנים לשקט?

גלית דיסטל אטבריאן: את השקט הציבורי זוכרים?

גלית דיסטל אטבריאן: זה היה ב-1993; לגבי נתניהו, חיים אחרים, בית משפט אחר, משטרה חדשה, חוק חדש.

גלית דיסטל אטבריאן: וכך אומר בג"ץ: יש לתת חשיבות לחופש הביטוי, "דווקא בתקופה של התמודדות עם מצב חירום יש מקום למתן חשיבות להגנה על זכויות האדם והדמוקרטיה".

גלית דיסטל אטבריאן: שימו לב, זכויות האדם והדמוקרטיה קצת פחות חשובות כשיש ראש ממשלה מהשמאל; זכויות האדם והדמוקרטיה חשובות יותר מהשכנים, יותר מרווחתו של ראש הממשלה, אפילו יותר ממגפה מידבקת, כשמדובר בראש ממשלה מהימין.

גלית דיסטל אטבריאן: ואנחנו עוברים לאמש.

גלית דיסטל אטבריאן: השנה היא שנת 2021.

גלית דיסטל אטבריאן: ראש ממששת המנדטים מאותרג על ידי התקשורת, מאותרג על ידי הפרקליטות, מאותרג על ידי המשטרה ומאותרג על ידי בג"ץ.

גלית דיסטל אטבריאן: שימו לב להחלטה שיצאה אך אמש, וזה הדיווח: משטרת ישראל מגבשת מתווה להפגנות ליד ביתו של בנט ברעננה, יומיים בלבד בשבוע ואיסור על רעש בלתי סביר.

גלית דיסטל אטבריאן: אז קודם כול, מזל טוב לראש ממששת המנדטים.

מיקי לוי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: אם יש הוכחה לכך שעברת באופן סופי לשמאל הרי שזה האתרוג הזה של בג"ץ.

גלית דיסטל אטבריאן: ודבר שני, אני – רק במשפט אחרון – –

מיקי לוי: משפט אחרון.

גלעד קריב: איזה בג"ץ?

גלעד קריב: מה בג"ץ?

גלית דיסטל אטבריאן: – – אני מציעה שנפסיק להעמיד פנים שישראל היא מדינה דמוקרטית.

גלית דיסטל אטבריאן: היא איננה, היא מדינת השמאל.

גלית דיסטל אטבריאן: כל מה שנותנים לשמאל, הימין רק יכול לחלום עליו.

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: עולם כמנהגו נוהג.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלחרומי, בבקשה.

גלעד קריב: מה הקשר לבג"ץ?

גלעד קריב: לא הבנתי מה הקשר.

מיקי לוי: בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: לפני רגעים אחדים דיבר כאן ועמד כאן חבר הכנסת יואב גלנט, והשתלח בחברה הבדואית והשתלח בתושבי הנגב הבדואים.

סעיד אלחרומי: אני לא רוצה לענות עכשיו בהרצאה לגבי כל הטעויות שהוא דיבר עליהן כאן, וכמה שהוא לא מכיר את האוכלוסייה הבדואית ולא מכיר את הנגב למרות השנים שבהן היה מפקד פיקוד דרום בצבא והסתובב בנגב, אבל אני רוצה להגיד לו שבמשמרת שלו כשר החינוך – יש בית ספר בתל ערד, ליד כסייפה, שנבנה בשנת 1962 ועדיין אין שם מים זורמים, עדיין מובילים את המים במכליות לבית ספר שיש בו 500 ילדים.

דוד אמסלם: למה?

סעיד אלחרומי: וזה במשמרת של יואב גלנט.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: למה, אבל?

סעיד אלחרומי: וזה במשמרת של הליכוד, במשמרת של יואב גלנט.

דוד אמסלם: אלחרומי, תספר לנו למה.

סעיד אלחרומי: אני רוצה להזכיר לו שיש בית ספר באל-עזאזמה ג' ששם אין כביש גישה, אין מים זורמים, וכל העוולות שנעשו – רק במשרד החינוך, רק במקום שהוא היה מופקד עליו, כל הכישלונות האלה.

סעיד אלחרומי: אז גלנט, אל תטיף מוסר, תגיד שאתה נכשלת, תגיד שאתה כועס שהצינור שינקת ממנו כל השנים עכשיו נפסק, וכואב לך.

סעיד אלחרומי: מה לעשות, אדוני היושב-ראש, כואב לו.

סעיד אלחרומי: אני מבין אותו.

סעיד אלחרומי: אבל חלאס, זהו.

סעיד אלחרומי: זה נגמר.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

יעקב מרגי: – – – כבר פירקו אותו 20 פעם – – – תפסיקו לבנות.

יעקב מרגי: לא התייאשתם?

מיקי לוי: בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, השבוע הזה היה שבוע דמים קשה בחברה הערבית; מקרי רצח מזעזעים, אנשים נהרגו, נרצחו, נפצעו, ירי מתמשך, הנשק משתולל.

אחמד טיבי: המשטרה היא אותה משטרה והדם, לצערנו, אותו דם.

אחמד טיבי: אין שינוי, אפילו לא רואים שינוי בגישה, כאילו חיי האזרח הערבי שווים פחות.

אחמד טיבי: האמת היא שהגשתי יחד עם חברי כנסת אחרים הצעה לדיון דחוף במעשי הרצח הנוראיים שהתרחשו בחברה הערבית, והופתעתי לגלות שהנשיאות לא אישרה את ההצעה הזאת.

אחמד טיבי: קראתי את חמשת הנושאים שאושרו, הם חשובים; אף אחד מהם, אדוני היושב-ראש, לא חשוב מרצח של אזרחים, במקרה הזה רצח של אזרחים ערבים.

אחמד טיבי: ואני תוהה, ושואל אותך: למה לא אישרתם את ההצעה של שלושה חברי כנסת משלוש סיעות שונות להביא לדיון כאן במליאה את המשך מעשי הרצח הנוראיים, האכזריים והקשים ביותר שהיו לאחרונה?

אחמד טיבי: אני לא רוצה לפרש או לתת הסברים וספקולציות, אבל ההחלטה הזאת, בעיניי, היא החלטה תמוהה.

אחמד טיבי: היא רק מוכיחה את מה שאני אומר, שגם בכנסת חיי ערבים שווים פחות, ושום דבר לא השתנה.

אחמד טיבי: אפילו ממשלת השינוי לא מאשרת ישיבה או דיון או הצעה דחופה.

אחמד טיבי: הצעה דחופה, נראה לכם סביר?

יואב קיש: אחמד, תגיד להם שלא תהיו רשת ביטחון ואולי הם יצטרכו להקשיב לכם.

אחמד טיבי: אנחנו יודעים מה לעשות.

יעקב מרגי: תיכנס לקואליציה, ייתנו לך הכול.

אחמד טיבי: זה מקומם.

אחמד טיבי: אתה היית סגן.

אחמד טיבי: למה לא אישרת?

קריאה: – – – מה אתה רוצה ממני?

אחמד טיבי: הסכמת או לא הסכמת?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הייתה הצבעה?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: מישהו הצביע נגד אישור טיפול ודיון ברצח ערבים?

אחמד טיבי: מישהו מצביע נגד?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אחמד, תשאל את היושב-ראש.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

אחמד טיבי: שאלתי אותו.

דוד אמסלם: נו, ומה הוא אמר לך?

אחמד טיבי: שאלתי אותו.

אחמד טיבי: אני מחכה לתשובה.

אחמד טיבי: לך, לנו, לכולם.

דוד אמסלם: – – – הוא אמור לתת לך תשובה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

אחמד טיבי: אני באמת מחכה לתשובה ממך.

אחמד טיבי: אתה אמור לתת תשובה לי ולכנסת – –

מיקי לוי: אני אתן לך.

אחמד טיבי: – – ולמשפחות שהתקשרו.

אחמד טיבי: אגב, אני אמרתי שנדון בזה בכנסת.

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: הייתי בטוח שזה אוטומטית יידון בכנסת.

קטי קטרין שטרית: אחמד – – –

אחמד טיבי: מתברר שזה לא אוטומטית נדון בכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אתם מתארים לעצמכם שרצח כזה היה מתרחש ברעננה או בהרצליה או בתל אביב, ולא היה נדון כאן בכנסת מייד באותו שבוע?

אחמד טיבי: אני אשאיר את זה באוויר.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אחמד, לא, לא.

דוד אמסלם: אני מציע, תפנה את השאלה לפריג'.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: פריג' הוא שר בממשלה.

דוד אמסלם: תשאל אותו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אחמד, זה שגם רוצחים נשים ערביות זה גם חמור – – – בזמן האחרון רוצחים נשים יותר מדי, יותר – – –

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', שמעת את החבר שלך.

דוד אמסלם: אתה שר בממשלה, לא דנים פה על רצח של ערבים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה רבה.

מיקי לוי: אתה מפריע.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, במשך תקופה ארוכה ישבנו בקואליציה וראינו אותך באופוזיציה, פעם מכאן ופעם מלמעלה, נאבק ונלחם בעד הזכויות שלך כאופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: אפשר לומר שלא היו חברי כנסת קולניים כמוך.

מיכאל מלכיאלי: והיום אתה יושב על כס יושב-ראש הכנסת, וחברת כנסת שמנהלת את ועדת הכנסת – בדיונים בוועדת הכנסת פעם ראשונה שהוועדה מתכנסת בי"ז בתמוז, עד השעה 19:00 מעמידים פה חברי כנסת.

מיכאל מלכיאלי: שום דבר לא היה בוער, בדקנו את זה.

מיכאל מלכיאלי: עד 19:00 בערב.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני גם נותן לך תאריכים.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל את עצמי מה מביא את הקואליציה הדורסנית הזאת למנוע מאיתנו חקיקה, למנוע מאיתנו הצעות לסדר – –

דוד אמסלם: אני אומר לך – – – מבזה את הכנסת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: – – למנוע מאיתנו לדבר – –

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיכאל מלכיאלי: – – פעם אחר פעם.

מיקי לוי: תודה, תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אני רואה את זה בטלוויזיה, אני משתגע.

מיכאל מלכיאלי: אז ביקשתי לבדוק מה עומד מאחורי אותו נוכל שדיברנו עליו לא פעם.

מיכאל מלכיאלי: ואז אני מגלה שבריאיון שלו בגלי ישראל, לפני תקופה לא ארוכה, אומר נפתלי: מה מייחד אותי ואת אילת?

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: אני לא מדבר בצניעות – שאנחנו לא רואים ממטר.

מיכאל מלכיאלי: יש כאן ראש ממשלה, שהיה חבר כנסת, והוא, פעם אחר פעם באותו ריאיון חוזר ואומר: אני אדם שלא רואה ממטר.

מיכאל מלכיאלי: אז אנחנו רואים את העשייה שלו שלא רואה ממטר ודורסת את הכנסת, מבזה את חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני שואל את עצמי: למה לרמוס ולדרוס את תושבי אביתר?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, בשעות האחרונות יש איזושהי הצעה – כאילו ראש הממשלה מגבש.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אנחנו, סיעת ש"ס, בראשות יושב-ראש התנועה, היינו שם אתמול.

מיכאל מלכיאלי: פגשנו אנשים עם דמעות בעיניים, שאמרו: אנחנו מרגישים מרומים.

מיכאל מלכיאלי: גנבו לנו את הקול, הצבענו לו.

מיכאל מלכיאלי: והיום, אחרי שהשר – הרב אריה דרעי וש"ס היו שם, פתאום הוא נזכר להביא.

מיכאל מלכיאלי: מה הוא הולך להציע, בושה וחרפה: נפנה את כולם מהבית, נשאיר שם איזו ישיבה.

מיכאל מלכיאלי: כשהיה צריך להסדיר שלושה יישובים לרע"מ, וזה בסדר, הוא ידע תוך 45 יום לסדר את זה.

מיכאל מלכיאלי: איפה ההבטחה של נפתלי בנט שההחלטה הראשונה שלו זה הסדרת היישובים ביש"ע?

מיכאל מלכיאלי: יושב-ראש תנועת ש"ס שלח לו מכתב והוא אפילו לא טרח להגיב.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי לעצמי: הוא עסוק, ראש ממשלה עסוק.

מיכאל מלכיאלי: הערב התגלה לנו שהוא מעסיק שני יועצים.

מיכאל מלכיאלי: שני יועצים.

מיקי לוי: – – –

מיכאל מלכיאלי: על מה אתה מסתכל?

מיכאל מלכיאלי: תסתכל עליי, כפרה.

מיכאל מלכיאלי: עליי, לא.

מיכאל מלכיאלי: שניים.

מיכאל מלכיאלי: 90,000 שקל בחודש.

מיכאל מלכיאלי: שני יועצים, 90,000 בחודש.

מיכאל מלכיאלי: תחשבו שנתניהו היה מעסיק יועצים בכזה שכר, איזה רעש היה כאן:

מיכאל מלכיאלי: אבידר מלמעלה לא היה עוזב אותנו; מיקי, מה אתה היית עושה לנו.

מיכאל מלכיאלי: הוא מעסיק שני כותבי נאומים – –

דוד אמסלם: השמאל הם האנשים הכי אלימים, הכי מושחתים.

דוד אמסלם: תמיד.

מיכאל מלכיאלי: – – ולא מצאו זמן, אותם שני גאונים, שמקבלים כל אחד 45,000 שקל, לענות תשובה.

מיכאל מלכיאלי: בושה וחרפה.

מיכאל מלכיאלי: אנשים, מלח הארץ, שמקריבים את חייהם, מסתכנים יום-יום בשביל יישוב הארץ, ראש ממשלה מהימין אומר להם: תעזבו, ואם לא, נשלח לכם דחפורים.

מיכאל מלכיאלי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אלי אבידר: הם שווים כל שקל.

אלי אבידר: שישה מנדטים ראש ממשלה.

אלי אבידר: הם שווים כל שקל.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: כשאתם משלמים הכול שווה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שרן השכל – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבידר, חבר הכנסת אבידר, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, לפני השואה הנוראה שהייתה לעם ישראל לפני למעלה מ-70 שנה, העם היהודי בעולם מנה כ-18 מיליון איש.

אריה מכלוף דרעי: זה התחלק פחות או יותר שליש, שליש ושליש.

אריה מכלוף דרעי: שליש באירופה; שליש בארצות הברית ושליש ברוסיה ובשאר המדינות האחרות בעולם.

מיקי לוי: בבקשה, שקט, לאפשר לחבר הכנסת דרעי לדבר.

אריה מכלוף דרעי: לצערנו הרב, בשואה העם היהודי איבד שישה מיליון, שבהם למעלה ממיליון וחצי ילדים.

אריה מכלוף דרעי: דור שלם נכחד, על כל תרבותו ועל כל הקהילות שלו.

אריה מכלוף דרעי: ואז קמה מדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: בשנת הקמתה היו בה כ-600,000 יהודים, כשבארצות הברית היו שישה מיליון יהודים – הריכוז היהודי הגדול ביותר בעולם.

אריה מכלוף דרעי: היום מדינת ישראל מונה למעלה משבעה מיליון יהודים, ובארצות הברית, שלפי החשבון והסטטיסטיקה – אני לא מתמטיקאי – היו צריכים להיות בה למעלה מ-20 מיליון אחרי שני דורות וחצי, היום יש פחות משישה מיליון יהודים בארצות הברית.

אריה מכלוף דרעי: ההתבוללות הנוראה של היהודים, אחים ואחיות שלנו, ברחבי העולם, היא המכה הגדולה ביותר ליהדות בכל העולם.

אריה מכלוף דרעי: לצערנו הרב, אנחנו רואים בצורה מוכחת ביותר שהיכן שיש קהילות מסורתיות אורתודוקסיות, שממשיכות לשמור – מי פחות ומי יותר – על המסורת ועל שולחן ערוך, שם ההתבוללות היא כמעט אפסית או קטנה ביותר.

אריה מכלוף דרעי: בקהילות המתחדשות, שהביאו יהדות חדשה, שם ההתבוללות היא בעשרות אחוזים – 70% ו-80% ויותר, לצערנו הרב.

אריה מכלוף דרעי: 73 שנה מאז שהמדינה הזאת קמה, מדינת ישראל, והמאבק התמידי והעיקש של היהדות הרפורמית לקבל הכרה במדינת ישראל כזרם מוכר ביהדות קיבל מדי פעם בפעם תמיכה על ידי בית המשפט העליון, אבל לא צלח.

אריה מכלוף דרעי: ועדיין, במדינת ישראל גם בלשון מליצית, מי שלא הולך לבית הכנסת, לא הולך לבית הכנסת האורתודוקסי.

אריה מכלוף דרעי: עדיין יש משהו שמלכד את כולם.

אריה מכלוף דרעי: הבסיס הוא המסורת שלנו מדורי-דורות, מי פחות ומי יותר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו אמורים לאשר עכשיו בהצבעה את הקמת ועדת החוקה.

אריה מכלוף דרעי: כבר דיברו חבריי, ואני לא אחזור על זה, על העושק הדורסני בללכת ולעשות רוב של תשעה נגד שבעה כשזה לא היחס של הקואליציה והאופוזיציה.

אריה מכלוף דרעי: אבל מנצלים רוב על חודו של קול כדי לאשר.

אריה מכלוף דרעי: לכן, האופוזיציה, אנחנו לא אישרנו את החברים, אבל נהיה בוועדת החוקה, ננאם – מה שצריך לעשות.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון.

מיקי לוי: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: הוועדה, לפי מה שנמסר לנו, הולכת למנות כיושב-ראש חבר כנסת שמתפאר ומתהדר בתואר של רב רפורמי.

אריה מכלוף דרעי: בוועדה שעיקר יחסי דת ומדינה והחקיקה של היחסים הללו הכי רגישה, הוא הולך לנהל אותה.

אריה מכלוף דרעי: המשמעות של זה היא שמי שמצביע בעד הוועדה הזאת, מכריז לכל היהדות בעולם: אנחנו, לא אכפת לנו מההתבוללות של העם היהודי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תסכם חברת הכנסת סילמן, בבקשה.

קריאות: אז למה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, נא לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, מספיק, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סילמן.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: עידית, תראי את מי את רוצה לשים יושב-ראש ועדה.

מיקי לוי: תודה, תודה, הבנו.

מיקי לוי: בבקשה.

הוועדה המסדרת): חבר הכנסת שלמה קרעי, אל תחלק לנו ציונים.

הוועדה המסדרת): תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סילמן, בבקשה.

מיקי לוי: שקט במליאה.

הוועדה המסדרת): תודה רבה.

הוועדה המסדרת): האמת שבימים האחרונים נפלה הזכות בחלקי, ואני אומרת "זכות", כי אני באמת רואה במקום שלי, גם כיושבת-ראש הקואליציה וגם כמי שמנהלת את הוועדה המסדרת בימים האלה – אני רואה בזה זכות גדולה.

הוועדה המסדרת): זכות גדולה.

דסטה גדי יברקן: הרווחת את זה ביושר.

הוועדה המסדרת): בהחלט הרווחתי את זה ביושר.

הוועדה המסדרת): תודה רבה, חבר הכנסת גדי יברקן.

מיקי לוי: תודה, בבקשה.

הוועדה המסדרת): הערה טובה, ואני מודה לך עליה.

הוועדה המסדרת): וזאת הדרך.

הוועדה המסדרת): האמת, חבר הכנסת גדי יברקן, זאת הדרך שבה צריך לנהוג פה במשכן – –

מיקי לוי: חברת הכנסת סילמן.

הוועדה המסדרת): – – לפרגן אחד לשני.

מיקי לוי: דברי.

הוועדה המסדרת): ואני חייבת לומר לכם שאני יושבת בוועדה המסדרת ואני שומעת קריאות שלא מכבדות את הבית הזה ולא ראויות לבית הזה – הבית הזה, שהוא כנסת ישראל, בית המחוקקים, מלכות ישראל.

הוועדה המסדרת): אנשים יושבים כאן, שהם כל כך ראויים, ומייצגים כל אחד ואחד את האוכלוסייה, את הקהילה, את המגזר שממנו הם באים.

פטין מולא: – – –

הוועדה המסדרת): ולכנסת הזו ראוי שיח מכבד, ושיח שהוא נכון.

הוועדה המסדרת): גם זה שיח שהוא לא מכבד והוא לא ראוי.

פטין מולא: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין מולא, לא נעים לי להעיר לך, אבל אתה מפריע דקה שלמה, זה לא נעים.

פטין מולא: – – –

מיקי לוי: הבנתי, תודה.

פטין מולא: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: זה לא נעים לי לקרוא אותך לסדר.

הוועדה המסדרת): ואנחנו נדאג במשמרת שלנו – – –

קריאות: – – –

הוועדה המסדרת): ואנחנו נדאג במשמרת שלנו – –

מיקי לוי: תנו לה לדבר.

הוועדה המסדרת): – – שבכנסת הזו יהיה שיח ראוי – –

מיקי לוי: גם אם לא מוצא חן בעיניכם, היא תדבר.

פטין מולא: – – –

הוועדה המסדרת): – – ויהיה שיח מכבד – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר.

הוועדה המסדרת): – – ויהיה שיח מאחד ומקרב ומכיל – –

פטין מולא: – – – בושה.

הוועדה המסדרת): – – כי זו הציונות הדתית שאני באה ממנה – –

פטין מולא: – – –

הוועדה המסדרת): – – וזו הממשלה שרוצה, ותעבוד למען אחדות במדינת ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, הבנתי אותך.

הוועדה המסדרת): הממשלה הזאת באה לעבוד, ואנחנו נעבוד למענכם, האזרחים – –

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר.

מיקי לוי: לא נעים לי.

הוועדה המסדרת): – – ונעשה כל מה שאנחנו יכולים – –

מיקי לוי: לא נעים לי להוציא אותך.

הוועדה המסדרת): – – כדי להיות ראויים לעם הזה, ששלח אותנו לכאן.

יואב קיש: אף אחד לא שלח אתכם.

הוועדה המסדרת): ואני רוצה להודות לכל אחד ואחד מהיושבים בקואליציה שעושה את העבודה שלו כראוי, ויושב בישיבות ושומע הכפשות ולא מלבין פני חבר.

הוועדה המסדרת): המעליבים ואינם עולבים, שומעים חרפתם ואינם משיבים, אמר הרב קוק, ולזה באנו.

קטי קטרין שטרית: די, די, די.

קריאות: – – –

הוועדה המסדרת): ואני רוצה לומר שזה הזמן להצביע, ואנחנו אוהבים אתכם.

הוועדה המסדרת): אנחנו אוהבים את כולכם, ואנחנו גם נעשה הרבה טוב ביחד, קואליציה ואופוזיציה ביחד.

הוועדה המסדרת): תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת עידית סילמן.

מיקי לוי: נחכה שהיא תגיע למקום מושבה.

מיקי לוי: נא לשבת, אנחנו ניגשים להצבעה.

דוד אמסלם: אבל היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – – זכות הדיבור, אתה יודע.

מיקי לוי: היא סיכמה.

דוד אמסלם: היא גם לא יכולה לסכם.

מיקי לוי: היא סיכמה.

דוד אמסלם: יושב-ראש קואליציה לא מסכם.

מיקי לוי: היא סיכמה.

דוד אמסלם: אבל אתה מעקם את כל הכללים.

דוד אמסלם: יושב-ראש קואליציה לא מסכם.

מיקי לוי: היא יו"ר ועדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, היא יו"ר ועדה, נו, באמת.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך שיושב-ראש הקואליציה לא מסכם.

מיקי לוי: אל תגיד לי, כי זה לא נכון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד הצעת הוועדה המסדרת – 60

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 60, נגד – 52.

מיקי לוי: אני קובע שההצעה עברה.

מיקי לוי: הודעה לחברת הכנסת סילמן לפני הסעיף הבא.

מיקי לוי: חברת הכנסת סילמן, בבקשה.

מיקי לוי: הודעה לחברת הכנסת סילמן, ללא הצבעה.

הוועדה המסדרת): חברים, לפני שנגיע – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

הוועדה המסדרת): לפני שנגיע להצעה למינוי סגנים זמניים ליושב-ראש הכנסת, בפי הודעות.

הוועדה המסדרת): היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה ביום רביעי, י"ג בתמוז התשפ"א, 23 ביוני 2021 למניינם, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק הבאות לשם הכנתן לקריאה השנייה והשלישית: הדבר הראשון, הצעה ראשונה, הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5) (הוראת שעה לעניין מינוי נאמן – הארכת תוקף), התשפ"א–2021, מ/1406; הצעה נוספת, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8 – הארכת תוקף), התשפ"א–2021, מ/1407; הצעה אחרונה, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף), התשפ"א–2021, מ/1409.

הוועדה המסדרת): הודעה נוספת: אבקש להודיע על חילופי אישים ואיוש חברים בוועדות הבאות – מטעם סיעת כחול-לבן: בוועדה המסדרת, במקום חברת הכנסת יעל רון בן משה יכהן חבר הכנסת אלון טל.

הוועדה המסדרת): ברוך הבא, אלון.

הוועדה המסדרת): בוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון, במקום חבר הכנסת אלון שוסטר יכהן חבר הכנסת איתן גינזבורג.

הוועדה המסדרת): ברוך הבא.

הוועדה המסדרת): כמו כן, חברת הכנסת רות וסרמן לנדה תכהן כממלאת מקום קבועה בוועדה.

הוועדה המסדרת): ברוכה הבאה.

הוועדה המסדרת): מטעם סיעת הרשימה המשותפת: בוועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת אוסאמה סעדי יכהן במקום הפנוי לסיעה.

הוועדה המסדרת): מטעם סיעת רע"מ: בוועדה הזמנית לענייני כספים חבר הכנסת ווליד טאהא יכהן כחבר כנסת במקום הפנוי לסיעה.

הוועדה המסדרת): ועכשיו ההצעה: הצעה למינוי סגנים זמניים ליושב-ראש הכנסת.

הוועדה המסדרת): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 2 לתקנון הכנסת, החליטה הוועדה המסדרת בישיבתה היום להמליץ לכנסת לבחור שני סגנים זמניים נוספים ליושב-ראש הכנסת: חבר הכנסת דוד ביטן וחבר הכנסת איתן גינזבורג.

הוועדה המסדרת): כהונתם תסתיים עם מינוים של סגנים קבועים ליושב-ראש הכנסת.

הוועדה המסדרת): אודה לכנסת על אישור ההצעה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: נרשם בינתיים רק דובר אחד.

מיקי לוי: אני סוגר את הרשימה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קיש מוזמן.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, האופוזיציה תתמוך בהצעה הזו, אבל לי היה חשוב לומר לכל חברי הקואליציה, במיוחד מסיעת יש עתיד, ובמיוחד לחבר הכנסת ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד: אתם צבועים, אנחנו לא סופרים אתכם, אנחנו לא צריכים מכם אישור למה אנחנו נעשה, על איזה חוק להצביע או לא להצביע, לא צריכים שום דבר.

יואב קיש: כשהייתה פה קורונה אתם נלחמתם בכל הכוח נגדנו בקורונה, לא ראיתם בעיניים.

יואב קיש: זו האופוזיציה שאתם הייתם.

יואב קיש: חיים ומוות – לא עניין אתכם.

יואב קיש: אנחנו לא צריכים מכם כלום, שום אישור.

רם בן ברק: – – –

יואב קיש: אנחנו נילחם בכם.

יואב קיש: הממשלה הרעה הזו, שנשענת על תומכי טרור, שנשענת על אנשים אנטי-ציוניים – לא ניתן לה להתקיים יום אחד.

רם בן ברק: – – –

יואב קיש: אל תצפו מאיתנו לרגעי חסד.

מירב בן ארי: תומכי טרור לא מגיעים לדיבור בבלפור.

יואב קיש: ואני חייב לומר לכם – הינה, חברת הכנסת בן ארי – – –

מירב בן ארי: לדיבור בבלפור הזמנתם את תומכי הטרור.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, תני לו לדבר.

מירב בן ארי: אם הוא היה מסכים, הייתה לכם ממשלה עכשיו.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: זו הבעיה שלך.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מיקי לוי: אני אוסיף לו דקות, זה פשוט מאוד.

יואב קיש: בהחלט.

יואב קיש: ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד, אתה יצאת נגד החוק הנורבגי.

יואב קיש: אתם יודעים, כחול לבן ובני גנץ, בשני המקרים, גם בממשלה שלנו וגם בממשלה שלכם, רצו חוק נורבגי.

יואב קיש: אבל אתם, חבורת מושחתים ושקרנים וצבועים – –

מירב בן ארי: מי המציא את החוק הנורבגי?

מירב בן ארי: מי המציא אותו?

יואב קיש: – – אמרתם לנו: מה זה חוק נורבגי?

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי – –

מירב בן ארי: הוא לא יגיד שאנחנו מושחתים.

יואב קיש: – – קשה לך – את האמת בפרצוף?

מיקי לוי: אני קורא אותך פעם ראשונה, חברת הכנסת בן ארי.

יואב קיש: קשה לך – את האמת בפרצוף?

מירב בן ארי: מה אתה אומר, מי המציא את הנורבגי?

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, אני קורא אותך פעם ראשונה, מספיק.

מירב בן ארי: שלא יגיד שאנחנו מושחתים.

יואב קיש: אני מבקש.

יואב קיש: עליתי לפה כדי להסתכל לראש הממשלה החלופי יאיר לפיד בעיניים ולהגיד לו בצורה הכי ברורה: אתה צבוע, אתה מושחת, אתה שקרן.

יואב קיש: מה שאתה אמרת על החוק הנורבגי – –

מירב בן ארי: מה זה – – – מותר לדבר ככה?

יואב קיש: – – אתה עכשיו מעביר פי שניים.

יואב קיש: אז ככה היית כאופוזיציה, אל תצפה – לא צריך את האישור שלך.

יואב קיש: בשומר החומות אתה, יאיר לפיד – –

מירב בן ארי: תתבייש.

יואב קיש: – – אמרת שזה פוליטי.

מיקי לוי: לא, לא, לא.

מיקי לוי: אני אוציא אתכם.

מיקי לוי: אין מחיאות כפיים, אני מבקש מכם.

מיקי לוי: אני מבקש מכם להפסיק.

מאי גולן: בהשבעה שלכם זה היה בסדר.

מיקי לוי: אני מבקש מכם להפסיק עם מחיאות הכפיים.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

יואב קיש: ראש הממשלה החליפי חבר הכנסת יאיר לפיד, אתה יצאת נגד המושג הזה ראש ממשלה חליפי.

יואב קיש: אתה קראת לזה מושחת.

יואב קיש: אתה קראת לזה דיל בין גנבים.

יואב קיש: איך יש לך את החוצפה לשבת פה, על הכיסא הזה?

יואב קיש: אתה האימא של המושחתים.

יואב קיש: אתה המצאת את המילה שקרן.

יואב קיש: אתה צבוע.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: מה זה?

קריאות: – – –

יואב קיש: אנחנו לא נקבל ממך מוסר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אפשר שפה – – –

יואב קיש: לא, אני רוצה שהוא יסתכל אליי.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

יואב קיש: אני רוצה לראות אותו מישיר מבט.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אפשר להוריד קצת את הטון והמילים?

יואב קיש: לא, אני משתמש – – –

מיקי לוי: אפשר להוריד קצת את המילים הקשות?

מיקי לוי: זה לא מכבד את הבית הזה.

מירב בן ארי: כן, מה זה?

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

דוד אמסלם: עכשיו לא יכבד, אה?

דוד אמסלם: עכשיו לא יכבד, אה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אתה אל תטיף לי מוסר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, חצי דקה, לא יותר.

דוד אמסלם: חבר הכנסת קיש – – –

יואב קיש: אז אתם מבינים?

דוד אמסלם: יואב, רק שנייה.

יואב קיש: אתם מבינים?

יואב קיש: עכשיו לנו אסור אפילו להשתמש במילים שלכם.

יואב קיש: אסור לנו להפגין – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: רגע, סליחה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אתה תפסיק, כי זה בניגוד לכללי האתיקה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: טוב שאימא שלו לא ביציע – – –

יואב קיש: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אני לא רוצה להקריא לך את הסעיף.

מיקי לוי: בבקשה לרדת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת, אבל שיהיה בנחת.

מיקי לוי: שיהיה בנחת, בלי מילים קשות.

יואב קיש: משפט סיום.

יואב קיש: אני מבקש במשפט סיום – – –

עיסאווי פריג': – – –

מירב בן ארי: – – – תקשיב ליושב-ראש.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אתם הפרעתם, בגלל זה.

עיסאווי פריג': מה זה הפרענו – – –

מיקי לוי: יש לך חצי משפט.

מירב בן ארי: מה זה הפרענו, איך הוא מדבר.

מיקי לוי: אני אומר לך, אתה – – –

יואב קיש: משפט סיום.

מיקי לוי: פשוט אמרת מילים קשות.

יואב קיש: אני מבקש מראש הממשלה החליפי יאיר לפיד להסתכל אליי בעיניים ולהגיד שהוא מתנצל.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב קיש: זה מה שאני מבקש ממך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נא לרדת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: זה חבל.

מיקי לוי: אני מפנה אותך לפרוטוקול, אני מפנה אותך לתקנון הכנסת, חבר הכנסת קיש, לסעיף 41(ד), כללי ההתנהגות, שמהם חרגת בצורה קשה.

מיקי לוי: זה לא מכובד, כן – –

יואב קיש: – – –

דוד אמסלם: אתם קראתם לראש הממשלה בוגד.

דוד אמסלם: הוא קרא לראש הממשלה מקבל שוחד – – – לא מתבייש – – –

מיקי לוי: – – פרק שישי, סעיף 41, סעיף קטן (ד), לך תקרא אותו.

מיקי לוי: אני ממליץ – –

קטי קטרין שטרית: קראו לראש הממשלה שלנו פשיסט, קראו לו – – –

מיקי לוי: – – לך תקרא.

מיקי לוי: עזוב.

מיקי לוי: לך תקרא אותו.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: – – – שקרן, נוכל, רמאי – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נא לשבת.

קריאות: – – –

יואב קיש: אתם אמרתם – – –

מיקי לוי: קיש, נא לשבת.

מיקי לוי: עוברים להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה – –

דוד אמסלם: בוא'נה, אתה צבוע – – –

מיקי לוי: – – לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הצבעה.

קריאות: – – –

קריאות: בעד הצעת הוועדה המסדרת – 59

קריאות: נמנעים – אין

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, פעם ראשונה.

דוד אמסלם: דנה וייס לא מרשה לך להצביע – – –

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, פעם ראשונה – – –

יאיר גולן: לא יכולנו להצביע – – –

מיקי לוי: מי שלא הצביע, אני מוסיף אותו.

יאיר גולן: אי-אפשר, לא נפתחה המערכת.

מיקי לוי: אביר קארה – להוסיף.

קריאה: גם אצלי לא נלחץ.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת – – – חבר הכנסת אלון טל, כולם בעד.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מכניס לתוצאה הסופית עוד ארבעה חברי כנסת שהיו בעד.

מיקי לוי: בסך הכול בעד – 59 – –

דוד אמסלם: עוד ארבעה נורבגים?

מיקי לוי: – – נגד – שישה – –

דוד אמסלם: עוד ארבעה נורבגים, אתה מתכוון?

מיקי לוי: – – נמנעו – אפס.

מיקי לוי: תודה רבה למי שהצביע.

דוד אמסלם: שנייה, זה לנורבגים או להצבעה?

דוד אמסלם: עוד ארבעה – – –

מיקי לוי: אנחנו עוברים, חבר הכנסת אמסלם – – –

דוד אמסלם: לא הבנו.

דוד אמסלם: היושב-ראש, לא הבנו.

דוד אמסלם: עוד ארבעה נורבגים, או להצבעה?

מיקי לוי: תודה רבה לך.

דוד אמסלם: אני שואל.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: תסביר לנו, לא שמענו.

מיקי לוי: המלצת הוועדה המסדרת.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1420).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: הסעיף הבא, סעיף 11 בסדר-היום – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה) (הוראות מיוחדות לעניין דמי אבטלה ודמי לידה), התשפ"א–2021, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק השר במשרד האוצר, השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, בוא נעשה קצת סדר במליאה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, בוא נעשה קצת סדר במליאה.

חמד עמאר: מי שלא רוצה לשמוע שיצא החוצה, שלא יעמדו ולא ידברו.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת – עוד שנייה, השר, דקה אחת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: מי שלא יושב, יצא החוצה לשתות קפה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: מי שלא רוצה לשבת, יצא החוצה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, ומי שלא רוצה לשבת יצא לשתות קפה.

מיקי לוי: תודה רבה.

חמד עמאר: אני בקושי אשמע את עצמי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, בבקשה, די.

מיקי לוי: השר, בבקשה.

חמד עמאר: תודה, אדוני.

חמד עמאר: בוא נרגיע את העניין.

חמד עמאר: אנחנו מביאים הצעת חוק מאוד טובה עכשיו.

חמד עמאר: ישראל נמצאת למעלה משנה בעיצומה של מגפה כתוצאה מהתפרצות והתפשטות נגיף הקורונה החדש.

חמד עמאר: מאז תחילת התפרצות המגפה ולצורך צמצום ההדבקה והתפשטות נגיף הקורונה, הוטלו הגבלות שונות, בין השאר על פתיחת מקומות עבודה וכן על התייצבות של עובדים במקומות עבודה.

חמד עמאר: הגבלות אלה לא אפשרו לקיים שגרת עבודה רגילה, ולאור זאת מעסיקים רבים נאלצו להוציא את עובדיהם לחופשה ללא תשלום או לפטרם.

חמד עמאר: במטרה לתת מענה סוציאלי לנפלטים משוק העבודה כתוצאה ממצב החירום בעקבות התפרצות נגיף הקורונה, נעשו תיקונים שונים בחוק הביטוח הלאומי, לשם מתן הקלות והטבות בעניין קבלת דמי אבטלה לעובדים שהעסקתם הופסקה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה, לדוגמה: קיצור תקופת האכשרה לשם זכאות לדמי אבטלה; הארכת תקופת התשלום המרבית לדמי אבטלה; הקלות ברישום בלשכת התעסוקה; הגדלת דמי האבטלה למי שמצוי בהכשרה מקצועית, וכדומה.

חמד עמאר: התקופה שלגביה ניתנות ההקלות וההטבות כאמור, רובן ככולן, מסתיימת ביום כ' בתמוז התשפ"א, 30 ביוני 2021.

חמד עמאר: זה אומר שאם אנחנו לא מאשרים את זה היום בקריאה ראשונה ועד יום רביעי לא מאשרים את זה בקריאה שנייה ושלישית, אין יותר חל"ת.

חמד עמאר: במקביל, הוסרו כמעט כל המגבלות שנקבעו על פעילות המשק לאור הירידה המשמעותית בתחלואה.

חמד עמאר: עם זאת, למרות חזרתם של מרבית המובטלים לשוק התעסוקה, יש צורך לתת מענה מסוים גם למובטלים שעדיין לא חזרו לעבודה בשל המשבר, כדי לא להותיר אותם ללא מענה כלל לאחר תום התקופה כאמור.

חמד עמאר: במסגרת תיקון זה מוצע להמשיך במתן הטבות מסוימות למובטלים בעלי מאפיינים מסוימים למשך כמה חודשים נוספים.

חמד עמאר: בין ההטבות: המשך קיצור תקופת האכשרה לשם זכאות לדמי אבטלה; תוספת ימי אבטלה בצורה דיפרנציאלית למי שמלאו לו 45 שנים; הטבות למצויים בהכשרה מקצועית – קבלת מלוא דמי האבטלה ולא 70% מדמי האבטלה בתקופת ההכשרה המקצועית; הקלות בחישוב דמי אבטלה למובטלים מסוימים והפחתת קיזוז דמי האבטלה מקצבאות שונות דוגמת הבטחת הכנסה.

חמד עמאר: בנוסף, ליולדות במחצית השנה השנייה של 2021 שקיבלו אבטלה עד סוף יוני 2021 והן אינן זכאיות לדמי לידה, יינתנו דמי לידה בגובה דמי האבטלה.

חמד עמאר: ככלל, ההטבות הללו צפויות להינתן עד סוף שנת 2021.

חמד עמאר: אבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק ולהעבירה לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: כמו שאמרתי, אם אנחנו לא נעביר את זה היום בקריאה ראשונה, ועד יום רביעי לא נעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית, פג תוקף החוק, ואז אין יותר הטבות לאף אחד.

חמד עמאר: לכן, אני מבקש מחברי הכנסת להעביר את זה היום בקריאה ראשונה, ועוד היום להחליט להעביר את זה לוועדת הכספים, כי חשוב מאוד להעביר את החוק הזה, שנותן פתרון להרבה הרבה משפחות שזקוקות לדמי אבטלה בשביל להתקיים.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר עמאר.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים וברגע זה אני מודיע על סגירת רשימת הדוברים, נעילת רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: ראשונת הדוברים תהיה חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, אדוני יעלה ויבוא, שלוש דקות לרשותך.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השר, אני אדבר פחות על החוק, שמחר יגיע, בעזרת השם – אם הוא יעבור הלילה הוא יגיע לוועדת הכספים, ושם נביא את ההסתייגויות שלנו על החוק.

ינון אזולאי: יש הרבה הסתייגויות, יש הרבה עוולות בחוק, אני מאמין שגם אתם תרצו לתקן ובשביל זה יש את הוועדה, נעבוד על זה בוועדה עצמה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, האמת, לפני שאני אדבר על מה שאני רוצה, תסתכל על הצביעות הגדולה.

ינון אזולאי: אני לא אשכח את המראה של פניך כשהלבינו את פניך כשהיית בוועדה המסדרת.

ינון אזולאי: אותם אלה, יוראי הרצנו, שישב שם והטיח בך דברים קשים.

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: על אותם חוקים, על החוק הנורבגי.

ינון אזולאי: על אותם חוקים של ראש הממשלה הרזרבי.

ינון אזולאי: הם ישבו וביישו אותך והכלימו את פניך.

ינון אזולאי: אתה שתקת – ועשית להם את זה בממלכתיות, אני חייב להגיד את זה.

ינון אזולאי: ואותם צבועים – ראש הממשלה הרזרבי יושב פה ומבקש להעביר את החוק הזה של ראש הממשלה הרזרבי שהוא יוכל להיות רזרבי.

ינון אזולאי: ויושב פה ראש ממששת המעצבנט – ותשים לב לחלוקת האותיות והמשפט: המעצבנט.

ינון אזולאי: פשוט זה ככה.

ינון אזולאי: הצביעות שלהם חוגגת.

ינון אזולאי: ולצביעות הזאת התווספה הצביעות של משטרת ישראל.

ינון אזולאי: יש חוק אחד לדגלים השחורים ויש חוק אחד לדגל כחול לבן של מדינת ישראל, של הליכוד – אלה הצבעים של הליכוד, אם אני לא טועה.

ינון אזולאי: חוק אחד אומר שכשמפגינים נגד נתניהו אין הגבלות: תעשו מה שאתם רוצים, כל השבוע מול קיסריה, מול בלפור, ביתו הפרטי, משפחתו, תהרגו אותם, תחנקו אותם – אין בעיה.

ינון אזולאי: אבל כשמגיעים לבנט, ראש הממשלה, אז המשטרה מוציאה עכשיו – היא גיבשה מתווה להגבלת ההפגנות מול ביתו הפרטי של נפתלי בנט ברעננה.

ינון אזולאי: הוחלט שניתן יהיה לקיים עד שלוש הפגנות בשבוע, שתיים מהן ביום חול, ואחת נוספת בסוף שבוע.

ינון אזולאי: הם גם קובעים מתי, ללא הקמת רעש חזק או בלתי סביר.

ינון אזולאי: לא ראינו את זה כשזה היה נתניהו.

ינון אזולאי: ראינו שהמפגינים – לא יעלה על 200 איש, ואם זה יעלה על 200 איש המחאה תועבר, לאן?

ינון אזולאי: למוקד אחר בעיר.

ינון אזולאי: שם כנראה אין בעיה, ישימו אותם באיזה פרדס.

ינון אזולאי: זה בסדר.

ינון אזולאי: אבל הצבועים יושבים פה וזה לא מעניין אותם, וכולם שותקים.

ינון אזולאי: כשהדגלים השחורים עשו את זה הם מימנו את ההפגנות, מימנו מהכסף שלהם, הלכו ומימנו בשביל להפיל ראש ממשלה, אבל כשהימין עושה את זה, צריך להגביל אותם, צריך לחנוק אותם – זה מותר.

ינון אזולאי: המשטרה משתפת פעולה, השר לביטחון הפנים עמר בר לב משתף איתם פעולה, ומה שיש לו זה להתעסק בארגון להב"ה, אם הוא ארגון טרור או לא ארגון טרור.

ינון אזולאי: הדגלים השחורים זה ארגון טרור.

ינון אזולאי: הם טרוריסטים שלוקחים ועוזרים רק לצד אחד, באים ולוקחים את הדגל השחור ומניפים אותו על ראש ממשלה מכהן.

ינון אזולאי: וזו המחאה שלנו, ואני מקווה שגם משטרת ישראל תתעשת, והיא לא תיכנס לפוליטיקה, אלא תעשה באמת את עבודתה נאמנה.

ינון אזולאי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורית סטרוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, לפני שאני מתחילה אני רק רוצה לציין שבחוץ יש תפילת ערבית ורוב הדוברים שרשומים לפניך בסדר הדוברים הם בתפילה.

אורית סטרוק: אז אני רוצה – אתה לא חייב בשביל זה לתת לי יותר זמן דיבור, אבל אני רוצה להציע להתחשב בהם, בסדר?

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

אורית סטרוק: פה במסדרונות מסתובבות כעת שלוש נשים, אימהות, שלא רגילות למסדרונות האלה.

אורית סטרוק: הן הגיעו לכאן בלית ברירה.

אורית סטרוק: הן גרות בשכונת שמעון הצדיק בירושלים, והן והילדים שלהן מותקפים ערב-ערב ולילה-לילה באבנים, בבקבוקים, בבקבוקי תבערה, בחזיזים, בנפצים, בצורה שהדברים האלה נזרקים אליהם לתוך החצרות ממש.

אורית סטרוק: הייתי שם לפני שבוע ביום שלישי בצוהריים.

אורית סטרוק: הלכתי יחד עם חבר הכנסת סמוטריץ' לראות את המצב.

אורית סטרוק: אני אתאר לך מה ראינו שם.

אורית סטרוק: זורקים את האבנים האלה, ואת בקבוקי התבערה האלה מתוך הבית שממול – המרחק הוא בערך כמו ביני לבין השר לשעבר כץ, זה בערך המרחק – והמשטרה נמצאת שם ולא עושה שום דבר כדי לעצור את זה, שום דבר.

אורית סטרוק: השוטרים נמצאים בשטח.

אורית סטרוק: הינה, עכשיו הגיע חבר הכנסת מרגי.

אורית סטרוק: קודם רציתי לשאול אותו: אנחנו הגשנו, אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר-היום, הצעה דחופה לסדר-היום בנושא הזה.

אורית סטרוק: אני לא הגשתי את זה לבד.

אורית סטרוק: חבר הכנסת שיקלי, נדמה לי, הגיש יחד איתי; חבר הכנסת פרוש נדמה לי הגיש גם יחד איתי; יואב קיש ועוד מישהו, אני לא זוכרת, היינו כמה חברי כנסת.

אורית סטרוק: ומשום מה, וזה מה שרציתי לשאול אותך, חבר הכנסת מרגי: למה ההצעה שלנו, אנחנו הגשנו הצעה דחופה לסדר-היום בנושא של שמעון הצדיק – – –

יעקב מרגי: שמעת את הנאום, את השאלה של אחמד טיבי, גם כן?

יעקב מרגי: מאחר שההרכב של הנשיאות שהיה כזה, שונה המנהג רק עכשיו, שלקחו איזה הצעה, חמש הצעות לסדר-היום, ושמו אותן.

יעקב מרגי: לא היה דיון על כל – – –

אורית סטרוק: אבל זה לא יכול להיות.

אורית סטרוק: זה נורא ואיום.

אורית סטרוק: מסתובבות פה הנשים האלה, הן בוכות.

אורית סטרוק: הן אומרות: הילדים שלנו לא ישנים בלילה, הילדים שלנו בסיוטים, הילדים שלנו בחרדה, זורקים עלינו כל יום לתוך הבתים.

אורית סטרוק: והמשטרה, מה היא עושה?

אורית סטרוק: במקום להגן עליהם, המשטרה גם זורקת רימון הלם לתוך הבתים של היהודים, כדי שהיהודים לא יצאו מהבית.

אורית סטרוק: ועל דבר כזה אי-אפשר לקיים דיון בכנסת ישראל?

אורית סטרוק: אז על מה נדון?

אורית סטרוק: איך יכול להיות שבתוך ירושלים הבירה משתולל טרור כזה יום-יום, לילה-לילה, על משפחות תמימות, משפחות שחיות במקום הזה כדת וכדין, עם ילדים קטנים, וכלום.

אורית סטרוק: וכלום.

אורית סטרוק: אז אני רוצה לבקש את הדיון הזה להחזיר לפה, למליאה.

אורית סטרוק: אנחנו הגשנו ערעור על הדבר הזה.

אורית סטרוק: אני מבקשת שהדבר הזה יידון בוועדה המסדרת – איפה עידית סילמן, חברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה המסדרת?

אורית סטרוק: אנחנו רוצים שמליאת הכנסת תדון ושהשר לביטחון הפנים יבוא וייתן מענים.

אורית סטרוק: לא יכול להיות שאנשים נמצאים תחת טרור כזה יום-יומי, לילה-לילה בירושלים בירת ישראל – –

איתן גינזבורג: תודה.

אורית סטרוק: – – ואף אחד לא עושה כלום.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה, גברתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חברת הכנסת קטי שטרית.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאגיד את דבריי, אני רוצה להעיר ליושב-ראש הכנסת החדש חבר הכנסת מיקי לוי.

ישראל אייכלר: הוא אמר ליואב קיש שהוא הפר את תקנון הכנסת – אתה שומע, חבר הכנסת אמסלם – למה?

ישראל אייכלר: כי הוא קרא לחבר הכנסת יאיר לפיד מושחת.

ישראל אייכלר: והוא ציטט, הוא אמר: תסתכל ב-41, סעיף (ד).

ישראל אייכלר: אני, כיהודי שמעיין בהלכה, להבדיל, אז אני מסתכל בתקנון הכנסת וכתוב באמת: "חבר כנסת ידבר במליאת הכנסת בצורה הולמת, בלשון מקובלת ובאופן השומר על כבוד הכנסת, ולא יעשה במליאה מעשה שיש בו פגיעה בכבוד הכנסת, בכבוד אחד מחבריה, או בסדר דיוניה".

ישראל אייכלר: יפה, נכון?

ישראל אייכלר: מעולם לא נשמעה המילה "מושחת" בבניין הזה עד שבא יואב קיש ואמר את זה ליאיר לפיד.

דוד אמסלם: לא "מושחת", לא "נוכל", לא "מקבל שוחד", לא "בוגד".

דוד אמסלם: אף פעם.

ישראל אייכלר: מה זה?

ישראל אייכלר: אני זוכר את חבר הכנסת מיקי לוי עצמו כשהיה באופוזיציה, מה הוא אמר.

דוד אמסלם: אני אפילו לא הבנתי בהתחלה למה הוא התכוון.

ישראל אייכלר: מה אתה אומר, דודי?

דוד אמסלם: אני בהתחלה אפילו לא הבנתי את המילה.

דוד אמסלם: הלכתי למילון לבדוק מה זה.

ישראל אייכלר: כן, אז זה ממש לא ייאמן, הוא אמר ליאיר לפיד מושחת.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי יאיר לפיד אמר על הממשלה הקודמת עם הנורבגי שזו חלוקה בין גנבים; דיל בין גנבים.

ישראל אייכלר: אז הוא ציטט אותו.

ישראל אייכלר: אז במחילה מיושב-ראש הכנסת, תלמד את התקנון, או שתלמד את ההיסטוריה של הכנסת.

ישראל אייכלר: שנאמרו פה הרבה דברים והרבה מילים פי אלף – מה לא נאמר על ראש הממשלה בנימין נתניהו?

ישראל אייכלר: כמה פעמים הציגו אותו כ"הפושע מבלפור", עוד לפני שהיו כתבי אישום.

ישראל אייכלר: כבר הכניסו לו צוללות, ושהוא בוגד, אמרו עליו שהוא בוגד בביטחון המדינה, ולא לדבר על מה שאומרים על אחרים, ועל קבוצות מסוימות, מה נאמר פה על הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: וזה הנושא שרציתי לדבר עליו עכשיו, עניין הקורונה, איך התייחסו בגלים הקודמים לציבור החרדי, כשהייתה בבני ברק קורונה.

ישראל אייכלר: עכשיו, אני מפרגן ליהודי בנימינה, שתהיה להם רפואה שלמה, ולתושבי מודיעין, ושכולם יהיו בריאים; מישהו העלה על דעתו לעשות סגר על בנימינה כדי להגן על האחרים, שלא יפיצו את המחלה?

ישראל אייכלר: מישהו היה מעז להגיד עליהם שהם מפיצי מחלה?

ישראל אייכלר: אבל הציבור החרדי, האשימו אותם שהם מפיצי מחלה.

ישראל אייכלר: רוב כלי התקשורת ניהלו מסע הסתה אנטישמי בצורה שלא מתקיימת היום בשום מקום בעולם, אפילו לא בגרמניה.

ישראל אייכלר: כשהתחילה הקורונה, הייתה קריקטורה באחד העיתונים שלא אזכיר את שמו, והם כותבים שם: הגיעה הקורונה; דרעי, גפני וליצמן – בואו נעשה טיש.

ישראל אייכלר: אז עכשיו, כשמדברים על סגירת נתב"ג, ואיזה סבל וצרות עושים לאנשים שמחוסנים, עכשיו פותחים, הכול פתוח ולא מסתדרים עם נתב"ג – אז עוד פעם, כשחס וחלילה תהיה קורונה, תזכרו – –

איתן גינזבורג: תודה.

ישראל אייכלר: – – תקנון הכנסת אוסר לומר דברים שאינם מכובדים.

ישראל אייכלר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אז בוא נסכים, אדוני חבר הכנסת אייכלר, שאם אפשר, לפחות מעכשיו נתחיל להקפיד על אותו סעיף בתקנון ונימנע מהתבטאויות כאלה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: שלום, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת מעכשיו?

דוד אמסלם: למה רק עכשיו?

דוד אמסלם: איפה היית כמה שנים?

דוד אמסלם: שואל, עכשיו פתאום נזכרתם: בואו נעשה סולחות, נדבר יפה, בואו נתחבק.

ישראל אייכלר: עכשיו, כשאנחנו באופוזיציה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אני פשוט חושב מה לענות לך, כמי ששמר פה על דברי נועם לאורך כל השנים.

דוד אמסלם: איתן, אני לא מדבר עליך אישית.

דוד אמסלם: אני מתכוון: איפה הייתם?

איתן גינזבורג: אבל בוא ננסה לפחות מעכשיו לשמור על זה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

יואב קיש: – – –

קטי קטרין שטרית: דודי, אתה תאהב את הנאום הזה, אני חושבת.

שלמה קרעי: לא תצליחו להשתיק את הביקורת שלנו, איתן.

קטי קטרין שטרית: עוד לא, עוד לא, עוד לא, מדברים.

קטי קטרין שטרית: לקחת לי – אני רוצה להתחיל עכשיו, אבל אני עוד לא התחלתי.

דוד אמסלם: תאפס את השעון.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: רק בגלל שזו הישיבה הראשונה שלי בכנסת העשרים-וארבע.

קטי קטרין שטרית: בתקופה האחרונה יש פה תיאוריה כאילו ביבי הפסיד בבחירות.

קטי קטרין שטרית: אז למי מאחיי הימנים שזה עוד לא ברור לו: ביבי נתניהו לא הפסיד; אנחנו הפסדנו, אנחנו המפסידים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מפסידים, כי אחינו מן השמאל דורסים את הזכויות שלנו שנים רבות, דרך האקדמיה, התקשורת, הפקידות הבכירה.

קטי קטרין שטרית: הם מבטלים את זכותנו לחופש מחשבה, לחופש הביטוי, בכלל – את זכותנו לאמונה במסורת, במדינת ישראל ואפילו בדת ישראל.

קטי קטרין שטרית: בנחישות בלתי מתפשרת הם החדירו לנו לתודעה שמי שמייבש ביצות בקיבוץ הוא חלוץ אבל מי שמתיישב ביהודה ושומרון הוא מתנחל קיצוני; מפגינים למען זרים מסתנני עבודה הם לוחמי זכויות אדם, אבל מפגינים למען תושבי דרום תל אביב שעוברים עינויים רבים הם "פשיסטים"; הם הכתיבו לנו מהי תרבות כדי שיוכלו להדיר אותנו ממנה, כי הם אנשי הרוח; הם צועקים "הדתה" כשהם רואים חב"דניק מניח תפילין במרחב הציבורי אבל הם מעניקים לגיטימציה לצעדות פרובוקטיביות באותו המרחב; כששמאלני מדבר על מה שמציק לו הוא "מוחה", כשימני מדבר על מה שמציק לו הוא "מסית.

קטי קטרין שטרית: " בשיר "לילה כיום יאיר" של אביתר בנאי הוא כותב: "איזה קרב, אלוקים אדירים / איזה קרב בין הבור למים / לפחות יש קרב / לפחות יש מים / פעם היה רק בור".

קטי קטרין שטרית: איפה שפעם היה בור בתודעה שלנו – שאליו התנקזו רק המים המקולקלים של מי שחינכו אותנו לחשוב, דרך התקשורת ודרך אנשי הרוח, שממלאים באוויר מה נכון ומה לא מוסרי – היום יש תודעה ימנית חזקה שצומחת, מתפתחת וגדלה, והיא כבר לא מתביישת בעצמה.

קטי קטרין שטרית: רפאל פרץ במעברת לוד היה מתבייש בעצמו, אבל הבת שלו, קטי שטרית, לא מתביישת.

קטי קטרין שטרית: הבחירה החופשית היא המתנה הגדולה ביותר שניתנה לאדם, ובלעדיה אינו יכול להתקיים.

קטי קטרין שטרית: תעצמו רגע את העיניים ותדמיינו את חייכם ללא בחירה חופשית.

קטי קטרין שטרית: עכשיו תפתחו את העיניים, כי אתם ימנים – זאת בדיוק המציאות שאותה מנסים ליצור בשבילנו.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להגיד לכם, אחיי הימנים, אל תרפו ידיכם מהמאבק על התודעה שלכם, על זכותכם לבחירה אמיתית ומלאה.

קטי קטרין שטרית: אל תבלעו את הגלולה הכחולה רק כי המאבק מר, אל ירפו ידיכם.

קטי קטרין שטרית: לא אנחנו כי אתם, אחינו מן השמאל, אתם אלו שקורעים את העם לחתיכות קטנות בהתנשאות שלכם, כאילו כל ימני הוא טיפש כפר, מזיל ריר חסר מושג שלוקה ביכולת הבחירה ואשם תדיר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אתם אלו האחראים למצב העגום של החברה הישראלית.

קטי קטרין שטרית: כשאתם מפנים אצבע כלפינו – שלוש אצבעות מופנות אליכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: זוזו הצידה, תעשו מקום.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: תעשו מקום לתרבות, תעשו מקום לתרבות הנהדרת שלנו, תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה אבוטבול, יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לחלוק איתכם, במסגרת "בשם אומרם", את מאמרו המיוחד של השדרן הכלכלן ארז צדוק בערוץ 20 על כנס הניצחון הנלעג של תנועת ימינה בת ששת המנדטים של הדל-גאה.

משה אבוטבול: וכה דבריו: כנס הניצחון של ימינה, שהיו בו בין 50–100 איש בלבד – אגב, התקשורת דאגה להראות רק את הבמה, ללא משתתפים, חלק משיתוף הפעולה הפורה בין התקשורת לממסד החדש לגונן ולאתרג את ראש הממשלה בעל סיעת המיעוט; תורידו מהקהל את הצלמים, את העוזרים את העיתונאים, כמה נשארו?

משה אבוטבול: אפס תומכים.

משה אבוטבול: אין לגיטימציה ציבורית, לא לממשלה ההזויה הזו ולא לעומד בראשה.

משה אבוטבול: אבל השאלה הנשאלת: ניצחון?

משה אבוטבול: ניצחון על מה?

משה אבוטבול: מה זה מסיבת ניצחון?

משה אבוטבול: מי ניצח, איזה ניצחון הם חוגגים?

משה אבוטבול: ממה שניתן להבין מה הם חוגגים, אז הם אכן חוגגים את ניצחון הנוכלות מול ההוגנות, את ניצחון הנבזות על היושרה, את ניצחון המגלומניה על האידיאולוגיה.

משה אבוטבול: הם חגגו את ניצחון השקר על האמת, את ניצחון הבגידה על הנאמנות, את ניצחון הרמאות על הבוחרים שלהם, את ניצחון הפוליטיקה המלוכלכת על פתקים הטמונים בתוך הקלפי, את ניצחון שונאי הדת על התורה ועל היהדות, את ניצחון שונאי ארץ ישראל על אוהביה, את ניצחון ישראל הראשונה על ישראל השנייה, את ניצחון הפורעים הערבים בערים המעורבות על הגרעינים התורניים השייכים לציבור הדתי-לאומי, את ניצחון תומכי הטרור בקואליציה ובממשלה על משפחות השכול; כן, אלו אותן משפחות השכול שהנוכל הידוע ביקש מהן לפני הבחירות לעבוד בשבילו ולשכנע אנשים להצביע עבורו, ובמסיבת הניצחון משפחות השכול הושארו בחוץ היות שהן מחו על כי תומכי הטרור, מחבקי ומעודדי רוצחי יהודים הם שהוכנסו פנימה לקואליציה ולממשלה.

משה אבוטבול: חתיכת ניצחון.

משה אבוטבול: כך נראה ניצחון של נוכלים, כך נראה ניצחון על מדינת ישראל ועל מדינת היהודים.

משה אבוטבול: איזו בושה ואיזו חרפה.

משה אבוטבול: ויורשה לי להוסיף דברים על המאמר הנכון והמושלם: כאשר הכתירו השמאל את הנוכל הידוע לראש הממשלה אמרתי בתמצית את הסלוגן שטבעתי למצב העגום: "מדבר בנט תרחק", על משקל הפסוק "מדבר שקר תרחק", ועל כך הורחקתי מהמליאה.

משה אבוטבול: אבל אני מציע, אם כבר, להרחיק את בנט מהמליאה על משקל "הרוצה לשקר ירחיק עדותו".

משה אבוטבול: הפצע של הנוכלות והרמאות לא יגליד מהר.

משה אבוטבול: הציבור לא ישכח את זה, ובכל מקום שאנו מגיעים אליו, עם ציבורים שונים – דתיים, חילונים, מסורתיים, חרדים ודתיים לאומיים – כולם המומים ומזועזעים מהשקר והתרמית שעשה בנט לבוחריו ולמדינה ורצח את הדמוקרטיה, והוא הפך לשיחת היום, שלא יסולח, כי השם הרע שהוא הוציא לפוליטיקה עבר כל גבול, כפי שלא הכרנו מעולם.

איתן גינזבורג: תודה.

משה אבוטבול: והתהפך לגמרי – אני מסיים.

משה אבוטבול: זה בדיוק כמו שיגיע מישהו חרדי לשכנע להצביע לתנועה חרדית, ויום אחרי הבחירות יגלח את זקנו ופאותיו ויסיר את הכיפה, ויאמר לבוחריו: תתרגלו ללוק החדש שלי – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – וישתמש במנדט להצביע בכנסת נגד כל דעותיהם והשקפותיהם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: לסיום, רק מי שבעל נפש מוסרית מבין את הכאב העצום בתרמית הפוליטית הגדולה ביותר במדינת ישראל מאז קיומה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מנסור עבאס, ואם הוא לא יהיה – סליחה; אחריו – חבר הכנסת אבי מעוז, ואחריו – חבר הכנסת מנסור עבאס.

דוד אמסלם: התכוונת: ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אענה, קודם כול, בקצרה, לשר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: בקצרה זה כבר טוב.

דוד אמסלם: אני הבנתי ששר האוצר רוצה לקצץ את דמי האבטלה לכל מי שקיבל את רשת הביטחון.

דוד אמסלם: האמת היא שהוא צודק.

דוד אמסלם: איך תממנו עוד 30 עובדים זרים פה בכנסת, 30, לא פחות ולא יותר?

דוד אמסלם: 26 – – –

חמד עמאר: אנחנו לא מקצצים שום דבר – אנחנו נותנים; נותנים 1.7 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: 26 שרים על 54 חברי כנסת.

דוד אמסלם: בקיצור, אתם מושחתים ברמה הכי גבוהה שאני מכיר.

דוד אמסלם: לא היה דבר כזה בתולדות המדינה.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: על מי בעצם הממשלה הזאת נשענת?

דוד אמסלם: חמד עמאר, השר חמד עמאר, כבוד השר, בוא תקשיב על מי הם נשענים, ועל מי אתה.

דוד אמסלם: אתה נהיית שר, בזכות מי?

דוד אמסלם: אני אספר לך.

דוד אמסלם: בעצם בזכות מנסור עבאס ומפלגתו.

דוד אמסלם: ראיתי בטלוויזיה לפני יומיים ריאיון, עם מי?

דוד אמסלם: עם ווליד טאהא, והוא אומר כך – דרך אגב, בזכותו אתה שר, למה?

דוד אמסלם: אתם קיבלתם 60 – – –

חמד עמאר: בוא אני אתקן אותך:

חמד עמאר: אנחנו בזכות ביבי נתניהו, שניהל איתם משא ומתן לפני שאף אחד לא דיבר איתם.

חמד עמאר: לפני שאף אחד לא דיבר איתם.

דוד אמסלם: לא, רק שנייה.

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: לא להפריע.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, הוא מפריע לי.

איתן גינזבורג: אני סומך עליך.

חמד עמאר: אני עונה לך.

חמד עמאר: אתה פונה אליי – אני עונה לך.

איתן גינזבורג: פנית אליו.

חמד עמאר: אני לא מפריע לך.

דוד אמסלם: אתם קיבלתם, הממשלה הזו קיבלה – – –

חמד עמאר: בזכות ביבי נתניהו, שישב איתם.

איתן גינזבורג: אבל אדוני, אדוני השר, אתה כבר שר עכשיו.

דוד אמסלם: הממשלה קיבלה 60 קולות בכנסת.

דוד אמסלם: 60 חברי כנסת הצביעו עבורה.

דוד אמסלם: אם ווליד טאהא לא היה מצביע אתה לא היית היום שר, ובוודאי לא בנט, ובוודאי לא לפיד, ואף אחד מכאן.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להגיד לך, אדוני שר הביטחון, מי מינה אותך לשר הביטחון.

דוד אמסלם: ווליד טאהא, מה הוא אומר?

דוד אמסלם: "מי נתן להם את הזכות להגדיר את מי שהם רוצים כמחבל או להגדיר את מי שהם רוצים כטרוריסט?

דוד אמסלם: " דרך אגב, אני מצטט: "יש לנו הגדרות שהפירוש שלהן יותר מדויק מהגדרותיהם.

דוד אמסלם: אני אומר, קודם כול", כל "אלו שבבתי הסוהר הם אסירי חופש.

דוד אמסלם: והם אסירי מצפון ואסירים אידיאולוגיים.

דוד אמסלם: הם משלמים בשנות חייהם למען סוגייתנו הפלסטינית הצודקת"; "העיתונאי היהודי משתמש במושג שהוא באמת מאמין בו.

דוד אמסלם: בנקודת המבט שלנו, התנועה האסלאמית, לדעת בני המגזר שלנו" – תקשיבו טוב, השר חמד עמאר, מה אומר חבר שלך ששם אותך כשר – "המחבל הוא זה שכובש את העם האחר, והמפגע הוא זה שהורג את העם האחר, והטרוריסט הוא זה שמציב מחסומים בין כפרים וערים פלסטיניות ומקשה את פרנסתם.

דוד אמסלם: המחבל הוא זה שעושק אדמה ובונה מחסומים.

דוד אמסלם: הערבוב הזה במושגים לא מעניין אותנו"; אבל השימוש בו נגד ד"ר מנסור עבאס "כאילו הוא אדם בוגדני – – –"

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד אמסלם: אני מקריא.

דוד אמסלם: אמרתי, הוא הפריע לי.

איתן גינזבורג: מה זה אמרת?

דוד אמסלם: וחשוב מכך, אני מפנה אתכם לבדוק, חברי הכנסת של רע"מ – "האסיר המשוחרר עבד אל-מאלכ דהאמשה אבו יחיא היה הראשון" שבעצם דאגו לאסירי החופש של בתי הסוהר.

דוד אמסלם: מה אני רוצה להגיד לך, אדוני שר הביטחון?

דוד אמסלם: תתבייש לך.

דוד אמסלם: אתה מבזה את כל חיילי צה"ל.

דוד אמסלם: תבין טוב, כל תומכי הטרור האלה מינו אותך לשר הביטחון, ותבין מה הם חושבים על החיילים שאתה אחראי עליהם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דודי אמסלם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מנסור עבאס, ואם לא יהיה כאן – חבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעבר הרחוק המדינה סערה סביב סוגיית מיהו יהודי.

אבי מעוז: היום צריך לפתוח בשאלה מיהו ציוני.

אבי מעוז: תחיית השפה העברית, לשון הקודש, הייתה למרכיב משמעותי בתהליך התחייה של עם ישראל ובראשית דרכה של התנועה הציונית.

אבי מעוז: האם מי שמעוות את השפה העברית ומסרס אותה וממציא אותיות שבורות, א-מגדריות, דוחף נקודות לאמצע המילים ומבלבל בכוונה בין זכר לנקבה הוא ציוני?

אבי מעוז: האם מי שמרכיב ממשלה המבוססת על מפלגה לא ציונית כמו מרצ ועל מפלגה אנטי-ציונית כמו רע"מ הוא ציוני?

אבי מעוז: האם מי שמוכרים את כל האידיאולוגיה הציונית שלכאורה דגלו בה בעבור ג'ובים ותארים הם ציונים?

אבי מעוז: האם מי ששואף לרוקן את זהותה של מדינת ישראל מכל תוכן יהודי ממלכתי ופועל לפגוע במעמד הרבנות הראשית לישראל, בכשרות הממלכתית ובגיור הממלכתי הוא ציוני?

אבי מעוז: ולעומת זאת, אדוני היושב-ראש, האם מי שמתפללים שלוש פעמים ביום "ותחזינה עינינו בשובך לציון" הם אינם ציונים?

אבי מעוז: האם מי שנאבקים על כך שהעם היושב בציון יאכל כשר, שהגיור בישראל יהיה ממלכתי ושבמרחב הציבורי יתמעט חילול השבת הם אינם ציונים?

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, לפני ארבעה ימים נפטר אליהו קרפל, זיכרונו לברכה, ההרוג השלישי באסון הקריסה של חסידות קרלין שבפסגת זאב.

אבי מעוז: אני רוצה בהזדמנות זו לשלוח לאדמו"ר מקרלין ולכל החסידים את תנחומיי על האסון הנורא.

אבי מעוז: מאז נפילת הקומוניזם החל האדמו"ר מקרלין, ובעקבותיו חסידות קרלין, לפעול במדינות חבר העמים ולחזק ולחבר את היהודים ליהדות שם.

אבי מעוז: במסגרת מוסדות החסידות, כמו "לציון ברינה", של החסידות, עלו לארץ קרוב ל-1,000 נערים, שהשתלבו בכל רחבי החברה הישראלית – בצבא, בהייטק ועוד – והכול למען קיבוץ גלויות ויישוב הארץ.

אבי מעוז: אליהו ז"ל עלה כנער במסגרת זו מלבוב שבאוקראינה, ובעקבות כך הוא התקרב לחסידות ולאדמו"ר והפך להיות אישיות מופלאה של חסד ויראת שמיים.

אבי מעוז: ידידי הרב משה וייס, שהיה האב המאמץ של אליהו ז"ל, היה שותף להעלאת מאות נערים יהודים כמוהו ממדינות חבר העמים לארץ.

אבי מעוז: האם אדם כזה פחות ציוני מכל אלו שמתנשאים על הציבור החרדי ומקימים ממשלה עם מי שרוצים לזרוק את החרדים למזבלה?

אבי מעוז: הגיע הזמן להפסיק עם עיוות המושגים ועם הנדוסי התודעה הללו.

אבי מעוז: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: האמת שהיה לי איזה נושא שרציתי לדבר עליו, אבל כשאתה יושב פה ומנהל את הישיבה לידי אני לא יכול שלא להעלות בזיכרוני את האירוע שהיה לפני שנה, כשאתה היית יושב-ראש הוועדה המסדרת ואנחנו היינו איתכם בהסכם קואליציוני, עם כחול לבן, ובעצם אתה הובלת את כל החקיקה שאפשרה את הקמת הממשלה הפריטטית, ולמעשה היום משתמשים בה גם.

יואב קיש: אני, אתה יודע, לא הייתי מאלה שאז תקפו אותך, ולא הייתי מאלה, מה שנקרא – מותג ציורי – שהקיזו את דמך אז בוועדה.

יואב קיש: ואני זוכר את עצמי יושב שם בחדר, ורואה את שידורי 99, ואני אומר: מה עושים לו, איך החבר'ה של יש עתיד נכנסים בו?

יואב קיש: איזה דברים אומרים לו? איך הוא מתמודד עם כל השנאה וכל גועל הנפש הזה?

יואב קיש: דיברנו עכשיו על שיח חדש שאולי יהיה פה.

יואב קיש: בקיצור, אני ראיתי את גועל הנפש הזה ולא קינאתי בך, ואמרתי: ואללה, הוא עושה את העבודה של המפלגה שלו, של הסיעה שלו.

יואב קיש: זה מה שסוכם, וזהו.

איתן גינזבורג: לפחות עמדתי בכבוד.

יואב קיש: עמדת בכבוד.

יואב קיש: ואני אומר לך במידה מסוימת שהייתה לי הרגשה, שאתה הרגשת אותה בכל הכוח, ואני הרגשתי אותה בעשירית, אני לא יודע מה, של – עכשיו, מה קרה עכשיו?

יואב קיש: אותם חברי כנסת שהשתלחו בך בפראות, בשחצנות, ביוהרה, בגועל נפש, באים אליך עכשיו ומקימים יחד איתך קואליציה שנשענת בדיוק – אתה יודע מה?

יואב קיש: סליחה, לא בדיוק על אותן רגליים, כי הם עושים מה שנקרא "הכפל": זה כבר לא חוק נורבגי קטן – זה חוק נורבגי מוכפל, גדול.

איתן גינזבורג: לא צריך להגזים.

יואב קיש: בוא, כמעט לא נשארו שרים שיהיו פה במליאה, שיבואו כחברי כנסת, אולי אחד לסיעה.

יואב קיש: זה חוק נורבגי – – –

יצחק פינדרוס: יש פה שר?

יואב קיש: כן.

איתן גינזבורג: השר עמאר נמצא כאן.

יואב קיש: השר חמד עמאר נמצא איתנו.

איתן גינזבורג: אבל יישר כוח על הערנות, חבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: זה חשוב מאוד להיות ערני גם בשעה הזו.

יואב קיש: זה הזכיר לו, כי דיברנו על שרים.

יואב קיש: אז אני אומר: כמעט אין שרים שיישארו חברי כנסת, בוודאי מיעוט קטן ביותר, אולי רק ראשי הסיעות של הקואליציה.

יואב קיש: אבל תראו את ההתנהלות הבאמת-גועלית של אותם חברי אופוזיציה דאז, חברי יש עתיד, חברי מרצ, חברי העבודה, שתקפו את חברם לקואליציה מכחול לבן, חבר הכנסת איתן גינזבורג, שמנהל את הישיבה כרגע, ואחרי ההתנהגות חסרת הרסן הזו הם באים עכשיו, מחבקים אותו חיבוק דוב, ואת אותם חוקים שעליהם הם תקפו אותו – הם מגדילים.

יואב קיש: וכמו שאמרתי, גם בנורבגי וגם בחוק החילופין הם מוסיפים עוד סעיפים ומתפלפלים.

יואב קיש: ואיך אז – אני חושב שזה היה חבר הכנסת לפיד שקרא לחוק הזה "ברית בין גנבים".

יואב קיש: הוא אמר: אני, כשאני אקים קואליציה, זה לעולם לא יהיה.

יואב קיש: אז ראינו איך הם עושים יותר.

יואב קיש: אז כל הדברים שלהם – אני אומר את זה פה, ואני אומר את זה כי זו האמת.

איתן גינזבורג: תודה.

יואב קיש: הם פשוט שקרנים, זו האמת הפשוטה.

יואב קיש: והיחיד בקואליציה הזו, אני אומר, שאכן עמד במילה שלו – אני מסיים – היחיד שאכן עמד במילה שלו גם בממשלה הקודמת, גם בממשלה הזו – מגיע לכם שאפו, לפחות על היושרה הזו, לסיעת כחול לבן.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: במקרה אחר הייתי מבקש ממך להרחיב בנושא הזה, אבל קצרה היריעה.

משה אבוטבול: – – –

איתן גינזבורג: לא, אנחנו לא מוחאים כפיים במליאה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פרוש.

יואב קיש: אבל האמת שדיברתי מדם ליבי, שזה דם ליבך.

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פרוש, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת שמחה רוטמן.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לאדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו דנים בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון 225), ואם נתרגם את זה בקצרה: הכנסת מתבקשת להאריך את מה שעזר לכל מה שהיה בנושא של החל"ת, חופשה ללא תשלום, בתקופת הקורונה.

מאיר פרוש: למי שהיה מאוד מאוד קשה – אני כסגן שר לא הייתי כל כך פעיל במליאה פה, ובפרט שאז הפעלתי את הנורבגי, אבל אני מבין שזה היה מאוד מאוד קשה בשעתו להעביר את ההצעה הזו בגלל שהייתה אופוזיציה בראשותו של יאיר לפיד, הבן של טומי; זה שאנחנו אומרים עליו "זה חליפתי" – הוא הוביל את האופוזיציה לדבר הזה.

מאיר פרוש: רק על דבר אחד אני מתפלא: חלק מהקמפיין שראש ממששת המנדטים נפתלי בנט ניהל היה שכאשר יהיו לו המושכות בידיים הוא יביא מזור לקורונה.

מאיר פרוש: הוא יגרום לכך שלא תהיה קורונה.

מאיר פרוש: הוא הוציא אפילו ספר מיוחד.

מאיר פרוש: אני מבין שכאשר מישהו התווכח ושאל אותו, הוא אמר: תסתכל בעמ' 122, אתה תראה שיש שם פתרון להפליא איך אני – רק תיתנו לי את האפשרות לפעול.

מאיר פרוש: אז קודם כול, רק לפני שבועיים הוא נהיה ראש ממששת המנדטים וכבר יש קורונה דרך נתב"ג.

מאיר פרוש: אני זוכר שפעם היה איזשהו סיפור על כך שלא עשו בדיקות קורונה, ואיך שהתקיפו את שרת התחבורה דאז מירי רגב.

מאיר פרוש: אז אני לא מבין איך בן אדם יכול להתקיף את הממשלה הקודמת על כך שהיא נכשלת בעניין הקורונה – ולא רק שהיא לא נכשלת, אלא היא הצליחה; הרי כל העולם כולו יודע לומר איך שישראל, מדינת ישראל, יצאה ראשונה, או הייתה מהראשונים שהצליחו להתגבר על נושא הקורונה.

מאיר פרוש: והינה, רק שבועיים ראש ממששת המנדטים, שבועיים, וכבר הקורונה – מיום ליום המספרים גדלים.

מאיר פרוש: איך לא מתביישים לבקש מאיתנו דחוף ועדה מסדרת ושנדון על זה מהר כדי שזה יגיע עם פטור מחובת הנחה.

מאיר פרוש: תדונו מהר, כדי שנוכל להאריך את החוק שאתם הבאתם.

מאיר פרוש: כאשר הקורונה מתפרצת, לפחות שיהיה לנו גיבוי, שנוכל לתת את כל ההטבות לאלה שבאמת מגיע.

מאיר פרוש: מסכנים אלה, מה הם אשמים שראש ממששת המנדטים נהיה ראש ממשלה ושהוא לא יודע איך להסתדר עם הדבר הזה – לא הוא ולא ניצן הורוביץ.

מאיר פרוש: אז אני מתפלא על הירידה במוסריות, על איך אפשר לבוא היום ולבקש מאיתנו:

מאיר פרוש: תעבירו לנו את החוק הזה; עם זה אנחנו נוכל לחיות, לנשום קצת כאשר הקורונה מתפרצת והולכת.

מאיר פרוש: בושה.

מאיר פרוש: בושה על התנהלות כזאת.

מאיר פרוש: בושה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מאיר פרוש: ראש ממששת המנדטים.

שמחה רוטמן: ממששת.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני.

שמחה רוטמן: שלום אדוני היושב-ראש, ברכות – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שמחה רוטמן: – – על המינוי.

שמחה רוטמן: הוא זמני, אני מקווה.

שמחה רוטמן: אני לא יודע לאחל – זמני, קבוע; זה מן הסתם תלוי בהרכב קואליציה–אופוזיציה, אני לא יודע.

איתן גינזבורג: פשוט תברך.

שמחה רוטמן: אני מברך.

איתן גינזבורג: זהו.

שמחה רוטמן: אמרתי: ברכות.

איתן גינזבורג: גם אם זמני, גם אם קבוע.

איתן גינזבורג: עכשיו אנחנו – – –

שמחה רוטמן: אין יותר קבוע מזמני.

שמחה רוטמן: אז אני באמת רציתי לתהות, אולי – אני קצת חלש בתאריכים.

שמחה רוטמן: כמה ימים חלפו מאז הוקמה הממשלה, שקרא לה חבר הכנסת פרוש "ממששת המנדטים", מאז הוקמה הממשלה?

שמחה רוטמן: אני לא ממש נעול כמה ימים וכמה ישיבות ממשלה כבר התקיימו.

שמחה רוטמן: אבל אני – רגע, לא אמור להיות שר כשח"כ מדבר?

יוליה מלינובסקי: הוא פה.

יוליה מלינובסקי: הוא פה, אל תדאג.

שמחה רוטמן: איפה הוא?

יוליה מלינובסקי: זה בסדר.

יוליה מלינובסקי: אתה לא – – –

שמחה רוטמן: שנייה, שנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת, השר עמאר – –

שמחה רוטמן: טוב, לא ראיתי אותו.

איתן גינזבורג: – – הוא לא דנידין, הוא פשוט נוכח פה.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

איתן גינזבורג: ניצב – –

שמחה רוטמן: לא ראיתי.

איתן גינזבורג: – – במרכז המליאה, בגאון.

יוליה מלינובסקי: – – – חבר הכנסת רוטמן, הכול טוב.

שמחה רוטמן: הכול טוב, מותר לשאול.

יוליה מלינובסקי: לא, לא, גם מותר להסתכל.

שמחה רוטמן: בנחת.

שמחה רוטמן: בנחת.

שמחה רוטמן: לא ראיתי אותו.

חמד עמאר: מי שואל – – –

יוליה מלינובסקי: אתה גם כן – – –

שמחה רוטמן: הכול בסדר.

חמד עמאר: מי שואל עליי, מי?

שמחה רוטמן: אני.

איתן גינזבורג: מי לא?

חמד עמאר: במה אני יכול לעזור לך?

חמד עמאר: מה?

שמחה רוטמן: מאחר שאני שואל על הממשלה – – –

איתן גינזבורג: השר עמאר, מי לא שואל?

חמד עמאר: – – – אני אבוא ואשב כאן, כי אני אשמע אותך יותר טוב.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

חמד עמאר: אני אשמע אותך יותר טוב.

שמחה רוטמן: מאחר שאני שואל על הממשלה, כמה ימים חלפו מאז הקמתה וכמה ישיבות ממשלה התקיימו – –

חמד עמאר: תעשה את החישוב.

שמחה רוטמן: – – מאז שהבטיח – –

חמד עמאר: מ-13 בחודש עד היום, תעשה חישוב.

שמחה רוטמן: – – נפתלי בנט שהנושא שיעלה ביומה הראשון של הממשלה יהיה הסדרת ההתיישבות הצעירה.

שמחה רוטמן: עכשיו, לא זו בלבד שהוא הבטיח את זה, עבר כאן בכנסת – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – – הוא יאשר.

שמחה רוטמן: הוא יאשר.

מיכל מרים וולדיגר: הוא יאשר.

שמחה רוטמן: עבר כאן, בכנסת, חוק להסדרת ההתיישבות הצעירה.

שמחה רוטמן: הוא עבר בקריאה טרומית, ומאז, למרות שהוועדה המסדרת נמצאת בידיים של מפלגת ימינה, שלכאורה הדבר הזה היה אמור להיות במצעה, שוב ושוב התקיימו ישיבות ארוכות, פיליבסטרים אין-סופיים.

שמחה רוטמן: אני אפילו לא מדבר על ההתנהלות בחדר הוועדה – אפשר לדבר עליה הרבה, על התנהגותה של יושבת-הראש.

שמחה רוטמן: היא לא מעלה להצבעה קביעת ועדה שתדון בחוק להסדרת ההתיישבות הצעירה, ואני מתפלא, כי אני חושב, למיטב זיכרוני, שגם חברי כנסת מסיעתו של כבוד השר חתומים על החוק הזה של הסדרת ההתיישבות הצעירה.

שמחה רוטמן: מדוע אתם לא דורשים גם שראש הממשלה נפתלי בנט ימלא את הבטחתו וינהל דיון ויכשיר את זה בממשלה.

שמחה רוטמן: ואם הוא לא מכשיר את זה בממשלה, לפחות שיקדם את הצעת החוק.

יצחק פינדרוס: – – – אם ימלא את הבטחתו – – –

שמחה רוטמן: זהו, אם הוא יקיים את הבטחתו, הוא לא יהיה ראש ממשלה.

שמחה רוטמן: זהו, בדיוק.

שמחה רוטמן: אז האמת היא שזו נקודה באמת באמת עדינה.

שמחה רוטמן: מאוד מאוד קשה לבקש מנפתלי בנט שיקיים הבטחות כי אז ממילא הוא מייד מפסיק להיות ראש ממשלה.

שמחה רוטמן: אבל אולי בזמן הביניים הקצר, ממתי שהוא יקיים את הבטחתו ועד שלא יהיה ראש ממשלה, הוא גם יכשיר את ההתיישבות הצעירה, יקדם את החוק וישחרר את יושבת-ראש הוועדה המסדרת עידית סילמן, שהדבר מונח על שולחנה – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שמחה רוטמן: – – כבר זמן רב, והיא פשוט לא קובעת ועדה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אני מבקש מכאן שהנושא יקודם במהרה.

שמחה רוטמן: ואני בטוח שכבודו ישתמש במעמדו החדש כסגן יושב-ראש הכנסת – –

איתן גינזבורג: אני – – –

שמחה רוטמן: – – לדחוף ולחזק את הסדרת ההתיישבות הצעירה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת רוטמן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר, ואם הוא לא יגיע – חברת הכנסת מירב בן ארי.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

איתן גינזבורג: אדוני, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, קודם כול בהצלחה בתפקידך החדש-ישן הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אוריאל בוסו: אנחנו מכירים אותך מהקדנציה הקודמת.

אוריאל בוסו: ראינו אותך, בהמשך למה שדיברו, גם בוועדה המסדרת, ואתה יודע גם לנהל קואליציה וגם אופוזיציה ולתת את הזכויות לכל אחד ואחד.

