ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 32, 2021-06-21 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום יום שני, י"א בתמוז התשפ"א, 21 ביוני 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5) (הוראת שעה לעניין מינוי נאמן – הארכת תוקף), התשפ"א–2021; הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021; הצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1509/24 וכלה בהצעת חוק פ/1568/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הדיינים (תיקון – כשירות הרבנים הראשיים לישראל), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר, יצחק פינדרוס וינון אזולאי; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי שופטים לבית המשפט העליון וקציבת כהונתם), מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת זכות העמידה), מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי יועצים משפטיים של משרדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שמחה רוטמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה למי שנמצא בהכשרה מקצועית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק השבות (תיקון – זכויות בני משפחה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יצחק פינדרוס, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על ספרי לימוד), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איימן עודה; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – רשות ערעור למדינה על זיכוי אדם בפלילים), מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק רישום האוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק רכזי ביטחון שוטף צבאיים, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 146 – הוראת שעה) (קיצור הוראת השעה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מוסי רז, ג'ידא רינאוי זועבי ואבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – הצהרת מחלה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הקלטה של עסקה טלפונית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעצמאי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק השוואת תשלומים לחיילים בודדים ילידי ישראל וחיילים בודדים שנולדו מחוץ לישראל, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון – הקמת מאגר מידע לעניין כספים ללא דורש), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק תרומת ביציות (תיקון – תרומת ביציות בין בנות זוג), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – בחינת העלות לרשויות מקומיות), מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הרשות לטקסים ולסמלים ממלכתיים, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק פנייה לגופים ציבוריים באמצעי קשר דיגיטליים (תיקון – קביעת תור באמצעות האינטרנט), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – איסור התבטאות גזענית מטעמים של זהות מגדרית או נטייה מינית), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסומת ודרכי שיווק אסורות במוסד חינוך), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – תקופת שנת הלימודים וחופשות), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הכנסת (תיקון – פרסומים רשמיים מטעם הכנסת), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – ביטול הצורך בהיתר להעסקת עובד זר מומחה לתקופה קצרה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איימן עודה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון הסעה לבית חולים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת ולדימיר בליאק, אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, משה ארבל ויבגני סובה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לשכר המינימום), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת סמי אבו שחאדה, מוסי רז, יאיר גולן, משה אבוטבול, ג'ידא רינאוי זועבי, מיכאל מלכיאלי, סעיד אלחרומי ודוד ביטן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לשכר המינימום), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איימן עודה; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הצמדת קצבת הבטחת הכנסה בגיל זקנה לגובה של 80 אחוזים משכר המינימום), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת חיים כץ וחוה אתי עטייה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור לחשמל) (הוראת שעה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק שכר החיילים בשירות סדיר, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי ואלכס קושניר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום דמי ביטוח לאומי מופחתים לסטודנט במוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי; הצעת חוק-יסוד: מגילת העצמאות, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק התאמת טפסים ממשלתיים (פרטי הורים), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יוראי להב הרצנו ועידן רול; הצעת חוק פיצויים לנפגעי התאונה בהר מירון, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יבגני סובה, אלי אבידר ואלכס קושניר; הצעת חוק הקמת בית חולים בעיר סח'נין (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איימן עודה; הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – סימון רכיבים אלרגניים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – שלילת האפוטרופסות הטבעית עבור נאשמים ומורשעים בעבירות אלימות במשפחה), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אלכס קושניר, מירב בן ארי, יבגני סובה ועאידה תומא סלימאן;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-וארבע, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת יצחק פינדרוס, משה גפני, יעקב אשר, ישראל אייכלר ומיכאל מלכיאלי; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-וארבע, התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, אוריאל בוסו, משה אבוטבול ויעקב מרגי; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מינימום על החזקת נשק בלתי חוקי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת מאי גולן; הצעת חוק השבות (תיקון – מיהו יהודי), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איתמר בן גביר; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – צמצום דרישת דת זהה), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת קצבת אזרח ותיק), התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת איימן עודה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק בית המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני זוג מאותו המין), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת אמילי חיה מואטי, גלעד קריב, אפרת רייטן מרום, רם שפע ואבתיסאם מראענה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הקלטה של עסקה טלפונית), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום החינוך בנושא מגדר ונטייה מינית, התשפ"א–2021, מאת חבר הכנסת מוסי רז; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – עיגון זכויות דייר ממשיך בדיור הציבורי), התשפ"א–2021, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – איסור התניית זכות הלימוד בתשלום), התשפ"א–2021, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: כניסה, הגירה ומעמד בישראל, מאת חברי הכנסת שמחה רוטמן, בצלאל סמוטריץ', אמיר אוחנה, ינון אזולאי, יצחק פינדרוס ועמיחי שיקלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת היציאה מישראל) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >>1.

בממשלה בשל: ממשלה שהוקמה בשקר ובהונאת הציבור ואין לה מנדט מהציבור; << נושא >>

מיקי לוי: נושא שני – הצעות סיעות הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה, התאחדות הספרדים שומרי תורה, תנועתו של מר"ן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, ויהדות התורה ואגודת ישראל – דגל התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושאים הבאים: נושא ראשון – ממשלה שהוקמה בשקר ובהונאת הציבור ואין לה מנדט מהציבור, מטעם של הליכוד בהנהגת בנימין נתניהו לראשות הממשלה.

מיקי לוי: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אקוניס, עשר דקות לרשותך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו מביעים היום אי-אמון בממשלת רמייה שנולדה בחטא – בחטא השקר, המרמה, גנבת הקולות והפרת אמונים עם מצביעיה.

אופיר אקוניס: ללא אמון רוב חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לממשלה הזאת אין זכות קיום לעוד יום אחד, לעוד שעה אחת.