אוריאל בוסו: מסתבר שכשרוצים אפשר אחרת.

אוריאל בוסו: ממך יראו וגם ילמדו.

אוריאל בוסו: אבל כשאזרחי ישראל מסתכלים עלינו כרגע ומבינים שזה מעין פיליבסטר, קואליציה–אופוזיציה, הם צריכים לדעת שאנחנו מתעסקים בדברים החשובים, האמיתיים, שאכפת לנו וכואב לנו, ואנחנו מניחים בפני השרים, הוועדות, חברי הכנסת מהקואליציה שבידם לפעול.

אוריאל בוסו: ואני רוצה להעלות הערב נקודה אחת: ילדי החינוך המיוחד שמבקשים לקבוע תור במרכז להתפתחות הילד מחכים בתור כמעט שנה בימים הללו, בגלל חוסר בקלינאי ובקלינאיות תקשורת.

אוריאל בוסו: פשוט יש חוסר בקלינאי תקשורת.

אוריאל בוסו: זה מקצוע שמאוד קשה ללמוד אותו, ארוך, עם השקעה רבה – ויש חוסר ואין פעולה ממשית ואמיתית שנעשית.

אוריאל בוסו: לדעתי זה בשילוב של משרד הבריאות ביחד עם משרד החינוך.

אוריאל בוסו: ילדי החינוך המיוחד שזקוקים לכך – הרי מי בסך הכול בסוף צריך ללכת בשביל לתת להם את הקדמה.

אוריאל בוסו: הוא בהתחלה מתחיל בכיתה משולבת, ולאחר מכן בכיתה קטנה.

אוריאל בוסו: ואם אתה לא נותן לו את הכלים הנכונים בשנים הראשונות, כשהוא עדיין צעיר, אתה גורר אותו וחותם עליו לאורך שנים כנבדל מכל החברה.

אוריאל בוסו: ולכן אני קורא גם לשרת החינוך ולשר הבריאות לפעול ביחד ולראות איך פותרים את המשבר הזה.

אוריאל בוסו: לא יכול להיות שילד מבקש לגשת למרכז התפתחות הילד, לקבוע תור, לפעמים בשביל לדעת לאיזו כיתה ולאיזו קבוצה הוא אמור להיות משובץ, ולוקח לו כמעט שנה רק לקבל את האבחנה הראשונית הזאת, כדי שיהיו להורים את הכלים לדעת באיזה גן הוא צריך להיות, מה הסגנון, כמה ילדים, מה הבעיות שיש לו, איך מאבחנים אותו.

אוריאל בוסו: וזה משליך גם על הילד, גם על הבית ועל כל הקדמה.

אוריאל בוסו: לכן אני אומר, חבר'ה, שרים, חברי כנסת, קואליציה, אופוזיציה, תסתכלו על הדברים החשובים ותציפו אותם – ביחד עם שר האוצר, אם צריך לתת לזה כסף בשביל לסייע לאותם ילדים שאין להם קול אמיתי לזעוק.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני, חבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

רגע, אתה צריך לקחת מקדם הגבהה.

איתן גינזבורג: אני רק עדכנתי אותך בזכויות שניצבות בפניך מול הבמה.

אני רוצה, קודם כול, לברך אותך, אדוני היושב-ראש, שיהיה לך בהצלחה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אני לא יודע לכמה זמן אתה מתכנן את זה, אבל בכל מקרה אני מאחל לך בהצלחה, ואני חושב שאתה ראוי לתפקיד הזה וגם לתפקידים נוספים, אם זה היה תלוי בי.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: והינה, השניות הללו יהיו על חשבוני, ומעכשיו – על חשבונך.

עכשיו מתחילה העסקה.

אדוני היושב-ראש, אתה יודע שפי וליבי שווים.

אני חושב שהכרנו תקופה ארוכה כמעט יום-יום בתקופת הקורונה – היית יושב-ראש ועדת הכנסת, אני הייתי יושב-ראש ועדת חוקה.

הצביעות זה הדבר שהכי משגע אותי, והצביעות היא לפעמים גם לקחת משהו שקיים ולמנף אותו על דבר שלא התחיל להיות קיים.

יש בעיות שוביניזם במדינת ישראל.

אגב, הן לא כל כך בציבור החרדי – אולי בכלל לא, ואפילו פחות מהממוצע, כמו שגם יש הרבה פחות מהממוצע רציחות של נשים בתוך המשפחה או דברים מהסוג הזה, אבל לא ניכנס כרגע לפן הסוציולוגי של העניין הזה.

לפעמים לוקחים משהו אמיתי ונכון ומשתמשים בו לשקר גס.

ועל מה אני מדבר?

יש קמפיין מתוקשר היטב, שלפיו כביכול הבעיות שעושה האופוזיציה בוועדה המסדרת ליושבת-ראש הקואליציה, שהיא גם יושבת-ראש הוועדה, הן רק בגלל שהיא אישה.

ואני לא יודע, לא זכור לי שהשתניתי – לא אני ולא חבריי – בתקופה האחרונה.

ישבנו ביחד, היו חברות ועדה, קארין אלהרר ואחרות – אף אחת מהן לא הרגישה אף פעם איזושהי התייחסות פחות טובה.

זה נכון, תפקיד של יושב-ראש ועדה מסדרת ימים ספורים אחרי הקמת ממשלה, כשהממשלה באה בדורסנות ושולחת אותה לעמוד בחזית – יש לו מחיר.

זה נכון, אבל מה הקשר בין זה לבין זה שהיא אישה?

מי מנסה לעשות מזה משהו?

גם אם היה לי ספק אם זה נכון או לא, אדוני היושב-ראש – היום כשראיתי את הצעת חוק הדיינים הבנתי איך לוקחים חוק שנקרא ייצוג הולם ועושים בו שימוש פוליטי כדי לעשות ייצוג לא הולם.

באים ואומרים, בתרגיל מתמטי – כי הייתה להם בעיה שהבטיחו לשרה אחת ולשרה שנייה, ועכשיו הבטיחו לחברת כנסת שלישית, וזה עלול לא להסתדר – –

משה ארבל: אבל זו הבטחה ליבתית?

– – אז הולכים, ובהבטחה ליבתית – תודה, משה – הם הולכים ונתפסים על מה?

על כביכול חוק ייצוג הולם – שנולד כי?

כדי למנוע אפליה של נשים.

שימוש ציני, קר, לא מכובד, שמראה – אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסיים, כמובן – –

איתן גינזבורג: בדיוק.

– – שמראה לנו שפיהם וליבם אינם שווים.

וכל הטיעונים האלה שהאופוזיציה מקשה על יושבת-ראש הוועדה רק בשל היותה אישה הם שקר גס, לא יכופר, לנוכלים, לרמאים האלה, שיושבים בחדרי-חדרים ובודקים איך אפשר להכניס את האנשים מהמפלגות המסוימות דרך ייצוג הולם של נשים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

תתביישו לכם, מנצלי נשים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן גינזבורג: ואם היא לא תהיה נוכחת, אז חברת הכנסת גלית – היא נמצאת כאן.

איתן גינזבורג: סליחה.

משה ארבל: היא רגילה שהשמאל מתעלם ממנה.

איתן גינזבורג: חס וחלילה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כפי שהבטחתי, אנחנו בשיעור בפרקים על אותה כת שנכנסה לוועדת חוקה הערב.

יצחק פינדרוס: אז אני עובר לפרק של האמת והשקר, כפי שאמרו קודמיי.

יצחק פינדרוס: אז נתחיל קודם כול עם אקטואליה, אדוני היושב-ראש, ואני, כמו קודמיי, חייב לומר שזה באמת משעשע לראות את אותם אנשים שהסבירו על בזבוז כספי הציבור ועל הנוכלות והנבזות ועל השקר ועל הגנבה, והיום באים ומגינים.

יצחק פינדרוס: והם לא שומעים מאיתנו שהם באים ומבזבזים כסף, הם לא שומעים את אותם משפטים, כי אין לנו את הצביעות הזאת לבוא ולעשות את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: הם שומעים מאיתנו על התנהלות: תנו לנו לדבר, תנו לנו לעשות את עבודתנו, אבל את הצביעות – אבל אני חייב לומר לך, זה אולי חדש לך, אבל לנו זה לא חדש, יש שוני בין מה שקרה אז למה שקורה היום.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, לפני שנה, כשזה קרה והיו דיונים על החוקים האלה, הייתה מקהלה תקשורתית ששירתה את האופוזיציה אז בלהסביר כמה היו מושחתים וכמה הלכו לברית של גנבים.

יצחק פינדרוס: הפעם, ראה זה פלא, אני שומע היום, אפילו פה בערוץ הכנסת, את נדב אלימלך אומר בתמימות כזאת: מה, אתם לא מבינים שחייבים את החוק הנורבגי?

יצחק פינדרוס: השרים ישבו בשבוע שעבר כל הלילה במשכן.

יצחק פינדרוס: בא לי להוציא את ההקלטה מלפני שנה, כשתקפו אותנו על אותם חוקים, ולחזור.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה לחזור לעניין, כי נשארה לי בדיוק דקה וחצי לעניין שלשמו התכנסתי.

יצחק פינדרוס: התנועה השקרנית הזאת – וזאת הסיבה – מדברת כל היום ואומרת לנו מוסר על חורבן בית המקדש ועל שנאת חינם.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם אתה ואזרחי ישראל יודעים – זאת התנועה היחידה שאומרת שהיא לא רוצה בכלל שייבנה בית המקדש; אז מה אכפת לכם, מה אכפת לכם שנאת חינם?

יצחק פינדרוס: דבר ראשון.

יצחק פינדרוס: דבר שני, התנועה המעניינת הזאת אומרת עוד משהו: שהיא, רחמנא ליצלן, לא מאמינה בכלל בתורה מסיני.

יצחק פינדרוס: אז בכלל למה צריך לעשות "ואהבת לרעך כמוך"?

יצחק פינדרוס: אם "שמור את יום השבת לקדשו" לא צריך, אז "ואהבת לרעך כמוך" לא צריך.

יצחק פינדרוס: טול קורה מבין עיניך.

יצחק פינדרוס: חבורת שקרנים.

יצחק פינדרוס: אנחנו נגלה את המסכה שלהם לאזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: היא לא תנועה יהודית.

יצחק פינדרוס: אין לי בעיה עם מנסור עבאס, אין לי בעיה עם אחמד טיבי, אין לי בעיה עם יאיר לפיד, עם השקרנים האלה יש לי בעיה.

יצחק פינדרוס: תגידו את האמת: אין לכם שום עניין בהמשך קיומו של העם היהודי.

יצחק פינדרוס: בטח אין לכם עניין בקיומו של העם היהודי בארץ ישראל, כי אתם לא מאמינים בתנועה הציונית, ואין לכם עניין עם תורת משה, כי אתם לא מאמינים בו.

יצחק פינדרוס: אז תפסיקו להטיף לנו, ובעזרת השם, השקר בסוף יתגלה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, ואם היא לא תגיע – חבר הכנסת יעקב מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, יש שר במליאה?

איתן גינזבורג: השר עמאר.

אורלי לוי אבקסיס: לא יושב בשולחן, חמד?

חמד עמאר: – – –

אורלי לוי אבקסיס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על כמה נושאים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתחיל באחד, שהוא כמובן קשור מאוד להצעת החוק שאנחנו עתידים להצביע עליה.

אורלי לוי אבקסיס: ברצוני להזכיר לכמה אנשים שכשהתחילה המגפה ונסגרו בתי עסק והחליטו על עבודה מאוד מצומצמת, על כך שלא יהיו התקהלויות, על יציאת עובדים לחל"ת גם כדי להקל על המעסיקים וגם כדי להבטיח – אני חושבת ששר האוצר ישראל כץ לקח פה החלטה חשובה ביותר שנתנה מעין רשת ביטחון לכל אותם עובדים ועובדות שמצאו את עצמם מול שוקת שבורה במציאות בלתי נתפסת, בהפתעה שהייתה באמת מכה עולמית.

אורלי לוי אבקסיס: וההתמודדות הזאת – חלק מאותם אנשים שהרבה פעמים מדברים על הגנה על עובדים, על היכולת לקבל קצבאות, על החשיבות של רשתות ביטחון סוציאליות, מצאו את עצמם תוקפים את הממשלה על כך שהייתה מספיק אחראית גם כדי להבטיח שלא תהיינה יותר מדי הדבקות ומצד שני להבטיח את הקיום המינימלי של משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו מגלים שבעקבות מינוי של שר אוצר חדש – אני לא יודעת כמה שרי אוצר יש לנו באוצר; אם אתה יכול לתקן אותי, כמה שרי אוצר יש לנו היום?

איתן גינזבורג: שר אוצר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה זה השר השני במשרד האוצר?

איתן גינזבורג: את יכולה לשאול את השר – אם הוא ירצה, ישיב לך.

אורלי לוי אבקסיס: השר חמד עמאר, אתה שר אוצר?

איתן גינזבורג: אם כי אני חייב לומר שגם בממשלה הקודמת היה שר – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא היו שני שרי אוצר, אל תתבלבל.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני וגם אתה היינו שם – –

איתן גינזבורג: למה?

איתן גינזבורג: היה שר.

אורלי לוי אבקסיס: – – יש הבדל בין שר לבין סגן שר לבין שני שרים באותו משרד תחת אותו טייטל.

איתן גינזבורג: אבל השר – – – ולא סגן שר.

איתן גינזבורג: לא?

איתן גינזבורג: אני צודק?

אורלי לוי אבקסיס: לא, היה סגן שר.

אורלי לוי אבקסיס: איציק כהן היה סגן שר.

איתן גינזבורג: לדעתי הוא היה שר במשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: לא היו – אני חושבת – מאז הקמת המדינה ועד היום שני שרי אוצר.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, השאלה היא כזאת: האם אחד מתעסק ברזולוציות ואחד ככה, מלמעלה?

אורלי לוי אבקסיס: האם אחד לומד את החוקים ואחד לא?

אורלי לוי אבקסיס: אף פעם לא היו שני שרי אוצר בתקופה מקבילה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת: למה?

איתן גינזבורג: היה גם מאיר שטרית.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: שני שרי אוצר במקביל, שני שרים בתוך משרד אוצר – – –

איתן גינזבורג: גברתי, זה שר אוצר אחד ושר במשרד האוצר.

איתן גינזבורג: כמו שר במשרד הביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה אומר, אני אבדוק זאת, אבל לי זה נראה קצת תמוה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מעבר לסיפור הזה, שני שרי אוצר, ואף אחד מהם לא הרים את הדגל הזה של מה שקורה – – –

משה ארבל: הוא בסך הכול צריך בודק'ה.

משה ארבל: שיהיה מאבטח בחוץ.

משה ארבל: תפרגני.

אורלי לוי אבקסיס: עזוב, אני לא אלך לשם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל שני שרי אוצר, ואף אחד לא חשב מה קורה עם אותן משפחות שנשארו מחוץ למעגל התעסוקה, ויש להן תשלומי משכנתה, ויש להן ילדים בגיל הרך.

אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על האימהות החד-הוריות, שנאלצות גם לשלם שכר דירה וגם להחזיק ילדים בגיל הרך וגם נמצאות במצב שבו אנחנו – – –

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: – – – ארבעה ראשי ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: גם נכון.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שרוב הזמן הלך פה על הערות ביניים.

איתן גינזבורג: לא רוב הזמן.

איתן גינזבורג: הוספתי לך אותו.

איתן גינזבורג: הוספתי לך אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אנסה לסכם במשפט או שניים.

איתן גינזבורג: לא, במשפט אחד, גברתי.

איתן גינזבורג: אנחנו עומדים בזמנים.

איתן גינזבורג: מכיוון שאתם מבקשים את הזמן שלכם אז גם אני צריך להקפיד על הזמן שלך.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר יש שני שרים במשרד האוצר ואף אחד מהם לא מבין את הקושי של משפחה להחזיק את הראש מעל המים במצב שבו שוק התעסוקה עדיין לא חזר לעצמו, במקום לעשות איזשהו מדרוג מסוים כדי שאנשים יוכלו לצאת לעבודה – מה אומרים היום לאם חד-הורית עם שני תארים?

אורלי לוי אבקסיס: לכי תעבדי במלצרות.

אורלי לוי אבקסיס: מי ישלם לה את הבייביסיטר?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אני אימא לילדים קטנים, אני יודעת מה זה בייביסיטר בשעות המאוחרות.

אורלי לוי אבקסיס: לעבוד במלצרות ולשלם יותר לבייביסיטר – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: – – אתם קצת מנותקים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת וליד טאהא, ואחריו – חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ואני רוצה לומר "מכובדי השר" – הוא קיים?

איתן גינזבורג: הוא קיים.

איתן גינזבורג: יושב במקומו.

יעקב מרגי: איפה הוא?

איתן גינזבורג: פה, הינה, בשולחן הממשלה.

יעקב מרגי: חמד, איך לא ראיתי אותך?

יעקב מרגי: היית שם.

יעקב מרגי: חיפשתי אותו שם.

יעקב מרגי: אז הוא נמצא.

יעקב מרגי: מכובדי השר, קודם כול, תרשה לי לברך אותך – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: – – על המינוי היום לסגן יושב-ראש הכנסת.

איתן גינזבורג: הוספתי לך שניות עכשיו בגלל זה.

יעקב מרגי: לא, זה בסדר.

יעקב מרגי: אני תוהה, הרי אתה יודע שאי-אפשר לקחת ממני את הממלכתיות.

איתן גינזבורג: אין.

יעקב מרגי: בשבועיים האחרונים כסגן יושב-ראש הכנסת הרגשתי כמין איזה פחד.

יעקב מרגי: אמרתי שפחד זה לא בסיס לתוכנית עבודה.

איתן גינזבורג: אבל בוועדה קצת – – –

יעקב מרגי: בסדר, מותר לי.

יעקב מרגי: אני אופוזיציה, מה לעשות?

איתן גינזבורג: בהחלט.

יעקב מרגי: ממלכתי – נשארתי ממלכתי.

איתן גינזבורג: לחלוטין.

יעקב מרגי: אז אני מקווה שזה שלא שובצתי בימים עמוסים, גם לא בשבוע שעבר – לא מפחד.

יעקב מרגי: כי על הממלכתיות שלי אני לא אוותר.

איתן גינזבורג: ואתה גם מקפיד מאוד על הכללים כאן.

יעקב מרגי: אני אשתדל.

יעקב מרגי: איך אומרים, בגופי אשמור שהכנסת הזו – ועל זה אני בא לדבר.

יעקב מרגי: רבותיי, הייתה פה מקהלה.

יעקב מרגי: נכון, להיות יו"ר ועדה מסדרת, יאמר לכם היושב-ראש, זאת חוויה לא נעימה במיוחד בתקופת הקמת הכנסת והוועדות והקמת הממשלה.

יעקב מרגי: זאת חוויה לא נעימה.

יעקב מרגי: נכון, ידידי?

איתן גינזבורג: בוא נגיד שיש תענוגות גדולים מזה.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: יש דברים נעימים מזה בכנסת.

יעקב מרגי: כשחברת הכנסת עידית סילמן קיבלה עליה את התפקיד הזה היא הייתה צריכה לדעת שהיא הולכת לעמוד במצבים לא נעימים.

יעקב מרגי: בכנסת לא תמיד מדברים בלשונו של אבשלום קור.

יעקב מרגי: כדי להביע את הדברים מקצינים אותם.

יעקב מרגי: אבל לבוא לפצוח במקהלה כאילו אנחנו התנהלנו כפי שהתנהלנו בגלל היותה אישה – אין צביעות גדולה מזה.

יעקב מרגי: אני יודע מידיעה אישית שתוך כדי הדיונים – אנחנו התלוננו, אדוני, ואתה שמת לב – היא הייתה עסוקה כל הזמן עם הטלפון שלה.

יעקב מרגי: אתם יודעים עם מי היא התכתבה באותו רגע?

יעקב מרגי: ראיתי בעיניי – אני מרשה לעצמי.

יעקב מרגי: עם ארגוני נשים.

יעקב מרגי: יש קבוצה של נשים – שכחתי איך קוראים לקבוצה הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: "רצות ומשפיעות".

יעקב מרגי: "רצות ומשפיעות".

יעקב מרגי: תוך כדי דיון, הן מעודדות.

יעקב מרגי: במשחקי כדורגל וכדורסל אמרו לי שיש את המעודדות האלה, אז הן המעודדות שלה.

יעקב מרגי: ראינו פתאום שהיא קיבלה – היא נהייתה פתאום אסרטיבית, היא ידעה שיש מי שמריע לה ומוחא לה כפיים.

יעקב מרגי: אז אם הכפיים נעימות אז גם על הביקורת שלנו על צורת ההתנהלות שלה וצורת ניהול הוועדה שלה, המבזה, שהביאה את הכנסת לביזיון – לא יכולים להלין עלינו.

יעקב מרגי: אני לא מכיר אופוזיציה לוחמת בליטופים.

יעקב מרגי: חמד, אתה היית באופוזיציה וידעת להטיח בנו דברים קשים, וקיבלנו.

יעקב מרגי: לא התמוטטנו מזה, לא בכינו.

יעקב מרגי: יש לי תחושה של – מי שאמר שהמקרבן מתקרבן, זאת כנראה תופעה, תופעה שהיא פתולוגית, צריך לבדוק אותה.

יעקב מרגי: אז אנא, מצעד הצביעות הזה והמוסר הכפול – לא איתי, לא אצלי ולא בבית ספרי.

יעקב מרגי: הוועדה המסדרת זה מגרש אגרסיבי; לא נוח למישהו – תורידו את המצלמות.

יעקב מרגי: זה מגרש אגרסיבי שצריך להיאבק בו על כל פסיק ופסיק, ובמיוחד כשנשברים כל הנורמות וכל המנהגים שהיו כאן בכנסת.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני, על זה שגם עמדת בדיוק בזמן, על השנייה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה, ואחרייך – חבר הכנסת יואב בן צור.

דוד אמסלם: ווליד טאהא.

איתן גינזבורג: מה איתו?

מיכל מרים וולדיגר: הוא לא נמצא.

דוד אמסלם: הוא מתראיין עכשיו שחיילי צה"ל הם מחבלים.

דוד אמסלם: שיעלה לפה ויגיד לנו.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: גם אני רוצה להצטרף לברכות.

איתן גינזבורג: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: חבריי הנכבדים, לפני דקות אחדות נפגשתי – – –

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: דודי, דודי, בוא תקשיב לי.

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: לא, אני אופוזיציה איתכם.

יעקב מרגי: נקשיב לך.

מיכל מרים וולדיגר: מעולה.

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יכולה ככה.

איתן גינזבורג: הוספתי לך כמה שניות, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: לפני כמה דקות נפגשתי עם שלוש נשים מקסימות, בעלות משפחות, שמתגוררות כבר 12 שנה בשכונת שמעון הצדיק, ממש כאן לא רחוק.

מיכל מרים וולדיגר: 12 שנה הן שם, יחסית בשקט, בנעימות, גידלו משפחות, הילדים הולכים לבתי הספר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה חודשיים החיים שלהן אינם חיים.

מיכל מרים וולדיגר: כן, כאן בבירת ישראל, בירושלים עיר הקודש.

מיכל מרים וולדיגר: הן אומרות לי: לא, מיכל, אל תתבלבלי, זה לא השכנים שלנו הערבים, הם בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: מי שבא ומפריע לנו וזורק עלינו בקבוקי תבערה, זיקוקים, בקבוקים עם צבע ואבנים זה ערבים שמגיעים משכונות אחרות לאור קריאתם של חברינו שלא נמצאים פה מהרשימה המשותפת וגם מרע"מ.

מיכל מרים וולדיגר: הם באים ועושים לנו את המוות.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו לא מסוגלים לשלוח את הילדים שלנו לבתי הספר, משעה 16:00 – עוצר, משעה 19:00 – ריקודים, משעה 20:00 – תפילות וכנראה מ-21:00 מתחיל הפסטיבל, כמו שאמרתי, של זריקת בקבוקי תבערה, רעש, בלגן.

מיכל מרים וולדיגר: אני בדרך כלל מדברת על בריאות הנפש, כן?

מיכל מרים וולדיגר: הילדים שלהם יצטרכו כנראה כל החיים ליווי סוציאלי, פסיכולוגי ואולי חס וחלילה גם פסיכיאטרי, כי המדינה שלנו לא מסוגלת להגן על אזרחים שגרים בעיר הבירה שלה, גרים בבתים שלהם כדין – כי אין דין ואין דיין וכל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה, במיוחד אם מדובר בערבים.

מיכל מרים וולדיגר: רק לא להרגיז אותם.

מיכל מרים וולדיגר: המשטרה נמצאת שם, אבל במקרה הטוב היא לא עושה כלום ובמקרה הרע היא קוראת לתושבים היהודים להיכנס לביתם כדי לתת לערבים לפרוק את הכעס שלהם – כעס, אני לא יודעת על מה; כעס על שבית המשפט פסק שצריך לפנות בית.

מיכל מרים וולדיגר: מה לעשות, גם אצלנו לפעמים צריך לפנות בית, בית שנקנה כמו שצריך, בכסף מלא.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן אני רוצה לקרוא לשר לביטחון הפנים עמר בר לב שיקרא למשטרה לעשות את העבודה שלה ולהגן על האזרחים של מדינת ישראל שגרים בביתם.

מיכל מרים וולדיגר: הם בשקט, לא עושים שום דבר רע – להפך, והם כל היום צריכים להגן על עצמם, כי אף אחד לא מגן עליהם.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, ברכות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

יואב בן צור: נעים לראות אותך שוב פה על כיסא היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב בן צור: אין ספק שאתה ראוי לתפקידך.

איתן גינזבורג: תודה.

יואב בן צור: צר לי שידידי סגן יושב-ראש הכנסת יעקב מרגי לא משובץ.

יעקב מרגי: אבל אני מבסוט מזה.

יואב בן צור: כן, כן, אתה מבסוט, אבל – – –

יעקב מרגי: אני רק מקווה שזה לא מסיבות כאלה.

יואב בן צור: כן, זהו.

יואב בן צור: אנחנו מקווים שזה לא מסיבות שאנחנו חושבים.

משה ארבל: הכול ענייני, הכול ענייני, מה השאלה.

יואב בן צור: לא, אני אגיד לכם את האמת, מיקי לוי לא חשוד באיזשהו סוג של הדרה.

יואב בן צור: אבל במקרה הזה כנראה – – –

משה ארבל: הכול ממלכתי.

דוד אמסלם: מה זה קשור?

דוד אמסלם: מיקי לוי מקבל הנחיות.

יואב בן צור: זהו, אז כנראה שהוא מקבל הנחיות.

יואב בן צור: כמו יושבת-ראש ועדת ההסדרה – –

משה ארבל: הנחו אותו לשקר את בג"ץ.

יואב בן צור: – – ועדת הדריסה.

יואב בן צור: כמו יושבת-ראש ועדת הדריסה, שהייתה מקבלת הוראות על ידי מזכירת הסיעה של ימינה, שהייתה נכנסת ויוצאת, נכנסת ויוצאת ומספרת ואומרת לה מה צריך לעשות.

יואב בן צור: אבל אנחנו מקווים שזה לא כך ובאמת כל השיקולים הם שיקולים ענייניים – – –

יעקב מרגי: הם שואלים את דעתם של – – –

יואב בן צור: לא, כנראה שהיושב-ראש רוצה לשמור את הכוחות שלך ליום רביעי, שזה כנראה יהיה יום ארוך, או לסוף הלילה.

יואב בן צור: הוא אולי החליט להשתנות.

איתן גינזבורג: מרגי, אני מבין מה זה אומר עליך, אבל מה זה אומר עליי שאני צריך לשבת פה כל הדיון?

יואב בן צור: לא, תראה, אתה אפילו לא היית מתוכנן, ראית?

יואב בן צור: לא היית מתוכנן ברשימה ופתאום אתה יושב פה.

יואב בן צור: מנסור עבאס סימן לפני כן ליושב-ראש, ואמר: אולי אני אחליף אותך.

יואב בן צור: הוא אמר לו: לא, לא, לא, תודה.

יואב בן צור: תודה, אל תחליף אותי.

יואב בן צור: אני נשאר פה.

משה ארבל: לא, לא, מנסור נסע לאביתר.

איתן גינזבורג: לא, אני הצעתי למנסור עבאס להתחלף איתי.

יואב בן צור: למנסור יש זכויות רבות על אביתר, נכון?

יואב בן צור: צריך לעשות לו "מי שבירך" בשבת בבית כנסת.

דוד אמסלם: מה שמגיע מגיע.

יואב בן צור: כן.

יואב בן צור: אם הוא היה בא עכשיו לישיבת ההסדר באביתר היו שרים לו "ימים על ימי מלך"?

משה ארבל: חד-משמעית.

משה ארבל: פותחים שולחן, אבל בלי אלכוהול.

יעקב מרגי: הגיע עופר כסיף.

יואב בן צור: עופר כסיף מוותר לי על הזמן.

עופר כסיף: אל תנדב אותי.

יואב בן צור: טוב, רבותיי.

יואב בן צור: האמת היא שלמעלה מ-70 שנה עברו מהקמתה של מדינת ישראל.

יואב בן צור: אגב, אתה יודע, אצלנו אמרו שכשאומרים שבחים לא לוקחים את זה בחשבון הזמן.

יואב בן צור: אז בוא תאפס לי את השעון, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני מצטרף לבקשתו של חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: ככה היה מקובל.

יואב בן צור: ישב פה אז שי פירון כיושב-ראש הכנסת – – –

איתן גינזבורג: אדוני, אני אעצור את זה רגע, רק מכיוון שאת השבחים לא מניתי בזמנך.

איתן גינזבורג: התחלתי כשהתחלת לדבר על מרגי.

יואב בן צור: אה, באמת?

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: אבל הינה, תתחיל לדבר ואני אמשיך.

איתן גינזבורג: יש לך דקה.

יואב בן צור: לא, אל תגזים.

איתן גינזבורג: אתה רואה?

דוד אמסלם: לא יפה, רק אנחנו פה.

דוד אמסלם: הרי אף אחד – – –

יואב בן צור: כן, מה אכפת לך?

יואב בן צור: מי רואה?

יואב בן צור: מי שומע?

יואב בן צור: באמת, תן לי עוד קצת.

דוד אמסלם: נכון, רק אנחנו.

דוד אמסלם: מי שומע?

יואב בן צור: שזה לא יהיה שוחד דברים, אבל.

משה ארבל: חלילה, חלילה.

איתן גינזבורג: יואב בן צור, השעון מתקתק.

איתן גינזבורג: הינה, הוספתי לך עוד 30 שניות.

איתן גינזבורג: יאללה.

יואב בן צור: טוב, רבותיי, אני רוצה לומר לכם שלמעלה מ-70 שנה עברו מהקמתה של מדינת ישראל, ולצערי ולדאבוני הגזענות מול האוכלוסיות המועטות עדיין קיימת בתוכנו.

יואב בן צור: הממשלה הנוכחית היא לא ממשלה פריטטית שוויונית.

יואב בן צור: הממשלה הנוכחית, לצערנו, היא ממשלת שמאל איומה שמדירה ברגל גסה ובמצח נחושה את הציבור הדתי, את הציבור החרדי ושני מיליון אזרחים מהמחנה הלאומי שהביעו תמיכה בבנימין נתניהו לראשות הממשלה.

יואב בן צור: ממשלת השמאל הנוכחית היא מראה לכל אזרחי ישראל, שרואים את הצביעות של הפוליטיקאים מהצד השני של המפה.

יואב בן צור: אתם, שמתיימרים להיות נאורים, הדוגלים בשוויון זכויות ולצערי פוגעים בזכויות רבות של רבים מאזרחי ישראל – אתם, בהינף יד, מדירים מגזר שלם מהזכויות הבסיסיות שמגיעות לו ביושר.

יואב בן צור: לפני כמה ימים השרה לאיכות הסביבה, בכניסתה לכהן בתפקידה במשרד, אומרת בריש גלי שהמהלך הראשון שיתקדם הוא שלא תהיה רחצה נפרדת במעיינות הטבע.

יואב בן צור: היום אירחנו בישיבת סיעת ש"ס את תושבי בית שאן וסביבתה שמדירים אותם מלרחוץ בנחל האסי שנמצא בתוך הקיבוץ.

יואב בן צור: אני אומר לכם, כמי שהיה סגן שר במשרד הפנים, שהיה ממונה על החופים במדינת ישראל: דאגנו אז לכלל האוכלוסיות, מתוך מתן זכויות שוות לכולם.

איתן גינזבורג: משפט לסיום.

יואב בן צור: משפט לסיום.

יואב בן צור: לצערי ההסכמים הקואליציוניים שנחתמו פוגעים ברוב אזרחי ישראל, שגם מבחינה חברתית וגם מבחינה דתית המסורת והחברה היא נר לרגליהם.

יואב בן צור: אנחנו מקווים שהממשלה הלא-טובה הזאת פול תיפול בקרוב.

יואב בן צור: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עופר כסיף: ברכותיי גם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, יש מיתוס שעליו חוזרים בעלי הון, מעסיקים וגם פוליטיקאים מסוימים.

עופר כסיף: הם אומרים: טוב לאנשים דמי אבטלה ולכן הם לא רוצים לצאת לעבוד.

משה ארבל: עופר, אתה לא רוצה לברך את סעיד על אביתר?

עופר כסיף: על מה?

משה ארבל: על אביתר.

משה ארבל: את סעיד אלחרומי.

משה ארבל: לברך אותו.

שלמה קרעי: על הישיבה – – –

עופר כסיף: אל תדאג, אני עוד שומר את הדברים שלי בנושא לנאום הבא.

עופר כסיף: הלילה עוד צעיר.

עופר כסיף: חכה, חכה.

אוריאל בוסו: גנץ אמר לא – – –

עופר כסיף: חכה, חכה, זה בפרקים, ארבל.

משה ארבל: את גבי לסקי?

עופר כסיף: אל תדאג, אל תדאג.

עופר כסיף: אתה לא סומך עליי?

משה ארבל: סומך עליך.

עופר כסיף: יפה.

אוריאל בוסו: גנץ מתנגד לזה, חבר הכנסת ארבל – – –

דוד אמסלם: רק תזכור שבאיחוד המשפחות אלקין הציע להם סגן שר.

דוד אמסלם: שיחכו קצת, ימתינו, יקבלו שר הביטחון.

עופר כסיף: לא על חשבוני, בסדר?

איתן גינזבורג: אתה מדבר איתו.

עופר כסיף: תרשו לי – – –

דוד אמסלם: תציע להם שימתינו קצת, יקבלו – – –

עופר כסיף: חברים, הלילה צעיר, אני מבטיח להתייחס לזה.

יואב בן צור: שנייה, שנייה, עופר, יש לך זכויות רבות – – –

עופר כסיף: אבל לא על חשבון זמני, יקירי.

יואב בן צור: לא, לא, הוא יוותר לך.

איתן גינזבורג: לא, לא, חבר הכנסת בן צור, שמע, אני אגיד לך מה הסיפור.

איתן גינזבורג: כולם נרשמו לדבר ואנחנו מקפידים שכל אחד ידבר, אבל אני אקפיד על הזמנים.

איתן גינזבורג: אז כל שיח ביניכם זה על חשבון הדובר.

איתן גינזבורג: עכשיו תחליטו.

יואב בן צור: לא, לא, האמת היא – – –

איתן גינזבורג: כמו שרצו לשמוע רק אותך – – –

שלמה קרעי: – – –

איתן גינזבורג: אדוני, אם לא שמת לב, השעון עצור.

איתן גינזבורג: עצרתי.

איתן גינזבורג: אני מקפיד על כבוד כולם.

איתן גינזבורג: אז אני מבקש, בואו תנו לדובר לדבר.

איתן גינזבורג: יש לו שלוש דקות, ואני עומד על שלוש הדקות.

איתן גינזבורג: כמו שעמדתי על שלוש הדקות שלך אני אעמוד גם על שלו.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יואב בן צור: טוב, יאללה.

יואב בן צור: רציתי להגיד שיש לו – – –

עופר כסיף: כפי שאמרתי, יש מיתוס שבעלי הון, מעסיקים וגם פוליטיקאים מסוימים חוזרים עליו.

עופר כסיף: הם אומרים: לאנשים עם דמי אבטלה טוב מדי ולכן הם לא רוצים לעבוד.

עופר כסיף: זוהי שטות ורעות רוח.

עופר כסיף: לא מעצלנות אנשים לא רוצים לעבוד, הם פשוט לא רוצים שינצלו אותם מבוקר ועד ליל בשכר רעב, בתנאי העסקה פוגעניים ומבזים, לעיתים אף מסכני בריאות וחיים.

עופר כסיף: אם תציעו להם שכר הולם ותנאים טובים הם יבואו לעבוד.

עופר כסיף: בשם המיתוס הזה, החל מ-1 ביולי 68% ממקבלי דמי האבטלה כיום יאבדו את זכאותם.

עופר כסיף: אלה לא אנשים שלא רוצים לעבוד.

עופר כסיף: אלה אנשים שאין להם מקום עבודה הולם ללכת אליו.

עופר כסיף: מי הם אלה שייפגעו מהחלטת הממשלה?

עופר כסיף: קודם כול אנשים – ובעיקר נשים – מעל גיל 67 שאין להם פנסיה והם נאלצים לעבוד בגיל מתקדם בעבודות שונות ומשונות כי הם לא יכולים להתקיים מקצבת הזקנה המעליבה שמציעה המדינה.

עופר כסיף: מי שעוד נפגעים הם שלל עובדים מאוכלוסיות מוחלשות וכאלה העוסקים במלאכות בעלות סטטוס נמוך, גם אם לא בצדק; אנשים שגם עכשיו צריכים לבחור בין אוכל לתרופות.

עופר כסיף: ביטול דמי האבטלה יכריח אותם לצאת לעבוד כשהם על הברכיים, בלי יכולת לדרוש שכר הולם ותנאי עבודה אנושיים.

עופר כסיף: בלית ברירה הם יצאו לשוק העבודה וינוצלו עד זרא על ידי מעסיקים שיתעשרו על גבם, אותם מעסיקים שראש הממשלה ושר האוצר מבקשים לשרת במדיניות הצנע שהם שואפים לבסס.

עופר כסיף: חברי הכנסת, 1 ביולי מתקרב בצעדי ענק, ויש עשרות אלפי משפחות שבהן סופרים אחורה את הימים בפחד, בחרדה, ובידיעה כי הם נמצאים ממש על עברי פי פחת.

עופר כסיף: ממשלת הימין הקיצוני הקודמת עשתה הכול כדי שלא לעשות כלום לטובת השכבות המוחלשות בזמן הקורונה.

עופר כסיף: היא עשתה את המינימום שהיה צריך כדי לאפשר לאנשים לאכול, וגם זה בקושי – –

שלמה קרעי: תעזוב את האופוזיציה, עופר.

איתן גינזבורג: לא להפריע לו.

עופר כסיף: – – ולא פעלה כלל למען יוכלו לחיות בכבוד הראוי לכל אחד ואחת.

עופר כסיף: הדרך להתמודד עם האסון הכלכלי היא לא לייצר או לשמר כאן שכבה של עבדים בשכר מינימום ותנאי פרך.

איתן גינזבורג: תודה.

עופר כסיף: עוד שנייה, אדוני, בבקשה.

עופר כסיף: הפריעו לי.

עופר כסיף: הדרך הנכונה היא להגדיל את ההוצאה הציבורית, בעיקר בתחומי הרווחה, החינוך והבריאות; להשקיע בבניין ותשתיות, בהכשרות תעסוקתיות ובפרויקטים לשילוב תעסוקתי למען עובדים – –

איתן גינזבורג: תודה.

עופר כסיף: – – שמופלים לרעה – משפט אחרון – כמו נשים, ערבים, תושבי מה שמכונה, במירכאות, "הפריפריה", עובדים מעל גיל 50 ועוד.

עופר כסיף: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת עופר כסיף, אני בטוח שתהיה לך עוד הזדמנות להמשיך ברשימה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי.

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה, אדוני היושב-ראש, לפחות שהוא יודה שלפחות ל-30 מובטלים סידרתם עבודה.

איתן גינזבורג: כמדומני, כמדומני, השר אמסלם, לדעתי גם הממשלה הקודמת סידרה עבודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

שלמה קרעי: רגע, רגע.

איתן גינזבורג: לא, לא התחלתי.

איתן גינזבורג: אני רק מזכיר לך שלרשותך שלוש דקות.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפרק הקודם דיברנו על סתימת הפיות על ידי הממשלה הזו.

שלמה קרעי: עכשיו נדבר על למה הם סותמים לנו את הפה, על ממשלת הג'ובים.

שלמה קרעי: אבל בפתח דבריי אני רוצה לברך על מעט הטוב שבינתיים יצא מהממשלה הרעה הזו קול התורה יישמע באביתר, בארץ נחלת אבותינו בשומרון.

שלמה קרעי: התודה למנסור עבאס וליתר חברי התנועה האסלאמית.

שלמה קרעי: ברור לכם – – –

דוד אמסלם: תציין את אלחרומי.

שלמה קרעי: גם סעיד אלחרומי.

שלמה קרעי: ברור לכם – – –

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, לא להפריע.

שלמה קרעי: גם עיסאווי, איפה עיסאווי פריג'?

שלמה קרעי: הוא לא כאן.

קריאה: הוא הלך לאביתר.

משה אבוטבול: מה עם עיסאווי?

דוד אמסלם: ווליד טאהא.

שלמה קרעי: ווליד טאהא, כל החבר'ה.

שלמה קרעי: ברור לכם שכנופיית שלטון החוק ובג"ץ היו נעמדים על רגליהם האחוריות כדי לדקדק על כל קוץ ותג ולהורות בסופו של דבר על פינוי אם זו הייתה ממשלת ימין.

שלמה קרעי: אבל תחת המטרייה שלכם כנראה שקול התורה יישמע באביתר.

שלמה קרעי: לגופו של חוק מושחת, הסדר שבו בחרתם להציג את הדברים הוא סוג של פליטת פה פרוידיאנית.

שלמה קרעי: בוועדה הבאתם את שלושת החוקים המושחתים: מינוי סגני שרים נוספים במשרד ראש הממשלה; חוק הג'ובים הנורבגי המורחב – ממשלה ששוב שוברת שיאים של ניתוק ואטימות, לא רק שגנבה מאות אלפי קולות, עכשיו היא גונבת מאות מיליוני שקלים כדי לממן ג'ובים למקורבים ואאודי בשיירה לראש הממשלה החלופי.

שלמה קרעי: את שלושת החוקים המושחתים שמתם בסעיפים 1, 2, 3 בוועדה.

שלמה קרעי: ובסעיף 4 – חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש – שמתם את החוק לקיצוץ בדמי הלידה של יולדות בקורונה ולפגיעה במובטלים בני 67 ומעלה.

שלמה קרעי: את השחיתות שלכם בסעיפים 1, 2, 3, אדוני היושב-ראש, בחרתם לממן באמצעות סעיף 4 על ידי הפגיעה באוכלוסיות המוחלשות.

שלמה קרעי: אבל כאן במליאה הפכתם את הסדר: בסעיף 1 שמתם את החוק לפגיעה באוכלוסיות המוחלשות – הביטוח הלאומי.

שלמה קרעי: ואת ממשלת הג'ובים המנופחת שמתם בסעיפים 2, 3 ו-4.

שלמה קרעי: מעניין, לא?

שלמה קרעי: איך אמרה שרת התחבורה דהיום מרב מיכאלי: כשמקצצים בביטוח הלאומי ובשירות התעסוקה בשביל לממן ממשלה מנופחת, לא מעבירים חוק שיביא עוד הוצאות של עוד חברי כנסת.

שלמה קרעי: אבל אתם בלי בושה מביאים את החוקים המושחתים הללו בכריכה אחת, כמו במארז קומבינה, ועושים את הכול ביחד בלי להתבייש.

שלמה קרעי: או כמו שאמרה מיכאלי בזמנו גם כן: זה חוק קומבינה, זה לא חוק נורבגי בלונדיני ותכול עיניים, אלא חוק מכוער.

שלמה קרעי: חוק קומבינה.

שלמה קרעי: ואתם מביאים את זה במארז קומבינה.

שלמה קרעי: אז המכוערים והמושחתים זה אתם.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, יעלה ויבוא.

משה גפני: שלמה, זה נכון מה שאמרת.

שלמה קרעי: אני יודע.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, בעוד שלושה ימים ייגמר החל"ת, מתווה החל"ת שהעביר שר האוצר הקודם ישראל כץ, וייכנס לתוקף המתווה של שר האוצר הנכנס ליברמן.

אופיר כץ: המתווה שהוא פרסם מחורר, ולא עונה על צרכים של אוכלוסיות רבות, והחלשה שבהן היא אוכלוסיית בני ה-67 ומעלה.

אופיר כץ: ליברמן פשוט הפקיר אותם.

אופיר כץ: כשהגיעה התוכנית של ישראל כץ הוצע כי המבוגרים בני ה-67 יקבלו מענק הסתגלות של עד 4,000 ש"ח, לפי גובה ההכנסה.

אופיר כץ: אבל מה?

אופיר כץ: רק עד דצמבר 2020.

אופיר כץ: ביחד עם יושב-ראש ועדת הכספים לשעבר שיושב פה, חברי גפני, נלחמנו בפקידי המשרד ביחד עם חברי הוועדה, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, ובהירתמות שר האוצר ישראל כץ.

אופיר כץ: בסוף הצלחנו להאריך את הזכאות למענק עד יוני 2021, כמו שאר האוכלוסיות שקיבלו חל"ת.

אופיר כץ: ועכשיו?

אופיר כץ: הם יישארו בלי מענה.

אופיר כץ: צריך להבין, זו האוכלוסייה החלשה ביותר בשוק העבודה היום.

אופיר כץ: הם הראשונים שנפלטו בעקבות המשבר הזה, והם האחרונים שיחזרו.

אופיר כץ: הגשתי לשר האוצר ליברמן שאילתה דחופה, וגם, יחד עם חברי מהאופוזיציה – בקשה ליו"ר ועדת הכספים לדיון דחוף בוועדה.

אופיר כץ: ברביעי הקרוב הוא אמור להשיב על זה במליאה.

אופיר כץ: אבל נראה מחר מה יהיה.

אופיר כץ: אני מקבל בימים האחרונים מאות – ואני לא מגזים – מאות מיילים מאזרחים ותיקים ששמים את האצבע על הבעיה, עם החשש הגדול שלהם והמצוקה מהמשמעות של זה.

אופיר כץ: יהודה טרבלסי בן 67 רשם לי: אנחנו גם ככה לא מצליחים להשיג עבודה; הם בחרו בדרך הקלה, להפסיק, ולך תתמודד.

אופיר כץ: אפרים גנור, שעבד ברצף במשך 50 שנה עד לקורונה: זו השנה הקשה בחיי, יש מישהו במדינת ישראל שיכול להתקיים מ-3,700 שקלים?

אופיר כץ: אל תשליכני לעת זקנה.

אופיר כץ: זה מתבצע פה הלכה למעשה.

אופיר כץ: קיבלתי היום תוך כדי הדיון בוועדה המסדרת, כשראו שהעליתי את הנושא: אני בת 69, עבדתי 16 שנים בחברת הייטק ופוטרתי בקורונה; הפסקת מענק ההסתגלות מדירה שינה מעיניי.

אופיר כץ: אני אידרדר לעוני, ואיפה אגור?

אופיר כץ: מה, עליי להישען על בתי עכשיו?

אופיר כץ: שר האוצר, אני לא אשקוט עד שנמצא להם פתרון.

אופיר כץ: מגיע להם לחיות את חייהם בכבוד.

אופיר כץ: מגיע להם להתפרנס כמו שצריך, וזו חובתנו כמדינה לדאוג להם כשהם לא יכולים להתפרנס.

אופיר כץ: אין פה קואליציה ואין פה אופוזיציה.

אופיר כץ: צופים בנו כל העם.

אופיר כץ: אני מקבל, שוב, מלא תגובות, המון תגובות על המאבק הזה.

אופיר כץ: אני מצטט: תמשיך לעזור לבני 67 ומעלה, אני אחד מהם.

אופיר כץ: בבקשה, אני נופל לעוני.

אופיר כץ: שימו לב: אני בת 67, משתייכת למחנה השמאל, רוצה להודות לך על הטיפול בעבר בקבלת המענק ועל עמידתך האיתנה עכשיו בנושא.

אופיר כץ: תבינו, האוכלוסייה הזו זקוקה לנו.

אופיר כץ: איאבק עד שנדאג להם.

אופיר כץ: ומצפה מכם שם באוצר, ומהשר, לגלות אנושיות ולדאוג להם.

אופיר כץ: איווט, אני מבין שזה מה שפקידי האוצר הציעו.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אופיר כץ: אבל מתפקידך – אני מסיים – כשר אוצר להיות עם אוזן אחת לאוצר, אבל עם האוזן השנייה לציבור.

אופיר כץ: אמשיך להשמיע את הקול של ציבור בני ה-67 ומעלה עד שיימצא פתרון.

אופיר כץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דוד אמסלם: – – – זה מה שהיית אומר לפני חודשיים – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אופיר כץ, אני מודה לך על הנאום שלך.

משה גפני: זה מה שגם אני הייתי רוצה להגיד.

משה גפני: אני מניח שהם ייתנו בסוף את גיל 67 ומעלה, אנחנו נעשה את המלחמה בכל הכוח.

משה גפני: כמו שהייתה הבטחה משר האוצר הקודם, אני מקווה שאכן יהיה כך.

משה גפני: היות שיושב-ראש ועדת הכספים הנוכחי נכנס – זה בידיים שלו, מכיוון שאם הוא יעמוד על זה, הנושא הזה יוסדר.

דוד אמסלם: אגב, חבר הכנסת גפני יש שם הרבה עולים חדשים מחבר המדינות.

אופיר כץ: הרב גפני, בפעם שעברה שנלחמנו על זה, קושניר היה איתנו ביחד.

משה גפני: מה השאלה.

משה גפני: בסדר, אני רק רוצה – היות שהתפנה לי זמן היות שאופיר אמר את הדברים, אני רוצה להגיד לכם, קראנו את פרשת השבוע, פרשת בלק.

משה גפני: למה התורה נתנה לבלק, שהיה רשע, למה היא נתנה פרשה על שמו?

משה גפני: היא נתנה פרשה על שמו בגלל שהוא אמר את האמת.

משה גפני: הוא לא התחבא מאחורי שום דבר.

משה גפני: הוא רצה להרוג את עם ישראל, חס וחלילה.

משה גפני: אז מי שאומר את האמת נותנים לו פרשה בתורה, בגלל שאם מישהו אומר את האמת, יודעים להתמודד.

משה גפני: יש פה, במערך השקרים שאנחנו מצויים בהם, עם כל הממשלה הממש – הממשלה הרעה הזאת, אין מילה בעברית מספיק לזה – אני רוצה להגיד לכם: יש מישהו שמגלגל עיניים לשמיים והוא עושה את עצמו דואג לעם ישראל, והוא מדבר על שלושת השבועות ושאסור שתהיה מחלוקת.

משה גפני: ימינה שונאים את הציבור החרדי, פשוט שונאים.

משה גפני: לא מעניין אותם כל כך מביבי, אתם טועים בעניין הזה.

משה גפני: הם רוצים שררה, הם רוצים כבוד, הם רוצים את כל זה – אבל הם רוצים שאנחנו נהיה בחוץ.

משה גפני: אנחנו החרדים.

משה גפני: תראו איזה חוק שמגיע היום בסדר-היום – מעבר לנושא של מה שנאמר כל הזמן, שהם לוקחים לעצמם את החוק הנורבגי ואת ראש הממשלה החליפי, כל מה שהם דיברו נגדו, כל הדברים האלה מגיעים היום; חוץ מזה מגיע חוק שהחרדים לא יהיו בוועדה למינוי דיינים.

משה גפני: אז זה דבר שאתם רואים, שאנחנו רואים; יש דברים שאנחנו לא רואים.

משה גפני: מה שמעניין אותם, את אילת שקד ואת הסגן שלה, נפתלי בנט – – –

דוד אמסלם: זה רעיון של אלקין.

משה גפני: הרעיון בסדר, אני יודע, אבל המציאות היא שמי שיזם את המחשבה הזו היא אילת שקד, יחד עם נפתלי בנט, יחד עם מתן כהנא.

משה גפני: השנאה שלהם לחרדים לא יודעת גבולות.

משה גפני: בשבילם זה היה דבר מתוכנן מראש.

משה גפני: ביבי היה הקורבן.

משה גפני: את ביבי הם לקחו בתור כיסוי לגלגול עיניים לשמיים.

משה גפני: יכול לעמוד פה מתן כהנא, הרוטוויילר שלהם, הוא יכול לעמוד כאן על הדוכן ולומר: מה זו השנאה הזאת, שלושת השבועות.

משה גפני: מה הוא חושב?

משה גפני: הוא לא יודע?

משה גפני: אנחנו חרדים, אבל לא מטומטמים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת חיים ביטון.

דוד אמסלם: – – – זה אלקין, לא הספיקו לו שני תיקים, הוא רצה להיות גם חבר בוועדה.

משה גפני: כן, אני יודע, אז הם שמו שני שרים בוועדה.

דוד אמסלם: – – – בדיוק.

דוד אמסלם: הוא רצה את זה גם בממשלה הקודמת – – –

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – בהצלחה לך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

חיים ביטון: אני מתחיל היום את סדרת הנאומים שכנראה נגזרה עליי – או שאני מאמין בה – בקיום מצווה.

חיים ביטון: יש מצווה להגיד תודה.

חיים ביטון: מצווה לומר תודה.

חיים ביטון: אני רוצה להגיד לכם תודה, קואליציה נכבדה.

חיים ביטון: אני אגיד לכם על מה אני אומר לכם תודה.

חיים ביטון: אני אומר לכם תודה בגלל שאתם עושים לנו עבודה נהדרת.

חיים ביטון: אתם עושים לנו עבודה נהדרת של הסברה לציבור גדול, שקצת היה רדום וישב קצת בביתו וחשב שאפשר לחכות בבית ולא לצאת להצביע, כי הינה, מה, ברוך השם הימין בשלטון הרבה שנים והכול טוב, הכול בסדר.

חיים ביטון: לכן, לאורך הנאומים שלי היום אני אשתדל להגיד לכם תודה על הסעיפים שאני חושב שהם נכונים לאותו רגע.

חיים ביטון: אבל אתם צריכים לדעת, הציבור לא פראייר.

חיים ביטון: הציבור יודע את האמת והציבור יודע בדיוק מה קורה בחדרים שבהם אתם מתכננים את כל מה שאתם מציפים פה אלינו כדברים דמוקרטיים, ושהתקשורת מנסה לעזור לכם בכל צורה ולומר לנו שאתם לא מתכוונים לפגוע בחרדים, לפגוע בחלשים.

חיים ביטון: ראו כל מיני כותרות מהתקשורת לפני שבועיים.

חיים ביטון: כל פעם שאנחנו באים לפה ורואים את החוק הבא, את התוכנית הבאה שלכם, ומה כל אחד ואחד מכם מצהיר ואומר שיהיה, אנחנו פשוט רואים שאתם עושים לנו את העבודה.

חיים ביטון: אתם, בדמוקרטיות נחרצת, מעמידים אנשים שמביעים דעות מאוד מאוד ברורות, כמו רב רפורמי בראשות ועדת החוקה, שברור מהי מטרתו, ברור מה הוא מתכנן, ברור גם שכששמו אותו בראש, בתפקיד הזה, מה התכוונו ומה רצו לומר.

חיים ביטון: רצו לומר את מה שאתם אומרים שם, בחדרים סגורים: אנחנו נדיר אותם, אנחנו נקטין אותם, אנחנו נדאג שהם לא יקבלו את המגיע להם.

חיים ביטון: אבל שוב אני אומר לכם: הציבור ער, יודע, מבין ורואה את התוצאות.

חיים ביטון: מתי הוא רואה?

חיים ביטון: הוא רואה.

חיים ביטון: הוא רואה מה קורה עכשיו; הוא רואה את ההצהרות שלכם.

חיים ביטון: אז זהו הסעיף הראשון שחשבתי לנכון לומר בנאום הראשון שלי להיום ולהזכיר לכם את ועדת החוקה.

חיים ביטון: אני מתכוון, אדוני היושב-ראש, בהמשך, ככל שהלילה או אור הבוקר יבוא, לעבור על הסעיפים הבאים ולהזכיר לחברים ולכם.

חיים ביטון: אז חברים, תדעו: הציבור לא פראייר, הוא מסתכל, רואה והוא גם יודע.

חיים ביטון: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ביטון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת ניר ברקת.

עיסאווי פריג': אתה לא חייב, אתה יכול גם לוותר.

דוד ביטן: למה?

איתן גינזבורג: את הזכויות שלו הוא יודע, אדוני השר.

עיסאווי פריג': תשמע לי, תוותר.

מיכאל מלכיאלי: היית רוצה.

איתן גינזבורג: אם יש מישהו שמכיר את זכויותיו בבית הזה, זה חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: פריג', אם אתה היית מוותר כשאתה היית באופוזיציה, גם אני הייתי מוותר עכשיו.

דוד ביטן: אבל כל הזמן עלית ונאמת ונאמת ונאמת.

דוד ביטן: אומנם תמיד אותו דבר, אבל נאמת.

דוד ביטן: אני לא מבין את החרדים, למה הם מודאגים?

דוד ביטן: אני אומר לכם, הוכח שמי שיוצא להפגין, לא עומדים בפניו.

דוד ביטן: אתם יכולים לצאת בהמוניכם, ותאמינו לי, אם יפגעו בכם כשתצאו להפגין, המדינה לא תוכל להמשיך לחיות, מה שנקרא.

דוד ביטן: יתנו לכם כל מה שאתם רוצים על מנת שתפסיקו להפגין.

דוד ביטן: אז תירגעו, אל תהיו מודאגים.

דוד ביטן: בסופו של דבר אתם תנצחו את המערכת.

דוד ביטן: אני רוצה לדבר קודם כול על הוועדה המסדרת.

דוד ביטן: לצערי הרב הוועדה המסדרת הפכה להיות בדיחה.

דוד ביטן: לא בגללנו, אלא בגלל הקואליציה – בגלל איך שהם מנהלים אותה ומה שהם עושים.

דוד ביטן: היום היו כמה דברים, לא יודע, שצריכים להיכנס לספר השיאים של גינס.

דוד ביטן: למשל, הקואליציה הפסידה בהצבעה, ובמקום להכריז על רוויזיה ולנסות לשנות את זה לאחר מכן, ניסו, בכוח, לעשות הצבעה חוזרת.

דוד ביטן: לאחר שסיכלנו את המזימה הזאת, אז באמת הם הפסידו בהצבעה ואחר כך הפכו אותה ברוויזיה.

דוד ביטן: למשל, טופורובסקי נכנס לוועדה באיזשהו שלב ואמר: יש לי הוראה מיושב-ראש הכנסת שבסעיף זה וזה ידונו 40 דקות לכל היותר, בלי שליושב-ראש הכנסת יש בכלל סמכות לעניין הזה.

דוד ביטן: רק לאחר מהומה שהייתה, הסעיף הזה, ההנחיה הזאת ירדה מהפרק.

דוד ביטן: אז אני אומר לכם, אפשר לנהל את זה בצורה מכובדת.

דוד ביטן: לצערי הרב זה לא נעשה, ולא בגללנו, כפי שאני אומר לכם.

דוד ביטן: צריך לעשות, איך אומרים restart, כמו שנקרא.

דוד ביטן: לחזור אחורה ולהפסיק עם ההתנהגות הזאת, כי זו התנהגות שלא מכבדת לא אותנו ולא את הקואליציה ולא את הכנסת.

דוד ביטן: אני מבקש, יש לנו עוד – לוועדה המסדרת אין עוד הרבה זמן, יש לנו עוד יומיים-שלושה לוועדה המסדרת.

דוד ביטן: אני יודע שאתה יושב איתנו שם וגם לך יש מה להגיד.

דוד ביטן: תגיד לחברי הקואליציה שילכו קצת לאחור ויפסיקו עם המשחקים האלה, כי זה לא נותן שום דבר.

דוד ביטן: אפשר להפסיד בהצבעות, אפשר לנצח בהצבעות ואפשר לעשות הרבה דברים, אבל צריך לכבד את חברי האופוזיציה גם כן.

דוד ביטן: אנחנו צריכים להבין דבר אחד.

דוד ביטן: אנחנו לפעמים – פעם אנחנו פה פעם לא, נכון שאנחנו היינו הרבה זמן בקואליציה, אבל בסופו של עניין כולם יכולים להיפגע משינוי הכללים בכנסת ומשינוי הדברים שהיו מקובלים פה לאורך שנים.

דוד ביטן: אז עכשיו בסדר, פגעתם בנו פעם, פעמיים, שלוש; כשאנחנו נגיע תהיה לנו כל הלגיטימציה לעשות את זה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: למה אנחנו צריכים את זה בכלל?

דוד ביטן: אין לזה שום תכלית, שום מטרה.

דוד ביטן: לכן אני מבקש מכם להפסיק עם העניין הזה, וכבר ממחר תתחילו להתנהג בצורה ממלכתית, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני מצטרף אליך.

איתן גינזבורג: צריך להקפיד על נהלים ונוהג בכנסת.

איתן גינזבורג: זה אחד היסודות של המשטר הפרלמנטרי והכנסת הזאת.

קריאה: תיזהר שלא ידיחו אותך.

קריאה: תיזהר.

קריאה: פה, אני פה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל – – –

קריאה: איתן – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ארבל – –

מיכאל מלכיאלי: יש בוסים.

איתן גינזבורג: – – אני מתפלא עליך, עליך, מכולם.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ניר ברקת, נוכח?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי יעלה ויבוא.

חיים ביטון: – – – עליך, מה?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בתודה רבה לשני אנשים מיוחדים – הראשון שבהם השר עיסאווי פריג', והשני שבהם חברת הכנסת מראענה.

מיכאל מלכיאלי: מראענה – להודות לך.

מיכאל מלכיאלי: ולמה אני רוצה להודות לכם?

מיכאל מלכיאלי: אני רואה את הקואליציה שלכם הולכת להכשיר ישיבת הסדר שהולכת להכשיר חיילי צה"ל באביתר, ממשלה בראשות הנוכל הולכת לעצור את הרצף הפלסטיני באזור.

מיכאל מלכיאלי: חבר'ה, תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: איזו ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: עיסאווי, איזו ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אני יושב בצד, אומר: רגע, חברת הכנסת מראענה, שהיא חברת קואליציה של נפתלי, הולכת לתמוך בהקמת ישיבת הסדר.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, יש כאן אמירה.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת – – –

ינון אזולאי: מלכיאלי, היא מתפללת עכשיו, לא להפריע.

מיכאל מלכיאלי: לא, היא איתנו.

מיכאל מלכיאלי: לא מתפללת.

אבתיסאם מראענה: – – – By far.

מיכאל מלכיאלי: לא, היא איתנו.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, מה אני רוצה לבקש ממכם?

מיכאל מלכיאלי: היות שההשפעה שלכם כל כך גדולה, עיסאווי ומראענה – הרי נפתלי בנט, מה הוא עשה?

מיכאל מלכיאלי: מערכת בחירות שלמה סיפר לכולם: קואליציית ימין על מלא, רק אני; חתם, שיקר, רימה את כולם.

מיכאל מלכיאלי: ואני אמרתי לעצמי: איך הבן אדם הזה עם שישה מנדטים רוצה להיות רוה"מ?

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, הרי הגוש שלנו לא נותן לסמרטוט להיות ראש ממשלה, לנו יש קצת כבוד.

מיכאל מלכיאלי: אתם, הייתה לכם איזושהי ריצה מטורפת להדיח את נתניהו.

מיכאל מלכיאלי: עשיתם, שיחקתם אותה, נתתם לו.

מיכאל מלכיאלי: אבל עד כדי כך, להקים ישיבת הסדר?

מיכאל מלכיאלי: אז להודות לכם.

משה אבוטבול: כן, אבל אם זה היה בזיכרון יעקב, היא גם הייתה – – –

מיכאל מלכיאלי: זו השאלה.

מיכאל מלכיאלי: אם תעלה הצעה להקמת ישיבת הסדר בזיכרון יעקב, מה תעשי?

מיכאל מלכיאלי: הרי אם את מתנגדת, אין ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: בנט הימני תלוי בך.

מיכאל מלכיאלי: השאלה היא מה יקרה אם תעלה הצעה לישיבת הסדר בזיכרון יעקב.

חיים ביטון: מה אמרת, ימני?

מיכאל מלכיאלי: כאילו.

מיכאל מלכיאלי: הוא הבטיח שהוא ימני.

מיכאל מלכיאלי: אני מאמין.

שלמה קרעי: מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: נו?

שלמה קרעי: מתברר שזו קואליציית ימין, מקימה ישיבת הסדר.

מיכאל מלכיאלי: ולכן אני אומר.

מיכאל מלכיאלי: תראה מה נפתלי בנט עשה: לקח את עיסאווי – – –

עיסאווי פריג': מה שמעניין אותי – תגיד, אתם מתאמנים על – – –

קריאה: כן, כן.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי, אנחנו אופוזיציה שאינה במצוקה.

איתן גינזבורג: מתואמת, מתואמת.

מיכאל מלכיאלי: מתואמת.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו – נו?

דוד אמסלם: חבר הכנסת מיכאלי, אני לא האמנתי – – –

איתן גינזבורג: מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: מיכאלי – זה קואליציה.

מיכאל מלכיאלי: מלכיאלי – זה אופוזיציה.

איתן גינזבורג: מלכיאלי.

איתן גינזבורג: היה מיכאלי בש"ס, אבל זה מיכאלי אחר.

מיכאל מלכיאלי: היום יש מיכאלי בתחבורה.

דוד אמסלם: אני לא האמנתי כמה אאודי 8 משפיע על הראש.

דוד אמסלם: ואללה, עיסאווי – –

מיכאל מלכיאלי: אתה רואה מה זה אאודי 8?

מיכאל מלכיאלי: אתה רואה מה זה אאודי 8?

דוד אמסלם: – – חבל על הזמן.

דוד אמסלם: הפכת להיות – – –

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני רוצה, בשתי הדקות שנשארו לי, לומר משפט – –

דוד אמסלם: התגיירת.

מיכאל מלכיאלי: – – ליושב-ראש הכנסת, לסגן יושב-ראש הכנסת, ידידי איתן.

איתן גינזבורג: בכבוד.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו פה צריכים באמת לבקש ממך סליחה.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי אנחנו ישבנו שעות על גבי שעות במסדרת, והחבר'ה של ראש הממשלה לפיד הטריפו אותך, מה, שתו לכם את הדם בקשית.

מיכאל מלכיאלי: אתם, מסכנים, עמדתם ורציתם באמת לעשות טוב לעם ישראל – להקים קואליציה, שלא יהיו עוד בחירות, ואלה ישבו והטריפו אתכם, ביזו אתכם, מה לא עשו לכם.

מיכאל מלכיאלי: והינה, כל הקבוצה הזאת לוקחים את הדברים שלכם ואת מה שאתם העברתם בחוקי-יסוד – והם הטריפו אתכם – העתק-הדבק.

דוד אמסלם: לא העתק.

מיכאל מלכיאלי: מה?

דוד אמסלם: הוסיפו עוד 30.

דוד אמסלם: הוסיפו 30 – – –

שלמה קרעי: הוסיפו.

מיכאל מלכיאלי: לקחו את זה קדימה.

מיכאל מלכיאלי: אתה ישבת, יושב-ראש הכנסת, שם למעלה.

מיכאל מלכיאלי: איזה שאגות.

מיכאל מלכיאלי: ולפיד, כשהוא הגיע לכנסת פעם ב- ושימח אותנו – הוא היה מגיע לכאן מדי פעם – –

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: – – והיה נותן כאן נאומים חוצבי להבות אש.

מיכאל מלכיאלי: ואתה, מסכן, עמדת שם איתי ביחד.

מיכאל מלכיאלי: היינו ביחד נבוכים.

מיכאל מלכיאלי: מסכן בני גנץ, עמד כאן – –

איתן גינזבורג: תודה.

מיכאל מלכיאלי: – – גם לא הרגיש בנוח.

מיכאל מלכיאלי: והם עושים היום את אותו דבר.

מיכאל מלכיאלי: אז באמת, בשם ראש ממשלה לפיד אני רוצה לבקש ממך סליחה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן מרים השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב – נוכח, נוכח ומעוניין לדבר.

עיסאווי פריג': – – – לכבוד היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אני לא.

איתן גינזבורג: אני לא.

איתן גינזבורג: פשוט הוא פנה אליי.

אורי מקלב: רצית לעבור על הרשמה מהר?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: פשוט – – –

אורי מקלב: אופוזיציה או לא אופוזיציה?

איתן גינזבורג: כמי שישב פה הרבה מאוד שנים על הכיסא – מי כמוך יודע.

אורי מקלב: קודם כול, אני מברך אותך גם כן בברכת הדרך על התפקיד הזה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

אורי מקלב: אתה, יש לך ריבוי תפקידים, וגם לכבוד השר הנכבד.

אורי מקלב: באמת, אנחנו מתרגלים לזה מהר.

אורי מקלב: אתה יושב כשר.

עיסאווי פריג': עדיין מקומכם שמור בממשלה.

עיסאווי פריג': מתי שתחליטו, אתם רצויים.

אורי מקלב: איתך אנחנו יכולים.

עיסאווי פריג': לא, עם כולם.

עיסאווי פריג': אתם רצויים.

ינון אזולאי: עיסאווי, תקבל רק אישור מליברמן.

ינון אזולאי: הוא הטיל וטו.

אורי מקלב: רבותיי, תראו, האמת, יש שוני בחוק הזה שמגיע אלינו לעומת החוקים שעד עכשיו הגיעו.

אורי מקלב: עד עכשיו הגיעו חוקים שבהם הטיחו בנו: זה היה בזמנכם, אתם אישרתם, בזמנו תמכתם; זה הוראת שעה ואנחנו מאריכים.

אורי מקלב: אבל זה חוק חדש, חוק שעוד לא היה.

אורי מקלב: זה לא חוק שרק פג התוקף שלו, זה חוק חדש שמשרד האוצר מביא לפנינו.

אורי מקלב: וכמו שהממשלה הזאת מטעה וטועה, גם החוק הזה מטעה.

אורי מקלב: אפשר לחשוב, מי שמתבונן – ולא רק זה, אנשים יחשבו שיש כאן חוק טוב: דמי אבטלה, דמי לידה שאנחנו מוסיפים, ומראים כאן איזה חישוב דמי לידה שייתנו יותר.

אורי מקלב: רוב החוק – בעיקר החוק בא להגיד למי אנחנו לא נותנים:

אורי מקלב: אנחנו מפסיקים לתת את החל"ת לנשים ולאנשים מגיל 45, מפסיקים לגמרי.

אורי מקלב: אתם יודעים מה המשמעות לכך שהיום יצאו, מהחודש הבא, עשרות אלפי אנשים?

אורי מקלב: לא יהיה להם ממה לשלם את המשכנתה, ממה להאכיל את הילדים שלהם, זאת המשמעות של החוק.

אורי מקלב: אם עד לפני תקופה אמרו שזה יהיה בצורה מתונה יותר, לאט-לאט, עד סוף השנה – באבחה אחת שר האוצר, בהתאכזרות בלתי רגילה לאנשים שפיטרו אותם, שאין להם מקום עבודה, שולח אותם לרחוב, בלי אפשרות להאכיל את הילדים שלהם, תוך – – –

מיכאל מלכיאלי: עם מריצה, עם מריצה.

אורי מקלב: עם המריצה שולח אותם, הפוך – למזבלה, להביא אוכל הביתה.

אורי מקלב: לזה הוא שולח אותם, לצערנו.

אורי מקלב: אנחנו מדברים בהפסקה באבחה אחת; נשים הרות – גם מתחת לגיל 45 – ביניהן נשים הרות, יוצאות מהעבודה.

אורי מקלב: איך הן יקבלו עבודה, איפה הן ישיגו את העבודה?

אורי מקלב: יחד עם זאת, מבשרים לנו עכשיו ששר האוצר מפטר איזה 20 עובדים במשרד האוצר; ההכשרות, מה שישראל כץ עשה, ההכשרות בצורה מיוחדת, ייחודית, כדי כן להחזיר למעגל העבודה – גם זה מיותר, לא צריך את זה.

אורי מקלב: יבואו בתירוצים, זרוע העבודה.

אורי מקלב: אין ספק בעניין הזה, שאנחנו נדע גם תירוצים.

אורי מקלב: אני יודע מה התירוץ; אני רוצה לדבר לא כמו הממשלה, אלא בצורה כנה:

אורי מקלב: אומרים שאנשים לא הולכים לעבוד מכיוון שהם מקבלים דמי אבטלה.

אורי מקלב: אני לא אומר שזה לא קיים.

אורי מקלב: אני לא מתעלם מדבר כזה.

אורי מקלב: צריך גם בזה יושרה.

אורי מקלב: אז מה הדרך להתמודד עם זה?

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

אורי מקלב: להפסיק לכולם, גם לכאלה שאין, זאת הדרך?

אורי מקלב: אין קצת מאמץ או דרך ביניים?

אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו באופן אמיתי.

אורי מקלב: זה מה שהחוק הזה אומר.

אורי מקלב: אני לא – בכלל, איפה כל הענפים שבכלל לא חזרו למשק?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורי מקלב: איפה כל התיירות?

אורי מקלב: היום ישב אצלי מייצג של תיירות נכנסת.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: והוא בא והוא מספר לנו שאלפי עובדים לא חוזרים, איך שלא יהיה, לעבודה.

אורי מקלב: מה יהיה עם כל האנשים האלה?

אורי מקלב: מה יהיה עם כל הענפים האלה – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: – – שמצמצמים ולא מחזירים?

אורי מקלב: ובמיוחד, אדוני השר, מגזרים מיוחדים ואוכלוסיות מיוחדות, שהיו הראשונים שהוציאו אותם ואחרונים שהכניסו אותם.

אורי מקלב: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת רון כץ.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, בבקשה.

איתמר בן גביר: כנסת נכבדה, השר, אדוני היושב-ראש, כמובן, ידיעה מגלי צה"ל לפני כמה ימים של הכתבת עשהאל פלד: יהודי שהגיע לסניף הביטוח הלאומי בנחלת שמעון, נאמר לו – אני חוזר, ממש כך – נאמר לו: אין כניסה ליהודים, לא נותנים ליהודים להיכנס לכאן; השירות כאן הוא רק לערבים, ליהודים ולערבים יש במרכז ירושלים סניף של הביטוח הלאומי אבל כאן זה רק לערבים.

איתמר בן גביר: הכתבת שלחה תחקירן כדי לבדוק את זה, וגילתה שהדברים אמת.

איתמר בן גביר: אני רוצה לקרוא לכם מתוך פסק דין שלא איתמר בן גביר כתב ולא אנשי הציונות הדתית אלא שופטי בית המשפט העליון ובראשם נשיא בית המשפט אהרן ברק, שדיבר על השוויון, שהוא מערכי היסוד של מדינת ישראל.

איתמר בן גביר: "כל רשות בישראל – ובראשן מדינת ישראל, רשויותיה ועובדיה – חייבות לנהוג בשוויון".

איתמר בן גביר: הוא מצטט את מגילת העצמאות ומצטט דברים שנאמרו על ידי השופט מישאל חשין.

איתמר בן גביר: "טענת האפליה לעולם נשמע לה, והיא בתשתית התשתיות.

איתמר בן גביר: עקרון האפליה יסודו בצורך עמוק הטבוע בנו, בכל אחד מאיתנו – שמא נאמר ביצר ובצורך שבאדם: באדם, אך לא רק בו – כי לא יפלו אותנו לרעה.

איתמר בן גביר: כי נזכה לשוויון" מאלוקים, ממעל, אבל גם מבני האדם.

איתמר בן גביר: "אפליה מוליכה אל תחושה של קיפוח ותסכול.

איתמר בן גביר: תחושת קיפוח ותסכול מישירים אל קנאה, ובבוא קנאה תאבד התבונה".

איתמר בן גביר: אני שואל אתכם, חבריי חברי הכנסת, איך העולם לא מזדעזע?

איתמר בן גביר: איך לא פותחים עם זה מהדורות?

איתמר בן גביר: איך לא צועקים?

איתמר בן גביר: איך נשיא המדינה לא מגנה?

איתמר בן גביר: איך אנחנו לא שומעים את כל חברי הממשלה הזאת, ממשלת ההונאה?

איתמר בן גביר: איך הם לא צועקים?

איתמר בן גביר: הרי אם היה מדובר במקרה הפוך, שבו חלילה היו מפלים ערבים והיו אומרים לערבים: אל תיכנסו – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

איתמר בן גביר: – – אתה, אדוני השר, היית צועק וצווח יחד עם כל חברי הקואליציה שלכם.

איתן גינזבורג: תודה.

איתמר בן גביר: אבל כשזה יהודים אז מותר להפלות, אז מותר לפגוע, בושה וחרפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, דמעות התנין שמזילה השרה שקד לא מזיזות לנו.

אופיר אקוניס: אני אומר לך למה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: הן לא מזיזות לנו משום שבדקנו כמה מחברי סיעת ימינה הצביעו כאן בשנה שעברה, כמה חברים הצביעו כאן בשנה שעברה עבור הוראת השעה של חוק איחוד המשפחות, חוק האזרחות.

אופיר אקוניס: בדקנו.

אופיר אקוניס: אפס, אפס עגול, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: לא שלחו נציגות, לא אחת, לא שתיים – כל הסיעה, אשר שמה בעצם הוא יותר בעצם שמאלה מאשר ימינה, לא טרחו ולא הגיעו לכאן.

אופיר אקוניס: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, אומרת לנו שרת הפנים, מה היא אומרת?

אופיר אקוניס: מי שיצביע נגד יפגע בביטחון ישראל.

אופיר אקוניס: אני אומר לשרה שקד ולנפתלי בנט ולסיעת שמאלה, כך ייקרא מעתה שמם, שמאלה, כי הם פנו שמאלה; הם פשוט הונו את כל מצביעיהם הימנים והלכו שמאלה: כשאת, חברת הכנסת, השרה שקד אומרת שאנחנו מסכנים את ביטחון ישראל, הרי המילה "צביעות" קטנה לזה.

אופיר אקוניס: לא יודעים, אין מילה בעברית שיכולה לתאר את זה, אדוני.

אופיר אקוניס: משום שמי שהולך, משקר, בהונאה שאין שנייה לה בתולדות הפוליטיקה הישראלית ומקים ממשלה עם רע"מ בתמיכה ברורה של הרשימה המשותפת, לא יכול להטיף לנו, חברות וחברות הכנסת, פשוט לא יכול, על פגיעה בביטחון ישראל.

אופיר אקוניס: תודה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת יבגני סובה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהממשלה הזאת עושה היסטוריה בקנה מידה בין-לאומי.

דסטה גדי יברקן: יש באו"ם, חבריי חברי הכנסת, 193 מדינות, על פי האו"ם, שהן מוכרות.

דסטה גדי יברקן: מתוך 193 מדינות, אחת מהן היא ישראל.

דסטה גדי יברקן: בדקתי, וישראל היא המדינה היחידה בעולם שבהגדרה שלה יש שעת חירום, ואנחנו מאשררים את שעת החירום מדי שנה בכנסת בגלל שאנחנו חיים במזרח התיכון ומוקפים אויבים.

דסטה גדי יברקן: מהבדיקה שלי, אדוני היושב-ראש, גיליתי דבר מדהים: מעולם, בשום מדינה דמוקרטית או דיקטטורית או עם כל סוג של שלטון, מעולם לא ניהלו את המדינה ועמדו בראשה אנשים שלא מאמינים בקיומה של אותה מדינה שהם מנהלים.

דסטה גדי יברקן: יש קואליציה, לפעמים משתנה 59, 58, תלוי איזה ח"כ בקואליציה רוצה לסחוט את ראש הממשלה עבאס.

דסטה גדי יברקן: מעולם, מעולם – אני מאתגר גם את כל העיתונאים, את כל אנשי הארכיון ואת כל אנשי ההיסטוריה: שימצאו לי מדינה שמנהלים אותה אנשים שלא מאמינים בקיומה של אותה מדינה.

דסטה גדי יברקן: במדינות רבות אנשים כאלה אפילו לא מקבלים אזרחות, אבל רק בישראל אנשים שלא מאמינים באותה מדינה גם מנהלים אותה.

דסטה גדי יברקן: ראש הממשלה העתידי בנימין נתניהו אמר שזאת ממשלה מסוכנת.

דסטה גדי יברקן: אנשים לא הבינו, חשבו שאנחנו אומרים את זה כי ירדנו מהשלטון.

דסטה גדי יברקן: אבל אני רוצה לחדד למה היא מסוכנת לפי ראש הממשלה העתידי בנימין נתניהו.

יבגני סובה: – – –

דסטה גדי יברקן: מה זה המושג שיש ראש ממשלה עם שישה מנדטים?

דסטה גדי יברקן: זה קורה רק במדינה הזאת, אחי.

יבגני סובה: מה זה ראש הממשלה העתידי?

יבגני סובה: צריך להגדיר מה זה.

דסטה גדי יברקן: או-טו-טו, או-טו-טו הוא יהיה ראש ממשלה.

דסטה גדי יברקן: תראו, אני אמרתי, אני מאתגר אותך, אדוני היושב-ראש, ואת כבוד השר וכל חברי הכנסת שנמצאים כאן:

דסטה גדי יברקן: אם מישהו יעמיד אותי על טעותי, אני לא אנאם חודש במליאה.

דסטה גדי יברקן: אני גם מאתגר את כל העיתונאים, תבדקו אותי.

דסטה גדי יברקן: האם יש מדינה בעולם שהאנשים שמנהלים אותה לא מאמינים בקיומה של אותה מדינה?

איתן גינזבורג: תודה.

יבגני סובה: – – –

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, תן לי להשלים.

איתן גינזבורג: אדוני, נא לסיים.

דסטה גדי יברקן: תן לי להשלים משפט, ברשותך, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, משפט לסיום.

דסטה גדי יברקן: הוא מפריע לי.

איתן גינזבורג: משפט לסיום, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים.

יבגני סובה: – – –

דסטה גדי יברקן: אני מאתגר, תבחן אותי.

דסטה גדי יברקן: אמרתי, מתוך 193 מדינות בעולם אין מדינה אחת בעולם שאלה שמנהלים אותה לא מאמינים באותו חוק של אותה מדינה.

דסטה גדי יברקן: מרצ הוציאה את הציונות ב-2017.

דסטה גדי יברקן: אמר אז ראש הממשלה הנוכחי נפתלי בנט – –

איתן גינזבורג: תודה.

דסטה גדי יברקן: – – "הניפוי של הציונות ממצע מרצ יותר מעציב ממרגיז.

דסטה גדי יברקן: האם הוויכוח הרעיוני הגדול פה הוא כבר לא ויכוח בין ימין ושמאל" – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: את ההמשך אתם יודעים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אגב, יש גם ציטוט שלך – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן.

דסטה גדי יברקן: – – שאתה אמרת שמרצ איננה מפלגה ציונית, נכון?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יברקן, זמנך עבר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יבגני סובה: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יבגני סובה – מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני אעמוד על הזמנים.

איתן גינזבורג: אני מבקש לעמוד בשלוש דקות שמוקצבות לכל אחד.

יבגני סובה: הן לקואליציה והן לאופוזיציה?

איתן גינזבורג: הן לקואליציה והן לאופוזיציה.

איתן גינזבורג: נדמה לי שאני נדיב יותר אפילו לאנשי האופוזיציה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני כשבועיים נבחר – – –

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מעריכים את זה מאוד, אדוני היושב-ראש.

אופיר סופר: לפני כשבועיים נבחר פרופ' דוד הראל לתפקיד נשיא האקדמיה למדעים.

אופיר סופר: ייתכן שפרופ' הראל בעל כישורים והישגים מתאימים לתפקיד הזה.

אופיר סופר: צריך לומר ביושר שבעניין הזה פנו אליי מתנועת אם תרצו, ואמרו כך: עד לאחרונה היה פרופ' הראל חבר בוועד המייעץ הבין-לאומי של ארגון הפועל לקדם חרם נגד אוניברסיטת אריאל.

אופיר סופר: הוא חתם על עצומות נגד מימון ורכישה של תוצרת ישראלית, ואף פעל נגד מאבקה של ממשלת גרמניה בתופעת ה-BDS האנטישמית.

אופיר סופר: על פי החוק, נשיא המדינה הוא זה אשר ממנה את נשיא האקדמיה, ולכן, מכאן, מכנסת ישראל, אני פונה לנשיא המכהן וגם לנשיא הנבחר – פשוט לא להיות חותמת גומי.

אופיר סופר: אני פונה לכבוד הנשיא – לא לאשר את המינוי, ולא לתת לפרופסור אשר פעל נגד החופש האקדמי של הסטודנטים והמרצים באריאל לנהל תקציב ציבורי אשר מיועד לפיתוח האקדמיה בישראל.

אופיר סופר: יש מספיק פרופסורים ציוניים שמתאימים.

אופיר סופר: אני רק רוצה לומר שאני ביקשתי, ככה, לראות מה בדיוק היו הדברים שתנועת אם תרצו הצביעה עליהם, וחשבתי שזה כנראה לא היה מבייש חברים רבים בקואליציה.

אופיר סופר: הוא חתום על עצומה המבקשת מהפרלמנט הספרדי ללחוץ על ישראל, בניגוד לרצון אזרחי ישראל, להכיר בפלסטין; נראה לי שזה לא היה מבייש את חברת הכנסת מהקואליציה גבי לסקי.

אופיר סופר: הוא חתום על עצומה המבקשת מבריטניה ללחוץ על ישראל, בניגוד לרצון אזרחי ישראל, להכיר בפלסטין; וזה גם כנראה לא היה מבייש את חבר כנסת ווליד טאהא, חבר הקואליציה.

אופיר סופר: הוא פרסם מאמר הקורא לעולם להתערב למען הפלסטינים, ולהפעיל לחץ על ישראל, וזה כנראה לא היה מבייש את חברת הכנסת וחברת הקואליציה אבתיסאם מראענה.

אופיר סופר: הוא חתום על עצומה המאשימה רק את ישראל בסבל תושבי עזה במהלך מבצע צוק איתן; כנראה שזה לא היה מבייש את חבר הקבינט ניצן הורוביץ.

אופיר סופר: הוא חתום על עצומת תמיכה בנוהלי האיחוד האירופי שלא לממן גופים ישראליים הפועלים ביו"ש, וזה לא היה מבייש את חבר הכנסת אלחרומי.

אופיר סופר: אז איך אני יכול בעצם לפנות ולבקש לא למנות אותו, כשבעצם אלו הם פניה של הממשלה, ואלו הם פניה של הקואליציה?

אופיר סופר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אריה דרעי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מתכנסים כאן מדי יום שני לאירוע מכונן, שבו האופוזיציה עושה את עבודתה, את עבודתה הפרלמנטרית, את עבודתה הדמוקרטית.

מכלוף מיקי זוהר: המושג הזה שנקרא פיליבסטר לא הומצא על ידינו, אלא היו גדולים מאוד שנהגו להשתמש בכלי הפרלמנטרי הזה.

מכלוף מיקי זוהר: למשל מורנו ורבנו, עליו השלום, מנחם בגין, שהיה אופוזיציונר, שלחם שנים ארוכות מהאופוזיציה עד להגעתו להנהגת המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני חושב שהוא יכול להיות עבור כולנו, חברי האופוזיציה, מודל לחיקוי איך מתנהלים באופוזיציה: נאבקים, לא מוותרים, עד שבעזרת השם נחזור להנהגת המדינה, ואנחנו נעשה הכול שזה יהיה מוקדם ככל הניתן.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לדבר ברשות

מכלוף מיקי זוהר: כם על אירועי היום בוועדה המסדרת, על כמה הישגים של האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: לוועדה המסדרת הובאו היום 15 נושאים, למיטב זיכרוני, אם אינני טועה.

מכלוף מיקי זוהר: הם הצליחו לקדם אך ורק חמישה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רואים אולי היום מולכם סדר-יום ארוך מאוד, אבל מה שיוצבע היום זה רק מה שהם הצליחו לקדם.

מכלוף מיקי זוהר: מדובר בסך הכול בחמישה חוקים בפטור מחובת הנחה.

מכלוף מיקי זוהר: את חוק האזרחות, חוק איחוד המשפחות, כמובן הם לא הצליחו לקדם.

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו יודעים שהם מתפתלים מה לעשות עם הנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי הם יצטרכו את תמיכת רע"מ, והם יצטרכו את תמיכת מרצ, והם יצטרכו, כנראה, אפילו יכול להיות שאת תמיכת המשותפת, ואת הדבר הזה הם לא מצליחים להשיג.

מכלוף מיקי זוהר: למה הם לא מצליחים להשיג?

מכלוף מיקי זוהר: משום שהם הקימו ממשלה, ממשלה מוזרה, ממשלה שיש בה מרכיבים אנטי-ציוניים.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, הם גם בחרו ברשימה המשותפת כרשת הביטחון של הממשלה הזאת, שזה עוד מרכיב אנטי-ציוני.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו, ברור מאליו שאנחנו לא נשמש כרשת הביטחון של הממשלה הזאת, שהרי הם בחרו רשת ביטחון, ובמקרה הזה הם בחרו את הרשימה המשותפת כרשת הביטחון שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, תפקידנו כאופוזיציה להילחם ולהיאבק להפלת הממשלה הזו ולמנוע את המשך כהונתה, משום שזו ממשלה שמסכנת את ישראל, צריך לומר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: ביטחון המדינה לא באותו מצב כשהיא מנווטת על ידי החסיד השוטה של השמאל הישראלי נפתלי בנט.

מכלוף מיקי זוהר: למה הוא חסיד שוטה, אתם שואלים?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם: משום שאין ציבור מאחוריו.

מכלוף מיקי זוהר: אם הוא יעז להגיד לממשלה הזו שהוא רוצה ללכת לבחירות, הרי שהוא לא ייבחר יותר לכנסת ובטח לא לראש ממשלה, ולכן הוא חייב למלא אחר דרישות מפלגות השמאל.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מכל חברי האופוזיציה: בואו נמשיך לעבוד קשה, נישאר מאוחדים וחזקים כפי שאנחנו, משום שזה מראה לצד השני שאנחנו כאן כדי להפיל את הממשלה הזו, וכמה שיותר מהר, בעזרת השם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי זוהר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום אני רוצה קצת לדבר איתכם על הקשר בין פוליטיקה, מתמטיקה, ומה קורה כשמוכרים את הערכים בדרך.

אלי כהן: בדרך כלל כשאנחנו יוצאים לבחירות כל מפלגה רוצה להשיג יותר קולות, שיהיו לה יותר מנדטים על מנת שהיא תהיה בעמדת ההשפעה הגדולה ביותר.

אלי כהן: אבל בקואליציה הזאת הכול הפוך.

אלי כהן: בואו נראה קצת את המספרים.

אלי כהן: יש עתיד, עם 17 מנדטים, קיבלה שבעה תיקים.

אלי כהן: בערך על כל 2.5 חברי כנסת היא קיבלה שר אחד.

אלי כהן: כחול לבן – כבר על שמונה חברי כנסת קיבלה ארבעה תיקים.

אלי כהן: כלומר, על כל שני חברי כנסת היא קיבלה שר.

אלי כהן: אותו דבר בערך גם במרצ ובמפלגת העבודה.

אלי כהן: ליברמן, כבר על שבעה מנדטים קיבל ארבעה תיקים, אם לוקחים בחשבון את יושב-ראש ועדת הכספים.

אלי כהן: כלומר, על כל 1.7 חברי כנסת, הוא קיבל שר.

אלי כהן: תקווה חדשה, כבר על שישה ח"כים קיבלה חמישה תיקים.

אלי כהן: כלומר, על כל 1.2 חברי כנסת, היא קיבלה תיק.

אלי כהן: ימינה, שבמקרה הטוב היא עם שישה מנדטים, כבר נעזוב את כמות התיקים שהיא קיבלה – היא קיבלה את הדובדבן שבקצפת, קיבלה את ראשות הממשלה.

אלי כהן: הכול הפוך: ככל שיש לך פחות תמיכה ציבורית, קיבלת יותר תיקים.

אלי כהן: ההיפוך הקיצוני הזה יכול לקרות רק במקרה אחד – כשמוכרים את האידיאולוגיה לטובת הכיסאולוגיה.

אלי כהן: רק כשמוכרים את האידיאולוגיה לטובת הכיסאולוגיה יכול להיות, במקרה הקיצוני, כפי שיש עכשיו, שאתה מקבל הרבה יותר תיקים ביחס לכמות המנדטים שיש לך.

אלי כהן: אבל אל תטעו.

אלי כהן: בממשלה הזאת אתה לא קובע ואין לך השפעה לפי כמות התיקים.

אלי כהן: אגב, מי שיש לו את ההשפעה הכי גדולה זה מי שאין לו תיקים בכלל, מנסור עבאס.

אלי כהן: הוא לא קיבל אף תיק, הוא בנושא הזה קובע שם את הכול.

דוד אמסלם: ראש ממשלה בפועל, אתה מתכוון.

אלי כהן: ראש הממשלה בפועל – אתה צודק, חברי חבר הכנסת אמסלם.

אלי כהן: אגב, מי שקיבל את ראשות הממשלה והכי הרבה תיקים, נפתלי בנט, הוא הכי חלש.

דוד אמסלם: הוא הכי מיותר, הבן אדם המיותר בממשלה.

אלי כהן: הוא הכי חלש מהסיבה הפשוטה שאין לו ציבור לחזור אליו בבחירות.

אלי כהן: הדבר שהכי מפחיד אותו זה בחירות.

אלי כהן: לכן, בכל דבר בנושא הזה הוא יגיד כן.

אלי כהן: אין לו לאן לחזור.

אלי כהן: מדינת ישראל צריכה ראש ממשלה חזק.

אלי כהן: לא הגיוני שיש ראש ממשלה שיותר מ-90% מהציבור לא רוצה אותו.

אלי כהן: בדמוקרטיה הציבור צריך לקבוע.

אלי כהן: מה שקורה כאן, אדוני היושב-ראש, זו לא דמוקרטיה.

אלי כהן: לכן אנחנו צריכים להחליף אותו בראש ממשלה חזק, שיזכה לאמון הציבור.

אלי כהן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אלי כהן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת, השרה יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: נא לצלצל.

איתן גינזבורג: לאחר מכן יסכם השר, ונעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': יש שר, היושב-ראש?

בצלאל סמוטריץ': אה, עיסאווי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אשמח אם תשתדל להקשיב.

בצלאל סמוטריץ': אתם מביאים עכשיו הצעת חוק שבקדנציה הקודמת, למרות היותי באופוזיציה, נהגנו להצביע פה אחד, קואליציה ואופוזיציה, על הצעות החוק שהביאה הקואליציה, שהביאה הממשלה במסגרת הטיפול במשבר הקורונה, בין אם היו אלה תקנות ובין אם היו אלה חבילות סיוע כלכליות לעצמאים, לשכירים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק שאתם מביאים עכשיו, באישון לילה, היא הצעה נוראה ואיומה, שהולכת לגזור חרפת רעב – אני אסביר – מתחילת החודש הבא על קבוצות שלמות של אוכלוסייה, ואגב, הן האוכלוסיות המורכבות ביותר, החלשות במובנים רבים, שבאופן טבעי קשה להם להסתגל ולהשתלב מחדש בשוק התעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': אני אמנה, חבר הכנסת סובה – והלוואי דרכך לשר האוצר – כמה וכמה אוכלוסיות שלא נמצאות בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': הינה אדוני השר במשרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': נשים הרות; הורים לילדים עם צרכים מיוחדים; אנשים עם מוגבלויות בעצמם; מורי דרך; מבוגרים עד גיל 67.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': נכון, צריך לצמצם את החל"ת, צריך לשלב אנשים בשוק התעסוקה, אבל לבוא ולומר: תראו, יש היום 130,000 משרות פנויות במשק, קדימה, נפסיק לכם בבת אחת את החל"ת, ולכו לעבודה?

בצלאל סמוטריץ': איך אתם רוצים שאישה בהיריון תתקבל לשוק התעסוקה?

בצלאל סמוטריץ': איך אתם רוצים – אדם מבוגר, מעל גיל 67, שאין לו פנסיה כי הוא לא חסך כל החיים שלו, והוא עבד ופוטר, מי יקבל אותו בחזרה לעבודה?

בצלאל סמוטריץ': איך אתם רוצים שאנשים עם מוגבלויות או עם צרכים מיוחדים – שגם ככה אתם יודעים כמה דם ויזע ודמעות צריך כדי לשלב אותם בשוק התעסוקה – ישתלבו בשוק התעסוקה?

בצלאל סמוטריץ': דיברתם – אני לא הייתי חלק מהממשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': דיברו גם בממשלות הקודמות על ואוצ'רים, על השמות.

בצלאל סמוטריץ': אז באים עכשיו באבחת חרב, ואומרים: גמרנו, הנתונים הסטטיסטיים היבשים הם כאלה שיש משרות פנויות במשק.

בצלאל סמוטריץ': אתם, אדוני השר, גוזרים חרפת רעב, באטימות, על הקבוצות הכי חלשות באוכלוסייה, ואתם יודעים מצוין – כל מי שמכיר את שוק התעסוקה יודע שיש קבוצות אוכלוסייה שגם ככה קשה להן להיכנס לשוק התעסוקה.

בצלאל סמוטריץ': הזמן שלוקח להן להשתלב מחדש בשוק שנמצא בהתאוששות הוא הרבה יותר גדול ממה שלוקח לאנשים רגילים – צעירים, חסונים, גמישים, שיודעים להסתדר בחיים.

דוד אמסלם: בצלאל, אני מתפלא עליך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר חמד עמאר, אני מפציר בך.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, תראה, אם הייתי חושב שכמו שהיה בקדנציה הקודמת – הייתי חבר אופוזיציה, אבל היה שיח אמיתי.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': החוקים האלה – לא, תשמע.

בצלאל סמוטריץ': תקשיבו פעם אחת.

איתן גינזבורג: אנחנו מקשיבים, אבל יש זמן.

בצלאל סמוטריץ': ייקח עוד חצי דקה.

בצלאל סמוטריץ': יש עשרות אלפי משפחות שלא יהיה להן מה לאכול בשבוע הבא, בחודש הבא.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': תבטיחו לפחות שיהיה דיון אמיתי.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים, היו בוועדת הכספים דיונים אמיתיים.

בצלאל סמוטריץ': נשמעו הערות.

גלעד קריב: תבוא.

בצלאל סמוטריץ': ודאי שאני אבוא, אבל אני רואה את הקואליציה הזאת, איך היא מתנהלת.

גלעד קריב: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם לא יודעים לייצר שיח, אתם לא יודעים לייצר הקשבה.

גלעד קריב: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם מרגיזים.

בצלאל סמוטריץ': מה אתם עושים?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תנו לאנשים את היכולת להתקיים בכבוד.

בצלאל סמוטריץ': אל תהיו אטומים.

גלעד קריב: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אל תהיו אכזריים.

בצלאל סמוטריץ': תמצאו את הפתרון לקבוצות האלה, שאין להן דרך לחזור לשוק התעסוקה.

גלעד קריב: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אני מתחנן: אל תהיו אטומים לזעקה של האנשים האלה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה להם מה לאכול מהחודש הבא.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: יסכם השר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

דוד אמסלם: – – – עובדים זרים, וזהו.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

חמד עמאר: תשמע, שמעתי את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

חמד עמאר: הקשבתי לכל מילה.

חמד עמאר: אמרת דברים מאוד חשובים: אתם הצבעתם לטובת הכלל, היום אתה מצביע נגד.

חמד עמאר: ברגע שאתה מצביע עכשיו נגד – שתבין, בוא נביא בחשבון שהחוק לא עובר היום.

בצלאל סמוטריץ': יתקנו את זה – – –

חמד עמאר: נביא בחשבון שהחוק לא עובר היום.

חמד עמאר: כל אלה שמצביעים נגד, ואומרים: רוצים את טובת הציבור – אתם מצביעים נגד כי אתם אופוזיציה.

שלמה קרעי: זה החוק למימון ממשלת הג'ובים שלכם.

חמד עמאר: לאופוזיציה יש אחריות.

חמד עמאר: יש גם לה אחריות.

חמד עמאר: יש לה אחריות.

חמד עמאר: החוק פג ב-1 בחודש.

אופיר כץ: – – –

חמד עמאר: אתה יכול להצביע נגד אבל החוק לא יעבור.

חמד עמאר: החוק לא יעבור.

חמד עמאר: שתהיה לכם קצת אחריות.

חמד עמאר: תהיו קצת אחראיים.

אופיר כץ: – – –

חמד עמאר: תצביעו לטובת הציבור.

אופיר כץ: – – –

חמד עמאר: אל תבואו ותצעקו.

אופיר כץ: – – –

שלמה קרעי: זה החוק למימון ממשלת הג'ובים שלכם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, עמדת כאן, נאמת, שמענו, הקשבנו, עכשיו תורו להשיב.

איתן גינזבורג: אתה בטח מתעניין בתשובתו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאלי.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אתה רשאי לצאת החוצה אם אתה לא רוצה להקשיב.

איתן גינזבורג: רק לא להפריע.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם – אתם רוצים להקשיב?

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, לצעוק זאת לא תוכנית עבודה.

חמד עמאר: אתם יכולים לצעוק מכאן עד מחר.

חמד עמאר: אני לא מתרגש מזה.

אופיר כץ: אתה רוצה לענות עניינית או לחנך אותנו?

קריאה: תגיד שהנושאים האלה שהעלו, אלה הנושאים שדיברנו עליהם בממשלה – – –

חמד עמאר: תשמעו, אני מציע לכם, אני מציע לכם, אני מציע לכם, אני מציע לכם, קודם כול תצביעו לטובת הציבור.

חמד עמאר: וכל מה שהעליתם כאן, כל מה שהעליתם כאן – אנחנו דנו בזה בישיבת הממשלה.

אופיר כץ: לא הוספתם – – –

חמד עמאר: יש לנו מחר – אם תאפשרו את זה, מחר זה יגיע לוועדת הכספים.

חמד עמאר: יש מצב לתקן הרבה גם בחוק.

חמד עמאר: אני לא אומר שהחוק מושלם.

חמד עמאר: הלכנו לטובת כלל הציבור.

קריאות: – – –

חמד עמאר: ואנחנו צריכים להבין שיש 133,000 מקומות עבודה.

חמד עמאר: אנשים שכירים.

חמד עמאר: שאנשים יבואו ויעבדו.

חמד עמאר: 133,000 מקומות.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני אומר לכם, במקום באופן אוטומטי לקום ולהצביע נגד, תחשבו קצת.

חמד עמאר: תחשבו קצת.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, טוב שהגעת.

חמד עמאר: אתה יכול להגביר לי כאן קצת?

חמד עמאר: אני לא שומע את עצמי.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אבקש מחברי הכנסת לא להפריע.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תוכנית העבודה שלהם זה לצעוק.

חמד עמאר: זאת תוכנית העבודה שלהם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

חמד עמאר: אתה יכול להגביר לי כאן?

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני רוצה לתת לך קצת שיעור בהיסטוריה: אני השר הרביעי במשרד האוצר.

חמד עמאר: אני השר הרביעי במשרד האוצר, ואת אמרת: לא היה אף פעם שר שם.

חמד עמאר: כשראש הממשלה לשעבר חבר הכנסת ביבי נתניהו היה שר האוצר, מאיר שטרית היה שם שר נוסף במשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

חמד עמאר: נכון.

חמד עמאר: אז אמרת: לא היה אף שר ואף פעם לא היה.

חמד עמאר: וגם נהרי, חבר הכנסת לשעבר, היה גם שר במשרד האוצר.

קריאות: – – –

חמד עמאר: גם חבר הכנסת לשעבר איציק כהן היה שר במשרד האוצר.

חמד עמאר: אז אני לא השר הראשון במשרד האוצר.

חמד עמאר: ואני רוצה, אם את רוצה לבקש – אני אגיד לך: לפי התקנון, חברת הכנסת אורלי לוי, אם אני תוקף אותך, את יכולה לבקש להגיב.

חמד עמאר: אם אני מזכיר את השם שלך, אין לך זכות לבקש להגיב.

חמד עמאר: אני מבין שהיושב-ראש לא ייתן לך אפשרות כזאת.

חמד עמאר: הוא מבין את התקנון ומכיר את התקנון טוב מאוד.

שלמה קרעי: מה אתה פוחד?

שלמה קרעי: מה, אתם סותמים פיות?

חמד עמאר: וגם אני מכיר את התקנון.

חמד עמאר: ישבתי כיושב-ראש כאן תקופות ארוכות.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תדברו אחד-אחד, אני אשמע אתכם.

חמד עמאר: אמרתי לכם, תוכנית העבודה שלכם היא לצעוק.

חמד עמאר: אז תלמדו.

חמד עמאר: גם בוועדות אתם עושים את זה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד: הדבר הכי חשוב שתעשו היום – תצביעו לחוק הזה.

חמד עמאר: נאפשר את זה שמחר הוא יגיע לוועדת הכספים.

חמד עמאר: תצביעו נגד, נפיל את החוק הזה, אני אומר לכם: לא תהיה אבטלה לאף אחד.

חמד עמאר: ואם את זה אתם רוצים – אתם לא מצביעים מהראש, אתם מצביעים מהבטן.

שלמה קרעי: אל תאיים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני מבקש מכם, תצביעו בעד החוק הזה.

חמד עמאר: תשרתו את הציבור שבחר בכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש לתפוס את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: כבוד השר, לאיזו ועדה?

איתן גינזבורג: כבוד השר עמאר.

איתן גינזבורג: כבוד השר עמאר.

איתן גינזבורג: לאיזו ועדה אתם רוצים להעביר את החוק?

חמד עמאר: לוועדת הכספים.

חמד עמאר: אמרתי את זה בנאום הראשון.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: ששש, לא אמרתי כלום.

איתן גינזבורג: רגע.

איתן גינזבורג: מה קרה?

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה) (הוראות מיוחדות לעניין דמי אבטלה ודמי לידה), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע, בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61

איתן גינזבורג: נמנעים – 1

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, הצעת החוק עברה ברוב של 61 בעד, נגד – 53, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע שהצעת החוק עברה, והיא תועבר – לאור הבקשות השונות לוועדות השונות – לוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: הועלו הצעות לוועדת הכספים, מעמד האישה, ועדת החוץ והביטחון.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני השר, מהצד.

יואב קיש: ביום שתתחילו להתחשב בחוקי המשחק של הבית הזה – –

איתן גינזבורג: כן, בבקשה, השר.

יואב קיש: – – שתיתנו לוועדות, שתחלקו את ועדת חוקה כמו שצריך – – –

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, חברי הכנסת, כל חברי הכנסת שצעקו כאן – –

יואב קיש: אתם מרמים פה בכנסת הזו.

חמד עמאר: – – אתם צעקתם כאן, אתם צעקתם כאן שאתם רוצים ועדה אחרת.

יואב קיש: – – –

חמד עמאר: המשמעות של זה – תבינו בדיוק מה אתם צעקתם.

יואב קיש: שלא תרמו ותגנבו ועדות – – –

חמד עמאר: המשמעות של זה – הוועדה המסדרת יכולה להתכנס רק מחר – – –

יואב קיש: שתיתנו זמן לאנשים לדבר – – –

חמד עמאר: המשמעות של זה היא שבלי הודעה של יושב-ראש הכנסת מחר כאן במליאה אנחנו לא יכולים להתחיל לדון בחוק הזה.

חמד עמאר: המשמעות של זה היא שאין חל"ת לאף אחד.

חמד עמאר: אף אחד לא יכול לקבל אבטלה.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים לדון על זה בוועדת הכספים.

קריאות: – – –

חמד עמאר: הצעקות של זה – שהציבור יבין, שהציבור יבין שכל מפלגת הליכוד וכל האופוזיציה משרתת רק את עצמה.

יואב קיש: אתם מרמים את הציבור – – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

חמד עמאר: לא משרתת את הציבור.

איתן גינזבורג: תודה רבה, השר עמאר.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

יואב קיש: אתם מרמים את הציבור וגונבים את הכנסת.

איתן גינזבורג: אם כך, כאמור, הצעת החוק תעבור לדיון בוועדה המסדרת על מנת לקבוע באיזו ועדה היא תידון.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, בטרם נעבור להצעת החוק הבאה – הודעה אישית לחברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב בראש.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, נכון.

אורלי לוי אבקסיס: היו כבר במשרדי האוצר – – –

קריאה: רגע, לא שומעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני ממש מבקשת – – –

איתן גינזבורג: ששש.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לאפשר לחברת הכנסת אורלי לוי להודיע הודעה אישית.

איתן גינזבורג: לקצר, אם אפשר.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אז ראשית, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נכון, היו בעבר שני ראשים או שני שרים במשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: היום יש שני שרים במשרד האוצר, יש שניים או שלושה ראשי ממשלה, יש שרים נוספים, סגני שרים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: הנקודה שעליה שמתי את הדעת:

אורלי לוי אבקסיס: איך ייתכן שיש שני שרים במשרד האוצר ואף אחד מהם לא ראה לנכון את אותה מצוקה של אימהות חד-הוריות, באותו ביטול באופן גורף של אותה הוראה שנותנת להם את רשת הביטחון הבסיסית ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אותם חברים בקואליציית השמאל הזו, אותם אנשים שמדברים על רשתות ביטחון סוציאליות, אותם אנשים שמדברים על קורת גג, לא ראינו בהסכמים הקואליציוניים לא דיור ציבורי – לא ראינו.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט, כל הנושאים הסוציאליים נזרקו – – –

גלעד קריב: איזה דיור ציבורי – – – בממשלה שלך?

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לפנות ולומר לאותם אנשים שבאים ומדברים על החוק הנורבגי – – –

גלעד קריב: מה עשיתם – – –

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: חברים, הליכוד השתמש פעם אחת בחוק הנורבגי.

אורלי לוי אבקסיס: חבר כנסת אחד – – –

מירב בן ארי: מה את עשית בשביל המשפחות החד-הוריות, חוץ מלדבר עליהן?

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה – – –

מירב בן ארי: כל מה שאת עושה, שאת מדברת ומדברת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי – – –

מירב בן ארי: את לא עושה כלום חוץ מלדבר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי, תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה הכי מוצא חן בעיניי?

מירב בן ארי: כל היום מדברת.

מירב בן ארי: כלום את לא עושה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי, זו הייתה מה שנקרא – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל הזמן עובר.

איתן גינזבורג: כן, בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מבקשת, או שתיתן לי לדבר או שתעצור את הזמן.

איתן גינזבורג: נראה לי שדיברת לא רע עד עכשיו.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, גם את הזכות הזו אתם רוצים להוריד?

אורלי לוי אבקסיס: אז תן לי לדבר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: במקום לנהל איתי ויכוח, תדברי.

אורלי לוי אבקסיס: אחד מהאירועים היפים ביותר בכנסת זה כשאנחנו היינו כאן בממשלות הקודמות – חבר'ה, אני הייתי חברת כנסת לא באופוזיציה ולא בקואליציה, אבל הייתה להקת מעודדות במפלגה של כולנו, של כחלון, שהוא באמת היה חברתי.

אורלי לוי אבקסיס: יכולנו להתווכח על הדרך, על הסוג.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו המעודדות האלו הפכו להיות מעודדות להשכרה: קח אותי, יאיר.

אורלי לוי אבקסיס: הן מעידות על עצמן שהן מתחננות לראשי מפלגות שייקחו אותן לאותה רשימה.

מירב בן ארי: לא, עדיף שישריינו אותך – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירב בן ארי, מספיק, לא להפריע.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אותן חברות מבטיחות מלחמה בעבור אותם אנשים – –

מירב בן ארי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – שקודם היו חברתיים, ולכן אמרו על אחרים שהם שרי האוצר הכי כושלים במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה לומר לכם, אם פעם חשבתי – –

מירב בן ארי: את לא מתביישת.

אורלי לוי אבקסיס: – – שהן מעודדות להשכרה, היום אני אומרת לכם: הן עבד להשכרה, כי הן מגיעות לאותן מפלגות שקובעים להן את המקום שלהן – –

מירב בן ארי: מה עשית?

מירב בן ארי: מה עשית?

אורלי לוי אבקסיס: – – כדי שיבואו ויהוו סוג של עלה תאנה כנגד ישראל השנייה – –

מירב בן ארי: למה, אותך לא שריינו?

מירב בן ארי: לא שריינו אותך?

אורלי לוי אבקסיס: – – שהיא מיוצגת – פעם על ידי כחלון – –

מירב בן ארי: למה, עשית פריימריז?

מירב בן ארי: עשית פריימריז בליכוד?

אורלי לוי אבקסיס: – – והיום העבדים שמכשירים – –

מירב בן ארי: מי שריין אותך אם לא נתניהו?

אורלי לוי אבקסיס: – – את ישראל הראשונה לפגוע בכל אותם דברים – –

מירב בן ארי: למה, עשית פריימריז?

מירב בן ארי: את עשית פריימריז בליכוד?

אורלי לוי אבקסיס: – – ובכל אותן אבני דרך שקודם היו האני-מאמין שלהן.

מירב בן ארי: מתי עשית פריימריז?

אורלי לוי אבקסיס: הצביעות חוגגת.

אורלי לוי אבקסיס: עבד להשכרה, נשים להשכרה, מעודדות להשכרה – אני לא יודעת מה היום פוליטיקלי קורקט, כי כשאנחנו מדברים על נשים בצד השני, מייד זה מיזוגניות.

מירב בן ארי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: דמנו מותר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נשים בעיני הפמיניזם הלבן המדלג.

אורלי לוי אבקסיס: יש נשים שוות ויש נשים שמותר לומר עליהן הכול.

מירב בן ארי: מי שם אותך בליכוד, אם לא נתניהו?

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה לומר לך, יש מעודדות להשכרה – –

מירב בן ארי: מי הצביע לך בליכוד בכלל?

אורלי לוי אבקסיס: – – ויש עבדות להשכרה – –

מירב בן ארי: בבית שאן לא הצביעו לך.

אורלי לוי אבקסיס: – – ויש צבועים שבאים ומתחננים: קחו אותי, קחו אותי, קחו אותי.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היחידה היא – –

מירב בן ארי: עשית פריימריז בכלל, שאת מדברת עליי?

אורלי לוי אבקסיס: – – מה הם הבטיחו בשביל שייקחו אותם, איזה שירות הם אמורים לתת כדי שיכניסו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: והשירות הזה הוא מכירה של כל האני מאמין.

אורלי לוי אבקסיס: מסכן משה כחלון שיושב היום בבית ומסת

אורלי לוי אבקסיס: כל על חלק מאותם אנשים שהוא הכניס לכנסת – –

מירב בן ארי: למה, איך נכנסת לליכוד?

אורלי לוי אבקסיס: – – וחשב שהם יהיו נושאי הדגל החברתי, שהפכו להיות – –

מירב בן ארי: איך נכנסת לליכוד – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – סמרטוט הרצפה של הבוסים החדשים, שהביאו אותם למטרה אחת ויחידה, לתקוף את חברי הכנסת שפעם הם היו חלק מאותה קואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני עליתי לדבר על דיור ציבורי הותקפתי על ידי אותה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני באתי ודיברתי על חלוקה צודקת, באמת, על כל מה שקשור לאדמות המדינה – נעמה לזימי, אני רוצה להגיד לך, ברוכה הבאה לכנסת, ואני רוצה לומר לך – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – שאני אשמח מאוד לשמוע את דעתך בכל מה שנוגע לאותו סעיף מאוד בעייתי בהסכם הקואליציוני בין מפלגת העבודה לבין הקואליציה החדשה על חלוקה צודקת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מדברים על כל אותן קרקעות, נעמה לזימי – –

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: – – הם מתכוונים שתצביעי איתם כדי לחלק את האדמות של עיירות הפיתוח לדור שני ושלישי של פריבילגים לבנים – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבקסיס, תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: – – רק בגלל שהם נולדו לשבט הנכון.

איתן גינזבורג: ההודעה האישית שלך נרשמה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: עבד להשכרה.

הצעת חוק-יסוד: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1410).

הצעת חוק-יסוד: ]

איתן גינזבורג: אם כך, חברים, אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הממשלה – לא למחוא כפיים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת דיסטל, את בקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת כץ, קריאה ראשונה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא למחוא כפיים במליאה.

איתן גינזבורג: יש גבול לכל תעלול.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אני מזמין את שר המשפטים, השר גדעון סער, להציג את הצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני עוד אגלה מי זה היה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על רקע יצירת ממשלת חילופים במסגרת תיקון מס' 8 לחוק-יסוד: הממשלה בידי הכנסת הקודמת, מובאת לפניכם עתה הצעת חוק זו, אשר תכליתה לשפר את ההסדרים הנוגעים לדרכי פעולתה של ממשלת חילופים.

גדעון סער: לצורך כך, ונוכח הניסיון שנלמד בעקבות פעילות הממשלה השלושים-וחמש, שהוקמה כממשלת חילופים, מוצעים עתה תיקונים אחדים בחוק-היסוד.

גדעון סער: סוגיה ראשונה בהקשר זה נוגעת לכללי הצבעה בוועדות השרים.

גדעון סער: החוק הקיים קובע שכוח ההצבעה בממשלת החילופים יהיה שווה בין השרים המזוהים כבעלי זיקה לראש הממשלה לאלו המזוהים כבעלי זיקה לראש הממשלה החילופי.

גדעון סער: על בסיס אותו היגיון, מוצע להרחיב את האמור, כך שהכלל הבסיסי, המשקף פריטטיות, יחול לא רק על מליאת הממשלה אלא גם ביחס לוועדות השרים, זולת ועדות שרים שהוקמו בחוק – כמו למשל ועדת השרים לענייני שב"כ, לצורך העניין.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: מי שנמצא כאן, שישמור על השקט.

גדעון סער: במסגרת זו, מוצע לבטל את החובה המחייבת שוויון מספרי בין חברי הוועדות מקרב כל אחד מהגושים, ולהחיל את הכלל המשלים הקבוע בסעיף 13א(ד)(1), המאפשר קביעת מנגנון הצבעה וכללים לעניין אופן קבלת ההחלטות.

גדעון סער: סוגיה שנייה שבה מטפלת הצעת החוק היא סעיף 43ח לחוק-היסוד.

גדעון סער: כיום קובע סעיף זה, שעניינו אי-אמון בממשלת חילופים, כי מי שהיה ראש ממשלה בממשלת החילופים שבה הובע אי-אמון לא יוכל לכהן בראשות ממשלה אחרת, שתקום בהליך של הבעת האי-אמון.

גדעון סער: אולם רציונל זה נכון לא רק במצב שבו קמה ממשלה חדשה בתקופת כהונתה של אותה הכנסת בשל הצעת אי-אמון, אלא גם במצבים אחרים המובילים לתוצאה דומה.

גדעון סער: בהתאם לכך – ולאור התכלית של הבטחת היציבות וצמצום החשש מפני סיכול ההסכמה על חילופים בדרכים עוקפות – מוצע להרחיב את הוראת הסעיף האמור כך שתתייחס לכל המצבים שבהם תיכון ממשלה חדשה בתקופת הכנסת שבמסגרתה הוקמה ממשלת החילופים.

גדעון סער: יתר על כן, מוצע לקבוע כי מי שכיהן כראש הממשלה, או כראש הממשלה החלופי בממשלת החילופים לא יוכל לכהן כשר בממשלה החדשה כאמור, ולא רק כראש הממשלה בה.

גדעון סער: סוגיה שלישית, הצעת החוק באה להסדיר מצבים נוספים שבהם יתבצעו חילופים בין ראש הממשלה לבין ראש הממשלה החלופי.

גדעון סער: הצעת החוק נועדה להבטיח את ביצוע החילופים, בלי שיסוכל באמצעות תמיכת חברי הכנסת בהצעת חוק להתפזרות הכנסת.

דוד אמסלם: אדוני שר המשפטים, תקריא את זה לאט-לאט, שהציבור יבין על מה מדובר.

דוד אמסלם: אני מבין שאתה מתבייש, תקריא את זה לאט-לאט.

גדעון סער: דוד, זה הלאט שלי, זה הלאט שלי.

דוד אמסלם: זה הלאט שלך.

דוד אמסלם: הבנתי.

גדעון סער: לשם כך מוצע לקבוע מנגנון המבטיח כי במקרה כזה יתבצעו חילופים בין ראש הממשלה לבין ראש הממשלה החלופי.

גדעון סער: לצד זאת, מוצע לקבוע כי חילופים יתקיימו גם במצב שבו לא נתקבל חוק תקציב עד המועד הקובע לפי סעיף 36א לחוק-יסוד: הכנסת; זאת, כדי לתת מענה לחשש דומה, שמא אי-קבלת חוק התקציב השנתי תשמש ככלי לסיכול ביצוע החילופים.

גדעון סער: אדגיש כי מדובר בהסדרים של קבע שהם שיפור ושכלול על מודל ממשלת החילופים המעוגן היום בחוק-היסוד, על בסיס ניסיון העבר – במקרה זה, העבר הקרוב.

גדעון סער: התיקונים יחולו על ממשלת חילופים, וככל שתקום בעתיד.

גדעון סער: אבקש ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה, ולהעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, שהוקמה בהחלטה קודמת של מליאת הכנסת הערב, להכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר המשפטים גדעון סער.

איתן גינזבורג: אני נועל בכך ברגע זה את רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: ראשון הדוברים בהצעת החוק יהיה חבר הכנסת אבי מעוז.

איתן גינזבורג: אחריו – חברת הכנסת קרן ברק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

מנסור עבאס: אוקיי, שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחוק הבא נדבר על חוק הג'ובים, אבל החוק שעכשיו אנחנו מדברים עליו הוא החוק שלפני הג'ובים.

קטי קטרין שטרית: איזה מספר, אבי?

קטי קטרין שטרית: איזה מספר?

קטי קטרין שטרית: אני לא יודעת את המספר.

אבי מעוז: לא, לא.

אבי מעוז: זה לא על הנדסת התודעה.

קטי קטרין שטרית: אוקיי, כי יש אחר כך – – –

אבי מעוז: הפעם זה על אופורטוניזם.

אבי מעוז: אני מקריא, אדוני:

אבי מעוז: אופורטוניזם הוא "התנהגות שיש בה ניצול הזדמנויות לשם תועלת אישית, או התנהגות המותאמת לנסיבות העכשוויות, ללא התחשבות בעקרונות או בערכים".

אבי מעוז: אני חושב שאין הגדרה יותר מתאימה מההגדרה הזאת בשביל לתאר את המעבר של חברים בקואליציה, חברים בממשלה, ממפלגה אחת למפלגה אחרת.

אבי מעוז: תכף אפרט.

אבי מעוז: באמת, ערכים כבר אין.

אבי מעוז: נפתלי בנט, ראש הממשלה, השתלט על הבית היהודי, ולאחר מכן, כשהמקום היה צר לו, עבר והקים את הימין החדש, ומשם לימינה; אילת שקד, יחד עם נפתלי בנט – הבית היהודי, הימין החדש וימינה; ניר אורבך, ידידי, חבר כנסת מכובד – הבית היהודי, מנכ"ל הבית היהודי, התמודד לראשות הבית היהודי, לא זכה, ומייד קפץ לימינה; עידית סילמן התחילה גם היא בבית היהודי, לאחר מכן הימין החדש וימינה; שר המשפטים גדעון סער התחיל בליכוד ומשם לתקווה חדשה; זאב אלקין התחיל בקדימה, עבר לליכוד ומשם לתקווה חדשה; גברת שאשא ביטון, השרה – כולנו, נטמעה בליכוד ומשם לתקווה חדשה.

קטי קטרין שטרית: חולות נודדים.

אבי מעוז: בני בגין – הליכוד, חירות, תקווה חדשה; צבי האוזר ויועז הנדל הפליאו לעשות – תל"ם, כחול לבן, דרך ארץ ולאחר מכן תקווה חדשה.

אבי מעוז: אני חוזר שוב, אדוני היושב-ראש, על הגדרת אופורטוניזם.

אבי מעוז: אופורטוניזם הוא התנהגות שיש בה ניצול הזדמנויות לשם תועלת אישית, או התנהגות המותאמת לנסיבות העכשוויות, ללא התחשבות בעקרונות ובערכים.

אבי מעוז: אני מציע לכולנו להיצמד לערכים.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני ראש הממשלה בפועל, מנסור עבאס.

ינון אזולאי: מה אכפת לך?

ינון אזולאי: תקבל את הפרגונים בכיף.

ינון אזולאי: מה אכפת לך?

ינון אזולאי: אחרי שהעברת את אביתר היום, תאמין לי, נתת לאבי מעוז לדבר יותר דקות.

ינון אזולאי: ואללה, תאמין לי, אתה יותר ציוני מציוני.

ינון אזולאי: תאמין לי.

אוריאל בוסו: מנסור, היום תורך לבקש אאודי.

ינון אזולאי: הוא יקבל אאודי, אבל זה פחות מעניין אותו.

ינון אזולאי: מעניין אותו אביתר.

ינון אזולאי: יותר מעניין אותו להעביר אותם בשביל החיילים, בשביל המתיישבים שם.

ינון אזולאי: זה יותר חשוב לו, על מה אתם מדברים?

ינון אזולאי: אני אומר לך, זה יותר חשוב לו מאשר אאודי.

ינון אזולאי: אם הוא רוצה אאודי, הוא יקבל גם אאודי.

ינון אזולאי: הוא רק צריך לקרוץ להם.

ינון אזולאי: היית צריך לראות את בנט, איך הוא מסתודד איתו פה.

ינון אזולאי: שמע, אפילו עם הרזרבי שלו הוא לא מסתודד ככה.

ינון אזולאי: כבוד חברי הכנסת – יש פה שר במליאה, אגב?

מנסור עבאס: יש, יש.

ינון אזולאי: איפה?

מנסור עבאס: יש הרבה שרים לשעבר.

ינון אזולאי: לא, צריך שר לפי הזה.

ינון אזולאי: איפה יש שר?

ניר אורבך: הינה מרב.

ינון אזולאי: שרת התחבורה פה.

ינון אזולאי: שרת התחבורה, אם אפשר לסדר לנו את המזגן גם פה, כי הבנתי שברכבת את מסדרת את המזגן לנשים.

ינון אזולאי: אם את יכולה לסדר לגברים בכנסת, אנחנו נשמח מאוד במליאה.

ינון אזולאי: סעיף 25ב לחוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם, התשנ"ב, קובע שיום ציון לפועלם של אסירי ציון יחול ביום ה' בתמוז.

ינון אזולאי: ואם חל בתאריך זה חג או שבתון, רשאית הממשלה לקבוע שיום זה יחול ביום סמוך ביותר לה' תמוז.

ינון אזולאי: זו לשון החוק, אסירי ציון.

ינון אזולאי: הממשלה מלכתחילה עברה על החוק, כרגיל, היא דורסת את החוק.

ינון אזולאי: הממשלה הזאת קבעה שיום אסירי ציון אמור להתקיים מחר, י"ט בתמוז.

ינון אזולאי: אממה, הממשלה הדורסנית, ממשלת השיסוי – שרוצים לקרוא לה ריפוי, אבל היא שיסוי – הממשלה הזאת מבזה ורומסת את החוק ברגל גסה שוב ושוב, כהרגלה.

ינון אזולאי: לפני שעה קלה הוציאה מזכירות הכנסת הודעה – אגב, זה לא קשור לכנסת, זה קשור לממשלה.

ינון אזולאי: זה חוק שהממשלה קובעת.

ינון אזולאי: אני מדגיש שזו הממשלה.

ינון אזולאי: זה החוק.

ינון אזולאי: סעיף 25ב לחוק התגמולים לאסירי ציון – אני אשמח שגברתי תתקן אותי – – –

מנסור עבאס: היא תיקנה אותך.

ינון אזולאי: זה, לצערנו, גם מחר לא יחול.

ינון אזולאי: דוחים את זה בשביל לנסות ולהביא עוד ועוד דריסות, כהרגלכם – לא הייתי קורא לזה בקודש – כהרגלכם מאז שנבחרתם.

ינון אזולאי: חבל שזה כך, ואני מציע לך אדוני ראש הממשלה מנסור עבאס, קח את המושכות לידיים.

ינון אזולאי: תראה, אני ביקשתי ממך בפעם הראשונה שעמדתי פה בנאום שתשמור לנו על המדינה היהודית, ובינתיים אתה עושה את זה טוב: שמרת על אביתר, על חיילי צה"ל, על ישיבות ההסדר.

ינון אזולאי: תמשיך כך, אני בטוח שנגיע למקומות טובים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק בבקשה.

מנסור עבאס: כן.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי הנכבדים, היום בוועדת הכספים אחד הנושאים היה פיצוי לנפגעי האסון במירון.

מיכל מרים וולדיגר: כבר ביום 24 במאי שלח מאיר שפיגלר, מנכ"ל הביטוח הלאומי, הצעה ליושב-ראש הוועדה הקודם הרב גפני, טיוטת עקרונות למתווה – מתווה שעליו ממליץ הביטוח הלאומי כסיוע לנפגעי אסונות לאומיים.

מיכל מרים וולדיגר: המתווה מתבסס על עקרונות ההסדר שגובש בוועדה הציבורית שהוקמה מכוח סיוע לנפגעי אסון ורסאי.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי, ההסדר לא כולל את התחום הנפשי.

מיכל מרים וולדיגר: אחד האנשים שהיה בוועדה היה בעצם אח שכול, שסיפר על טלפון שהוא קיבל מאב ששני בניו היו באסון – אחד נהרג ואחד נפצע.

מיכל מרים וולדיגר: מאז ועד היום, בכל לילה הוא מתעורר בזיעה קרה, רץ למיטה של הילד ומרים את השמיכה לראות אם הילד נושם.

מיכל מרים וולדיגר: הוא נמצא בסוג של טראומה ולא מסוגל לצאת ממנה, לא הוא ולא הילד.

מיכל מרים וולדיגר: הוא מספר שבמקרה יש לו איזו קצבה, שממנה הוא יכול לקבל טיפול פרטי שיעזור לו ויסייע לו לצאת מהטראומה הזו, שהוא לא מצליח לצאת ממנה בכוחות עצמו, וגם לא הילד, וזה עולה לו הון.

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה רק הוא.

מיכל מרים וולדיגר: כל יתר המשפחות נשארות ללא תמיכה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מדברת כרגע על סיוע כספי, אני מדברת על סיוע נפשי, על תמיכה.

מיכל מרים וולדיגר: הם צריכים להתמודד עם האסון הזה בכל יום מחדש.

מיכל מרים וולדיגר: השר מאיר כהן הציע, תוך כדי השיח: בואו נעלה להם את הקצבה אולי ב-4,000 או 5,000 שקל, כדי שיהיה להם כסף לממן את אותה עזרה נפשית.

מיכל מרים וולדיגר: אמרתי לו, ואני חוזרת פה על מה שאמרתי שם, שגם אם היינו מוסיפים להם 10,000 שקל, אין מספיק פסיכולוגים ציבוריים.

מיכל מרים וולדיגר: הפסיכולוגיה הציבורית בקריסה.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט קריסה.

מיכל מרים וולדיגר: בכלל, כל מערכת בריאות הנפש נמצאת בקריסה – לפני הקורונה, לפני אסון מירון; עכשיו, כשמתווספים כל האסונות האלה, אין שום מענה.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת פה גם לשר הבריאות, גם לשר הרווחה, גם לשר האוצר: להכניס את היד לכיס, לכיס של כולנו, ולהתחיל לרפא את התחום של בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה אבוטבול – משה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: אה, סליחה.

דוד אמסלם: אתה ממהר, אדוני.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, אתה ממהר.

מנסור עבאס: כן?

מנסור עבאס: קראתי.

מנסור עבאס: קראתי "חבר הכנסת", אחר כך קראתי "משה".

דוד אמסלם: אז תמתין.

דוד אמסלם: מה, נהיית גדעון סער?

דוד אמסלם: לא הבנו מה אמר – – –

מנסור עבאס: אבל הוא נעים הליכות ושקט ולא עושה בעיות.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, שלוש דקות.

משה אבוטבול: כן, תודה רבה לך.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלו, כשאנו נפגשים עם הדו-פרצופיות בתקשורת הישראלית ובאתרוג של הממשלה, זה מזכיר לי מאוד מה שהיו אומרים בצבא: החייל מאחר, אך כשהמפקד מאחר, אז המפקד מתעכב.

משה אבוטבול: להלן אני רוצה להקריא מילון חדש למונחים לחובבי הצביעות והדו-פרצופיות.

משה אבוטבול: בעידן החזרת המסכות לפנים שלנו קצת קשה לקלוט את החיוך בזווית הפה של מחוללי תנועת הצביעות לדורותיה.

משה אבוטבול: קיבלתי מחבר את המילון והוספתי עליו ציצים ופרחים נוספים ברוח הזמן, ואני חולק איתכם אותו, למען נפקח יחד את העיניים מממשלת השנאה, שעברה כל גבול בהצהרותיה רק לפני כמה שבועות; כעת הם מדברים אחרת.

משה אבוטבול: להלן המילון הזמני והחדש לשנת 2021: הפגנה נגד ביבי – דמוקרטיה, הפגנה נגד בנט – הסתה; ביבי בכאפיה זה אומנות, בנט בכאפיה זה הסתה; עיתונאי ימני – שופר, עיתונאי שמאלני זה דעה אמיצה; דגלי אש"ף זה חופש הביטוי, דגלי ישראל זה שיסוי והתגרות; ביבי בוגד זה חופש ביטוי, בנט בוגד – הסתה; ביקורת נגד יהודים זה חופש ביטוי, ביקורת נגד ערבים זו גזענות; מצעד גאווה זה נקרא חובה, מצעד הדגלים זה אנשים משיחיים; גנץ מקים ממשלה עם ביבי – בוגד, ובנט מקים ממשלה עם רע"מ – אסור להשתמש במילה בוגד; כשהרב רפי פרץ בעד טיפולי המרה זו מדינה באטרף, וכאשר מנסור עבאס ושותפיו קוראים להם סוטים זה כבר בסדר ומקובל; ממשלת ימין עם משרדים רבים בראשות נתניהו זה בזבוז כספי הציבור וממשלה מנופחת, אך ממשלת שמאל עם קצת בנט וסער ועשרות שרים ומשרדים זה כבר נחשב שירות לציבור; חוק נורבגי בממשלה הקודמת בראשות נתניהו זו שחיתות ציבורית ממדרגה ראשונה, אבל חוק נורבגי בממשלת השנאה עם נורבגי מלא מלא ומורחב זה עידוד תעסוקה; כאשר ביבי מטלפן לביתו של הגאון הרב קנייבסקי בהקשר לקורונה זו כניעה לחרדים ולמנהיגיהם, אך כאשר הקואליציה ממתינה לתשובותיה של מועצת השורא של המפלגות הערביות זה כיבוד דעות נוספות ומנהיגות אחראית; כאשר מתקצבים מוסדות חינוך, בתי ספר וישיבות לציבור התורני והחרדי זוהי סחטנות, אבל כאשר נותנים לציבור הערבי למעלה מ-50 מיליארד וגם דמי כיס זה תקצוב שוויוני.

משה אבוטבול: כך אפשר למנות עוד ועוד קטעי שקר וצביעות.

משה אבוטבול: ורק בקשה קטנה לי אליכם: אם כבר נגזר עליכם להיות צבועים, לפחות תהיו צבועים בצבע יפה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול, נאום מושקע.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי שטרית, אנחנו חוזרים אלייך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, אנחנו לא רוצים להפסיד את הנאום שלה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: חבריי חברי הכנסת, ובכן, מה נשתנה?

קטי קטרין שטרית: נכון שזה לא פסח עדיין, אבל אני נורא נורא רוצה לומר מה נשתנה.

קטי קטרין שטרית: הבטחתם שינוי, אבל מה קיבלנו?

קטי קטרין שטרית: מממשלה מנופחת, בזבזנית, תרגילים פוליטיים מלוכלכים וראש ממשלה ללא לגיטימציה ציבורית, שביצע את הונאת המאה.

קטי קטרין שטרית: ובאמת מבאס להרוס את החגיגה, אבל התחושה העיקרית שעלתה בי עם כינון הממשלה החדשה היא איכס גדול.

משה ארבל: תברכי אותו.

קטי קטרין שטרית: מספר שרים מופרז, למשל, בניגוד לכל הבטחה ולעיקרון של לפיד.

קטי קטרין שטרית: איך הוא אמר, לא יותר מ-18 שרים, שגם בשם זה הוא נלחם בממשלת נתניהו-גנץ, זוכרים?

קטי קטרין שטרית: והופה, תראו מי מתגאה בביטול משרד המים, אבל מה משאיר?

קטי קטרין שטרית: 27 תפקידי שרים – תשעה יותר ממה שהוא התחייב והבטיח.

קטי קטרין שטרית: וזה לא נגמר.

קטי קטרין שטרית: לפיד כינה את החוק הנורבגי בממשלה הקודמת "חוק הג'ובים", ותקף אותו בחריפות כשאמר "ממשלת נתניהו החמישית שוברת את כל שיאי הניתוק והאטימות".

קטי קטרין שטרית: אז אתם יודעים מה קרה?

קטי קטרין שטרית: יש לנו 30 חברי כנסת חדשים במסגרת החוק הנורבגי.

קטי קטרין שטרית: והקופה הציבורית, רבותיי?

קטי קטרין שטרית: את מי היא בכלל מעניינת.

קטי קטרין שטרית: וכמובן, החטא הקדמון של הממשלה הזאת זה בעצם מינויו של נפתלי בנט, שבסך הכול קיבל שישה מנדטים.

קטי קטרין שטרית: שישה מנדטים, חברים.

קטי קטרין שטרית: זה אותו נפתלי בנט שאמר שאין לגיטימציה לראש ממשלה עם עשרה מנדטים, אז איפה זה שם אותו עם שישה מנדטים?

קטי קטרין שטרית: שאלה טובה.

קטי קטרין שטרית: ובכל זאת, אין ברירה אלא לומר שמדובר במהלך המלוכלך ביותר שנעשה בתולדות הפוליטיקה הישראלית.

קטי קטרין שטרית: ידענו כמה תרגילים מסריחים, אבל זה המסריח ביותר.

קטי קטרין שטרית: ולחשוב שפעם הזדעזענו מהצבעה תמורת מיצובישי.

קטי קטרין שטרית: מי היה מאמין שנגיע למצב שבו חבר כנסת יסחט ראשות ממשלה רק בכדי להגשים את חלומו, ואחרי שבדרך לא דרך – זה אומר, בניצחון בקלפי הוא כמובן לא הצליח, אז הוא הצליח באמצעות תרגיל.

קטי קטרין שטרית: במקרה הזה המטרה לא מקדשת את האמצעים.

קטי קטרין שטרית: לתת לחבר כנסת ממפלגה זוטרה את ראשות הממשלה זה בעצם לשבור את כל הכלים.

קטי קטרין שטרית: אתם יודעים מה הכי נורא?

קטי קטרין שטרית: לראות איך השינוי הזה מתקבל ללא כל ביקורת מתוך המחנה, אותו מחנה שעשה את המוות לגנץ, צלב אותו על הפרת הבטחת בחירות, כי הוא העז, רחמנא ליצלן, לשבת עם נתניהו.

קטי קטרין שטרית: למחנה הזה מותר הכול: לוותר על עקרונות שבשמם הם יצאו לרחובות, עד למינוי של ראש ממשלה של אדם שלפני שנים ספורות הם תקפו במילים רבות וגרועות, כולל גם הדתה לילדים.

קטי קטרין שטרית: העיקר שביבי נמצא באופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: לזה אני קוראת צביעות.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני ראש הממשלה בפועל מר עבאס, אני רוצה להודות לך קודם כול על אביתר, על הישיבה שאפשרת לנו, כן.

דוד אמסלם: בשם כל עם ישראל אני רוצה להודות לך.

דוד אמסלם: בלעדיך זה לא היה מתאפשר.

דוד אמסלם: תראה, אנחנו מדברים היום על חוק-יסוד: הממשלה.

דוד אמסלם: באישון לילה משנים אותו.

דוד אמסלם: על מה אנחנו מדברים?

דוד אמסלם: על הפריטטיות.

דוד אמסלם: בממשלה הקודמת היו בעצם שני גושים.

דוד אמסלם: היום יש לנו שמונה ראשי ממשלה כולל היושב-ראש מר עבאס.

דוד אמסלם: ודרך אגב, אני רוצה לדרג אותם.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אריה דרעי, שמונה ראשי ממשלה יש לנו היום.

קריאה: אחד.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני אסביר.

דוד אמסלם: יש לנו ראש ממשלה כלכלי, יש לנו ראש ממשלה ביטחוני, ויש החשוב מכולם – ראש הממשלה בפועל מר עבאס.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשחשבתי על זה אמרתי: הבן אדם הכי מיותר זה מר בנט.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: ליברמן ייתן לו לדבר על כסף?

דוד אמסלם: מה פתאום.

דוד אמסלם: גנץ ייתן לו להתערב בביטחון?

דוד אמסלם: מה פתאום.

דוד אמסלם: יאיר לפיד ייתן לו לטפל במשרד החוץ?

דוד אמסלם: מה פתאום.

דוד אמסלם: הוא הכי מיותר באמת בממשלה.

דוד אמסלם: והעיקר, מה שחשוב לו – השיירה.

דוד אמסלם: הוא נוסע בשיירה, זה מה שחשוב.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, ראש הממשלה בפועל מר עבאס, לדעתי אם תבקש להיות שר הביטחון הם גם ייתנו לך.

דוד אמסלם: אני אסביר לך גם למה, בגלל שהם כבר נמצאים בשיירה ואתה בחוץ.

דוד אמסלם: מה שאתה תבקש – תקבל.

דוד אמסלם: אני אומר לך, מה שתבקש.

דוד אמסלם: אתה רוצה איחוד משפחות – יהיה.

דוד אמסלם: אתה רוצה להיות שר הביטחון – יהיה.

דוד אמסלם: אלקין הציע לך סגן שר – אני נעלבתי בשבילך.

דוד אמסלם: דרך אגב, רק על ההצעה שלו תבקש עוד 2 מיליארד שקל, על הבושה שהוא עשה לך.

דוד אמסלם: אני אומר לך: מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: השר לביטחון פנים?

דוד אמסלם: אל תסכים.

דוד אמסלם: רק שר הביטחון במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה בעצם קובע לכל המריונטות פה מה יהיה.

דוד אמסלם: וכשאני שמעתי, אני אגיד לך – אני רק רוצה להגיד לציבור שוב פעם – אתה לא שמעת אותנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שמעתי את חברך חבר הכנסת טאהא, באיזה שידור בטלוויזיה לפני כמה ימים, ותרגמתי את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה רשום לי כאן.

דוד אמסלם: הוא טוען שמי שבעצם מחבל זה חיילי צה"ל, זה לא המחבלים.

דוד אמסלם: הוא אומר: היהודים, יש להם עולם מושגים שלהם; אנחנו, התנועה האסלאמית, חושבים הפוך.

דוד אמסלם: המחבל הוא זה שבעצם עושה מחסומים.

דוד אמסלם: המפגע זה אחד שיורה ביהודה ושומרון בערבים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם מיניתם את גנץ.

דוד אמסלם: אני אמרתי לגנץ: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: אתה שר ביטחון על הכידונים שלהם?

דוד אמסלם: תראה איך הם מבזים את חיילי צה"ל, ואתה מילה לא אומר.

דוד אמסלם: מה תסביר לחיילים, שאלה שמינו אותך חושבים שהם מחבלים?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: בושה, תתביישו, כל הממשלה הזאת.

דוד אמסלם: ולך, שוב, אדוני היושב-ראש, אתה ראש הממשלה בפועל, אני מודה לך שוב על אביתר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, האמת שהיום הספקתי לתת שיעור במתמטיקה, נכון?

יואב קיש: ראינו את המספרים של ועדת החוקה, הספקנו להגיד את האמת בפרצוף לראש הממשלה החליפי.

יואב קיש: לפעמים המילים קשות וכואבות, אבל כשהן נאמרות, אמת לאמיתה, הן גם חודרות פנימה, אני בטוח שזה השפיע.

יואב קיש: ולכן אני רק מצטרף קודם כול לברכות ולתודות שאמר פה לפני רגע חברי דודי אמסלם.

יואב קיש: הינה, יושב פה חבר הכנסת ווליד טאהא; ברכות על תמיכתכם בהקמת הישיבה באביתר.

יואב קיש: אני חושב שהתמיכות שלכם ושל חבר הכנסת מנסור עבאס היו לנו מאוד חשובות, ואני רוצה לברך אתכם ומאחל לכם שתזכו להרבה מצוות של הקמת ישיבות ויישובים לתפארת בכל ארץ ישראל.

משה ארבל: היושב-ראש, היושב-ראש, אני רק מבקש – –

יואב קיש: באמצע הדברים?

משה ארבל: – – שהשר התורן יכבד את המליאה וייכנס פנימה.

יואב קיש: אין שר תורן?

משה ארבל: יש, הוא יושב ביציע.

משה ארבל: מן הראוי שייכנס.

יואב קיש: הינה, אבל גם השר התורן עיסאווי פריג' – – –

משה ארבל: – – –

יואב קיש: אתה רואה?

יואב קיש: אפילו קלעת – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: אנחנו רוצים לחזק את ידיך, עיסאווי.

יואב קיש: מחזקים את ידיך על הקמת הישיבה באביתר, ועל היישוב אביתר שנקים שם, בעזרת השם.

יואב קיש: ואני שמח שיש שותפות אמיצה, שותפות אמיצה בקואליציה הזו, בין אנשי ימין אמיתיים ובין אותם אנשי שמאל, שותפים שלהם מהמגזר הערבי, שמחזקים אותם.

יואב קיש: ברוך השם, תזכו להרבה מצוות.

עיסאווי פריג': תירגע, תירגע.

עיסאווי פריג': תסתכל, היושב-ראש מרע"מ, שר תורן ממרצ, שניהם ערבים.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

יואב קיש: זה בדיוק מה שאני אומר.

יואב קיש: תראו לאן הגענו בזכות הקואליציה החזקה הזו.

יואב קיש: יושב-ראש מרע"מ, שר ממרצ והכרזנו על הקמת ישיבה חדשה באביתר בזכותכם.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

עיסאווי פריג': כולם ערבים, וכולם ערבים אחד לשני.

עיסאווי פריג': כל ישראל ערבים אחד לשני, נכון?

יואב קיש: עיסאווי, עיסאווי, אני מנסה רק לחשוב על התגובות שלכם אם היינו מחליטים על ישיבה באביתר והייתם בצד הזה של המליאה.

עיסאווי פריג': ככה נכשיר את ח'אן אל-אחמר.

עיסאווי פריג': לא?

יואב קיש: ככה נכשיר את ח'אן אל-אחמר.

יואב קיש: בסדר, אתה יודע מה, בוא נראה מה יעשה בנט עם ח'אן אל-אחמר.

יואב קיש: האמת, אני מודה.

יואב קיש: אין לי ציפיות מבנט.

יואב קיש: לא מאמין למילה של בנט, רק שקרים.

יואב קיש: גם כשהוא אומר "הבטחה ליבתית" אני מתחיל לדאוג, גם כשהוא אומר "הבטחה ליבתית" אני מתחיל לדאוג.

יואב קיש: יש רק דבר אחד שמרגיע אותי, זה אם חבר הכנסת ניר אורבך הולך להופעות, אני יודע שיהיו דרמות.

יואב קיש: עכשיו, אני רק רוצה – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יואב קיש: משפט אחרון, אז אני בנימה הזאת אגיד לחבר הכנסת מנסור עבאס ולווליד טאהא: אתם יודעים, אתם חושבים – – –

דוד אמסלם: עיסאווי פריג', תזמין את אורבך לאיזה הופעה של איזה זמר ערבי – – –

יואב קיש: משפט אחרון, דודי.

יואב קיש: דודי, משפט אחרון.

עיסאווי פריג': – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תן ליואב להשלים.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אני רוצה שהוא יזמין את אורבך לאיזה הופעה באיזה חתונה ערבית, שישמע גם איזה זמר ערבי, ואז הוא בכלל הוא יעבור לגור בח'אן אל-אחמר.

מנסור עבאס: – – – בבקשה, יואב, משפט אחרון.

יואב קיש: אני רוצה לסיים את דבריי – יש את החוק שכביכול קוראים לו פיצול הליכוד.

יואב קיש: אבל אני אומר לכם, חברי הכנסת מרע"ם, לא סתם זה ארבעה.

יואב קיש: יש משפט בעברית – אני לא יודע אם אתם מכירים אותו, אני מקווה שאני לא מעליב אף אחד – שאומר:

יואב קיש: הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת.

מנסור עבאס: אוקיי, תודה לך.

יואב קיש: אז אני אומר, הם מתכוונים – הם, הקואליציה: הערבי עשה את שלו, הערבי יכול ללכת.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: הסברתי לך למה אנחנו תומכים בחוק הזה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: למה?

עיסאווי פריג': בסבב הבא.

דוד אמסלם: תסבירו לנו.

דוד אמסלם: תגידו לנו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

דוד אמסלם: אתה לא הסברת לנו מה אמרת בערבית.

דוד אמסלם: אתה לא מסביר לנו מה אמר ווליד טאהא, אתה לא מסביר לנו למה – אף פעם.

מנסור עבאס: אני אסביר לכם בהמשך.

מנסור עבאס: יש לנו לילה ארוך.

דוד אמסלם: תסביר, תסביר.

מנסור עבאס: יש לנו לילה ארוך.

דוד אמסלם: עכשיו, עכשיו.

דוד אמסלם: תסביר עכשיו.

דוד אמסלם: אנחנו קשובים.

דוד אמסלם: הינה, ערניים.

דוד אמסלם: הזמן על חשבוננו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

דוד אמסלם: תסביר, תסביר.

דוד אמסלם: נבין.

מנסור עבאס: אני רוצה שתחזיקו מעמד עד הבוקר.

דוד אמסלם: עלינו, עלינו.

דוד אמסלם: היושב-ראש, תסביר לנו.

דוד אמסלם: אנחנו ערניים.

מנסור עבאס: בואו נכבד את חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, שלוש דקות.

מאיר פרוש: קבלו אותו בתשואות.

מנסור עבאס: קבלו אותו.

מאיר פרוש: בתשואות.

מאיר פרוש: מכובדי יושב-ראש הכנסת, איך נפלו גיבורים?

מאיר פרוש: איך שודדנו?

מאיר פרוש: היה לנו גיבור כאן, בבית הזה, יאיר לפיד.

מאיר פרוש: גיבור.

מאיר פרוש: גיבור האופוזיציה.

מאיר פרוש: התהלך פה כמו טווס, סיפר, אמר, גיחך.

מאיר פרוש: מי שניסה לעשות משהו – רדה בו: כך תעשה, כך תעשה.

מאיר פרוש: אין, אסור לעשות ממשלה רחבה.

מאיר פרוש: איך אנחנו שוב?

מאיר פרוש: איך נפלו גיבורים?

מאיר פרוש: איך גיבור כזה נופל?

מאיר פרוש: וממי הוא נפל, ממי הוא נפל?

מאיר פרוש: מי הטמין לו את המלכודת הזו?

מאיר פרוש: שימו לב למה שקורה פה.

מאיר פרוש: הוא, ראש הממשלה, והחליפי הזה, "זה חליפתי" – –

דוד אמסלם: חליפה, חליפה.

דוד אמסלם: עבאס.

מאיר פרוש: – – החליפי הזה, "זה חליפתי", מבקשים מאיתנו דחוף היום לפטור – –

דוד אמסלם: חליפה.

דוד אמסלם: ראש ממשלה חליפה.

עיסאווי פריג': אנחנו מעלים את כושר היצירתיות שלכם.

מאיר פרוש: – – לפטור אותם מחובת הנחה, שאם הכנסת תתפזר, שהם לא יתפזרו, שיישארו דבוקים.

מאיר פרוש: לעשות עליהם גם חליפה.

מאיר פרוש: אם בנט עוזב את משרד ראש הממשלה, נכנס לשם לפיד, החליפי הזה.

מאיר פרוש: שני סגני שרים – – –

שני מה?

מאיר פרוש: שני סגני שרים.

מאיר פרוש: איך נפלו גיבורים?

מאיר פרוש: מצחיק.

מאיר פרוש: איך שודדנו?

עיסאווי פריג': זה מראה – – –

מאיר פרוש: זה מראה שאנשים שמנסים לדבר גבוהה-גבוהה ולהטיף לנו מוסר מתבררים כמושחתים.

מאיר פרוש: גיבור כזה, איך נפלת שדוד בשביל כמה מכוניות שייקחו אותך – איך אתה מספר?

מאיר פרוש: בשיירה.

מאיר פרוש: הוא נמצא בשיירה.

מאיר פרוש: הם רוצים להטיף לנו מוסר?

מאיר פרוש: לנו הם אמרו מוסר, שאנחנו לא בסדר, שאנחנו לא ישרים, לא הגונים?

מאיר פרוש: רק סיפרת לנו שיכול להיות חליפי, נהפך להיות חליפתי.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שלוש דקות.

עיסאווי פריג': בצלאל, עכשיו צריך להעלות את הרמה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני עצוב – – –

אריה מכלוף דרעי: תן בראש – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדבר ברצינות, ואני עצוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני עצוב כי השדר הציבורי שיוצא מכם בבית הזה, עכשיו, לציבור אזרחי מדינת ישראל, זה שאין בכנסת, אין בממשלה ואין בפוליטיקה שום עמדה מהותית.

בצלאל סמוטריץ': אין ערך למילה.

בצלאל סמוטריץ': אין השקפת עולם, אין אידיאולוגיה.

בצלאל סמוטריץ': אין תפיסות אמיתיות מנומקות, מושרשות, של טוב, רע, נכון, לא נכון, מועיל, מזיק.

בצלאל סמוטריץ': יכולים – אנשים שכשה

בצלאל סמוטריץ': חוק הזה ודומיו עלו כאן

בצלאל סמוטריץ': בפעם הקודמת, כשהם היו באופוזיציה, ירקו אש וגופרית, וחרפות וגידופים – תסלחו לי על המילה – על הזניה של חוקי-היסוד, על הפיכתם לפלסטלינה.

בצלאל סמוטריץ': אין כבוד למסורת של דמוקרטיה, של שיטת משטר, של כללי משחק, אין ערך לחוקי-יסוד.

בצלאל סמוטריץ': לי נוח, אני צעקתי גם אז.

בצלאל סמוטריץ': קחו דוגמה בחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': קבעו שאם, נניח, הממשלה תיפול כששתי אצבעות הן מתוך המפלגות שהשרים שלהן בעלי זיקה לראש הממשלה, אז גם מתבצעים החילופים וראש הממשלה החלופי יהפוך לראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': למה דווקא שתי אצבעות?

בצלאל סמוטריץ': למה לא אחת?

בצלאל סמוטריץ': למה לא ארבע?

בצלאל סמוטריץ': למה לא חמש?

בצלאל סמוטריץ': אולי כי שתי אצבעות זה הפער בין הקואליציה לאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אז ניקח את חוק-היסוד, כשאמור להיות, כן, קצת כבוד לשיטת משטר, לכללי משחק דמוקרטיים, ונתקן אותו הכי מדויק לקונסטלציה הפוליטית הנוכחית.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, מי זה "נתקן"?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אלה – גם אתם, עיסאווי, אתם, אדוני השר, הלכתם לבג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': לא הסתפקתם בלצעוק כאן על קץ הדמוקרטיה, ושוד הדמוקרטיה ואובדן אמון הציבור.

בצלאל סמוטריץ': הלכתם לבג"ץ נגד חבילת החוקים הזאת, ואתם עושים את זה עכשיו – – –

עיסאווי פריג': צריך יציבות – – –

בצלאל סמוטריץ': עזוב רגע, עיסאווי.

בצלאל סמוטריץ': עיסאווי, תקשיבו רגע.

בצלאל סמוטריץ': צריך יציבות – זה נורא נחמד.

בצלאל סמוטריץ': זה היה התירוץ של הממשלה גם בפעם הקודמת, לא קנית את התירוץ הזה.

בצלאל סמוטריץ': כשישבו כאן נציגי הקואליציה הקודמת והסבירו: כן, צריך יציבות אז הקמנו ממשלת חילופין פריטטית, ממשלת אחדות, לא קניתם את זה, ובאמת בצדק לא קניתם את זה.

בצלאל סמוטריץ': ודיברתם על זה, תקפתם, שהם חייבים לקבע, כי אין ביניהם אמון ואחד ירמה את השני – ופה עכשיו כל כך אין אמון.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת אומר, עזוב רגע לגופו של עניין – בעיניי זה חמור, וזה רע, וזה מזיק, ואנחנו עושים צחוק מעצמנו; אחרי זה אנחנו בוכים שבג"ץ מתערב, כי כבר לנו אין ערך למילה.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה השדר הציבורי?

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר יותר להאמין לפוליטיקאים.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אז הממשלה הזאת, הורתה בחטא – הכול כאן היה הונאה, ושקרים והפרת הבטחות של ראש הממשלה – ואתם עכשיו אומרים לציבור: חבר'ה, אל תאמינו לנו.

בצלאל סמוטריץ': בעצם חבל שתצאו מהפוך בבוקר בבחירות ותלכו להצביע, ממילא אין לזה משמעות.

בצלאל סמוטריץ': יושבת פה חבורה של אופורטוניסטים שכל מה שמעניין אותה זה עצמה, והיא גוזרת את העמדות שלה כתוצאה מפוזיציה – – –

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': זה נזק אדיר, ואנחנו נצטרך לעבוד קשה, אני אומר את זה לכל חברי הבית – מחילה, אדוני היושב-ראש, באמת ממש משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה לכל חברי הבית הזה, ימין, שמאל, דתיים, חילוניים, קואליציה, אופוזיציה: אנחנו נצטרך לעבוד מאוד קשה כדי לתקן את הנזקים ואת אמון הציבור שנשחק, כי בסוף בלי אמון הציבור בתהליך הדמוקרטי בנבחרי הציבור אין ערך לדמוקרטיה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר, שלוש דקות.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, השר, היום פורסם שמשטרת ישראל מגבשת מתווה מיוחד.

איתמר בן גביר: אחרי שנתיים של הפגנות סוערות מדי שבוע – הייתי אומר אפילו למעלה מכך – נגד ראש ממשלת ישראל בבלפור, פתאום נזכרו במשטרה לגבש מתווה מיוחד להפגנות מול בתים של ראש הממשלה.

איתמר בן גביר: בנוסף, היום עצרה המשטרה שני פעילים שהגיעו להפגין ברעננה שכל חטאם שהם ביקשו למצות את חופש הביטוי, ציפור נפשה של הדמוקרטיה.

איתמר בן גביר: כן, אתם שומעים נכון.

איתמר בן גביר: פתאום מסתבר שחופש הביטוי לא כל כך חשוב, לפחות לא למפגינים מהימין.

איתמר בן גביר: רק לפני שנה אמר שר הביטחון גנץ על הפגנות מול בית ראש הממשלה כי זכות ההפגנה היא זכות קדושה וצריך להמשיך לקיים אותה.

איתמר בן גביר: בבג"ץ 153/83, לוי נגד מפקד המחוז הדרומי, אמרו שופטי בג"ץ: "זכות הצעדה היא לא רק הזכות של ילדים וזרי פרחים עימהם להלך ברחובה של עיר, זכות הצעדה היא גם של אנשים ברגליים רוקעות, אנשים שמרגיזים ומקוממים.

איתמר בן גביר: אלה כאלה זכאים לחופש הביטוי".

איתמר בן גביר: אני זוכר שהייתי בדיון בבג"ץ שהגיש אלדד יניב על ההפגנות מול הבית של מנדלבליט.

איתמר בן גביר: נשיאת בית המשפט העליון, השופטת אסתר חיות יצאה מגדרה: מה זאת אומרת?

איתמר בן גביר: מותר לו להפגין, שיבואו עוד 100, עוד 200, עוד 300, עוד 400.

איתמר בן גביר: היא שינתה את כל התקנות, את כל הנהלים, כי זה מותר.

איתמר בן גביר: אבל – – –

אריה מכלוף דרעי: כשההפגנות היו על למה הוא לא מגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה.

איתמר בן גביר: נכון, נכון, נכון, תיקון חשוב.

דוד אמסלם: תסביר.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך, ואחרי – – –

איתמר בן גביר: תיקון מאוד חשוב, יושב-ראש ש"ס הרב דרעי.

דוד אמסלם: – – –

איתמר בן גביר: זה היה – נכון, נכון, זאת הייתה תקופה אחרת.

איתמר בן גביר: אבל פתאום הכול מתהפך, הכול משתנה, פתאום אין חופש ואין ביטוי.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת, שיש משפט של פילוסוף צרפתי ידוע: כשסותמים פיות הידיים מתחילות לעבוד.

איתמר בן גביר: אנחנו חס ושלום, חס ושלום, לא רוצים להגיע למצבים של אלימות; חס ושלום, לא רוצים להגיע למצבים של קריאות לא ראויות בהפגנות.

איתמר בן גביר: אבל דווקא בגלל זה האינטרס של כולנו זה לאפשר את חופש הביטוי גם למפגיני ימין, גם לאנשים שבאים מול הבית של נפתלי בנט, גם לאנשים שחושבים אחרת – –

מנסור עבאס: כן.

איתמר בן גביר: – – בממשלה הזאת, שהיא סותמת פיות, ממשלת דיקטטורה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

מנסור עבאס: חיכיתי לך.

דוד אמסלם: חזק וברוך.

עיסאווי פריג': לא התעייפת?

שמחה רוטמן: חס ושלום.

שמחה רוטמן: חס ושלום.

עיסאווי פריג': אתה רואה את עבאס היושב-ראש – – –

שמחה רוטמן: אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, דבר ראשון, אני מנסה להבין איך התרחש – – –

קריאה: – – –

שמחה רוטמן: סליחה?

עיסאווי פריג': הזמן, הזמן.

שמחה רוטמן: לא, הוא לא – למה, למה, למה?

שמחה רוטמן: כבוד השר, למה?

שמחה רוטמן: עד שהוא לא שם לב.

אריה מכלוף דרעי: שמה?

שמחה רוטמן: שהוא לא לקח לי זמן.

אריה מכלוף דרעי: עזוב, יש להם הרבה זכויות, הם הקימו ישיבה – – –

שמחה רוטמן: כן, כן, אז דבר ראשון אני רוצה – – –

אריה מכלוף דרעי: אז תתייחס יותר בכבוד, אני מבקש ממך, שמחה.

שמחה רוטמן: אני מבקש שזה לא ייחשב לי בזמן שהוא נותן לך מחמאות.

מנסור עבאס: לא, אתם בצד אחד.

מנסור עבאס: אתם – – –

שמחה רוטמן: לא, זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: שמחה, איך הוא אמר – – –

אריה מכלוף דרעי: כמה נשארו – – – שמקימים ישיבה בארץ ישראל – – –

שמחה רוטמן: נכון.

מנסור עבאס: הם ייקחו מהזמן שלך.

שמחה רוטמן: לא סתם ישיבה – לא, אתה יכול לקרוא אותם לסדר, למה?

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו מפריעים לו עכשיו על חשבונו?

שמחה רוטמן: אתה מבין?

שמחה רוטמן: אלו החשבונות.

דוד אמסלם: אדוני ראש הממשלה בפועל, אתה קובע כללים חבל על הזמן.

שמחה רוטמן: טוב.

שמחה רוטמן: אני מבקש להתחיל בכל זאת, אני עוד לא אמרתי אפילו מילה.

שמחה רוטמן: להתחיל מהתחלה, זה לא – – –

מנסור עבאס: כן, בסוף, בסוף.

שמחה רוטמן: תיתן לי קצת זמן אחר כך.

עיסאווי פריג': – – –

שמחה רוטמן: אז דבר ראשון, באמת גם אני רוצה להצטרף לברכות על הקמת יישוב חדש בארץ ישראל, אביתר.

שמחה רוטמן: אני מאוד מאוד מקווה שאתה תאשר בסופו של דבר לעשות גם את החתימה בפועל בממשלה, וזה לא יישאר רק דיבורים באוויר.

שמחה רוטמן: אבל כמובן, גם כוונה טובה, הקדוש ברוך הוא מצרפה למעשה.

שמחה רוטמן: אני מקווה שתצרפו אותה למעשה.

שמחה רוטמן: אז זה דבר ראשון.

שמחה רוטמן: תודה.

שמחה רוטמן: דבר שני, וטיפה יותר – לא אגיד שהוא טיפה יותר ברצינות, כי גם מה שאמרתי עכשיו זה ברצינות – אבל דבר שני, מה שאמר ראש המפלגה שלי בהקשר של החוק הזה זה אמיתי.

שמחה רוטמן: לא ייתכן, לא ייתכן שאנשים שעמדו פה והסבירו לנו בטוב טעם ודעת על הפגיעה האדירה בסדרי השלטון הדמוקרטי, ועל העובדה שמשנים חוק-יסוד כדי לתת תוקף להסכם פוליטי כי לא סומכים אחד על השני, יבואו ויעשו בדיוק את אותו דבר, ואפילו יותר חמור.

אריה מכלוף דרעי: יותר חמור.

שמחה רוטמן: נכון, אפילו יותר חמור.

שמחה רוטמן: לא רק שאלה של למי הצבעת, האם הצבעת על פיזור הכנסת, איזשהו אקט אקטיבי של לבוא ולהגיד: אם אתה הצבעת בעד פיזור הכנסת אז אתה הפרת את ההסכמה הקואליציונית; גם בעניין התקציב – העברה במחדל.

שמחה רוטמן: מחייבים פה חברי כנסת בעצם להעביר חוק בניגוד למצפונם בגלל חיבור בין שני דברים שלא קשורים בכלל אחד לשני.

שמחה רוטמן: האם יהיה תקציב או לא יהיה תקציב הפך להיות קשור לשאלה מי יהיה ראש ממשלה.

שמחה רוטמן: הדבר הזה הוא באמת שבירה של כל כללי המשחק הדמוקרטיים.

שמחה רוטמן: ואני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה, אל תיתן לזה לקרות.

שמחה רוטמן: היום אתה ראש ממשלה, מחר אתה תהיה חבר כנסת רגיל.

שמחה רוטמן: אני ממש מבקש, תעצור את הדבר הזה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': – – –

שמחה רוטמן: אני הייתי ממשיך עוד, אבל אתה הצחקת אותי.

דוד אמסלם: אתה צודק.

מנסור עבאס: טוב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

קריאות: – – –

אוריאל בוסו: אדוני ראש הממשלה – –

מנסור עבאס: שלוש דקות – – –

דוד אמסלם: בפועל, בפועל.

אוריאל בוסו: – – מכובדי השר – לא, תשמע, יש ראש ממשלה שבחר אאודי; הוא אמר:

אוריאל בוסו: תביאו לי את הכסף, תיקחו את האאודי, תעשו מה שאתם רוצים.

אוריאל בוסו: אבל תראה, נמצא פה יושב-ראש ש"ס.

אוריאל בוסו: בעבר התמודדנו על מיליארד שקל תקציב ישיבות.

אוריאל בוסו: אמרתי לו: בוא נתחבר אל מנסור עבאס.

אוריאל בוסו: תיתן לנו מעשרות מה-53 מיליארד ש"ח, תאמין לי, כולם אחריך.

אוריאל בוסו: הינה, עכשיו הוא כבר גם ראש ישיבה הכול ביחד.

אוריאל בוסו: באמת, כל הכבוד לך ואנחנו מאחוריך.

אוריאל בוסו: אבל קודם כול לחברי חבר הכנסת ארבל: היה פה היום סגן שר במשרד ראש הממשלה אביר קרא – אני קודם כול רוצה לברך אותו על המינוי שהוא התמנה לסגן שר אצל ראש ממששת המנדטים.

אוריאל בוסו: והוא, חבר הכנסת ארבל, הביע דאגה – האם אתה מתפטר בחוק הנורבגי או לא.

אוריאל בוסו: אז אני רוצה להרגיע אותו.

אוריאל בוסו: לפחות לפי המקורות שיש לי אנחנו הבנו שליוש

אוריאל בוסו: ב-ראש ישראל ביתנו יש בעיה עם הבאה בתור אחריך, גב' סטלה ויינשטיין, שהיא לא תיכנס לכנסת כי היא ערקה מישראל ביתנו לימינה.

אוריאל בוסו: לכן עכשיו אתה עושה מעין שרירים לא להתפטר, מוצאים לה תפקיד, ואחר כך, אחרי שיסתדר, אתה אולי תתפטר בנורבגי, וייכנס הבא בתור.

אוריאל בוסו: הכול מתואם, הכול בסדר.

אוריאל בוסו: אבל מכובדי היושב-ראש, יש משהו אחד מאוד רציני.

אוריאל בוסו: חבר הכנסת נפתלי בנט, בהיותו באופוזיציה, הוציא ספר – איך מנצחים את הקורונה.

דוד אמסלם: מנצחים את המגפה.

אוריאל בוסו: אז כשהוא היה באופוזיציה, בכל זאת – הוציא ספר, לא התייחסנו.

אוריאל בוסו: אבל היום הוא ראש ממשלה, ובספר כתובים דברים שסותרים את מה שהממשלה הזאת מחליטה.

אוריאל בוסו: אני חושב ששר התרבות חילי טרופר ושר החינוך, ואפילו הצנזור הראשי, אפילו היועץ המשפטי לממשלה – אולי צריך לתת הוראה לאסוף את הספרים מהמדפים, כי הספר הזה היום מסוכן לציבור.

אוריאל בוסו: זה לא יכול להיות.

אוריאל בוסו: גם שר הבריאות ניצן הורוביץ היום עומד ואומר דברים הפוכים למה שהוא אמר לפני כן.

אוריאל בוסו: והיום בן אדם לוקח ספר, קורא: נפתלי בנט, הוא אומר: הוא ראש ממשלה, הוא עשה את מה שכתוב בספר – וזה נוגד את החלטות הממשלה.

אוריאל בוסו: הינה, אתם רואים שעכשיו הוא אומר לאנשים: לכו להתחסן, והוא אומר שיפוג התוקף של החיסון.

אוריאל בוסו: תתקשר לנשיא פייזר ותדבר איתו, בנימין נתניהו ייתן לך את הטלפון, ואפשר להגיע לחיסונים כמו שצריך.

אוריאל בוסו: לכן אני חושב שבאמת הספר הזה היום הוא מסוכן, צריך להוציא ספר חדש: איך נהיים ראש ממשלה בשישה מנדטים, זה אולי יותר אקטואלי ללמד את האחרים, ואז שהדור הצעיר ילמד באמת מהי דמוקרטיה אמיתית.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יצחק פינדרוס: עם ישראל התבשר ברגע זה שהדבר הכי דחוף, הכי דחוף שיש למתן כהנא, שדיבר פה על שנאת חינם, זה החוק המעניין הזה, ובשעה 00:15 הולכים לכנס, בחצות לילה, את הוועדה המסדרת.

אריה מכלוף דרעי: הוועדה הדורסת.

יצחק פינדרוס: כי – לא, יש חוק שבו צריך לדאוג – – –

אריה מכלוף דרעי: הוועדה הדורסת.

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: יש חוק שבו צריך להדיר את החרדים ממינוי דיינים.

יצחק פינדרוס: עכשיו, יש לי חדשות בשבילכם, אין לי חברים דיינים, לא מיניתי דיינים, אין לי אינטרסים בדיינים, אבל זה הדבר הכי דחוף לעם ישראל.

יצחק פינדרוס: אותו אחד שנתן לנו פה מוסר מקודם על אהבת חינם, ועל שלושת השבועות, ועל הלחץ, ועל ההיסטריה – מטריד אותו בניין בית המקדש.

יצחק פינדרוס: הוא עוד לא השתכנע מהחברים שלו, החדשים, הרפורמים, שבית המקדש זה דבר מיותר, שהקרבת קורבנות זה דבר מיותר, הוא עוד לא השתכנע, וזה כל כך דחוף לו.

יצחק פינדרוס: אז איך נעשה את זה?

יצחק פינדרוס: נעשה באמצע הלילה ועדה להדרת חרדים למינוי דיינים, נקרא לזה שוויון.

אוריאל בוסו: אהבת חינם.

יצחק פינדרוס: נקרא לזה דאגה לשוויון בין המגדרים, נקרא לזה דאגה לזאב אלקין בוועדה מטעם הממשלה וחברות כנסת מטעם הכנסת, ואז תבוא הגאולה והדבר הזה ייפסק.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה את המסכה הזאת, כמו שאמרתי קודם, מאותה תנועה כפרנית, החברים החדשים של מתן כהנא, פעם אחת ולתמיד – ולא פעם אחת, כי זה ייקח הרבה זמן, ואנחנו באמצע השיעור של הנושא הזה.

יצחק פינדרוס: בתורה הקדושה שניתנה על ידי משה רבנו – עפרא לפומיה של אותן כיתות שחושבות שמשה רבנו לא קיבל את התורה בהר סיני מהקדוש ברוך הוא – באותה תורה נכתב בפרשה האחרונה שהכוח שלנו זה שאנחנו עם לבדד ישכון.

יצחק פינדרוס: והסוף של אותה פרשה אומר שהדרך שלנו כעם לבדד ישכון, ובשביל שיהיה שלום – אתה מכיר, אדוני היושב-ראש, את המילה "שלום".

יצחק פינדרוס: משתמשים במילה "שלום".

יצחק פינדרוס: אז אתה יודע איפה כתוב בתורה "שלום"?

יצחק פינדרוס: כשיוציאו את אותם אנשים שגורמים להתבוללות, יוציאו אותם מהעולם.

יצחק פינדרוס: מי שקיבל את ברית השלום היה פינחס, שהיה קנאי ודאג שאותם אלה שעשו התבוללות – יוציאו אותם.

יצחק פינדרוס: ככה יביאו שלמות וככה יביאו את הגאולה.

יצחק פינדרוס: ואני מציע למתן כהנא – – –

גלעד קריב: בושה – – –

יצחק פינדרוס: אני מציע למתן כהנא לשמוע בתורה איך מביאים ברית שלום.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה.

גלעד קריב: יש כאן חבר כנסת שקרא למעשה של רצח, אדוני היושב-ראש.