אופיר אקוניס: בראשה עומד אדם, נפתלי בנט, שאזרחי ישראל לא בחרו בו – לא בחרו בו; לא נתנו בו אמון; לא רוצים בו בתפקיד.

אופיר אקוניס: אדוני, 95% מאזרחי ישראל לא רוצים את נפתלי בנט ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: אלה תוצאות הבחירות.

אופיר אקוניס: בפעם הראשונה בתולדות המדינה, סיעתו של ראש הממשלה היא כמעט הקטנה בכנסת – קטנה פי חמישה מסיעת הליכוד, הגדולה ביותר בכנסת.

אופיר אקוניס: זהו, אדוני, אי-אמון של הציבור.

אופיר אקוניס: ביום ראשון שעבר, אדוני, עמד כאן נפתלי בנט ואמר – כך אמר, ציטוט: הוטלה עלינו משימה.

אופיר אקוניס: אבל נפתלי, המשימה לא הוטלה עליך.

אופיר אקוניס: הציבור הישראלי לא הטיל עליך את המשימה.

אופיר אקוניס: ולכן אנחנו אומרים לך, נפתלי בנט: אתה ראש ממשלה לא לגיטימי.

אופיר אקוניס: נפתלי בנט הוא ראש ממשלה לא לגיטימי משום ששיקר כל הדרך אל משרד ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: הוא ראש ממשלה לא לגיטימי משום שכרת חוזה עם הציבור והתחייב שלא ישב עם יאיר לפיד, עם מרצ או עם מנסור עבאס, והונה את תומכיו התמימים, שהאמינו לו.

אופיר אקוניס: הוא גם אמר: הליכוד משקר.

אופיר אקוניס: שיקר.

אופיר אקוניס: אמר – שיקר ואמר שהליכוד משקר.

אופיר אקוניס: זה שקר מרהיב, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: בנט הוא ראש ממשלה לא לגיטימי שעומד בראשות ממשלה שפועלת ללא אמון רוב חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: לא האינטרס הלאומי עמד לנגד עיניו כשבחר להקים את הממשלה אלא תאוות השלטון.

אופיר אקוניס: נפתלי בנט הוא ראש ממשלה לא לגיטימי משום שהעם לא בחר בו.

אופיר אקוניס: אם האינטרס הלאומי הרחב היה עומד לנגד עיניו, הוא לא היה מקים את ממשלת השמאל הרעה הזאת עם מרצ, עם מפלגת העבודה ועם רע"מ.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שמענו בסוף השבוע את השרה שקד, אילת שקד, שאמרה על חוק איחוד המשפחות שהיא לא מעלה על דעתה שהאופוזיציה תפגע בביטחון המדינה.

אופיר אקוניס: מדבריה מובן שמי שמתנגד לחוק פוגע בביטחון ישראל.

אופיר אקוניס: השר אלקין, השרה שקד – גם אתה, השר אלקין – מי שנכנס לקואליציה עם מפלגות אנטי-ציוניות מסכן את ביטחון ישראל.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נהיה רשת הביטחון שלכם לכל החוקים שחשבתם שתוכלו להעביר בקלות באמצעותנו.

אופיר אקוניס: השותפות הטבעיות שלכם משמאל, השותפות הטבעיות, השר אלקין, מתנגדות להעביר את חוק איחוד משפחות, וזה רק בשבוע הראשון.

אופיר אקוניס: ובינתיים אני שומע שהשר אלקין, השרה שקד ומנסור עבאס – חבר הכנסת דרעי – מנהלים משא ומתן על שינוי החוק.

אופיר אקוניס: זה בושה וחרפה, פשוט בושה.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, בעוד שבועות אחדים יציג הממשל האמריקני את תוכניתו לשלום על בסיס המתווה המסוכן של שתי מדינות, כולל מדינת טרור פלסטינית בשטחי יהודה ושומרון, בלב ארצנו.

אופיר אקוניס: ואני שואל את חברות וחברי ימינה ואת חברי הקואליציה: מה תהיה עמדת בנט ושקד, תומכי הריבונות?

אופיר אקוניס: תומכי הריבונות.

אופיר אקוניס: מאז 2013 אין כאן דיון – כשהם נמצאים, כשהם עוברים את אחוז החסימה, הם נמצאים כאן ואומרים: ריבונות, ריבונות.

אופיר אקוניס: מה תהיה עמדתם כאשר נשיא ארצות הברית יבוא ויאמר "שתי מדינות לשני עמים", "מדינה פלסטינית"?

אופיר אקוניס: האם הם יאמצו את עמדת השותפים הטבעיים משמאל, שתומכים בנסיגה לקווי 67'?

אופיר אקוניס: מדוע?

אופיר אקוניס: משום שזוהי ממשלת שמאל מובהקת.

אופיר אקוניס: לא יעזרו כל הספינים וכל השקרים.

אופיר אקוניס: זה לא מעניין.

אופיר אקוניס: ומה תהיה העמדה כאשר שרים בממשלת השקר הזאת יתמכו בהעמדה לדין – תמכו כבר – של כוחותינו בבית הדין הבין-לאומי בהאג?

אופיר אקוניס: מה תהיה העמדה של בנט כאשר שרים בממשלתו ייסעו – חלקם כבר נסעו, לא כשרים, אומנם – להצטלם על קברו של ערפאת, יימח שמו, או לביקור אצל אבו מאזן ברמאללה?

אופיר אקוניס: אתה, נפתלי בנט, במו הקמת הממשלה הזאת, במו ידיך, נתת לגיטימציה מוחלטת לעמדות אנטי-ישראליות ואנטי-ציוניות.

אופיר אקוניס: אותם חברים בקואליציה שלך אומרים לך שיצביעו נגד חוק איחוד משפחות.

אופיר אקוניס: זאת רק ההתחלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זה לא מקרי שמחר בבית הזה, בכנסת בירושלים, יאשימו את ישראל באפרטהייד – שני חברי כנסת, אחד מהם מהקואליציה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אם הדבר הזה יקרה, זה יהיה אות קלון על הממשלה כולה, ואם אכן יתקיים, אות הקלון הזה יחול על הכנסת כולה.

אופיר אקוניס: אם בנט ושקד לא מסוגלים להתמודד עם החוק הזה או עם היום הזה לציון האפרטהייד, הכיבוש והאפרטהייד, כיצד יתמודדו עם הגרעין האיראני, עם ההסכם שהעולם דוהר אליו?

אופיר אקוניס: כיצד יתמודדו עם יציאה למבצעים צבאיים?

אופיר אקוניס: כיצד יתקבלו החלטות מדיניות חשובות?

אופיר אקוניס: הם אומרים: הממשלה לא תעסוק בנושאים שנויים במחלוקת.

אופיר אקוניס: מה זה, פורים?

אופיר אקוניס: מה זה, בדיחה?

אופיר אקוניס: מה זה "לא תעסוק בנושאים שנויים במחלוקת"?

אופיר אקוניס: הרי מנהלים מדינה, לא מתנ"ס.

אופיר אקוניס: וסומכים על הממלכתיות שלנו, סומכים שנציל אותם מהסיעות האנטי-ציוניות בקואליציה.

אופיר אקוניס: מי שהקימו במו ידיהם את הממשלה הרעה והמסוכנת הזאת הם נפתלי בנט ואילת שקד וזאב אלקין וגדעון סער; לא האופוזיציה הקימה את הממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: בלשונו של שר המשפטים גדעון סער, חבר הכנסת השר אלקין, התגליתם במלוא סמרטוטיותכם.

אופיר אקוניס: אתם שוליה, אמר, של קדימה.

אופיר אקוניס: ואני אומר: אתם שוליה של רע"מ – בטוב וברע, ברע וברע.

אופיר אקוניס: במלוא סמרטוטיות

אופיר אקוניס: כם, השר אלקין, אתה וגדעון סער – שאני מצטט אותו כאן, כן?

אופיר אקוניס: ואחרים.

אופיר אקוניס: עשיתם מעשה זמרי, ועכשיו אתם מבקשים שכר כפינחס.

אופיר אקוניס: איזו חוצפה, איזו עזות מצח ואיזו עליבות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, נפתלי בנט כתב ספר על הקורונה.

אופיר אקוניס: כתב ספר.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה נתניהו ושרי הממשלה הקודמת עשו את זה, את מה שצריך, כדי להוציא את ישראל מהקורונה.

אופיר אקוניס: יש מי שכותב ספרים, ויש מי שעושה.

אופיר אקוניס: השר כהנא, עכשיו אני יכול להציע לנפתלי בנט שיתחיל כבר לכתוב ספר שייקרא לא "איך לנצח מגפה" – "איך להונות מדינה", "איך לשקר מדינה שלמה".

אופיר אקוניס: אני בטוח שזה יהיה רב-מכר, לא כמו הספר הקודם.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, השקר והמרמה הם מהותה של הממשלה הזאת על כל מרכיבה.

אופיר אקוניס: לפיד התחייב לחוקק את חוק הגבלת השרים ל-18, אבל כמו בנט, גם הוא שיקר, עשה בדיוק הפוך.

אופיר אקוניס: וכך אמר: החוק הנורבגי?

אופיר אקוניס: זה הדבר הראשון שהממשלה הזאת שמה על השולחן?

אופיר אקוניס: עוד ג'ובים?

אופיר אקוניס: עוד לשכות?

אופיר אקוניס: עוד נהגים?

אופיר אקוניס: עוד תקציבים?

אופיר אקוניס: עוד סידור עבודה לחבר'ה? "אם זה לא קשור לג'ובים, שום דבר לא מעניין אתכם", מילה במילה, כך אמר יאיר לפיד רק לפני שנה מעל הבמה הזאת; אותו אדם שאייש במהירות את משרד ראש הממשלה החליפי – משרד, אגב, עם אפס סמכויות.

אופיר אקוניס: כמו שאתם מתארים לעצמכם, גם את המשרד הזה ממשלת השינוי, השינוי לרעה, לא ביטלה.

אופיר אקוניס: ואיפה שר האוצר?

אופיר אקוניס: שר האוצר, כן, שר האוצר לא אומר מילה וחצי מילה על עלות העתק של החוק הנורבגי.

אופיר אקוניס: הוא כמובן משתמש בו גם במפלגתו.

אופיר אקוניס: 25 מיליון שקל בשנה בזבוז של כספי ציבור.

אופיר אקוניס: אל דאגה, ביד השנייה הוא יביא, חבר הכנסת גפני, העלאת מיסים ועוד העלאת מיסים ועוד העלאת מיסים, וקיצוצים נרחבים שיכללו את הכול חוץ מקיצוצים לג'ובים המיותרים, לממשלה המנופחת שהם הקימו.

אופיר אקוניס: עכשיו גם למדנו מלפיד, בשעה האחרונה, אדוני היושב-ראש, שהוא מתחיל בתוכניתו הגדולה: פינוי יישובים.

אופיר אקוניס: אביתר זו הסנונית הראשונה שמבשרת על פינוי 80,000 מתיישבים ביהודה ושומרון, כפי שאמר בעצמו.

אופיר אקוניס: אתה אולי אחד מהם, השר אלקין, כפי שהבטיח יאיר לפיד.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו אומרים היום לממשלה הרעה שקמה בישראל: לכו, כי שיקרתם.

אופיר אקוניס: לכו, כי הפרתם אמונים.

אופיר אקוניס: לכו, כי אין לכם את הציבור.

אופיר אקוניס: לכו, כין אין לכם מנדט.