גלעד קריב: אדם שקרא – – –

מיכאל מלכיאלי: מה אתה מקשקש – – –

גלעד קריב: יש כאן חבר כנסת – – – להסכם איתנו, כדי לקבל ג'ובים.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

גלעד קריב: צבוע, צבוע, שמענו אתכם צבוע – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי נמצא?

מנסור עבאס: אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – מוותר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מנסור עבאס: תודה לכם, תודה לכם.

דוד אמסלם: תעלה, נשמה, תספר לנו בעברית מהריאיון מה ששמעתי בטלוויזיה.

דוד אמסלם: היה תרגום.

וליד טאהא: אני עושה ריאיון, אתה מספר.

דוד אמסלם: תספר לנו בעברית.

וליד טאהא: זה התפקיד שלך עכשיו.

וליד טאהא: אין לך מה לעשות, רק להתעסק בזה.

מנסור עבאס: דוד, דוד, חבר הכנסת דוד.

דוד אמסלם: אתה וראש הממשלה בפועל, יש לכם נאום לערבים ויש לכם נאום ליהודים.

מנסור עבאס: לא, תביאו מתרגם אמין כדי שיתרגם את הראיונות שלנו.

דוד אמסלם: הינה, הבאתי.

דוד אמסלם: זה לא אמין?

מנסור עבאס: לא, לא אמין.

דוד אמסלם: אתה לא שמעת מה אמרתי, איך אתה יודע?

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מנסור עבאס: בואו נכבד אותה ונשמע.

מנסור עבאס: נקשיב.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הבמה הזו כדי באמת להקריא לכם כמה תרגומים מהדברים שאמר היושב-ראש שיושב כאן, דברים שמבהירים לנו מה מגמת פניו האמיתית, עד כמה באמת השיח שהוא מנהל כביכול למען אזרחי ישראל הערבים הוא שיח באמת אזרחי ועד כמה מדובר פה באירוע לאומי ולאומני שמיועד לאיין את מדינת ישראל מהיותה מדינת הלאום של העם היהודי.

מנסור עבאס: רק שהתרגום יהיה אמין, אורית.

אורית סטרוק: מאה אחוז.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: אז בואי נקשיב.

מנסור עבאס: בואי נקשיב.

אורית סטרוק: המיקרופון שלך, ואתה יכול תמיד לתקן.

אורית סטרוק: אני כמובן לא מביאה פה את כל המובאות, כי לא נספיק.

מנסור עבאס: הכוונה להתנעת תהליך מדיני?

מנסור עבאס: זו הכוונה?

אורית סטרוק: אתה רוצה לעזור לי?

מנסור עבאס: בבקשה.

אורית סטרוק: בלי סוף.

אורית סטרוק: הרי ההסכם הקואליציוני – אבל בוא, תן לי להתחיל מהתחלה ואז נגיע לסוף, בסדר?

מנסור עבאס: אוקיי.

אורית סטרוק: אז אני רק מקריאה תרגום לעברית מריאיון שנתן היושב-ראש, וצודק חבר הכנסת דודי אמסלם שהיושב-ראש שיושב כאן הוא במובנים רבים ראש הממשלה האמיתי, לצערנו, לבושתנו.

אורית סטרוק: ממש לבושתנו.

אורית סטרוק: אז זה ריאיון שנתן היושב-ראש הזה לערוץ הטלוויזיה Ehna.tv בערבית, והתרגום לעברית הוא של חלק מהדברים.

אורית סטרוק: הוא אומר ככה: הפטריוטיות שלנו מתבטאת במעשים ולא בסיסמאות.

אורית סטרוק: במקום סיסמאות אנחנו שולחים עשרות אוטובוסים ואלפי אנשים מדי יום למסגד אל-אקצא.

אורית סטרוק: בריאיון אחר הוא מסביר שמסגד אל-אקצא זה בעצם – אף פעם מעולם לא היה שום דבר לפניו: לא היה שום דבר לפני מסגד אל-אקצא, לא היו עכבות או שרידים של מבנה כלשהו.

אורית סטרוק: מסגד אל-אקצא הוא מולדת כבושה, ריבונות אבודה וכבוד שנעלב.

אורית סטרוק: הוא זהות ושייכות.

אורית סטרוק: עכשיו אני חוזרת לריאיון בערבית.

אורית סטרוק: אומר היושב-ראש: התנועה האסלאמית היא תנועת בת של האחים המוסלמים.

אורית סטרוק: היא הוקמה כתנועת ג'יהאד, ולאחר שהתברר שכרגע האפשרות לאחוז בנשק ולצאת למלחמת ג'יהאד היא בלתי אפשרית, אז התנועה עסוקה בג'יהאד אזרחי.

אורית סטרוק: ג'יהאד אזרחי, מילים של כבוד היושב-ראש – אנו עסוקים בג'יהאד אזרחי לשמור את נוכחותנו בארצנו.

מנסור עבאס: כן, כן, זמן.

אורית סטרוק: כשאנחנו מדברים על אדמות, על דיור ועל הרס בתים, האם זה נושא אזרחי?

אורית סטרוק: שואל היושב-ראש, אדרבה, זהו נושא לאומי שעומד בבסיס המאבק שלנו על מולדתנו.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: והאמת ניתנת להיאמר, חבריי חברי הכנסת, שכבר בנאום הראשון בעברית, כשכל המדינה חיכתה: מה יגיד מנסור עבאס, וכל המדינה עצרה את נשימתה, מה הוא אמר?

אורית סטרוק: הוא אמר: רבותיי, יש שני נרטיבים, יש פה מדינת שני הנרטיבים – –

מנסור עבאס: תודה.

אורית סטרוק: – – מדינת שני הלאומים.

אורית סטרוק: אז רבותיי, אני אומרת שהממשלה הזאת היא לא ממשלה רעה – –

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורית.

אורית סטרוק: – – היא ממשלה מסוכנת.

אורית סטרוק: תבינו, זו ממשלה שעוסקת בג'יהאד אזרחי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור.

משה אבוטבול: עבאס, אתה מאשר את הדברים בערבית?

מנסור עבאס: לא.

משה אבוטבול: לא מאשר את זה?

משה אבוטבול: אורית, בנאום הבא – – – לאשר את מה שהוא אומר.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש – איפה השר?

יואב בן צור: עיסאווי.

מנסור עבאס: השר נמצא.

יואב בן צור: תן קצת כבוד.

יואב בן צור: נו, בחייך.

יואב בן צור: כיבדנו אותך בכל הוועדות, תן קצת כבוד.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת – – –

דוד אמסלם: כבר התעייף.

דוד אמסלם: שבוע, התעייפת?

עיסאווי פריג': ביטלנו את הפגישות למחר.

יואב בן צור: ביישוב אביתר – עיסאווי.

מנסור עבאס: חברים, בואו נתרכז בנאומו של חבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: תקשיבו, חברים.

יואב בן צור: אתם יודעים למה מנסור עבאס ככה מפרגן לי?

יואב בן צור: כי אנחנו עם שם משפחה דומה.

יואב בן צור: גם אני הייתי פעם מנסור.

יואב בן צור: אז היום, אחרי ההחלטה של הממשלה להקים את ישיבת ההסדר באביתר, התיישבו בהנהלת הישיבה והם שוקלים איזה שם לתת לישיבה.

יואב בן צור: אז התחיל ויכוח, חלקו של מי גדול יותר בהקמת הישיבה הזאת: האם חלקו של מנסור עבאס, אולי של ווליד טאהא, אולי של עיסאווי פריג', אולי של מרב מיכאלי, אולי של מראענה.

יואב בן צור: אנחנו בודקים, ומבקשים את העצות שלנו, על שם מי ראוי לקרוא את הישיבה הזאת.

יואב בן צור: ואני מודיע לכם שאם תבואו לבקר, יקבלו אתכם בתופים ובמחולות, יכרכרו וירקדו מסביבכם ויגידו: אה, איך הגענו לימות המשיח.

יואב בן צור: אנשים כאלה טובים מצליחים להקים לנו ישיבה במקום כל כך אסטרטגי, עם נוף כל כך יפה ועם אוויר כל כך טוב.

יואב בן צור: מסביב הכפרים הערביים סובבים אותם, מסביב.

יואב בן צור: ואני אומר לכם, באמת, אי-אפשר לתאר את האושר, את הנהרה שיש על פניהם של כל הבחורים שילמדו שם כמה שנים ואחר כך ילכו להיות חיילים בצבא ויעשו מחסומים.

יואב בן צור: איך אמרת על המחסומים, מנסור?

דוד אמסלם: מחבלים, מחבלים.

יואב בן צור: אה, מחבלים?

יואב בן צור: חס ושלום.

יואב בן צור: למה ככה?

דוד אמסלם: הם קראו לחיילי צה"ל שעושים מחסומים – מחבלים.

מנסור עבאס: אני מנסה להבין את קו המחשבה שלכם באסטרטגיה הזאת.

מנסור עבאס: לא חושב שזה מועיל לכם.

יואב בן צור: יש לנו מצווה להכיר טובה.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להאיר לעם ישראל מי זו התנועה האסלאמית.

מנסור עבאס: יפה.

מנסור עבאס: זה מנוגד לאסטרטגיה של אורית.

מנסור עבאס: תאמו ביניכם אסטרטגיה אחידה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו מצטטים מה שאתם אומרים.

דוד אמסלם: מה שאתם אומרים בערבית, אנחנו מצטטים בעברית.

מנסור עבאס: אוקיי.

יואב בן צור: מנסור, יש לנו אמרה שאומרת: כל הכופר בטובתו של חברו כאילו כופר בטובתו של המקום.

יואב בן צור: מי שלא יודע להכיר טובה, יש לו בעיה, כאילו חס ושלום הוא כופר בטובתו של הקדוש ברוך הוא שנותן לו חיים.

יואב בן צור: ואנחנו מכירים לכם טובה.

יואב בן צור: אנחנו לא חלמנו שנגיע למציאות טובה כל כך בעזרתכם, לכן על כך אנחנו מודים.

יואב בן צור: באמת אנחנו רואים מי שולט פה.

יואב בן צור: בהצלחה, תמשיך ככה.

יואב בן צור: לך בכוחך זה והושע את העם הזה.

יואב בן צור: תודה.

דוד אמסלם: תגיד לו שאפילו אנחנו שוקלים שהוא ידליק משואה בהר הרצל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ, נמצא?

אופיר כץ: מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: מוותר.

מנסור עבאס: מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: מוותר.

מנסור עבאס: מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת חיים ביטון.

חיים ביטון: מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: כן, כן.

מנסור עבאס: בבקשה.

קריאות: דוד, דוד – – –

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: אני מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ניר ברקת – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – מוותר; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: מוותר.

מנסור עבאס: מוותר; חבר הכנסת יאיר גולן.

מנסור עבאס: שרן השכל, את רוצה לעלות?

קריאה: היא לא הייתה – – –

קריאה: לא, לא, היא לא יכולה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אוקיי, לא, לא, תקשיבו לי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת מהאופוזיציה, קראתי לחברת הכנסת קטי שטרית – היא לא הייתה באולם; היא ביקשה, נתתי לה.

מנסור עבאס: עכשיו דין שרן כדין קטי.

מנסור עבאס: תנוחו, חברים, תקשיבו לה.

מנסור עבאס: היא תיתן נאום – – –

שרן השכל: הייתי בפרסה, שמעתי שקראו בשמי ונכנסתי לתוך המליאה.

שרן השכל: חברים.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה, תנו לה.

מנסור עבאס: דין שרן כדין קטי.

שרן השכל: מעניין אם לגבר הייתם אומרים את זה כשהוא היה נכנס ככה.

שרן השכל: סתם.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: בואו נקשיב לה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: נכון, קטי, שנתתי לך?

מנסור עבאס: דברי עם דוד אמסלם.

קריאות: – – –

שרן השכל: קטי נכנסה וניתנה לה זכות הדיבור.

שרן השכל: ניתנה לקטי זכות הדיבור אחרי – – –

דוד אמסלם: אתה, בעצם, מה שאתה עושה – – –

מנסור עבאס: למדתי מבית הספר שלכם.

מנסור עבאס: הינה, תשאל את קטי.

מנסור עבאס: בבקשה, שרן.

מנסור עבאס: בואו נקשיב לחברת הכנסת.

מנסור עבאס: תנו לה את הכבוד.

שרן השכל: אני מבקשת להחזיר לי את הזמן, בבקשה.

מנסור עבאס: תקשיבו לה, אנא, לשבת.

דוד אמסלם: אתה ממציא את התקנון.

דוד אמסלם: זה שנתת לקטי שטרית זה לא אומר שככה עושים את זה.

מנסור עבאס: יפה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: אתם יכולים לשבת, בבקשה.

מנסור עבאס: אתם רוצים שאפעיל שוב את השעון?

מנסור עבאס: שלוש דקות.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני אשמח שתחזיר לי את הזמן.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

מנסור עבאס: תנו לה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבל על הזמן.

שרן השכל: אם תיתנו לי לדבר, אז אני אוכל לדבר.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: יש לה שלוש דקות.

שרן השכל: גדי, אם תמשיכו להפריע לי, אני אבקש עוד זמן.

שרן השכל: נהדר.

שרן השכל: תודה רבה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: יפה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, תנו לה לדבר.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: אנא, לשבת.

שרן השכל: היה לי חשוב לעלות ולומר כמה מילים על מה שהתרחש היום בוועדה המסדרת.

שרן השכל: יושבת-ראש הוועדה עידית סילמן מנהלת אותה.

שרן השכל: נכון, יש ח"כים שהם קצת יותר ותיקים, וישבו חברי כנסת מהאופוזיציה שכבר ניהלו בעבר את הוועדה המסדרת, אבל זאת לא סיבה לנהל דיון ולדבר בצורה כל כך מקטינה וכל כך שוביניסטית.

שרן השכל: זה היה פשוט כואב לראות את הדבר הזה.

שרן השכל: הביטויים שנאמרו כלפי עידית, שלא היו נאמרים כלפי יושב-ראש של ועדה אם הוא היה גבר – – –

מאי גולן: אף אחד – – – היא הוציאה אנשים על ימין ועל שמאל, לא נתנה – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן.

מנסור עבאס: תודה.

שרן השכל: מאי, כמו שאת מתפרצת עכשיו, גם בתוך הוועדה היו הערות והיו אנשים שדיברו והפריעו לדובר כשלא היו בזכות דיבור.

שרן השכל: כן, יושב-ראש הוועדה צריך לנהל את זה, ואם הם מתפרצים, אז להוציא אותם.

שרן השכל: זה ברור וזה מובן מאליו, בייחוד התפרצויות כאלה, כפי שהיו בוועדה עצמה.

שרן השכל: הדבר הזה היה בלתי מתקבל על הדעת.

שרן השכל: השפה שבה השתמשו הייתה פשוט שפה – אם לומר את האמת, היא לא כיבדה אתכם.

שרן השכל: נכון, מיקי זוהר התנצל גם אחרי זה על כל מיני ביטויים, אבל היו לא מעט חברי כנסת שהשתמשו בביטויים – נדרשת באמת התנצלות על הביטויים שבהם השתמשתם.

שרן השכל: אני ראיתי שגם כשאיתן גינזבורג היה ח"כ חדש והתחיל לנהל את הוועדה המסדרת – –

קטי קטרין שטרית: – – –

שרן השכל: – – גם כלפיו, למרות שהיו קשיים ולמרות שהיו הפרעות, לא השתמשו באותם ביטויים.

שרן השכל: ואולי הבקשה שלי מהכנסת הזאת ומחברי האופוזיציה – שאת רובכם אני מכירה ומעריכה מאוד את העבודה שלכם וגם את השפה שלכם – היא אולי להתבטא בצורה קצת יותר מכבדת.

שרן השכל: גם ביקורת היא לגיטימית, ויש צורה לומר אותה.

פטין מולא: – – – התנהגות לא מכובדת הייתה?

פטין מולא: איך?

שרן השכל: כן, כן.

שרן השכל: לומר למישהו שהוא לא חכם או שהוא – – –

פטין מולא: – – – החוצה?

שרן השכל: אני מעולם לא שמעתי שאומרים לגבר: אתה תינוק בכיין, או: אתה ילד קטן.

פטין מולא: – – –

שרן השכל: אני לא שמעתי את זה.

שרן השכל: אבל כלפי עידית היו שלל ביטויים כאלה ואחרים.

פטין מולא: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת פטין מולא, בבקשה.

שרן השכל: לא בגלל שהיא חדשה, כי היו גם חברי כנסת חדשים שניהלו את הוועדה – –

פטין מולא: – – –

מנסור עבאס: שקט, בבקשה, חבר הכנסת פטין מולא.

שרן השכל: – – זה היה פשוט בגלל שהיא אישה.

פטין מולא: – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון, שרן.

שרן השכל: היה לי מאוד עצוב לשמוע ולראות את הדבר הזה.

שרן השכל: אני מצפה ומקווה שהשיח בוועדה ישתפר עם הזמן.

קטי קטרין שטרית: – – –

שרן השכל: לא, ביקורת.

שרן השכל: לומר לכם את האמת, ולבקש מכם לדבר בצורה שתכבד גם אתכם.

קטי קטרין שטרית: – – –

שרן השכל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: גם הוא היה בשירותים?

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: הוא נמצא ברשימה.

מנסור עבאס: אנחנו לא קראנו את השם שלו.

מנסור עבאס: אנחנו חוזרים – – –

דסטה גדי יברקן: קראת לו בשמו.

מנסור עבאס: לא, לא קראתי לו.

קטי קטרין שטרית: – – –

מנסור עבאס: לא קראתי לו.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני פונה אליכם, חבריי מהאופוזיציה, ואני שואל אתכם: באמת, תגידו לי, מה אתם עושים?

יאיר גולן: הרי לנו יש ניסיון באופוזיציה.

יאיר גולן: מה אתם חושבים, שתתישו אותנו?

קריאה: כן.

יאיר גולן: שנתעייף?

יאיר גולן: שניכנע?

קריאות: כן.

יאיר גולן: לא.

יאיר גולן: צר לי לבשר לכם.

יאיר גולן: אנחנו מכירים את הפוזיציה.

יאיר גולן: אל חשש, אנחנו לא נתעייף לעולם.

קריאה: – – –

יאיר גולן: הלאה, הלאה.

יאיר גולן: אני רוצה לשאול אתכם: מה אתם משיגים מאסופת השקרים שאתם מטיחים בנו?

יאיר גולן: איזו תהילה אתם רוכשים משפיכת תרעלת רוחכם כאן במשכן, ואתם מבזים אותו פעם אחר פעם?

קריאה: לא, אתה.

יאיר גולן: איזה רווח ציבורי תקבלו מהצגה מתמשכת ובזויה של צביעות, רשעות, ותסלחו לי, גסות רוח?

קטי קטרין שטרית: אתה המצאת את זה, אתה המצאת את הרשעות.

מאי גולן: מי שמדבר.

מאי גולן: חוזה התהליכים מדבר על – – –

יאיר גולן: אני רוצה לספר לכם, חבריי מהאופוזיציה, כמה עובדות בסיסיות.

אופיר כץ: – – – ביפו?

קטי קטרין שטרית: עם המדים הוא – – –

יאיר גולן: ב-17 במאי שנת 2020 למניינם אתם הבאתם לעולם את מודל ממשלת החילופים, אז על מה אתם בדיוק מלינים?

יאיר גולן: על מה אתם מתלוננים?

מאי גולן: על הזיוף שלך, על הצביעות, על השקר – – – יש פה ימנים – – –

קטי קטרין שטרית: מזהה התהליכים – – –

יאיר גולן: הלאה.

יאיר גולן: אתם התחייבתם להקים קבינט פיוס לאומי.

יאיר גולן: שיקרתם ביום שחתמתם על ההסכם.

יאיר גולן: מעולם לא התכוונתם להביא לפיוס לאומי, הרי אתם אנשי שנאה והסתה, איזה פיוס על ראשכם?

מיכאל מלכיאלי: עד שאתם הגעתם, גאוני הפיוס.

קטי קטרין שטרית: מה זה פיוס, יש לך ממשלת שינוי.

יובל שטייניץ: לקרוא לנו אנשי שנאה זה הסתה.

יובל שטייניץ: זאת הסתה.

יאיר גולן: אנחנו ננהג בתחום הזה, גם כאן, לפי הכלל היהודי הידוע: כאשר יענו אותו כן ירבה וכן יפרוץ.

יאיר גולן: לא נתייאש.

קטי קטרין שטרית: אוהבים אותך, יובל.

יאיר גולן: הלאה.

יאיר גולן: אתם מטיחים בנו שזו ממשלה מנופחת.

קטי קטרין שטרית: נכון.

יאיר גולן: כן, אני מודה, ממשלות אחדות לאומית נוטות להיות גדולות יותר.

קריאות: – – –

יאיר גולן: אבל אנחנו נביא לביטול שבעה משרדים שאתם הקמתם סתם.

יאיר גולן: אנחנו נחסוך מיליוני שקלים, מאות מיליוני שקלים, שאתם בזבזתם ביד קלה.

יאיר גולן: זו האמת.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: לא, אתה ממש הזוי – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון, משפט אחרון.

יאיר גולן: אתם רוצים שאני אזכיר לכם את המשרדים שעומדים להתבטל?

יאיר גולן: לא, לא אזכיר לכם.

קטי קטרין שטרית: הוספתם 30 חברי כנסת.

מאי גולן: והיד עוד נטויה, יש עוד – – –

מיכאל מלכיאלי: 39 שרים – – –

יאיר גולן: ולסיום, לסיום, רק בגלל שיש לי שלוש דקות, ואני מכבד אותך, אדוני היושב-ראש – –

קטי קטרין שטרית: 30 חברי כנסת.

יאיר גולן: – – אתם אומרים שזו ממשלה נתמכת טרור – –

קטי קטרין שטרית: נכון, נכון.

יאיר גולן: – – ומצביעים על האיש היקר פה לשמאלי כתומך טרור.

יאיר גולן: אבל היחידים שהכניסו תומך טרור, נאשם בארגון טרור, לפה, לכנסת ישראל, זה אתם.

יאיר גולן: אתם.

קטי קטרין שטרית: לא, לא – – –

קריאות: – – –

יאיר גולן: כן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יאיר גולן.

יאיר גולן: אתם הבאתם אותו לכאן, אתם הכנסתם את התרעלה הזאת לתוך המשכן הזה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תודה, תודה.

יאיר גולן: אז אני רוצה לומר לכם – –

מנסור עבאס: משפט אחרון, חבר הכנסת יאיר.

יאיר גולן: – – אין לכם מה להלין אלא על עצמכם.

יאיר גולן: תודה רבה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יאיר גולן.

אופיר כץ: תודה על אביתר – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ?

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ?

אופיר כץ: – – – עוד ועוד יישובים.

מנסור עבאס: בבקשה.

יואב קיש: אני מזהה תהליכים, אני מזהה תהליכים.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

רון כץ: תודה, אדוני.

ינון אזולאי: זה נאום הבכורה שלך?

ינון אזולאי: זה נאום הבכורה?

רון כץ: עוד לא, אבל תתייחס אליו כאילו כן.

ינון אזולאי: אנחנו רוצים לשמוע את נאום הבכורה שלך.

רון כץ: אדוני היו"ר, כנסת נכבדה, אני יושב כאן, ובחוץ, ובמשרד, ומדבר עם הרבה אנשים – אני בטוח שכולנו מדברים עם הרבה אנשים – ואני רוצה לומר לכם משהו: נאה דורש נאה מקיים.

רון כץ: היום דיברנו על איומים כלפי יושבת-ראש הוועדה המסדרת חברת הכנסת עידית סילמן.

רון כץ: וכולנו מגנים את זה בוועדה, וכולנו מעלים על זה פוסטים ומצייצים, אבל זה לא ייגמר אם אנחנו נמשיך בתרבות האלימות הזו, בשיח הפוגע הזה.

רון כץ: למה הוא מוביל אותנו, מה אנחנו מנסים להשיג?

רון כץ: מה האופוזיציה מנסה להשיג בהתנהלות הזו, במשיכת הזמנים המיותרת, בשפה הזו, בצעקות, בהשפלה?

רון כץ: מה זה נותן, מה זה נותן לכם?

מיכאל מלכיאלי: – – – שנה – – – פיליבסטר – – –

רון כץ: אני יכול לומר לכם שאני מאוד שמח להיות פה בלילות, זה נותן לי זמן איכות עם השרים, שאין להם זמן אלינו.

רון כץ: הם עובדים קשה במהלך היום – –

מיכאל מלכיאלי: איזה נאומים – – –

רון כץ: – – וסוף-סוף אנחנו מתגבשים פה.

רון כץ: בזכות האופוזיציה יש לנו גיבוש נהדר.

רון כץ: אני אומר לכם את זה בכנות, אני שמח על כך.

קריאות: – – –

רון כץ: יש פה הרבה מאוד נושאים שעולים על סדר-היום.

רון כץ: בדיוק סיימתי עכשיו פגישה לילית וחשובה עם שר הרווחה בנושא המתמחים ברפואה, שגם לזה אנחנו נמצא פתרון בזמן שכולם פה צועקים ומנסים למשוך זמנים ולהגיע – אני לא יודע אם אתם יודעים לאן אתם רוצים להגיע.

מיכאל מלכיאלי: ליברמן אישר לכם?

מיכאל מלכיאלי: ליברמן אישר?

רון כץ: בצד הזה עובדים ומוצאים פתרונות.

רון כץ: אז אני רוצה לומר גם לכם תודה על זמן העבודה הזה.

רון כץ: נמשיך בוועדה המסדרת.

רון כץ: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת רון כץ.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דסטה גדי יברקן, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה בפועל, הם גם רוצים לדבר – – – בשירותים.

מנסור עבאס: רוצים להקשיב.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני צריך את תשומת הלב שלך, אדוני היושב-ראש, משום שמה שאני רוצה להגיד – אני מחברי הכנסת החדשים בכנסת, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: אני רק רוצה לשאול שאלה.

דסטה גדי יברקן: השאלה היא ככה: מדינת ישראל היא מדינה שחברה באו"ם.

דסטה גדי יברקן: אמרתי את זה קודם, בנאום הקודם שלי: יש 193 מדינות בעולם שחברות באו"ם וישראל אחת מהן, ואין מדינה אחת בעולם שחלקים מחבריה בממשלה מתנגדים לאותה מדינה שהם מנהלים אותה, לעצם קיומה.

דסטה גדי יברקן: ראש הממשלה העתידי בנימין נתניהו, אני חושב שאתה זקן חברי הכנסת פה, האם אתה מכיר מדינה כזו שחברים בממשלה שלה לא מכירים בעצם קיומה של אותה מדינה?

בנימין נתניהו: כן.

דסטה גדי יברקן: מי?

בנימין נתניהו: סטרטאפ ישראלי.

בנימין נתניהו: רק פה, רק פה.

דסטה גדי יברקן: מדהים.

דסטה גדי יברקן: רק אנחנו יכולים לייצר במדינת ישראל את הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: בעצם הפוך על הפוך.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל מאשררת מדי שנה – מדינת ישראל הרי היא מדינה שמתקיימת בשעת חירום.

דסטה גדי יברקן: כל שנה הכנסת מאשררת את זה.

דסטה גדי יברקן: ואתה חבר בכיר, הבכיר ביותר בממשלה הזו – איך אתה מתכוון להצביע בממשלת ישראל?

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני השר עיסאווי פריג', אני באופן אישי מאוד אהבתי לשמוע את דבריך בפרעות, במלחמה, אתה אדם אמיץ.

דסטה גדי יברקן: בימים כתיקונים על זה שאתה שר הייתי שמח מאוד.

דסטה גדי יברקן: המפלגה שלך הוציאה משהו שאני מאמין בו, ורוב הבית הזה: מדינת ישראל יהודית וציונית.

מנסור עבאס: משפט אחד, גדי.

דסטה גדי יברקן: אין שם, במצע.

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, איך יכול להיות ששישה מחברי הממשלה לא מאמינים בקיומה של מדינת ישראל והם חברים בה?

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גדי יברקן, תודה לך.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל?

מאי גולן: לא פה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל?

קטי קטרין שטרית: היא פה, היא פה.

מנסור עבאס: מוותרת?

מנסור עבאס: כן.

יואב קיש: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: הינה, היא פה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי.

קריאה: רגע, היא עולה, היא עולה.

מנסור עבאס: אה, אוקיי, בסדר.

דוד אמסלם: אתה מוותר בשמנו, הכול.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה ראש הממשלה בפועל – –

מנסור עבאס: לא, היא נתנה סימן כזה.

דוד אמסלם: – – אתה עושה לנו הכול:

דוד אמסלם: אתה – – –

מנסור עבאס: לא, אניfair enough .

דוד אמסלם: שלא היו פה, אתה מבטל בשמנו, הכול אתה – – –

מנסור עבאס: יפה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גילה גמליאל.

מנסור עבאס: רק לפחות שהצד שלכם יקשיב לה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

גילה גמליאל: ערב טוב לכולם ולכולן.

גילה גמליאל: כבוד יושב-ראש הכנסת, השרים, חברות וחברי הכנסת, עברה שנה וכאילו לא למדנו כלום.

גילה גמליאל: הממשלה החדשה מבקשת להחיל את המנגנון הפריטטי המסואב, שמכביד על עבודת הממשלה גם בוועדות השרים.

גילה גמליאל: כבר בממשלה הקודמת זעקתי עד כמה המנגנון המיותר פוגע בקבלת החלטות משמעותיות כל כך לחיים של כולנו.

גילה גמליאל: אסור למדינת ישראל לשמר את המצב שבו אינטרסים פוליטיים יפגעו בעבודה עניינית ובהחלטות הרות גורל.

גילה גמליאל: הרי לא סביר שלכל הצד האחד של הממשלה יש דעה חד-גונית, ולצד השני כנ"ל.

גילה גמליאל: הרי יש רב-גוניות בדעות השונות של חברי הממשלה, והדרישה שהמנגנון הזה יחול גם בוועדות השרים רק תעצים את התפיסה השגויה שהופכת את הכול לפוליטי, את הכול לאישי.

גילה גמליאל: דיוני העומק והעמדות הרציניות כבר לא יהיו רלוונטיים.

גילה גמליאל: ראשי המפלגות שהבטיחו שינוי וצורת עבודה אחרת יוכלו להטיל וטו לפי אינטרסים אישיים, פוליטיים ולא ענייניים.

גילה גמליאל: גם כשרה להגנת הסביבה התקשיתי לקדם דברים בתוך הממשלה בגלל הסוגיה הפריטטית, והבהרתי חדשות לבקרים שהפריטטי זה דבר פתטי לחלוטין ביכולת של חברי וחברות הממשלה להתנהל.

גילה גמליאל: ראינו את זה גם באירוע של הזפת.

גילה גמליאל: כשהובלנו את הצורך בהחלטת ממשלה דרשו מהצד שמנגד לקדם החלטות אחרות על מנת לפתור בעיה מהותית ועקרונית בזמן אמת.

גילה גמליאל: אין ערכים, אין אידיאולוגיה, איום הווטו מונף באוויר, ההתעסקות הפוליטית חודרת לעבודת הממשלה ופוגעת פגיעה אנושה באזרחי מדינת ישראל.

גילה גמליאל: אני לא יכולה לחשוב איך שרי הממשלה מבקשים בכלל החלטה כזאת מלכתחילה, החלטה שמונעת מהם את היכולת – ויש לכך חשיבות מהותית – לבוא ולהתווכח, לבוא ולדרוש דברים.

גילה גמליאל: ראינו בשם הפריטטיות את השרה מרב מיכאלי.

גילה גמליאל: במקום שמשרד התחבורה יהיה בוועדת הקורונה, אז שמים לי את השר של הדתות.

מנסור עבאס: משפט אחד.

מנסור עבאס: תודה.

גילה גמליאל: ככה אתם רוצים באמת לנהל מדינה?

גילה גמליאל: תלמדו מהטעויות, תפנימו את השגיאה, ואל תעשו את הטעות המרה – –

מנסור עבאס: תודה.

גילה גמליאל: – – שפוגעת פגיעה אנושה באזרחי מדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת גילה גמליאל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי, חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה, שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: אדוני, היושב-ראש, חברי הכנסת, אולי אגיד דבר הזוי, אבל אני מתחיל להיות מודאג, מה יהיה בתפילות של הימים הנוראים, ראש השנה ויום כיפור.

אריה מכלוף דרעי: לכאורה – – –

קריאה: ועדה מסדרת.

אריה מכלוף דרעי: דקה, דקה.

אריה מכלוף דרעי: לכאורה, מה הקשר?

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, אנחנו רואים שלצערנו הרע זה מתחיל עוד הפעם, הקורונה מתחילה להתפשט, צריך להסתכל קדימה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא רוצים לחזור למחזות של סגירת בתי כנסת.

אריה מכלוף דרעי: ואני רוצה לשתף אתכם: בשנה שעברה בקבינט הקורונה, זה לא סוד לראש הממשלה לשעבר מר נתניהו, אפשר לדבר מה שהיה שם – אני רוצה לשתף אתכם בדיון סוער מאוד שהיה על התפילות של הימים הנוראים בשנה שעברה, כשהיינו בהתפשטות של המגפה.

אריה מכלוף דרעי: אני קיבלתי לכאורה את עמדת משרד הבריאות שזה מסוכן.

אריה מכלוף דרעי: אם זה מסוכן – פיקוח נפש.

אריה מכלוף דרעי: אבל ראו זה פלא: השותפים שלנו אז בקבינט, בראשותו של ניסנקורן, שהיה אז שר המשפטים, ובתמיכת גנץ ואחרים, עמדו על כך שלא יעלה על הדעת שאת ההפגנות אנחנו נבטל, בשום אופן שבעולם.

אריה מכלוף דרעי: ואני רוצה להגיד להם תודה רבה: בזכות העמידה האיתנה שלהם על ההפגנות הצלחתי בכוח לדאוג לכך שדין ההפגנות כדין תפילת יום הכיפורים וראש השנה.

אריה מכלוף דרעי: אבל מה, עכשיו אני מודאג מהיום בבוקר.

אריה מכלוף דרעי: פתאום המשטרה באה ועכשיו עשתה כללים חדשים להפגנות.

אריה מכלוף דרעי: כבר אין קדושה להפגנות.

אריה מכלוף דרעי: אני מפחד שגם אחר כך, ביום הכיפורים וראש השנה, יגידו: אדוני, אם ביטלנו את ההפגנות, אז גם צריכים לבטל את התפילות.

אריה מכלוף דרעי: אז נשאר לי רק להתפלל שהקורונה לא תתפשט ושנוכל להמשיך להתפלל, בעזרת השם יתברך.

אריה מכלוף דרעי: רק תראו את הצביעות הנוראה, וזה בהמשך לכל הנאומים שדיברו כאן על החוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: מה לא שמענו ומה לא חטפנו על הראש כשהבאנו את חוק ראש הממשלה החלופי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אחזור, תאמינו לי שמספיק.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע לחבריי: הרי אנחנו נצטרך להגיש הסתייגויות, ולמרות שאנחנו לא חברים בוועדת החוקה הדורסנית הזו שמינו, עם תשעה נגד שבעה, אנחנו יכולים להגיש הסתייגויות.

אריה מכלוף דרעי: אין לנו בעיה.

אריה מכלוף דרעי: לא צריך להתאמץ.

אריה מכלוף דרעי: קחו את כל ההסתייגויות שהגישה האופוזיציה בחוק הקודם בראשות לפיד ואחרים – נעתיק אותן, העתק-הדבק, לשם.

אריה מכלוף דרעי: הצביעות בהתגלמותה, אבל על זה אני לא מתפלא.

אריה מכלוף דרעי: התקשורת, שתפקידה הראשון לבקר, שום דבר ממה שקשור לממשלה, שום דבר – הכול עובר, חביבי, הכול עובר.

אריה מכלוף דרעי: רק במה שקשור אלינו – – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, שיא הצביעות: היום אנחנו מכנסים, בראשותו של ראש האופוזיציה, מודיעים מראש – –

מנסור עבאס: תודה.

אריה מכלוף דרעי: – – על כינוס של מסיבת עיתונאים עם חמישה ראשי מפלגות.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך אפילו מארצות הברית, עיתונאים שמשתתפים עם נשיא המדינה, מצייצים: תראו איזה מסכן, מצב עלוב.

אריה מכלוף דרעי: הוא כינס 52 ח"כים ובאו רק חמישה.

אריה מכלוף דרעי: מזה הם מצאו לעשות כותרות.

מנסור עבאס: תודה.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אריה דרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיקי זוהר.

בנימין נתניהו: אתה לא הוגן, התקשורת ביקרה 12 שנים את הממשלה ועכשיו היא עברה לבקר את האופוזיציה, הגיע הזמן.

מאי גולן: שוויון.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

דוד אמסלם: רק לתקן את חבר הכנסת אריה דרעי – – –

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם היה כאן יאיר גולן – – –

דוד אמסלם: מיקי, אני רק רוצה לתקן את אריה: מי שהתעקש על זה, על ההפגנות, זה מנדלבליט, לא שר המשפטים.

דוד אמסלם: מנדלבליט הטעה אותנו, לקח אותנו שם בכוח.

רם בן ברק: מי לקח?

מאי גולן: מנדלבליט.

דוד אמסלם: מנדלבליט.

מכלוף מיקי זוהר: זו טענה מעניינת.

מאי גולן: היועץ שלכם.

דוד אמסלם: היועץ המפלגתי שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: זאת טענה מעניינת מאוד.

מאי גולן: היועץ לענייני פנים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, זה על חשבון מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מנסור עבאס: בבקשה.

רם בן ברק: התקשורת אשמה – – –

מכלוף מיקי זוהר: יאיר גולן עמד פה לפני כמה דקות, מזהה התהליכים, איש מרצ, אגב, איש ארץ ישראל השלמה, צריך לומר את האמת.

מכלוף מיקי זוהר: היום – –

קריאה: איזה שלמה, איזה ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: – – הבנתי שהיה איזה הסדר עם אביתר, איזה ויתור על האידיאולוגיה.

מכלוף מיקי זוהר: מרצ היום מכרה את האידיאולוגיה – פעמיים, אגב: גם בזכויות אסירים ראינו שהצביעה בעד ופגעה בזכויות אסירים.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, גם רע"מ עשתה בדיוק את אותו הדבר.

מכלוף מיקי זוהר: אז כל הכבוד, שאפו, איזו ציונות, גם של מרצ, גם של רע"מ, אני אומר לכם, זה ממש מפתיע אותי.

מכלוף מיקי זוהר: בשלב הבא, חבר הכנסת מנסור עבאס, תשתפו פעולה סוף-סוף גם בענייני הקהילה הגאה.

מכלוף מיקי זוהר: צריך לתת גם להם את מה שמגיע להם, פשוט יישר כוח.

מכלוף מיקי זוהר: יישר כוח על שיתוף הפעולה הנהדר הזה ביניכם לבין מרצ.

מכלוף מיקי זוהר: אלו סוגיות חשובות, כל הכבוד לכם.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני רוצה לשבח אתכם.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ממשלת אין האידיאולוגיה, זו הממשלה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: לא מביאים אידיאולוגיה לשולחן.

מכלוף מיקי זוהר: כל אחד מוותר על האידיאולוגיה שלו מראש, מאפשר לכולם לעשות ככל העולה על רוחם.

מכלוף מיקי זוהר: איזו ממשלה נהדרת.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לעומת זאת, ממשלת המינויים – 30 חברי כנסת בנורבגי, אין פוצה פה ומצפצף, אף אחד לא מדבר.

מכלוף מיקי זוהר: התקשורת אומרת: זה בסדר גמור, יש כאן ממשלת שינוי, יש כאן ממשלת אחדות.

מכלוף מיקי זוהר: נו, באמת.

קטי קטרין שטרית: ממשלת שינוי לרעה.

מכלוף מיקי זוהר: על מי אתם עובדים?

מכלוף מיקי זוהר: אתם חושבים שהציבור לא שם לב להתנהלות שלכם?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מאבדים ומדממים מנדטים יום-יום.

מכלוף מיקי זוהר: ביום שהממשלה הזו תיפול אתם לא תבינו באיזה כאוס פוליטי אתם נמצאים.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, אם אתם חושבים שאנחנו מתכוונים להרפות או להפחית מעבודתנו האופוזיציונית, תשכחו מזה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רק התחלנו, ואנחנו נעמיק את המאבק, ואנחנו נעשה מאבק אופוזיציוני עוד יותר קשה ממה שאתם רואים עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים למה?

מכלוף מיקי זוהר: בגלל שאתם שיקרתם לציבור.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור לא היה מוכן לשקר הזה.

דוד אמסלם: מיקי, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: כן, דודי?

דוד אמסלם: ברשותך, תשאל את היושב-ראש אם הם כבר העבירו את חוק הקנביס, יכול להיות שכבר הקנביס – – –

מכלוף מיקי זוהר: נו, יש חוק קנביס?

דוד אמסלם: לא – – –

מכלוף מיקי זוהר: מה אומר על זה מנסור עבאס, על חוק הקנביס?

מכלוף מיקי זוהר: אתה תומך בחוק הקנביס, מנסור עבאס?

מכלוף מיקי זוהר: אתה אומר שלא.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני שמעתי ששרן השכל מתפארת שהיא תתמוך בחוק הקנביס.

מכלוף מיקי זוהר: והיא תביא אותו להצבעה.

מנסור עבאס: יאללה, משפט אחד, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: למה, מנסור, אנחנו נהנים פה מכל רגע.

מנסור עבאס: משפט אחד, מיקי, יאללה.

מכלוף מיקי זוהר: חברים – יאללה, אתה אומר, יאללה.

מכלוף מיקי זוהר: מה קרה, מנסור?

מכלוף מיקי זוהר: האמת צריכה להיאמר וצריך להתמודד איתה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיקי זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: צריך להתמודד איתה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, לילה טוב.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלי כהן.

קריאה: מיקי, קוראים לו אדוני היושב-ראש, לא מנסור.

קטי קטרין שטרית: לא, לא: אדוני ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: – – –

קטי קטרין שטרית: סחתיין עליך, מנסור.

דוד אמסלם: בקיצור, ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס.

משה ארבל: – – –

אלי כהן: אפשר, אפשר בהחלט, אפילו יותר מכך, חבר הכנסת ארבל.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר איתכם על הקשר הישיר שיש בין לשכת ראש הממשלה לבין מנזר השתקנים.

אלי כהן: בואו נדבר על מה שקרה בשבוע האחרון.

אלי כהן: מוסי רז, חבר כנסת מהקואליציה, מארגן כנס עם הרשימה המשותפת, בקואליציה שהוא חבר בה, ואומר שזאת ממשלת אפרטהייד.

אלי כהן: מה עושה ראש הממשלה בנט?

אלי כהן: שומר על זכות השתיקה.

אלי כהן: היושב-ראש מנסור עבאס מתראיין בעיתון ואומר שהוא מקדם קשר עם הרשות הפלסטינית להסכם.

אלי כהן: מה עושים בלשכת ראש הממשלה?

אלי כהן: גם הפעם שומרים על זכות השתיקה.

אלי כהן: עיסאווי פריג', שר בממשלתו של נפתלי בנט, אומר שהוא בעד איחוד משפחות, שהוא נגד זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אלי כהן: תתפלאו, אבל מה עושה גם הפעם בנט?

אלי כהן: שומר על זכות השתיקה.

אלי כהן: אגב, לא רק בנט שומר על זכות השתיקה; כל אלו שמגדירים את עצמם כאנשי ימין בתוך הקואליציה, הם כולם שומרים על זכות השתיקה.

אלי כהן: למה?

אלי כהן: כי הם מפחדים.

אלי כהן: הם מפחדים/ כל אותם אנשי ימין מפחדים מבחירות.

אלי כהן: אותו חשש מבחירות משתק אותם ומשתיק אותם, זה החשש הגדול שיש להם.

אלי כהן: אבל במוקדם או במאוחר יהיו בחירות, אנחנו נדאג שהן יהיו במוקדם, ובממשלה שנקים בראשות נתניהו לא נתבייש להגיד שאנחנו בעד מדינה יהודית ודמוקרטית.

אלי כהן: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלי כהן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת השרה יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל.

קריאה: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: מיכאל מלכיאלי.

משה ארבל: מה שתחליטו.

מנסור עבאס: אוקיי, אז מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: מה – מוותר?

מנסור עבאס: נותן לו.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עומדים כאן בהצבעה על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10) – רק תאפשר לי לדבר.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנא, לשמור על השקט.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, השר עיסאווי פריג', אנחנו עומדים כאן בדיון לקראת הצבעה על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10), תיקון שבעצם לוקח את חוק ממשלת החילופים ועושה בו תיקונים קוסמטיים.

משה ארבל: מדובר על תיקון חוק-יסוד בהוראת שעה, כי במהות מדובר כאן על הוראת שעה, על תפירת חליפה לחוק-יסוד לטובת הממשלה הנוכחית, בניגוד לאמירת נשיאת בית המשפט העליון שלא עושים חוק-יסוד בהוראת שעה כמו פלסטלינה ויוצרים אותו לטובת המערכת – לממשלה הנוכחית.

משה ארבל: אתם מצפצפים על בית המשפט, אתם בזים לו.

משה ארבל: לא רק זה, סיעת מרצ, כן, כן, רבותיי, סיעת מרצ, שחבריה וחברותיה נמצאים כאן, הגישה עתירה לבית המשפט העליון כנגד חוק ממשלת חילופים.

משה ארבל: העתירה הזאת עדיין תלויה ועומדת, ולא טרחתם אפילו להגיש בקשה למשיכת העתירה מבית המשפט.

משה ארבל: עד כמה אתם יכולים לבזות את בג"ץ?

משה ארבל: עד כמה אתם יכולים לעשות צחוק מבית המשפט העליון?

משה ארבל: זה ביזוי בית המשפט, מה שאתם עושים פה.

משה ארבל: זו בושה וחרפה.

משה ארבל: אתם מביאים חוק ממשלת חילופים, תיקון לממשלת חילופים, כאשר אתם עדיין עם עתירה תלויה ועומדת כנגד חוק ממשלת חילופים.

משה ארבל: אתם יכולים לעשות צחוק מבית המשפט, לא מאזרחי מדינת ישראל.

משה ארבל: גם ב-00:34 לפנות בוקר הם רואים אתכם ובזים לכם, תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: שני דוברים אחרונים, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – – –

קטי קטרין שטרית: מסירים, הליכוד מסיר.

מנסור עבאס: כן?

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי.

קטי קטרין שטרית: מסירים.

מאי גולן: הסרנו, הסרנו, מנסור.

מנסור עבאס: מוותר.

מנסור עבאס: אז אני קורא לשר עיסאווי פריג' לסכם את הדיון, בבקשה.

עיסאווי פריג': ומתי הייתה לי הזדמנות לראות את ראש הממשלה באולם?

עיסאווי פריג': אני הולך עכשיו לדבר שעה.

קריאה: ראש הממשלה שלך.

קריאה: למי אתה קורא ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: – – – ראש הממשלה – – –

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חבריי, יש לכם בעיה: יש לי קול חזק מאוד, ואין לכם סיכוי, אין לכם סיכוי.

יואב קיש: אתה לא צריך מיקרופון.

יואב קיש: למה אתה צריך מיקרופון?

יואב קיש: לסגור לו את המיקרופון.

עיסאווי פריג': תקשיב, אני חייב לספר לכם משהו.

עיסאווי פריג': אני שבע שנים חבר כנסת.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה היה מר בנימין נתניהו.

עיסאווי פריג': אם אני מסכם את כל הנאומים בנוכחות נתניהו, אולי זה יצא עשר דקות, עכשיו יש לי את ההזדמנות שישמע אותי שעה.

עיסאווי פריג': תנו לי את ההזדמנות הזאת.

יובל שטייניץ: אבל מה אנחנו אשמים, עיסאווי?

עיסאווי פריג': חברים, חברים, ברוכים הבאים לספסלי האופוזיציה.

מאי גולן: לא להרבה זמן, אל תדאג.

עיסאווי פריג': ברוכים הבאים לספסלי האופוזיציה.

עיסאווי פריג': מה לעשות?

עיסאווי פריג': בחיים יש רווח ויש הפסד.

עיסאווי פריג': תתרגלו להפסיד.

עיסאווי פריג': מה קרה, מה קרה?

מאי גולן: – – – עם ישראל – – –

יואב קיש: מחממים לך את הכיסא.

אופיר כץ: – – –

עיסאווי פריג': בואו נהיה ענייניים.

עיסאווי פריג': אני עוקב אחרי הנאומים וההצבעות שלכם ומשחזר את מה שאנחנו עשינו.

עיסאווי פריג': בחוק הקורונה אנחנו לא התנהגנו כמוכם.

עיסאווי פריג': הצבענו בעד, מתוך אחריות ציבורית.

עיסאווי פריג': אני זוכר.

עיסאווי פריג': התנהגנו, התנהגנו – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: מה אתה אומר?

יואב קיש: הורוביץ קרא לזה דיקטטורה.

יואב קיש: מאיפה הגעת לזה, אתה טועה.

עיסאווי פריג': לא נכון, לא נכון.

עיסאווי פריג': אנחנו התנהגנו אחרת, מה לעשות.

יואב קיש: אתה טועה.

יואב קיש: הורוביץ קרא לזה דיקטטורה.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אתם עדיין לא התרגלתם, חברים, שאתם גם, מדי פעם, צריכים להיות ענייניים.

עיסאווי פריג': לזה לא התרגלתם.

עיסאווי פריג': אבל אתה יודע מה, לא נורא.

עיסאווי פריג': ייקח לכם קצת זמן, אנחנו מתחשבים בכם.

עיסאווי פריג': חולה, צריך לטפל בו, ייקח לו זמן.

עיסאווי פריג': ייקח לכם זמן, תתיישרו ותהיו ח"כים טובים, אין בעיה.

עיסאווי פריג': הדבר השני, חברים, מה לעשות – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, אנחנו מודים לך מאוד.

דוד אמסלם: רוב התקופה בכלל לא היית פה – – –

עיסאווי פריג': כן.

דוד אמסלם: אתה לא יודע מה הלך כאן, חזרת לפני חודשיים.

עיסאווי פריג': שנה לא הייתי כאן.

דוד אמסלם: רק לפני חודשיים באת.

עיסאווי פריג': שנה לא הייתי כאן.

דוד אמסלם: כל השנה של הקורונה לא היית פה.

דוד אמסלם: אתה מספר לנו מה היה?

עיסאווי פריג': אבל יש ערוץ 99.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת.

עיסאווי פריג': חברים, יש דבר ששמו זכות יוצרים.

עיסאווי פריג': אנחנו, כשאני רואה את הדברים וקורא את הצעת החוק שמונחת לגבי ממשלת חילופים, איפה זכות היוצרים?

עיסאווי פריג': אני חייב לשמור את זה לכם.

עיסאווי פריג': בזכותכם, בזכותכם החוק הזה קיים.

עיסאווי פריג': ובא שיפור על הדרך, מה רע בזה?

עיסאווי פריג': מה רע בזה?

עיסאווי פריג': זה המקום להודות, תודה לכם על זכות היוצרים ועל הנחישות שגיליתם.

עיסאווי פריג': אנחנו עמדנו כאן, ואני כתבתי כאן, חברים, חלק מהדברים שנאמרו על ידי הנואמים.

עיסאווי פריג': מה אמרתם על הממשלה החלופית ועל זכות היוצרים, תקשיבו חברים.

עיסאווי פריג': אני ממש מרחם – על המשפטים.

עיסאווי פריג': עלו כאן

עיסאווי פריג': החברים ואמרו: אינטרסים פוליטיים, מנגנון מיותר, תפיסה שגויה, פריטטי זה פתטי, אין ערכים, אין אידיאולוגיה.

עיסאווי פריג': אילו עוד משפטים אתם אמרתם?

עיסאווי פריג': אבל את כל זה אתם המצאתם, אתם המצאתם.

עיסאווי פריג': זכות היוצרים היא שלכם, היא שלכם.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אני מבקש מחברי הכנסת, במיוחד מהקואליציה.

מנסור עבאס: לשמור על השקט, לשבת, להירגע.

מנסור עבאס: בבקשה.

עיסאווי פריג': עכשיו, מה לעשות?

עיסאווי פריג': אנחנו מגלים אחריות.

עיסאווי פריג': הקמנו ממשלה ואנחנו רוצים יציבות, לא כמוכם.

עיסאווי פריג': אנחנו מחפשים יציבות.

עיסאווי פריג': אז בשם היציבות אנחנו הצענו והנחנו את הצעת החוק הזאת עם אותם תיקונים, אבל זאת אותה הצעת חוק שאתם הבאתם בממשלה השלושים-וחמש.

עיסאווי פריג': זה בית היוצר שלכם.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו מה?

עיסאווי פריג': אתם באופוזיציה, עולים אחד אחרי השני ומתחילים להתפאר, להגיד ולתאר את הדברים שאנחנו התרגלנו לשמוע אותם.

עיסאווי פריג': הצעת החוק, חברים, תיארה שלושה דברים.

עיסאווי פריג': כן, סוגיה ראשונה בעניין ועדת שרים – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת, זה לא ראוי.

מאיר פרוש: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת.

דוד אמסלם: עיסאווי, דבר.

עיסאווי פריג': לא, אני רוצה לתת כבוד לעבאס.

עיסאווי פריג': כן, אני כאן, אין בעיה.

מנסור עבאס: כל חברי הכנסת, אני מבקש מכם לשבת במקומותיכם.

עיסאווי פריג': יש, יש 61, זה בסדר.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, בבקשה.

דוד אמסלם: עיסאווי, דבר.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לשבת.

מנסור עבאס: עוד מעט אנחנו מצביעים.

עיסאווי פריג': חברים, לפני שאני מסיים את דבריי אני חייב להתייחס לתופעה שהיא באמת לא מתאימה, חבר הכנסת אמסלם.

עיסאווי פריג': אתם עולים אחד אחרי השני ומטיחים אשמה בתרגומי שקר בחברי, כבוד היושב-ראש עבאס מנסור.

דוד אמסלם: ספר לנו מה אמר ווליד טאהא, ספר לנו.

עיסאווי פריג': אז אותו – – –

דוד אמסלם: אתם משקרים.

דוד אמסלם: אתם משקרים לציבור היהודי ולציבור הערבי.

עיסאווי פריג': אני, חברים – – –

דוד אמסלם: יש לי פה תרגום, אגב, שאתם תרגמתם.

עיסאווי פריג': אני, חברים, התבקשתי לסיים.

דוד אמסלם: לא, תמשיך.

עיסאווי פריג': אני רציתי לדבר בזכות אבו יאיר, אבל לא התאפשר לי.

דוד אמסלם: תמשיך, תמשיך.

עיסאווי פריג': בסבב הבא אני אזכיר את זה.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

מנסור עבאס: תודה לשר עיסאווי פריג'.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

מנסור עבאס: גם הממשלה וגם האופוזיציה, והפעם חבר הכנסת מיקי לוי – – –

מאי גולן: מיקי זוהר.

מנסור עבאס: מיקי זוהר, מי אמרתי – לשם שינוי – – –

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, אתה מתבלבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, לשם שינוי, הפעם חבר הכנסת מיקי זוהר הגיש את הבקשה לפני שהפעלתי את ההצבעה האלקטרונית.

דוד אמסלם: איזה מזל.

מנסור עבאס: אתה זוכר?

דוד אמסלם: אבל אתה משקר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10), קריאה ראשונה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: בושה, בושה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, זה לא ראוי, זה לא ראוי.

מנסור עבאס: אנחנו נמשיך בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד

אופיר אקוניס: רגע, סליחה.

אופיר אקוניס: באמצע ההצבעה ועדה מסדרת עושה – מה זה הדבר הזה?

מאי גולן: זה לא נורמלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה בכפוף לגמר ההצבעה.

דוד אמסלם: – – – מושחתים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

מנסור עבאס: תנו למזכירה להשלים את ההצבעה.

דוד אמסלם: יש פה יושב-ראש דמיקולו.

מנסור עבאס: אתם מכירים את התקנון.

יואב קיש: אף פעם זה לא היה בזמן הצבעות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) מוסי רז – בעד

דוד אמסלם: אנחנו לא מוכנים להמשיך את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) אפרת רייטן מרום – בעד

דוד אמסלם: לא, אבירי הדמוקרטיה לא מוכנים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) ג'ידא רינאוי זועבי – בעד

מאי גולן: אבל הם רוצים שנצא.

מאי גולן: מודיעים עכשיו שנצא להצביע.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אתם מפריעים למהלך ההצבעה, אתם מפריעים.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אנא, לשמור על השקט.

מאי גולן: תעצור את הוועדה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מאי גולן, נא לשבת.

יואב קיש: למה באמצע ההצבעה?

יואב קיש: למה אתם עושים – – –

מאי גולן: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, נא לשבת.

מאי גולן: למה להוציא אותנו לוועדה באמצע הצבעה?

מנסור עבאס: בבקשה, תנו למזכירה להשלים את ההצבעה.

דוד אמסלם: תקבע שניצחתם.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש מישהו מחברי או חברות הכנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: תמה ההצבעה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אני מכריז על התוצאות: 62 בעד, 55 חברי כנסת נגד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 10), עוברת בקריאה ראשונה ומועברת להמשך דיון להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר כץ: כספים, כספים.

יואב קיש: כספים, כספים.

מנסור עבאס: לא.

דוד אמסלם: תעבוד, תגיד לא.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: תירגע, דוד.

מנסור עבאס: הצעת החוק – – –

דוד אמסלם: אני לא מסכים.

דוד אמסלם: אתה ומיקי לוי לא מסכימים.

מנסור עבאס: מכיוון שיש בקשה – – –

דוד אמסלם: הפכתם את כל הכללים בכנסת.

דוד אמסלם: אנחנו פה יושבים ואתם מצביעים בוועדות.

דוד אמסלם: שר המשפטים מדבר על דמוקרטיה.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד אמסלם: העברתם, אוקיי.

דוד אמסלם: בנחת.

דוד אמסלם: הכול בנחת.

מנסור עבאס: הצעת החוק עוברת לוועדה המסדרת, מכיוון שיש דעה נוספת – ועדת הכספים.

דוד אמסלם: הוא מדבר מהר, זה הקצב הרגיל שלו.

דוד אמסלם: הוא לא נגע במשקפיים.

מנסור עבאס: אז הצעת החוק עוברת לוועדה המסדרת.

מנסור עבאס: תודה לכם.

הצעת חוק-יסוד: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1411).

הצעת חוק-יסוד: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 51), לקריאה ראשונה.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפנינו מתמקדת בתיקונים הקשורים למועדי אישור חוק התקציב השנתי, וכן כוללת תיקון מסוים בהסדר המעוגן היום בסעיף 43ג לחוק-יסוד: הכנסת, הנוגע לאפשרות של שרים מכהנים להפסיק זמנית את חברותם בכנסת בעת כהונתם בממשלה.

גדעון סער: באשר לתקציב המדינה, כידוע סעיף 36(א) לחוק-יסוד: הכנסת קובע הוראות לעניין פיזורה של הכנסת בשל אי-קבלת חוק התקציב השנתי.

גדעון סער: לפי הכלל, אם לא התקבל חוק התקציב בתוך שלושה חודשים מיום תחילתה של שנת הכספים, יראו ביום שאחרי התקופה האמורה כאילו החליטה הכנסת על התפזרותה לפני גמר תקופת כהונתה וייערכו בחירות במועד הקבוע בסעיף.

גדעון סער: לעומת זאת, אם יתרחש אחד מהמצבים המיוחדים המנויים בסעיף 36א(ב), כגון בחירות כלליות לכנסת בתוך התקופה שבין המועד הנדרש להגשת הצעת חוק התקציב לבין 31 במרץ, שהוא המועד הרגיל לקבלת חוק התקציב, נדחה היום הקבוע להתפזרות הכנסת.

גדעון סער: חוק-היסוד קובע כי במצבים המיוחדים המועד הנדחה יהיה 100 ימים מיום כינון הממשלה החדשה או שלושה חודשים מיום תחילת שנת הכספים – לפי המאוחר – אולם הניסיון מלמד כי לא די בפרק זמן של 100 ימים מיום כינון הממשלה החדשה ועד לאישורו של חוק התקציב בכנסת.

גדעון סער: אגב, אני מסב את תשומת הלב של חברי הכנסת לכך שבעיתוי שבו אנחנו נמצאים, בתוך 100 הימים נמצא כל החודש של חגי תשרי.

גדעון סער: אנו מבקשים להתאים את פרק הזמן תוך התחשבות, מצד אחד, בצרכים המעשיים של גיבוש תקציב מדינה על יסוד ליבון רציני ומעמיק בממשלה ובכנסת, ומצד שני, באינטרס הציבורי שלא להאריך יתר על המידה את התקופה שבה מתנהלת המדינה שלא על יסוד תקציב מעודכן שאושר בידי הכנסת.

גדעון סער: בהתאם לכך, מוצע לתקן את סעיף 36א(ב) לחוק-יסוד: הכנסת, ולקבוע כי במקרים הקבועים בסעיף תוארך התקופה לאישור חוק התקציב עד תום שלושת החודשים מיום תחילת שנת הכספים, או עד תום 135 ימים מיום כינון הממשלה, לפי המאוחר, כדי להותיר מספר הולם של ימי עבודה להכנת הצעת התקציב.

דוד אמסלם: תעשו פעם בארבע שנים תקציב.

גדעון סער: מוצע כי בתקופה זו לא יבואו בחשבון ימים שהם מועדי ישראל וערבי מועד כאלה – –

דוד אמסלם: אני מציע לך, תדחו את הבחירות בעשר שנים, תקציב בארבע שנים.

גדעון סער: – – כפי שייקבע בצורה משלימה בחוק הכנסת.

דוד אמסלם: אתם עושים – – – מכל הכנסת – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה מזלזל בכל חוק במדינת ישראל – – –

מנסור עבאס: תודה לך, תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: עלק שר המשפטים.

דוד אמסלם: תקריא מהר, שלא ישמעו.

גדעון סער: דווקא אני מקריא בנחת, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: תקריא מהר מהר מהר, שלא ישמעו את כל השקרים שלך.

דוד אמסלם: תקריא מהר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד.

גדעון סער: אני בכלל מקריא בנחת, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: תקריא מהר מהר.

גדעון סער: אני דווקא הייתי סבור – –

דוד אמסלם: תקריא מהר מהר.

גדעון סער: – – שהעובדה שבמניין 100 הימים הרלוונטיים נופלים כל חגי תשרי, זה משהו, זה משהו – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אגב, תדחו גם את החגים.

גדעון סער: – – שידבר אל ליבך, אבל ליבך נאטם ואין לי כוונה לדבר אליו.

דוד אמסלם: תדחו את החגים.

דוד אמסלם: תדחו את החגים.

דוד אמסלם: למה לא?

גדעון סער: עוד בהקשר לוח הזמנים של אישור חוק התקציב השנתי – –

דוד אמסלם: הרי אתם עושים מה שאתם רוצים פה.

גדעון סער: – – וכדי להתאים לשינוי התקופה מ-100 ימים ל-135 ימים – –

דוד אמסלם: אתה קורא לכנסת "נכבדה", ואתה מזלזל הכנסת בצורה הכי קשה.

גדעון סער: – – שאותה תיארתי – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, יש הבדל בין קריאת ביניים לבין הפרעה מתמדת – –

דוד אמסלם: תקשיב איך הוא מזלזל בכנסת, אדוני ראש הממשלה בפועל.

גדעון סער: – – ובלתי פוסקת מהסוג שחבר הכנסת אמסלם מנסה לעשות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תן לשר להשלים את דברו.

מאי גולן: מנסור, אתה אוהב את הכינוי החדש?

דוד אמסלם: אדוני ראש הממשלה בפועל – – –

גדעון סער: אני יוצא מנקודת הנחה, אולי תמימה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: תראה איך הוא מזלזל בכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: תראה, הוא רוצה לעשות את הבחירות כל עשר שנים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: באמת תודה.

גדעון סער: אני יוצא מנקודת הנחה, אולי תמימה, שיש במליאה גם כמה חברים שרוצים לשמוע את הדברים – –

דוד אמסלם: מה, את השקרים שלך?

דוד אמסלם: את מה, את הגנבות שלכם?

דוד אמסלם: את מה?

גדעון סער: – – ואני מודה לך, אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: את הגנבות שלכם, את מה?

דוד אמסלם: את השוד שלך?

דוד אמסלם: על מה אתה מדבר?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: מה אתה מחייך?

דוד אמסלם: תתבייש עם עצמך, אתה שר המשפטים.

דוד אמסלם: תתבייש עם עצמך.

דוד אמסלם: מחייך לי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

גדעון סער: עוד בהקשר של לוח הזמנים לאישור חוק התקציב השנתי וכדי להתאים לשינוי התקופה מ-100 ימים ל-135 ימים, שאותה תיארתי, הממשלה מציעה להאריך את התקופות הנקובות בסיפא של סעיף 36א(ב), אשר מתייחסת למצב שבו הממשלה הצליחה להניח את הצעת חוק התקציב על שולחן הכנסת לפני מועד מסוים.

גדעון סער: הסיפא לסעיף, בנוסחה היום, קובעת כי אם הניחה הממשלה את הצעת חוק התקציב לפני היום ה-55 מיום כינונה, יהיה היום הקובע לעניין התפזרות הכנסת 45 ימים מיום הנחת הצעת חוק התקציב.

גדעון סער: נוכח הארכת התקופה הכוללת מ-100 ימים ל-135 ימים, מוצע לשנות גם את המועדים שבסיפא האמורה, כך שבמקום 55 ימים יבואו 85 ימים, ובמקום 45 ימים יבואו 50 ימים; כלומר לרשות הכנסת יעמדו 50 ימים לכל הפחות.

משה ארבל: כבוד השר, אפשר לשאול שאלה?

משה ארבל: שאלה כללית חשובה.

משה ארבל: למה – – –

גדעון סער: אין מקום לעשות את זה בהוראת שעה.

גדעון סער: אנחנו חושבים שיותר נכון לעשות את זה בהוראה קבועה.

גדעון סער: אגב, בגורמים המשפטיים היו כאלה שאף סברו שמבחינת הותרת הזמן המספק – גם לכנסת, שהיא המוסמכת לאשר את התקציב וצריכה לקיים דיון רציני בתקציב – נדרש יותר זמן.

גדעון סער: אני, נחה דעתי, אחרי ששמעתי את גורמי המקצוע גם במשרד האוצר וגם במשרד המשפטים, שהתקופה הזאת היא תקופה סבירה לחלוטין – –

אופיר אקוניס: אז זה קבוע.

גדעון סער: – – גם כדי לקיים – – –

אופיר אקוניס: לא צריך שר המשפטים – – – קבוע.

דוד אמסלם: את זה ל-135 יום – – –

גדעון סער: גם כדי לקיים הליכי בקרה בכנסת וגם כדי לקיים דיון רציני בממשלה.

דוד אמסלם: ממשלה במיעוט, תראה מה עושים.

דוד אמסלם: ממשלת מיעוט.

אופיר אקוניס: סליחה, באופן קבוע?

אופיר אקוניס: שר המשפטים?

גדעון סער: הבהרתי את זה כבר.

גדעון סער: עניתי על כך.

אופיר אקוניס: באופן קבוע.

אופיר אקוניס: יופי.

אופיר אקוניס: לא, שנזכור פשוט, להבא.

גדעון סער: אדוני חבר הכנסת אקוניס, תרשה לי להסב את תשומת ליבך לכך שהעובדה שהגענו לבחירות לא נובעת מזה שהיה חסר זמן לאישור תקציב המדינה הקודם.

גדעון סער: שבעה חודשים וחצי מיום כינון הממשלה באמצע מאי בשנה שעברה ועד לפיזור הכנסת בסוף דצמבר לא טרחתם להביא תקציב לאישור הממשלה והכנסת, אך ורק כדי להפר הסכם שחתמתם עליו עם בני גנץ, במודע, בדם קר, כדי לגרור את המדינה לבחירות רביעיות.

גדעון סער: עשיתם את הדברים המופקרים ביותר.

גדעון סער: תבואו בטענות לעצמכם.

גדעון סער: על זה אתם באים בחשבון, אחרי מה שאתם עשיתם?

גדעון סער: התעללתם פה, בקדנציה הקודמת, בדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: פשוט שיהיה רשום שזה קבוע.

גדעון סער: אתם צריכים להליט את ראשכם בין ידיכם על מה שעשיתם פה.

גדעון סער: שבעה חודשים וחצי – – –

אופיר אקוניס: ממש לא.

גדעון סער: לא היה בתולדות המדינה.

גדעון סער: שבעה חודשים וחצי לא הובא תקציב המדינה, לא לאישור הכנסת, לאישור הממשלה.

גדעון סער: מה ההצדקה לכך?

גדעון סער: אך ורק הרצון להפר הסכם שחתם עליו במו ידיו ראש הממשלה ולגרור את המדינה לבחירות רביעיות על מנת לשרת את האינטרסים האישיים והפוליטיים שלו.

גדעון סער: אתם נגררתם אחריו כמו סחבות – –

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר לך – – –

גדעון סער: – – ואתם ממשיכים להיגרר אחריו כמו סחבות.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר לך – – –

גדעון סער: לא תגיעו רחוק בדרך הזאת.

דוד אמסלם: אתה היית איתנו וישבת איתנו בסיעה.

דוד אמסלם: לא שמעתי אותך מדבר.

גדעון סער: אדוני, אני יצאתי – אז אתה טועה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: למה לא פרשת?

גדעון סער: אתה צועק בגלל – – –

דוד אמסלם: בגלל שאתה רצית להישאר.

דוד אמסלם: הליכוד בנה אותך.

דוד אמסלם: הכניס אותך.

דוד אמסלם: אתה כפוי טובה וצבוע.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אתה באת אליי, התחננת שנצביע עבורך.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: אתה כפוי טובה.

דוד אמסלם: אתה לא פרשת.

דוד אמסלם: לא פרשת.

מנסור עבאס: תירגע.

מנסור עבאס: תירגע, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: לא, אני לא יכול לשמוע אותו.

דוד אמסלם: הוא צבוע.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אומנם חבר הכנסת אמסלם יכול – – –

מנסור עבאס: אתה יותר מדי עצבני.

מנסור עבאס: מה קרה?

מנסור עבאס: מה קרה?

דוד אמסלם: לא יכול לשמוע את הצבוע הזה.

שרן השכל: אז תצא, אם אתה לא יכול לשמוע.

דוד אמסלם: הוא נשאר איתנו בסיעה – –

מנסור עבאס: עוד מעט – – –

דוד אמסלם: – – הוא הצביע עם הממשלה – – –

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד אמסלם: אבל הוא לא ידע שיהיו בחירות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: הוא פרש כשהוא הבין שיש בחירות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, תירגע, מה קרה?

שרן השכל: – – –

גדעון סער: חשוב למען הפרוטוקול – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: לא, אבל יש גבול.

דוד אמסלם: – – –

שרן השכל: אתה לא מתבייש?

שרן השכל: אתה לא מתבייש – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: יאללה, תעברו ממפלגה למפלגה.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, למען הפרוטוקול – –

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

גדעון סער: – – כי אני לא יכול להתמודד באינטנסיביות ובווליום, אבל בכל זאת חשוב למען הפרוטוקול לציין את הדברים הבאים – 1.

גדעון סער: התנגדתי בזמן אמת ובשורה של רעיונות, אני זוכר אפילו פה אחד בערוץ 20, שנעשה בבניין הכנסת, למה שעשה חבר הכנסת נתניהו בנושא תקציב המדינה.

דוד אמסלם: למה נשארת בסיעה?

גדעון סער: אדוני, אני התפטרתי והלכתי – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

דוד אמסלם: למה נשארת בסיעה?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, אתה רוצה שאקרא אותך לסדר?

מנסור עבאס: נו, באמת.

גדעון סער: אני לא נשארתי.

גדעון סער: אני לא נשארתי.

גדעון סער: אני התפטרתי לפני שהוחלט על בחירות לכנסת, פה, אצל יושב-ראש הכנסת – – –

דוד אמסלם: כשהבנת שיש בחירות.

גדעון סער: לא, לא.

גדעון סער: אתה משקר.

גדעון סער: אבל אתה מסמיק כשאתה אומר אמת.

גדעון סער: אתה מסמיק כשאתה אומר אמת.

דוד אמסלם: אני לא משקר.

דוד אמסלם: אתה משקר.

גדעון סער: כמו חבריך, אתה מסמיק כשאתה אומר אמת.

דוד אמסלם: אתה מעולם לא אמרת דבר אמת.

דוד אמסלם: תמיד אתה משקר.

גדעון סער: אני התפטרתי שבועיים ימים לפני שפה בהצבעה הכנסת החליטה – – –

דוד אמסלם: בוודאי, אבל אתה ידעת מה יקרה.

שרן השכל: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

גדעון סער: אני התפטרתי והקמתי מפלגה יום אחרי שהודעתי על כך.

דוד אמסלם: למה אחרי שלושה חודשים לא התפטרת?

גדעון סער: התפטרתי והלכתי אל הבוחר בכוחי שלי, ואני שמתי אותך איפה שאתה נמצא עכשיו.

דוד אמסלם: אתה שמת אותי?

גדעון סער: אני שמתי אותך איפה שאתה נמצא עכשיו.

דוד אמסלם: אתה התחננת שאנחנו נצביע בעבורך.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

שרן השכל: די, תוציא אותו.

שרן השכל: אי-אפשר – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: הוא מחכה לרגע הזה.

מנסור עבאס: הוא מחכה לרגע הזה.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, תוציא אותי.

דוד אמסלם: קיבלת הנחיה.

אופיר אקוניס: זו הדמוקרטיה על פי שרן השכל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שלך לא מבינה מהי דמוקרטיה.

מנסור עבאס: מה קרה?

מנסור עבאס: תירגע.

גדעון סער: לתעלולים של מר נתניהו בקדנציה הקודמת בנושא תקציב המדינה הבעתי עמדה בקול ברור, בגלוי, בזמן אמת.

גדעון סער: בזמן אמת התפטרתי מוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד אמסלם: אבל למה לא התפטרת מהכנסת?

גדעון סער: – – – את הזילות שעשיתם בזמן הקורונה.

דוד אמסלם: למה לא התפטרת מהכנסת?

גדעון סער: ובזמן אמת התפטרתי מחברותי בליכוד ומחברותי בכנסת.

גדעון סער: אני עשיתי כבר פעמיים את הדבר הזה מרצוני, גם מהממשלה ב-2014 וגם מהכנסת ומהממשלה ב-2020, והלכתי לבוחר בכוחי שלי.

דוד אמסלם: הליכוד בנה אותך, עשה אותך.

דוד אמסלם: היית עורך דין ממוצע היום בתל אביב.

גדעון סער: חבר הכנסת אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמסלם.

גדעון סער: התנועה שאני הצטרפתי אליה שונה לחלוטין ממה שאתם מציגים ומייצגים כאן היום.

דוד אמסלם: אתה טועה.

דוד אמסלם: אתה בעצם יצאת נגד התנועה.

דוד אמסלם: אני יותר ותיק ממך בליכוד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אתה התחננת בפנינו שנצביע עבורך.

גדעון סער: החברים בני בגין ושרן השכל וזאב אלקין ואנוכי מייצגים את הערכים המקוריים של תנועת הליכוד הרבה יותר טוב ממך.

דוד אמסלם: בוודאי.

גדעון סער: הרבה יותר טוב ממך.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: בוודאי, אדוני שר המשפטים.

דוד אמסלם: בוודאי.

גדעון סער: סוגיה שנייה המוסדרת – – –

שרן השכל: מי שבסוף יעשה זה אנחנו.

גדעון סער: סוגיה שנייה המוסדרת בהצעת חוק-היסוד – –

קריאות: – – –

גדעון סער: – – שלפנינו היא שינוי ההסדר הקבוע בסעיף 42ג לחוק-יסוד: הכנסת.

גדעון סער: סעיף זה מעגן כידוע כבר עתה הסדר מיוחד המאפשר לחבר כנסת המעוניין בכך להפסיק זמנית את כהונתו כל עוד הוא מכהן במשרת שר או סגן שר, מבלי שנפגעת זכותו לשוב ולכהן כחבר כנסת לאחר שיחדל לכהן כשר או כסגן שר, בכפוף לסייגים מסוימים.

גדעון סער: ההסדר, המעוגן בסעיף 42ג, משרת הן את עקרון הפרדת הרשויות והן את האינטרס הציבורי בקיומם של מספר מספק של חברי הכנסת הפעילים בעבודה השוטפת הנעשית בוועדות הכנסת.

גדעון סער: יתר על כן, ההסדר אף מאפשר למספר לא מבוטל של שרים וסגני שרים להתמקד בעבודתם ברשות המבצעת בעקבות הפסקת כהונתם בכנסת.

דוד אמסלם: 30 ח"כים.

דוד אמסלם: 60 מיליון שקל לשנה.

דוד אמסלם: רק הח"כים.

גדעון סער: סעיף קטן (ד) של סעיף קטן 42ג לחוק-יסוד: הכנסת קובע את המספר המרבי של שרים או סגני שרים שהם חברי הכנסת אשר רשאים לעשות – –

דוד אמסלם: כדי שתוכל לנסוע לחוץ לארץ.

דוד אמסלם: כדי שתוכל לטייל, ללכת מוקדם הביתה, לראות את המונדיאל.

גדעון סער: – – שימוש בהסדר המיוחד הקבוע בסעיף.

דוד אמסלם: בשביל זה עם ישראל צריך לשלם 200 מיליון שקל.

גדעון סער: ההסדר הקבוע כיום בחוק-היסוד כולל מנגנון מורכב בהקשר זה, אשר כורך יחד שלוש אמות מידה.

גדעון סער: אגב, שלוש אמות המידה נקבעו בתיקון לחוק-היסוד בתקופת הממשלה הקודמת, במסגרת החקיקה שקדמה להקמת הממשלה הקודמת.

גדעון סער: אמות המידה הן מספר חברי הסיעה, מספר חברי הסיעה שלא מכהנים כשרים או סגני שרים, ולבסוף נקבע גם רף עליון של חמישה חברי הכנסת לכל סיעה.

גדעון סער: הצעת החוק באה לפשט את המתכונת שלפיה מחושב – –

דוד אמסלם: תספר את האמת.

דוד אמסלם: אל תברבר לנו – – –

גדעון סער: – – המספר המרבי של שרים וסגני שרים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מנסור עבאס: מה קרה?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – אה, ראש הממשלה בפועל.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: שיספר לנו את המספר האמיתי.

דוד אמסלם: הוא מבלבל אותנו בבליל של משפטים, לכאורה, נדמה.

דוד אמסלם: תגיד: הם מוסיפים 30 – – –

מנסור עבאס: מספיק.

גדעון סער: המילה "לכאורה" לא נאמרה.

גדעון סער: מעניין למה דווקא המילה "לכאורה".

דוד אמסלם: ישב בבתי הקפה בתל אביב, הוא ולפיד.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת.

דוד אמסלם: עם השיירה.

דוד אמסלם: הם מביאים לנו עוד 30 איש – – –

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: היית עם השיירה הזאת.

מנסור עבאס: היית שם.

דוד אמסלם: הוא יודע את זה.

מנסור עבאס: היית שם.

מנסור עבאס: היית עם שיירה.

מנסור עבאס: מה קרה לך? תירגע.

דוד אמסלם: אני אומר לך מה הוא עושה.

דוד אמסלם: במקום לתת את הכסף הזה לעניים, לתת את הכסף הזה לעיירות הפיתוח – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תן לשר להשלים את דברו.

דוד אמסלם: – – הוא מביא מישהו מטעמו שיהיה עובד זר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני השר.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: הצעת החוק באה לפשט ולשנות את המתכונת שלפיה מחושב המספר המרבי של שרים או סגני שרים שהם חברי הכנסת, אשר רשאים לעשות שימוש בהסדר המיוחד של סעיף 42ג רבתי לחוק-יסוד: הכנסת.

גדעון סער: לפי המוצע, המספר המרבי יהיה תלוי רק בגודל הסיעה.

גדעון סער: ככל שהסיעה גדולה יותר, כן יגדל גם מספר חברי הכנסת מקרב אותה סיעה המכהנים כשרים או סגני שרים, ואשר להם מותר לעשות שימוש בסעיף 42ג.

גדעון סער: המספר המרבי הוא של חמישה חברי הכנסת, וזאת בסיעה שבה עשרה חברי הכנסת או יותר.

גדעון סער: בסיעה שבה חברים 7–9 חברי הכנסת, יהיה המספר המרבי ארבעה חברי הכנסת, ובסיעה בת 4–6 חברים, יהיה המספר המרבי שלושה חברי כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: מפלגה של שישה מחליפים שלושה – – –

דוד אמסלם: אדוני שר המשפטים, מעניין אותנו מאוד למה התפטרת ב-2014.

דוד אמסלם: ספר לנו למה התפטרת ב-2014.

דוד אמסלם: ספר לנו למה התפטרת ב-2014.

גדעון סער: אני קורא לכנסת, אדוני היושב-ראש, לאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה – –

דוד אמסלם: ספר, ספר לנו.

גדעון סער: – – ולהעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

גדעון סער: תודה.

מנסור עבאס: תודה לשר המשפטים גדעון סער.

מנסור עבאס: הודעה למזכירת הכנסת, ואז אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2012, שהחזירה הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה, גברתי.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה ראשונה)

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

מנסור עבאס: אחריו – חברי הכנסת קרן ברק וינון אזולאי.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממשלת מדינת כל אזרחיה החדשה, בהובלת שר הדתות החדש, מבקשת לערוך מהפכה בעולם הכשרות.

אבי מעוז: הצעד הראשון הוא פתיחת אזורי הכשרות, כך שכל רבנות מקומית תוכל להעניק השגחה בכל מקום בארץ, כחלק מהמגמה המופיעה בהסכם שבין יש עתיד וימינה על – אני מצטט – "חקיקה בתחום הכשרות לטובת יצירת תחרות בין גופי כשרות שונים".

אבי מעוז: עד כאן הציטוט.

אבי מעוז: צריך לשים את הדברים על השולחן: ראשית, פתיחת אזורי כשרות היא סיסמה יפה, אבל ריקה מתוכן.

אבי מעוז: אין שום יכולת מעשית ושום יעילות בכך שרבנות אילת, לדוגמה, תנסה להשגיח על הכשרות במפעלים בנהריה.

אבי מעוז: מה שעומד מאחורי הרעיון הזה של מתן כהנא הוא לאפשר לרבנים מקומיים מסוימים, שתפיסתם האידיאולוגית היא החלשת הרבנות הראשית, להרחיב את סמכותם מעבר לתחומי הרבנות המקומית שבראשה הם עומדים.

אבי מעוז: אך הדבר החמור באמת שעושה מתן כהנא הוא הטעיית הציבור והניסיון לשווק את הפגיעה בכשרות הממלכתית כיצירת תחרות מועילה.

אבי מעוז: האם יעלה על דעתו של מישהו להפריט את מכון התקנים ולהוציא את שירותיו לתחרות בשוק הפרטי?

אבי מעוז: ברור שלא.

אבי מעוז: כי בעניינים שיש להם השפעה קריטית על חיי אדם ובריאותו אף אחד לא מוכן לקחת סיכון ולסמוך על כוחות השוק.

אבי מעוז: מובן לכולם שנדרשת אחריות ציבורית ממלכתית.

אבי מעוז: כנראה שבנושא הכשרות והחשש למכשלה בו מתן כהנא לא רואה עניין קריטי.

אבי מעוז: חוק הונאה בכשרות בא לעולם כדי למנוע מהציבור הרחב מכשול בתחום כשרות המאכלים.

אבי מעוז: בישראל, רוב הציבור היהודי שומר על כשרות ברמה זו או אחרת, אולם רוב שומרי הכשרות אינם מקצועיים דיים להבין בנבכי הפרטים של עולם הכשרות המורכב.

אבי מעוז: המשמעות של הכנסת רכיב התחרות לעולם הכשרות היא כניסה של גורמים שונים לתחום, מקצועיים יותר ומקצועיים פחות, כאלה שאכפת להם משמירת כשרות וכאלה שפחות, כולל גורמים שהעניין שלהם בתחום הוא אג'נדות מסוימות או שיקולים כלכליים.

אבי מעוז: כדי למנוע את המכשלות הוודאיות שצפויות בפתיחת הכשרות לתחרות קבע המחוקק כי רק במקום שבו יש כשרות של רבנות מקומית מוכרת ניתן להעניק השגחה של גופים נוספים.

אבי מעוז: גם ההצעה שהרבנות הראשית תשמש רק כרגולטור על גופי הכשרות הפרטיים היא אחיזת עיניים, שהרי כולם יודעים מה יקרה ביום שבו היא תסרב לאשר גוף כשרות מסוים, ובאיזו מהירות שופטי הבג"ץ יפסלו את החלטתה.

אבי מעוז: אחריותה של מדינת ישראל על נושא הכשרות במרחב הציבורי הוא חלק מזהותה היהודית, והניסיון של מתן כהנא וחבריו לפגוע באחריות זו הוא חלק מניסיון הפגיעה בזהותה היהודית של המדינה וטשטושה.

אבי מעוז: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: אני מכריז בזאת על נעילת הרשימה.

ינון אזולאי: כבוד ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, שמכהן כעת גם כיושב-ראש, כבוד השר והשרה, האמת, בהמשך לבקשותיי אליך – אתה שומר לנו על המדינה היהודית, שמרת לנו על אביתר, ובזכותך באמת תהיה בה ישיבה, כמו שאמרנו – יש לי עוד בקשה אליך.

מנסור עבאס: כן, בבקשה.

ינון אזולאי: במסגרת העם היהודי והשמירה שלך על העם היהודי – כי אני רואה שאתה שומר, ואתה עושה את זה בצורה טובה – ביום רביעי בלילה תחול ההילולה של הצדיק משטפנשט.

ינון אזולאי: היא תחול בגבול של גבעתיים ותל אביב.

ינון אזולאי: המוסדות שם הגישו בקשה לעיריית תל אביב שיוכלו לקיים את ההילולה כמדי שנה.

ינון אזולאי: אממה?

ינון אזולאי: גבעתיים אמרו: בסדר, אין בעיה – השטח שלהם זה בית העלמין, והם נותנים לקיים את ההילולה בתוך בית העלמין, בלי שום בעיה, בימים כמו בכל שנה.

ינון אזולאי: עיריית תל אביב, מה אומרת?

ינון אזולאי: עיריית תל אביב אומרת: לא, יש לנו טענה, זה מפריע להולכי הרגל, זה חוסם את המדרכה, הם לא יכולים ללכת.

ינון אזולאי: זה חוסם חלק מהמדרכה, ומביאים לשם – בשנה שעברה היה אוהל.

ינון אזולאי: ריבונו של עולם, כשצעדו שם עשרות אלפים וחסמו לנו רחובות בשביל איזה מצעד צבעוני שלהם, הכול היה בסדר.

ינון אזולאי: מותר להם הכול.

ינון אזולאי: אותו מצעד, אותם אלה ששמו את הדגל על משרד החוץ – אני לא יודע איך לא מחית על זה.

ינון אזולאי: זאת הייתה פשלה שלך שלא שמרת על המדינה שלנו.

ינון אזולאי: זה, למשל, דבר שבו אני כן כועס עליך.

ינון אזולאי: לא הצלחת לעמוד בזה, יש לך הזדמנות לתקן את זה.

ינון אזולאי: אני מבקש ממך לפנות לראש העיר תל אביב, שהתמודד בבחירות ולא יכול היה – מרוב בושה הוא גם זז הצידה, מר רון חולדאי – ותבקש ממנו שיאשר את ההילולה הזאת של הצדיק.

ינון אזולאי: נמצאים שם אנשים דתיים ושאינם דתיים, מסורתיים, חרדים, דתיים לאומיים – כל עם ישראל נמצא שם.

ינון אזולאי: יש אישור מהנדס, יש אישור לכול, רק אין אישור להיות במדרכה הזאת.

ינון אזולאי: אין אישור למדרכה הזאת.

ינון אזולאי: זה מה שמפריע לו פתאום?

ינון אזולאי: כשסגרו לו רחובות שלמים – אין.

ינון אזולאי: תגיד לי, אם זאת לא בררנות, אז מה זה בררנות?

ינון אזולאי: מה זה בררנות?

ינון אזולאי: אדוני ראש הממשלה מנסור, תעשה הכול, שיהיה לך עוד משהו.

ינון אזולאי: אולי תהיה לך עוד איזה זכות, אני לא יודע איפה, אבל אולי.

ינון אזולאי: אה, דודי?

ינון אזולאי: אולי תהיה לו עוד איזו זכות.

ינון אזולאי: הקים ישיבה, הקים עכשיו יישוב, אולי עכשיו יעשה גם את הזכות של ההילולה?

ינון אזולאי: שמע, יכול להיות שבסוף יקראו עיר על השם שלך.

ינון אזולאי: אתה יודע מה זה עיר בישראל לקרוא על השם שלך?

ינון אזולאי: כיכרות יש לכם כבר, רק מהקיזוזים, עכשיו נשארו לכם ערים.

ינון אזולאי: אז יאללה, תעשה למען עם ישראל, מנסור.

ינון אזולאי: תודה רבה לך, ואני מקווה לתשובה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

משה אבוטבול: עבאס, קח את זה בפרופורציה, כשאומרים לך "ראש הממשלה".

משה אבוטבול: אל תתלהב – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת, קיבלתי חינוך טוב, תאמין לי, זה לא ישפיע עליי.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורית סטרוק: אני רוצה, בבקשה, אדוני היושב-ראש, להמשיך את השיחה מהפעם הקודמת, שבה אני משתדלת להסביר עם מי בעצם יש לנו עסק.

אורית סטרוק: מי זה היושב-ראש שלנו.

אורית סטרוק: ואם אתה תהית קודם, והתפלאת שחלק מחבריי מדברים על כל הדברים הטובים שקורים בממשלה שבה אתה משפיע כל כך הרבה – ברוך השם, מקימים ישיבה באביתר ומחזקים את ההתיישבות בגב ההר וכו' – אין סתירה.

אורית סטרוק: אין סתירה.

אורית סטרוק: הרצונות שלך והשאיפות שלך, שהם חמורים מאוד, והיכולת שלך לסחוט בלי סוף – למשל את שרת הפנים בחוק איחוד משפחות, שאתה מחורר אותו יחד איתה עוד ועוד, ועוד כהנה וכהנה – הם לא סותרים את העובדה שיש מצד אחד את השאיפות שלך, שהן חמורות מאוד, וחמור מאוד שעשו יחד איתך ממשלה, ומצד שני יש, ברוך השם, דברים טובים שאתה זוכה להשלים לעם היהודי.

אורית סטרוק: וזה "מזה וגם מזה אל תנח את ידך".

אורית סטרוק: אז אני מקריאה כמה מהציטוטים.

אורית סטרוק: למשל, אומר כבוד היושב-ראש מנסור עבאס: מאז 1948 העם הפלסטיני חי באסון מתמשך, שנוצר על ידי כנופיות הטרור של הציונות.

אורית סטרוק: זה השותף שלך, כבוד השר חילי טרופר.

אורית סטרוק: זה מה שיש לו להגיד על הציונות.

דוד אמסלם: הוא אמר את זה בערבית או בעברית?

דוד אמסלם: בעברית או בערבית הוא אמר?

דוד אמסלם: אתה לא מכיר את המשפט הזה.

אורית סטרוק: זה רשום לי דווקא כתרגום מערבית.

אורית סטרוק: רוב הדברים הם תרגומים מערבית.

דוד אמסלם: הוא אומר: לא הבנו.

אורית סטרוק: כן, כן, כן.

דוד אמסלם: לא תרגום.

אורית סטרוק: בסדר, הוא יכול להביא תרגום אחר.

אורית סטרוק: אני פשוט מסבירה לשר חילי טרופר, שהכיסא – – –

מנסור עבאס: מאיפה זה?

מנסור עבאס: מאיפה הבאת את זה?

אורית סטרוק: זה ציטוט מ-2016.

אורית סטרוק: אחר כך אני יכולה להביא את הציטוטים המדויקים, אם אתה מאוד רוצה לעקוב אחרי ההתבטאויות של עצמך בערבית.

דוד אמסלם: אתה צריך לזכור איפה אמרת את זה.

אורית סטרוק: בכל מקרה, כבוד השר חילי טרופר, מאוד חשוב שתדע שהכיסא שאתה יושב עליו יושב על הכתפיים של היושב-ראש מנסור עבאס.

אורית סטרוק: וכדאי שתדע על איזה כתפיים אתה יושב.

אורית סטרוק: אז עוד ציטוטים.

אורית סטרוק: למשל: אני קודם כול פלסטיני, אני מייצג את התנועה האסלאמית בתוך מדינת ישראל.

אורית סטרוק: אני רוצה, דרך אגב, להגיד לך, כבוד השר חילי טרופר, שהתנועה של האחים המוסלמים במצרים, למשל, יושבת בכלא.

אורית סטרוק: במדינת ישראל היא יושבת פה, על כיסא היושב-ראש.

אורית סטרוק: זה הבדל קטן בינינו לבין מצרים.

אורית סטרוק: עוד דוגמה אחרת: אני פונה לכל קבוצות העם הפלסטיני לעסוק בפעילות לתמיכה באסירים הגיבורים שלנו.

אורית סטרוק: כמובן, באסירים הכוונה לא אלה שגנבו או אלה שירו אחד בשני בכל מיני מקומות בארץ; הכוונה, כמובן, למחבלים.

אורית סטרוק: או, למשל, ממש ציטוט ממאי, עכשיו, לפני פחות מחודש: המהומות האחרונות הן מחאה לגיטימית על ההתגרות ועל השימוש בכוח בתוך מסגד אל-אקצא.

אורית סטרוק: וזה בדיון בראשותך על גל המעצרים בחברה הערבית.

אורית סטרוק: או, למשל: העם הפלסטיני דחה והתנגד לכיבוש, וימשיך להתנגד למשטר האפרטהייד עד שיגיע ויגשים את חלומו לחופש ולעצמאות.

אורית סטרוק: או למשל, כבוד השר טרופר, מה שהיה לשותף שלך להגיד על שמעון פרס: שמעון פרס, מסמלי הציונות, לא התחרט על פשעיו נגד העם הפלסטיני.

אורית סטרוק: או, לדוגמה: ירושלים ואל-אקצא – לב האומה האסלאמית; לאיש אין זכות לוותר עליהן.

אורית סטרוק: וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו.

אורית סטרוק: יש לי אין-סוף כאלה ציטוטים, רובם תרגומים מערבית, אבל מה הנקודה?

אורית סטרוק: הנקודה היא שמצד אחד השר חילי טרופר ושרים אחרים יושבים על הכתפיים שלך, אבל מצד שני, הם כבר עכשיו מתכננים איך לרדת מהכתפיים שלך.

אורית סטרוק: מה הם מתכננים?

אורית סטרוק: הסידור הזה, שבאמצעותו אפשר יהיה – – –

מנסור עבאס: כן, משפט אחרון.

אורית סטרוק: זה בדיוק המשפט האחרון, וזאת הפואנטה.

אורית סטרוק: הסידור הזה, שבאמצעותו אפשר יהיה להביא ארבעה ח"כים – כנראה הם מתכוונים מהליכוד לתוך הקואליציה – למה זה נועד, אתה חושב?

אורית סטרוק: למה זה מיועד?

מנסור עבאס: הכושי עשה את שלו.

מנסור עבאס: ככה הכוונה שלך?

אורית סטרוק: בדיוק.

אורית סטרוק: לזה זה מיועד, הכושי עשה את שלו.

דוד אמסלם: להוציא אותך.

מנסור עבאס: יפה, תודה לך.

אורית סטרוק: ולכן, אני מציעה לך לחשוב טוב טוב על החוק הזה.

אורית סטרוק: זה חוק שבעצם בעזרתו חילי טרופר יקבל את הסולם לרדת מהכתפיים שלך ולטפס על כתפיים אחרות.

אורית סטרוק: זה הכול.

מנסור עבאס: ואז, מה אני נדרש לעשות כרגע?

אורית סטרוק: תחשוב לבד.

אורית סטרוק: אתה מספיק חכם ונבון.

מנסור עבאס: אז תודה לך.

מנסור עבאס: באמת, מה אני נדרש לעשות?

מנסור עבאס: הינה, אני תומך בחוק הזה כדי להקל עלייך, אורית, שהממשלה הזאת לא תעמוד על הכתפיים שלי.

מנסור עבאס: זה מפריע לך.

אורית סטרוק: לי זה מפריע מאוד; לך זה כיף גדול.

מנסור עבאס: אבל תביאי ציטוט אחד שאני מסביר בעיתון, ברמת כל העולם הערבי, שאני מסביר על חזון השלום, הביטחון ההדדי, השותפות והסובלנות בין שני העמים.

מנסור עבאס: תביאי את הציטוט הזה.

מנסור עבאס: תביאי אותו.

מנסור עבאס: תודה לך, חברת הכנסת אורית סטרוק.

אורית סטרוק: חזון השלום שלך זה חזון שלום של מדינת כל אזרחיה.

אורית סטרוק: לכן הממשלה איתך מסוכנת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מנסור עבאס: ועוד מה, את מודה לי על הקמת מאחז.

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: מה, אתה מתבייש?

מנסור עבאס: שאלוהים יעזור לכם על הפרדוקס שאתם נמצאים בו.

דוד אמסלם: אתה מתבייש?

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, אנחנו עוד נמליץ עליך להשיא משואה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

דוד אמסלם: אני אומר לך, אנחנו נמליץ עליך להדליק משואה בהר הרצל.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך, דוד, אתה מחזיק פה מעמד שעות.

דוד אמסלם: אני איתך.

דוד אמסלם: כמו שאתה, אני נשאר איתך.

מנסור עבאס: אתה מחליף יושבי-ראש.

מנסור עבאס: כל הכבוד.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: בואו נכבד אותו ונקשיב למילותיו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבן המיעוט החרדי הנרדף אני מרגיש הזדהות עם הסבל שלך פה.

ישראל אייכלר: לא היה מעולם שסגן יושב-ראש סופג כל כך הרבה לעג, ביקורת, כשהוא יושב כיושב-ראש ולא זרקו את הדוברים על זה שהם פגעו ביושב-ראש.

ישראל אייכלר: זו מידה מגונה.

ישראל אייכלר: במקום לכבד אדם שנאמן לדתו, נאמן למולדתו, נאמן לעמו, ולגנות את אלה שלא נאמנים לא לעמם, לא לתורתם, לא ליושר, לא לדמוקרטיה ולא לצדק, מצאו להם לפגוע ביושב-ראש מנסור עבאס, שמתגלה כמנהיג ערבי פלסטיני ישראלי שמדבר על השלום.

ישראל אייכלר: אם לא הייתי חושש, הייתי אומר: מברוכ אל-אח'ואן אל-מסלמין.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר דווקא על אלה שרוממות היהדות בגרונם והפכו לקת, לעץ שנכנס לגרזן, שמטרתו לעקור את היהדות.

ישראל אייכלר: הממשלה הזאת הוכיחה לעין כול כי אין ולא תהיה כאן דמוקרטיה, וכל נושאי דגל זכויות האדם הם גדולי אויבי זכויות האדם והאזרח כשזה הזולת, כשזה החרדי, כשאלו העניים, כשאלו השכבות הבלתי-שייכות לאליטות.

ישראל אייכלר: אנשים רעים וחטאים הכריזו מלחמה נגד השבת, נגד היהדות ונגד שומרי התורה והיהדות, והכול בשם הדמוקרטיה והיהדות.

ישראל אייכלר: עלתה לפה היום חברת הכנסת דיסטל וציטטה בג"ץ שקבע שזכות ההפגנה אינה אבסולוטית, אינה עומדת מול זכות הפרטיות של ראש הממשלה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, בבלפור.

ישראל אייכלר: ואני ידעתי כל השנים שמתי שיהודי חרדי יורד להפגנה, הוא מקבל מכות רצח.

ישראל אייכלר: רק בשבוע שעבר המשטרה הודתה שהם ירו רימון רסס שלא כחוק ושלא כדין ושוטר זרק אבנים על מפגין שישב בצד בשקט.

ישראל אייכלר: לא ידעתי שיש זכות ההפגנה, אבל כשהיו צריכים נגד ביבי, אז בלפור הפך קודש.

ישראל אייכלר: יהודים שרצו להתפלל במניין – נכנסו והוציאו אותם בכוח, נתנו להם מכות רצח, ואפילו זרקו על ילדה רימון; אבל מי שרוצה להפגין בבלפור – קודש קודשים.

ישראל אייכלר: עכשיו אני שומע מחבר הכנסת הרב ינון אזולאי שרוצים למנוע תפילה אצל הצדיק משטפנשט בגלל שעיריית תל אביב אומרת שהם מפריעים למדרכה שם.

ישראל אייכלר: אותה עיריית תל אביב שסוגרת עיר שלמה על הדברים שראש העיר אוהב; אותה עירייה שמנעה מחב"דניק להניח תפילין בשעתו, לפני כשנה.

ישראל אייכלר: אז מי מדבר איתנו על זכויות האדם ועל דמוקרטיה?

ישראל אייכלר: שקר.

ישראל אייכלר: תראו מה שהם עושים עכשיו בוועדה למינוי דיינים.

ישראל אייכלר: אמרתי היום, אדוני היושב-ראש, שהייתי פעמיים חבר בוועדה למינוי דיינים.

ישראל אייכלר: לא היה כמעט אף אחד מהציונות הדתית.

ישראל אייכלר: היה לנו רוב חרדי מוחלט.

ישראל אייכלר: לא עלה על דעתנו לשלול את זכותם של יהודים מהציונות הדתית יראי שמיים ויראי הוראה ויודעים את ההלכה.

ישראל אייכלר: נתנו שליש מהמינויים לציונות הדתית, מבלי שהיינו צריכים פוליטית.

ישראל אייכלר: עכשיו יושבים בוועדה המסדרת על איך למנוע מיהודים חרדים להיות חברים בוועדה למינוי דיינים, שאף יהודי חרדי לא יוכל להיות דיין.

ישראל אייכלר: מילא, אדוני כבוד שר הפנים לשעבר הרב דרעי – הרב דרעי, אני מדבר אליך – אתם יודעים שמיליון משרות במגזר הציבורי כמעט חסומות בפני יהודים חרדים על ידי קריטריונים שונים?

ישראל אייכלר: נשארו כמה דיינים שאפשר למנות אותם, אז יושבים עכשיו במסדרת – בשם הדמוקרטיה, בשם כבוד האישה, למנוע ממפלגות חרדיות להעמיד בוועדה למינוי דיינים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני לא אמשיך כי מאוחר בלילה, אבל בלי נדר, בדברים הבאים אני אמשיך.

ישראל אייכלר: אני רק התחלתי.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ניר ברכאת – ברקת.

מנסור עבאס: בערבית יש ברכאת.

מנסור עבאס: ברכאת, יעני, הרבה ברכות.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טיפה שינוי אווירה.

ניר ברקת: ברשותכם, בואו נרים משקפת 30 שנה קדימה: מדינת ישראל תכפיל את מספר האזרחים – מתשעה מיליון ל-18 מיליון נפש על אותה פיסת אדמה, על אותם מקורות מים, אותם בתי חולים, אותם מקומות עבודה, כבישים.

ניר ברקת: זו תהיה ישראל שאם לא נתכנן אותה נכון, היא תידרדר לאחור, ומכאן יש צורך בגיבוש חזון ותוכניות עבודה רב-שנתיות, ובזה הייתי עסוק בשלוש השנים האחרונות.

ניר ברקת: אחת מהתוכניות שאני רוצה לדבר עליהן היא תוכנית לפיתוח של כל חבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: היום בפועל האוצר רץ אחרי אזורי הביקושים – במרכז, בגוש דן, כי זה מכניס יותר כסף לקופת האוצר.

ניר ברקת: אבל הדבר הזה גורם לפערים שהולכים וגדלים באיכות החיים בין הפריפריה למרכז שנה אחרי שנה.

ניר ברקת: המשמעות של זה בפועל הוא ויתור דה פקטו של המדינה על חבלי ארץ ישראל, בלי מלחמות, ללא מאבק; ויתור מרצון על החלום של המחנה הלאומי של יישוב כל חבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: ההזנחה של הגליל והגולן, הנגב והערבה ויהודה ושומרון מהווה את אחת הסכנות הגדולות ביותר לריבונות שלנו בישראל.

ניר ברקת: וזה קורה כי באוצר חושבים על חבלי ארץ ישראל כהוצאה תקציבית שההחזר שלה נמוך, כנטל.

ניר ברקת: אני טוען שההפך הוא הנכון: אנחנו צריכים להסתכל על חבלי ארץ ישראל כהזדמנות וכהשקעה ציונית וחברתית אדירה, וזה אחד האתגרים הציוניים הגדולים של ימינו – לפתח את כל חבלי ארץ ישראל, לייצר בהם ביקושים, כך שמשפחות צעירות ירצו לעבור לגור שם, כדי שהחינוך שם יהיה יותר טוב, כדי שיהיו שם מקומות עבודה איכותיים ותשתיות משמעותיות, ובשביל שנוכל לצמצמם את הפערים באיכות החיים יחסית למרכז הארץ לכלל המגזרים.

ניר ברקת: אבל פה בדיוק נמצא הפער בין החזון והרצוי מצד אחד לקואליציה ולממשלת השיתוק מצד שני.

ניר ברקת: כי בממשלה שיש בה וטו של שמאל, יהודה ושומרון לא יוכלו להיות בתנופת פיתוח ובצמיחה כפי שראוי, כי בממשלה הזאת לא יסיטו את המשאבים שנדרשים מהמרכז לתיעדוף כלל תושבי הפריפריה, כי מה שמדביק את חלקי הקואליציה, לצערנו הרב, אלו חרמות ופסילות אישיות וממשלה שפועלת על המכנה המשותף הנמוך ביותר.

ניר ברקת: חבריה לא מאוחדים סביב חזון משותף אלא בעיקר יודעים למה לא, למה לא ממשלת נתניהו.

ניר ברקת: ועם שנאה לא בונים מדינה.

ניר ברקת: לכן, חברות וחברים, אנחנו בליכוד ושותפינו לאופוזיציה, שפועלים מאהבת המדינה, נזכיר לכם כל הזמן מה הדבר הנכון לעשות, וכל חברי הכנסת ששייכים למחנה הלאומי בממשלה הזו לא יוכלו להתחמק מההחמצה הגדולה שלפנינו.

ניר ברקת: במקום קידום חבלי ארץ ישראל, אנחנו נעשה "במקום – דרוך", ועמידה במקום זה להידרדר אחורה.

ניר ברקת: תזכרו, חברות וחברים, שלעם ישראל יש זיכרון ארוך, והעם ישפוט את מעשיכם לעולמים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ניר ברקת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בין שלל הנאומים של חברי הכנסת ראוי לציין גם דבר קודש שיחול השבוע, ביום חמישי הקרוב, כ"א בתמוז, יום ההילולה של הצדיק הרב יצחק גברא זצ"ל, הטמון במושב עג'ור במטה יהודה, סמוך לבית שמש.

משה אבוטבול: הצדיק הידוע נולד בעיר סוויד, הסמוכה צפונית-מערבית לעיר צנעא, בשנת תרכ"ה, ואת עיקר הסמכתו הוא קיבל מאביו וסבו.

משה אבוטבול: הוא התגלה גם כבעל חסד ומקובל גדול, ועם עלייתו לארץ הוא התיישב במעברה בעג'ור, הסמוכה לעיר בית שמש, שראשוני תושביה היו מתימן, ושם הוא דאג להם גם לרוחניות וגם לגשמיות.

משה אבוטבול: ובשנת תש"י, בכ"א בתמוז, הוא נפטר, ובהוראה שהשאיר לבני ביתו הוא ביקש להיטמן בחצר ביתו, ושם מנוחתו כבוד.

משה אבוטבול: מאז במשך שנים רבות מגיעים יהודים רבים ופוקדים את ציונו ומתפללים שם לישועות, ואכן רבים וטובים נושעו מישועותיו בסייעתא דשמיא, ועל כך כבר חוברו ספרים ממעשי הניסים הפלאיים שחוו המתפללים במקום.

משה אבוטבול: אני חייב לציין שאף אני זכיתי באופן אישי להשתטח ולהתפלל בקברו ולבקש ישועות, וזכיתי ונעניתי בסייעתא דשמיא, ואף ערכתי שם סעודות לאחר ההצלחות, לכבוד זכות הצדיק.

משה אבוטבול: לצערנו, בשנה הקודמת נמנעו רבים מלהגיע בגלל נגיף הקורונה, אבל בשנה זו, בוודאי ביום ה' הקרוב, יגיעו לציונו רבים לתפילה וישועה.

משה אבוטבול: אנו שמחים וגאים, כיהודים מאמינים, לפקוד ולהשתטח על קברות הצדיקים בארץ ובעולם, מכל החוגים, גדולי ספרד מכל הדורות, אדמו"רי וגדולי ישראל עליהם השלום.

משה אבוטבול: צר לי שישנם עוד כאלה בשמאל הישראלי המנותקים מהתורה ומהמצוות, שלועגים לאלה המאמינים בגדולי הצדיקים שמגיעים ומשתטחים על קברי אבות ואימהות, כמו כאלה המאמינים בסגולות וקמעות אמת המיוסדים מצדיקי אמת.

משה אבוטבול: הם בזים לנו, וזה לא בא מבורות ושנאה; זה בא בעיקר מריקנות, ופעמים רבות זה גם בא מהתנשאות ופטרונות של אלה שחשבו ורצו לעצב את העם קצת אחרת, לחנך על מחיקת העבר והתנתקות מהמורשת היפה והנפלאה שלנו, של העם היהודי, ולדחוף תחליפים ריקניים, בורות ריקים אשר לא יכילו המים.

משה אבוטבול: לצערנו, מרבית מרכיבי הקואליציה הנוכחית לא מייחסים ערך למורשת ולדת היהודית התורנית, ולא פלא שהם שואפים להקים ועדה לשינוי הסטטוס קוו.

משה אבוטבול: צר להם שהעם בציון אוהב את המורשת, את המסורת.

משה אבוטבול: לא לזה הם שאפו בהקמת המדינה.

משה אבוטבול: התוכניות היו שונות, התפלק להם בדרך עם שונה, עם שאוהב את התורה ולומדיה, את המורשת, את הצדיקים וגדולי ישראל, ורואים זאת בעיקר בהילולות של הצדיקים ובכמות הנפלאה של השבים בתשובה למקורות, ליהדות, על ידי ארגוני הקירוב של אל המעיין, ערכים, חב"ד, הידברות ועוד עשרות ארגונים העושים עבודת קודש בהשבת העם לאלוקיו.

מנסור עבאס: תודה.

משה אבוטבול: אני קורא לכם לכבד את רצון העם ולזרום עם האהבה שלו לדת ולמורשת, כי ככל שתתאמצו לא תצליחו לשנות את העם הזה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: כמה דקות?

מנסור עבאס: שלוש שניות – מה שעשית היום.

דוד אמסלם: מה עשיתי?

דוד אמסלם: דרך אגב, את מה שעשיתי מיקי לוי היה עושה כל יום וכל השבוע במשך חמש שנים.

מנסור עבאס: אבל לא כאשר אני מנהל את הישיבה.

דוד אמסלם: אדוני – –

מאי גולן: ראש הממשלה.

דוד אמסלם: – – ראש הממשלה – – –

משה אבוטבול: דוד, אם אתה תעצבן אותנו, אנחנו נלך לבנט שיהיה ראש ממשלה.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל חבר הכנסת מנסור עבאס, אני רוצה להתייחס לגדעון סער.

דוד אמסלם: גדעון סער עלה לכאן קודם ואמר שהוא התפטר ב-2014.

דוד אמסלם: מעניין מאוד, שר המשפטים, תבוא לכאן ותספר לנו למה התפטרת ב-2014.

דוד אמסלם: אני אספר לכם, רבותיי.

דוד אמסלם: הוא הזמין אותנו לגני התערוכה, באנו להרמת כוסית.

דוד אמסלם: הוא רצה להרים עם כולנו כוסית.

דוד אמסלם: היינו איזה 300 איש באולם.

דוד אמסלם: הוא הזמין ראשי ערים, הכול.

דוד אמסלם: עלה בחופזה, בשנייה, והודיע פתאום שהוא מתפטר.

דוד אמסלם: אנחנו היינו בשוק.

דוד אמסלם: אז באמת מעניין אותנו, תספר לנו למה התפטרת ב-2014.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה אומר לנו שהתפטרת עכשיו לפני הבחירות – בוודאי, התפטרת שבוע וחצי לפני בגלל שידעת שהולכים לבחירות.

דוד אמסלם: אבל מה, שכחת להגיד לנו שהשארת שני חבר'ה שלך עמוק בתוך הליכוד, את שרן השכל ואת מיכל שיר, שיחבלו.

דוד אמסלם: להפך, תזמנת את מיכל שיר מהחניה, כאילו אתה איזה גאון גדול, כאילו צפית בטלוויזיה ואמרת לה: תיכנסי עכשיו.

דוד אמסלם: אתם זוכרים?

דוד אמסלם: בזמן פציעות היא נכנסה.

משה אבוטבול: בקריצת העין שלו, המפורסמת.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אז לכן הצביעות בעצם וכפיות הטובה, מר גדעון סער.

דוד אמסלם: דרך אגב, התחננת בפניי שנכניס אותך לכנסת ב-2003 וכמעט בכל מערכת בחירות.

דוד אמסלם: אני נכנסתי לכנסת לא מזמן, אתה – שנים באת.

דוד אמסלם: כמעט התחננת אלינו, רק שנכניס אותך ונעזור לך.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר משהו לחברות הכנסת, אני רוצה להגיד גם משהו לשרות מרב מיכאלי, תמר זנדברג, ובכלל לכל הקואליציה, לכל הממשלה.

דוד אמסלם: היום הבנתי שאתם הצבעתם על המינוי של פרקליט המדינה עמית איסמן.

דוד אמסלם: אני רוצה רק להזכיר לכם, אני לא מכיר אותו, אבל יש לנו סטנדרטים מסוימים, מינימליים: אחד שאומר לאחת העובדות: יש לך חוטיני מנומר בארון, לא יכול להיות פקח בעיריית ירושלים.

דוד אמסלם: ואם היו ממנים אותו, מנדלבליט היה דואג לפטר אותו.

דוד אמסלם: אתם הצבעתם היום על פרקליט מדינה שאמור לבדוק תלונות של נשים על הטרדה מינית, ומי מינה אותו?

דוד אמסלם: גדעון סער.

דוד אמסלם: כנראה את גדעון סער הסיפור של ההטרדות המיניות לא כל כך מעניין.

דוד אמסלם: זה לא עומד בראש מעייניו.

דוד אמסלם: זה לא בדיוק הנושא.

דוד אמסלם: הקנביס?

דוד אמסלם: בוודאי, זה בתוך ההסכם הקואליציוני; להפריד ככה את הכנסת, שיהיו כאלה עריקים?

דוד אמסלם: בוודאי, כי זו הדמוקרטיה, אנחנו חייבים לייצר מצב שיש עריקים, אז נוריד את זה לארבעה, בוודאי.

דוד אמסלם: אבל הטרדות מיניות, למה זה אמור לעניין מישהו?

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו לא שאלה של מפלגות.

דוד אמסלם: כן, השר טרופר וכל שרי הממשלה, איך הצבעתם?

דוד אמסלם: איך תסבירו לילדים שלכם, לבנות, לעם ישראל, לכל הפמיניסטיות?

דוד אמסלם: אני מניח שאם זה היה הליכוד הייתם יוצאים בהפגנות, היום היו בבלפור למעלה מ-20,000–25,000 איש – –

מנסור עבאס: תודה.

מאי גולן: מנסור, אני נותנת לו את הדקות שלי.

דוד אמסלם: – – כולל כל עמותות השמאל.

דוד אמסלם: הג'ינג'י כבר היה בבית המשפט, אני מבטיח לכם, ומנדלבליט כבר היה עותר.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: רק כשזה בשמאל הכול מותר, הכול כשר.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: החמור של הרב – מותר גם להוציא אותו בשבת, בגלל שהוא של הרב, אבל צמוד לקיר ובשקט.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אתה מדלג על חבר הכנסת מנסור עבאס.

מנסור עבאס: מה לעשות?

קריאה: אפשר לשמוע את היושב-ראש?

מנסור עבאס: אני מסתפק בעשייה.

מאי גולן: ככה זה ראש ממשלה, הוא רוצה לפעול.

דוד אמסלם: אתה צודק.

דוד אמסלם: ראש ממשלה בפועל שמקים ישיבה.

יואב קיש: היושב-ראש וראש ממשלה בפועל, זה מה שעשו ממנו.

דוד אמסלם: יואב, תודה לו.

דוד אמסלם: הוא היום הקים יישוב, אביתר.

דוד אמסלם: אשריך.

דוד אמסלם: אשריך.

יואב קיש: כן, מגיע לו.

יואב קיש: זכות גדולה, ישיבה באביתר.

יואב קיש: אני מחזק את ידיך שוב.

יואב קיש: כל פעם שנעלה לבמה ואתה תשב פה, נחזק את ידיך על הקמת הישיבה החדשה באביתר.

יואב קיש: מי ייתן ונזכה להרבה מאוד יישובים בכל ארץ ישראל.

יואב קיש: חזק ואמץ.

יואב קיש: עכשיו לגבי העניין.

יואב קיש: אני סיימתי את דבריי בוועדה המסדרת ובאתי לפה, ולא ידעתי אם אני מספיק או לא מספיק לדבר.

יואב קיש: ואני פונה פה באמת בעיקר ליושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

יואב קיש: יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, אתה יושב-ראש הכנסת לא של יש עתיד ולא של הקואליציה, אתה גם יושב-ראש הכנסת שלי, ואתה צריך לשמור עליי בכנסת הזו.

יואב קיש: לא יכול להיות שבאמצע מליאה, כשאנחנו רוצים לדבר ולהצביע, מתנהלים דיון והצבעה בוועדה המסדרת.

יואב קיש: הרי הנוהל היה תמיד כך: אם יש אירוע חשוב מאוד שמחייב את הוועדה המסדרת, אפשר לעצור את הדיונים פה, לקיים את הדיונים שם, וכשמסיימים – לחזור.

יואב קיש: לחלופין, אני יכול להבין שהיו מקרי קיצון שבהם יש חשיבות של חוקים שפג תוקפם, אירועים עם לוחות זמנים, משהו שהוא קריטי באמת ואי-אפשר להפסיד את הזמן הזה; גם אז, דרך אגב, לא היו עושים הצבעות בוועדה המסדרת ולא היינו מגיעים למצב הזה שאנשים לא יכולים לממש את זכותם.

יואב קיש: נוצרה סיטואציה שהזילות של ההתנהלות פה בכנסת פוגעת פה ביכולת לעבוד.

יואב קיש: ואני אומר עוד פעם, מי שאחראי קודם כול לעצור את הדבר הזה זה יושב-ראש הכנסת מיקי לוי.

יואב קיש: ואני אומר לך, כסגנו וכמי שיושב ומנהל את הישיבה בפועל, האירוע הזה של הצבעות – אני חושב שהם עכשיו הולכים להצביע על נושא של פטור מחובת הנחה לחוק הדיינים.

יואב קיש: דחוף מאוד.

יואב קיש: הרי מחר, אם לא יעבור הפטור ולא נתקדם, יקרה משהו ולא נוכל להתמודד עם הנושא הזה.

יואב קיש: הרי זה הכול זלזול בבית הזה, זה זלזול בחברי הכנסת, זה זלזול בעבודה שאנחנו כחברי כנסת באים לעשות.

יואב קיש: תראו, השעה עכשיו היא 01:50, ואנשים נלחמים על זכותם להגיע ולדבר מעל הדוכן, ובצורה בוטה וגסה רומסים את הזכויות שלנו כחברי כנסת להיות מסוגלים להיות גם בוועדה ולהשפיע ולהשמיע את קולנו.

יואב קיש: מה אומר לנו יושב-ראש הוועדה המסדרת?

יואב קיש: הוא אומר דבר מאוד פשוט: הרי ממילא אנחנו יושבים פה שעות ארוכות עד שיעברו כל החוקים, אז בינתיים אנחנו נעשה את זה.

יואב קיש: לא ברור לי איפה הוא חושב שהוא נמצא.

יואב קיש: ב"כבס וסע"?

יואב קיש: בחניון?

יואב קיש: אנחנו באנו לעבוד, באנו להשמיע את קולנו, באנו לעשות את השליחות שנשלחנו אליה.

יואב קיש: אין שום סיבה, יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, אין שום סיבה לכך שאתם פועלים כך ומבזים את חברי הכנסת ומבזים את הבית הזה.

יואב קיש: הבית הזה רוצה לעבוד, רוצה לעמוד על זכותו.

יואב קיש: אתה יושב-ראש הכנסת שלי בדיוק כמו שאתה יושב-ראש הכנסת של יאיר לפיד.

יואב קיש: זה נכון שהוא יושב-ראש הסיעה שלך, וזה נכון שבנט ויושב-ראש הסיעה שלך מיש עתיד, חשובים להם מאוד כל מיני דילים בנושא דיינים ודילים בחוק כזה ובחוק אחר; בסופו של דבר אתה חייב לאפשר לנו, גם כמיעוט בבית הזה – דרך אגב, אנחנו מיעוט של קול אחד.

יואב קיש: זה 61 מול 59 – –

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: – – ובסוף, בהצבעה – 60 מול 59.

יואב קיש: אז על קול אחד אתם מנצלים את כוחכם החלש – –

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: – – ומשליטים פה בבית הזה אווירה של טרור, פגיעה בבית הזה, ובסופו של דבר פגיעה בכל אזרחי מדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

יואב קיש: הוא שם בוועדה.

יואב קיש: הוא רוצה לדבר אבל הוא שם בוועדה, וזאת בדיוק הבעיה.

יואב קיש: זאת התנהלות ביזיונית שלכם.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, בשנות השבעים שולט ברצועת עזה אש"ף כארגון טרור; מדינת ישראל מזהה קבוצה מתונה – התנועה האסלאמית – כזאת שרוצה להתעסק אך ורק בפעילות דעווה – חינוך, רווחה, תרבות, בריאות.

בצלאל סמוטריץ': אומרת לעצמה מדינת ישראל: בואו נחזק את הכוחות המתונים האלה כקונטרה לארגון הטרור האלים אש"ף.

בצלאל סמוטריץ': הארגון הזה מקבל תקציב וסיוע מהמדינה, והולך ומתחזק וכובש את הלבבות של תושבי רצועת עזה.

בצלאל סמוטריץ': בשנות השמונים הוא הופך לארגון הטרור חמאס, ובערך 20 שנה אחר כך הוא משתלט על רצועת עזה, ואת ההווה כולנו חיים היום.

בצלאל סמוטריץ': השיטה הזאת ידועה בתנועת האחים המוסלמים כבר מאז 1924 כשהוקמה באל-אסמאעיליה במצרים, והשיטה הזאת פועלת עכשיו על ידי התנועה האסלאמית ומפלגתה רע"מ בצורה חכמה בקרב ערביי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': נכון להיום התנועה האסלאמית כוללת בערך 20% מהחברה הערבית בישראל, ובעבודה חכמה ומתוחכמת היא הולכת לכבוש עכשיו את כל מוקדי הכוח האזרחיים כביכול בחברה הערבית כדי ללכת ולהתחזק ולתפוס את ההנהגה בקרב ערביי ישראל עם התפיסה האסלאמית הדתית הרדיקלית והמסוכנת.

בצלאל סמוטריץ': והממשלה חסרת האחריות הזאת, שהפקידה בידיה של התנועה האסלאמית את התקציבים האזרחיים כביכול ואת הכוח ואת ההשפעה, את אותה פעילות דעווה – דובר כבר על עשרות המיליארדים – על חצי מיליארד קופה קטנה, שיכולה לשמן יישובים מסוימים ופעולות מסוימות, והינה, עכשיו דורשת מפלגת רע"מ ודורש העומד בראשה מנסור עבאס לקבל את המועצה הדתית במשרד הפנים.

בצלאל סמוטריץ': במקום שתהיה מועצה ממלכתית, הוא הולך לקבל עכשיו את השליטה במינוי השייח'ים והאימאמים במסגדים – עוד מרכז שליטה – והמדרסות, בתי הספר.

בצלאל סמוטריץ': ובמקום שמדינת ישראל תחזק את הכוחות המתונים שבאמת רוצים השתלבות בחברה הישראלית, היא מחזקת את הכוחות הרדיקליים והמסוכנים ביותר שמתעטפים – וזו שיטה – באצטלה אזרחית אבל כובשים את הלבבות, את הכוח ואת ההשפעה.

בצלאל סמוטריץ': הדבר הזה, חלילה, יתפוצץ לכולנו בפרצוף.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אם הממשלה הזאת והעומד בראשה לא היו מודעים לזה – ניחא; אבל הם יודעים את זה, הם לא טיפשים.

בצלאל סמוטריץ': אבל יצר השלטון להיות ראש ממשלה בכל מחיר ולהרכיב קואליציה שנשענת על רע"מ, היצר הזה גובר על האחריות הלאומית.

בצלאל סמוטריץ': זה לא עניין של ימין ושמאל ודתיים.

בצלאל סמוטריץ': לדעתי, גם חברי הכנסת הערבים בבית הזה מבינים את הסכנה האדירה שבהתחזקות התנועה האסלאמית והכוחות הרדיקליים בחברה הערבית הישראלית, וכשזה יתפוצץ לנו בפנים זה חלילה יהיה מאוחר.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר ואומר: אנחנו חוזרים על הטעות שעשינו – –

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – ונראה לי, סגן השר סגלוביץ', שאתה מכיר את זה מצוין מעברך הביטחוני – אנחנו חוזרים עכשיו בדיוק על אותה טעות ועל אותה איוולת שהקימה עלינו את שלטון חמאס בעזה – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': – – וגובה מאיתנו היום מחירים כבדים.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': לא מאוחר להתעשת, לא מאוחר לחבור לכוחות המתונים באמת וחפצי ההשתלבות בחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': אסון לחזק את התנועה האסלאמית.

בצלאל סמוטריץ': זו מטרתו של מנסור עבאס, ולצערי הרב הוא מקבל אותה על מגש של כסף מאנשים עיוורים, טיפשים וחסרי אחריות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אדוני השר, לפני שעה קלה עלה לכאן אדם מוג לב ורמז רמזים עבים על תמיכה בטרור – כמובן, היושב-ראש כאן לא הזדעק ולא צעק, מה אכפת לו – ודיבר על כך שהוא מאשים – שוב, ברמיזות – אותי בתמיכה בטרור.

איתמר בן גביר: כמובן, הוא לא הזכיר את השם, בין היתר כי כבר יש כתב תביעה שמונח נגדו, והוא צריך להגיש או-טו-טו כתב הגנה.

איתמר בן גביר: אז בואו נעשה חידון קל.

איתמר בן גביר: הבנתי שגם חברתי אורית סטרוק לפניי הזכירה כל מיני נשכחות.

איתמר בן גביר: בואו, אנחנו נעשה חידון – מי אמר מה, ומי תומך בטרור?

איתמר בן גביר: מי אמר: אני לא קראתי לאסירים "מחבלים"?

איתמר בן גביר: לא התכוונתי לביטוי הזה.

איתמר בן גביר: אני מתנצל אם שגיתי בביטוי, בריאיון שלי בערוץ 12 בעברית לא תיארתי את האסירים כמחבלים.

איתמר בן גביר: אני חוזר על מה שאמרתי בהודעה הראשונה.

איתמר בן גביר: עניתי לכתב בעברית – אולי שגיתי בתשובה שלי, אני מתנצל על הביטוי שבחרתי.

איתמר בן גביר: מי אמר: אני מחזק את ראאד סלאח?

איתמר בן גביר: מי אמר: ההשתתפות בצעדת השיבה מהווה אישור לדבקותנו בזכותם של פליטים עקורים לשוב למולדתם?

איתמר בן גביר: מי אמר:

איתמר בן גביר: המפלגה שלנו מקדמת שלושה נושאים: איגוד האזרחים הערבים, מתן אזרחות הוגנת, הקמת מדינה פלסטינית עצמאית?

איתמר בן גביר: מי אמר: מחר יהיה יום הנאמנות לשהידים שנפלו בצעדות ובהפגנות בתוך השטחים הפלסטינים, והיום הצעדה תתכנס ותגן על אל-אקצא?

איתמר בן גביר: מי אמר: אני מברך את החמאס על הסכמתו למדינה פלסטינית בגבולות 67'?

איתמר בן גביר: מי אמר שהציונות היא פרויקט ציוני ואלים?

איתמר בן גביר: מי אמר:

איתמר בן גביר: אנחנו תומכים בהתנגדות האלימה של החמאס נגד חיילים אבל חולקים על החמאס בכל הקשור לפגיעה באזרחים?

איתמר בן גביר: עכשיו אני אתן לכם רמז: מי שאמר את זה הלך וביקר את המחבל עלי עומריה והלך וביקר את המחבל סמיר סרסאווי והלך וביקר את המחבל מוחמד כנאענה, וזה לא אחר מאשר השותף שלכם מנסור עבאס.

איתמר בן גביר: תתביישו לכם, ממשלת הונאה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ושוב, תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח.

קריאות: – – –

שמחה רוטמן: מה קרה?

שמחה רוטמן: אני פה.

שמחה רוטמן: ניגש, רוצה לדבר, הכול בסדר.

דוד אמסלם: הלילה עוד צעיר.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת אוריאל בוסו.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני.

שמחה רוטמן: האמת היא שחבל שראש הממשלה לא פה.

שמחה רוטמן: לא, הוא עדיין פה.

שמחה רוטמן: אדוני ראש הממשלה – – –

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, מר עבאס.

מאי גולן: הוא הלך.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל.

שמחה רוטמן: טוב, הוא לא מקשיב.

שמחה רוטמן: האמת היא שבמידה מסוימת, מאחר שלראשונה מאז קום המדינה יש לנו ממשלה שאיננה ציונית, ובעצם אנחנו קצת חוזרים לתקופה של טרום המדינה, ויש את המדינה שבדרך ויש את המדינה שבדרך למקום אחר, אז כדאי מאוד וחשוב, כאשר המשבר הראשון – לא פלא שהממשלה הלא-ציונית הראשונה של מדינת ישראל נתקלת במשבר של הממשלה הלא-ציונית הקודמת של מדינת ישראל, ממשלת המנדט.

שמחה רוטמן: ואני רוצה להגיד לכם שאפילו ממשלת המנדט הבינה שכאשר תקום פה סוף-סוף מדינה יהודית, זאת שאתם כרגע עסוקים להפוך למדינת – לא יודע, כל אזרחיה, חלק מהאומה האסלאמית, אני לא ממש יודע מה ראש הממשלה מתכנן עבורנו – היא קבעה בהחלטה 181 של העצרת הכללית של האו"ם, החלטת החלוקה, כלל מאוד מאוד מיוחד: לאנשים בגיל 18 ומעלה תהיה הזכות לקבל, תוך שנה מיום הכרזת העצמאות של המדינה שבה הם מתגוררים, את האזרחות של המדינה השנייה, בתנאי ששום ערבי המתגורר במדינה הערבית המוצעת – לא תהיה לו הזכות לבחור אזרחות של המדינה היהודית המוצעת, ושום יהודי המתגורר במדינה היהודית המוצעת – לא תהיה לו הזכות לבחור את האזרחות במדינה הערבית המוצעת.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, אפילו החלטת החלוקה של האו"ם הבינה – חבל שכבוד ראש הממשלה מנסור עבאס לא מקשיב – אבל החלטת החלוקה של האו"ם – – –

מאי גולן: – – –

שמחה רוטמן: רגע, הוא השר שנוכח עכשיו בממשלה?

שמחה רוטמן: מי השר?

קריאה: לא, השר טרופר.

שמחה רוטמן: אוקיי.

שמחה רוטמן: אז אני רואה ששני שרים לא מקשיבים לי: גם ראש הממשלה – – –

מאי גולן: הוא לא יכול – – –

איתן גינזבורג: יש חובת נוכחות, אין חובת הקשבה.

שמחה רוטמן: אין בעיה.

שמחה רוטמן: לא, אבל אני אשמח שהם יקשיבו.

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: אתה תשמח, והם – – –

שמחה רוטמן: אבל מותר לי להגיד שאני אשמח שהם יקשיבו.

שמחה רוטמן: נכון?

איתן גינזבורג: ברור.

שמחה רוטמן: תודה.

דוד אמסלם: הוא ממנה את השרים.

שמחה רוטמן: כן, כן.

דוד אמסלם: הוא מינה את שר הביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע.

אורלי לוי אבקסיס: איפה השרה?

אורלי לוי אבקסיס: יש שר?

שמחה רוטמן: יש שר, יש שר.

שמחה רוטמן: אז אני אומר שאפילו בהחלטה 181 הבינו שתושבים ערבים של המדינה הערבית לא יכולים לקבל אזרחות של המדינה היהודית.

שמחה רוטמן: כך קבעה החלטה 181 של האו"ם.

שמחה רוטמן: אני יודע שאתה מתנגד לה, כי היא אומרת שיהיו שתי מדינות – מדינה אחת לערבים, מדינה אחת ליהודים – בעוד שאתה אומר שצריכה להיות מדינה אחת על כל המרחב, כמנהג האחים המוסלמים – מדינה מוסלמית אחת, ואפילו לא מדינה – כל המרחב בח'ליפות אחת גדולה.

שמחה רוטמן: אבל מאחר שבכל זאת אנחנו פה פועלים לפי המנדט – תוכנית החלוקה של האו"ם, אולי נחזור אליה, כי גם היא מעניקה לפחות מדינה יהודית אחת – אז אנחנו מבקשים שלא תכפה עלינו את האזרחות של אלו שמתגוררים במדינה הערבית המוצעת.

איתן גינזבורג: תודה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, ותודה, אדוני יושב-ראש הישיבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה גם לך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוריאל בוסו יעלה ויבוא, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאות: – – –

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, האמת היא שאני בא בדיוק לדבר על הדבר הזה.

איתן גינזבורג: לרשותך שלוש דקות.

אוריאל בוסו: אתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת.

אוריאל בוסו: מעולם לא נתקלנו בכזה דבר.

אוריאל בוסו: יש כאן כרגע מליאה, חוק-יסוד, חברי הכנסת גם רוצים לשמוע וגם לדבר, ובאותו זמן מכנסים ועדה מסדרת.

אוריאל בוסו: נרשמתי שם, באתי לכאן לדבר, יכול להיות שכשאחזור כבר יעבור הזמן שלי.

אוריאל בוסו: ואני שואל את היועצת המשפטית שם: מה המינוח לכנס ועדה בזמן מליאה?

אוריאל בוסו: היא אומרת: יש חריג כשזה נושא מיוחד.

אוריאל בוסו: חשבתי לעצמי, מה זה מיוחד?

דוד אמסלם: מי היועצת המשפטית?

אוריאל בוסו: ארבל נמצאת שם.

דוד אמסלם: ארבל.

אוריאל בוסו: אבל היא מפחדת לדבר.

דוד אמסלם: ארבל.

אוריאל בוסו: אבל תקשיב.

אוריאל בוסו: מילא, נגיד, החוק של הביטוח הלאומי – בגלל שמחר נגמר התוקף צריך להעביר את זה לוועדת הכספים.

יצחק פינדרוס: אוריאל, אל תהיה תמים.

יצחק פינדרוס: ארבל לא מפחדת לדבר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פינדרוס, אני מציע לכם לא לערב בדיון הזה את עובדי הכנסת.

אוריאל בוסו: לא, אני רק ציינתי עובדה.

איתן גינזבורג: תתעמתו אחד עם השני, לא עם העובדים.

קריאות: – – –

קריאה: למה?

אריה מכלוף דרעי: הוא צודק.

איתן גינזבורג: התשובה הפשוטה היא: ככה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אה, ככה, תשובה טובה.

אריה מכלוף דרעי: הוא צודק.

אוריאל בוסו: לא, לא.

אוריאל בוסו: ציינתי עובדה – – –

איתן גינזבורג: תתעמתו ביניכם.

איתן גינזבורג: תתעמתו עם הקולגות שלכם, תעזבו את העובדים בצד.

מאי גולן: – – –

דוד אמסלם: לא מקבל את הדברים שלך.

דוד אמסלם: מה אתה אומר, איתן?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אוריאל בוסו: אוקיי.

אוריאל בוסו: אני רק אומר.

אוריאל בוסו: אז שאלתי מה זה חריג.

אוריאל בוסו: מילא, נגיד החוק של הביטוח הלאומי, גם אם אנחנו חולקים עליו, אבל נגמר עכשיו החודש, ואם לא יורידו את זה מייד לוועדת כספים, אז אי-אפשר יהיה בכלל לתת דמי אבטלה.

אוריאל בוסו: נו, מילא, זה חריג, צריך לכנס עכשיו באמצע הלילה באותו זמן.

אוריאל בוסו: אבל חוק הדיינים.

אוריאל בוסו: מה, האם מחר הולכים לכנס ועדה למינוי דיינים, וחס וחלילה לא ייבחרו דיינים חרדים?

אוריאל בוסו: מה החריג בדבר הזה?

אוריאל בוסו: כבר דיברו שם חברי ועדה שיגישו עתירה בנושא הזה.

אוריאל בוסו: אבל למה?

אוריאל בוסו: אתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת, הקמת את כל הוועדות בכנסת הקודמת – –

קריאה: – – –

אוריאל בוסו: – – אפשר לתת הפסקה במליאה, לנעול את המליאה לאיזה חצי שעה, ללכת לוועדה המסדרת, להצביע ולחזור לכאן.

אוריאל בוסו: אני מבקש שגם היועצת המשפטית של הכנסת וגם יושב-ראש הכנסת ייתנו את דעתם לנושא, אנחנו נמצאים בפלונטר.

אוריאל בוסו: עכשיו אני רץ לשם, ויכול להיות ששם כבר לא אוכל לדבר.

אוריאל בוסו: זכותה של הכנסת נרמסת פעם אחר פעם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

דוד אמסלם: איתן, השמאל במדינת ישראל, רוממות הדמוקרטיה בגרונם, כבר אמרתי לך.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, היושב-ראש, בקשה לכל הפחות, מינימלית.

אריה מכלוף דרעי: החלטתם לעשות ועדה מסדרת, תעשו.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שזה לא יעזור לי אם אני אגיד שזה לא בסדר, אבל לכל הפחות, חברי כנסת שאתה קורא להם עכשיו ונמצאים בוועדה המסדרת – –

אורלי לוי אבקסיס: הם נמצאים שם, בוועדה המסדרת – – –

אריה מכלוף דרעי: – – תיתנו להם לדבר אחר כך פה לכל הפחות.

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר, זה משפט שלמה.

איתן גינזבורג: מכיוון שאנחנו יודעים שהישיבות בוועדות הן ישיבות סיעתיות, תמיד אפשר להחליף דוברים, מה שאי-אפשר לעשות במליאה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אבל רשמתי את הערתך, חבר הכנסת דרעי.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת.

מאי גולן: הרי לא היה מעולם שוועדה הייתה בזמן מליאה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתם רוצים לסתם לנו את הפיות?

אורלי לוי אבקסיס: – – – ועדה – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה יודע שאתם בריונים.

דוד אמסלם: אתה יודע.

דוד אמסלם: אתם סותמים – – –

איתן גינזבורג: השם השני שלי זה בריון, לא יודע?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתם בריונים, אתם מתנהלים פה בבריונות ואלימות.

איתן גינזבורג: השם הנרדף שלי זה בריון.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: גם אלימות, גם בריונות – – –

איתן גינזבורג: גם אלים.

איתן גינזבורג: אני גם אלים וגם בריון.

דוד אמסלם: אתם, מה אתם עושים?

דוד אמסלם: האופוזיציה – –

אורלי לוי אבקסיס: יש גם אלימות שקטה, יש אלימות מנומסת.

דוד אמסלם: – – אתם לא נותנים לה לדבר.

דוד אמסלם: אנחנו עשינו דבר כזה?

איתן גינזבורג: אני רואה.

איתן גינזבורג: אני רואה.

איתן גינזבורג: אני רואה.

אורלי לוי אבקסיס: זו האלימות השקטה שלכם.

מאי גולן: מה, מה אתה רואה?

מאי גולן: מה אתה רואה?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בואו ניתן לחבר הכנסת פינדרוס לדבר.

קריאות: – – –

יצחק פינדרוס: אתה עושה מעשה שלא מתאים ליהודי כמוך.

דוד אמסלם: מה?

יצחק פינדרוס: אתה עושה מעשה שלא מתאים.

יצחק פינדרוס: היום, בעיקר בחוק הזה, זה יום החג של היושב-ראש של הישיבה הזאת.

יצחק פינדרוס: הוא ספג בשנה שעברה טונות של בוז על החוק הזה, מה שהוא עבר בשביל החוק הזה, ואני בזכות החוק הזה נכנסתי הרי לכנסת, ועכשיו אתה מתעלל בו ביום חגו, כשהוא רואה שכל אלה שהתעללו בו על החוק באים ומתאבדים על להגדיל אותו ולחזק אותו – –

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה מפריע לי – – –

יצחק פינדרוס: – – ולעשות אותו.

יצחק פינדרוס: איך אתה עושה לו דבר כזה?

יצחק פינדרוס: זה החג שלו.

אריה מכלוף דרעי: מאה אחוז אתה צודק.

יצחק פינדרוס: החג שלו.

יצחק פינדרוס: אתה יודע מה הוא עבר?

דוד אמסלם: רב יצחק.

יצחק פינדרוס: אתה יודע מה הוא עבר?

דוד אמסלם: אני אחזתי ממנו עד עכשיו בן אדם הגון.

איתן גינזבורג: גם עכשיו אני חושב שהוא אדם הגון.

איתן גינזבורג: אני אומר לך סוד: הוא אדם הגון.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אבל תראה כמה – –

יצחק פינדרוס: לפחות ישר, לא נוכל, לא שיקר.

דוד אמסלם: – – הוא – – – את השכל שלו ואת היושר בשביל – – – מיקי לוי שמחליט לסתום לנו את הפה.

יצחק פינדרוס: אתה זוכר מה הוא עשה לו בשנה שעברה?

דוד אמסלם: תגיד: סליחה, זה לא – – –

יצחק פינדרוס: אתה זוכר מה הוא עשה לו שנה שעברה?

דוד אמסלם: תגיד: אני לא מקבל החלטות.

יצחק פינדרוס: טוב.

יצחק פינדרוס: אני שמח, אדוני השר, שאתה השר שנמצא עכשיו כשאני מדבר – בכנות אני חייב לומר לך – כי אנחנו דיברנו על זה בתחילת הערב.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, קודם, כשאני סיימתי לדבר, קראתי ציוץ של איזה חוזר בשאלה שכתב שהסתי לרצח.

יצחק פינדרוס: אז מילא, ההוא שצעק שם, לא למד תורה שבכתב ולא תורה שבעל פה, אז הוא לא יודע איך חז"ל דורשים את הפסוק על "הלכה ואין מורין כן".

יצחק פינדרוס: היה קונסרבטיבי, הייתי מבין למה הוא נדלק; רפורמי, לא מבין מה הוא נדלק, הוא לא מאמין לא בזה ולא בזה, איך הוא נדלק בכלל?

יצחק פינדרוס: ואותו חוזר בשאלה, בכלל: למד תורה, לא שמע קריאת התורה, לא יודע מה זה "הלכה ואין מורין כן", מה עושים, הדינים של זה?

יצחק פינדרוס: לא, אבל הוא צועק.

יצחק פינדרוס: אבל אני שמח שאתה פה.

יצחק פינדרוס: אתה אוהב להטיף לנו תמיד, כבוד השר.

יצחק פינדרוס: כבוד השר, חשוב לי מאוד.

קריאה: הרב שטרן.

איתן גינזבורג: כבוד השר שטרן.

יצחק פינדרוס: כבוד השר שטרן, חשוב לי מאוד, באמת.

יצחק פינדרוס: אני עליתי רק בגלל שראיתי שאתה פה.

יצחק פינדרוס: אתה אוהב להטיף לנו על ציונות ועל אכפתיות מהארץ – אמיתי – ועל אחריות כללית.

יצחק פינדרוס: ואני קורא את התפילות של השותפים החדשים שלכם ומי שאתם מעמידים בראשות ועדת חוקה: "תקע בשופר גדול לחירותנו", וחס וחלילה לא להגיד "שא נס לקבץ גלויותינו" – זה הסידור שלהם – "הושע – – – את עמך, את שארית ישראל", ברוך אתה ה' מושיע שארית עמו ישראל.

יצחק פינדרוס: "ותחזינה עינינו" – נמחק; "שיבת ציון" – נמחק.

יצחק פינדרוס: והם השותפים הציונים?

יצחק פינדרוס: אנחנו לא; אנחנו, שמוכנים למסור נפש על ארץ ישראל, 200 שנה באים לפה, לארץ ישראל, במסירות נפש אמיתית – ואתה יודע את זה, לא על הכול אנחנו מסכימים, אבל מסירות נפש לארץ ישראל.

יצחק פינדרוס: על מי?

יצחק פינדרוס: אותם אנשים שהם נגד קיבוץ גלויות, נגד בניין בית המקדש?

יצחק פינדרוס: אתה יודע איך הם אומרים "ומפני חטאינו"?

יצחק פינדרוס: "ומפני חטאינו" – גם כן, מחקו את זה, שלא יהיה "וקרב פזורינו מבין הגויים", חלילה.

יצחק פינדרוס: מחקו.

יצחק פינדרוס: אלה אנשים שהם מתקבלים בחברה?

יצחק פינדרוס: הם בסדר, הם תנועות ציוניות?

אריה מכלוף דרעי: יושב-ראש ועדת חוקה.

יצחק פינדרוס: הם יקבעו בוועדת חוקה?

אלעזר שטרן: כן.

יצחק פינדרוס: ושאלתי קודם את השר גדעון סער – הוא מוטרד נורא מהחגים; למיטב ידיעתי, הוא מינה יושב-ראש ועדת חוקה שאין לו שום בעיה לדחות את החגים בחודש.

יצחק פינדרוס: הם כבר בגרמניה, לפני 150 שנה, בחלק גדול מהקהילות שלהם דחו את שבת ליום ראשון.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

יצחק פינדרוס: מה זה בשבילם לדחות את החגים בחודש?

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת פינדרוס.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גלית דיסטל – אינה נוכחת.

אורלי לוי אבקסיס: לא פייר.

אורלי לוי אבקסיס: היא חברה קבועה בוועדה המסדרת.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מונעים ממנה לומר – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

אורלי לוי אבקסיס: גם מרגי חבר קבוע בוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מונעים מהח"כים לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מונעים מהם את זכות הדיבור.

מאי גולן: אבל איזו דמוקרטיה זאת?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

מאי גולן: איזו דמוקרטיה זאת?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מונעים מהם את היכולת לומר את שעל ליבם.

אורלי לוי אבקסיס: הם נרשמו בטרם – – –

מאי גולן: דמוקרטיה.

אורלי לוי אבקסיס: הם נרשמו בטרם קבעתם את השעה – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: מיכל, תזכירי את כל אלה שבוועדה, שהם מונעים מהם לדבר – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, את רוצה לעלות?

מיכל מרים וולדיגר: – – –

איתן גינזבורג: את מדברת עם אחרים בינתיים.

אורלי לוי אבקסיס: הרי הם נרשמו לפני שקבעתם את הוועדה המסדרת מעכשיו לעכשיו, ואתה מונע, בשם הדמוקרטיה, מהם לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להעביר את כל החברים הקבועים לסוף הרשימה כדי לשמור את זכותם להביע את דעתם.

אורלי לוי אבקסיס: הם עולים עכשיו, תשמרו להם את הזכות לדבר.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הישיבה, חבריי הנכבדים.

אורלי לוי אבקסיס: תשמרו את הזכות של החברים בוועדה המסדרת לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא פייר.

מיכל מרים וולדיגר: הם עולים עכשיו.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו הוועדה ננעלה.

קריאה: – – –

מיכל מרים וולדיגר: כן, בהחלט.

מיכל מרים וולדיגר: נכון.

מיכל מרים וולדיגר: אז אם שאלתם את עצמכם איך נראית ממשלה ללא עמוד שדרה, את התשובה קיבלתם היום: בדיוק כמו שנראו ידיעות החדשות היום.

מיכל מרים וולדיגר: בבוקר, לאחר ישיבה ארוכה של תושבי אביתר, הוחלט לקבל מתווה שהוצע להם על ידי הממשלה – או אולי שר הביטחון ושרת הפנים, בלי ידיעת ראש הממשלה?

מיכל מרים וולדיגר: יכול להיות.

מיכל מרים וולדיגר: המתווה שגובש הציע שהתושבים יתפנו בהסכמה, אבל תישאר נוכחות יהודית קטנה – ישיבה ואנשי צוות, כמדומני – ובהמשך לפתח את היישוב ולהשיב חזרה את התושבים.

מיכל מרים וולדיגר: נכון – – –

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: נכון – לא יודעת מי שומע אותי אבל אני אמשיך – לא מה שמצפים ממנכ"ל מועצת יש"ע לשעבר, אבל נו, הסכם טוב.

מיכל מרים וולדיגר: לאט-לאט החלו חגיגות.

מיכל מרים וולדיגר: המתיישבים שמחו, ובצדק: הישג מרשים לעשרות משפחות ששידרו עוצמה ונחישות, וזה לא היה לחינם.

מיכל מרים וולדיגר: אלא שעם פרסום הדברים החלו גורמים בממשלה שהציעו למתיישבים את ההסכם להתנגד לו.

מיכל מרים וולדיגר: במרצ תקפו, רע"מ התרעמו, העבודה כמעט הכריזה על שביתה, וראש הממשלה לא ידע מה לעשות.

מיכל מרים וולדיגר: זו הרי לא ממשלת ימין, יש לו התחייבויות קודמות.

מיכל מרים וולדיגר: מה עושים?

מיכל מרים וולדיגר: ישב בנט בישיבת הסיעה ואמר: זה נושא רגיש, עוד לא סגרנו אותו, מנסים להגיע לפשרה, שרי הביטחון והפנים עובדים על זה, עוד לא צריך לעשות מזה חגיגה.

מיכל מרים וולדיגר: עוד לא צריך לעשות מזה חגיגה?

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו אתה אומר, אחרי שתושבי אביתר יושבים לילה שלם ודנים בכובד ראש בהצעה?

מיכל מרים וולדיגר: אבל חבריי, אין מה לעשות, כך נראית ממשלה שלא יכולה למשול.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא דנה את ראש הממשלה.

מיכל מרים וולדיגר: יש לו את חברתי אבתיסאם מראענה ואת מנסור עבאס; יש לו את גבי לסקי ואת יאיר גולן, את ווליד טאהא ואת מוסי רז, הוא לא יכול לקבל החלטות לבד.

מיכל מרים וולדיגר: מה, הוא ראש הממשלה?

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת וולדיגר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב מרגי: אני – – –

מיכאל מלכיאלי: איתן, אני לא הספקתי לדבר כי הייתי בוועדה.

כן, כן, הם נותנים.

יש יושב-ראש לארג'.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: שיקפיד.

מה, אתה מפחד להיות בסדר?

איתן גינזבורג: זה לא עניין של בסדר.

אין פה תחרות מי יושב-ראש יותר טוב, לא בסדר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, כבוד השר דרעי – השר לשעבר – אני רוצה להתנצל בפני חברי בועז טופורובסקי.

שמו אתכם בחזית, לוחצים אתכם מאוד – זה קורה לכולם, אגב – ואתם, לפעמים אולי מחוסר שימת לב, פועלים באגרסיביות יתר.

אני שמח שלאחר שעה של דיון עצרת את הדיון, בהתייעצות כמובן עם האנשים שאתה צריך להתייעץ איתם.

עשית נכון, ואני מתנצל ברמה האישית אם פגעתי בך, לא התכוונתי לכך, אבל אני רוצה שתבין דבר אחד: אתה שליח ואנחנו שליחים.

יש כללי משחק, ואי-אפשר בכללי משחק לבוא להגיד: אבל גם אתם כשהייתם פעם הייתם ככה, ואתם כשהייתם פעם – זה כמו ילד שאומרים לו, אז הוא אומר: אבל למה הוא עשה?

זה גם הנושא שלנו עכשיו.

אז קודם כול, בועז, ברמה האישית, שאפו על ההחלטה.

זו החלטה נכונה, וטוב מאוד שלא הגענו איתה לבית משפט.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אשר, אנחנו כבר מודים להם על דברים טריוויאליים.

אפרופו זה – – –

איתן גינזבורג: למה אתה מאפשר לו לקרוא לך "חבר הכנסת אשר"?

אופיר כץ: יעקב, אל – – –

כי הוא לא היה איתי בוועדה שנה.

איתן גינזבורג: אה.

איתן גינזבורג: הבנתי, הבנתי.

אתה היית איתי שנה וחצי בוועדה, קראת לי "יעקב".

איתן גינזבורג: לחלוטין.

אופיר כץ: – – –

פתאום הוא התחיל לקרוא לי, אתה שומע, סגלוביץ', הוא התחיל לקרוא לי "מר אשר".

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: "חבר הכנסת אשר".

"חבר הכנסת אשר", הוא עוד עושה את זה עם המלרע ועם המלעיל.

אמרתי לו: הלו, מה קרה?

אווירת הלחץ של הקואליציה הלחוצה הזאת.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לו – – –

רגע.

דוד אמסלם: הייתי יושב-ראש ועדת הפנים שלוש שנים, אולי הוצאתי חמישה אנשים במשך שלוש שנים.

דוד אמסלם: מה שהוצאתם אתם בשבוע זה מה שלא עשינו בארבע שנים.

לא, הוא לא הוציא.

הוא לא הוציא.

אבל אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש – – –

דוד אמסלם: טופורובסקי, מה שאתה עושה – – –

דודי.

דודי.

דוד אמסלם: אתם שולחים – תצא, תצא, תצא.

לא, לא, הוא הפסיק.

זהו זה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר, רק שנייה.

איתן גינזבורג: את הזמן הפסקתי לך.

איתן גינזבורג: כשהפרעתי לך, הפסקתי לך – –

תעצור את זה עוד קצת.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: – – אבל עכשיו אני ממשיך.

איתן גינזבורג: אנחנו ממשיכים, בבקשה.

דודי, דודי יקירי.

איתן גינזבורג: אתנחתה קומית, ואנחנו המשכנו.

ביטן, באת להפריע לי גם פה?

דוד ביטן: – – – אותך עשר פעמים היום.

הרב דרעי, בועז, תקשיבו אליי.

תעזור לי, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני, אני המשכתי.

איתן גינזבורג: אמרתי לך.

תן לי דקה אחת.

דודי, אתה מפריע לי, אני לא מפריע לך בנאומים.

במה דברים אמורים?

איתן גינזבורג: הינה, הוספתי לך עוד 30 שניות.

הצעת החוק שעומדת כאן היא בעצם אותו דבר.

באים ואומרים – ישבו פה אנשים, דיברו על מיקי זוהר, דיברו על נתניהו, דיברו על זה, לא ישרים, לא הגונים, לא כלום, ועכשיו הם באים עם אותו חוק, מנופח פי שניים בכל פרופורציה, ועל מה הם נתלים?

ככה גם נתניהו עשה, ככה גם מיקי זוהר עשה.

דוד אמסלם: בגלל גנץ עשינו את זה, בגללכם.

זה פשוט דבר של רוממות – – –

דוד אמסלם: אתם לקחתם את כל העובדים הזרים – – –

תן לי לסיים.

רוממות הדמוקרטיה – – –

איתן גינזבורג: אני חושב שגם ש"ס וגם יהדות התורה לא טמנו ידן בצלחת.

קריאה: אחד.

איתן גינזבורג: ממש לא.

קריאה: שניים.

איתן גינזבורג: ממש לא.

מיכאל מלכיאלי: לא בכזאת כמות.

איתן גינזבורג: ממש לא.

מיכאל מלכיאלי: לא בכזאת כמות מסחרית.

משפט סיום, אדוני היושב-ראש: רוממות הדמוקרטיה בלשונם וחרב פיפיות בידם.

זה בדיוק העניין, ולזה קוראים צביעות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר, זהו שמו, כך הוא נולד וכך אקרא לו.

איתן גינזבורג: אשר, במלרע.

איתן גינזבורג: יש יבגני סובה, במלרע, ויעקב אשר.

דוד אמסלם: איתן, הוא נולד בלי שם.

דוד אמסלם: אחרי שמונה ימים קראו לו יעקב.

איתן גינזבורג: צודק.

איתן גינזבורג: האמת שלא הייתי בלידה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ובראשם הרב יעקב אשר, שמאוד מקפיד שכאשר הוא מדבר אף אחד לא יפצה פה.

מאיר פרוש: בבקשה.

אני מבקש לתת לו – – –

מאיר פרוש: אני מבקש לא לעזור לי.

איתן גינזבורג: על חשבונך, מה שנקרא.

דוד ביטן: רגע, באיזה סעיף אנחנו פה?

מאיר פרוש: חוק-יסוד: הכנסת.

מאיר פרוש: לא הפסדנו אף נאום פה.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כך: הפעם אני מבקש להגן על כבודו של יושב-ראש הישיבה הזאת.

מאיר פרוש: הוא חבר בכחול לבן.

קריאה: לשעבר.

איתן גינזבורג: לא לשעבר.

איתן גינזבורג: תמיד כחול לבן.

מאיר פרוש: היום גם.

מאיר פרוש: אני מבקש ממך, תן כבוד.

מאיר פרוש: כמה שפכו את דמו של גנץ, מנהיג כחול לבן, כמה?

מאיר פרוש: כמה שפכו את דמו של היושב-ראש?

מאיר פרוש: מה לא עשו לו, הקבוצה הזאת של יש עתיד.

קריאה: תגיע לעוקץ, הרב פרוש.

מאיר פרוש: ולמה עשו את הממשלה החליפית הזאת?

מאיר פרוש: למה עשו את כל המושג הזה, הנורבגי?

מאיר פרוש: כדי שיוכלו לעבוד.

מאיר פרוש: ומה לא עשו בשביל גנץ ופגעו בו, ושוב פגעו בו, ושוב פגעו בו.

מאיר פרוש: ומי פגע בו?

מאיר פרוש: יאיר לפיד, החליפי שלנו.

מאיר פרוש: מה הוא עושה עכשיו?

מאיר פרוש: אני אומר – אנחנו מגינים על כבודך – מה הוא עושה עכשיו?

מאיר פרוש: כשאנחנו עשינו שמתוך שבעה חברי כנסת אפשר ששלושה יהיו סגני שרים או שרים ויתפטרו מהכנסת, זה היה נראה מנופח.

מאיר פרוש: צרחו: ג'ובים, מה הם לא עושים אלה, החרדים האלה?

מאיר פרוש: גנבו, ופגעו בבני גנץ.

מאיר פרוש: עכשיו, אם יש סיעה של שישה – ארבעה מהם יכולים ללכת להיות סגני שרים ולהתפטר מהכנסת.

איתן גינזבורג: שלושה.

מאיר פרוש: ארבעה.

איתן גינזבורג: שלושה.

מאיר פרוש: משישה?

קריאה: אבל מתשעה, כמה?

איתן גינזבורג: הוסיפו אחד לכל נוסחה.

איתן גינזבורג: אם אתה רוצה באמת לדעת – על כל מה שהיה מותר, תוסיף אחד.

מאיר פרוש: אבל – – –

איתן גינזבורג: הסברתי מה החוק.

איתן גינזבורג: אדוני חבר הכנסת – דבר ראשון, אני אעצור את השעון.

איתן גינזבורג: רק כדי שלא יגידו "מכפילים" – על כל מכסה הוסיפו אחד.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: לא, אבל אם יש ארבעה, אם יש ארבעה – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אנחנו ממשיכים.

איתן גינזבורג: נמשיך?

מאיר פרוש: כתוב בחוק "כך שבסיעה שבה ישנם ארבעה עד שישה חברי כנסת, יוכלו להפסיק חברותם שלושה חברי כנסת".

מאיר פרוש: יש סיעה של ארבעה – שלושה מהם יכולים להתפזר.

מאיר פרוש: איפה נשמע דבר כזה?

מאיר פרוש: למה אתם שותקים?

מאיר פרוש: אתם בקואליציה אחת, אבל לפחות תדברו אל יאיר לפיד, תראו את הפרצוף שלו האמיתי, מיהו, מהו.

מאיר פרוש: הוא הולך להיות ראש ממשלה, ועכשיו מחזיק את כל הרכבים, עם לשכה מפוארת.

מאיר פרוש: בשביל מה?

דוד אמסלם: – – – שיירה.

דוד אמסלם: בנט לקח לגנץ את השיירה.

מאיר פרוש: איך אתם שותקים?

מאיר פרוש: אם אתם שותקים, אני מבקש את רשות הדיבור להגן עליכם, להגן עליכם מפני אותו אדם שהתנהג כמו בריון, שמתנהג היום כמו בריון, מתנהג כמו בעל הבית של המדינה ושודד את כל הקופה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב בן צור יעלה ויבוא.

דוד אמסלם: איתן, אני רק רוצה לתקן אותך: בליכוד היו לנו 35 מנדטים; לא שמנו נורבגי אחד, אחד.

איתן גינזבורג: וגם זה כעונש.

איתן גינזבורג: אני יודע, וגם זה כעונש.

דוד אמסלם: – – – אחד.

איתן גינזבורג: הסברתי.

איתן גינזבורג: וגם זה כעונש.

דוד אמסלם: לכן, מה שנקרא, תסתכל על המספרים – – –

איתן גינזבורג: אותי לא צריך לשכנע ביחס לחוק.

איתן גינזבורג: גם מיקי זוהר וגם אני היינו חתומים עליו.

דוד אמסלם: אז למה הצבעת בעד החוק?

איתן גינזבורג: מה זאת אומרת, העברנו את החוק הנורבגי בכנסת הקודמת ותמכנו בו.

דוד אמסלם: – – – 30 חבר'ה למה הכנסתם.

דוד אמסלם: 30.

דוד אמסלם: גדעון סער קיבל ארבעה שרים על שישה.

דוד אמסלם: חמישה תיקים, שלושה נורבגים – – –

איתן גינזבורג: רגע, עכשיו התור של יואב בן צור.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, אני מאפס לך ותתחיל לדבר.

קריאות: – – –

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הגעתי היום לוועדה המסדרת, שהתכנסה בזמן לא זמן, ואני כמעט לא זוכר התכנסות כזאת באמצע הישיבה ובאמצע ההצבעות שהיו, ושנים רבות, שנים שאני נמצא בכנסת, זמנים רבים בוועדת הכנסת.

יואב בן צור: חיכיתי בקוצר רוח שייתנו לי רשות דיבור.

יואב בן צור: ואז יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת בועז טופורובסקי עשה תרגיל והתחיל לשאול את חבר הכנסת גפני, שבאמת הוא מכבד אותו וכנראה שהוא באמת עשה חשבון, לדעתו – שאל אותו: מה דעתך?

יואב בן צור: הייתי כפסע מלדבר, ואז ברגע אחד הוא החליט שהוא סוגר את הדיון.

יואב בן צור: אבל הוא קיבל הוראה מהמורה המתוקתקת.

יואב בן צור: הוא קיבל הוראה ממנה, או בהתייעצות איתה, תוך כדי כך שהם מקבלים הוראות ממנהל בית הספר מלמעלה, שבעצם אולי לא כדאי עכשיו להמשיך לדבר על חוק הדיינים וצריך להפסיק.

קריאות: – – –

יואב בן צור: רבותיי.

משה אבוטבול: כן, גם אני נרשמתי ולא קיבלתי.

משה אבוטבול: מה זה שווה ?

יואב בן צור: רבותיי, הוא הבטיח לי שבפעם הבאה שאני אגיע, אם אני אגיע, הוא ייתן לי לדבר.

יואב בן צור: אין לי ספק – בועז, התנהלת בהתנהלות יוצאת מן הכלל.

יואב בן צור: אתה באמת בחור נעים הליכות, אבל הפעם היית מתאפק עוד קצת; היו שני דוברים, עוד דובר אחד ואחר כך הייתי מדבר, ואז היית סוגר.

יואב בן צור: למה ככה?

יואב בן צור: כתוב: לא תחסום שור בדישו.

בועז טופורובסקי: – – –

יואב בן צור: אבל זה קרה ככה, וחבל.

יואב בן צור: חשבתי שאנחנו דווקא בסדר, שנינו.

בועז טופורובסקי: – – –

יואב בן צור: לא, לא.

יואב בן צור: זה ממש לא בסדר.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, בועז, תכנס את הישיבה עכשיו, כשהוא מדבר, ותסגור אותה.

יואב בן צור: אבל רבותיי, הסיפור – – –

קריאה: צריך נסיבות מיוחדות, בועז.

יואב בן צור: הסיפור המרכזי הוא האטימות של הממשלה הזאת, האטימות של ראשיה, שבהינף יד, כמעט ללא חשבון, ממנים מינויים על ימין ועל שמאל – מנכ"לים, חברי כנסת נוספים שיעשו להם את העבודה – –

אופיר כץ: מנכ"ל חליפי.

יואב בן צור: – – מנכ"ל חליפי.

יואב בן צור: באמת, משהו שאם היו עושים כעשירית מהדברים האלה בממשלה הקודמת, כבר התנועה לאיכות השלטון ומבקר המדינה וכל הגופים האחרים היו מתנפלים ברגע אחד – –

איתן גינזבורג: נא לסיים.

יואב בן צור: – – על מי שעושה את הדברים הללו.

יואב בן צור: וכאן הכול עובר בשקט, הכול עובר בשלווה.

יואב בן צור: תאמינו לי – באמת, אני לא יודע איך יכול להיות דבר כזה – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב בן צור: – – אבל באמת, כאן אנחנו רואים כמה התקשורת מגויסת לאותן מטרות.

יואב בן צור: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לפנות ליושבת-ראש הוועדה המסדרת חברת הכנסת עידית סילמן, יושבת-ראש הקואליציה גם.

קריאה: – – –

שלמה קרעי: על זה בדיוק אני רוצה לדבר – סילמן והצבועים, הרב דרעי.

אריה מכלוף דרעי: בכבוד – – –

שלמה קרעי: בכבוד גדול.

שלמה קרעי: אני חושב, גברתי יושבת-ראש הקואליציה, שהמעשים שלך בימים האחרונים הם בושה.

שלמה קרעי: פשוט בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו: היא לא יודעת איך מתנהגים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אין לה איזה מודל.

דוד אמסלם: היא באה והיא חושבת שכל מי שמדבר, צריך לזרוק אותו.

דוד אמסלם: היא לא יודעת באמת איך הכנסת התנהלה – –

שלמה קרעי: דודי, בשביל זה אתה כאן, תעביר – לא רק לה, יש פה הרבה חברי קואליציה חדשים.

דוד אמסלם: – – סילמן והלהקה.

שלמה קרעי: חברת הכנסת סילמן, את זאת שבגדת בכל הערכים שלך.

שלמה קרעי: את זאת שבגדת בכל המצביעים שלך ועכשיו כל הבכי והנהי הזה לתקשורת על כך שאנחנו נלחמים מול ההונאה הגדולה שעשיתם?

שלמה קרעי: להאשים אותנו במיזוגניות רק כי את זו שמכהנת בראשות הוועדה המסדרת ומעבירה את החוקים הארדואניים המחוצפים שלכם?

שלמה קרעי: אנחנו אלה שגנבנו מאות אלפי קולות והשתמשנו בהם להשיג שררה וחבילת פינוקים?

שלמה קרעי: אנחנו אלה שירקנו בפרצופם של 200,000 איש ואמרנו להם: אל תדאגו, הכול טוב, זה רק גשם?

שלמה קרעי: הרי זו את – – –

אוריאל בוסו: – – – בהוראת הרב אביב גפן הלך לבחור את הרב הרפורמי בוועדת החוקה.

שלמה קרעי: כן, זאת הסתייגות שהעלינו, שתעלה ביום רביעי כנראה, אתה תשמע עליה.

שלמה קרעי: הרי את וחברייך, אתם אלה שבניגוד לכל מה שהאמנתם בו התיישבתם על הכיסא ובלי להתבייש ובלי למצמץ והתחלתם לרדות בשותפים לדרך שלכם משכבר הימים.

שלמה קרעי: אתה אלה שצריכים להתבייש.

שלמה קרעי: כל ההתקרבנות הזאת יפה מאוד – כמה קל לקבל ליטוף תקשורתי צבוע כאילו זה משהו אישי אלייך, כאישה.

שלמה קרעי: אבל לא, זה אלייך כגנבת קולות, כמו יושב-ראש המפלגה שלך.

שלמה קרעי: אתם עושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: והצביעות – הצביעות, אדוני היושב-ראש, חוגגת מכל אולפן תקשורת.

שלמה קרעי: אנחנו שומעים בימים האחרונים את מקהלת הצבועים באולפני התעמולה ששכחו שאנחנו באופוזיציה.

שלמה קרעי: כן, עם קואליציה כל כך כושלת קשה להבין איך אנחנו אופוזיציה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

שלמה קרעי: אז מקהלת הצבועים, עקבתם קצת אחרי מה שפורסם בשבוע האחרון?

שלמה קרעי: שר המשפטים מינה את אותו אחד שמדבר באופן נבזה, באופן בזוי, לנשים – –

איתן גינזבורג: תודה.

שלמה קרעי: – – והוא הולך להיות פרקליט המדינה?

שלמה קרעי: במקום להיות מבקרי השלטון, מבקרי הקואליציה, עברתם להיות מבקרי האופוזיציה.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לסיים במשפט אחד, אדוני היושב-ראש:

שלמה קרעי: אנחנו סיימנו עם המשחק הזה של האשמות.

שלמה קרעי: אנחנו מזמן מחוץ למוסר הכפול שלכם.

שלמה קרעי: אנחנו ניאבק בכם, בכל סממן של הממשלה שלכם.

שלמה קרעי: ולא משנה איך תנסו לצייר אותנו, אנחנו כאן כדי להיאבק וכדי להעביר את הממשלה הרעה הזאת מהר מאוד.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

אופיר כץ: אני רשום אצלך?

איתן גינזבורג: יש פה יחסים מיוחדים בין סגני יושב-ראש הכנסת.

אופיר כץ: לא, אין לי בעיה – – – רק אם אני רשום אצלך.

יעקב מרגי: פשוט אנחנו היינו ברשימה קודם בגלל הדיון.

אופיר כץ: גם אני הייתי – – –

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, אתה יודע, אני אומר בקצרה – במדרשי חורבן מסופר על כמה תנאים שהיו שהלכו להר הצופים, ורבי עקיבא היה איתם.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בתמצית.

יעקב מרגי: כולם ראו ששועל יוצא מקודש הקודשים והיו בוכים.

יעקב מרגי: הסתכלו על רבי עקיבא, היה צוחק.

יעקב מרגי: אמרו לו: מפני מה אתה מצחק, למה אתה צוחק?

יעקב מרגי: אמר להם: ואתם, למה אתם בוכים?

יעקב מרגי: אומרים: שועלים ילכו בו?

יעקב מרגי: ככה?

יעקב מרגי: אז הוא אמר להם: זו הסיבה שאני צוחק, כי אם החצי הראשון של הנבואה התקיים, אני שמח שגם החצי השני התקיים, כי החצי השני – לא, אני לא משווה – –

אלעזר שטרן: לא, אנחנו בחצי השני – – –

יעקב מרגי: – – החצי השני מדבר על גאולה, בסדר?

יעקב מרגי: למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: לא, אנחנו בחצי השני עכשיו.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו – אני לא אוהב לגלוש מהזמנים שנותנים לי.

יעקב מרגי: חוק הדיינים – בואו תקשיבו: הרי מה אתם רוצים לעשות?

יעקב מרגי: רוצים לחוקק חוק, לשנות, שהממשלה לא תמנה נשים ואז לדחוק את הכנסת, שבכנסת יהיו חייבים למנות רק נשים.

יעקב מרגי: מדירים פה כל גבר, ובמיוחד כולנו יודעים למה זה, כדי להדיר את החרדים, אבל בואו נאמר שכל גבר זכותו להתמודד.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: אני כמו רבי עקיבא – סליחה שאני – אני צוחק.

יעקב מרגי: אתם יודעים למה?

יעקב מרגי: החוק הזה ישמש אותנו כהוגן, אבל אנחנו גם נסיק מסקנות.

יעקב מרגי: אלעזר, אני אספר לך: כשהציונות הדתית הייתה באופוזיציה, בהתמדה שמרנו על כבודם והיה מנהג לחלק שליש-שליש-שליש.

יעקב מרגי: לא הייתה חזירות.

יעקב מרגי: שליש חרדים אשכנזים, שליש ציונות דתית, שליש ספרדים.

אלעזר שטרן: – – –

יעקב מרגי: הכול נמחק.

יעקב מרגי: אין נוהג, אין מנהג.

יעקב מרגי: שליש-שליש-שליש – היה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני צוחק.

יעקב מרגי: אתם יודעים למה אני צוחק?

יעקב מרגי: החוק הזה שאתם תחוקקו – – –

אלעזר שטרן: לא, אתה טועה.

אריה מכלוף דרעי: היה, סמוך עליי.

אריה מכלוף דרעי: חבל על הזמן.

יעקב מרגי: היה שליש-שליש-שליש, בהתמדה, גם כשהציונות הדתית הייתה באופוזיציה.

יעקב מרגי: תשאל את אילת שקד.

יעקב מרגי: את אילת שקד תשאל.

אלעזר שטרן: אני זוכר – – –

יעקב מרגי: היה שליש-שליש-שליש.

אלעזר שטרן: שמעתי את סמוטריץ' צועק על זה.

אוריאל בוסו: רגע, רגע.

אוריאל בוסו: השר הכריז שמעכשיו במועצות הדתיות יהיה ייצוג נשי.

אוריאל בוסו: זו כבר החלטה מלפני שנתיים, הוא לא חידש כלום.

יעקב מרגי: בסדר, אני לא רוצה לערב – כרגע הדיינים.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, תקשיבו: אני צוחק, אתם יודעים למה?

יעקב מרגי: אנחנו לא היינו מעיזים לחוקק את החוק הזה.

יעקב מרגי: ישתבח שמו, אתם תחוקקו אותו, וזה ישמש אותנו, ואז לא יהיה שליש-שליש-שליש, ואנחנו נדע.

יעקב מרגי: כנראה אתם לימדתם אותנו לעשות את זה באגרסיביות, לשלוט כמו שצריך ולתקן דברים בקצב מהיר, זריז, חזירי – –

דוד אמסלם: ודורסני.