אופיר אקוניס: אתם נבחרי ציבור ללא ציבור.

אופיר אקוניס: אני מבקש מהכנסת להביע אי-אמון בממשלה הרעה הזאת.

אופיר אקוניס: הציבור כבר עשה את זה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיקי לוי: אני מתנצל, טעות שלי – השר אלקין משיב.

מיקי לוי: אני מתנצל.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אקוניס דיבר כאן מעל הבמה הזאת על כך שהממשלה הזאת לא קיבלה את האמון של הרוב בכנסת והיא ממשלה לא לגיטימית.

יואב קיש: בציבור, בציבור.

אופיר אקוניס: גם בכנסת.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס דיבר גם על הכנסת.

זאב אלקין: אני עוד אדבר על הציבור.

זאב אלקין: תהיה לי עוד הזדמנות לסכם את הדיון הזה.

זאב אלקין: לגבי סוגיית הלגיטימיות – ברשותכם, אשאיר את זה לקראת סיכום הדיון.

משה גפני: – – – למה בנט – – –

זאב אלקין: אבל חבר הכנסת אקוניס, חבר הכנסת אקוניס, הרי מה לעשות, לפי החוק, כשמגישים הצעת אי-אמון, בדרך כלל צריך גם להציג ממשלה, ובסופו של דבר חברי הכנסת, כשהם מצביעים בעד הצעת האי-אמון, הם מצביעים בעד אותה ממשלה.

זאב אלקין: אנחנו נחכה לתוצאות ההצבעה, אבל כפי שראיתי את הרכב הממשלה שלמעשה מוצגת במסגרת האי-אמון שהציג כאן חבר הכנסת אקוניס, חוששני שסדר גודל של חברי הכנסת שיצביעו בעד הממשלה הזאת, לפחות כפי שזה מיוצג בהרכב, זה סדר גודל של 52 חברי כנסת; נדמה לי שזה טיפה פחות מחברי הכנסת שהצביעו בעד הממשלה המכהנת כרגע.

זאב אלקין: לכן, חבר הכנסת אקוניס, אם אנחנו מדברים על אמון הציבור, שהוא בא לידי ביטוי בבית הזה, כי הוא זה שמייצג – –

יואב קיש: הוא לא בא לידי ביטוי, זו הבעיה.

יואב קיש: אל תדבר על אמון הציבור, תדבר – – –

זאב אלקין: – – בסופו של דבר – הבית הזה, שנבחר באופן דמוקרטי, הוא שמייצג את הציבור על כל המפלגות – נדמה לי, חבר הכנסת אקוניס, שכרגע אתה מייצג מועמד שסדר גודל היכולת שלו להגיע זה ל-52 חברי כנסת שתומכים בו – רחוק מאוד מאמון הציבור ורחוק מאוד מאמון הכנסת.

זאב אלקין: לכן, הייתי מציע לכם טיפה טיפה צניעות, כי בסוף יש מתמטיקה פשוטה, והמתמטיקה הזאת מאוד מאוד ברורה.

גלית דיסטל אטבריאן: ראש ממשלה שלא עובר את אחוז החסימה.

גלית דיסטל אטבריאן: ראש הממשלה לא עובר את אחוז החסימה.

זאב אלקין: הטחת בפנינו, חבר הכנסת אקוניס – – –

משה גפני: – – – אתה עושה צחוק?

משה גפני: אתה עושה צחוק – – – תלכו לבחירות עכשיו.

זאב אלקין: חבר הכנסת גפני, בענייני צחוק קטונתי מלהתחרות בך, לכן אני בוודאי אני לא נכנס לתחרות הזאת.

יואב קיש: ראש הממשלה לא עובר את אחוז החסימה – – –

מכלוף מיקי זוהר: זאב, זאב – – –

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, חבר הכנסת אקוניס דיבר כאן על סוגיה נוספת.

זאב אלקין: הוא הטיח בפנינו איך העזנו ואיך העלינו על הדעת לעשות קואליציה יחד עם מפלגת רע"מ.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, יכול להיות שלא שאלת את בנימין נתניהו, אבל כל מי שעקב אחרי תהליך הרכבת הממשלה ראה שבנימין נתניהו ושותפיו – חלמתם להקים ממשלה עם ממשלת רע"מ.

זאב אלקין: פשוט כשלתם.

זאב אלקין: הוא היה אחד מהשותפים.

גלית דיסטל אטבריאן: הוא לא הגיע איתו למשא ומתן בכלל – – –

יואב קיש: אלקין, עבדו עליך.

יואב קיש: שקר.

יואב קיש: עבדו עליך.

יואב קיש: אל תשקר.

זאב אלקין: אם הייתי שומע את הטענה הזאת מפיו של חבר הכנסת סמוטריץ', לפחות הייתי מבין.

זאב אלקין: הייתי מבין, הוא עקבי.

זאב אלקין: אפשר לאהוב את זה, אפשר לא לאהוב את זה.

זאב אלקין: אבל אתם התחננתם שרע"מ יעשו איתכם ממשלה.

זאב אלקין: התחננתם לסמוטריץ' שיוריד את הווטו שלו על ממשלה עם רע"מ.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

יואב קיש: לא היה ולא נברא.

קריאות: – – –

זאב אלקין: ישבתם עם רע"מ, ניהלתם איתם משא ומתן.

זאב אלקין: חלק מהשותפים שלכם פרסמו הודעות רשמיות על כך שמפלגת רע"מ היא שותפה כשרה בקואליציה וזה נכון לעשות את זה.

זאב אלקין: תקפתם את סמוטריץ' על ימין ועל שמאל על זה שהוא לא מאפשר להקים ממשלה עם רע"מ.

זאב אלקין: עכשיו אתם מלינים עלינו.

גלית דיסטל אטבריאן: שקרן.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה שקרן.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

זאב אלקין: מה שרציתם לעשות וכשלתם, אנחנו עשינו.

זאב אלקין: למדנו מכם את הרעיון, רק בשונה מכם גם היינו מוצלחים בלבצע אותו.

יואב קיש: זאב, שום דבר ממה שאתם עשיתם אנחנו לא עשינו.

זאב אלקין: אתם כשלתם בביצוע, אבל הרעיון והתוכנית – התהליך כולו רשום בספר דברי הימים על שמו של בנימין נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: – – – מכרתם את המדינה בשביל – – –

זאב אלקין: ולכן, גם בעניין הזה, חבר הכנסת אקוניס, הייתי מציע לך טיפה טיפה צניעות.

זאב אלקין: ואנחנו, אגב, מודים לכם על התהליך הזה של הכשרת דעת הקהל שביצעתם בניסיון הזה, שבסופו של דבר בפן המעשי שלו כשלתם.

מכלוף מיקי זוהר: זאב, אפשר לשאול אותך שתי שאלות?

יואב קיש: זאב, לא עשינו שום דבר ממה שאתם עשיתם, כלום, כלאם פאדי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: הממשלה האנטי-ציונית.

מכלוף מיקי זוהר: זאב – – –

זאב אלקין: מה לעשות?

זאב אלקין: הרי בסוף אי-אפשר למחוק לא את הכותרות של העיתונים, לא את הראיונות, לא את האמירות ולא את ההסברים למה רע"מ כן שותפה כשרה בקואליציה – –

גלית דיסטל אטבריאן: ריסקת את הציונות.

גלית דיסטל אטבריאן: ריסקת את הציונות.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, די, בבקשה.

מיקי לוי: לא יכול להיות שכל שנייה תפריעי.

זאב אלקין: – – ולא את התמונות כאן, במליאת הכנסת הזאת, של החיבוקים הגדולים שניצחתם אותנו יחד עם רע"מ בהצבעה גורלית לגורלה של מדינת ישראל – מינוי סגני יושב-ראש – וחגגתם איך בסופו של דבר בניתם פה שותפות.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: – – – איך אתה מצביע בראשון בלילה?

זאב אלקין: התמונות האלה, גם הן שמורות בארכיון של ערוץ הכנסת, ולכן, אפשר להכחיש את המציאות, אפשר להכחיש – – –

יואב קיש: מה הקשר בין תמונה, בין שיחות, לכניעה המוחלטת שלכם – – – אין שום קשר.

יואב קיש: שום קשר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: הרי, חבר הכנסת קיש, אומרים אנשי רע"מ, בצדק, שמה שאנחנו חתמנו – אתם הצעתם יותר.

זאב אלקין: הרי הם באים רק בטענות אלינו שלא נתנו מספיק.

יואב קיש: אתה מאמין להם.

יואב קיש: אתה מאמין להם.

יואב קיש: לא היה ולא נברא.

יואב קיש: אתה מאמין להם.

יואב קיש: עבדו עליך.

יואב קיש: עבדו עליך ואתה מאמין להם, זהו, זה כל הסיפור.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: במו ידיך, זאב אלקין, ריסקת את מחנה הימין.

מכלוף מיקי זוהר: במו ידיך ריסקת את מחנה הימין.

מכלוף מיקי זוהר: ריסקת מחנה שלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת.

זאב אלקין: חבר הכנסת מיקי זוהר, אתה יודע מי במו ידיו ריסק את מחנה הימין?

זאב אלקין: מי שריסק במו ידיו את מחנה הימין זה בנימין נתניהו, שלא היה מוכן לזוז הצידה עבור נציג מפלגתו ולהקים כאן ממשלת ימין.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק.

גלית דיסטל אטבריאן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק.

מיקי לוי: אני לא רוצה לקרוא אותך – די.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

זאב אלקין: אגב, מי שאומר את זה עליו זה לא אני; מי שאומר את זה עליו זה מספר שתיים במפלגתו.

שלמה קרעי: – – –

זאב אלקין: לכן תקשיב לו, תקשיב ליולי אדלשטיין, אל תקשיב לי.

זאב אלקין: הייתה אפשרות להקים ממשלת ימין – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת זוהר.

זאב אלקין: – – מי שוויתר על האופציה הזאת, מי שעשה הכול כדי שזה לא יקרה, מי שהיה מוכן שמפלגה עם שישה מנדטים תנהיג את הממשלה, רק לא הליכוד תנהיג את הממשלה ולא מועמד אחר מהליכוד, זה היה בנימין נתניהו.

זאב אלקין: לכן, אם יש למישהו טענות על כך שלא קמה ממשלת ימין, אתם מכירים את הכתובת.

זאב אלקין: היו חסרים מועמדים בליכוד, אנשים מנוסים שהיה אפשר לתת להם את השרביט?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, תנו לשר להמשיך.

זאב אלקין: כבר הזכרתי את יולי אדלשטיין.

זאב אלקין: יושב כאן חבר הכנסת ישראל כץ, עם ניסיון עצום, אחד מהאנשים הכי עמוסים בכנסת; הציע – גם זה פורסם – הציע לבנימין נתניהו:

זאב אלקין: אני יכול להקים ממשלה ואני יכול לעשות את זה מהר, ממשלה בראשות הליכוד.

זאב אלקין: לא נתנו לו, כי חס וחלילה.

זאב אלקין: אפילו הם מוכנים לתת לנו – לנפתלי בנט, לגנץ, לכל אחד – רק לא מועמד מהליכוד, חס וחלילה.

זאב אלקין: לכן, אם אני צריך להאמין פה על אובדן שלטון הימין, הכתובת היא מאוד מאוד ברורה, וקוראים לכתובת הזאת בנימין נתניהו, שהיה מוכן לכל מועמד, רק לא מועמד מטעם הליכוד, אותה מפלגה עם 30 מנדטים.