יעקב מרגי: – – ודורסני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

איתן גינזבורג: יעלה ויבוא חבר הכנסת אופיר כץ.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: גם אני רוצה לדבר על הפסטיבל של עידית סילמן, ולדבר מהצד שלנו, מה אנחנו עוברים בוועדה.

אופיר כץ: הכרנו כבר את השיטות של דיקטטורה של קואליציית צפון קוריאה: הקפאת חקיקה, צמצום החברות שלנו בוועדות, לא לתת לנו יושב-ראש.

אופיר כץ: הוצאתנו מדיונים בסיטונות.

אופיר כץ: כמה שהוציאו אותי ביומיים האחרונים לא הוציאו אותי שנתיים ומשהו.

אופיר כץ: וכמובן, סתימת פיות.

אופיר כץ: אני הייתי בבוקר בוועדה, ב-08:30, כמו שנקבע הדיון, יחד עם חבריי מהאופוזיציה.

אופיר כץ: התייצבנו כמו שאמרו, ב-08:30, בזמן שבוועדה היו אולי שניים או שלושה חברים מהקואליציה.

אופיר כץ: כן, אני גר קרוב, באתי מעפולה.

אופיר כץ: זה היה ברור מה מנסים לעשות.

אופיר כץ: על סדר-היום היה חוק האזרחות.

אופיר כץ: כמובן שראיתם את המבוכה, ואז החוק הזה ירד מסדר-היום.

אופיר כץ: בהתחלה דחיתם, אחרי זה הורדתם אותו.

אופיר כץ: עוד תרגיל שלא צלח לכם, וככה אתם מעקמים את הכול.

אופיר כץ: זה פשוט מביש, הזלזול והפלסטלינה שנעשתה שם מהוועדה.

אופיר כץ: וזה בכל דבר.

אופיר כץ: היום גם נחשפנו לדברים חדשים בוועדת הכנסת.

אופיר כץ: יושבת-ראש הוועדה פתאום קבעה באחד הסעיפים: הדיון הזה ייערך 40 דקות.

אופיר כץ: זה משהו חדש, כולם הסתכלו, אף אחד לא הבין מה היא רוצה.

אופיר כץ: לא יודע מי הנחית לה את זה מלמעלה, אבל היא החליטה שלא משנה כמה דוברים יהיו, הדיון יהיה 40 דקות.

אופיר כץ: אפילו היועצת המשפטית של הוועדה התפלאה מה זה הדבר החדש הזה, ואז היא כמובן ירדה מזה וחזרה בה.

אופיר כץ: אחרי זה הם ראו שאחרי הסעיף הראשון, שלקח להם יותר מדי זמן – – –

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע ששיעור בכיתה זה 40 דקות, 45 דקות?

אופיר כץ: כן, יש חפיפה בין מה שהיא עשתה – כן.

דוד אמסלם: מורה.

אופיר כץ: אחרי זה היא ראתה שהסעיף הראשון לוקח יותר מדי זמן.

אופיר כץ: מה היא עשתה, דודי?

אופיר כץ: יש 12 סעיפים, כל סעיף לא קשור, אין קשר אחד לשני – דיינים, נורבגי, חל"ת.

אופיר כץ: מה היא רצתה?

אופיר כץ: שעל כל הסעיפים האלה נעשה דיון משולב.

אופיר כץ: דיון אחד ואחרי זה מצביעים.

אופיר כץ: כאילו כל אחד מדבר שתיים-שלוש דקות על 12 סעיפים.

אורלי לוי אבקסיס: הח"כים החדשים לא קיבלו הכשרה לפני שהם קיבלו את התפקידים?

אופיר כץ: היא לא מקבלת הכשרה.

אופיר כץ: זה הנחתות מלמעלה.

מאי גולן: היא מנוהלת.

אופיר כץ: גם לא פייר מה שהם עושים לה, נותנים לה הנחתות כשהם בכלל לא היו בכנסת.

מאי גולן: תגיד את האמת, יש מי שמושך להם בחוטים.

מאי גולן: זה הכול.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: אז גם מהדבר הזה שהיא ניסתה, הדבר המוזר הזה, לעשות דיון משולב – – –

דוד אמסלם: אתה יודע, זה בעצם השיטות הבולשביקיות.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: גם זה – – –

דוד אמסלם: הדיקטטורה של הפרולטריון – –

אופיר כץ: גם מזה היא ירדה.

דוד אמסלם: – – שאלקין מלמד אותם.

אופיר כץ: הוא מנחית.

דוד אמסלם: לא, הוא מביא את זה.

דוד אמסלם: אתה יודע, זה השלטון הקומוניסטי.

אופיר כץ: יש לי עוד, אבל הפריעו לי, תן לי עוד חצי דקה.

אופיר כץ: לא, אני מדלג, אני מדלג.

איתן גינזבורג: אתה מנהל איתם שיח, אל תצפה שתקבל עוד זמן.

איתן גינזבורג: אז בוא, משפט אחרון.

אופיר כץ: משפט לסיום, בסדר.

אופיר כץ: הדבר האחרון – – –

דוד אמסלם: איתן, אני מציע שתשדרגו את זה לכנסת, תצביעו – – –

איתן גינזבורג: אני לא – – –

דוד אמסלם: אין בעיה.

אופיר כץ: מה, אתה צריך לשמור על הזכות שלי.

דוד אמסלם: אתה יכול לקרוא אותי לסדר, זה לא קשור.

איתן גינזבורג: בוא, משפט אחרון.

איתן גינזבורג: בוא תאפשר לחבר הכנסת כץ לסיים.

דוד אמסלם: גם פה תשדרגו לכנסת – – –

איתן גינזבורג: דרך אגב – תן לו לסיים.

איתן גינזבורג: תן לו לסיים.

דוד אמסלם: תצביעו ביום שני על 40 חוקים.

איתן גינזבורג: תן לו לסיים.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה, חבר הכנסת כץ, משפט לסיום.

אופיר כץ: ולסיום, הדבר החמור שעשיתם הוא שאתם קובעים את הוועדה, את הוועדה המסדרת, בזמן שפה יש הצבעות.

אופיר כץ: אני נרשמתי פה לדבר על תיקון חשוב לחוק-יסוד, אני רוצה להביע את עמדתי כאופוזיציה פה – –

איתן גינזבורג: הינה, הבעת.

אופיר כץ: – – ואתם לקחתם לי את הזכות הפרלמנטרית שלי בגלל שהייתי צריך לשבת בוועדה המסדרת.

אבל איתן החזיר לך את זה.

אופיר כץ: אני גם חבר פה וגם לי יש את הזכות לעמוד ולדבר פה, ואתם לקחתם לי את הזכות הזאת.

איתן גינזבורג: אפילו לא הגענו לתורו, והוא קיבל אותו בדין ולא בטובה.

אופיר כץ: לא, קודם הייתי בוועדה המסדרת והתור שלי פה עבר.

איתן גינזבורג: אז הינה, עכשיו קיבלת כדין.

אופיר כץ: כן, העוזרת שלי אמרה לי שהתור שלי עבר בחוק הקודם.

איתן גינזבורג: בסדר.

אופיר כץ: ירדנה, בחוק הקודם אני לא הייתי פה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני רוצה להגיד לך, כשעשיתי את הדיון בוועדת הפנים על ההזנה בכפייה, עשיתי את זה יומיים רצופים, מ-08:00 עד 20:00.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כדי שהאופוזיציה תדבר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אף אחד לא אמר שאין מה ללמוד ממך.

איתן גינזבורג: יש מה ללמוד ממך.

דוד אמסלם: לא, אתם לא מבינים מה אתם עושים פה.

דוד אמסלם: פשוט נתתם למישהי שלא יודעת כלום.

איתן גינזבורג: עכשיו ניתן ליושב-ראש הכנסת לשעבר.

איתן גינזבורג: בוא נכבד אותו.

דוד אמסלם: היא לא מבינה שזה כנסת.

דוד אמסלם: היא לא מבינה – – –

איתן גינזבורג: בוא נכבד אותו.

איתן גינזבורג: אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

דוד אמסלם: משהו פשוט הזוי.

דוד אמסלם: מטורף.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לומר כאן כמה דברים דווקא בנושא החוק הנורבגי.

יריב לוין: אנחנו מדברים על החוק הנורבגי, כפי שקוראים לו, אבל האמת היא שזה לא חוק נורבגי, זה חוק ישראלי, כי יש בו את כל מרכיבי הישראליות הפחות-טובים, בעיקר החאפ-לאפ.

יריב לוין: זה חוק חאפ-לאפ, שהמטרה שלו בסופו של דבר היא למלא את הכנסת כי נגמרו האנשים.

יריב לוין: אז אפשר לקרוא לו: החוק כי נגמרו האנשים.

קריאות: סגלוביץ'.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: אני רוצה לברך את סגן השר – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: לא צריך להמשיך.

יריב לוין: אני רוצה לברך את סגן השר סגלוביץ' לרגל תפקידו, ואני מוכרח לומר לך, סגן השר סגלוביץ', שיש בינינו חילוקי דעות עמוקים אבל אף פעם לא יכולתי לומר שאתה לא אדם עקבי; שאתה לא אדם שבאמת מאמין במה שהוא עושה; שאתה לא אדם, שלפחות כפי שאתה רואה את עצמך, באמת פועל על פי איזשהו סולם ערכים, שמכוחו גם הרגשת שיש לך סמכות וזכות מוסרית להיות בתפקידים ששירת בהם במשטרת ישראל, ולגזור בתפקידים האלה גורלות של אנשים.

יריב לוין: אז עכשיו אני שואל אותך שאלה מאוד פשוטה: האם אתה יודע לתת איזשהו הסבר, קודם כול לעצמך, איך אחרי הדברים האלה שאמרת אתה תומך בחוק הנורבגי עכשיו, כאשר הולכים ומרחיבים אותו ללא גבול בעלויות אדירות?

יריב לוין: אתה יודע להסביר את זה לעצמך?

יריב לוין: אתה עושה את זה, בגלל מה, כי מה שאמרת פה, לא האמנת בו לרגע?

יריב לוין: או בגלל שכשאתה עכשיו יושב על כיסא, בשביל הכיסא הזה אתה מוכן לשלם כל מחיר, כולל ביושרה שלך ובשם ובמוניטין, שעבדת עליהם כל השנים?

יריב לוין: אני רוצה לשאול אותך עוד שאלה: האם כשהחוק הזה יעבור אתה גם תשתמש בו ותתפטר מהכנסת?

יריב לוין: האם גם את זה תעשה?

יריב לוין: מילא, אתה מוכרח, יש משמעת קואליציונית, יהיה לך איזה הסבר.

יריב לוין: אבל לפחות תבוא ותתחייב, תבוא ותאמר: אני – איך אומרים, נאלצתי להשלים עם דבר שקשה לי לחיות איתו, אבל אני, לפחות במה שקשור בי, לא אתפטר מהכנסת, אני אשמור על מקומי; אני לא אאפשר שגם על המקום שלי ייכנס, איך אומרים – כי נגמרו האנשים – בהליך חאפ-לאפ וכו'.

יריב לוין: אני אומר לך, חבר הכנסת סגלוביץ': להיות באופוזיציה ולדבר זה לא חוכמה.

יריב לוין: חוכמה אמיתית היא כאשר אתה יושב במקום שבו צריך לקבל את ההחלטות קודם כול לגביך ברמה האישית, ולהוכיח שאתה באמת מה שהתיימרת להיות ומה שטענת להיות כל השנים.

איתן גינזבורג: תודה.

יריב לוין: אנחנו מסתכלים עליך, הציבור שבחר בך מסתכל עליך.

יריב לוין: אני מקווה שתעמוד במבחן הזה.

יריב לוין: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת לוין.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני לא הולך לשבח את סיעת ימינה – אדוני היושב-ראש, אני צריך את ההקשבה שלך.

משה גפני: אני לא הולך לשבח את סיעת ימינה.

איתן גינזבורג: אני מתנצל, פשוט שמעתי פה מישהו שצופה במשחק כדורגל, אני שומע את זה עד לכאן.

איתן גינזבורג: אז ביקשתי שיבדקו מי צופה פה במשחק כדורגל.

איתן גינזבורג: בבקשה, עכשיו מתחיל הזמן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא הולך לשבח את סיעת ימינה.

משה גפני: כן יש דברים שבהם אנחנו מאוד מכבדים אתכם והכול, אבל – – –

איתן גינזבורג: אני לא בימינה, אדוני.

משה גפני: אתה כחול לבן – יא אללה, כבר השעה מאוחרת.

איתן גינזבורג: חשבתי שכבר עשו לי טיפול המרה.

משה גפני: לא, לא, לא, עד כדי כך לא רציתי שתידרדר.

משה גפני: להידרדר לימינה?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני מדבר על כחול לבן.

משה גפני: אני אגיד לך על מה.

משה גפני: יש דברים שאנחנו מדברים עליהם, והכול בסדר.

משה גפני: אני רותח מזעם על התמימות שלכם, רותח מזעם.

משה גפני: הייתי מדבר על איך חילקו פה את השלל בנט, גדעון סער, יאיר לפיד, ואתם – – –

ליברמן.

משה גפני: וליברמן.

משה גפני: ואתם יושבים בצד, מסתפקים במה שאתם מקבלים וכו' וכו'.

משה גפני: קודם מישהו פה דיבר על העניין הזה שתקפו אתכם וקרעו אתכם לגזרים על ראש הממשלה החלופי וכל מה שנלווה לעניין – ושקט, ואתם לא מדברים היום מילה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז לא חשוב, נדבר עוד פעם על העניין הזה.

משה גפני: אני במקומכם לא הייתי שותק.

משה גפני: התמימות הזאת, לקבל כל דבר כמות שהוא, אני לא מקבל את זה.

משה גפני: אבל אני זוכר כל הזמן – וזה הרגיז אותי מאוד: אתם אמרתם שצריך לשמור על חופש ההפגנה.

משה גפני: כל הזמן שמעתי את בני גנץ ושמעתי אתכם מדברים בעניין הזה: צריך במשטר דמוקרטי לשמור את חופש ההפגנה.

משה גפני: היינו בעיצומה של מחלת קורונה, כולנו פחדנו, לא ידענו לאן זה מתפתח, לא ידענו מה הולך לקרות.

משה גפני: והיו דברים אצלנו – אני למשל במשך כל שנת הקורונה לא התפללתי בבית כנסת סגור אלא התפללתי בבית הכנסת בשדה, בחצר, זה הנושא של הקורונה.

משה גפני: ואתם עמדתם על זה שצריך את זכות ההפגנה, לאפשר לאנשים להפגין.

משה גפני: בסדר, אידיאולוגיה.

משה גפני: פתאום באים אליכם היום, ואתם שוב שותקים, ואומרים: יש זכות הפגנה, זה בסדר, אבל צריך לשמור על השכנים ברעננה ולכן לא ניתן זכות הפגנה כל השבוע, כמו שעשיתם בבלפור.

משה גפני: המשטרה אומרת את זה.

איתן גינזבורג: אה, חשבתי שכחול לבן אומרים את זה.

משה גפני: מה?

איתן גינזבורג: לא כחול לבן – אה, הבנתי.

משה גפני: לא, אתם רק יושבים מהצד ושותקים, שומרים על כבודו של ראש הממשלה שלכם, זה שגנב את הממשלה, גנב את הבוחרים, את הכול.

משה גפני: אז אי-אפשר לעשות הפגנה כל השבוע, אלא רק פעמיים בשבוע, רק עד שעה מסוימת ורק עד מספר מוגבל.

משה גפני: אומר ראש עיריית רעננה: כל הכבוד.

משה גפני: בירושלים זה לא היה, ואתם אמרתם שצריך לשמור על זכות ההפגנה.

משה גפני: שמישהו יסביר לי, במשטר הדמוקרטי שאנחנו חיים בו היום, לכאורה, במקום שבו אומרים שזכות ההפגנה היא אחד מיסודות הדמוקרטיה, איך זה משתנה מירושלים לרעננה?

משה גפני: איך זה משתנה מנתניהו לבנט?

משה גפני: איך?

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: איך אתם שותקים על הדבר הזה?

משה גפני: אתם הבנתם, ואני הבנתי שאתם אנשים אידיאולוגיים: צריך שתהיה זכות הפגנה, ולא לעצור את זה, ושהמשטרה לא תתערב, וצריך לעשות את זה אפילו בזמן קורונה.

משה גפני: למה אתם שותקים היום?

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: למה אתם אומרים שאי-אפשר להפגין?

משה גפני: למה?

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: בגלל שזה בנט, ואתם השתעבדתם אליו?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה גפני: על לא דבר.

איתן גינזבורג: האמת שלגבי רעננה, אדוני, אני פשוט בניגוד עניינים, אז – – –

משה גפני: לא – – –

איתן גינזבורג: לא, אני צוחק.

איתן גינזבורג: אני צוחק.

משה גפני: אני מסכים שהיה צריך להגביל את בלפור והיה צריך להגביל את רעננה.

משה גפני: אני מסכים שזכות ההפגנה לא אומרת שצריך להפגין – לפגוע בכולם.

איתן גינזבורג: אמרתי את זה בבדיחות.

איתן גינזבורג: אני לא יכול להתייחס כלפי רעננה.

משה גפני: אבל אתם – אני הייתי מתנדב אצלכם כדי לתקוף את בנט.

איתן גינזבורג: אתה יודע שיש לי יחס חם במיוחד לבית ספר מיוחד ברעננה.

משה גפני: אני יודע, אני יודע.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות עבורך.

חיים ביטון: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, כפי שהבטחתי לכם בנאומי הקודם, אמשיך בנאום תודותיי לקואליציה על ההסברה המיוחדת שהיא עושה לנו.

חיים ביטון: בחלק זה אני אתייחס להדרה המיוחדת במסגרת החקיקות והתקנות החדשות, חדשים לבקרים, שאנחנו רואים שקורות.

חיים ביטון: קיבלתי היום פנייה מאישה נכבדה, שפנתה אליי בעניין זה שבתקנה החדשה ששרת התחבורה קבעה – בעצם אפשר להגדיר כך: אדם חרדי לא יכול לעשות נהיגה מונעת, כי נהיגה מונעת, שהיה מקובל לעשות אותה בהפרדה, כבר לא תהיה בהפרדה אלא בתנאים מאוד מסוימים.

חיים ביטון: נוסיף על כך שאנחנו יודעים גם את הנושא של הרחצה הנפרדת, שכדי להיות היום חרדי או אדם דתי ומסורתי שרוצה לעשות את זה טיפה יותר בצניעות, לפי אורח חייו, אז הוא כנראה צריך לטוס לארץ אחרת ולחפש לו איזו פינה שקטה, שהרי ארצנו היפה, חופיה קצרים ומעיינותיה למכביר, אבל גם כן כולם נתפסו על ידי אלה שחפצים בדרך אחרת.

חיים ביטון: אז זה בסדר, אנחנו לא מדינה חרדית ולא מתכוונים שהסנהדרין ישלטו פה, אבל יחד עם זה, זה מסביר לאנשים שלנו את המצב ואת הסיטואציה תחת השלטון שלצערנו נמצא כרגע, ועוד כנראה בקצרה.

חיים ביטון: מי שרוצה לחיות פה את חייו – ואני חייב פה לציין שאני חדש פה בבית, חברים, ואני שם לב שחברים בקואליציה וגם באופוזיציה, אבל גם בקואליציה, החליטו אולי היום להיות קצת יותר ליברלים אבל אני בטוח שההורים שלהם, שכיתתו את רגליהם בכדי להגיע לארץ ישראל, לא ציפו, לא חשבו ולא האמינו שבניהם ישבו פה בבית הזה, שהוא בית המחוקקים של ארץ ישראל, מדינת ישראל, ויקבעו דברים שבעצם יגרמו לכך שחלק מהציבור, שיש לו את הזכויות כמו כל אחד, לא יוכל אפילו לקיים אורח חיים פשוט, לעשות נהיגה מונעת.

חיים ביטון: אני יודע, אולי עוד מעט כבר לא נוכל לנהוג, כי אי-אפשר לעשות נהיגה מונעת, ובוודאי שלא נוכל לנפוש או לנוח.

חיים ביטון: ולכן, חברים – – –

יוראי להב-הרצנו: על מה אתה מדבר?

חיים ביטון: תבדוק את מה שאמרתי.

יוראי להב-הרצנו: – – –

חיים ביטון: תבדוק.

חיים ביטון: אתה יכול לדבר בזמנך ולבדוק.

חיים ביטון: אני אומר לך שבדקתי, זאת התלונה שקיבלתי היום.

חיים ביטון: אולי גם על הנושא של רחצה נפרדת, גם על זה אתה רוצה להגיד שזה לא נכון?

חיים ביטון: אז תבדוק.

יוראי להב-הרצנו: לא.

יוראי להב-הרצנו: מה קשור נהיגה מונעת?

חיים ביטון: עובדתית, עובדתית, חברי חבר הכנסת, עובדתית המציאות היא כזאת, ועל זה באתי לקבול ולהגיד שזה עצוב, אבל גם תודה רבה לכם על ההסברה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת ביטון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן – מביטון לביטן.

דוד ביטן: לא, כנראה שאני לחצתי אחרי שאתה לחצת.

יעקב מרגי: בכל מקרה זה בטון יצוק.

איתן גינזבורג: מביטון לביטן עוברים לבטון.

דוד ביטן: אמרתי לך שנעשה כמה תרגילים.

אלעזר שטרן: נראה לי שכבר התחלתם.

דוד ביטן: נכון.

אלעזר שטרן: אבל ציפיתי ליותר.

דוד ביטן: חכה, רק התחלנו, מה אתה מדבר?

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק הזה, אני לא רק אומר שזה בניגוד לכל ההבטחות, של לפיד בעיקר, אלא אותי הוא מרגיז.

דוד ביטן: מדוע הוא מרגיז?

דוד ביטן: בזמנו, בכנסת העשרים, הגשתי יחד עם עוד חברי כנסת חוק על כך שהשרים יתפטרו ויהיה חוק נורבגי גדול, כי אני מאמין בזה.

דוד ביטן: אלא מה?

דוד ביטן: מה שקורה במדינת ישראל זה לא שמתקנים את חוק-היסוד כי צריך לתקן, ויוצרים מצב קונסטיטוציוני כזה שיהיה לכל הממשלות הבאות; מה שעושים – עושים הוראה שקשורה לבעיות הקואליציוניות בלבד.

דוד ביטן: זאת אומרת, בתקווה חדשה רוצים להכניס את מס' 9, אז קובעים בחוק-יסוד שסיעה של שישה יכולה להחליף שלושה.

דוד ביטן: וככה וככה וככה עושים.

דוד ביטן: התוצאה היא שבעצם פותרים בעיות פוליטיות במסגרת תיקוני חוק-יסוד כשהכנסת נבחרת.

דוד ביטן: ולכן זה פסול.

דוד ביטן: ואנחנו, דרך אגב, למרות שהיו לנו הרבה בעיות והרבה דרישות לחוק נורבגי, אנחנו עשינו חוק נורבגי קטן.

דוד ביטן: כי מה אמרנו?

דוד ביטן: אתה זוכר, דודי?

דוד ביטן: אמרנו שזה לא מכובד ממש אחרי בחירות ולאור בעיות קואליציוניות לעשות את זה בגדול.

דוד ביטן: אמרנו, נעשה אפשרות קטנה, זאת אומרת כל סיעה תוכל אחד או שניים בלבד, וזה מה שעשינו.

דוד ביטן: אבל זה לא מה שאתם עושים, כי לכם כבר לא אכפת מהציבור.

דוד ביטן: מה שמעניין אתכם – – –

דוד אמסלם: הליכוד הפעיל את זה פעם אחת – – –

דוד ביטן: הליכוד כמעט לא הפעיל את זה.

דוד ביטן: סיעות אחרות כמו ש"ס – בקטן, מה שנקרא.

דוד ביטן: לכם לא אכפת.

דוד ביטן: מה שלכם אכפת, והצדקתם – – –

אלעזר שטרן: גם הליכוד.

דוד אמסלם: פעם אחת.

דוד ביטן: שטרן, הצדקתם את זה רק על דבר אחד: צריך להחליף את נתניהו.

דוד ביטן: זה מצדיק הפרת כל ההבטחות שלכם, זה מצדיק הקצבת הוצאות גדולות מאוד על החוק הנורבגי וחוקים אחרים.

דוד ביטן: אז המטרה מקדשת את האמצעים.

דוד ביטן: אבל אני אומר לך: אתם עדיין הבטחתם את זה לציבור במשך 15 שנה כמעט, או עשר שנים, אני לא יודע כמה זמן יש עתיד קיימת.

דוד ביטן: אז איך אתם לא מתביישים להסתכל לציבור בעיניים, באמת איך אתם לא מתביישים?

דוד ביטן: זו עלות מאוד גבוהה.

דוד ביטן: ועכשיו גם חברת הכנסת אורלי לוי אמרה לי, דרעי, שמה עשו – על מנת לעמוד בממשלת החילופים השקיעו קרוב ל-7.5 מיליון שקל בשדרוג הבית והתאמתו.

דוד ביטן: של גנץ.

דוד ביטן: ועכשיו צריכים להשקיע שוב הרבה מאוד כסף על מנת להתאים את הבית של בנט ואת הבית של לפיד.

דוד ביטן: אז הינה, אנחנו דואגים לשדרג את הבתים של האנשים.

דוד ביטן: אז אני מציע שיהיה תיקון לחוק שכשמוכרים את הבית לפחות הממשלה תקבל בחזרה את הכסף, שזה דבר אלמנטרי.

דוד ביטן: ואנחנו נכניס את זה בהסתייגויות לחוקים האלה כשהם יגיעו לוועדה, מכיוון שעשיתם לנו את המוות כשדיברנו על הבית של נתניהו כל הזמן במסגרת ועדת הכספים, למרות שהחוק התיר לו.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד ביטן: מה?

דוד אמסלם: אני מתפלא עליך.

דוד ביטן: למה?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

דוד אמסלם: הכול מותר והכול כסף שלהם.

דוד ביטן: הכול מותר להם.

דוד ביטן: ואני אומר, וזה דבר אחרון – – –

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

דוד ביטן: דבר אחרון שאני רוצה לומר: אמרתם שהממשלה שלנו הייתה מנופחת.

דוד ביטן: אם אני לוקח את ה-36, וכמה חוק נורבגי אנחנו עשינו וכמה סגנים, הממשלה שלנו הרבה יותר מצומצמת ממספר השרים שלכם פלוס החוק הנורבגי, פלוס השרים.

דוד אמסלם: אגב, כשהיינו בקואליציה 75 כמעט.

דוד ביטן: אז יוצא שהממשלה שלכם הרבה יותר מנופחת – מה זה?

דוד אמסלם: הממשלה מנתה 75 – – –

דוד ביטן: כן, חכה, עוד לא הגעתי.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד ביטן: אני מוסיף – אתה תוסיף את זה.

איתן גינזבורג: תודה.

דוד ביטן: התוצאה היא שהממשלה שלכם הרבה יותר מנופחת וגדולה משלנו, אם לוקחים את כל הדברים מסביב.

איתן גינזבורג: ברור.

דוד ביטן: אז איפה ההבטחות שלכם?

דוד ביטן: איפה היושרה שלכם מבחינה ציבורית בעניין הזה?

איתן גינזבורג: תודה.

דוד ביטן: אז אני מציע לכם לפרק את הממשלה הזאת, לעשות ממשלה הרבה יותר קטנה, ואולי אולי אם תהיה ממשלה כזאת קטנה, אולי אנחנו נתייחס אליה ביותר רצינות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת דוד ביטן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי יעלה ויבוא.

קריאה: מלכיאלי, נראה אותך פעם אחת בלי – – –

איתן גינזבורג: בלי מה?

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, היום התחלנו את סדרת הנאומים מתוך ציטוטים מפי נפתלי בנט בעבר, בהווה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, האמת היא שאופוזיציה, כדרכה, הולכת להביך את הקואליציה: להביא, לחפש בגוגל, בדברי הימים של הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לקואליציה הזאת: פשוט לא צריך לחפש.

מיכאל מלכיאלי: אתה רק קצת מתחיל לנבור, ובכל נאום של אחד מראשי הקואליציה אתה מגלה כמה זה מביך כל מה שהם עושים פה.

מיכאל מלכיאלי: אני התחלתי לתפוס את הנושא – הרי צריך לדעת שבנט, חוץ מאשר היותו מר ביטחון, הוא גם מר קורונה.

מיכאל מלכיאלי: אצלנו, איתן, יש דבר כזה שנקרא מחב"ס.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה זה מחב"ס?

מיכאל מלכיאלי: בעל מחבר ספר, זה תואר של כבוד.

מיכאל מלכיאלי: נפתלי בנט הוא מחב"ס לענייני קורונה, יש לו שם ספרים, הוא הוציא רב-מכר.

מיכאל מלכיאלי: האיש הזה ישב פה – ואני רוצה לצטט.

מיכאל מלכיאלי: אומר ככה נפתלי בנט, אז הוא היה ח"כ זוטר: "אני רוצה להבין, איך למען השם אפשרתם להכניס אוטוסטרדה של כל המוטציות – – – לתוך מדינת ישראל"?

מיכאל מלכיאלי: שאלה טובה.

מיכאל מלכיאלי: מי אמר את זה?

מיכאל מלכיאלי: נפתלי בנט.

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה השני, לפיד, באותו דיון, אומר: אין מתים באוסטרליה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע למה?

מיכאל מלכיאלי: מנמק לפיד, עוד גאון של הממשלה: "כי הם סגרו את שדות התעופה, כי הם התנהלו כמו שצריך".

מיכאל מלכיאלי: מוסיף לפיד – – –

דוד אמסלם: לא, הוא אמר גם שאנחנו מדינת אי.

מיכאל מלכיאלי: אי, או.

מיכאל מלכיאלי: מוסיף לפיד: כמה זה מסובך?

מיכאל מלכיאלי: פשוט לסגור את נתב"ג.

מיכאל מלכיאלי: כמה זה מסובך?

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, יש עוד אחת מהממשלה, שקד, מימינה, אתה מכיר, זאת שעמדה כאן והשמיצה אותך למה עשיתם יד עם הפריטטיות.

מיכאל מלכיאלי: היא אומרת: זהו אחד המחדלים הגדולים ביותר בתולדות מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: אז זהו, חברים, המחדל הגדול ביותר במדינת ישראל הוא העובדה שקבוצת נוכלים גנבה בו את השלטון.

מיכאל מלכיאלי: ישבה פה קבוצת אנשים שימים על גבי ימים הטיחו בממשלה – נתנו לנו מוסר איך סוגרים את נתב"ג.

מיכאל מלכיאלי: מסכן הרב דרעי, הוא היה שר הפנים; הטלפון שלו קרס מבקשות – תכניס אותו – והוא לא יכול.

מיכאל מלכיאלי: אין, יש סדר, יש ממשלה ויש חוק.

מיכאל מלכיאלי: יושבים פה אנשים שמנהלים אולי תיכון של בנים, תנועת נוער, והם הטיפו לנו מוסר איך מנהלים את נתב"ג.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אמרתי, אולי בנט מסכן ורק בנושא הזה הוא נפל, אבל מה?

מיכאל מלכיאלי: הוא איש ימין.

מיכאל מלכיאלי: בסוף בנט הוא ימין.

מיכאל מלכיאלי: מישהו שלח לי צילום מהציוצים של בנט.

מיכאל מלכיאלי: בנט, חוץ מאשר הוא גם בעל מחבר ספרים, יש לו סדרת ציוצים.

מיכאל מלכיאלי: כשהיה באופוזיציה הוא היה כותב כל הזמן.

מיכאל מלכיאלי: מעניין אותי מה אנשי רע"מ יגידו על זה.

מיכאל מלכיאלי: גם מראענה, מה היא תגיד על הדברים.

מיכאל מלכיאלי: אומר בנט, ראש הממשלה – – –

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מיכאל מלכיאלי: לא, כפרה, כמה דברים.

איתן גינזבורג: כפרה, משפט אחרון.

מיכאל מלכיאלי: "שמעתי שהתוכנית של כחול לבן נקראת גשר לאחדות.

מיכאל מלכיאלי: יקימו ממשלת מיעוט בקולות תומכי מחבלים" ואחר כך יקראו למפלגות הימין להציל את ישראל.

מיכאל מלכיאלי: אומר בנט: תשכחו מזה, "ימינה לא תיכנס לשום ממשלה שנולדה בחטא של קולות תומכי המחבלים ברשימה המשותפת".

איתן גינזבורג: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אומר בנט, שאני מעריך אותו, ראש הממשלה שלי: "אות קלון יוטל על מקימי ממשלה זו".

מיכאל מלכיאלי: אז אות קלון יוטל על כתפיו ועל ראשו של בנט, שהוא עצמו כתב – אני חלילה לא אומר ככה, בנט אמר את זה עלינו.

מיכאל מלכיאלי: אז אלה כל הדברים, ובהמשך הלילה אתן לכם עוד מפניני מחבר הספר לענייני קורונה.

איתן גינזבורג: אני בטוח שעוד נשמע אותך, חבר הכנסת מלכיאלי, תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אם הוא נמצא, וחבריי חברי הכנסת – – –

קריאה: נמצא, אל תדאג.

אורי מקלב: נמצא, אז בסדר גמור.

אורי מקלב: מי אמר, מתי והיכן: "באישון לילה, כמו גנבים, העבירה הקואליציה את חוק הג'ובים הנורבגי.

אורי מקלב: 110 מיליון שקלים לכיסאות ומקורבים ועוד איזה אאודי 8 לחליפי.

אורי מקלב: ממשלת נתניהו החמישית שוברת את כל שיאי הניתוק והאטימות".

אורי מקלב: "במקום דמי אבטלה לעצמאים" – אפרופו, לפני שני חוקים ביטלנו את החל"ת לכל האנשים עד גיל 45; "במקום דמי אבטלה לעצמאים ומענקים למבוטלים מבזבזים את כספי הציבור על הג'ובים".

אורי מקלב: מי אמר את זה?

אורי מקלב: ומתי?

אורי מקלב: בסך הכול ב-16 ביוני 2020, לפני שנה וכמה ימים.

אורי מקלב: מי? ראש הממשלה החליפי, והוא אמר את זה פה.

אורי מקלב: כמה צביעות, כמה עזות פנים צריך – זה הרבה יותר מצביעות; עזות פנים לבוא ולדבר על ג'ובים, על סידורי עבודה, לדבר על בזבזנות, לדבר על כספי ציבור, והיום לעשות את אותו דבר.

אורי מקלב: לא רק שאתה שותף באיזו קואליציה, אתה עצמך נהיה ראש הממשלה החליפי, אתה.

אורי מקלב: אתה בעצמך אומר את זה, ואתה שומע היום איך עומדים פה מול הציבור.

אורי מקלב: שמענו את נאומו המכונן, אני חושב, של יואב קיש.

אורי מקלב: הוא אומר את זה.

אורי מקלב: ראית איזה ניכור, שום דבר לא מעניין.

אורי מקלב: מה אמר ראש הממשלה כיום בנט, מה הוא אומר?

אורי מקלב: "ממשלה שמנה, מנופחת, שעוסקת כל הזמן בכיבודים במקום לעסוק במשבר הקורונה".

אורי מקלב: את זה אומר ראש הממשלה על החוק הנורבגי.

אורי מקלב: מה אומרת המפלגה בהודעה שהוציאה?

אורי מקלב: ככה נראית – גם, באותו זמן לפני שנה.

אורי מקלב: איך אומרת מפלגת יש עתיד, השר?

אורי מקלב: "ככה נראית שחיתות שלטונית, זה לא 'החוק הנורבגי', זה 'חוק הג'ובים' – – – לייצר סידור עבודה לחברים שלא נכנסו לכנסת ולאפשר לשרי הממשלה להתחמק" – אומרים את זה כאן בפירוש: לאפשר לשרי ממשלה להתחמק מדיון ואחריות ציבורית"; זה עלבון לדמוקרטיה וזה מתוך צורך פוליטי, וכן הלאה, מסך עשן, לא יעזרו הסיסמאות.

אורי מקלב: בסוגיה הזו אנחנו נמצאים אחרי לא הרבה זמן, תוך שנה.

אורי מקלב: אותם אנשים באו וצעקו – איך אפשר שבן אנוש, איך יכול להיות שהדיו עוד חם, הנייר עוד חם, ולבוא ולעשות את אותו דבר עצמו בחוסר התחשבות, בחוסר רצון.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: אנחנו לא דיברנו על החוק הקודם – אפילו הפסקת אותי לפני שנגמר, אדוני, בשביל זה לבד אתה צריך לתת עוד כמה שניות.

אורי מקלב: רק ראינו, בחוק הזה ובחוק הזה ביחד, איך שלוקחים נושא כמו שני סגני שרים במשרד ראש הממשלה – אדוני היושב-ראש, הציעו לי פעם קודמת – –

איתן גינזבורג: וזה משפט אחרון שלך.

אורי מקלב: – – וביושר אני רוצה להגיד שצריך.

אורי מקלב: אני לא נגד כך שצריכים להיות סגני שרים.

אורי מקלב: אני מכיר סגני שרים שפעלו ועשו רבות, מה ששר לא מספיק: חוללו מהפכות, עקבו אחרי דברים.

אורי מקלב: יש דברים של סגנים.

אורי מקלב: אבל לא עמדנו בכזה דבר שמתוך מפלגה של שבעה, ארבעה נהפכים לסגני שרים, ועוד איפה?

אורי מקלב: שני סגנים במשרד רוה"מ.

אורי מקלב: הציעו לי בזמנו, בגלל הרשות החרדית – אמרו לי, תקים, תהיה סגן.

אורי מקלב: ככה זה יהיה, סגן שר בתוך משרד רוה"מ.

אורי מקלב: שאלתי, ביררתי, ואמרו לי סגן שר במשרד רוה"מ זה לא רק עציץ, זה עציץ נובל.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: היום אנחנו עושים שני ראשי ממשלה, שני מנכ"לים ב-50 מטר, שני סגני שרים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אריה דרעי.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אריה מכלוף דרעי: בליל השבעת הממשלה, לאחר שהכנסת, ברוב של 60 נגד 59, אישרה את הממשלה, פרצו חגיגות שמחה בתל אביב בכיכר מלכי ישראל.

איתן גינזבורג: כיכר רבין.

אריה מכלוף דרעי: כיכר רבין.

אריה מכלוף דרעי: אני תוהה, ניסיתי לתהות, מה קרה?

אריה מכלוף דרעי: מי היו החוגגים?

אריה מכלוף דרעי: חיפשתי שם.

אריה מכלוף דרעי: אולי אנשי הציונות הדתית, אנשי כיפות סרוגות.

אריה מכלוף דרעי: שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: ראית אנשי שמאל, תנועת הדגלים השחורים.

אריה מכלוף דרעי: ואני שואל, שמחה זו מה היא עושה?

אריה מכלוף דרעי: על מה השמחה?

אריה מכלוף דרעי: הרי הכנסת השביעה באותו לילה ממשלה בראשותו של איש שהוא ימינה מבנימין נתניהו.

דוד ביטן: ככה הוא אומר.

אריה מכלוף דרעי: מה פירוש?

אריה מכלוף דרעי: זו האמת, ימינה מנתניהו.

אריה מכלוף דרעי: הליכוד הוא מרכז לעומת ימינה.

דוד ביטן: ימינה זה שמאלה.

אריה מכלוף דרעי: לכאורה, אוקיי.

אריה מכלוף דרעי: הורדתם את נתניהו, הבאתם ראש ממשלה יותר ימני מנתניהו, ואתם, אנשי השמאל והשמאל הקיצוני, פורצים בשמחה בתל אביב, בכיכר רבין, וחוגגים: ניצחנו.

אריה מכלוף דרעי: אז רגע, מי טועה כאן?

אריה מכלוף דרעי: הכנסת טעתה?

אריה מכלוף דרעי: הם טועים?

אריה מכלוף דרעי: לא, חברים, הם לא טועים, הם יודעים בדיוק.

אריה מכלוף דרעי: נכון, הם ויתרו כביכול, ויתור לטווח הקצר.

אריה מכלוף דרעי: הם יודעים שמינו ראש ממשלה עם שישה מנדטים, שכעת אין לו דרך חזרה, הוא למעשה שבוי בשבי מוחלט.

אריה מכלוף דרעי: אין דרך לאיפה ללכת, לא ימינה ולא שמאלה.

אריה מכלוף דרעי: הוא חייב להישמע עכשיו לכל מה שיגידו לו.

אריה מכלוף דרעי: הוא וחבריו, אין להם לאיפה ללכת.

אריה מכלוף דרעי: לאיפה?

אריה מכלוף דרעי: הם ילכו לבחירות?

אריה מכלוף דרעי: עם החוק הזה שהצבענו עליו קודם – הוא גם לא יכול.

אריה מכלוף דרעי: אם הוא מפיל, הוא לא יכול ללכת לממשלה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: הם גם סגרו אותו בזה.

אריה מכלוף דרעי: לכן הם חגגו.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו אני מבין חגיגה זו מה היא עושה.

אריה מכלוף דרעי: נכון, כביכול יש ראש ממשלה שהוא מימינה, אבל למעשה הם יודעים: אין שום סיכוי בעולם לשמאל לקבל את הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אם נספור בצורה אמיתית, בבניין הזה עכשיו יושבים למעלה מ-70 חברי כנסת, שבאים מקהל ימני שבחר בהם.

אריה מכלוף דרעי: לא צריך לעשות את החשבון, אתם יודעים לבד.

אריה מכלוף דרעי: אם מורידים את המפלגות הלא-יהודיות, יש 35 מנדטים שהצביעו למפלגות מרכז-שמאל.

אריה מכלוף דרעי: זה החשבון, זו חלוקת הכוחות.

אריה מכלוף דרעי: והפלא הוא שאותם שמייצגים את ה-70 וכמה מנדטים יושבים באופוזיציה, ואותם שמייצגים 35 מנדטים יושבים בקואליציה ובממשלה הגדולה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: עולם הפוך ראיתי.

אריה מכלוף דרעי: לכן החגיגה בכיכר רבין.

אריה מכלוף דרעי: זאת האמת לאמיתה.

איתן גינזבורג: תודה.

אריה מכלוף דרעי: מי שנתן להם את זה, ומי ששיתף איתם פעולה בזה, אלה אותם אלה שלקחו את הקולות של הימין ונתנו את השלטון לממשלת שמאל, כשהם ידעו שאפשר להקים ממשלת ימין של 65 מנדטים מינימום – אם לא יותר בהמשך – והכול בגלל התאווה לשלטון.

אריה מכלוף דרעי: לקחת את השלטון ולהיות ראש ממשלה.

אריה מכלוף דרעי: תאוות השנאה – להושיב את הליכוד ואת נתניהו ואת החרדים באופוזיציה.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת דרעי.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיקי זוהר, בקשה.

דוד ביטן: הוא שינה את השם ל"שמאלה".

דוד ביטן: הוא בעצמו לא יודע מה הוא.

איתן גינזבורג: אתה לא מפספס היום, אה?

מכלוף מיקי זוהר: לא, אופוזיציה.

איתן גינזבורג: נהנה?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, אתה מעורר בנו השראה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה, כשר ותיק בממשלה, כמי שעשה אין-ספור תפקידים, נאבק יחד איתנו באופוזיציה להפלת הממשלה הרעה הזאת, זה מעורר בנו השראה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, זה ייתן לנו הרבה כוח להמשך, משום שאנחנו כבר רואים איך הקואליציה שהתהוותה פה כבר התחילה להבין שאנחנו פה כדי להיאבק בממשלה הזו, שקמה בחטא, ממשלה שקמה בהונאת ציבור, ממשלה שגזלה קולות ימניים לשם הקמת ממשלת שמאל.

מכלוף מיקי זוהר: ויש קורבנות לממשלה הזאת, צריך לומר את האמת.

מכלוף מיקי זוהר: הקורבן הראשי זה יושב-ראש המפלגה שלך, בני גנץ, שהסכים לשלם את המחיר האולטימטיבי.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אותם שניים שהיו חלק מהרשימה שלו, האוזר והנדל, אמרו לו: אדוני, אנחנו לא נשב עם הרשימה המשותפת, אנחנו לא נשב עם רע"מ.

מכלוף מיקי זוהר: ובני גנץ כבר או-טו-טו היה צריך להיכנס למשרד ראש הממשלה, הוא כבר היה צעד בפנים.

מכלוף מיקי זוהר: באו הנדל והאוזר ואמרו לו: לא, לא, אדוני, עד פה, אנחנו לא מוכנים להקים ממשלה עם רע"מ ועם הרשימה המשותפת, אנחנו לא מוכנים לזה.

מכלוף מיקי זוהר: בני גנץ, בצער רב, נאלץ לוותר על החלום, הלך למערכת בחירות נוספת, עשה איתנו ממשלת אחדות, ואו-טו-טו היה צריך להיות ראש ממשלה, זה היה ממש קרוב, הוא כבר נגע בזה.

מכלוף מיקי זוהר: והופ, גם הממשלה הזו נפלה.

מכלוף מיקי זוהר: והינה הגיע הרגע שהקמתם פה קואליציה, ואנחנו באופוזיציה, ובני גנץ לא נהיה ראש ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: למה הוא לא נהיה ראש ממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: כי הנדל והאוזר סוף-סוף אמרו: אפשר להקים, אנחנו מוכנים לשבת עם רע"מ, אבל שבני גנץ לא יהיה ראש ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני תוהה לעצמי ואומר: אוי ואבוי, בני גנץ, למה אתה צריך לשלם את המחיר הזה?

מכלוף מיקי זוהר: מה חטאת?

מכלוף מיקי זוהר: מה עשית?

מכלוף מיקי זוהר: היית רמטכ"ל, פעלת למען המדינה, לא מגיע לך להיות ראש ממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא מגיע לך להיות ראש ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: לא מגיע לך להיות ראש ממשלה, משום שהשותפים שאותם בחרת היו מוכנים למכור אותך פעם אחרי פעם.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לתת לכם ספוילר נוסף: הם ימכרו את בני גנץ שוב ושוב גם בהמשך.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת קריב, בוא נודה בעובדות, עשיתם לבני גנץ תרגיל.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו עדים לו ויודעים אותו, ולכן אני מקווה שיבוא יום מן הימים ובני גנץ יהיה באופוזיציה.

איתן גינזבורג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ותאמינו לי שהיום הזה הולך ומתקרב.

מכלוף מיקי זוהר: וגם שם הוא לא יהיה ראש ממשלה.

איתן גינזבורג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אנחנו נזכור את דרכו העקלקלה של בני גנץ, דרכו הלא-מוצלחת של בני גנץ.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי זוהר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עקביים בעמדות שלנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו הצבענו נגד החוקים האלה בכנסת הקודמת.

אוסאמה סעדי: אמרנו שהחוקים האלה הם חוקים לא חוקתיים, והם חוקים שאנחנו התנגדנו להם גם בחוקי הקורונה, בחוק המסגרת.

אוסאמה סעדי: אז אני שמעתי את חבר הכנסת השר עיסאווי פריג', שמדבר שתצביעו עניינית.

אוסאמה סעדי: ואני אומר: נכון, אנחנו מצביעים עניינית.

אוסאמה סעדי: אם יש חוקים שהם חוקים טובים, כמו שעשינו בממשלה הקודמת, אנחנו נתמוך.

אוסאמה סעדי: אבל אם יש חוקים שהם חוקים לא טובים, לא חוקתיים, פוגעים בזכויות אזרח, פוגעים בזכויות יסוד, אדוני היושב-ראש גינזבורג, איך שאנחנו התנגדנו, והיית והעברת את החוקים האלה, והתנגדנו והגשנו הסתייגויות, אנחנו נמשיך ונעמוד ונתנגד לחוקים האלה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים זכויות בסיסיות.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת אמסלם.

אוסאמה סעדי: כשאנחנו מבקשים קורת גג ואנחנו מבקשים הקפאת חוק קמיניץ וביטול חוק קמיניץ – כי הזכות לקורת גג היא זכות בסיסית, אני לא צריך לשלם עליה שום מחיר פוליטי.

אוסאמה סעדי: ואם אני מבקש זכות חיים – הזכות הראשונה, הזכות הבסיסית, זו זכות לחיים.

אוסאמה סעדי: המדינה צריכה לספק לנו את הביטחון האישי, בלי קשר אם אני בקואליציה, אם אני באופוזיציה, אם אני תומך בקואליציה ואם אני חלק מהממשלה.

איתן גינזבורג: תודה.

אוסאמה סעדי: אלה זכויות בסיסיות חוקתיות.

אוסאמה סעדי: זו העמדה שלנו והיא תמשיך להיות העמדה הבסיסית והעקבית שלנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: השרה יפעת שאשא ביטון אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, היום נאלצתי לפנות פעם נוספת לבית המשפט העליון בהודעה מעדכנת על התנהלות שערורייתית של נשיאות הכנסת בראשות יושב-ראש הכנסת, שנמצא פה באולם ואני שמח על כך, שפעם אחר פעם דורסים ורומסים את האופוזיציה, ולא פחות חמור מכך, משקרים במצח נחושה לבית המשפט העליון.

משה ארבל: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר חבר הכנסת יריב לוין, אני ישבתי אצלך בנשיאות כסגן יושב-ראש הכנסת.

משה ארבל: מעולם לא זכור לי שהוזמן שר משרי הממשלה לישיבת הנשיאות.

משה ארבל: ואם לא די בכך, לישיבת הנשיאות של היום – – –

דוד ביטן: את מי הזמינו?

משה ארבל: הזמינו כמובן – היושב-ראש מיקי לוי הזמין את השר המקשר אלקין לישיבת נשיאות הכנסת, יחד עם יושבת-ראש הקואליציה וממלא מקומה – –

קרן ברק: מה?

משה ארבל: – – כאשר אין נציגות לאופוזיציה מלבד נציגות מחויבת של חבר הכנסת מרגי, שהיום גם נאסר עליו לנהל מליאה, כנראה, משום מה.

קרן ברק: למה?

משה ארבל: יש כאן אלימות ברוטלית, התנהגות מחפירה.

משה ארבל: אם מביאים לנשיאות את צוות הקואליציה ומביאים שר, איפה עקרון הפרדת הרשויות?

משה ארבל: מביאים שר לדיון בנשיאות הכנסת.

משה ארבל: אתם מבזים את הבית הזה, אתם מבזים את כל העקרונות המקודשים שהיו פה במשך 73 שנה.

משה ארבל: מה קרה לכם?

משה ארבל: אני לא מאמין.

משה ארבל: גם יריב לוין ידע לומר: רבותיי, יש שר מקשר, ברוך הבא – זה היה דודי אמסלם – תבוא למליאה; אתה לנשיאות לא מגיע.

דוד אמסלם: אני אגיד לך יותר מזה.

דוד אמסלם: גם כשהייתי יושב-ראש הקואליציה מעולם לא ישבתי בישיבת נשיאות.

משה ארבל: ברור לי, אני הייתי אז חבר נשיאות ואני יודע – יש עקרון הפרדת הרשויות.

משה ארבל: הבית הזה חייב להתנהל בממלכתיות.

משה ארבל: רמזתם – – –

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה ארבל, אני רק אומר לך, כמי שישב בנשיאות ביחד איתך, שתמיד היה נציג הממשלה בתוך הנשיאות.

דוד אמסלם: לא לא לא – – –

משה ארבל: יש הבדל גדול ומשמעותי – – –

דוד אמסלם: האם אני פעם ישבתי?

דוד אמסלם: אני השר המקשר.

דוד אמסלם: אני הייתי בא?

איתן גינזבורג: אתה לא.

איתן גינזבורג: תבדוק את מי שמאחוריך.

משה ארבל: יש הבדל גדול ומשמעותי – – –

דוד אמסלם: איתן, כשלא היית בכנסת, אני כיושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: אני רק אומר: תבדוק.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך – – –

איתן גינזבורג: אתה לא.

דוד אמסלם: אבל אני הייתי יושב-ראש הקואליציה ואחרי זה הייתי השר המקשר.

דוד אמסלם: אז בוא נגיד, בארבע השנים האחרונות אף פעם לא השתתפתי.

יעקב מרגי: ואין חקיקה.

דוד אמסלם: אז מי השתתף?

דוד אמסלם: בוא תספר לי.

דוד ביטן: מה זה נציגים של הממשלה?

דוד ביטן: על שר אתה מדבר?

דוד ביטן: לא היה שר.

דוד אמסלם: הרי אתה לא היית פה כשאני הייתי יושב-ראש הכנסת.

משה ארבל: יש הבדל גדול ומשמעותי גם במציאות הדברים, כאשר יושב-ראש כנסת מחליט לבדו לעצור חקיקה בכנסת בהיעדר הסכמה, ומביא – בלי חקיקה – שר מקשר לישיבת נשיאות, יושב-ראש קואליציה, ממלא מקום יושב-ראש קואליציה.

משה ארבל: הכנסת עובדת אצל הממשלה?

משה ארבל: איפה נשמע דבר כזה?

משה ארבל: האם כל הכנסת עובדת לשירותה של ממשלת ישראל?

משה ארבל: הליכים בסיסיים בדמוקרטיה.

יעקב מרגי: ואין חקיקה פרטית.

משה ארבל: אין חקיקה פרטית.

משה ארבל: למה?

משה ארבל: כי עוד לא הוקמו הוועדות.

משה ארבל: אבל להביא לכאן הלילה 12 הצעות חוק ממשלתיות בפטור מחובת הנחה?

משה ארבל: בוודאי, לא צריך את כל הוועדות.

משה ארבל: משקרים את בית המשפט ומשקרים אותנו, ולא פחות מזה, משקרים אתכם, אזרחי מדינת ישראל.

משה ארבל: רוממות הדמוקרטיה בגרונם, ולשון רמייה זה מה שיש בידם.

משה ארבל: רק שקר וכזב.

משה ארבל: אני באמת משתומם, לא האמנתי – לא האמנתי – שנגיע למצב המחפיר הזה בקרב מפלגה שחרתה על דגלה את טוהר המידות, שלטון החוק, איחוי וריפוי.

איתן גינזבורג: תודה.

משה ארבל: שקר וכזב.

משה ארבל: בושה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן גינזבורג: שלוש דקות, גברתי, ונעמוד עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באישון לילה, כמו גנבים, מעבירה הקואליציה את חוק הג'ובים הנורבגי.

אורלי לוי אבקסיס: 110 מיליון ש"ח לכיסאות ומקורבים ועוד איזה אאודי 8 לחליפי.

אורלי לוי אבקסיס: "הממשלה החמישית של נתניהו שוברת את כל שיאי הניתוק והאטימות.

אורלי לוי אבקסיס: במקום דמי אבטלה לעצמאים ומענקים למובטלים, מבזבזים את כספי הציבור על ג'ובים".

אורלי לוי אבקסיס: מי אמר את זה?

מי?

אורלי לוי אבקסיס: ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד, על ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.

אורלי לוי אבקסיס: באישון לילה, כמו גנבים.

אורלי לוי אבקסיס: רק שאם הוא היה פה היום, עם הגינות, אולי הוא היה מודה שלא רק מאשרים באישון לילה, הם מרחיבים אותו ומגדילים אותו, עד כדי כך שאני לא חושבת שגם אם יוסיפו עוד ועוד כיסאות למליאה זה יהיה מספק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אגיד לכם משהו: אני חובבת ספרי הגות, ספרי פסיכולוגיה, כדי לבדוק את נפש האדם.

אורלי לוי אבקסיס: כי לעיתים התת-מודע מעיד עלינו הרבה יותר מכל משפט אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה להקריא לכם משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אמסלם, ביטן, כדאי לכם להקשיב טוב למה שאני הולכת להקריא.

אורלי לוי אבקסיס: זה קצת ישן, אבל זה מעיד יותר מהכול על איך עובד התת-מודע של השבט הלבן: "החוק הזה המכונה נורבגי, שחושבים שזה שקוראות לו נורבגי עושה אותו בלונדיני, כחול עיניים, שוויוני – אז אני אגיד לכם: הוא הכול חוץ מנורבגי.

אורלי לוי אבקסיס: זה חוק קומבינה תוצרת נתניהו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא בלונדיני, הוא לא נורבגי, ואל תתבלבלו, אין לו עיניים כחולות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מכוער.

אורלי לוי אבקסיס: רואים ורואות עליו שהוא מכוער".

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, יש לי שאלה לחברת הכנסת השרה מרב מיכאלי: כשזה בא מהצד הזה של הכנסת הוא מכוער, כי הוא לא באמת בלונדיני עם עיניים כחולות, אבל כשהוא מגיע מהצד ההוא, של השבט הלבן, זה בסדר, כי הוא מציג את הבלונדינים עם העיניים הכחולות.

אורלי לוי אבקסיס: ואין זה משנה שהם הגדילו אותו והשמינו אותו – – –

יסמין פרידמן: מי זה השבט הלבן?

יסמין פרידמן: מי זה השבט הלבן?

אורלי לוי אבקסיס: מרב מיכאלי אומרת על הנורבגי, כאשר הוא הוצע ב-2015: שלא תתבלבלו, הוא לא יפה, הוא לא בלונדיני, הוא לא עם עיניים כחולות.

אורלי לוי אבקסיס: התת-מודע שלהם מעיד על המחשבה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: לא בכדי מדלגים עליכן, הבנות, בעיקר הבנות המזרחיות, במפלגה ההיא עם הפמיניזם הלבן המדלג.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אמרת לי תודה עוד לפני שסיימתי, אבל בסדר.

איתן גינזבורג: בשנייה האחרונה – – –

אורלי לוי אבקסיס: התת-מודע מעיד לעיתים הרבה יותר מאשר כל משפט אחר שבא במודע, ונחמד לראות גם את אלו המדולגות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שתצליחו לשרוד את הפמיניזם הלבן המדלג, ועדיין להחזיק באותו דגל שאתם מטיפים עליו לאחרים.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: מפא"י פה עם הקיבוצים, אנחנו פה עם הבלונדיני הגדול עם העיניים הכחולות.

אורלי לוי אבקסיס: ככל שהוא יותר גדול, כל עוד הוא מהצד הבלונדיני והלבן, הוא מקבל.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת לוי אבקסיס, תודה.

קריאות: – – –

יסמין פרידמן: את ריקה מתוכן, את ריקה מתוכן.

אורלי לוי אבקסיס: 30 ח"כים חדשים, 200 ומשהו מיליון שקל שאפשר היה לקחת אותם – –

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – למובטלים ולאחרים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

יעקב מרגי: אורלי, למה הם כועסים כשאת מדברת?

קריאה: אנחנו סקרניות לדעת מה – – – הפריבילגיות – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

מאי גולן: השעה 03:30 וכולם פה תוקפים את ממשלת הריפוי והאיחוי.

מאי גולן: ואני אומרת לכם, חברים יקרים שלי, אתם טועים.

מאי גולן: אנחנו צריכים לעמוד להגיד להם שאפו.

מאי גולן: שאפו לכם.

מאי גולן: שאפו על הדורסנות, שאפו על התקדימים, שאפו על השקרים, שאפו על התרגילים.

מאי גולן: ולמה אני אומרת שאפו, דודי?

מאי גולן: בדיוק דיברנו על זה, דודי אמסלם.

מאי גולן: כי אנחנו היינו צריכים לעשות את זה בזמננו.

מאי גולן: אבל מה אנחנו עשינו?

מאי גולן: אנחנו כיבדנו, אנחנו התנהלנו בצורה תקינה, אנחנו היינו פיירים, לא חמדנים, לא חזירים.

מאי גולן: אבל אתם מרשים לעצמכם לעשות דברים.

מאי גולן: אני חברת כנסת לא הרבה זמן, בסך הכול חברת כנסת צעירה, ואני רואה דברים שלא חלמתי שאני אראה.

מאי גולן: ב-24:00 מכנסים ועדה מסדרת כשאין שום דבר דחוף, ואנחנו פה בהצבעות.

מאי גולן: מונעים מאיתנו את הזכות הדמוקרטית שלנו לדבר בזמן שלנו כדי ללכת להצבעות.

מאי גולן: דבר שמעולם לא היה.

מאי גולן: אבל בסדר, אתם הרי הדמוקרטים הגדולים, שעכשיו מתגלים בסתימת הפיות הכי גדולה שלכם, הכי נאורה שלכם.

מאי גולן: אבל למה לא?

מאי גולן: אתם הרי מחובקים על ידי תקשורת שמחבקת אתכם כל כך חזק שזה הרי חונק.

מאי גולן: פתאום אנחנו רואים בכל מקום כתבות: הקואליציה היפה, איך הם מכינים עוגות, איך הם הולכים לים, יוצאים מהים, ככה, חסונים ויפים.

מאי גולן: ואנחנו?

מאי גולן: עושים עלינו כתבות, גלית – הינה, אני נזכרת – על ההתלהמות שלנו, על הצעקות שלנו, על הדיבור הלא-יפה שלנו.

מאי גולן: כשמה אנחנו מנסים לעשות?

מאי גולן: רק לדבר בקול העם – קול בקו"ף – שאנחנו מייצגים.

מאי גולן: אבל השיא היה כשהם מעיזים לעשות קמפיין בגיבוי התקשורת מהשמאל, כשאנחנו מהימין, אנחנו לא אחראים אם אנחנו לא תומכים בחוק האזרחות.

מאי גולן: אנחנו.

מאי גולן: אנחנו.

מאי גולן: אחרי שהם הקימו ממשלה עם ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס – ובאמת, עוד פעם שאפו, איך הצלחתם להביא ראש ממשלה ממפלגה ערבית ככה מתחת לרדאר של כולם – אנחנו צריכים להיות עלה התאנה שלהם ולבוא ולהציל אותם.

מאי גולן: אז אני אומרת ככה, אנחנו לא ניתן לכם רשת ביטחון.

מאי גולן: ואני אומרת גם לכל מי שצופה בי עכשיו: אם אתם רוצים אופוזיציה לוחמת, כזאת שתפיל את הממשלה הרעה והמסוכנת הזאת, אז הגיע הזמן שלא נהיה עלה תאנה, בטח לא של ממשלת שמאל כזאת קיצונית ומסוכנת.

מאי גולן: אנחנו אפילו לא יודעים עוד מה מחכה לנו.

מאי גולן: עכשיו, אם אתם חושבים שזה ייגמר בוועדה המסדרת הזאת, אני ממליצה לכם להבין שאנחנו הולכים לקבל סתימת פיות כזאת שלא חלמנו עליה.

איתן גינזבורג: תודה.

מאי גולן: צמצמום ועדות, הוצאה שלנו מהמליאות.

מאי גולן: אני, בחיים שלי לא הוציאו אותי 20 פעם ביום אחד, בחיים לא קרה לי דבר כזה – –

איתן גינזבורג: תודה.

מאי גולן: – – שלא לדבר על שאר אנשי הליכוד.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מאי גולן: אבל אנחנו נמשיך להילחם עד שנפיל אתכם, בעזרת השם.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מאי גולן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אופיר סופר: בוקר טוב, חברי הכנסת.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שוחחתי לפני כן ואמרתי את עיקרי הדברים האלו בוועדה המסדרת שדנה בדיון הדחוף על חוק הדיינים.

אופיר סופר: שוחחתי עם יושב-ראש הכנסת היוצא חבר הכנסת יריב לוין ושאלתי אותו על מה שמתרחש כאן היום בערב, עד כמה זה סביר, עד כמה זה קונבנציונלי.

אופיר סופר: אני זוכר שיושב-ראש הכנסת יריב לוין התנגד לזה שאני אהיה יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה כשאני הייתי באופוזיציה, וכשהוא כמובן היה יושב-ראש בקואליציה, בשם אותה ממלכתיות, שכנראה הולכת לאיבוד.

אופיר סופר: אמרתי לחבר הכנסת האוזר שהוא כנראה עבר לשמאל על מלא.

אופיר סופר: על מלא.

אופיר סופר: כי השמאל, כשהוא רוצה, הוא יודע לגייס את כל הממלכתיות אליו, ולחבק אותה כל כך חזק.

אופיר סופר: וכמו שאמר לך, כבוד סגן השר סגלוביץ', חבר הכנסת יריב לוין לפני כן, החוכמה היא שכשאתה מקבל את ההחלטות וכשאתה נמצא בתפקיד, אז ליישם אותן.

אופיר סופר: והיום נראה שלכנסת ישראל אין שומר סף.

אופיר סופר: הטפתם לנו, בלבלתם את המוח על ממלכתיות, על שומרי סף, על דברים שלא עושים.

אופיר סופר: אין, איבדתם את כל הברקסים.

אופיר סופר: דיון על חוק הדיינים באמצע הלילה, חשוב, קורה במקביל.

אופיר סופר: חברי כנסת צריכים לרוץ מהוועדה המסדרת למליאה, מהמליאה לוועדה המסדרת.

אופיר סופר: הכול מותר.

אופיר סופר: הכול מותר.

אופיר סופר: אני רוצה לומר ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מיקי לוי: אם אתה, יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מיקי לוי, אם אתה לא תשמור על הכנסת, אף אחד אחר לא ישמור על הכנסת.

אופיר סופר: לא שר החוץ יאיר לפיד ולא אף חבר כנסת אחר.

אופיר סופר: גם היועץ המשפטי של הכנסת לא ישמור על הכנסת אם יושב-ראש הכנסת בעצמו לא ישמור עליה.

אופיר סופר: ומה שאנחנו רואים כאן זה פשוט דריסה ברגל גסה.

אופיר סופר: ברגל גסה.

אופיר סופר: אבל אני מבין שהדברים לא כל כך מעניינים, כי מי ששומע – שומע, ומי שאוטם את אוזניו – אוטם.

איתן גינזבורג: תודה.

אופיר סופר: אבל אי-אפשר לקרוא לזה בשום דבר אחר.

אופיר סופר: שום פטנט אחר.

אופיר סופר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר סופר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מירי רגב – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: אם כך תמו הדוברים.

איתן גינזבורג: אני מבקש משר המשפטים גדעון סער לעלות ולסכם.

איתן גינזבורג: השר סער, בבקשה.

איתן גינזבורג: מייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

גדעון סער: במהלך הדיון הרבו חלק מדוברי האופוזיציה לצטט חברי כנסת שהיום נמנים עם הקואליציה ובעבר נמנו עם האופוזיציה עם ביקורתם כנגד החוק הנורבגי מהסיבוב הקודם לפני שנה.

גדעון סער: אני הצבעתי בעד החוק הנורבגי בכנסת הקודמת, אני אצביע לו גם הערב.

גדעון סער: לחוק הנורבגי יש גם יתרונות: בעבודת הכנסת, בעבודת הוועדות, בעבודת החקיקה.

גדעון סער: במבט לאחור, אני זוכר דיונים על החוק הנורבגי ב-20 השנים האחרונות במשאים ומתנים קואליציוניים.

גדעון סער: על פי רוב, בעבר מי שהתנגדו לחקיקת החוק הנורבגי היו ראשי ממשלה, ודווקא בשנים האחרונות חל שינוי בנושא הזה: דווקא ראשי ממשלה תומכים בחוק הנורבגי, מתוך ראייה שזה מרחיב את נפח העבודה של הקואליציה בוועדות הכנסת ובעבודת החקיקה, ובוודאי שזה דבר מבורך.

גדעון סער: אני רוצה להתייחס לחלק מהדברים ששמעתי.

גדעון סער: לא שמעתי את כל הדוברים.

גדעון סער: חלק מהדוברים שדיברו בדיון הזה שמעתי.

גדעון סער: חבר הכנסת משה ארבל – שאני מחשיב אותו לאחד הפרלמנטרים הרציניים בבית – התייחסת להשתתפות השר המקשר בין הממשלה לכנסת בישיבות נשיאות הכנסת.

גדעון סער: אני רוצה להגיד לך שתמיד – ממה שאני זוכר בשני העשורים האחרונים – השר המקשר בין הממשלה לכנסת היה מוזמן לישיבות נשיאות הכנסת.

גדעון סער: בדרך כלל הוא גם היה מגיע, ואתה יכול לבדוק את זה עם השר לשעבר גלעד ארדן, היום השגריר באו"ם, עם השר לשעבר יעקב אדרי ועם רבים אחרים, יכול להיות שאפילו עם השר יריב לוין, שהיה איזה תקופה כמדומני, אבל בזה אני לא בטוח.

גדעון סער: אבל זה לא דבר חדש, וזה גם דבר סביר והגיוני שהשר המקשר בין הממשלה לכנסת ישתתף – אגב, גם מזכיר הממשלה היה מוזמן לישיבות.

איתן גינזבורג: רק שנייה, השר סער.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מהקואליציה בעיקר – חבר הכנסת כץ, רון כץ, אנא תפוס את מקומך; מנסור עבאס, בבקשה; חברת הכנסת סילמן, חברת הכנסת סילמן, תעשו שקט בבקשה באזור הזה, אי-אפשר לדבר ככה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אני אומר שגם מזכיר הממשלה היה מוזמן לפורום הזה של ישיבת נשיאות הכנסת, וגם השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

גדעון סער: זה לא תקדים, זה דבר סביר.

גדעון סער: הוא לא חייב להגיע, אבל ממש אין בזה בעייתיות.

גדעון סער: חברת הכנסת מאי גולן ציינה, בכנות, שהיא לא מהוותיקות שבין חברי הכנסת.

גדעון סער: אבל אני יכול לומר שאינני זוכר אופוזיציה שלא התלוננה, ותמיד תחת אותו צמד מילים, על דורסנות הקואליציה.

מאי גולן: לא בצורה כזאת.

גדעון סער: גברתי, ציינת שאת לא מהוותיקות, אז אני אומר לך בפרספקטיבה.

גדעון סער: בפעם הראשונה שאני שמעתי את זה, זה היה ב-2003, אז ודאי חבר הכנסת חיים כץ זוכר שהאופוזיציה – ומי שהייתה אז יושבת-ראש סיעת העבודה הייתה חברת הכנסת דליה איציק – הם בחרו אז להחרים את ההצבעות בחוק ההסדרים והתקציב מתוך איזו מחאה.

גדעון סער: הדבר הזה – האסטרטגיה הפעם של האופוזיציה היא בהחלט שונה, אבל אני חייב לומר גם שאין פה דורסנות.

גדעון סער: נהפוך הוא, אני חייב לציין שיש פה דיון על פי כל דקדוקי הטקס, ארוך, ממצה.

גדעון סער: האופוזיציה ממלאה את זכויותיה לקיים דיון ממושך, דיון אישי, בכל חוק בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמוטריץ', בצלאל סמוטריץ'.

גדעון סער: זה בסדר גמור, זה חלק מההליך הפרלמנטרי, אבל הזכויות נשמרות.

גדעון סער: ולכן אין צורך להפריז, אין צורך להגזים, כל צד יעשה את מלאכתו.

גדעון סער: אני קורא למליאה לאשר את התיקון לחוק-יסוד: הכנסת בקריאה הראשונה, ולהעביר אותו לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הליכי החקיקה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשם גדעון סער.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית, על פי בקשה של הממשלה.

איתן גינזבורג: אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת לצורך הצבעה.

איתן גינזבורג: אני מבקש לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד סעיד אלחרומי – בעד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו משתתף בהצבעה רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות של מי שלא היה פה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש חבר כנסת או חברת כנסת שלא הצביע או שלא הקריאו את שמם?

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה, אבקש לספור את הקולות.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, אלה תוצאות ההצבעה: בעד הצעת החוק – 61, נגד – 53, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד אמסלם: כספים, כספים, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: לוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצעת חוק הכנסת – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אמרתי הוועדה המסדרת.

איתן גינזבורג: תהיה להוט, תהיה להוט.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1412).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49), התשפ"א–2021.

איתן גינזבורג: חברים, שר המשפטים יציג את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני שר המשפטים גדעון סער.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפנינו באה לטפל בשני עניינים.

גדעון סער: הנושא האחד הוא השלמה להסדר שהביאה הממשלה בפני הכנסת ועכשיו הכנסת אישרה בקריאה הראשונה, באמצעות תיקון חוק-יסוד: הכנסת, בעניין המועדים לאישור חוק התקציב השנתי.

גדעון סער: באותה הצעת חוק דובר על הארכת התקופה לקבלת חוק התקציב באחד המצבים המיוחדים, כגון שנערכו בחירות כלליות בתוך התקופה הרגילה להגשת הצעת התקציב ואישורו.

גדעון סער: הוצע כי התקופה תוארך מ-100 ימים כיום לכדי 135 ימים.

גדעון סער: אך בה בעת, במניין 135 ימים לא יבואו מועדי ישראל וערבי מועדים כאלה, כפי שייקבע בפירוט בחוק הרגיל.

גדעון סער: בנוסף, נקבע כי אם הניחה הממשלה את הצעת חוק התקציב על שולחן הכנסת לפני היום ה-85 מיום כינונה, יהיה היום הקובע היום שאחרי תום 50 ימים מהיום שבו הניחה הממשלה את ההצעה.

גדעון סער: גם לעניין זה, התקופות האמורות, הוצע כי לא יבואו בחשבון מועדי ישראל וערבי מועדי ישראל, כפי שייקבע בחוק.

גדעון סער: עתה מוצע לקבוע בחוק הכנסת השלמה להסדר המוצע שבחוק-היסוד.

גדעון סער: לפי המוצע, מועדים שלא יובאו בחשבון במניין התקופות שבסעיף 36א(ב) לחוק-היסוד, כאמור לעיל, הם מועדי ישראל הקבועים בסעיף 18א(א) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, היינו: שני ימי ראש השנה, יום הכיפורים, ראשון ושמיני עצרת של סוכות – כולם אגב רלוונטיים ללוח הזמנים של התקציב הנוכחי – ובנוסף ראשון ושביעי של פסח וחג השבועות, וכן ערבי מועדי ישראל, כאמור.

גדעון סער: הנושא השני שבו עוסקת הצעת החוק שלפניכם, התפלגות סיעות לפי סעיף 59 לחוק הכנסת.

גדעון סער: סעיף 6א לחוק-היסוד קובע, כי חבר הכנסת שפרש מסיעתו ולא התפטר מכהונתו סמוך לפרישתו לא ייכלל בבחירות לכנסת שאחריה ברשימת מועמדים שהגישה מפלגה שהייתה מיוצגת על ידי סיעה של הכנסת היוצאת.

גדעון סער: אולם, כלל זה לא חל על התפלגות של סיעה בתנאים החריגים שנקבעו בסעיף 59 לחוק.

גדעון סער: סעיף 59 מונה חריגים אחדים, שהראשון בהם הוא התפלגות של קבוצה של חברי כנסת בגודל מסוים ובשיעור מסוים מתוך הסיעה.

גדעון סער: לפי סעיף 59(1) לחוק, הכלל שבסעיף 6א לחוק-היסוד לא חל אם הקבוצה המתפלגת היא של שני חברי כנסת לפחות, שהם שליש ממספר חברי הסיעה לפחות.

גדעון סער: בהצעת חוק זו מוצע להרחיב את האפשרות של חברי הכנסת להתפלג, כמשמעות הדבר בסעיף 59 לחוק, ומבלי שיישאו בתוצאה המתוארת בסעיף 6א לחוק-היסוד.

גדעון סער: לפי ההצעה, גם קבוצה של ארבעה חברי כנסת לפחות שתתפלג מסיעה, תיהנה מהחריג הנקוב בסעיף 6א סיפה לחוק-היסוד, ואפילו אין היא מהווה שליש לפחות ממספר חברי הסיעה.

גדעון סער: הדגש פה מושם על מספר חברי הסיעה המתפלגים.

גדעון סער: אבקש מהכנסת לאשר בקריאה הראשונה את הצעת החוק, ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עוד מעלילות שר הדתות החדש.

אבי מעוז: השבוע אישרה ממשלת השמאל של מדינת כל אזרחיה את התיקון של מתן כהנא לחוק מינוי הדיינים, תוך שימוש במכבסת מילים ובהנדסת תודעה.

אבי מעוז: אני מצטט: "תיקון החוק יעגן את השוויון בין גברים לנשים מבין נבחרי הציבור החברים בוועדה, תוך שהוא מאפשר לכנסת ולממשלה מרחב תמרון רחב יותר", סוף ציטוט.

אבי מעוז: תרגום לעברית מדוברת: בואו נדפוק את החרדים ונדאג שהם לא יוכלו להיות שותפים בבחירת הדיינים.

אבי מעוז: אבל לא רק את החרדים, את כל הגברים שבכנסת ישראל.

אבי מעוז: אחר כך כהנא והבוס שלו ימכרו את זה לציבור כאילו הם כמובן דואגים לכך שיתמנו דיינים ציונים, כשהמילה "ציונים" משמשת אותם בתור שם קוד מכובס ומהונדס למינוי דיינים ליברלים מזרם מאוד מסוים שמתאים לאנשי המפלגה המתקראת ימינה כמו כפפה ליד.

אבי מעוז: אך לפני ארבעה ימים מתן כהנא התחייב – לא שאני יודע אם יש עוד אמינות כלשהי להתחייבויותיו – לפעול כנגד ניסיונות החדירה של שופטי בג"ץ לתחומם של בתי הדין הרבניים.

אבי מעוז: רק אתמול הוא אמר שישנה חשיבות רבה לשמירת העצמאות השיפוטית של בתי הדין הרבניים ויש לאפשר את חופש הפסיקה בהתאם להלכה.

אבי מעוז: והינה הוא עצמו חושף את פניו האמיתיות, שמגמתו היא שינוי פני בתי הדין כדי להפוך אותם להיות יותר ליברליים ויותר נאורים, בלשון סגי נהור, כמובן.

אבי מעוז: כל הפעילות הזאת של כהנא היא ביטוי נאמן לרוח ההסכמים הקואליציוניים בענייני דת ומדינה שמי שהיו שותפים לניסוחם הם אנשי נאמני תורה ועבודה, אותו ארגון שביחד עם התנועה הרפורמית והתנועה הקונסרבטיבית מובילים את המאבק ברבנות הראשית, בבתי הדין הרבניים ובכל סממן של זהותה היהודית של מדינת ישראל.

אבי מעוז: אני הלילה, בדיון בוועדה המסדרת על הצעת החוק הזאת, אמרתי שאני רוצה להגדיר את החוק הזה כהצעת חוק מיזוגנית, משום שהיא מדירה את כל השרות שהן חברות הממשלה, תשע במספר, אם אני לא טועה, ואף אחת מהן לא ראויה לפי הצעת החוק הזאת לכהן בוועדה למינוי דיינים.

אבי מעוז: היא גם מדירה את כל הגברים שהם חברי הכנסת.

אבי מעוז: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אתה יודע – אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – אדוני היושב-ראש, תושבי אביתר דיברו איתי, ואמרו לי שהם רוצים לשלוח זר פרחים למנסור עבאס ואבתיסאם מראענה – בזכותם זכינו לתקוע עוד יתד בממלכת השומרון, בארץ נחלת אבותינו.

קריאה: גם למרב מיכאלי.

שלמה קרעי: גם למרב מיכאלי.

שלמה קרעי: אה, יש כבר שרה באולם.

שלמה קרעי: מרב מיכאלי, בזכותך עוד ישיבה נטעה היום יתד בממלכת השומרון, בארץ נחלת אבותינו.

שלמה קרעי: אני שוקל – ארבל, אני שוקל להציע להם עוד יותר.

שלמה קרעי: אני חושב שכדאי להנציח את העניין הזה גם בשם של הישיבה: במקום לקרוא לה ישיבת מרנן ורבנן, אפשר לקרוא לה ישיבת "מראענה ורבנה".

משה אבוטבול: יש לזה גימטרייה, משהו?

שלמה קרעי: אנחנו נמצא בהמשך, בפרק הבא.

שלמה קרעי: אבל באמת, אני חושב שהקואליציה הזו מתנהגת לחבריה בבוגדנות משהו.

שלמה קרעי: בוגדנות, בוגדנות שהיא אבן היסוד של הממשלה הזו, שקמה על בוגדנות במאות אלפי בוחרי ימין של ראש ממשלת ההונאה בנט וממשיכה עכשיו בחוק הזה, שניצב בפנינו, עם בוגדנות גם בחברים לקואליציה.

שלמה קרעי: מנסור עבאס לא נמצא כאן, אבל כדאי שהוא ישמע את הדברים פעם אחת.

שלמה קרעי: שימו לב בחוק מה הם מבקשים לאפשר לנו, מה הם מבקשים לאפשר למפלגות: פיצול של ארבעה חברי כנסת.

יצחק פינדרוס: – – –

שלמה קרעי: איזו מפלגה של ארבעה חברי כנסת יש בקואליציה?

שלמה קרעי: רק רע"מ.

שלמה קרעי: ואת רע"מ – זה החוק לבעיטת רע"מ מחוץ לקואליציה.

שלמה קרעי: זה החוק שהם מנסים עכשיו להעביר כדי שיהיה להם יותר נוח עם שאר הדברים שהם מנסים ולא מצליחים, כי זאת ממשלה שהיא אנטי-ציונית, ממשלה שלא נותנת להעביר חוקים שהכרחיים לביטחונה וקיומה של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אז מביאים חוק.

שלמה קרעי: אחרי שכבר השתמשו במנסור עבאס, השתמשו ברע"מ, לא צריכים אותו יותר כבר, אפשר להעביר חוק ולהביא ארבעה חברי כנסת לא משנה מאיפה כדי שיהיה להם מספיק לזרוק את רע"מ מחוץ לקואליציה.

שלמה קרעי: אז אני חושב שהתנהלות כזו נלוזה, אדוני היושב-ראש, של בוגדנות גם בחברים שבאמת מסרו את נפשם כדי לשבת איתכם בקואליציה הזאת, למרות שהם שונאי ישראל – אתם ככה מתנהגים אליהם, זו התנהגות לא ראויה.

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: אני ממליץ לכם להתנגד לחוק שמובא כאן, לחוק הפרטי הזה, הייעודי הזה, רק לבעיטת רע"מ מחוץ לקואליציה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, האמת, אדוני היושב-ראש, החזרת קצת את הכנסת הלילה לשפיות בדיוני הוועדה.

ינון אזולאי: אני חושב שיישר כוח שיש מישהו שפוי בכל הספינה הקואליציונית.

ינון אזולאי: דודי, מה אתה רוצה להגיד?

דוד אמסלם: אני לא רוצה להפריע.

ינון אזולאי: אתה לא מפריע.

ינון אזולאי: אני מתחלק איתך בדקות שלי.

דוד אמסלם: זה הזוי מה שעושים כולם, כולל היושב-ראש.

ינון אזולאי: אמרתי.

ינון אזולאי: זה להחזיר אותנו לשפיות, קצת ממה שמגיע לנו – – –

דוד אמסלם: איזה שפיות?

ינון אזולאי: זה שפיות של הכנסת.

דוד אמסלם: תראה, הנורמלי הפך להיות שאנחנו מודים על כך שאנחנו בכלל יושבים פה, שנותנים לנו להיכנס לכנסת.

ינון אזולאי: אני אמרתי, אני מודה לו שהוא החזיר את השפיות למקום.

ינון אזולאי: תשמע, לפעמים אתה צריך את המבוגר האחראי שיחזיר את זה.

ינון אזולאי: ולכן אני אמרתי שאנחנו מודים לו.

משה ארבל: מתי זה קרה?

ינון אזולאי: זה קרה היום בלילה.

ינון אזולאי: מה אתה חושב, שסתם בועז טופורובסקי הפסיק את הדיון?

ינון אזולאי: יש אנשים שעומדים מלמעלה ועושים דברים טובים.

משה ארבל: בגלל זה מרגי לא יכול היה לנהל דיון היום.

ינון אזולאי: מי?

משה ארבל: מרגי לא יכול היה לנהל דיון.

משה ארבל: ממלכתיות – – –

ינון אזולאי: לא, לא, לא, חבר הכנסת ארבל, חבר הכנסת ארבל.

ינון אזולאי: טוב, אבל אני חושב שבלילה הזה אולי באמת אנחנו כולנו ניכנס לאיזשהו מקום – היה השבוע, שלשום, יותר נכון, כבר בתחילת שבוע, האסון במיאמי, ועדיין יש נעדרים שם, מדברים על 150 נעדרים.

ינון אזולאי: משלחת צה"ל נסעה לשם בשביל לעזור ולסייע, כמו שאנחנו יודעים לעזור בדרך כלל.

ינון אזולאי: נגיד רק פרק תהילים, שיר המעלות: "ממעמקים קראתיך ה'.

ינון אזולאי: ה' שמעה בקולי תהיינה אזניך קשבות לקול תחנוני.

ינון אזולאי: אם עֲונוֹת תשמור יה ה' מי יעמד.

ינון אזולאי: כי עמך הסליחה למען תִּוָּרֵא.

ינון אזולאי: קויתי ה', קותה נפשי ולדברו הוחלתי.

ינון אזולאי: נפשי לה' משֹׁמרים לַבֹקר שמרים לבקר.

ינון אזולאי: יחל ישראל אל ה' כי עם ה' החסד והרבה עמו פדות.

ינון אזולאי: והוא יפדה את ישראל מכל עונתיו".

ינון אזולאי: בעזרת השם, שזה יהיה להצלחת המחלצים, שיחלצו שם את היהודים שנמצאים, שהם אחים שלנו, ויביאו לנו בשורה שיש עדיין אנשים חיים.

ינון אזולאי: בתוך כל הבלגן הזה נזכור גם את האחים שלנו שנמצאים שם בארצות הברית.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני לא יודע אם פספסתי, אם כבודו נתן התייחסות למה שנאמר לבג"ץ.

שמחה רוטמן: אני עדיין מבקש את ההתייחסות הזאת.

שמחה רוטמן: אבל אני כבר למען האמת מתחיל להתייאש.

שמחה רוטמן: אבל אין ייאוש בעולם כלל, אמר רבנו רבי נחמן, אולי בכל זאת נשמע כיצד ניתנה תשובה לא נכונה לבית המשפט העליון.

קריאה: לא עוזב?

שמחה רוטמן: לא, לא עוזב.

שמחה רוטמן: יש סבלנות, ברוך השם.

שמחה רוטמן: האמת היא שאני מאוד מאוד התפלאתי על זה שהקואליציה מעלה הצעה לאפשר פיצול סיעה גם לארבעה חברי כנסת.

שמחה רוטמן: הרי זה מגוחך.

שמחה רוטמן: למה לתת את המספר 4?

שמחה רוטמן: אם יש מישהו שמעוניין בפיצול, אפשר פשוט לבטל את החוק הזה בכלל.

שמחה רוטמן: הרי אם כל פעם משנים את המספר בהתאם למה שנוח לקואליציה באותו רגע, כשיש לה 61 חברי כנסת אז עכשיו יהיה חבר כנסת אחד – לא יודע; אולי יהיה רצון, שמעתי שחבר הכנסת אלי אבידר לא ממש מרוצה מהג'וב שהוא לא קיבל – אז אנחנו ניקח אותו, נחוקק חוק, יהיו 61.

שמחה רוטמן: אפשר שגם אחד יפרוש, למה ארבעה?

שמחה רוטמן: למה לפי גודל סיעה?

שמחה רוטמן: או שאנחנו ככנסת אומרים שבהתפצלות סיעה נקבע כללים מאחורי מסך בערות, לא כשיודעים מה התוצאה הרצויה, ואז זה בסדר, או שמשנים את הכללים רטרואקטיבית.

שמחה רוטמן: אני יודע שהיו גופים שעשו את זה בעבר, ואני חייב לומר, אני תמיד אמרתי שזה לא רעיון טוב לעשות את זה רטרואקטיבית.