זאב אלקין: אז אל תספרו לנו על כמות המנדטים של המפלגה שמרכיבה את הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: דיברת כאן, חבר הכנסת אקוניס, על כך שהממשלה הזאת, רחמנא ליצלן, תאמץ את התפיסה של שתי המדינות, והטחת בפני נפתלי בנט וגם כמה חברים בממשלה, ובהם אני, איך אנחנו נמיר את דתנו ונתמוך בעניין של המדינה הפלסטינית.

זאב אלקין: תגיד לי, חבר הכנסת אקוניס, מתי בפעם האחרונה קראת את נאום בר-אילן?

אופיר אקוניס: אני לא תמכתי בו.

זאב אלקין: אתה לא תמכת ואני לא תמכתי, אבל מנהיג מפלגתך בנימין נתניהו תמך ותומך בעניין של מדינה פלסטינית, אז אתה בא אלינו בטענות?

זאב אלקין: אולי קודם תעשה בירור בתוך הבית?

זאב אלקין: אולי קודם תעשה בירור מול בנימין נתניהו, מה עמדתו בעניין של מדינה פלסטינית?

זאב אלקין: אחר כך תבוא להתלונן עלינו.

אורית סטרוק: – – –

מיקי לוי: לא, אני לא מסכים.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

אורית סטרוק: אני יוצאת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

אורית סטרוק: – – – הם לא רוצים מדינה פלסטינית, הם רוצים מדינת כל אזרחיה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני קורא אותך פעם ראשונה.

מיקי לוי: אל תכריחי אותי להוציא אותך.

מיקי לוי: שבי בכיסא שלך, תודה רבה.

זאב אלקין: דיברת גם, חבר הכנסת אקוניס, על המאבק בתהליך שמתבצע בבית הדין הבין-לאומי בהאג, מאבק חשוב.

זאב אלקין: רק שגם כאן חייבים להגיד שהכישלון הזה בהתמודדות עם התהליך שקרה בבית הדין הבין-לאומי בהאג לא רשום על שם הממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה תומך בהעמדת כוחותינו – סליחה, זאב, השר אלקין – – –

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, אפשר גם זאב, זה בסדר.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, יש בממשלה הזאת אנשים עם עמדות שונות.

זאב אלקין: אגב, אני התרגלתי, במשך 12 שנה שבהן הייתי יושב-ראש קואליציה ואחר כך שר בממשלת נתניהו, לממשלות מהסוג הזה, שישבו בהן אנשים עם עמדות שונות.

זאב אלקין: אני הייתי יושב-ראש הקואליציה, כמו שאתה יודע היטב, הייתי יושב-ראש קואליציה של ממשלה שבה מפלגת העבודה – –

גלית דיסטל אטבריאן: אבל זאב, לא – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, לא בעמידה.

מיקי לוי: את רוצה לצעוק?

מיקי לוי: תשבי.

זאב אלקין: – – הייתה השחקן הכי חזק בקואליציה, והופקד בידיה משרד הביטחון, שהוא היה הכי קריטי להתיישבות, ובממשלה הזאת הייתה הקפאה טוטלית של הבנייה ביהודה ושומרון, עם הרבה השלכות לגבי ההתיישבות.

זאב אלקין: לכן, גם איך עובדים ביחד עם גורמים עם עמדות שונות למדתי ב-12 השנים האלה של הממשלות השונות שנתניהו הקים – פעם עם מפלגת העבודה, פעם עם יש עתיד ועם ציפי לבני ופעם עם בני גנץ.

זאב אלקין: עכשיו, אפילו פרט קטן.

זאב אלקין: עמדת כאן והטחת בקואליציה כולה על הכנס הזה שהולך להתקיים כאן מחר בכנסת – שאגב, רוב מוחלט של חברי הקואליציה הזאת חולקים בצורה ברורה על הכנס הזה ועל הכותרת שלו.

יואב קיש: אתה יודע מה עצוב?

יואב קיש: שאנחנו רבים והם שמחים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, אני מציע שתבדוק מה הסמכויות של יו"ר הכנסת – פנית פה ליו"ר הכנסת – וגם תבדוק פרט עובדתי אחד: מתי בדיוק יצאו ההזמנות לכנס הזה, לפני שאתה מטיח את הדברים מעל הבמה הזאת.

זאב אלקין: לסיכומו של דבר, אני מבין את התסכול – – –

שלמה קרעי: אתם הולכים לגרש את תושבי אביתר?

זאב אלקין: אני מבין את התסכול.

זאב אלקין: אגב, התסכול הזה – – –

שלמה קרעי: אתם הולכים לגרש את תושבי אביתר?

זאב אלקין: אנחנו הולכים לגרש את תושבי אביתר?

זאב אלקין: הרי ההחלטה על פינוי אביתר נעשתה בזמן של הממשלה שלכם.

זאב אלקין: הכול הרי היה.

זאב אלקין: זה כל כך מצחיק וציני.

זאב אלקין: דיברת כאן על חוק איחוד משפחות, שעכשיו אתם מתנגדים לו – אתם יודעים מי הממשלה שאישרה אותו רק לפני כמה ימים?

זאב אלקין: הממשלה שאתה ישבת בה.

זאב אלקין: אז פתאום הוא חוק לא טוב?

שלמה קרעי: זה בני גנץ, שר הביטחון שלך.

זאב אלקין: לפני כמה ימים הממשלה אישרה את החוק הזה, והיא שפנתה לכנסת וביקשה לאשר אותו – ממשלה שאתה כיהנת בה.

זאב אלקין: אנחנו רק רוצים להשלים את המהלך, רק מתברר שהאופוזיציה בראשות בנימין נתניהו מתנגדת לחוק שהממשלה בראשות נתניהו, רק לפני כמה ימים, הסבירה מנימוקים ביטחוניים כמה הוא חשוב.