שמחה רוטמן: החלוקה הזאת, שאומרים: אנחנו עכשיו צריכים ארבעה כדי להיפטר מרע"מ, זה גם מתחבר מאוד לחוק הדיינים.

שמחה רוטמן: חוק הדיינים נועד להדיר חרדים, וחוק הכנסת נועד להדיר ערבים.

שמחה רוטמן: לא מתאים להם – האמת, אני מבין אותם קצת.

אריה מכלוף דרעי: זאת ממשלת אחדות.

שמחה רוטמן: כן, ממשלת אחדות ואיחוי.

שמחה רוטמן: לא מתאים להם חרדים באופוזיציה ולא מתאים להם ערבים בקואליציה, בסך הכול הגיוני.

שמחה רוטמן: בלי ערבים, בלי חרדים, תהיה פה ממשלה – אני לא יודע את מי הם ייקחו מהליכוד, אני לא חושב שהם ימצאו ארבעה חברי כנסת מהליכוד, אבל אני בטוח – יש לי הרגשה שאלו יהיו רק אנשים שמתאימים לוועדת הקבלה של הקואליציה.

שמחה רוטמן: הם ינסו, אני לא יודע מה השיקולים שלהם: לא מישהו דתי מדי, אולי לא מישהו מזרחי מדי, משהו שמתאים לממשלת ישראל הראשונה.

שמחה רוטמן: את החרדים כבר הדרנו, עכשיו אפשר להדיר את הערבים עם פיצול של ארבעה ולהחליף את מנסור עבאס וחבריו.

שמחה רוטמן: ואני חייב לומר שבתור ממשלת – – –

מיקי לוי: נא לסיים, בבקשה.

שמחה רוטמן: בסדר גמור.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: בתור ממשלת איחוי, ריפוי ושיסוי אתם עושים עבודה נפלאה.

שמחה רוטמן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, איך כתוב בפסוק?

ישראל אייכלר: "שוא לכם משכימי קום מאחרי שבת".

ישראל אייכלר: יש אנשים שמשכימים קום ללמוד תורה, ללכת לתפילת ותיקין.

ישראל אייכלר: יש אנשים שמשכימים קום לאיזו משמרת בבית חולים והם כבר רוצים להיות.

ישראל אייכלר: יש אנשים שיושבים לילות בפרלמנט כשיש איזה דיון תקציב, ואז – גם לא כולם אבל נותנים מהאופוזיציה לילות שלמים לדבר, וקובעים מראש שההצבעה רק ביום – יש דברים נורמליים.

ישראל אייכלר: אבל מה שקורה בזמן האחרון הוא פשוט לא נורמלי.

ישראל אייכלר: הטרלול נמשך כבר הרבה זמן, לפחות שנתיים.

ישראל אייכלר: אנשים חשבו שאם הקימו ממשלה אז כבר נחזור לאיזושהי נורמטיביות – הטירוף רק הולך ומתגלגל.

ישראל אייכלר: תחשבו מה יגידו הילדים שלנו בעוד 20 שנה, על מה דנה הכנסת לילות שלמים כשבמיאמי היה אסון גדול עם 150 נעדרים, רחמנא ליצלן, כשיש כל מיני בעיות, כשהקורונה מאיימת לחזור, כשאנשים נשארו בלי פרנסה, עוד מעט מפסיקים את החל"ת ואין להם עבודה.

ישראל אייכלר: על מה דנו?

ישראל אייכלר: על סעיפים – אחד שמאפשר להוציא ארבעה חברים ממפלגה אחרת – ניחא.

ישראל אייכלר: אבל בעיניי החוק החמור ביותר הוא עניין חוק הדיינים.

ישראל אייכלר: לוקחים את נושא מעמד האישה, שזה היום הדבר הקדוש ביותר בערכים של מדינת ישראל, ולא שדואגים באמת שרק נשים תהיינה קובעות את הדיינים, אפילו את זה – לא הייתי מקבל – אבל עושים את זה כדי לשלול את זכות הבחירה של הבוחר החרדי בגלל שלמפלגות החרדיות אין נשים ברשימה.

אריה מכלוף דרעי: ולא מגדילים את המספר של הנשים בוועדה.

ישראל אייכלר: לא, לא.

ישראל אייכלר: לא מגדילים את מספר הנשים, כי יש שני גברים בממשלה שרוצים לקחת את מקומן של הנשים, אז נותנים את זה לכנסת.

ישראל אייכלר: עכשיו כבר קמה ראשת מפלגה, שבדיוק עכשיו נכנסה, מרב מיכאלי, ובנאום הראשון שלה כשהיא הקימה את המפלגה שלה פה אחרי הבחירות, היא הודיעה שהיא תעשה חוק כך שמי שאין לו 40% נשים ברשימה, תישלל ממנו זכות הבחירה, הזכות להיבחר.

ישראל אייכלר: מפלגה כזאת לא תוכל להיכנס לכנסת.

ישראל אייכלר: והם עוד מדברים בשם הדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: לכל הרוחות, היו מדברים בשם הקומוניזם, בשם הדיקטטורה, בשם צפון קוריאה, בשם כל הרוחות – מדברים בשם הדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: אז מדינה שמדברת בשם הדמוקרטיה רוצה להילחם ביהדות.

ישראל אייכלר: מה הבעיה שלהם בדיינים?

ישראל אייכלר: באים אנשי הציונות הדתית ורוצים לשלול דיינים חרדים בשם היהדות, בשם הדת.

ישראל אייכלר: אז זה לא יהודית ולא דמוקרטית ולא נורמלית – פשוט טירוף.

מיקי לוי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: על זה אנחנו יושבים ב-04:00, להראות לכל העולם שאנחנו מטורפים.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: אני אסיים רק בבקשה, בתפילה, שהדברים ישתנו: "ואשיבה שפטיך כבראשנה ויעציך כבתחלה, אחרי כן יקרא לך עיר הצדק קריה נאמנה".

קריאה: חזק וברוך.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: לוקחים לי את הזמן.

מיקי לוי: בבקשה, תתחיל לדבר.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדיין כמו כל בית ישראל, אנו עדיין המומים ומזועזעים מתרבות הרמייה והשקר של ראש ממששת המנדטים ומתעלוליו להשגה ברמייה את המטרה שאליה שאף.

משה אבוטבול: אבל לחגיגה הזו רבים וטובים לא שותפים.

משה אבוטבול: אנשים עם יושרה וכבוד עצמי מבינים שנעשו כאן רמייה ועוקץ פוליטי.

משה אבוטבול: אחד מהם הוא העיתונאי קלמן ליבסקינד, הידוע בתקיפתו המאוזנת גם את השמאל, וכשצריך – גם את הימין, אבל הגינותו לא מוטלת בספק.

משה אבוטבול: אגב, לפני כמה שנים, כאשר גלגלו עליי בג"ץ בחירות נוספות בעיר בית שמש בחשד לזיופים, וכשניצחתי שוב, בסייעתא דשמיא, הוא היה הראשון שיצא להגנתי כנגד החלטת בית המשפט הפסולה וההזויה.

משה אבוטבול: קלמן ליבסקינד תוקף במילים קשות את חברי ימינה, שלדבריו שדדו את קולותיהם של אנשי הימין והעניקו אותם לשמאל.

משה אבוטבול: ליבסקינד גם מטפל במאמרו ומגחך על חבר הכנסת ניר אורבך, שהסביר השבוע שהשיר המשותף של אברהם פריד ואביב גפן גרם לו להגיע להחלטתו הפסולה.

משה אבוטבול: ואני קורא לכם, חברים יקרים, את מאמרו החשוב להבנת המצב המביך, ובעיקר המביש: "לא קל היה לי לכתוב את הדברים שתקראו כאן.

משה אבוטבול: את נפתלי בנט ואת אילת שקד אני מכיר שנים ארוכות.

משה אבוטבול: כמה פעמים הצבעתי עבורם, וגם כשלא – – – תמיד – למרות ביקורת על מהלך כזה או אחר או על החלטה כזו או אחרת – חשתי כלפיהם כבוד והערכה.

משה אבוטבול: אבל זהו, לא עוד.

משה אבוטבול: המהלכים האחרונים שלהם והממשלה שהם יציגו השבוע – תוך מעשה רמייה, גנבת דעת והתנהלות הפוכה לכל תפיסה אידיאולוגית שהציגו במהלך השנים – לא יכולים לזכות אותם ואת חבריהם לרשימת ימינה לא בכבוד ולא בהערכה.

משה אבוטבול: 'אני יודע שהרבה מאוד מהמצביעים שלי כואבים.

משה אבוטבול: הכאב הוא אמיתי ואני מקבל את הביקורת בהבנה', אמר בנט לעמית סגל.

משה אבוטבול: וכאשר הוסיף, כעבור כמה ימים, בהצהרה חגיגית, ש'ביקורת לגיטימית, מחד, והתנהגות מדאיגה, מאידך', וניסה להעביר את המסר שלפיו עם כל הכבוד לכאב של מצביעיו חייבים להתקדם קדימה, חשבתי שאני מתפוצץ.

משה אבוטבול: מה זאת אומרת שאתה מקבל בהבנה את הביקורת?

משה אבוטבול: בשם איזו זכות מוסרית אתה מעז להעיר פה משהו למישהו?

משה אבוטבול: תארו לעצמכם סיטואציה שבה אדם שגנב לכם לפני דקה את הארנק מהכיס, עומד על במה ברחוב, נוכח מבטכם ההמום, ובטון ממלכתי מחלק ציונים לסגנון הלשוני שבו אתם משתמשים כאשר אתם צועקים: 'גנב, גנב, תחזיר את הארנק'".

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: כבר.

משה אבוטבול: "ובכן, מה שעשו בנט ושקד", ומתן כהנא, וניר אורבך ועידית סילמן ואביר קארה, "חמור פי אלף מאותו כייס שניצל הזדמנות".

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: זה הרבה מעבר לזמן.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: "הם לא גנבו ארנק עם 200 שקל, הם גזלו מהמצביעים שלהם את הדבר היקר ביותר שיש בכיסו של אזרח במדינה דמוקרטית, הם שדדו" – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: זה הרבה מעבר לזמן, בבקשה.

משה אבוטבול: הם שדדו ממנו את קולו.

משה אבוטבול: הכאב נובע ומתפרץ, מיקי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני יכול להבין.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אין אחד שאני מוריד בזמן, אין אחד שאני מוריד בזמן.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להתייחס להצעת החוק.

דוד אמסלם: תראו מה שעשתה תקווה חדשה, היא הכניסה להסכם הקואליציוני שני דברים חשובים: אחד – קנביס, והשני – החוק להתפצלות הסיעות.

דוד אמסלם: אני בכלל חושב שלהתפצל בכנסת, באופן בסיסי זה דבר לא מוסרי.

דוד אמסלם: אבל גם שר המשפטים סער וגם אלקין הם אנשים שבאים עם עולם המושגים שלהם, בעצם הראש שלהם כל היום בבגידות, תחמנויות, מעברים.

דוד אמסלם: לכן הם הגישו את הצעת החוק הזו והכניסו את זה להסכם הקואליציוני כאילו זה דבר חשוב כל כך, עקרוני מבחינתם.

דוד אמסלם: אני בז לך, שר המשפטים.

דוד אמסלם: אני מבין שאתה רצת בבחירות כדי שמי שנבחר במפלגה מסוימת יעבור למפלגה אחרת.

דוד אמסלם: אם מישהו עובר מהקואליציה לאופוזיציה – ניחא, זו שאלה אידיאולוגית, הוא הולך להפסיד.

דוד אמסלם: אבל בוודאי מעברים הפוכים זה שוחד פר אקסלנס.

דוד אמסלם: לכן, אגב, זה מה שהחוק בא למנוע.

דוד אמסלם: אני באמת בז לך, בז לעולם המושגים שלך ושל אלקין.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להתייחס למה שקרה פה עם אלקין לפני שבועיים.

דוד אמסלם: הוא דיבר על ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אני ראיתי אותו כאן.

דוד אמסלם: הוא ניסה להשפיל את נתניהו, ניסה באמת לעלוב בו, עם הרבה רעל, הרבה אכזריות.

דוד אמסלם: זה בן אדם שראש הממשלה לקח אותו לכל מקום בעולם.

דוד אמסלם: זה המדלג, השר המדלג ממפלגה למפלגה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר שכפיות טובה היא תכונה שמגלמת את כל הרוע בבן אדם, את כל התכונות הרעות – זה כפיות טובה.

דוד אמסלם: אני רק רוצה להזכיר למר מנדלבליט.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, אם אתה שומע אותנו, מר אלקין חייב 3.5 מיליון שקל.

דוד אמסלם: הוא קיבל מתנה אסורה.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: הוא לא יכול לשמש שר כל עוד הוא חייב לכל מיני אוליגרכים כסף ברמות האלה.

דוד אמסלם: אני חושב שאתה צריך להורות למשטרת ישראל לחקור את הסוגיה, ובוודאי ובוודאי להוציא חוות דעת שהוא לא יכול לשמש כשר בממשלת ישראל.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: הרי אם אני הייתי מקבל 200 שקל היית מפעיל את כל העולם.

דוד אמסלם: הרי אתה בעצם – על ראש ממשלה שקיבל סיגר מחבר שמתם 200 חוקרים, פתחתם ארבעה תיקים, כמעט.

דוד אמסלם: איך אתה לא מתבייש, מר מנדלבליט?

דוד אמסלם: אתה לא רואה מה עושה מר אלקין?

דוד אמסלם: אתה חושב שזה מוסרי?

דוד אמסלם: אתה חושב שיכול להיות איש ציבור במדינת ישראל, ושר, שחייב 3.5 מיליון שקל לאוליגרכים בחוץ?

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

שלמה קרעי: מה עם גנץ וליברמן?

שלמה קרעי: יש את גנץ עם המימד החמישי, וליברמן – – –

דוד אמסלם: בחוק הבא, יש עוד חוקים.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת עבאס – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עליתי קודם ובדבריי התייחסתי ליו"ר הסיעה של יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד.

יואב קיש: אבל אני לא יכול לקפח את ראש הממשלה עצמו, נפתלי בנט, והאמת, גם את אילת שקד.

יואב קיש: אז אני לא הולך להמציא דברים, אני בסך הכול הולך להקריא מתוך ויקיפדיה כמה הגדרות: רמאי – "משקר ומטעה כדי להשיג רווח לעצמו, שקרן, נוכל".

יואב קיש: הונאה היא "סוג של השפעה חברתית שבה אדם מנסה לשנות את תפיסתו או התנהגותו של אדם אחר באמצעות טקטיקות הכוללות ערמומיות – – – רמייה וניצול".

יואב קיש: הייתי חייב להמשיך להבין מה זה נוכל כדי שנדע על מה אנחנו מדברים פה.

יואב קיש: נוכל זה "אדם לא ישר המתפרנס מביצוע תרגילי עוקץ והונאה".

יואב קיש: אני חושב שציבור גדול של בוחרים יכולים למצוא את עצמם מזדהים עם הדבר הזה.

יואב קיש: ואז הלכתי לראות מה זה הונאה.

יואב קיש: אולי נפתלי בנט ושקד ידעו מה זה הונאה.

יואב קיש: הונאה היא "סוג של השפעה חברתית שבה אדם מנסה לשנות את תפיסתו או התנהגותו של אדם אחר באמצעות טקטיקות הכוללות ערמומיות – הצגה משכנעת של מידע מסולף – שקרים, רמייה וניצול".

יואב קיש: כל הדברים האלה, היושב-ראש, אחד לאחד נפתלי בנט ואילת שקד למאות אלפי – האמת, לא כל כך הרבה, אולי 200,000 איש.

יואב קיש: היום אפילו את האחוז חסימה הם לא היו עוברים.

יואב קיש: ואני חייב: כבוד היושב-ראש, אתה יודע, יש גם סוגים שונים של שקרים.

יואב קיש: יש ארבעה סוגים של שקרים: יש שקרים לבנים, שקרים שאולי עוזרים לאדם אחד ופוגעים באחר, שקרים שאולי אינם עוזרים לשקרן, ויש את השקרים שגורמים רווח למשקר ולהפסד לזה שמשקרים לו.

יואב קיש: וזו הקטגוריה שבה אנחנו נמצאים, לצערי.

יואב קיש: ואחרי שראיתי שנמצאת פה שרת התחבורה מרב מיכאלי לא יכולתי שלא לפנות ולחפש באמת את הבדלי ההונאה בקרב נשים וגברים.

יואב קיש: רציתי לראות מה קרה לבנט ומה קרה לשקד.

יואב קיש: אז הינה, אני אומר לך מה הספרות המחקרית בתחום הבדלי המגדר מדברת על הבדלי השקרים בין גברים לנשים, או בין בנט לשקד.

יואב קיש: האמירה פה אומרת: משתמע כי נשים, שמשקרות בתדירות גבוהה יותר מגברים, נוטות יותר לזייף רגשות חיוביים – כגון, כנראה, כאבי בטן, את זה אני מוסיף.

יואב קיש: וגברים, הינה, יש פה כמובן גם אמירה על גברים: גברים נוטים לשקר יותר מנשים על מנת להבטיח לעצמם רווח.

יואב קיש: אמרתי הינה, תראו, זה בדיוק ההגדרה פה להבדל בין בנט לשקד.

יואב קיש: שני שקרנים, שני נוכלים: אחת עם כאבי בטן ואחד עם רצון לרווח אישי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני יושב וחושב לעצמי, ואולי הרב דרעי יוכל לעזור לי פה, מה הרציו שבין הצעת החוק הזו – שני דברים שהם לא קשורים אחד לשני: "לקבוע כי מועדי ישראל לא יבואו במניין התקופה שבה יש להעביר את חוק התקציב לאחר הקמת הממשלה", שמועדי ישראל לא יבואו בחשבון, שאף אחד לא יהיה חלילה חשוד שיעבוד בשבת.

מאיר פרוש: הדבר השני – לאפשר לקבוצה של ארבעה חברי כנסת להתפלג מסיעתם אף אם אינם מהווים שליש ממנה.

מאיר פרוש: בעצם החלק השני זה חומר נפץ של פוליטיקאים כשהם רוצים לחשוב מה בעצם מונח פה, בדבר הזה.

מאיר פרוש: לחשוב איך אני יכול להתפלג ואני לא אהיה פסול בעתיד מלהיבחר, אני לא איחשב לאחד – שהייתי והלכתי.

מאיר פרוש: אז הם רוצים לתת לי את הדרך שעדיין תהיה לי הזכות להיבחר, למרות שאני עושה מעשה שהוא לא ייעשה.

מאיר פרוש: זה מה שבא בחלק השני של החוק.

מאיר פרוש: מה הקשר שלו לחלק הראשון?

מאיר פרוש: כשאתה מתבונן בזה אתה רואה שפתאום בכנסת כזו, שבה הקואליציה מורכבת מכאלה שמחפשים לעקור את תורת ישראל, מעוניינים להשכיח את השבת, מוכנים להרוס את התא המשפחתי, את קדושת המשפחה, מוכנים לעשות את הכול כדי שלא ניראה מדינה של יהודים שומרי תורה ומצוות, מביאים לנו דבר – כאילו המדינה עכשיו קמה: אם אתם רוצים להכין תקציב בתוך תקופה מסוימת, הימים של מועדי ישראל לא ייחשבו במניין הימים.

מאיר פרוש: לצורך מה זה בא, אם לא כדי להכניס את החלק הקרימינלי של החוק?

מאיר פרוש: איך אפשר לעשות איזושהי תחבולה, לפרוש ועדיין לא להיחשב פורש?

מאיר פרוש: אין לי הסבר אחר.

מאיר פרוש: אף פעם זה לא היה חסר לאף אחד, שלא לחשב את אותם ימים בודדים בתוך 120 יום או 130 יום או 150 יום להכנת תקציב וכדומה.

מאיר פרוש: ואף אחד לא חלם לעשות פעולות כדי לפרוש.

מאיר פרוש: רק ראש קרימינלי, שמסתובב פה בבית וחושב על כל מיני דברים, בא והשחיל דבר אחד בשני מבלי שנבין מה שהוא רוצה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרה, לפני כמה ימים נפגש השר לביטחון פנים עם כתבים.

איתמר בן גביר: עשה תדרוך, זה דבר מקובל, ובין היתר, אמר להם: אני לא הולך להיפגש עם איתמר בן גביר.

איתמר בן גביר: הוא מנהל שיח פרובוקטיבי, אין לי סיבה להיפגש עם אנשים כמוהו.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, אתה רואה שאני לא ישן בלילה.

איתמר בן גביר: לא ישן בלילה.

איתמר בן גביר: ממש לא הלכתי לישון בגלל הדברים האלה.

איתמר בן גביר: אבל בנימה יותר רצינית, בואו נאמר את האמת, עם מי עמר בר לב, איש שמאל קיצוני, כן מוכן להיפגש?

איתמר בן גביר: הוא מוכן להיפגש עם פורעי דיר אל-אסד, אלה שראינו בתמונות רצים אחרי שוטרי מג"ב ומרביצים להם עם אלה.

איתמר בן גביר: איתם?

איתמר בן גביר: בוודאי להיפגש, מה זאת אומרת, זה תפקידו של כבוד השר, להכיל, לשמוע, למתן; לא משנה שאותם פורעים ביקשו לרצוח שוטרים שלנו, ביקשו לפגוע בחיילים שלנו.

איתמר בן גביר: אבל איתם זה סופר לגיטימי.

איתמר בן גביר: הוא מוכן להיפגש עם פורעי לוד, אלה שרצחו יהודי בשם דסטאו ביסט, לא רבים מאיתנו מכירים את השם שלו.

איתמר בן גביר: יהודי בן הקהילה האתיופית שכל חטאו שהלך ללוות אורחים שלו מעבר לכביש.

איתמר בן גביר: לפי התיאורים ולפי העדויות, שני מחבלים הגיחו עם אופניים חשמליים, דרסו אותו וחזרו כדי לוודא הריגה.

איתמר בן גביר: הוא מוכן להיפגש עם פורעי שמעון הצדיק, אותם אלה שאנחנו רואים – כן, הם קוראים לזה שייח' ג'ראח, ואנחנו קוראים לזה, אדוני היושב-ראש, שמעון הצדיק, זאת שכונה בירושלים – אותם אלה שזורקים אבנים ובקבוקי תבערה ועומדים שם שוטרים ליד ולא מגיבים.

איתמר בן גביר: והוא נפגש, נפגש עם הקו הראשון של המחבלים שנמצאים כאן בכנסת, תומכי הטרור כמו איימן עודה ואחמד טיבי, וכמובן השותף הקואליציוני, איש התנועה האסלאמית מנסור עבאס.

איתמר בן גביר: אז זה השר לביטחון פנים שיש לנו; זאת הממשלה שיש לנו.

איתמר בן גביר: מה הפלא, מה הפלא?

איתמר בן גביר: מי שמרחם על אכזרים מתאכזר לאוהבי ישראל.

איתמר בן גביר: מי שמחרים את איתמר בן גביר מוכן להיפגש עם מחבלים ועם שונאי ישראל.

איתמר בן גביר: בושו והיכלמו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר סיפרתי כאן – אתה ישבת בראש הישיבה וסיפרתי את הסיפור האישי-המשפחתי שלנו.

אורית סטרוק: הסברתי למה כל כך כואב לי וכל כך מזעזע אותי שהחברים הכי טובים שלי, באמת החברים הכי טובים שלי, שאני שנים איתם בדרך, הולכים ומקימים ממשלה שנשענת על תומכי טרור.

אורית סטרוק: האמת, זה כואב לי גם לגביך, אדוני היושב-ראש, כי אני יודעת שאתה היית מפקד מחוז ירושלים.

אורית סטרוק: אני זוכרת את זה היטב.

אורית סטרוק: אתה בעצם נאלצת לטפל בכל הפיגועים הנוראיים בתקופה הכי קשה שהייתה.

אורית סטרוק: נשגב מבינתי איך אתה יושב באותה ממשלה יחד עם מפלגה תומכת טרור.

אורית סטרוק: אני פשוט לא מתחברת.

אורית סטרוק: אני אומרת לך, למרות שהקשר בינינו הוא לא כל כך אישי כמו עם נפתלי או אילת או גדעון או זאב, אבל עדיין אני לא מצליחה להבין את זה, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד שבשבת הראשונה אחרי הקמת הממשלה המזעזעת והמסוכנת הזאת, ככל שמתקרבת השבת עולה המחשבה על התפילה לשלום המדינה שאנחנו מתפללים בכל שבת בבתי הכנסת.

אורית סטרוק: השאלה איך, איך, איך נתפלל על ראשיה, שריה ויועציה?

אורית סטרוק: איך נתפלל עליהם?

אורית סטרוק: איך אפשר להתפלל על ממשלה כזאת, שהולכת ועושה יד אחת עם האויבים שלנו?

אורית סטרוק: עם מי שמחבקים את המחבלים?

אורית סטרוק: עם מי שמוציאים כסף כדי לתמוך בילדי מחבלים, כמו שהקראתי פה בנאום הקודם?

אורית סטרוק: זה מה שעושה המפלגה של מנסור עבאס.

אורית סטרוק: הם לוקחים כסף – אגב, עכשיו אתם תיתנו להם המון כסף – והם מוסרים אותו לילדים של מחבלים, לילדים של שהידים.

אורית סטרוק: איך אפשר להתפלל עליהם בבתי הכנסת?

אורית סטרוק: באמת, השאלה הזאת מאוד הכאיבה לי.

אורית סטרוק: מאוד.

אורית סטרוק: הציקה לי.

אורית סטרוק: ואז פתחתי את התפילה, וראיתי שדווקא אדרבה – צריכים להתפלל את התפילה הזאת ביתר שאת, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: למה, כי מה כתוב בה?

אורית סטרוק: אנחנו מבקשים מהקדוש ברוך הוא, שישלח אורו ואמיתו לראשיה, שריה ויועציה, כן, של מדינת ישראל.

אורית סטרוק: שישלח להם את האור, שישלח להם את האמת.

אורית סטרוק: הם כל כך רחוקים עכשיו מהאור והאמת, אז אדרבה, צריך להתפלל יותר שהוא ישלח להם את האור ואת האמת; ויתקנם בעצה טובה מלפניו – עוד יותר צריכים להתפלל על זה, כי הם הולכים בעצה כל כך רעה.

אורית סטרוק: נכון, חבר הכנסת אביר קארה?

אורית סטרוק: אני לא יודעת איך אתה מרגיש עם זה שאתה יושב בממשלה אחת עם תומכי טרור, אבל צריך להתפלל גם עליך, כי עכשיו אתה התמנית לסגן שר.

אביר קארה: – – – גם סגני שרים.

אורית סטרוק: אז גם עליך, גם עליך כסגן שר צריך להתפלל ביתר שאת שהקדוש ברוך הוא יתקן אותך בעצה טובה מלפניו, כי אתה הולך בינתיים בעצה רעה מאוד.

אורית סטרוק: אז זהו, אני חושבת שאנחנו את התפילה הזאת צריכים להתפלל ביתר שאת, וזה מה שרציתי להגיד.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו – אינו נוכח; חברת הכנסת בן ארי – מוותרת; חברת הכנסת סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, כבוד השרה מיכאלי, את יודעת, זה לא סוד שיש לי אלייך הערכה, אפילו חיבה, הייתי אומר.

יריב לוין: אבל אני באמת באמת מוכרח לומר לך שאני חושב שיש הרבה מאוד אנשים שצריכים להרגיש מאוכזבים מאוד ומרומים מאוד ממה שאת עושה בימים האחרונים.

יריב לוין: תראי, אני חושב שלהימנע בהצבעה על פרקליט המדינה זאת פחדנות.

יריב לוין: את יודעת מה, אם זה היה קורה לשרים או לשרות אחרות בממשלה שאת לא חברה בה, אני יכול רק לדמיין את הדברים שהיית אומרת כאן על הבימה.

יריב לוין: אני בכלל יכול להגיד לך שלהימנע כשמדובר בשאלה ערכית בעיניי זה לחטוא לבסיס של העבודה של נבחר ציבור.

יריב לוין: עכשיו אני שואל אותך שאלה אמיתית: הרי יש שתי אפשרויות, או שאת חושבת שפרקליט המדינה הוא נקי והכול בסדר, ולא הוכח שום דבר, והאיש, אין נגדו לא כתב אישום ולא משהו אחר, ואם כך, למה את לא תמכת במינוי שלו, למה את עושה לו עוול?

יריב לוין: ואם החלטת לא לתמוך במינוי שלו משום שאת כנראה חושבת שהוא עשה דברים שאסור היה לו לעשות, איך את, יותר מכל אחד אחר, מחרישה ונמנעת?

יריב לוין: איך, איך יכול להיות?

יריב לוין: אני אגיד לך את האמת, השרה מיכאלי.

יריב לוין: אנחנו נמצאים שבועיים אחרי הקמת הממשלה.

יריב לוין: זה כל הזמן שלקח לך כדי לאבד את הכול, את כל הקרדיט העצום הזה שבנית לך בכל השנים האלה.

יריב לוין: הינה, תראי עכשיו, הממשלה שאת חברה בה מביאה חוק – ואת גם תומכת בו – שבא ואומר שהממשלה תהיה פטורה מהצורך למנות שרה.

יריב לוין: באמת, קשה להאמין – מרב מיכאלי.

יריב לוין: כל זה קורה בשבועיים.

יריב לוין: שבועיים לקח לך.

יריב לוין: את יודעת, אני היית בקואליציה 12 שנים וחצי.

יריב לוין: הייתי חמש שנים שר.

יריב לוין: יש לך דוגמה אחת כזאת שאת יכולה לתת לגביי ב-12 שנים וחצי, שבעטתי בצורה הזאת בכל מה שאני מאמין בו, בכל הדברים שעליהם דיברתי, בכל הדברים שלמענם פעלתי?

יריב לוין: בצורה הבוטה הזאת?

יריב לוין: אני אגיד לך עוד דבר, ובזה אני אסיים, כי הזמן נגמר.

יריב לוין: את יודעת, את יושבת-ראש מפלגה, מפלגה שבלעדיה אין קואליציה.

יריב לוין: אין שום דבר שאת חייבת לעשות.

יריב לוין: כלום.

יריב לוין: אין שום החלטה שהממשלה יכולה להעביר בלי שאת תסכימי.

יריב לוין: את לא יכולה להסתכל על זה ולהגיד: טוב, אני לא רציתי אבל לא הייתה ברירה, היה רוב, היה זה.

יריב לוין: אני אומר לך, השרה מיכאלי, זה המאזן שלך בשבועיים.

יריב לוין: אל תהיי במקום הזה.

יריב לוין: בנית לעצמך קרדיט גדול, אני מציע שכבר בנושא של חוק הדיינים תתקני, ומוטב כמה שיותר מהר.

יריב לוין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת לוין.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת ברקת – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אנחנו נמצאים בשעת לילה מאוחרת, וגם על פי תגובות שאני מקבל יש רבים שצופים בערוץ הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: חלקם שואלים את עצמם: מה עושה האופוזיציה?

מיכאל מלכיאלי: יש פה אנשים רציניים, יושבים, מדברים, למי?

מיכאל מלכיאלי: מה הם רוצים להרוויח בדבר הזה?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו עוקבים אחרי הפעילות של הקואליציה, אחרי הפעילות של הממשלה, אחרי הפעילות של השרים, ושואלים את עצמנו – כאילו – מה אנחנו מפספסים?

מיכאל מלכיאלי: מה הם יודעים שאנחנו לא יודעים?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש, על אדם אחד שהיה מגיע בכל בוקר לאיזושהי מאפייה וקונה שש חלות.

מיכאל מלכיאלי: שש חלות.

מיכאל מלכיאלי: בכל בוקר היה מגיע וקונה שש חלות.

מיכאל מלכיאלי: בוקר אחד, שניים, שלושה.

מיכאל מלכיאלי: יום אחד המוכר אומר לו: תגיד לי, למה שש החלות האלה?

מיכאל מלכיאלי: מה אתה עושה איתן?

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר לו: תראה, שתיים אני אוכל, אני ואשתי; בשתיים אני מחזיר הלוואה; שתיים אני מלווה לאחרים.

מיכאל מלכיאלי: אפשר להגיד: מה זה הדבר הזה?

מיכאל מלכיאלי: אתה מלווה, לוקח.

מיכאל מלכיאלי: בוא אני אגיד לך בדיוק מה – אני קונה שש חלות.

מיכאל מלכיאלי: שתיים אני אוכל; שתיים מחזיר הלוואה, נותן להורים שלי, שגידלו אותי; שתיים אני מעניק הלוואה לילדים שלי.

מיכאל מלכיאלי: יום אחד, אני אגדל ויהיה מי שייתן לי.

מיכאל מלכיאלי: אני רואה את ההחלטה של שר האוצר, של הממשלה, לעצור את הנושא של החל"ת.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק, יש שאלה אם צריך להמשיך את החל"ת או לא.

מיכאל מלכיאלי: אבל על מי ההחלטה הראשונה לעצור את התשלומים של החל"ת?

מיכאל מלכיאלי: על האנשים הכי חלשים בחברה.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, ההורים שלנו, מבוגרים – גיל 65.

מיכאל מלכיאלי: נחשוב טוב: איזה אדם בגיל 67 הולך לעבוד בעבודה נוספת?

מיכאל מלכיאלי: אדם שמה שהמדינה נותנת לו, הקצבה של המבוגר, לא מספיק לו, אדם שבגיל 67 אומר: אני מחפש עבודה נוספת, כי אני, ממה שהמדינה נותנת לי, לא יכול להתקיים מזה.

מיכאל מלכיאלי: אני מחפש עבודה נוספת.

מיכאל מלכיאלי: אלה ההורים.

מיכאל מלכיאלי: והילדים שלנו – היולדות.

מיכאל מלכיאלי: האנשים הכי חלשים בחברה, יולדת שמחפשת עבודה ומצהירה על חל"ת בשביל להרוויח כסף.

מיכאל מלכיאלי: בשתי האוכלוסיות החלשות ביותר בחברה שר האוצר החליט שהוא פוגע.

מיכאל מלכיאלי: היה רעש תקשורתי, הד חזק לדבר הזה, והחליט שר האוצר שהוא מחזיר מגיל 45.

מיכאל מלכיאלי: אוקיי.

מיכאל מלכיאלי: תחשבו, מה ההיגיון בדבר הזה?

מיכאל מלכיאלי: איך אדם בגיל 45 או בגיל 67 יכול למצוא עבודה?

מיכאל מלכיאלי: ברור, אדם בגיל 67 אין לו שום סיכוי למצוא עבודה, והאנשים האלה הם הראשונים להיפגע.

מיכאל מלכיאלי: גם אם הוא מצא באיזושהי הזדמנות עבודה נוספת, הוא ייפגע ראשון, הוא והיולדות.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אדוני היושב-ראש, תראה, אנחנו לא מבינים מה חושב שר האוצר, אבל המפתחות של הכלכלה הישראלית, גם בממשלה וגם בכנסת, נמצאים בידיים שלו.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו כאן בשביל להיות פה לאותם אנשים מבוגרים שאין מי שידאג להם; אותם אנשים מעל גיל 67, החלשים ביותר, שלא מסתדרים עם הכסף שהמדינה נותנת להם, דווקא לפגוע בהם, גם את הפרוטות האלה לקחת מהם?

מיכאל מלכיאלי: וכמובן, היולדות, הנשים החלשות ביותר, שמתקיימות מהפרוטות האלה – לקחת להן את הפרוטות האחרונות שלהן?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו כאן, בעזרת השם, נגיש הסתייגויות ונילחם בחוק הזה על מנת שיחזור החל"ת לאנשים החלשים ביותר בחברה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אריה דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, קודם כול, באמת מגיע לכל חבר כנסת, חברת כנסת ושרים שנמצאים כאן – אולי לשרים אין ברירה, הם תורנים, הם חייבים – אבל לכל האחרים מגיע יישר כוח, לא משנה אופוזיציה או קואליציה.

אריה מכלוף דרעי: מי שנשאר על משמרתו וממלא את חובתו ונואם את נאומו, יישר כוח גדול לו.

אריה מכלוף דרעי: אפשר לצחוק על זה, אפשר לזלזל בזה, אבל עם כל הכבוד, זה לא קל להישאר.

אריה מכלוף דרעי: ומי שנשאר כאן, מגיע לו באמת יישר כוח, שהוא ממלא את תפקידו.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, אנחנו מצביעים עכשיו על תיקון לחוק שהצבענו עליו קודם – אנחנו הצבענו נגד, אבל אחרים הצביעו בעד – השלמה של תיקון חוק-יסוד שאחד מהמרכיבים המרכזיים שבו זה לאפשר לארבעה חברי כנסת לפרוש.

אריה מכלוף דרעי: וזה עובר עם הערות כאלה, הערות אחרות.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, רק לפני זמן קצר היו בחירות.

אריה מכלוף דרעי: הציבור בחר, אנשים נבחרו על סמך הבטחה, על סמך מפלגה.

אריה מכלוף דרעי: אף אחד כאן לא נבחר בבחירה ישירה.

אריה מכלוף דרעי: כל אחד מאיתנו שנבחר, נבחר תחת טיקט של מפלגה.

אריה מכלוף דרעי: יש מינימום כללים, אפילו בין סוחרי סוסים, ואנחנו כאן מביאים בהצעת חוק ממשלתית, מה, לעודד רמאות, לעודד גנבת דעת של בוחרים שבחרו בחברי כנסת?

אריה מכלוף דרעי: מה זה הדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: חוק-יסוד, תיקון לחוק-יסוד?

אריה מכלוף דרעי: ועוד יש רוב לדבר הזה, וזה עובר בקלות, כאילו מה זה?

אריה מכלוף דרעי: לגיטימי.

אריה מכלוף דרעי: היו עד עכשיו כללים – שליש סיעה.

אריה מכלוף דרעי: גם לזה אני נגד.

אריה מכלוף דרעי: מה פתאום בכלל לפרוש?

אריה מכלוף דרעי: אתה רוצה לפרוש, תלך הביתה; אתה לא רוצה להישאר במפלגה שנבחרת מטעמה, תלך הביתה.

אריה מכלוף דרעי: מה, זה מנדט שלך בכלל?

אריה מכלוף דרעי: כשניבחר בבחירות ישירות כל אחד יעשה עם זה מה שהוא רוצה.

אריה מכלוף דרעי: אבל ללכת ולתקן ולהגיד לא שליש – הרי כולנו מבינים למי הם מתכוונים.

אריה מכלוף דרעי: הרי בשביל לפרוש מהליכוד, בשביל לפרוש מש"ס או בשביל לפרוש מהמפלגות האחרות לא צריך את התיקון חוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: ארבעה מנדטים זה שליש אפילו מש"ס, שהיא המפלגה השנייה בגודלה.

אריה מכלוף דרעי: אז ארבעה מנדטים מתכוונים לליכוד, שצריך עשרה – מורידים את זה לארבעה.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לכם שלא ימצאו גם אחד מהליכוד שיפרוש.

אריה מכלוף דרעי: מי זה המשוגע שיעשה כזאת שטות ויפרוש, חיי שעה, ולוותר על חיי עולם.

אריה מכלוף דרעי: אבל איך בכלל ללכת ולהביא כזאת הצעת חוק ולא להתבייש בזה שבכנסת ישראל – מה אנחנו משדרים לציבור?

אריה מכלוף דרעי: למה אנחנו מחנכים את האזרחים בשיעורי אזרחות?

אריה מכלוף דרעי: מה הם יגידו שם?

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת – אפשר?

מיקי לוי: אתם מפריעים, פשוט, חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: תודה.

משה ארבל: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להציג בפניכם את הידוע לכול בנוגע לבג"ץ שניתן לאחרונה בהרכב של תשעה שופטים, בג"ץ 5969/20, בנוגע לעתירה של סתיו שפיר, חברת הכנסת לשעבר, נגד פשרת האוזר.

משה ארבל: שם בית המשפט העליון, בפסק דין שמשתרע על פני 105 עמודים, באריכות רבה, מורה ומזהיר את הכנסת לבל תעשה שימוש בחוק-יסוד כאילו היה פלסטלינה.

משה ארבל: בתפיסת העולם המשפטית הישראלית אנחנו עוסקים בחוקה של מדינת ישראל.

משה ארבל: החוקה של מדינת ישראל צריכה להיות עם חזון, צריכה להיות כזאת שבאמת תטמיע את הערכים המשמעותיים של הסכמה לאומית רחבה, ולכן גם היא דורשת מספר רב מאוד של חברי כנסת בחקיקתה.

משה ארבל: בחוקה של מדינת ישראל ישנה משמעות רבה לראייה ארוכת הטווח – איך אנחנו רואים את מדינת ישראל בנושאים חברתיים, כלכליים ועוד.

משה ארבל: הלילה אנחנו עושים בחוקה – אומנם לא שמו את המילים "הוראת שעה" בכותרת, אבל כל מה שנעשה במהות זו פלסטלינה מחוקי-היסוד.

משה ארבל: כל מה שנעשה – – –

גלעד קריב: – – – 13 שנה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אל תפריע לו, בבקשה.

משה ארבל: כשל לוגי של אד הומינם הוא כשל לוגי ידוע ומוכר.

משה ארבל: תענה לגופו של עניין; קשה לך.

משה ארבל: אנחנו כאן נמצאים במציאות קשה מאוד, שבה הקואליציה מגיעה עם תפיסות עולם מעוותות, מתקנת בלילה אחד, בחטף, את החוקה של מדינת ישראל, וגם בחוק הזה, שלכאורה הוא לא תיקון לחוק-יסוד אלא תיקון לחוק הכנסת, גם פה נעשתה קומבינה.

משה ארבל: התיקון לחוק הכנסת מבקש בעצם להשפיע על סעיף 36א(ב) לחוק-יסוד: הכנסת.

משה ארבל: גם כאן מתקנים חוקה; גם כאן מבצעים העצם הארכה, גרייס, שינויים.

משה ארבל: אגב, חבר הכנסת עבאס, איך אתה אפשרת שהתיקון לחוק-היסוד יכיר אך ורק במועדי ישראל?

משה ארבל: אין חגים למוסלמים?

משה ארבל: מה זה רק מועדי ישראל?

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, לא חשבת על זה?

משה ארבל: אני באמת חושב על זה שהגישה הזאת – – –

יואב קיש: חבר הכנסת, הוא היה עסוק בהקמת הישיבה באביתר.

משה ארבל: ברוך השם.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, תודה.

משה ארבל: אני מסיים.

משה ארבל: אני רק רוצה לסיים ולומר, מכובדי היושב-ראש, שאנחנו צריכים להבין – אני רק מבקש שהדברים ייאמרו לפרוטוקול – שבית המשפט העליון כבר נתן התרעת בטלות לדברים הללו.

משה ארבל: אני מאוד מקווה שגם הם יבוטלו בהקדם.

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס – איננה; חברת הכנסת ברק – איננה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, בבקשה.

קריאה: נאום בכורה – – –

מירי רגב: בשעה כזאת נאום בכורה?

מירי רגב: זה מה שאתה מאחל לי?

דוד אמסלם: אני מבקש שתשאל אותה אם זה כולל גם את המימונה או לא.

מירי רגב: לא לא, המימונה והאכילה בידיים זה סיפור אחר, דודי.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת רגב.

דוד אמסלם: זה כולל מימונה או לא?

מיקי לוי: בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חייבת להגיד לכם, חברים, שאנחנו לא צריכים להתאמץ לכתוב נאומים.

מירי רגב: זה דבר אדיר.

מירי רגב: תאמינו לי, לא צריך להתאמץ, צריך פשוט לקחת את כל הנאומים של חברי האופוזיציה לשעבר, שהיום יושבים בקואליציה, ולחשוף אותם פעם אחר פעם לציבור; שהציבור יראה מה הם אמרו לפני, ודקה אחרי.

מירי רגב: איזו בדיחה.

מירי רגב: אבוי לבושה.

מירי רגב: אבירי הדמוקרטיה.

מירי רגב: איזה יפיופים, יפי נפש.

מירי רגב: הכול נגמר כשיושבים בצד הזה.

מירי רגב: ככה זה כשמדברים על שמאל ועל ימין מתייפייף ועל ימין שמעלה את עבאס ונסחט על ידי עבאס.

מירי רגב: אז אני חייבת להשמיע לכם משהו שכבר השמיעו אותו כמה פעמים במהלך היום, ואני אשמיע עוד קטע שלו, שהציבור שבחר בו ישמע מי הוא.

מירי רגב: ואני חייבת, דודי, בגלל שאין לי את הקול שלו, שתעזור לי בחיקוי בחלק מהעניין.

מירי רגב: אז בואו נשמע מה הוא אמר: "החוק הנורבגי זה החוק הראשון שלכם, זה הדבר הראשון שהממשלה הזאת שמה על השולחן.

מירי רגב: עוד ג'ובים, עוד לשכות, עוד נהגים, עוד תקציבים, עוד סידור עבודה לחבר'ה".

דוד אמסלם: – – – מסתכל שאימא שלו לא ביציע – – –

מירי רגב: היא לא ביציע.

קטי קטרין שטרית: אימא שלו ישנה עכשיו.

דוד אמסלם: את יכולה להמשיך.

מירי רגב: "אם זה לא קשור לג'ובים, שום דבר לא מעניין אתכם – – – מישהו אצלכם בממשלת המנותקים זוכר מאיפה הכסף", מיקי?

מירי רגב: "זה כסף של אנשים עובדים", מיקי, "שכירים, עצמאים, משלמי מיסים, כל הישראלים הטובים האלה שאתם לא רואים ממטר".

מירי רגב: מיקי, אתם לא רואים אותם, הם לא בני אדם, הם כספומטים.

מירי רגב: "אין יותר ישראלים.

מירי רגב: יש כספומטים", אפרת.

מירי רגב: יש כספומטים, אפרת.

מירי רגב: "הכספומטים עבדו קשה, שילמו מיסים גבוהים, ואתם באים ומושכים מהם את הכסף, מבזבזים אותו על עצמכם.

מירי רגב: לא על עזרה לחלשים", לא על הצלה לעסקים קטנים.

קריאה: מי אמר את זה?

מירי רגב: "לפחות תחסכו מאיתנו את בלבול המוח של 'לקחנו אחריות'".

קריאה: – – –

מירי רגב: "לקחתם כסף, זה מה שלקחתם – – – אגב, זה נחמד שאתם קוראים לזה" – – –

משה ארבל: בושה, בושה.

מירי רגב: "זה נחמד שאתם קוראים לזה החוק הנורבגי – זה נשמע קריר כזה, סקנדינבי".

קריאה: – – –

מירי רגב: "בנורבגיה יש רק 19 שרים".

מירי רגב: צדקת, יאיר, אצלך בממשלה, בממשלת הקומבינות, יש 26 שרים ועוד ארבעה סגני שרים.

מירי רגב: אני ממשיכה.

מירי רגב: הוא אומר – –

דוד אמסלם: על 54 ח"כים.

מירי רגב: – – "בנורבגיה איש לא היה מעלה בדעתו שאדם שהשבוע החל משפטו יהיה ראש ממשלה".

מירי רגב: אני מניחה שבנורבגיה, יאיר, איש לא היה מעלה על דעתו שאדם עם שישה מנדטים, עם 5% מהציבור, יהיה ראש ממשלה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, תודה.

מירי רגב: רגע, אבל על זה נוסיף – –

מיקי לוי: לא, את כבר הרבה מעבר לזמן.

מירי רגב: – – "לכספומטים נמאס – נמאס מהשחיתות שלכם".

חיים כץ: יש עוד עשר שניות.

מירי רגב: אז אני רוצה להגיד לכם, אתם ממשלה לא רק של מנותקים – של נוכלים ושל שקרנים – –

דוד אמסלם: תתפלא, אבל אנחנו יודעים להסתכל בשעון.

מירי רגב: – – ואנחנו נחשוף אתכם יום-יום לציבור שבחר בכם.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: אתם גנבי קולות פתולוגיים, ומוביל אתכם בנט.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב.

מיקי לוי: אני מבקש לא לעזור לי, לא לעזור לי.

מירי רגב: הממשלה הזאת נולדה בחטא – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, אני לא רוצה להביא סדרן להוריד אותך.

מירי רגב: – – ובעזרת השם היא תתפרק בשל חטאיה.

מירי רגב: בשם השם נעשה ונצליח.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רגב.

דוד אמסלם: – – – לא צריך כספומטים.

דוד אמסלם: על 30 ח"כים צריכים להביא בנקים; בנקים, לא כספומטים.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר.

דוד אמסלם: 30 ח"כים על קואליציה של 54.

מיקי לוי: אינו נוכח.

מיקי לוי: מי משיב בשם הממשלה?

דוד אמסלם: ממשלת מיעוט, 30 ח"כים, 28 שרים.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

מיקי לוי: השר אלעזר שטרן.

יסמין פרידמן: אבל היום פחות שרים ממה שהיה מקודם.

יסמין פרידמן: איך אתה סופר?

יסמין פרידמן: אתה עם פחות סגנים ופחות שרים – – –

דוד אמסלם: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: מספיק.

קריאה: על כל שני ח"כים שר.

קריאה: כל שקל שאת מקבלת זאת גנבה.

קריאה: כל שקל שאת מקבלת זאת גנבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, מזמן ירדת מהדוכן.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני לא מזהה את הח"כים שלכם, אם הם סדרנים או ח"כים.

דוד אמסלם: אנחנו לא מכירים מי הם.

דוד אמסלם: כל רבע שעה נכנסים לנו פה כמה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אני מודה לך על העזרה.

דוד אמסלם: – – –

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חברים, אתה יודע, חבר הכנסת אמסלם, אני חוזר אחורה שנתיים, שלוש, כשקצת ישבתי בחלק השני.

מירי רגב: אולי שלוש.

דוד אמסלם: וצחקת – – –

עיסאווי פריג': לא לא, שנה וחצי.

מירי רגב: לא לא, אני שנתיים – – –

עיסאווי פריג': ישבתי שם ואתה היית שר שקדן, שהקפיד לשבת וגם לתת מזמנו, והייתי רואה אותך משועמם לפעמים – ככה הייתי מרגיש.

עיסאווי פריג': היית polite, אבל היית משועמם.

דוד אמסלם: בתקופתך לא הייתי שר – – –

עיסאווי פריג': לא לא, היית שר.

דוד אמסלם: אני אומר לך שלא.

עיסאווי פריג': לא?

עיסאווי פריג': אז היית יושב-ראש קואליציה?

דוד אמסלם: כן.

עיסאווי פריג': אה, יושב-ראש קואליציה שהקפיד להיות נוכח.

עיסאווי פריג': ואני יושב עכשיו בצד ושומע את חבריי מהאופוזיציה – – –

משה ארבל: עיסאווי, אבל מי שהציג את החוק היה שר המשפטים.

משה ארבל: למה הוא לא מסכם?

עיסאווי פריג': שר המשפטים נח.

משה ארבל: לא, אתם מזלזלים – – –

עיסאווי פריג': הוא נח, יש לו הרבה עבודה.

עיסאווי פריג': איך אמרתם, איך אמרה חברת הכנסת רגב?

עיסאווי פריג': יש לנו ממשלה מנופחת.

מירי רגב: מאיפה עוד לקחת?

מירי רגב: מאיפה עוד לקחת מהציבור?

מירי רגב: מאיפה עוד לקחת?

עיסאווי פריג': חברים, ביום חמישי הקרוב נגמרת שנת הלימודים.

עיסאווי פריג': הילדים יוצאים לחופש.

קטי קטרין שטרית: נכון, והוצאתם את הסייעות לילדים האלרגיים, אתם, במשמרת שלכם.

קטי קטרין שטרית: הילדים של החינוך המיוחד לא מקבלים – – – שנים.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת שטרית.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת – – –

קטי קטרין שטרית: רק – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

משה ארבל: – – –

עיסאווי פריג': אנשים יוצאים לחופש.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': יש לך ילדים שיוצאים לחופש ביום חמישי?

קטי קטרין שטרית: תורידו מישהו מהנורבגי ותשלמו את הסייעות.

עיסאווי פריג': יש?

עיסאווי פריג': יש.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אני, יש לי שני ילדים שיוצאים לחופש.

דוד אמסלם: עכשיו תוריד את כל דמי ההורים.

דוד אמסלם: אתה, אתה, שהיית בקואליציה איתנו, תוריד עכשיו.

קטי קטרין שטרית: אנחנו נדחוף להורדת תשלומי ההורים.

קטי קטרין שטרית: הינה, אני אומרת לך באחריות.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, תן לי, תן קצת כבוד לשר.

עיסאווי פריג': יש לך שר ערבי בממשלה, בחייאת דינכ, כמה זמן, מתי יש?

עיסאווי פריג': 20 שנה.

עיסאווי פריג': תן.

אמיר אוחנה: גם שר ערבי, גם ראש ממשלה ערבי – השתלטתם.

עיסאווי פריג': וואי וואי, זה מה שרציתי – – –

דוד אמסלם: עיסאווי, אחרי שאישרת את אביתר, ואללה – – –

עיסאווי פריג': זה בנאום הבא, בחוק – – –

דוד אמסלם: אני אומר לך, רק אתה מסוגל לבנות לנו, אתה וראש הממשלה בפועל עבאס, ישיבה באביתר.

קטי קטרין שטרית: באביתר.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

יואב קיש: עיסאווי, תבורך על אביתר.

יואב קיש: עיסאווי, תבורך.

דוד אמסלם: – – – ממליץ שתדליקו משואה בעצמאות, השנה בחג העצמאות.

קטי קטרין שטרית: השר הערבי הראשון שמאשר את אביתר.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, די.

עיסאווי פריג': הרב דרעי, הגיע לאוזניי שהרחוב הראשי באביתר הולך להיות על שמו – יש מחלוקת בין עבאס לבין פריג', יש מחלוקת על שמו.

אריה מכלוף דרעי: יש משהו אחר, הם לא יודעים את מי להזמין ראשון לתת שיעור בישיבה.

משה ארבל: – – – יותר קרוב – – – כפר קאסם.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברים, בחוק שקדם לחוק הזה ישב כאן – – –

דוד אמסלם: אנחנו נקרא לזה מנסור פריג' ואז נקבל את שניכם.

עיסאווי פריג': בחוק שקדם לחוק הזה ישב כאן על הדוכן וניהל את הישיבה חברי חבר הכנסת מנסור עבאס, ועליתם אחד אחרי השני, בחוסר התחשבות, וכל אחד, מזווית ומכיוון, התחיל להטיח האשמות בחבר הכנסת מנסור, שעד לפני חודשיים היה יקיר האופוזיציה העכשווית, אבל מה לעשות, בן יום ובן לילה הדברים משתנים.

עיסאווי פריג': שמעתי כאן על הממשלה המנופחת.

עיסאווי פריג': מה לעשות, אנחנו צריכים לעשות שינוי הדרגתי – מ-36 נרד ל-26, וגם להבא נרד.

עיסאווי פריג': סבלנות.

עיסאווי פריג': עוד תבלו הרבה שנים בספסלים האלה.

עיסאווי פריג': תודה.

דוד אמסלם: תדע לך שהם יוציאו אותך ראשון, שלא תתבלבל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה, חברי הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה להתיישב במקומות.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא להתיישב במקומות.

מיקי לוי: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49), הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 57, נגד – 42.

מיקי לוי: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 49), התשפ"א–2021, עברה בקריאה ראשונה עברה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: החוק יעבור לוועדת – –

יואב קיש: ועדת כספים.

מיקי לוי: – – חוקה.

יואב קיש: ועדת כספים.

מיקי לוי: ועדת כספים.

מיקי לוי: יש עוד?

מיקי לוי: רק ועדת כספים?

מיקי לוי: אין בעיה, תעבור למסדרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתה יכול להוסיף גם את ועדת הפנים.

מיקי לוי: נוסיף גם את ועדת הפנים, אין בעיה.

מיקי לוי: היא תעבור למסדרת.

מיקי לוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1419).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אתה יכול, השר, אין בעיה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021.

גדעון סער: מדובר בתיקון ובהארכת תוקפו של החוק המסדיר השתתפות עצורים ואסירים בדיונים בעניינם בבית המשפט בדרך של היוועדות חזותית חלף נוכחות פיזית בבית המשפט.

גדעון סער: חוק זה נחקק בין שאר החיקוקים שנחקקו במטרה להתמודד עם התפשטות נגיף הקורונה.

גדעון סער: החוק נועד לתת מענה לחשש מהתפשטות הנגיף במתקני הכליאה ולמשמעות הכבדה של תחלואה כזאת במתקנים אלה, בשים לב לתנאי המחיה בהם.

גדעון סער: בפרט נועד החוק לצמצם את הסיכון להידבקות בנגיף ולהתפשטותו במהלך הבאת העצורים והאסירים יחד מדי יום לבתי המשפט ממתקני כליאה שונים, שהייתם בבתי המשפט וחזרתם לתנאי הכליאה בתנאים שאינם מאפשרים לשמור על ריחוק כנדרש.

גדעון סער: הסדר ההיוועדות החזותית הקבוע בחוק נכנס לתוקפו עם מתן אחת משתי ההכרזות הבאות על ידי השר לביטחון הפנים ושר המשפטים, ובכפוף לקבלת חוות דעת ממשרד הבריאות: הכרזה על הגבלה חלקית של הדיונים שיתקיימו בנוכחות עצורים ואסירים והכרזה על הגבלה מלאה של דיונים אלה.

גדעון סער: הסדר מקביל קיים בחוק ביחס לדיונים המתקיימים בבתי הדין הצבאיים.

גדעון סער: ההסדר בחוק נקבע כהוראת שעה שתוקפה עד יום כ' בתמוז התשפ"א, 30 ביוני 2021, או עד יום פקיעתו של חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

גדעון סער: –2020, לפי המוקדם; בשל הפיזור, הוראת השעה תעמוד בתוקף כמה ימים נוספים, עד ליום 6 ביולי 2021.

גדעון סער: נוכח המשך התפשטות המגפה בעולם, קצב התפשטות וריאנטים מסוכנים, שחלקם חשודים כעוקפים את מנגנוני ההגנה שהחיסון מייצר, הסיכון לחדירתם והתפשטותם בישראל, כפי שכבר בא לידי ביטוי בעלייה בתחלואה במדינה לאחרונה, נדרש להאריך את תוקפו של החוק, ובכך להבטיח את המשך קיומה של תשתית משפטית המאפשרת השתתפות עצורים ואסירים בדיונים בבתי המשפט בהיוועדות חזותית באופן מלא או חלקי, בהתאם למצב התחלואה ולמידת הסיכון להתפשטות הנגיף במתקני הכליאה בתקופה הרלוונטית.

גדעון סער: בהקשר זה לא למותר לציין כי על פי נתוני שב"ס, נכון לעת הזו למעלה מ-90% מבין העצורים לצורכי חקירה אינם מחוסנים.

גדעון סער: עצורים אלה מהווים חלק נכבד מבין העצורים הנדרשים להגיע לדיונים בבית המשפט.

גדעון סער: בכך יש כדי להגביר את הסיכון להתפשטות הנגיף במתקני הכליאה אם תימשך העלייה ברמת התחלואה.

גדעון סער: על כן מוצע להאריך את תוקף החוק בשישה חודשים נוספים, עד ל-31 בדצמבר 2021, כ"ז בטבת התשפ"ב.

גדעון סער: פרק זמן זה תואם את פרק הזמן שבו הציעה הממשלה להאריך את תוקפו של חוק סמכויות מיוחדות במסגרת הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הארכת תוקף).

גדעון סער: הוא אושר, כזכור, על ידי המליאה בקריאה ראשונה בשבוע שעבר.

גדעון סער: אני מקווה שהשבוע תדון בו ועדת החוקה להכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – –

גדעון סער: בנוסף, על מנת – אני עכשיו התבקשתי לקרוא בצורה יותר מתונה או איטית – על מנת לתת מענה מידתי יותר לסיכון הבריאותי גם בנסיבות שבהן החשש מהתפשטות המגפה נמוך באופן יחסי ואינו מצדיק הכרזה לפי החוק, מוצע לתקן את החוק על דרך הוספת שני סוגי הוראות שיחולו בתקופה שבה לא ניתנה אחת ההכרזות הקבועות בחוק.

גדעון סער: הסוג הראשון עניינו בעצורים ואסירים שקיימת מניעה להביאם לבית המשפט בשל כך שהם מצויים בבידוד.

גדעון סער: ולעניין עצורים ואסירים מחוסנים – בשל קיומו של חשש ממשי שהם נדבקו בקורונה אף שהם מחוסנים לאחר שהיו במגע הדוק עם חולה מאומת, וזאת בשל הזהירות המונעת הנדרשת ביחס לאוכלוסיית העצורים והאסירים, בהתאם לעמדת גורמי המקצוע במשרד הבריאות.

גדעון סער: הסוג השני נועד לאפשר השתתפות לעצורים ואסירים שמבקשים להשתתף בדיון בעניינם בהיוועדות חזותית חלף הגעה לבית המשפט.

גדעון סער: מוצע להסמיך את בית המשפט להורות על השתתפות עצור או אסיר בדיון בעניינו בהיוועדות חזותית לאחר ששקל את חשיבות נוכחותו של העצור או האסיר בדיון, בשים לב בין היתר למהות הדיון ולנסיבות האישיות הנוגעות לעצור או לאסיר, זאת למול קיומן של הגבלות שהוטלו על הציבור לפי חיקוק שתכליתו התמודדות עם התפשטות נגיף הקורונה וקיומן של נסיבות אישיות שיש בהן כדי להשפיע על הסיכון להידבקותו של העצור או האסיר בנגיף הקורונה.

גדעון סער: יובהר כי מיום פקיעת ההכרזה האחרונה, ביום 26 במאי 2021, ונוכח מגמת הירידה בתחלואה עד לאחרונה, לא ניתנה הכרזה נוספת מכוח החוק, ומאות עצורים ואסורים מובאים מדי יום לדיונים בבתי המשפט בעניינם.

גדעון סער: כעת, כאשר ניכרת עלייה בתחלואה, ככל שמצב התחלואה לא יצדיק מתן הכרזה נוספת שתפעיל את הסדר ההיוועדות החזותית הקבוע כיום בחוק, יש בהוראות המוצעות כדי לצמצם במידה מסוימת את הסיכון הבריאותי שכרוך בהבאת עצורים ואסירים לדיונים בבתי המשפט, שהייתם שם וחזרתם למתקני הכליאה.

גדעון סער: מכל הטעמים האלה אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח.

מיקי לוי: אני נועל את הרשימה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עמי העולם צופים במהלכים של הממשלה הזו ולא מבינים למה בכלל צריך עוד את מדינת ישראל.

שלמה קרעי: איזה סממן יהודי השארתם בממשלה הזו שלא מחקתם?

שלמה קרעי: הרי אתם רוצים להפוך אותנו לעם ככל העמים: לא שבת, לא תפילין – אפילו להכניס לכלא מי שיניח תפילין לנערים צעירים – לא יהדות, לא גיור, לא בתי דין רבניים, אפילו לא דמוקרטיה.

שלמה קרעי: גם את הממשלה הזאת גנבתם בלי מנדט מהעם.

שלמה קרעי: כשהדמוקרטיה – – –

יאיר גולן: למה אתה מפיץ שקרים?

שלמה קרעי: תשאל את ראש הממשלה שלך – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

שלמה קרעי: תשאל את ראש הממשלה שלך, הוא יסביר לך בדיוק למה אני לא משקר.

יאיר גולן: – – – משקר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

שלמה קרעי: הרי ביהדות – מי שמסית זה אתה, חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

משה ארבל: לא, קרעי.

משה ארבל: הוא מזהה תהליכים.

שלמה קרעי: את זה אנחנו יודעים, לא צריך לחזור על זה.

שלמה קרעי: כולם מכירים את זה כבר.

שלמה קרעי: זה נכון.

שלמה קרעי: הרי אפילו – הרי אפילו דמוקרטיה – – –

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

שלמה קרעי: אי-אפשר, תעצור – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

מיקי לוי: תמשיך.

שלמה קרעי: תוסיף אחר כך חצי דקה.

מיקי לוי: אני אוסיף כמה – – –

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: הרי אפילו הדמוקרטיה, שגנבתם אותה, היא גם אבן יסוד ביהדות – בלי להיבחר על ידי העם אתה לא יכול להפוך למנהיג אמיתי, אתה פייק מנהיג.

יאיר גולן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, אני אצטרך לתת לו יותר זמן.

יאיר גולן: – – – שיתבייש לו.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

דוד אמסלם: אל תעשה את זה, היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: אל תעזור לי, אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: בבקשה, תמשיך.

דוד אמסלם: – – – תיתן לו יותר זמן.

שלמה קרעי: הוא רוצה לשמוע אותי יותר, זה לא עונש.

שלמה קרעי: אני מוסיף זמן – הוא נהנה יותר.

דוד אמסלם: הוא יעניש אותנו בזה – – –

שלמה קרעי: דוד המלך לא עבר למלוך בירושלים – הוא מלך שבע שנים בחברון עד שלא קיבל את הבחירה של העם, ורק אחר כך הפך למלך ישראל ועבר לירושלים.

שלמה קרעי: גם הדמוקרטיה, שהיא אבן יסוד ביהדות, גם אותה אתם מוחקים לגמרי.

שלמה קרעי: אבל אתם יודעים, אדוני היושב-ראש, אנחנו עכשיו בשעת עלות השחר.

שלמה קרעי: קראתי ברכות השחר וברכות התורה, אז אני יכול לדבר דברי תורה.

שלמה קרעי: דווקא בשעה הזאת, שלפניה מאוד מאוד חשוך, אני מתעודד.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כתוב: "כי הנה החֹשך יכסה ארץ וערפל לְאֻמִּים, וְעָלַיִךְ יזרח ה' וכבודו עָלַיִךְ יֵרָאֶה" – דווקא כשנראה שהכול חשוך, שהלכנו לאבדון, הכול יהיה בסדר.

שלמה קרעי: וקראנו – וכתבו לי אנשים: לא קיבלנו את הגימטרייה של חצות הלילה.

שלמה קרעי: אז תשמעו איזה יופי: בשבת קראנו בפרשה את ברכותיו של בלעם.

שלמה קרעי: הוא אמר שם: "כעת יאמר ליעקב ולישראל מה פעל אל", ואז: "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא".

שלמה קרעי: כאשר יגידו עמי העולם: מה פעל אל?

שלמה קרעי: למה צריך את יעקב וישראל?

שלמה קרעי: הרי הם רוצים להימחק, רוצים לתת את בתי הדין הרבניים לרפורמים, רוצים למחוק את השבת, את היהדות; למה צריך את מדינת ישראל ועם ישראל?

שלמה קרעי: כשהם יגידו את זה, אז "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא".

שלמה קרעי: אבל המשפט הזה, "כעת יאמר ליעקב ולישראל מה פעל אל", הוא בדיוק 1,786, וזה "ממשלת יאיר לפיד נפתלי בנט" – בדיוק 1,786.

שלמה קרעי: כשהממשלה הזו תגיע וכשהחושך יכסה אותנו אנחנו מעודדים, אנחנו יודעים שבעזרת השם, בקרוב בקרוב, יותר מהר ממה שאתם חושבים, "הן עם כלביא יקום וכארי יתנשא".

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: מכיוון שעדיין, אדוני היושב-ראש, ועדת חוקה החדשה עוד לא התחילה בדיוניה ואנחנו בשעת עלות השחר, אז אני הולך לבצע שני דברים – שלושה דברים – ואני לא בטוח שיאפשרו לי לבצע את זה בפומבי, ועוד מעט אני גם אסביר למה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לברך שלוש ברכות שאנחנו מברכים אחרי ברכות השחר: "ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שלא עשני גוי"; "ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שלא עשני עבד"; "ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שלא עשני אישה".

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: למה?

קריאות: – – –

יצחק פינדרוס: בינתיים עוד מאפשרים לנו גם בישראל – ואללה, הינה, הינה, הם התעוררו.

יצחק פינדרוס: אנשי ועדת חוקה החדשה התעוררו.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, שבי.

מיקי לוי: חברת הכנסת – – –

יצחק פינדרוס: התעוררו לכל הדבר – – –

קריאה: הוא ביטל את זה.

קריאה: הוא ביטל.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין.

יצחק פינדרוס: התעוררו לכל הדבר העיתונאי הזה, אנשי הוועדה החדשה התעוררו.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה להגיד לכם, ידידיי – –

מיכל רוזין: אתה יודע למה אומרים את זה?

מיכל רוזין: כי אתם – – –

יצחק פינדרוס: – – תושבי מדינת ישראל שעדיין לא הבינו – –

מיכל רוזין: של הנשים יותר חזקות.

מיכל רוזין: התפילות של הנשים יותר חזקות.

יצחק פינדרוס: – – לא הבינו איפה אנחנו נמצאים.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, תשבי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיכל רוזין: – – –

יצחק פינדרוס: אני רוצה עדיין להסביר לאלה שלא הבינו – אולי חברת הכנסת רוזין – את הברכה הראשונה שעשיתי, "שלא עשני גוי".

יצחק פינדרוס: אז יש אדם שהסתובב פה בכנסת בשבוע שעבר והיו פה אנשים טובים שקרובים לדת שאירחו אותו – ריק ג'ייקובס, נשיא איחוד הקהילות הרפורמיות בצפון אמריקה.

משה אבוטבול: שלא עשני רפורמי.

יצחק פינדרוס: ציטוט: נישואי התערובת אצלנו הם מציאות חיים.

יצחק פינדרוס: הרי פעם לא אהבו אותנו, ובטח שלא רצו להתחתן איתנו.

יצחק פינדרוס: כיום כבר אין סטיגמה כבעבר.

יצחק פינדרוס: זו הזדמנות עבורנו לחבר יותר אנשים.

יצחק פינדרוס: אז אם זאת המדיניות של היושב-ראש והנשיא מארצות הברית, שהסתובב פה עם אנשים שקרובים לדת, ואם זאת ועדת החוקה שאתם יודעים להקים, ואם על דבר כזה, שאמרתי ברכה שכל ילד מגיל שלוש אומר אותה, מתקוממים בכנסת, תבינו, עם ישראל המסורתי, שאוהב את הדת ואוהב את בוראו ואוהב את התורה, לאן הממשלה הזאת, עם השר שלא רוצה שנאת חינם, מוביל אתכם.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שאלו אותי למה אני צריך להגיב על חוק על ויעוד חזותי, על הבאת אסירים לבית המשפט, ב-05:00.

ישראל אייכלר: מה לנו ולעניין הזה?

ישראל אייכלר: מה, אנחנו עבריינים?

ישראל אייכלר: אבל במדינת ישראל, ההולכת ומידרדרת, בעיקר מבחינה אנטי-דמוקרטית – תיקים תפורים, עלילות דמים – אף אחד מהאזרחים לא יכול להיות בטוח שהוא לא יגיע לכלא על לא עוול בכפו.

ישראל אייכלר: שלא לדבר על אלה שמודים – קרימינולוגים – שיש אלפי אסירים חפים מפשע בבתי המשפט, ואפילו שופטים כבר הודו שהרבה אנשים נכנסו לבית המשפט שלא בצדק.

ישראל אייכלר: ולכן מאוד מאוד חשוב להגן גם על הזכויות הבסיסיות שמגיעות לאסירים, כי אף אחד לא יודע אם הוא לא יהיה פעם אסיר, בפרט שהמדינה הזאת הולכת לגזענות ואנטי כל אחד.

ישראל אייכלר: כל אחד הוא אנטי מישהו אחר, כל אחד מזהה תהליכים גזעניים ואנטישמיים אצל מישהו אחר, אז במצב כזה עלול להיות מצב שכל אחד ישלול את זכויותיו של האחר, ולכן אנחנו צריכים לעמוד על זכויותיהם של האסירים לא פחות מאשר על זכויותיהם של עשירים וזכויותיהם של זקנים וקשישים.

ישראל אייכלר: אנחנו שומעים עכשיו שמשרד האוצר הולך לעשות עוול לילדים, לקשישים, ליולדות ולכולם, ואין מי שיגן עליהם.

ישראל אייכלר: אז מי שלא מגן על אסירים לא יגן גם על הקשישים; מי שלא מגן על קשישים לא יגן על חולים.

ישראל אייכלר: החברה הישראלית – היום העולם כולו בטירוף כזה.

ישראל אייכלר: בארצות הברית, שהייתה פעם מעוז הדמוקרטיה, אנשים יורים ברחובות כל יום.

ישראל אייכלר: אנחנו היום בטירוף מערכות.

ישראל אייכלר: אנחנו חייבים לשמור על המינימום, המינימום שיש של זכויות האדם והאזרח, ואני דווקא לוקח את הדוגמה של האסירים, שאף אחד לא ירצה להימנות עימם – אף אחד לא ירצה להיות אסיר – כדי ללמוד מזה שאם אנחנו לא נגן אחד על השני, במובן הדמוקרטי ביותר, ואם לא נאפשר חופש ביטוי גם למי שעושה ברכות בכנסת – אני לא הייתי עושה פה ברכה בכלל, אבל אם מישהו עושה ברכות צריך להגן עליו – אז אנחנו נגיע למצב שהשם ירחם.

ישראל אייכלר: יש מדינות – אגב, פה, במדינת ישראל, תראה מה קורה בגליל, תראו מה קורה במקומות שאנשים מדברים בשפה אחרת: חיסולים הדדיים.

ישראל אייכלר: זה לא רחוק, זה פה.

ישראל אייכלר: ואדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את חצי הדקה הזאת להגיד את זה: אנשים רבים חושבים שמה שקורה במגזר הערבי, בעיניהם זה לא כל כך נוגע לנו.

ישראל אייכלר: הגיעו אירועי לוד, אירועי הפרעות שהיו בזמן שומר החומות, ולימדו אותנו שמדינה שלא רואה ממטר שהורגים מישהו שם, באיזשהו כפר – כל אחד בסכנה.

ישראל אייכלר: לכן צריך לתמוך בדרישה של שנים שאומרים שחייבים לעשות סדר בכל מקום; שלא יעלה על הדעת שמישהו שיש לו נשק יוכל להשתמש בו, חס וחלילה, על מישהו אחר.

ישראל אייכלר: יהי רצון שבאמת יקום אור חדש – עכשיו אנחנו בבוקר חדש – ויהיה "אור חדש על ציון תאיר ונזכה כולנו במהרה לאורו".

ישראל אייכלר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: השרים, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת גולן, חבר הכנסת גולן, אני רוצה להחמיא לך.

יריב לוין: שמע, אני חייב לומר לך, באמת, אני חייב לומר לך – תחכום כזה לא רואים כל יום.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן וחברת הכנסת רוזין, תאפשרו לו לדבר.

יריב לוין: אתם חושבים – ואני שמעתי כאן לא מעט חברי כנסת שמברכים את חברי הכנסת מהקואליציה על הקמת היישוב אביתר ועל התרומה המיוחדת של סיעת מרצ למאמץ הציוני הזה, אבל תדעו לכם שלחבר הכנסת גולן מגיע הרבה יותר מזה, כי בשעה שתחת הערפל הזה של אביתר, אנחנו כולנו עסוקים בזה, הוא דואג להתיישבות במקומות החשובים באמת.

יריב לוין: חבר הכנסת גולן, 31 יחידות דיור ביצהר, כמעט בלי שמישהו שם לב.

יריב לוין: איך עשית את זה?

יריב לוין: בשקט.

יריב לוין: כל הכבוד לך.

יריב לוין: מרשים.

יריב לוין: אני חייב לומר לך יותר מזה: אני כל הזמן מתלבט מה נעשה ברגע שנבוא לחנוך את יחידות הדיור האלה.

יריב לוין: האם נקרא לשכונה הזאת – איך נקרא לה?

דוד אמסלם: מנסור גולן.

יריב לוין: כן, יכול להיות.

יריב לוין: אני דווקא חשבתי יותר על גבעות גולן, זה ככה יותר – נשמע יותר טוב.

יריב לוין: ואמרתי: איך זה יכול להיות?

יריב לוין: אתם יודעים, עברו רק שבועיים – לא שנים, שבועיים – והפכתם את עורכם לגמרי.

יריב לוין: ואז הסביר לי השר פריג' את העניין בצורה ברורה: הדבר החשוב ביותר הוא יציבות הממשלה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך, השר פריג', מעולם לא היינו קרובים לסיפוח כל כך כמו היום.

יריב לוין: אני מבטיח לך שכל יום של יציבות ממשלה יהיה יום שבו מרצ – מפלגה שפעם היו לה ערכים והייתה לה דרך ואיבדה את הכול בשבועיים, ככה – הממשלה לא תהיה יציבה וגם ממרצ לא יישאר שום דבר, כי את הדבר שייחד אתכם מהרבה מאוד מפלגות אחרות שנעלמו, אתם הולכים ומאבדים במהירות מסחררת.

יריב לוין: בושה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מסכים עם חבר הכנסת יריב לוין.

דוד אמסלם: מה שאמר עיסאווי פריג', השר פריג' – הוא התכוון: יציבות הממשלה שהוא חבר בה; לא כל ממשלה, רק ממשלה שהוא חבר בה.

דוד אמסלם: באמת, אני חושב שאפשר לעשות דוקטורט, אפילו פרופסורה, איך עור הצבי משפיע על המוח במהירות של בין שבוע לשבועיים.

דוד אמסלם: אתה מתהפך – אתה לא מרגיש ופתאום אתה בונה יישובים, אתה בונה ישיבה.

דוד אמסלם: באמת, כל הכבוד לכם.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, באמת באמת, אתם מבינים שאתם אנשים ללא ערכים, לא משנה איזה סוג.

דוד אמסלם: לא שאני מסכים עם הערכים שלכם, אבל מה שמעניין אתכם זה רק האישי, רק התפקידים.

דוד אמסלם: איך אמרת?

דוד אמסלם: לא היה שר ערבי – היה; אבל אנחנו שני ערבים עכשיו בממשלה, אמרת.

דוד אמסלם: אז לכן, בעצם זה הנושא הכי חשוב, אתה צודק מבחינתך.

דוד אמסלם: אני רוצה להתייחס, רבותיי, להחלטת המשטרה לבחון את מתווה ההפגנות.

דוד אמסלם: קודם כול, השמאל במדינת ישראל, כרגיל, כפי שאמרתי כל השנים – האנשים הכי אלימים, הכי בריונים והכי מושחתים.

דוד אמסלם: ובאים באצטלה של רוממות שלטון החוק בגרונם, כל החבורה הזאת פה.

דוד אמסלם: הרי מה קרה, עד לפני כמה חודשים כמעט כל ערב היו באים 15,000 איש, חוסמים את כל העיר, את כל העיר.

דוד אמסלם: 800,000 איש סובלים – מה זה מעניין?

דוד אמסלם: עם תופים, מחולות, זורקים בריירות, פחים, מיצגים אור-קוליים על הבניינים, סירים – הכול בסדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, בקורונה, מנדלבליט, היועץ המפלגתי, הכריח אותנו לחוקק חוק, הכריח אותנו.

דוד אמסלם: לא טען – הוא לא מאפשר לנו תקנות שעת חירום אם אנחנו לא מאפשרים את ההפגנות בקורונה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: לא מתבייש.

דוד אמסלם: אחרי זה הוא טען: זה החוק.

דוד אמסלם: אתם זוכרים את הוויכוחים שלנו איתו בישיבת הממשלה.

דוד אמסלם: אבל מה קורה?

דוד אמסלם: דרך אגב, הכנסתם את המכת"זיות ישר לאחסנה יבשה, הכול.

דוד אמסלם: פירקתם הכול, נתתם למדינה להתנהל בהפקרות.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה אתם.

דוד אמסלם: היום באיזה רחוב צדדי קטן ברעננה מפריעים לשכנים.

דוד אמסלם: מה פתאום?

דוד אמסלם: המפכ"ל יעקב שבתאי איש טוב, אבל מה?

דוד אמסלם: מפחד מברוך קרא, גליקמן – ישתו לו את דם – גיא פלג, אברמוביץ', דנה ויס, בן עמי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שואל את עצמי על מה הם ידברו עכשיו.

דוד אמסלם: הם היום מדברים בחדשות – אני עוקב – על מזג אוויר, מלונות ביוון, כאילו הכול בסדר.

דוד אמסלם: אומרים: איזו ממשלה טובה, יפה, השמש זורחת, הכול בסדר.

דוד אמסלם: אני שואל: חבר'ה, ממה תתפרנסו?

דוד אמסלם: הרי את האמת אתם יודעים.

דוד אמסלם: אתם בעצם אנשים מופקרים, חושבים שהמדינה שלכם באמת.

דוד אמסלם: אתם ככה מתנהלים גם כשאתם 30% מאזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

דוד אמסלם: אני מתנצל שדיברתי עם הידיים, דנה ויס לא מרשה.

דוד אמסלם: מנסור, היא לא מרשה גם לך לדבר עם ידיים – – – אסור לנו לדבר עם ידיים, רק ללפיד.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי חבר הכנסת דודי אמסלם ביקש ממני להתנצל בשמו שהוא דיבר עם הידיים.

דוד אמסלם: דנה ויס לא מרשה.

אבי מעוז: ההתנצלות התקבלה.

אבי מעוז: מאז נפילת מסך הברזל והעלייה ההמונית מחבר המדינות הגיעו לארץ גם מאות אלפים שאינם יהודים.

אבי מעוז: ישנם הסבורים כי הפתרון הוא גיור, אלא שגיור על פי ההלכה מתאפשר רק למי שיש בו רצון עז להיות יהודי והוא מוכן להתחייב לקיים את המצוות – דבר שרבים מן העולים לא רוצים בו.

אבי מעוז: ישנו מיעוט קטן ושולי של רבנים שסבורים שניתן היום להקל ולגייר גם ללא קבלת מצוות, בתנאים מסוימים.

אבי מעוז: הדעה הזאת הובאה בפני גדולי הרבנים במשך השנים האחרונות ונדחתה.

אבי מעוז: ההצעה שמוצעת כרגע על ידי מתן כהנא וממשלת מדינת כל אזרחיה היא לאפשר גיור על ידי רבני ערים.

אבי מעוז: מטרת ההצעה היא לאפשר גיור ללא קבלת תורה ומצוות על ידי אחד או שניים מרבני הערים המכהנים הנוקטים שיטה זו, ומכיוון שכבר נפתחו אזורי הרישום לנישואים, הם גם יוכלו להינשא באותן ערים.

אבי מעוז: הצעה זו, אדוני היושב-ראש, היא קודם כול התערבות פוליטית גסה בנושאים הלכתיים והכרעה לטובת דעה שלא מקובלת בהלכה, כנגד דעת הרוב המוחלט של רבני ישראל.

אבי מעוז: אך מלבד זאת, הפתרון הזה יגרור בעיה כפולה ומכופלת: העולים הללו שילכו להתגייר אצל אותו מיעוט שולי יחשבו שהם התגיירו ושהם מוכרים כיהודים, אך מכיוון שרוב ככל הרבנים והציבור הדתי והחרדי לא יוכלו להכיר בהם כיהודים, הם לא יוכלו להינשא, ואם יהודים יתחתנו אתם, ילדיהם לא יוכלו להינשא אלא באותה קבוצה מצומצמת שתכיר בהם.

אבי מעוז: אותם אלה שכרגע מציגים להם מצג שווא כאילו הם מקובלים כיהודים יופתעו לגלות שבעיני הציבור הדתי ורוב הרבנים בישראל הם אינם יהודים כלל וכלל.

אבי מעוז: בהמשך ייווצר מצב שבו יהיו כאן שני עמים שלא יוכלו להתחתן זה בזה.

אבי מעוז: למעשה, הדבר יביא לכך שיתחדש כאן זרם חדש ביהדות, כיוון שהקהילות האורתודוקסיות לעולם לא ישנו את פסיקת ההלכה המקובלת מדורי-דורות, ותיווצר כאן קבוצה חדשה, כמו שנוצרו הקונסרבטיבים והרפורמים בדורות הקודמים – קבוצה שתיחשב כפסולת חיתון.

אבי מעוז: ההצעה המדוברת של כהנא וממשלת מדינת כל אזרחיה היא חוסר אחריות לאומי והפקרת המשכיות עם ישראל והיציבות החברתית במדינה.

אבי מעוז: חייבים לעצור את הסחף הזה ולהשאיר את נושא הגיור באחריות הרבנות הראשית לישראל בלבד ובאופן שמקובל על רוב ככל רבני ישראל הממשיכים את מסורת אבותינו.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם.

אריה מכלוף דרעי: אומנם הוועדה המסדרת, שרצתה בשעה 02:30 לדון בדבר הדחוף של תיקון לחוק הדיינים, החליטה, לא יודע מאיזו סיבה, לדחות את זה – לא שדחתה את החוק; היא תדון בזה בטח היום.

אריה מכלוף דרעי: ואני חושב לעצמי, בהמשך למה שדיברתי קודם על החוק ללא בושה, שנותן לגיטימיות, ממש נותן לגיטימציה והכשר של חוק-יסוד לפצל סיעות ששכחו שהן נבחרו, בשם מי הן נבחרו – עכשיו דחוף ביותר לאשר תיקון לחוק הדיינים.

אריה מכלוף דרעי: מה כל כך בוער?

אריה מכלוף דרעי: מה יש בחוק הזה?

אריה מכלוף דרעי: אין לי בעיה.

אריה מכלוף דרעי: אתם רוצים, אתם הקואליציה, אתם רוצים ניצחונות פוליטיים, אתם רוצים למנות דיינים שלכם, שופטים שלכם – תגידו בגלוי, אבל לבוא ולהוציא ולדברר:

אריה מכלוף דרעי: כדי לשפר או לבסס יותר את המעמד של הנשים בייצוג הדיינים, בבחירת הדיינים?

אריה מכלוף דרעי: שוב, בהונאה, בשקר: מי שמתבונן במה שכתוב בחוק ומה המצב של החוק היום – לא מוסיפים חצי אישה בתוך החוק; מה שכתוב בחוק היום, אותו מספר נשאר.

אריה מכלוף דרעי: ההבדל הוא רק בדבר אחד: במקום שהממשלה, שברוך השם אני רואה שיש בה מספר לא קטן של נשים, גם מנוסות בוועדה למינוי דיינים, וגם מוכשרות – מגישים הצעת חוק דחופה.

אריה מכלוף דרעי: רצו להביא אותה עכשיו, שנדון בה עוד פעם בעוד שעתיים-שלוש, כדי שהממשלה תוכל – על פי החוק היום היא חייבת לבחור שר ושרה.

אריה מכלוף דרעי: רוצים לתקן את זה: לא, שהממשלה תוכל לאפשר למנות שני שרים, ושהכנסת תמנה שתי שרות; סליחה, שתי חברות כנסת.

אריה מכלוף דרעי: קצת התעייפתי, מה אפשר לעשות?

דוד אמסלם: מה לא עושים בשביל אלקין?

דוד אמסלם: הרב דרעי, מה לא עושים בשביל אלקין – – –

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, אתה טועה, זה לא רק בשביל אלקין, יש בזה הרבה יותר.

אריה מכלוף דרעי: יש בזה הרבה יותר.

אריה מכלוף דרעי: הסיבה פשוטה: רוצים רוב בוועדה.

אריה מכלוף דרעי: חיפשו עם כל המוח של כל החוקים האלה שאתם רואים כאן – מצאו פטנט: הרי הם יודעים שאם הכנסת תבחר, חבר כנסת אחד מינימום, מן סתם, סביר להניח שהכנסת תבחר חבר כנסת מהמפלגות החרדיות, לא משנה אם זה מש"ס או מיהדות התורה; יהיה רוב, ייבחר או אתה, לא חשוב, גם אתה, אבי, לא משנה.