זאב אלקין: כי אתם לא באמת אופוזיציה, חבר הכנסת אקוניס.

זאב אלקין: אצלכם זו לא אופוזיציה אלא זו פוזיציה.

זאב אלקין: מה זה אופוזיציה ממלכתית שכחתם.

זאב אלקין: אגב, הליכוד, כשהיה באופוזיציה עם 12 מנדטים, תמך עדיין בחוק הזה, כי זה היה הדבר הנכון לביטחון מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: שכחת את האידיאולוגיה שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, תודה רבה.

מיקי לוי: מספיק.

זאב אלקין: אנחנו מזמן בתקופה שהאינטרס הפוליטי והאישי גובר על אינטרס המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה אמרת את זה עכשיו?

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, תודה, מספיק.

מיקי לוי: תאפשרו לשר לסיים.

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תודה.

זאב אלקין: זאת המציאות שבתוכה אתם חיים.

זאב אלקין: לכן, עם כל התסכול שיש לכם על אובדן השלטון, שהוא לא היה הכרחי, כי הליכוד היה יכול להרכיב ממשלה לו בנימין נתניהו היה מוכן לזוז מטר אחד לטובת מועמד אחר מהליכוד, והיו בליכוד מועמדים טובים, ויותר מאחד – –

קטי קטרין שטרית: אתה יודע מה הסיבה?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

זאב אלקין: – – אין לכם – בתסכול הזה, שאתם נותנים לו ביטוי ולא מוכנים להשלים אפילו עם התהליך הדמוקרטי שהסתיים כאן בהצבעה בכנסת – אין לכם, בתסכול הזה, אלא להאשים את עצמכם ואת מנהיג מפלגתכם בנימין נתניהו.

זאב אלקין: בגללו איבדתם את השלטון ובגללו אתם עכשיו באופוזיציה, וכל מה שנשאר לכם זה להביע את התסכול בבית הזה.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: וכמובן, אני פונה לחברי הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לך, השר אלקין.

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: את מפריעה לי.

לא תיקום ולא תיטור.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, השר ירד.

מיקי לוי: מספיק, הבנו.

מיקי לוי: כוונת הממשלה למחוק את זהותה היהודית של המדינה – חבר הכנסת אריה מכלוף דרעי, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, הזדמנות לברך אותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: חבריי חברי הכנסת, הכנתי נאום.

למה אתה בורח?

למה הוא בורח?

אריה מכלוף דרעי: מי?

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, נדמה לי שהוא מהצד שלכם.

מיקי לוי: אתה מפריע לו?

אריה מכלוף דרעי: הכנתי נאום כתוב לפי הכותרת שהיושב-ראש אמר, איבוד הזהות היהודית של המדינה, אבל – אני לא רגיל לצעוק צעקות ביניים, לכן לא צעקתי, אבל אני לא יכול – "לא תגורו מפני איש", ואי-אפשר לברוח מהאמת.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב, ידידי – אני מקווה שהוא ממשיך להיות ידידי, זאב אלקין – רוב הדברים שהוא אמר הם שקר מוחלט, אבל לא שקר – שקר מוחלט.

אריה מכלוף דרעי: חבל שהוא לא נמצא כאן לשמוע את הדברים.

אריה מכלוף דרעי: הייתי מוכן שהוא ישמע את הדברים, שישמע.

אריה מכלוף דרעי: עיקר הטענה שלו, המרכזית, הייתה שאנחנו לא הקמנו ממשלת ימין בגלל נתניהו.

אריה מכלוף דרעי: למה בגלל נתניהו?

אריה מכלוף דרעי: בגלל שנתניהו לא הסכים לתת לנציג של הליכוד להיות במקומו – בשלב הראשון, להיות ראש ממשלה – הוא הסכים לתת לנפתלי בנט, הוא הסכים לתת לגדעון סער, אבל לא לנציג של הליכוד, ולכן לא קמה ממשלה.

אריה מכלוף דרעי: זו הייתה למעשה הטענה המרכזית של אלקין, והוא חזר עליה וחזר עליה, וגם הסתמך כביכול על ישראל כץ שאמר את הדברים הללו.

אריה מכלוף דרעי: כמי שהיה שותף לצוות המשא ומתן, והייתי שותף בכל הדברים הללו, אני אומר לכם באחריות: שקר וכזב.

אריה מכלוף דרעי: גדעון סער, יושב-ראש תקווה חדשה, מייד אחרי הבחירות אמר שאם נתניהו לא יהיה בתחילת הקדנציה ראש ממשלה וייתן למישהו מהליכוד או מישהו אחר להיות ראש ממשלה, הוא מוכן לשקול את העניין.

אריה מכלוף דרעי: הוצעו לו: התחלנו עם יריב לוין – יריב לוין לא טוב, הוא בובה, יריב לוין הוא ת"פ של נתניהו.

אריה מכלוף דרעי: אמרנו: תן שמות אחרים.

אריה מכלוף דרעי: שטייניץ – אוקיי, שטייניץ לא, שטייניץ בסוף לא; אבי דיכטר – הינה, אני מגלה לכם סודות מתוך החדר שאף פעם לא אמרתי אותם – אבי דיכטר, אבי דיכטר לא.

אריה מכלוף דרעי: בסוף הוא אמר: זה לא דמוקרטי.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה שמרכז הליכוד יתכנס ויבחר – ביבי יישאר יושב-ראש התנועה, אבל שמרכז הליכוד יבחר מועמד מבין המועמדים, ומי שייבחר יהיה – היה ויכוח אם זה שנה, שנה וחצי או שנתיים – וביבי יהיה ראש הממשלה החלופי.

אריה מכלוף דרעי: חזרתי לראש הממשלה עם ההצעה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: ראש הממשלה הסכים להצעה הזאת, וכל מי שהיה בעניין יודע שראש הממשלה הסכים לעניין, וכבר דובר.