אריה מכלוף דרעי: הם לא רצו, הם רצו רוב בוועדה, וזו הדרך.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: בממשלה ממנים את אלקין ואת מתן כהנא ובכנסת ממנים שתי חברות כנסת, ומהמפלגות החרדיות אין חברי כנסת, וזו המטרה.

אריה מכלוף דרעי: אבל הכול תחת כותרת ותחת רמייה כאילו, כביכול, שארגוני הנשים יחשבו שפועלים למענן.

אריה מכלוף דרעי: כמו שאמרו שמעכשיו במועצות דתיות יהיה ייצוג נשי; שכחו להגיד שכבר כמה שנים לא ממנים מועצה דתית בלי נשים, אבל מה זה משנה, העיקר להמשיך עם הדריסה הזאת, עם איבוד הזהות היהודית של המדינה, אבל הכול תחת כותרות כאלה שכולן מעשי רמייה והונאה גדולים.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – סליחה, אני מתנצל.

קריאה: ביטון.

מיקי לוי: כי כתוב ביטן, וזה טעות הדפסה שלנו.

מיקי לוי: בבקשה.

חיים ביטון: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, בוקר טוב.

חיים ביטון: קודמי בנאום, כפי שראיתם, יושב-ראש תנועת ש"ס הרב אריה דרעי, שנאם לפניי – בטח חלקכם תוהים; אני תמיד אומר, כשאני רוצה לרענן את המצב שלי עם עצמי אז אני אומר שכשאני הייתי בר-מצווה הוא כבר ישב עם רבין והחליט אם במלחמה ישלחו לעיראק צבא ישראלי או לא – הוא יושב פה במשך כל הלילה ונואם את כל הנאומים.

חיים ביטון: אז אני לא יודע, חבר'ה, קואליציה נכבדה, אם אתם לא מבינים, אז תבינו: הוא כנראה מבין קצת יותר בפוליטיקה מאיתנו, הוא עשה קצת עבודה קצרה כדי לגמור את הדבר הזה בצורה יותר מהירה.

חיים ביטון: ככה אני רואה את זה, בכל אופן.

חיים ביטון: אבל בהמשך למה שאמרתי בתחילת הערב, אתמול, אני חושב, או שלשום, התכנס קבינט הקורונה וכבר כל התקשורת הכינה אותנו לאיזשהם סגרים נוספים וחדשים: תתכוננו כבר, הולכים להביא לכם מסכות והולכים לעשות כל מיני סגרים.

חיים ביטון: ופתאום כל התקשורת חזרה בה; הסתדר לה פתאום שכלום, התכנס הקבינט והכול נשאר אותו דבר.

חיים ביטון: אז האמת היא שהסיבה – אני לא יודע אם היא בתוך הקבינט, אבל לי זה ברור במאת האחוזים שזה פשוט בגלל שזה היה בבנימינה או במודיעין ולא היה בבני ברק או בקריית ספר או בכל מקום חרדי.

אורלי לוי אבקסיס: הקריקטורה בהארץ – – –

חיים ביטון: כן.

חיים ביטון: ובכל תמונה בתקשורת – השגת אותי, גב' לוי – בכל תמונה בתקשורת הופיעו החרדים, כמובן, כי החרדים הם אלה שהביאו את המחלה.

חיים ביטון: אבל מסתבר שהקואליציה הזאת גם היא אטומה לעניין הזה, וקבינט הקורונה הכה את המומחים של התקשורת – לא, אתם טועים, אין סגרים.

חיים ביטון: לא יהיה כלום.

חיים ביטון: עולם כמנהגו נוהג.

דוד אמסלם: בספר "איך מנצחים את המגפה" – – –

חיים ביטון: כן, אני הולך להגיע לספר.

חיים ביטון: אבל גם בנתב"ג אנחנו רואים שפתאום – גם בנתב"ג אנחנו שומעים איזשהו כתב כלשהו, שבטח סנטו בו אחר כך, על מטוסים שמגיעים מארצות אסורות – מרוסיה, מכל מיני – סופרים את מספר המטוסים.

חיים ביטון: ושוב, שום דבר, יש השתקה כללית; שוב, בגלל שזה לא חרדים, אז לא קורה שום דבר.

חיים ביטון: חברים, אני מתפלל כל בוקר תפילה מיוחדת שחס וחלילה לא תהיה איזושהי התפרצות קטנה באיזשהו בית ספר חרדי באיזשהו מקום, כי אז קבינט הקורונה יתכנס במהירות, ופתאום תראו שפני הדברים נראים אחרת, והספר – נכתבו בו עמודים חדשים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהר – אינו נוכח; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: בוקר טוב לכולם.

אורית סטרוק: בוקר טוב, חברי הכנסת, בוקר צח.

אורית סטרוק: הגיע זמן תפילת ותיקין, כבר קצת מזמן, אפילו, ואני רוצה להגיד לכם שהרגע הזה, השעה הזאת היא מבחינתי השעה הכי קשה בכל הלילה הזה, השעה הזאת.

אורית סטרוק: ולמה היא השעה הכי קשה?

אורית סטרוק: את כל הלילה העברתי בכיף, בסך הכול לא כזה נורא.

אורית סטרוק: היו ח"כים שהלכו לנמנם, הערתי אותם; את עדיאל שלנו, היקר, שלחתי לישון, ואני קצת תפקדתי במקומו.

אורית סטרוק: הכול בסדר.

אורית סטרוק: אני אגיד לכם, דרך אגב, למה יותר קל לנשים לשרוד לילה כזה מאשר לגברים.

אורית סטרוק: אספר לכם סיפור.

אורית סטרוק: כשהבן שלי התגייס, אחד הבנים שלי, כשהוא התגייס, אז הוא התגייס לנח"ל חרדי.

אורית סטרוק: נח"ל חרדי – אז המפקדים חשבו שההורים לא יודעים מה זה צבא, אז הם הביאו את כולם, עשו לנו יום הורים.

אורית סטרוק: ביום ההורים המפקד אומר לאימהות: אימהות יקרות, אתן לא צריכות לדאוג, יש פקודת מטכ"ל שכל חייל חייב לישון שש שעות רצוף בלילה.

אורית סטרוק: אני מסתכלת על האימהות, אתם יודעים, כולן ככה מהסוג שלי, עם 10–11 ילדים, כולן מסתכלות אחת על השנייה וכל אחת אומרת לעצמה: מתי אני ב-20 השנה האחרונות ישנתי שש שעות רצוף בלילה?

אורית סטרוק: לא קרה.

אורית סטרוק: אז אנחנו רגילות, בתור אימהות לילדים, אנחנו רגילות לא לישון, לכן את הלילה העברתי בכיף.

אורית סטרוק: מה קשה בבוקר?

אורית סטרוק: חברים, אני רגילה בשעה הזאת בבוקר – –

קריאה: לעשות סנדוויצ'ים.

אורית סטרוק: – – ללכת למערה.

אורית סטרוק: מה שחסר לי עכשיו זה מערת המכפלה.

קטי קטרין שטרית: והמעלית למערת המכפלה.

אורית סטרוק: סליחה, קטי, עם כל כבודה של המעלית, המערה זה פתח גן עדן.

אורית סטרוק: אני זוכה להתפלל שם כל בוקר, וכשאני צריכה להעביר בוקר פה במקום שם, זה הדבר הכי קשה.

אורית סטרוק: אז אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לקרוא פרק תהלים שמזכיר את המערה: "משכיל לדוד בהיותו במערה תפִלה.

אורית סטרוק: קולי אל ה' אזעק קולי אל ה' אתחנן.

אורית סטרוק: אשפֹּך לפניו שיחי צרתי לפניו אגיד.

אורית סטרוק: בהתעטף עלי רוחי ואתה ידעת נתיבתי באֹרח זו אהלך טמנו פח לי.

אורית סטרוק: הביט ימין וראה ואין לי מכיר אבד מנוס ממני אין דורש לנפשי.

אורית סטרוק: זעקתי אליך ה' אמרתי אתה מחסי חלקי בארץ החיים.

אורית סטרוק: הקשיבה אל רִנתי כי דלותי מאֹד הצילני מרֹדפיי כי אמצו ממני.

אורית סטרוק: הוציאה ממסגר נפשי להודות את שמך בי יכתִּרו צדיקים כי תגמֹל עלי".

אורית סטרוק: זה במקום תפילה במערה.

קריאה: – – – גמרת בזמן – – –

אוריאל בוסו: "הביט ימין וראה ואין לי מכיר".

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

דוד אמסלם: חבל שלא חיכית לזכות גם את אורבך.

אורית סטרוק: מי שרוצה – מוזמן.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: אה, כן, בסדר.

משה אבוטבול: תודה לך.

משה אבוטבול: אתה נתת לי, היושב-ראש, חצי דקה.

משה אבוטבול: אני מחזיר לך אותה תכף.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיושב-ראש השדולה למען שמירת השבת בכנסת עליי להתריע על הפרות של הסטטוס קוו הקיים בשמירת השבת, והינה קבלו כעת עוד הוכחה שממשלת בנט-לפיד פוגעת במסורת ישראל, והפעם גם בקדושת השבת בצבא הגנה לישראל.

משה אבוטבול: אחת לכמה שבתות ישנם דיווחים בתקשורת על עימותים על שטחים חקלאיים בין פלסטינים למתיישבים.

משה אבוטבול: בעימותים הללו עולות גם טענות מצד גופי תקשורת, לרוב כאלה המזוהים עם השמאל, באשר להתנהלות חיילינו באירועים אלו.

משה אבוטבול: העיתונאים מתקשרים בשבת לדובר צה"ל.

משה אבוטבול: בהתאם להנחיות היחידה, שנוסחו בשיתוף הרבנות הצבאית הראשית, חובה לענות על כל שיחת טלפון שמתקבלת בשבת, ואם מדובר על נושא שאינו מבצעי, יש להשיב בנימוס שהוא יטופל לאחר צאת השבת.

משה אבוטבול: ואכן, לאחר השבת מבררים את הנושא ושולחים תגובה מסודרת לכתב שפנה.

משה אבוטבול: בנוהל כתוב שפגיעה בתדמית צה"ל אינה מתירה חילול שבת ותטופל עם צאת השבת, אבל בשבת האחרונה אחר הצוהריים נטען בתקשורת כאילו במהלך עימותים באזור הר חברון החיילים לא התערבו ולא עיכבו מתיישבים שיידו אבנים.

משה אבוטבול: בדובר צה"ל בחרו לשים פס על הנוהל ופרסמו תגובה תוך חילול השבת, כשעה וחצי לפני שיצאה.

משה אבוטבול: הנוהל לא השתנה, אבל ההנהגה התחלפה.

משה אבוטבול: כעת מחלחלת רוח המפקד, הרוח הרעה של ממשלת בנט-לפיד, גם לשורות הצבא; היא הורסת כל חלקה טובה תוך פגיעה בפקודות צה"ל, באחדותו, בקונסנזוס של צבא העם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, במהלך סדרת השיעורים בלילה הזה אנחנו לומדים לאט-לאט על הממשלה, על הפנינים שנאמרו כאן על ידם.

מיכאל מלכיאלי: היום חשבתי לעצמי, איך נכון להגדיר את ראש הממשלה, את הפעילות שלו?

מיכאל מלכיאלי: מצאתי את הדברים, ואני רוצה לצטט מתוך דברי העיתונאית מורן אזולאי.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להסביר אחרי זה למה היא התכוונה.

מיכאל מלכיאלי: "שבועיים לתוך פעילות הממשלה, לראש הממשלה החדש אין צוות מגובש ומסודר, אין כוורת פוליטית מהודקת, אין מערך מסודר של יועצים.

מיכאל מלכיאלי: הכול טלאים.

מיכאל מלכיאלי: עניין שכדאי לטפל בו עכשיו, ולפני שיהיה מאוחר".

מיכאל מלכיאלי: היא ממשיכה: אזרחי ישראל כנראה מבוהלים לגלות שראש הממשלה שלהם מתנהל כמו בקייטנה, אבל זאת הבעיה הקטנה.

מיכאל מלכיאלי: כשאתה מסתכל על אותה קייטנה שראש הממשלה מתנהל בה, אני רוצה לצטט דברים שהוא אמר לפני לא הרבה שנים.

מיכאל מלכיאלי: אני מצטט: "כסף שעובר לחמאס הוא פרוטקשן מדיני.

מיכאל מלכיאלי: זו מכבסת מילים מסוכנת: תשלמו לנו – נירה עליכם אחר כך; לא תשלמו לנו – נירה עליכם עכשיו".

מיכאל מלכיאלי: זה מר ביטחון, שרצה לנתח את הממשלה הקודמת.

מיכאל מלכיאלי: אז מה היה לו להגיד לנו?

מיכאל מלכיאלי: שהממשלה משלמת כסף פרוטקשן לחמאס.

מיכאל מלכיאלי: אבל היום אנחנו מגלים, על פי פרסומים זרים, ולא יצאה הכחשה מבית ראש הממשלה, שאכן הוא אישר להעביר כסף לשלטונות החמאס.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את עצמי: רגע, מה קרה לראש הממשלה שלנו?

מיכאל מלכיאלי: לפני כמה חודשים עמד פה, התקיף את הממשלה, את העומד בראשה – היו דיונים בקבינט, קיבלו החלטות – במילים קשות מאוד על הממשלה, שהיא משלמת כסף לחמאס.

מיכאל מלכיאלי: והוא אומר: כל זה משא ומתן מתי יירו עליכם.

מיכאל מלכיאלי: מה קרה שהיום בנט הבין דבר שהוא לא הבין פעם?

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה המנוח אריאל שרון טבע את המונח "מה שרואים מכאן לא רואים משם", ואני שואל את עצמי: בנט, שישב כאן לא מזמן, כתב ספרים על הקורונה ומצפצף על ההחלטות שלו עצמו, ראש ממשלה שדיבר נגד החלטות הממשלה שהוא עצמו מיישם אותן עכשיו, מה הוא רואה היום שהוא לא ראה פעם?

מיכאל מלכיאלי: אבל הוא לא רואה שום דבר.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו בתחילת – – –

דוד אמסלם: הוא רואה את השיירה, את השיירה.

מיכאל מלכיאלי: את השיירה.

מיכאל מלכיאלי: אותה שיירה עם חלונות כהים שמנתקים אותו מהעם.

מיכאל מלכיאלי: הרי אותו בנט הוא זה שאמר לנו: אני ושקד לא רואים אף אחד ממטר.

מיכאל מלכיאלי: בסדר גמור.

מיכאל מלכיאלי: לא רואה אף אחד ממטר, אבל הלך וסיפר לנו כאן סיפורים, ומייד אחר כך עשה בדיוק הפוך.

מיכאל מלכיאלי: באיזו יהירות ובאיזו חוצפה.

מיכאל מלכיאלי: אני, בעזרת השם, בהמשך הלילה – ויש לנו עוד הרבה הרבה ימים נפלאים כאלה – אמשיך לצטט מדבריו של אותו פיקח.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נוציא ספר מהדברים שלו, מה היה ומה הוא חושב.

מיכאל מלכיאלי: נקודות למחשבה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: מה אדוני היושב-ראש חושב על הדברים?

מיכאל מלכיאלי: סתם מעניין אותי.

מיקי לוי: שתם זמנך ואתה צריך לרדת.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: מה אתה חושב?

מיכאל מלכיאלי: הרי ברור לי שאתה רואה את הדברים בצורה ממלכתית יותר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

דוד אמסלם: דברי השפר.

דוד אמסלם: בסוף הוא לא יגיע בפעם הבאה – – –

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, קודם כול, זה שאתה רואה אותנו, חברי סיעת ש"ס, שעולים אחד אחרי השני ונמצאים פה בנוכחות מלאה, זאת לא חוכמה גדולה.

אוריאל בוסו: יש לנו פה את האריה שנותן לנו את הכוחות.

אוריאל בוסו: לכל האופוזיציה, אגב.

אוריאל בוסו: הוא לא עזב את המליאה – לא את המשכן, את המליאה – במהלך כל הערב.

אוריאל בוסו: לא פספס נאום אחד.

אוריאל בוסו: אנחנו רק מסתכלים ומנסים לחקות, ויש קצת הפרש גילים.

אוריאל בוסו: זה מראה, קודם כול, על שליחות ציבורית של אמת.

אוריאל בוסו: מדובר במי שישב במערכות הכי חזקות וכבדות בניהול המדינה, בדברים הרציניים, אבל הוא מבחינתו רואה את החשיבות העליונה בימים אלו בלשבת באופוזיציה בדיוק כמו בלשבת בקבינט הביטחוני ולגרום כמה שיותר מהר להפיל את הממשלה הרעה הזאת.

אוריאל בוסו: זו המשימה שלנו.

אוריאל בוסו: אתה יודע, שמעתי אתמול ריאיון, חבר הכנסת אמסלם.

אוריאל בוסו: אחד השכנים של בנט התראיין בטלוויזיה, והוא קובל על זה: מפריעים לנו, השכנים.

אוריאל בוסו: תוך כדי זה הוא מדבר: גם אני הפגנתי בבלפור ויודע מה זאת הפגנה.

אוריאל בוסו: בבלפור הוא הפגין, וזה בסדר; השכנים, ירד להם הערך של הדירות – לא מעניין.

אוריאל בוסו: אבל אין דין רעננה כדין בלפור.

אוריאל בוסו: אתה יודע, ב-Waze – וזה באמת לא היה נעים – היום הפיצו שאם אתה רוצה להגיע לבית של ראש הממשלה ברעננה, אתה רושם ב-Waze: הנוכל בנט ברעננה, ויוצא לך הבית של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: ראיתי את זה.

אוריאל בוסו: זה לא יפה.

אוריאל בוסו: אמרתי, זה לא יפה.

דוד אמסלם: ה-Waze לא משקר.

דוד אמסלם: זה לוויינים.

קריאה: – – –

אוריאל בוסו: אז אמרתי, לא מכובד.

אוריאל בוסו: אבל אחרי שראיתי שהמשטרה הכינה פתאום מתווה אחר להפגנות ברעננה, אמרתי: כנראה זה לא בית ראש הממשלה, זה משהו אחר.

אוריאל בוסו: פה אפשר להפגין רק שלוש פעמים בשבוע ולא כל לילה.

דוד אמסלם: אסור בין 14:00 ל-16:00.

דוד אמסלם: הם ישנים.

אוריאל בוסו: אבל מצד שני, זה ביתו הקבוע.

אוריאל בוסו: הרי הוא לא בא לבלפור, אז זה אינו דין – כאחד.

אוריאל בוסו: לכן, באמת, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהזכות שלנו כאן

אוריאל בוסו: בלילה הזה היא שאנחנו עולים ואומרים את דעתנו בדברים החשובים.

אוריאל בוסו: אתה יודע, ב-46 השניות שיש לי, למשל, אני רוצה להגיד – שרת החינוך, שהייתה פה, עכשיו נמצאת בחוץ – התברר לי שסייעת רפואית שצמודה לתלמידים מסיימת את העבודה שלה ב-1 ביולי, כי היא צמודה לתלמיד וב-1 ביולי מסיימים.

אוריאל בוסו: בתלמודי התורה ממשיכים ללמוד עד 1 באוגוסט, למשל, ממשיכים עד תשעה באב, והילדים נשארים בלי סייעות – שרת החינוך צריכה לתת את דעתה.

אוריאל בוסו: אלה הדברים החשובים שאנחנו עוסקים ונמשיך לעסוק בהם למען הילדים, בין בקואליציה ובין באופוזיציה, זאת השליחות שלנו.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי – תודה; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת אזולאי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

משה ארבל: אוסאמה, אתה יכול להודות לשרה על אביתר, אתם לא השתתפתם.

אוסאמה סעדי: סבאח אל-ח'יר, סבאח אל-ח'יר, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: השעה 06:00.

אוסאמה סעדי: 06:00, ואנחנו באופן רצוף, אדוני היושב-ראש, משעה 08:30 אתמול – גם מליאה, גם ועדה מסדרת, גם ועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: מחר כבר קבועים – אה, היום.

אוסאמה סעדי: כבר התבלבלתי, הרב דרעי.

אוסאמה סעדי: טוב שאנחנו עדיין מחייכים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, היום בשעה 10:00 יש כבר ועדת כספים, לדון בחוק חשוב – הביטוח הלאומי.

אוסאמה סעדי: ב-11:15 יש ועדה מסדרת.

אוסאמה סעדי: הוקמה ועדת חוקה, שמחר מתחילה לעבוד.

קריאה: היום.

אוסאמה סעדי: היום, חלאס.

אוסאמה סעדי: פה אי-אפשר.

אוסאמה סעדי: גם ועדת החוקה תתחיל היום את דיוניה באופן רצוף.

אוסאמה סעדי: אני זוכר אותך, אדוני היושב-ראש, כשהיינו בדיונים על חוק החליפים, והיושב-ראש היה איתן גינזבורג, חברי איתן גינזבורג.

אוסאמה סעדי: היינו נשארים עד השעה 02:00, 03:00, היינו מתקוממים: איך אפשר, זה לא אנושי להמשיך ולנהל דיונים.

אוסאמה סעדי: נכון, איתן?

מיקי לוי: לא.

אוסאמה סעדי: לא?

מיקי לוי: באתי בטענות על יום הזיכרון.

אוסאמה סעדי: על יום הזיכרון, בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל אתם מתכננים גם היום וגם מחר.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא מתלוננים, אנחנו באנו לעבוד.

אוסאמה סעדי: נעבוד רגיל.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על החוק הזה, וטוב שסגן השר לביטחון פנים נמצא איתנו.

אוסאמה סעדי: יו"ר ועדת החוקה היוצא יעקב אשר כתב ואמר: מאות שעות, מאות שעות, חבריי חברי הכנסת, השקענו בחוק הזה.

אוסאמה סעדי: השקענו בחוק הזה עשרות ישיבות.

אוסאמה סעדי: עשרות ישיבות.

אוסאמה סעדי: ואז תיקנו את זה, אתה זוכר, סגן השר סגלוביץ'?

אוסאמה סעדי: תיקנו את זה, ואמרנו:

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים לצמצם את הפגיעה הקשה בזכויות אסירים ועצורים.

אוסאמה סעדי: ואז שר המשפטים דאז נענה להצעה שלך, אדוני סגן השר, ונענה לבקשת ועדת חוקה, על פי בקשתו של סגן השר סגלוביץ', והודיע על הקמת בית משפט סמוך לבית כלא אשל כפיילוט.

אוסאמה סעדי: ואמרנו: במקום שאנחנו נביא את האסירים ואת העצורים – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – אדוני היושב-ראש, ואולי ידביקו, אנחנו נביא את השופט לבית המעצר.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: משפט אחרון, אדוני.

מיקי לוי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: ולכן, אז אנחנו עשינו את התיקונים האלה, חבר הכנסת הרב דרעי, ניסינו לצמצם כמה שיותר, ובכל זאת הצבענו נגד.

אוסאמה סעדי: ומי הצביע נגד?

אוסאמה סעדי: הרשימה המשותפת וחברי סגלוביץ'.

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: אז היום לבוא – והיום שמענו גם בוועדה המסדרת – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: אני מסיים.

אוסאמה סעדי: – – את חברתי עורכת הדין ממרצ, גבי לסקי, שאני רוחש לה כבוד מבחינה מקצועית, אומרת: זו פגיעה קשה בזכויות אסירים ועצירים, צריך להצביע נגד, אבל מה, אנחנו בקואליציה, אז אנחנו תומכים בחוק הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר:

אוסאמה סעדי: צריך להתנגד לחוק הזה ולבטל את החוק הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: אוסאמה, מכרו אתכם.

שלמה קרעי: כל השנים האלה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן – איננו.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי הנכבדים, בוקר טוב לכולם.

מיכל מרים וולדיגר: אז ככה, אני אתחיל בכך שיש לי נכדה בת שנתיים וחצי.

מיכל מרים וולדיגר: היא אוהבת מאוד, אבל מאוד, את השיר על סבא אליעזר והגזר.

מיכל מרים וולדיגר: הוא מושמע לא פעם בבית שלי.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו, אין לי קול בשביל לשיר אותו, הייתי שרה לכם את השיר, אבל אני כן אקריא לכם כמה בתים מהשיר: "מי רוצה, רוצה לשמוע / מעשה בגזר! / זרע אותו בגן הירק / סבא אליעזר // פעם בא אל גן הירק, / סבא אליעזר.

מיכל מרים וולדיגר: / אחת ושתיים – פשט ידיים / ומשך בגזר.

מיכל מרים וולדיגר: // משוך בגזר, משוך בגזר – אין כמוהו גזר.

מיכל מרים וולדיגר: משוך ימינה, משוך שמאלה – לא יזוז הגזר".

קריאה: – – –

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן, תקשיב.

מיכל מרים וולדיגר: זוכרים את ההמשך?

מיכל מרים וולדיגר: בוא נראה אם אתה זוכר את ההמשך.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, מי בא לעזר: "אצה סבתא אלישבע / אל הסב לעזר.

מיכל מרים וולדיגר: / אחת ושתיים – פשטה ידיים / ומשכה בגזר".

מיכל מרים וולדיגר: משכה ימינה, משכה שמאלה, ולא זז, לא יצא, לא נע הגזר, ואז באה אביגיל, ואחר כך הכלב והחתול.

מיכל מרים וולדיגר: השיר הזה, חברים, מזכיר לי כל כך את הממשלה שלנו, את בנט ואילת, שמנסים למשוך ימינה, לכאורה, ואז באים יאיר גולן, מוסי רז ושאר החברים ומושכים שמאלה – ושום דבר לא זז.

מיכל מרים וולדיגר: כלום לא זז.

מיכל מרים וולדיגר: הכול תקוע.

מיכל מרים וולדיגר: כך, זאת הקואליציה שלנו.

מיכל מרים וולדיגר: ומה היא מצפה מאיתנו?

מיכל מרים וולדיגר: שאנחנו נהיה אותו עכבר אפור השכם.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא, אנחנו לא נהיה העכבר, אנחנו נמשיך ונתעקש שהגזר הזה יישאר בתוך האדמה, ואנחנו נקים לנו ממשלה טובה יותר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא – אינו נוכח.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי אבקסיס, בבקשה.

משה אבוטבול: אולי תדברי על כיפה אדומה שעשה לנו בנט?

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, אני מכירה שיר כבקשתך.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אתה רוצה סיפור כבקשתך.

מיקי לוי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חיים בסרט, למען האמת.

אורלי לוי אבקסיס: לא שיר ולא סיפור – סרט רע.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כל כך שמחה שכשהגיע תורי לנאום, אז חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת החינוך לשעבר, חבר הכנסת מרגי – גם השר לשעבר, גם חבר בוועדה לזכויות הילד – שהיה מגיע יום-יום, שעה-שעה, לכל ישיבה, ועשה עבודה באמת מיוחדת, ואפשר לומר – תשמע, יש כאלה שקשה להם לעבוד אחרי הכיסא של השרים.

אריה מכלוף דרעי: אורלי, מאיזו סיעה הוא?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמהסיעה שלך, אדוני, אתה יכול לעשות – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: יותר מזה, אני פונה אל הבן אדם, אבל למה אני פונה אליו?

אורלי לוי אבקסיס: כי חבר הכנסת מרגי, בהיותו יושב-ראש ועדת החינוך, דאג באמת לאנשים, לא למראית עין ולא בשביל הפרובוקציה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה חבר בקואליציה, וכחבר בקואליציה הוא ניהל באמת מאבק עיקש ואמיתי למען החינוך המיוחד, למען הילדים המיוחדים עם האלרגיות.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני רואה היום את הצביעות של הצד ההוא – אני זוכרת את רם שפע בוועדת החינוך נלחם בשיניים, עושה פרובוקציות: אין תשלומי הורים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה לומר לכם משהו: אני הגשתי לנשיאות הכנסת, אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר-היום, וההצעה לסדר-היום מדברת על כך שהוחלט במשרד החינוך ובמשרד הבריאות לבטל את התקנים לסייעות המיוחדות עבור ילדים הסובלים מאלרגיה לאגוזים מסוג קשיו ופיסטוק.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על אלרגיה אנחנו מדברים על אלרגיה מסכנת חיים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, מה הסיבה, אדוני היושב-ראש?

אורלי לוי אבקסיס: מחסור בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מדברים על מחסור בתקציב ביום שבו הכנסת מעבירה באמצע הלילה הצעת חוק של תוספת של 30 ח"כים, ועוד בין חמש לתשע ועדות חדשות – כשאנחנו מדברים על 30 ח"כים נוספים, אנחנו מדברים על העוזרים שלהם, אנחנו מדברים על הרכבים שלהם, אנחנו מדברים על הלשכה שלהם, אנחנו מדברים על הדף לבוחר שלהם, אנחנו מדברים על כל ה-benefit הזה, אבל לילדים האלרגיים בכל הנושא של אגוזי קשיו ופיסטוק אין כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה עושים?

אורלי לוי אבקסיס: מפקירים כ-200 ילדים במערכת החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: 200 ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יהיו להם סייעות.

אורלי לוי אבקסיס: ובזה, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת את התערבותך.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת כמה הנושאים האלה חשובים לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה ואני רוצה להאמין שעדיין הם חשובים לך.

אורלי לוי אבקסיס: כי מה שקורה – לפי חוק, ילדים בין גיל שלוש לשבע בחינוך הרגיל שסובלים מאלרגיה מסכנת חיים למזון זכאים לסייעת רפואית שתשגיח עליהם במהלך היום.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור: ילדים בין גיל שלוש לשבע לא יודעים להבדיל מהם המאכלים, אם יש בפנים – אני רוצה להגיד לך, אני כאימא לילדים, גם הרוטב פסטו הזה שאתה מורח לילדים בפרוסה, הוא מהול בפנים באגוזי קשיו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת על הדבר הזה, אני אומרת: שרת החינוך, שמדברת על לשמור על הילדים, הדבר הראשון שהיא עושה זה להפקיר 200 ילדים לסכנת חיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא מזמן, אדוני היושב-ראש, התוודענו לכך, עד כמה תגובה אלרגית יכולה להיות הרסנית.

אורלי לוי אבקסיס: ראינו את זה כאשר אושר דרעי ז"ל נפטרה כשהיא הלכה למסעדת בשרים כשרה ואכלה קינוח חלבי.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר שנייה, ובזה אני מנסה לסכם את האבסורד, את ההפקרות.

אורלי לוי אבקסיס: היא, בחורה בוגרת, לא קיבלה טיפול מיידי, למרות שהיא טסה עם האוטו הפרטי שלה לבית חולים זיו, והיא נפטרה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה חשוב העניין המיידי, הטיפול המיידי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אנחנו תכף מתחילים שנה חדשה.

אורלי לוי אבקסיס: כדי להשיג סייעת, אתה צריך קודם כול למצוא את הבן אדם הנכון, להכשיר אותו, לדאוג לתנאי העסקה, והדברים האלה לא נעשים מעכשיו לעכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: ההפקרות הזאת תהיה על הראש של כל אחד ואחד מהקואליציה שייתן יד לדבר הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: עבד להשכרה, עבד להשכרה, אני לא מדברת.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד ואחד כזה בסוף, בסוף ימצא את עצמו מול צוות לא מוכשר.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: ויתרה מזו, אדוני, כדי להכשיר את הסייעות האלה, צריך זמן.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: וההורים לילדים האלרגיים שכבר השיגו סייעות, צריכים היום להיפטר מהן.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני שואלת אותך, בתור הורה לילדים, בתור סבא לילדים – –

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

אורלי לוי אבקסיס: – – אתה שולח ילד לסכנת חיים כאילו הוא בקרב?

מיקי לוי: לא, אבל תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מבקשת, תבטלו חלק מהנורבגי הבלונדיני עם העיניים הכחולות – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ותכניסו את הכסף הזה לילדים האלרגיים בסכנת חיים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אני מבקש שקט שם, בספסלי הקואליציה.

מיקי לוי: מזכירות הקואליציה, בבקשה, שקט.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

מיקי לוי: רגע, עצור שנייה.

מיקי לוי: אני פשוט אצטרך להוציא אתכן.

מיקי לוי: תפסיקו להרעיש.

מיקי לוי: אתן מפריעות.

מיקי לוי: אני מתחיל מהתחלה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני הייתי רוצה לפנות לחברי הקואליציה, ובעיקר לשרים ולשרות של הקואליציה.

יואב קיש: אני חושב שאתם שכחתם שהאחריות עכשיו בידיים שלכם.

יואב קיש: אתם אולי רגילים, קצת כמו התקשורת, כל הזמן לבוא בטענות לקואליציה הקודמת ולהאשים, אבל מה לעשות, עכשיו האחריות בידיים שלכם.

יואב קיש: נמצאת איתנו שרת התחבורה מרב מיכאלי, שהייתה איתנו בשעתיים האחרונות במליאה כשרה תורנית.

יואב קיש: ראינו את הטיקטוק שלך, השרה מיכאלי.

יואב קיש: היה מאוד משעשע – פקקים, פקקות, פקקי קקות – לא יודע, את יכולה לבחור כל מה שאת רוצה, אבל האמת שהמצב עצוב, השרה מיכאלי.

יואב קיש: לא צוחקים על פקקים – כן, ואומרים פקקים – כשיש בנמל חיפה, על אוניות – בזמן שאת צוחקת לך עם מנכ"ל הנמל ואומרת: אין תור, אין בעיות, 55 אוניות רצו להיכנס למדינת ישראל, חלקן בנמל חיפה, חלקן באשדוד.

יואב קיש: הן לא נכנסו, והן גרמו לעליית מחירים לצרכן בכל התחומים.

יואב קיש: האמת, אני רואה שיותר חשוב לך לעסוק בשיחה עם חברת הכנסת מירב בן ארי.

יואב קיש: חברת הכנסת מירב בן ארי, ראיתי שקודם, כשדיברתי על ראש הממשלה החליפי, מאוד כאב לך.

יואב קיש: איך אומרים, יצאת חוצץ.

יואב קיש: אז את יודעת מה, אני רק נזכרתי בכינוי שאת קראת לו, יו"ר המפלגה שלך: שר האוצר הכושל ביותר במדינת ישראל – ציטוט של חברת הכנסת מירב בן ארי.

יואב קיש: אז אני מניח שזה מה שהפריע לך, שלא קראתי לו, לראש הממשלה החליפי – – –

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: אתה מבין שהם כותבים פוסטים – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, שבי, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, חברת הכנסת בן ארי, אני אצטרך להוסיף לו זמן, וזה חבל.

יואב קיש: קודם כול, תוסיף לי זמן, ולא חבל, זה חשוב.

יואב קיש: אני מבין שבצדק, בצדק את זועקת על זכויות היוצרים של ההגדרה של ראש הממשלה החליפי כשר האוצר הכושל ביותר של מדינת ישראל.

יואב קיש: אז אני לא לוקח לך את זכויות היוצרים, ואני מכבד אותך באמירה הזאת.

יואב קיש: כך קראת ליו"ר הסיעה שלך; אני מניח שהייתה לך סיבה טובה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם היום היא מסכימה איתך.

יואב קיש: אני רוצה לסיים באמירה לשרים ולשרות החדשים של מדינת ישראל – נמצאת פה השרה יפעת שאשא ביטון, שהיא חברה בקבינט הקורונה.

יואב קיש: האחריות היום היא בידיים שלכם.

יואב קיש: לא יכולה להיות אמירה כמו: משרד הבריאות מנפח נתונים כי הוא רוצה להפחיד את הציבור.

יואב קיש: כך מדברת שרה שמובילה את מדיניות מדינת ישראל במלחמה בקורונה.

יואב קיש: והשרה מירב כהן, שצריכה להיות בקבינט הקורונה, לה אתם לא מקשיבים, ושמים אותה בצד.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה.

מיקי לוי: אחרון הדוברים, חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה אנחנו מקבלים דוגמה נוספת לסכנה הגדולה שמביאה עימה ממשלת השעטנז החדשה.

ניר ברקת: חברת הכנסת מאי גולן מהליכוד הניחה הצעת חוק-יסוד: ההגירה, הצעת חוק שמסדירה באופן הולם את הדרך שבה מדינת ישראל צריכה לשמור על גבולותיה בפני הגירה בלתי חוקית לסוגיה.

ניר ברקת: חוק-היסוד מהווה תשובה ציונית הולמת לפרצה במארג החוקים של מדינת ישראל בעניין זה, ומטרת החוק היא להחליף ולייתר את התקנה הזמנית שנהוגה מזה שנים.

ניר ברקת: לכאורה, כל ממשלה ציונית בישראל הייתה צריכה לפעול להעביר את החוק הזה, שמבצר את צביונה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ניר ברקת: אבל לצערנו ממשלת השעטנז מורכבת מחברי כנסת שחלקם טוענים שהם אנשי המחנה הלאומי וחלקם חברי כנסת המזוהים עם השמאל הקיצוני, הפוסט-ציוני והאנטי-ציוני, והינה, אלו וגם אלו עסוקים בוויתורים אידיאולוגיים האחד לשני, והכול במטרה לשמור על קיומה של הממשלה המוזרה הזאת.

ניר ברקת: אז למרבה הבושה, במקום לתמוך בהצעת החוק שמבצרת את החומה, את חומת ההגנה של המדינה היהודית והדמוקרטית, ממשלת השעטנז מעדיפה להציע ויתורים תקדימיים ומפליגים, שמדינת ישראל תשלם עליהם מחירים כבדים, במקום להצטרף להצעת החוק.

ניר ברקת: פשוט בלתי נתפס.

ניר ברקת: אנחנו בליכוד מאמינים בחיבור יחד של כל המחנה הלאומי, מחנה הומוגני שמונה היום למעלה מ-65 חברי כנסת ואמור להוביל את המדינה להישגים ולהצלחה חסרי תקדים.

ניר ברקת: ובמקום זאת, בחרו סיעות ימינה ותקווה חדשה להתפצל מהמחנה ולשלם מחירים אידיאולוגיים כבדים ותקדימיים.

ניר ברקת: הדבר הזה כואב לי מאוד, כי אני מכיר אתכם, ואני לא האמנתי שבשם שנאה אישית תזנחו את הערכים שלכם, את אהבת המולדת שלכם.

ניר ברקת: יש פה מדינה שנלחמנו בשבילה; יש פה עם ששילם מחירים בשביל להקים את הבית הזה.

ניר ברקת: חברות וחברי הכנסת, היום אלה ויתורים על עקרונות הביצור של חומות ההגירה לישראל, מחר אלה ויתורים על עמידתנו מול האיום האירני ועל מחויבותנו לבנות את חבלי ארץ ישראל, והכול כדי להמשיך לתחזק את ממשלת השנאה והנגד.

ניר ברקת: אז אני אזכיר לכם בכל רגע נתון שעדיין לא מאוחר לכם לחזור בכם מכוונתכם, ותצטרפו להצעות החוק של הליכוד; לעמוד מאחורי העקרונות שעד אתמול נלחמתם עבורם, במקום להסתבך עם ממשלת השעטנז.

ניר ברקת: תזכרו, לעם ישראל יש זיכרון ארוך, והעם ישפוט את מעשיכם לעולמים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יסכם את החוק שר המשפטים?

מיקי לוי: השר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, כל הלילה אני יושב פה, כמו כולנו.

אלעזר שטרן: השר דרעי, חבר הכנסת דרעי, חיכיתי לדבר תורה.

אלעזר שטרן: כל כך הרבה זמן, כל כך הרבה דברים חזרו על עצמם.

קטי קטרין שטרית: איפה היית?

אלעזר שטרן: היינו בשחרית, באנו משחרית.

יצחק פינדרוס: איפה היית?

אלעזר שטרן: דקה, אל תדאגו.

אלעזר שטרן: דקה, דקה, דקה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, תן לו להגיד דבר תורה.

מיקי לוי: בבקשה.

אלעזר שטרן: אי-אפשר להתקדם, לפתוח יום, בלי דבר תורה.

אלעזר שטרן: בפרשה הזאת כתוב: "פנחס בן אלעזר בן אהרן הכהן השיב את חמתי מעל בני ישראל – – – הנני נתן לו את בריתי שלום".

אלעזר שטרן: שואלים המפרשים: למה דווקא פנחס הקנאי קיבל ברית שלום?

אלעזר שטרן: על פניו, מישהו יכול להגיד: הינה, צריכים להיות קנאים.

אלעזר שטרן: התשובה היא, לעניות דעתי – ולא רק דעתי – שלא.

אלעזר שטרן: זה כמו "תתן אמת ליעקב, חסד לאברהם" – למה דווקא אמת ליעקב וחסד לאברהם?

אלעזר שטרן: מאותה סיבה שפנחס מקבל ברית שלום.

אלעזר שטרן: הקדוש ברוך הוא יודע שאף בן אדם לא מושלם.

אלעזר שטרן: גם המנהיגים שלנו, צריך לאזן אותם.

אלעזר שטרן: למה פנחס ברית שלום?

אלעזר שטרן: בגלל שהוא קנאי.

אלעזר שטרן: קנאי לא טוב להיות.

אלעזר שטרן: לפעמים יש מקום למעשה קנאות, אבל כשיש קנאי, צריך לאזן אותו עם ברית שלום.

אלעזר שטרן: כמו שנגיד: למה ליעקב אבינו תיתן אמת?

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים, אנחנו יודעים – יעקב עשה את מה שהוא עשה, לא בדיוק אמת.

אלעזר שטרן: ואברהם, בשילוח הגר וישמעאל – היה צריך אמת ליעקב, חסד לאברהם.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני חושב שזאת גדולתם של אבותינו.

אלעזר שטרן: דיברה תורה בלשון בני אדם.

אלעזר שטרן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה על דברי התורה המאלפים.

מיקי לוי: חוק קיום דיונים בהיוועדות חזותית בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התשפ"א–2021, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: נא לשבת במקומות, הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 54, נגד – 37.

מיקי לוי: הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה, והיא תעבור לוועדת החוקה.

יואב קיש: כספים.

מיקי לוי: כספים, מעמד האישה, פנים.

מיקי לוי: מה עוד?

מיקי לוי: זהו?

מיקי לוי: הוועדה המסדרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: ועדה לתסכול של הליכוד.

הוועדה המסדרת): היושב-ראש, חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם.

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

הוועדה המסדרת): הוועדה המסדרת החליטה בישיבתה היום כי הוועדה הזמנית לענייני כספים תדון בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 225 והוראת שעה) (הוראות מיוחדות לעניין דמי אבטלה ודמי לידה), התשפ"א–2021, מ/1420, לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

אורלי לוי אבקסיס: אתם משנים סדרי עולם.

אורלי לוי אבקסיס: יפה מאוד.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי.

הוועדה המסדרת): אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדה הזמנית לענייני כספים מטעם סיעת העבודה: במקום חבר הכנסת גלעד קריב יכהן חבר הכנסת רם שפע.

הוועדה המסדרת): כמו כן, חברת הכנסת אפרת רייטן תכהן כממלאת מקום קבועה בוועדה.

הוועדה המסדרת): בוקר טוב, חברת הכנסת אורלי לוי, בוקר טוב לכם, בוקר טוב לכל אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1415).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת החוק האחרונה בסדר-היום – הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, עופר כסיף – אינו נוכח.

מיקי לוי: אני סוגר את רשימת הדוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – אה, סליחה, אני מתנצל.

מיקי לוי: רצתי.

מיקי לוי: בבקשה.

מרב מיכאלי: לא, הכול טוב.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אומנם זה לא כל כך משנה מה אנחנו נציג בהצעת החוק לגבי מה שיגידו פה הדוברים מהאופוזיציה, אבל בכל זאת, אנחנו – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מרב מיכאלי: בכל זאת, אני אציג את הצעת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מרב מיכאלי: אז בוקר טוב, חברותיי וחבריי חברות וחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: אני מציגה את הצעת החוק לתיקון – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, את נושאת נאום של כמה דקות.

מיקי לוי: אפשר הערת ביניים, לא נאום כזה ארוך.

אורלי לוי אבקסיס: לא – – – לא מדבר אליהם כבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, שרת התחבורה, נא להמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני מביאה את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, שזאת בעצם הארכה של הוראת מעבר – –

דסטה גדי יברקן: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן – – –

מרב מיכאלי: – – שכן הממשלה הקודמת לא סיימה להתקין את התקנות שיאפשרו מעבר לחוק החדש, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: בתיקון פקודת התעבורה (מס' 120), התשע"ח–2018, נקבע הסדר חדש להענקת רישיונות להפעלת קווי שירות במוניות בהליכים תחרותיים.

מרב מיכאלי: כדי לגשר על התקופה שבה התנהלו ההליכים התחרותיים ולאפשר בינתיים הפעלת קווי שירות במוניות בתקופת הביניים, נקבע בסעיף 15 לחוק האמור – נקבעה הוראת מעבר שלפיה המפקח על התעבורה רשאי להאריך את תוקף הרישיונות הפעילים שניתנו לפי הדין הקודם עד ליום 31 בדצמבר 2019.

מרב מיכאלי: בחוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120), התש"ף–2020, נדחה המועד האמור עד 31 בדצמבר 2020, ומכוח סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת, המועד האמור נדחה ל-6 ביולי 2021.

מרב מיכאלי: מאז שחוקק החוק המתקן בפברואר 2018 פורסם הליך תחרותי למיון מוקדם של כלל הכשירים להתמודד על הפעלת כל האשכולות והקווים בארץ, וכן פורסמו הליכים תחרותיים לבחירת המפעילות או המפעילים של עשרה אשכולות קווים.

מרב מיכאלי: רובם החלו לפעול.

מרב מיכאלי: אבל בעת הזו עשרה קווי שירות במוניות – –

דוד אמסלם: שרת התחבורה, מה דעתך על סיפור החוטיני של פרקליט המדינה, המנומר?

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מרב מיכאלי: – – עדיין פועלים לפי הרישיון שניתן להם לפי הדין הקודם; רובם מיועדים להמשיך להיות מופעלים גם בעתיד במסגרת אשכולות על ידי זוכים בהליכים תחרותיים שיתקיימו לגביהם.

מרב מיכאלי: העיכוב בפרסום שאר ההליכים התחרותיים נובע מקשיי יישום שהתגלו באשכולות הראשונים שהופעלו, ומן הסתם אנחנו מעוניינות ומעוניינים להפיק לקחים וליישם בצורה יותר טובה את הפרסומים הבאים.

מרב מיכאלי: המפקח על התעבורה במשרד התחבורה עוקב אחר הפעלת אשכולות הקווים על ידי התאגידים הזוכים, כדי להפיק לקחים כאמור לגבי הליכים תחרותיים עתידיים.

מרב מיכאלי: בין היתר, המשבר שנגרם כתוצאה מהתפרצות והתפשטות נגיף הקורונה החדש הביא לשיבושים קשים בהפעלת השירות ובמנגנון ההכנסות עקב הגבלות על תפוסת הנסועה במהלך תקופת המשבר, לכן לא קודם יישומם של אשכולות הקווים שפעילותם מוסדרת בהליכים התחרותיים.

מרב מיכאלי: לפיכך, לא ניתן להסתמך על נתוני שנת 2020, ויש צורך לעקוב אחר תקופת הפעלה נוספת לפני שנקבל החלטות לעניין פרסום הליכים תחרותיים לגבי אשכולות נוספים.

מרב מיכאלי: לאור האמור לעיל, חברות וחברים, מוצע לדחות את תום תקופת המעבר ליום כ"ז בטבת התשפ"ב, 31 בדצמבר 2021 – עוד לא כל כך הרבה זמן – כך שבמקומות שבהם לא תתחיל עד תום התקופה האמורה הפעלת קווים על ידי הזוכים בהליכים התחרותיים יוכלו להמשיך ולפעול קווי שירות למוניות שפועלים על פי הרישיון שניתן להם לפי הדין הקודם, ולא נפגע בנוסעות ובנוסעים בהם – זה הדבר הכי חשוב ביותר.

מרב מיכאלי: אני קוראת לכם לאשר את הצעת החוק.

מרב מיכאלי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרת התחבורה.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

משה ארבל: שלמה, אתה יכול לברר מה לגבי המזגנים – – – עונת מעבר?

שלמה קרעי: נשאיר לה את זה לדברי הסיכום.

משה ארבל: – – –

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום על ממשלת החתול והשמנת.

שלמה קרעי: בקושי עברו שבועיים, והכישלון המהדהד של הממשלה הזו זועק מכל פינה.

שלמה קרעי: והם עושים את זה – אתם עושים את זה במודע.

שלמה קרעי: בלי להתבלבל מפקירים כל חלקה טובה בידי אלו המבקשים להרוס אותה.

שלמה קרעי: כך הפקרתם את משרד האוצר בידי ליברמן; את בתי הדין הרבניים בידי הרפורמים; את תיק המשפטים בידי מי שהוא בשר מבשרה של הפרקליטות ויעשה הכול כדי לרצות אותם; את תשתיות התחבורה ביהודה ושומרון – שבהן, בין היתר, עוסק החוק הזה – בידי מיכאלי; את קבינט הקורונה בידי שאשא ביטון; אפילו את ועדת החקירה הממלכתית לכאורה לחקירת האסון הנורא במירון הפקרתם בידי חיות ונאור, אותן אלו שמנעו מהמדינה כבר לפני עשור להלאים את מתחם הרשב"י ולפעול שם כמו שצריך – –

משה ארבל: את אביתר לעבאס.

גלעד קריב: שקר.

משה ארבל: את אביתר לעבאס.

גלעד קריב: שקר.

שלמה קרעי: – – ואת ועדת הפנים בידי התנועה האסלאמית.

שלמה קרעי: ממש, ממש – – –

גלעד קריב: – – – מאמין לשקרים – – –

מיקי לוי: תודה, תודה.

מיקי לוי: תנו לו.

שלמה קרעי: מה שקר?

שלמה קרעי: תבדקו.

מיקי לוי: תנו לו לדבר.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: חיות ונאור ישבו בהרכב שלא נתן למדינה לפעול כמו שהיא רצתה במתחם הקבר.

שלמה קרעי: הן אלה שיחקרו את עצמן?

שלמה קרעי: ממש מושבת חתולים ששומרת על השמנת.

שלמה קרעי: בעניין הזה, אדוני היושב-ראש, בדקה שנשארה, של ועדת הפנים – לצערי, לא אישרת לי את השאילתה הדחופה ששלחתי על דסטאו, זכרו לברכה.

מיקי לוי: אישרתי את כל הארבע.

מיקי לוי: אישרתי חמש.

דסטה גדי יברקן: גם לי הוא לא השיב.

דסטה גדי יברקן: גם בלי צורך בשאילתה דחופה.

שלמה קרעי: אז אני, ברשותך – יושב כאן סגן השר – אקריא אותה.

שלמה קרעי: אולי אני אקבל מענה גם בלי צורך בשאילתה דחופה.

שלמה קרעי: אני קורא את השאילתה, אדוני סגן השר לביטחון הפנים: ב-30 במאי 2021, בשלהי הפרעות של ערביי ישראל ביהודים בערים המעורבות, צעירים ערבים שנסעו באופניים חשמליים ברמלה דרסו ופצעו את דסטאו ביסט בן ה-74, זיכרונו לברכה, שנפטר לאחרונה מפצעיו.

שלמה קרעי: המשפחה ועדי הראייה בטוחים שמדובר באירוע לאומני, אבל אף אחד לא מדבר איתם ונותן להם תשובות.

שלמה קרעי: מהי עמדת השר או עמדת סגן השר, ואיך מתקדמת, אם בכלל, חקירת הרצח?

שלמה קרעי: אני אשמח מאוד להעביר את תשובתכם, תשובת המשרד לביטחון הפנים, למשפחה.

שלמה קרעי: הם כואבים, הם אבלים, ואין מי שיתייחס אליהם.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גלית דיסטל אטבריאן: את הדברים הבאים אני רוצה להפנות לשרה מיכאלי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ואת, השרה מיכאלי, שונות כמעט בכל דבר אפשרי, אבל יש בינינו מכנה משותף אחד, ואני מאמינה לך ותמיד האמנתי לך שאת דואגת לרווחת הנשים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה להחליף איתך את דעתי על המינוי של איסמן לפרקליט המדינה.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לא חשוד – יש איזה בלבול – הוא לא חשוד בהטרדה מינית, הוא לא הטריד אף אישה.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא רק ישב בתוך צוות של סיעור מוחות, ובתוך הצוות הזה, שעסק ספציפית באישה ספציפית שהתלוננה על פגיעה מינית, הוא טען שהעובדה שיש לה ביקיני מנומר בארון גורמת לאי-אמינות לגבי העדות שלה.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו, יש פה שתי אופציות, השרה מיכאלי: האופציה הראשונה היא שנשים שלובשות חוטיני לא אמינות.

גלית דיסטל אטבריאן: האופציה השנייה והגרועה יותר היא שנשים שלובשות חוטיני מזמינות את התקיפה המינית, מזמינות את האונס, מזמינות את ההטרדה.

גלית דיסטל אטבריאן: האיש הזה, שמאשים את הקורבן, האיש הזה, שחושב שלבוש של נשים יכול להוות עילה להטרדה כלפיהן, אולי אפילו לאונס, האיש הזה, ששיבוש הדעת שלו כלפי כל המין הנשי הוא בלתי נתפס ולא קביל במדינה דמוקרטית-ליברלית-מערבית – האיש הזה עומד להיות בראש הגוף שכל אישה ישראלית שאי פעם עברה התקפה מינית, כל אישה, ילדה, נערה, אישה, כולן, כולן, גורלן נתון בידיים של האיש הזה שמאשים קורבנות.

גלית דיסטל אטבריאן: השרה מיכאלי, אני צופה בך שנים מקפידה נורא בין גוף זכר לגוף נקבה.

גלית דיסטל אטבריאן: הרבה לועגים על זה; אני לא.

גלית דיסטל אטבריאן: את יודעת מה אני מזהה בזה?

גלית דיסטל אטבריאן: אני מזהה בזה מחויבות.

גלית דיסטל אטבריאן: זה כל כך מסורבל לדבר ככה, זה כל כך קשה לדבר ככה, ואת מקפידה לעשות את זה, ואני מאמינה לך שאת בעד הנשים.

גלית דיסטל אטבריאן: רק איפה היית בסוגיה כל כך הרת גורל לכל הנשים בישראל שעומדות כנראה להגיש תלונה על תקיפה או הטרדה או אונס?

גלית דיסטל אטבריאן: איפה את היית?

גלית דיסטל אטבריאן: איך הפקרת אותן, את גורלן?

גלית דיסטל אטבריאן: איך הפקרת אותן לידי בן אדם שהוא באמת אחרון המיזוגנים?

גלית דיסטל אטבריאן: האיש הזה יושב בצנטרום של הפיילה של כל הנשים בישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: איך עשית את זה?

מיקי לוי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: השרה מיכאלי, אני רואה שאת לא מסתכלת לי בעיניים.

מיקי לוי: תודה רבה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני אסיים בדבר הזה: אני מכבדת אותך.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מאמינה לך.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רק מקווה שכשאני אצמח כאן, בכנסת הזאת, ויהיה לי את הוותק שלך, אני לא אכפור בכל מה שאני מאמינה בו כמו שאת עשית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: השר אלעזר שטרן שאל למה לא נאמרו פה דברי תורה, וכנראה הוא לא הקשיב.

יצחק פינדרוס: דיברנו על פינחס, דיברנו על בלק, דיברנו על בלעם, והמכנה המשותף לכל מה שדיברנו, השר אלעזר שטרן, כולל ברית השלום – גם על זה דיברנו, והיו על זה אפילו ציוצים מכל מיני צייצנים – היה בדיוק מה שקרה כאן הלילה, מה שקרה כאן לממשלה הזאת, שהתחילה עם הנאום של מתן כהנא, שהוא לא מבין מה עם אהבת חינם ואהבת ישראל, והסתיים במינוי של ועדת החוקה, חוק ומשפט והעומד בראשה.

יצחק פינדרוס: עברנו שלב אחרי שלב על חלקים, תקציר, מה התנועה הכפרנית הזאת עשתה למדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: ואני רוצה להגיד לך מה החלק שמרגיע אותי, השר שטרן: בחורבן הבית התחיל הוויכוח הזה.

יצחק פינדרוס: הוויכוח היה בין הצדוקים לפרושים; הוויכוח היה בין הבריונים לפרושים.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים כאן היום אלפיים שנה לאחר מכן.

יצחק פינדרוס: מי שנשאר זה יבנה וחכמיה ואלה שהלכו אחריהם.

יצחק פינדרוס: כל השאר נעלמו.

יצחק פינדרוס: תסתכל על אלה שהתחילו את התנועות הכפרניות האלה לפני 200 שנה באירופה.

יצחק פינדרוס: איפה הצאצאים שלהם?

יצחק פינדרוס: עברנו על זה.

יצחק פינדרוס: כולם התבוללו.

יצחק פינדרוס: הם לא נמצאים כאן, הצאצאים שלהם לא נמצאים כאן, אלא אם כן הם חזרו בתשובה והלכו לאור החיים או לאור שמח או לערכים או לחינוך העצמאי.

אלעזר שטרן: אולי גם אתה.

יצחק פינדרוס: כן, חזרו בתשובה.

מיקי לוי: השר שטרן.

יצחק פינדרוס: לא נשאר מהם כלום.

יצחק פינדרוס: זה מצער, אבל זה גם משמח.

יצחק פינדרוס: נצח ישראל לא ישקר.

יצחק פינדרוס: אפשר עם המלחמה הזאת להמשיך ולנסות ולעשות תרגיל פוליטי כזה או אחר – לקחת את גדעון סער, את נפתלי בנט, את מתן כהנא ואת כולם.

יצחק פינדרוס: בסוף אנחנו נישאר כאן, הנכדים שלנו והנינים שלנו יישארו כאן, וכל השאר – מה שקרה לקודמים של ריק ג'ייקובס ומה שקרה לתנועה שלו היום: ייעלמו וייכחדו.

אלעזר שטרן: אל תיכנס לזה.

יצחק פינדרוס: תבדוק איפה הצאצאים של הצדוקים, תבדוק איפה הצאצאים – – –

אלעזר שטרן: לא כדאי.

יצחק פינדרוס: תבדוק איפה הם ותראה איפה אנחנו נמצאים – כאן.

יצחק פינדרוס: עם ישראל חי.

אלעזר שטרן: – – –

מיקי לוי: השר שטרן, תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד ביטן – איננו; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת לוין, מוותר?

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין כאן.

מיקי לוי: אתה מוותר?

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, דרך אגב, כולם מדברים אל היושב-ראש:

דוד אמסלם: תסדר לנו תקציב בשביל הפיסטוקים וזה – אני אומר להם שילכו אליך.

דוד אמסלם: חברת הכנסת אורלי לוי, תלכי למנסור עבאס – יסדר לך הכול.

דוד אמסלם: אמרתי: כל מה שאתה רוצה – יקרה; אתה רוצה להיות שר הביטחון – אתה תהיה.

דוד אמסלם: עכשיו, הם הציעו לך – אלקין הציע לך סגן שר.

דוד אמסלם: אתה יודע?

דוד אמסלם: התביישתי.

דוד אמסלם: אתה מינית אותו לשר והוא מציע לך סגן שר.

דוד אמסלם: רק על זה תקנוס אותם בעוד 2 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: אני אומר לך, הם ישלמו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מהשיירה קשה לצאת.

דוד אמסלם: מהשיירה – – –

מנסור עבאס: שאלה.

דוד אמסלם: בבקשה.

מנסור עבאס: מותר לראש ממשלה בפועל לעבור לבלפור?

דוד אמסלם: לאן?

דוד אמסלם: לעבור לבלפור?

דוד אמסלם: גם את זה יסדרו לך.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: היום שינינו ארבעה חוקי-יסוד – נשנה עוד חוק.

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: מה קרה לך?

דוד אמסלם: עידית סילמן תעשה לך ועדה מסדרת מיוחדת.

דוד אמסלם: אפילו אני אגיד לך יותר מזה: נשים לך ברז של סודה שם.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין, מה שתבקש.

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אתה רוצה ברז של אספרסו – נשים לך.

דוד אמסלם: מה שתרצה הם ישימו לך, אל תדאג.

דוד אמסלם: דרך אגב, ואתה לא תשמע לא את ברוך קרא, לא תשמע את גליקמן ולא תשמע את דרוקר מצייצים מילה.

דוד אמסלם: אפילו אברמוביץ' יגיד: מגיע לך.

דוד אמסלם: מה השאלה פה?

דוד אמסלם: זה חסכוני למדינה אפילו.

דוד אמסלם: 53 מיליארד שקל קיבלת.

דוד אמסלם: אני רק מבקש ממך עוד דבר אחד קטן: קראתי השבת את הכתבה שעשה קלמן ליבסקינד: מסכן סעיד אלחרומי, המשפחה שלו, הקטנה, פלשה רק ל-65 דונם.

דוד אמסלם: קטן.

דוד אמסלם: כולה אימא שלו 6.5 דונם, אח שלו השני עוד 19 דונם וכו' וכו' וכו'.

דוד אמסלם: הוא פנה לעמיר פרץ – הוא כבר לא נמצא פה.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך לבקש מהם להסדיר את זה.

דוד אמסלם: הם ישנו את כל חוקי המדינה, אל תדאג.

דוד אמסלם: רק תגיד להם: נא להסדיר את הדבר הזה.

דוד אמסלם: ואני אומר לך, ואני מבקש מאלחרומי, ברשותך, אם תוכל להסדיר לבן שלי רבע דונם, אנחנו מאוד נודה לכם.

דוד אמסלם: כל חיילי צה"ל שמשתחררים לא מקבלים אפילו שני מטר, מטר, כלום.

דוד אמסלם: אפילו במשכנתה לא עושים להם הנחה.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: אבל אתם – מה שאתם רוצים, כמה דונמים שאתם רוצים.

דוד אמסלם: וגם, דרך אגב, אני מבקש ממך להסדיר את ההכשרה של השטח, 65 דונם – כבישים להביא למשפחה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם כפר לא מוכר.

אלכס קושניר: – – –

דוד אמסלם: הם כפר לא מוכר – צריך להביא להם כביש, צריך להביא להם צינור מים, חשמל, הכול צריך להביא.

דוד אמסלם: ולכן אני אומר לך, ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס: מה שתרצה – תקבל.

דוד אמסלם: אני מבטיח לך.

דוד אמסלם: מהשיירה בנט ולפיד כבר לא יכולים לצאת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יבגני סובה: השעה כמעט 07:00.

יעקב מרגי: מה אתה לחוץ?

יעקב מרגי: יש לנו יום ארוך.

מיקי לוי: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, אלעזר שטרן, אני אתחיל בדברי תורה, אני אענה לך על מה שאמרת.

יעקב מרגי: כתוב שם – הרי ידוע שהקדוש ברוך הוא מנהיג את עולמו במידה כנגד מידה, וזה קשור גם לענייננו, מידה כנגד מידה.

יעקב מרגי: שאלת: למה דווקא פינחס, שהיה קנאי, זכה?

יעקב מרגי: מה כתוב שם?

יעקב מרגי: "השיב את חמתי מעל בני ישראל בקנאו את קנאתי".

יעקב מרגי: מה הוא עשה?

יעקב מרגי: השיב את חמתי.

יעקב מרגי: הוא עשה שלום בין מי למי?

יעקב מרגי: בין הקדוש ברוך הוא לעם ישראל.

יעקב מרגי: אדם שיודע לעשות שלום בין הקדוש ברוך הוא לישראל זכאי לברית שלום, לכן "הנני נתן לו את בריתי שלום".

יעקב מרגי: אני לא יודע מאיפה הבאת את – – –

אלעזר שטרן: מילקוט שמעוני.

יעקב מרגי: נראה לי ליבוביץ'.

אלעזר שטרן: מילקוט שמעוני.

יעקב מרגי: נראה לי מביקורת המקרא.

יעקב מרגי: תמיד אמרתי לכם:

יעקב מרגי: ביקורת המקרא משבשת לכם קצת את המוח, תיזהר.

אלעזר שטרן: ילקוט שמעוני.

יעקב מרגי: בסדר, אני אבדוק את זה.

אלעזר שטרן: אוקיי.

יעקב מרגי: עכשיו לענייננו.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: השר שטרן.

יעקב מרגי: לענייננו.

יעקב מרגי: שנים אנחנו נאבקים על זכויותיהם של הילדים האלרגיים.

יעקב מרגי: במקביל גם עשינו פעולות כדי להכשיר את הסביבה להתנהגות זהירה וצמצמנו את ההתפשטות בהעמדת סייעות לילדים.

יעקב מרגי: אבל מכאן ועד לקבל החלטה גורפת שלא יהיו סייעות לילדים אלרגיים – זה גובל בפשיעה, זה גובל בדיני נפשות, סכנת נפשות, ואני אומר לכם, אין אפילו – אתם יודעים מה, גם אם יש חשיבה בריאה מאחורי זה, צריך לעשות את זה בשום שכל, בהדרגה, בליווי, ובטח ובטח לא בימים כאלה, שאנחנו מחוקקים כאן חוקים שעלותם מאות מיליוני שקלים ועוד.

יעקב מרגי: איזו הצדקה מוסרית לבוא באותה נשימה?

יעקב מרגי: רבותיי, זה מה שיציל את תקציב המדינה, 200 הסייעות האלה?

קטי קטרין שטרית: לא, תבקש ממנסור, הוא יסדר לך את זה.

יעקב מרגי: זה מה שיציל את תקציב המדינה?

יעקב מרגי: אלה הם סדרי העדיפויות?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו: בכיתם לנו פה על פקקים, על תשתיות תחבורה.

יעקב מרגי: אני מבין שקר לנשים – זה לשרת התחבורה.

יעקב מרגי: באמת, בכניסה לתפקיד, הרפורמה הכי משמעותית זה להתאים את הטמפרטורה ברכבות?

יעקב מרגי: שיהיו רכבות קודם כול.

יעקב מרגי: שיהיו קודם כול רכבות.

גלעד קריב: אתה אומר לנו?

גלעד קריב: מה עשית?

מיקי לוי: דווקא יש.

גלעד קריב: אתה לא מתבייש?

יעקב מרגי: לא מספיק.

יעקב מרגי: תעשו רפורמות.

מיקי לוי: די, חבר הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, שב.

יעקב מרגי: תקשיב לי אתה.

יעקב מרגי: בוא, בוא, תקשיב לי אתה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב.

יעקב מרגי: אל תחנך אף אחד.

יעקב מרגי: חצוף, תתבייש ותתבייש ותתבייש.

גלעד קריב: – – –

יעקב מרגי: חצוף, תתבייש ותתבייש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תן לחבר הכנסת – חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אתה יושב פה וצועק על כולם: תתבייש, תתבייש.

יעקב מרגי: אין לך אוצר מילים?

יעקב מרגי: אין לך מילים אחרות?

יעקב מרגי: תתבייש לך, חצוף.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

גלעד קריב: לא עשיתם שום דבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תן לחבר הכנסת מרגי להגיד את דברו.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת מעוז – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה.

יעקב מרגי: זה מה שיש לך לומר?

יעקב מרגי: אין לך שום מילה.

גלעד קריב: עכשיו אמרתי לך שלא עשית כלום בממשלה, אמרתי לך משהו אחר.

יעקב מרגי: תתחיל לעשות, קודם כול.

גלעד קריב: לא עשיתם שום דבר.

יעקב מרגי: קצת צניעות.

יעקב מרגי: קצת צניעות.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, תרגיע.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאה: הוא מדבר מדם ליבו.

קריאה: הוא צודק.

חיים ביטון: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, זה כנראה הנאום האחרון שלי להיום מעל בימת הכנסת.

חיים ביטון: נסכם בכמה מילים.

יצחק פינדרוס: היום רק התחיל.

מיקי לוי: רק להיום, רק להיום.

חיים ביטון: אמרתי להיום, אם שמעת.

חיים ביטון: היום, היום.

אלעזר שטרן: יש אחר הצוהריים.

חיים ביטון: חברים, אני מבין שאתם עייפים ומתוסכלים.

חיים ביטון: אם אתם לא שמים לב, אנחנו מאוד נהנים, אז עוד קצת, סבלנות.

חיים ביטון: אז בהמשך למה שאמרנו, אדוני השר, בהמשך למה שאמרנו, שאנחנו שוב מגלים ומודים לכם על כך שאתם עושים לנו הסברה בציבור, אז אני רוצה להתייחס קצת לעניין של השר לשירותי דת, השר כהנא, שבאמת בא לייצג איזושהי יהדות חדשה או מיוחדת, קצת מקילה, ומנסה להסביר לציבור שיש עוד איזה סוג של דת חדשה, שאולי אנחנו לא מכירים אותה.

חיים ביטון: אבל באמת זה מקומם קצת לראות את הפופוליזם של אמירה מהסוג שהוא הצהיר היום – ככה הופיע בוואלה, אני לא יודע, בכל אופן זה אחד השופרות של הקואליציה – שהוא מודיע כי הוא עושה איזשהו מהלך שבמשרד הדתות, המשרד לשירותי דת, יהיה מעכשיו שוויון במועצות הדתיות בין גברים לנשים.

חיים ביטון: האבסורד הגדול הוא שהוא לא יודע שמאז ומעולם – יותר נכון לפחות בשנים האחרונות – יש פסיקה של בג"ץ שמכריחה את הדבר הזה וזה דבר שקורה.

חיים ביטון: השר לשירותי דת שהיה עכשיו, יעקב אביטן, שעשה כל מיני מינויים – לא כל כך הרבה, אבל בכל אופן עשה את מה שהיה אפשר לעשות במסגרת המסגרות שיצרו גם המחלקות המשפטיות וכו' – היה מוכרח ועשה מינויים של נשים במועצות דתיות.

חיים ביטון: אז לבוא ולנסות להכפיש ולומר שאנחנו אלה האפלים ואלה שלא עושים את הדברים בצורה שוויונית והוא המציא את השוויוניות – אז אני רוצה לומר לו גם לגבי הדבר הזה וגם לגבי כל הרפורמות המיוחדות שהוא מצהיר עליהן לאחר שבועיים ישיבה בכיסאו, כשהוא כנראה עוד לא מכיר את ראשי המועצות הדתיות שיש לו: אני מציע לו ללמוד את הדברים לפני כן ולהגיד לציבור שלנו, שצופה ורואה ומביט ויודע – וכפי שאמרתי בנאום הראשון של הלילה, הציבור בעם ישראל איננו פראייר; הוא יודע, הוא מבין, הוא קורא בין השורות, ולא מה שאתם מקריאים לו דרך התקשורת ובדרכים שלכם, בעצימות העיניים.

חיים ביטון: אז אני באמת מודה לכם, בסיכום דבריי, על ההסברה הגדולה שעשינו לציבור הימין, מאמין שזמן הקואליציה הזאת קצר, ובעזרת השם בקרוב נחזור לעשות את הדברים כפי שצריך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ליצמן – איננו; חבר הכנסת זוהר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – חברת הכנסת מירי רגב, אני מבקש ממך, אל תפילי את רוחם של הש"סניקים.

מירי רגב: נראה לך?

מירי רגב: נראה לך – – – של המזרחים?

אריה מכלוף דרעי: עזבי, הם חדורי קרב, הם סיימו יממה והם מתחילים היום יום חדש בהסתערות.

אריה מכלוף דרעי: לכל אחד יש התפקיד שלו.

אריה מכלוף דרעי: אל תפילי את רוחם, חברת הכנסת מירי.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לנצל את הסיום – את פסק הזמן, לא את הסיום – שבין היממה שעברנו ליממה החדשה, לנצל את ההזדמנות הזאת ולהגיד תודה רבה לשר האוצר הקודם ולראש הממשלה לשעבר.

אריה מכלוף דרעי: רציתי לבשר לכם: פרויקט שנתתם לו את ידכם וסייעתם לי מאוד, לעזור למשפחות הנזקקות במדינת ישראל – 330,000 משפחות, למעלה מ-1.5 מיליון ילדים – –

מרב מיכאלי: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – למעלה מ-1.5 מיליון ילדים – – –

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: סוף-סוף התעוררת.

משה אבוטבול: קשה לך לפרגן?

משה אבוטבול: קשה לך?

אריה מכלוף דרעי: קשה לך, גברתי?

משה אבוטבול: תתביישי לך.

אריה מכלוף דרעי: למעלה מ-70,000 במגזר הערבי, למעלה מ-230 רשויות מקומיות.

אריה מכלוף דרעי: רק בתל אביב לבד יש שם למעלה מ-15,000 איש, ובכל הארץ, מכל המגזרים.

אריה מכלוף דרעי: יושב פה חבר הכנסת – סליחה שאני לא יודע את השם.

אריה מכלוף דרעי: בצדק הוא שלח שאילתה – – –

יבגני סובה: – – –

אריה מכלוף דרעי: יפה, יפה.

יבגני סובה: – – –

אריה מכלוף דרעי: בסדר גמור, ברוך השם.

אריה מכלוף דרעי: 330,000 משפחות – – –

גלעד קריב: אז למה המשרד – – –

מיקי לוי: בבקשה לא להפריע.

אריה מכלוף דרעי: אתם יכולים לקפוץ ולהמשיך לדבר.

אריה מכלוף דרעי: מי שביצע את זה זאת הממשלה הקודמת, שהייתה רגישה לכל המשפחות הנזקקות.

אריה מכלוף דרעי: זה היה פרויקט העזרה והרווחה הגדול ביותר שהיה במדינת ישראל, שעבד בצורה הכי מושלמת, למרות כל הניסיונות שלכם להפריע עם בתי משפט ועם עתירות לבתי משפט.

אריה מכלוף דרעי: ברוך השם, מר נתניהו ומר ישראל כץ, תהיו גאים בזה שהייתם שותפים למעשה הצדקה הגדול ביותר שהיה במדינת ישראל ב-70 השנה האחרונות.

אריה מכלוף דרעי: ובימים אלה הוא ממשיך להתבצע, הם קיבלו את הפעימה השלישית.

אריה מכלוף דרעי: אנשים הולכים בגאווה, קיבלו כרטיסים, בצורה מכובדת, והולכים לרשתות הכי מכובדות וקונים דברים שבחיים לא חלמו לקנות אותם.

אריה מכלוף דרעי: בואו תראו את המכתבים ואת הפניות של אנשים שמודים – מכל המגזרים, מכל הציבור בישראל.

אריה מכלוף דרעי: בעזרת השם, שנזכה בקרוב להמשיך לעשות את הדברים הגדולים הללו.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת סופר, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר אלעזר שטרן, רצית דבר תורה.

אופיר סופר: זוכר שהיה לך פעם דף המפקד שדיבר על כך שלכל עשב ועשב יש ניגון מיוחד משלו?

אופיר סופר: אז אני ניסיתי להרהר בלילה בין שינה לניקור מה זה מס' 4.

אופיר סופר: כל הזמן דיברו על ארבעה חברי כנסת.

אופיר סופר: חשבתי שאולי אצלכם בקואליציה התאהבו בארבעה חברים שיש לנו כאן: מנסור, מאזן, ווליד ואלחרומי.

אופיר סופר: כל אחד, יש לו ניגון מיוחד משלו, והניגון הזה לא מפסיק לרגע.

אופיר סופר: אתה שואל את חבר הכנסת עבאס: מה קורה – אנחנו נסתדר עם איחוד המשפחות; אתה שואל את גנאים – הוא כרגע שומר על זכות השתיקה; ווליד לא מצליח להתאפק – הוא התנגד; אלחרומי דואג לעוד דונם ועוד דונם ועוד דונם.

אופיר סופר: כל אחד מהם מנגן כל פעם מנגינה ועוד מנגינה, וככה הם סוחטים וסוחטים וסוחטים, וזה לא נגמר.

אופיר סופר: השרה שקד מסתובבת עם כאבי בטן ושואלת: מה יהיה, מה יהיה?

אופיר סופר: אנחנו נסתדר.

אופיר סופר: ועוד יום אחרי יום אחרי יום הם מוכרים את המדינה, מוכרים ומוכרים ומוכרים.

אופיר סופר: תראה את חבר הכנסת עבאס.

אופיר סופר: פגשתי אותו ביום שישי בקניות במע'אר.

אופיר סופר: הוא כל כך מאושר, הוא כל כך מחויך.

אופיר סופר: הוא מסתובב – או-אה, חבל על הזמן, מאושר עד אין קץ.

אופיר סופר: אין ספק – –

מירי רגב: – – – כוחות עם המשותפת.

אופיר סופר: – – שהמנגינה הזאת עובדת יפה.

אופיר סופר: אף אחד לא יודע איך זה ייגמר, אבל אנחנו יודעים שהם ימשיכו לסחוט ולסחוט ולסחוט ולסחוט.

אופיר סופר: אני מחכה לשמוע את יאיר לפיד שואל: איפה הכסף?

אופיר סופר: הכסף בקייטנות של התנועה האסלאמית; איפה הכסף?

אופיר סופר: הכסף לא נמצא בפרויקטים אזרחיים, הוא לא נמצא בשום מקום אחר – הוא נמצא בכספים שיש להם בדיוק מטרה אחת, והמטרה היא אנטי-מדינת ישראל.

אופיר סופר: זוהי ממשלה אנטי-ציונית.

אופיר סופר: אני אזכיר את זה כל יום, כל נאום, כי זהו המצב.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: בוקר טוב לכולם.

אורית סטרוק: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

אורית סטרוק: חבריי חברי הכנסת, בפעם הקודמת שעליתי לדוכן – תקשיבו, בשעה כזאת, כשכולנו אחרי לילה ארוך, אנחנו אוהבים קצת סיפורים; קשה עם דברים כבדים, נכון?

אורית סטרוק: בפעם הקודמת שעליתי לדוכן סיפרתי לכם על החוויה שלי בתור אימא לחייל שהמפקד מספר לנו שיש פקודת מטכ"ל שהחיילים חייבים לישון שש שעות רצוף כל לילה, והאימהות מסתכלות אחת על השנייה ושואלות את עצמן: מתי אנחנו ב-20 השנים האחרונות ישנו לילה אחד שש שעות רצוף; עכשיו אני אספר לכם חוויה אחרת שהייתה לי בתור אימא לחייל.

אורית סטרוק: אנחנו, ברוך השם, משפחה גדולה, 11 ילדים.

אורית סטרוק: אז כשהבן שלי התגייס לצה"ל, כנראה אצל קצינת ת"ש הם חשבו ש-11 ילדים זה בטח ילד שגדל בבית במצוקה וצריך לשלוח ולראות מה קורה בבית.

אורית סטרוק: אז בוקר אחד מוקדם בבוקר דופקים בדלת.

אורית סטרוק: אני פותחת ובפתח הבית שני קצינים של צה"ל.

אורית סטרוק: מה עושה אימא לחייל שרואה שני קצינים של צה"ל בפתח הבית בבוקר?

אורית סטרוק: הלב צונח לה לרצפה, נכון?

אורית סטרוק: ואז הם אומרים לי: לא, גברת, אל תיבהלי, אנחנו רק באנו לראות איך נראה הבית שלכם בבוקר.

אורית סטרוק: אמרתי: בבקשה, תיכנסו.

אורית סטרוק: הכנסתי אותם הביתה, נתתי להם קפה, נתתי להם עוגה.

אורית סטרוק: הם יושבים אצלי קצת ואומרים: רק שנייה, משהו מוזר פה – איפה כולם?

אורית סטרוק: אמרתי להם: מה זאת אומרת איפה כולם?

אורית סטרוק: אומרים לי: יש לך 11 ילדים, נכון?

אורית סטרוק: איפה הם, מה זה השקט הזה, מה עשית עם כל הילדים?

אורית סטרוק: אמרתי להם: תקשיבו, אתם באתם בשעה 07:00.

אורית סטרוק: הבנים ב-06:45 עלו על האוטובוס לתלמוד תורה, הם כבר לא בבית; הבנות – אני מעירה אותן ב-7:15.

אורית סטרוק: אתם באתם בדיוק בחצי השעה שיש לי להתפלל ולשתות קפה.

אורית סטרוק: זה סיפור בוקר של אימהות ברוכות ילדים.

אורית סטרוק: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי להצדיע לכל האימהות בישראל, שלמרות שהן עוברות לילות שאין בהם שינה רצופה הן קמות כל בוקר, חיוך על השפתיים, סנדוויצ'ים לילדים, נשיקות לכולם, הרבה אהבה, מגדלות את הדור הבא שלנו.

אורית סטרוק: אף אחד לא מצדיע להן.

אורית סטרוק: לחיילים, לקצינים – כולם מצדיעים; לאימהות לא תמיד מצדיעים, אז אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, חברים, כדי להצדיע לאימהות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול – מוותר; חבר הכנסת מלכיאלי – מוותר; חבר הכנסת בן צור – מוותר; חבר הכנסת פרוש – איננו; חבר הכנסת בוסו – מוותר; חברת הכנסת בן ארי – איננה; חבר הכנסת אלי כהן – איננו; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה; חברת הכנסת השכל – איננה; חבר הכנסת אזולאי – מוותר; חבר הכנסת סעדי – איננו; חבר הכנסת רוטמן – – –

שמחה רוטמן: קשה לי לוותר אבל אני אוותר.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: מוותרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא – איננו.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אה, סליחה, אני מתנצל, לא ראיתי.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי אבקסיס – מוותרת; חבר הכנסת אופיר כץ – איננו; חברת הכנסת גמליאל – איננה; חבר הכנסת יואב קיש – איננו; חבר הכנסת טיבי – איננו; חברת הכנסת מאי גולן – איננה; חבר הכנסת ארבל – מוותר; חבר הכנסת יברקן, אתה ביקשת באופן מיוחד.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן – איננו.

מיקי לוי: בבקשה, השר המסכם, השר אלעזר שטרן, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

אלעזר שטרן: תראו, עמיתיי חברי הכנסת – – –

מיקי לוי: אפשר שקט?

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק, בבקשה, שקט.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

אלעזר שטרן: אני צריך להגיד, כיוון שציטטו, חבר הכנסת אופיר ציטט מדפי מפקד שכתבתי כשהייתי מפקד בית הספר לקצינים – – –

קטי קטרין שטרית: איך זה לדבר לשולחן של שרים ואין כמעט שרים?

קטי קטרין שטרית: אה, סליחה, זה בגלל הנורבגי – – –

אלעזר שטרן: קטי, העיקר שאת כאן.

קטי קטרין שטרית: אבל אני לא בנורבגי, אני נבחרתי, גם בפריימריז וגם על ידי העם.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: כיוון שצוטטו כאן

אלעזר שטרן: דבריי שהתבססו על ציטוט – – –

קריאה: – – – נורבגי.

קטי קטרין שטרית: – – –

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד, הציטוט היה – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: 07:00, ואת מלאת מרץ, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: אני אחרי נס קפה – – – משהו אחר – – –

אלעזר שטרן: אצלנו אומרים: האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

קריאה: מה זה "אצלנו"?

קריאה: גם – – –

אלעזר שטרן: אני נהניתי כשציטטו – – –

משה ארבל: אתה יכול מילה על הגאולה שבאה – – –

אלעזר שטרן: על זה אני מדבר, על גאולה.

אלעזר שטרן: אני צוטטתי כאן כמי שכשהיה מפקד בית הספר לקצינים, באחד מדפי השטח ציטט: "דע לך / שכל רועה ורועה / יש לו ניגון מיוחד / משלו / דע לך / שכל עשב ועשב / יש לו שירה מיוחדת / משלו / ומשירת העשבים / נעשה ניגון / של רועה".

אלעזר שטרן: אני, צר לי, אני אומר לך, פקודי לשעבר, שלקחת את זה קצת בשביל להשתלח בחברי הכנסת של רע"מ.

אלעזר שטרן: אני מאחל לך, אופיר, שתפגוש את חבר הכנסת עבאס במע'אר, באזורים שאנחנו גרים בהם.

אלעזר שטרן: אתה יודע, אנחנו פוגשים גם אנשים מעדות אחרות, מדתות אחרות.

אלעזר שטרן: ואני חושב שאם ציטטת – וטוב שציטטת – את זה שכל רועה ורועה יש לו, כל עשב ועשב יש לו שירה מיוחדת משלו – חברי חבר הכנסת עבאס – – –

משה ארבל: מנסור, הוא רוצה להודות לך על אביתר.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל מנסור, הוא רוצה להודות לך שעשית לו – – –

אלעזר שטרן: אני אומר – – –

יוליה מלינובסקי: – – – דודי – – –

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לחבריי, לצורך העניין, בשני הצדדים, אז אני מסיים: "כל עשב ועשב / יש לו שירה מיוחדת / משלו / ומשירת העשבים / נעשה ניגון / של רועה".

אלעזר שטרן: אני דיברתי – כל בן אדם הוא בן אדם – אופיר, אתה שומע?

אלעזר שטרן: אם כבר היית פקוד שלי, אם כבר למדת, תיקח עד הסוף.

אלעזר שטרן: כל בן אדם הוא בן אדם שנברא בצלם אלוהים, יש לו שירה מיוחדת משלו, ומשירת העשבים כולם נעשה ניגון של רועה, וזה לא משנה אם הוא חרדי או הוא רפורמי או הוא ערבי או מוסלמי או נוצרי.

אלעזר שטרן: משירת העשבים כולם נעשה ניגון של רועה.

דוד אמסלם: – – – שקוראים לחיילי צה"ל מחבלים.

אלעזר שטרן: תודה.

מיקי לוי: בקשה מיוחדת שאני נעתר לה – הפקוד שלך לשעבר.

מיקי לוי: לא מקובל, אבל בבקשה, דקה.

דוד אמסלם: למה לא מקובל, דרך אגב?

מיקי לוי: הוא לא הזכיר אותו לרעה.

מיקי לוי: לא לרעה.

אופיר סופר: השר שטרן, זה במיוחד בשבילך.

אופיר סופר: היה לנו איזה תרגיל, שומע?

אלעזר שטרן: ספר להם.

אופיר סופר: ואז דיברת.

אופיר סופר: אני מביא עוד ציטוט, אני עכשיו בציטוטים של מפקד בה"ד 1.

אופיר סופר: הבאת את השיר "לקחת את ידי בידך ואמרת לי", דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אופיר סופר: אז בוא, תלמד את החברים פה לסיעה, את החברים לקואליציה, שדברים שרואים מכאן לא רואים משם, אבל שישתדלו לעמוד, שישתדלו לעמוד בדברים שהם אמרו משם כשהם כאן.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר סופר: תרגיל שאני זוכר זוכר.

אופיר סופר: 26 שנים.

מיקי לוי: זה היה דף הניווט.

מיקי לוי: בבקשה, חברי הכנסת, אני מבקש לתפוס את המקום.

מיקי לוי: אני רוצה לעבור להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה.

מיקי לוי: נא לתפוס מקומות.

מיקי לוי: בבקשה, הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 54, נגד – 31.

מיקי לוי: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 120) תועבר – על פי המלצת הלשכה המשפטית היא תידון בוועדת הכלכלה; כיוון שלא הוקמה, היא תעבור לוועדה המסדרת.

מיקי לוי: לא הוקמה, סבלנות.

גלית דיסטל אטבריאן: לא הספקתי להגיע – – – ישבתי על כיסא אחר.

מיקי לוי: אנחנו נתקן את זה בפרוטוקול.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל רצתה להתנגד, אבל איני יכול לשנות את ההצבעה.

מיקי לוי: היא גם לא משנה את מהות ההצבעה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, י"ט בתמוז התשפ"א, 29 ביוני 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.

מיקי לוי: תודה רבה.