אריה מכלוף דרעי: הייתה בעיה חוקתית – יריב נמצא כאן – והתייעצו עם נשיא בית הדין של הליכוד אם זה חוקתי, אם צריך פריימריז או מספיק מרכז הליכוד; ישראל יודע את הדבר הזה.

אמיר אוחנה: – – – אמר ראש ממשלה לגיטימי – – –

אריה מכלוף דרעי: עזוב.

אריה מכלוף דרעי: חברים, תעשו לי טובה.

אמיר אוחנה: – – –

אריה מכלוף דרעי: אמיר, אמיר – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

אריה מכלוף דרעי: חברים, זאת כל האמת.

אריה מכלוף דרעי: בסוף, כשכל ההצעות שהצענו אותן – בסוף יצא המרצע מהשק.

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: לא.

אריה מכלוף דרעי: הכוונה היא שגדעון סער יהיה ראש הממשלה הראשון, אוקיי?

אריה מכלוף דרעי: וגם לזה הסכמנו, שגדעון סער יהיה ראש הממשלה הראשון.

אריה מכלוף דרעי: אבל פה הייתה בעיה, יש בעיה עם נפתלי בנט, הרי עם גדעון לבד אין ממשלה.

אריה מכלוף דרעי: ולכן אני הצעתי באותו יום שישי מפורסם בקיסריה שנעשה – גדעון סער ראשון, שנה ורבע, נפתלי בנט שנה ורבע, וביבי, סנדוויץ', שנתיים.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב, מי שטרפד את זה – והיה מדובר במוצאי שבת לעשות פגישה משולשת כדי לגמור את זה.

אריה מכלוף דרעי: הינה, אני אומר את האמת כאן, ומי שרוצה, בבקשה, אני מוכן גם להוכיח את זה.

אריה מכלוף דרעי: מי שטרפד את זה – נפתלי בנט טרפד את זה ואמר:

אריה מכלוף דרעי: בשום אופן שבעולם, ועשה מסיבת עיתונאים למוחרת והודיע: אני הולך לממשלת שינוי עם לפיד עד הסוף, ונגמר.

אריה מכלוף דרעי: ומתברר שזה היה – – –

מתן כהנא: זה שקר.

מתן כהנא: אריה, זה שקר.

אריה מכלוף דרעי: טוב, בסדר.

אריה מכלוף דרעי: תמשיך, עוד שקר.

מיכאל מלכיאלי: – – –

אריה מכלוף דרעי: אתה לא היית שם, אני הייתי שם, אז אל תגיד לי "שקר", בסדר?

אריה מכלוף דרעי: אני הייתי שם.

אריה מכלוף דרעי: אל תגיד לי "שקר".

יואב קיש: ראש הממשלה שלך הוא שקרן, מתן.

יואב קיש: זה השקרן.

אריה מכלוף דרעי: תעשה לי טובה, נו, באמת.

אריה מכלוף דרעי: "שקר".

קריאות: – – –

יואב קיש: זה השקרן.

אריה מכלוף דרעי: טוב.

מיקי לוי: השר מתן, בבקשה.

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: זה לא היה הנאום המתוכנן שלי.

אריה מכלוף דרעי: זה לא היה הנאום המתוכנן שלי.

אריה מכלוף דרעי: זה היה נאום שאני אמרתי לאור הדברים של אלקין.

אריה מכלוף דרעי: ועכשיו אני רוצה לומר את מה שיש לי לומר.

אריה מכלוף דרעי: ביום השבעת הממשלה עליתי לנאום, ואמרתי שם שגם אם אני מאמין באמונה שלמה, ואני רוצה להאמין באמונה שלמה, שנפתלי בנט ומתן כהנא יהודים שומרי תורה ומצוות ושמפלגת ימינה באמת ובתמים מתכוננים להטיל וטו על כל מה שהונח על שולחן הכנסת – על התחבורה הציבורית בשבת, ועל ברית הזוגיות, ועל חוק המרכולים, ועל ועל – על כל הדברים שמונחים על שולחן הכנסת יש להם סמכות וטו.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי להם: גם אם אני רוצה להאמין – ואני אומר לכם את האמת, קשה לי להאמין, כיוון שמי שהוליך אותנו שולל, הוליך אותי אישית שולל במשך חודשים של משא ומתן, קשה לי מאוד להאמין לו עכשיו – אבל גם אם אני רוצה להאמין, אי-אפשר.

אריה מכלוף דרעי: לא שייך, כיוון שמי שמכיר טיפה את עבודת הממשלה יודע שלא בכל דבר צריך חקיקה, לא בכל דבר צריך לשנות סטטוס קוו.

אריה מכלוף דרעי: סטטוס קוו משתנה בעיקר בתוך עבודת הממשלה, על ידי המדיניות של השר.

אריה מכלוף דרעי: מה שהשר קובע במשרד שלו הוא למעשה – 90% מהחיים במדינה נקבעים על ידי המדיניות של השר ולא על ידי חקיקה.

אריה מכלוף דרעי: השאר נקבע גם על ידי בג"ץ, לצערנו הרב.

אריה מכלוף דרעי: ולכן אמרתי: ראש ממשלה עם שישה מנדטים, שאין לו עורף פוליטי חזק בכנסת, שהוא למעשה שבוי עכשיו בידי קואליציה שחתומה – שראש הממשלה האמיתי שלה, יאיר לפיד, חתם עם כל אחד הסכם והתחייב לו מה שהתחייב לו – מה יגיד עכשיו?

אריה מכלוף דרעי: נו, אני חשבתי שזה ייקח זמן.

אריה מכלוף דרעי: לקח כמה ימים, ושרת התחבורה מרב מיכאלי מודיעה: תחבורה ציבורית בשבת ברשויות המקומיות.

אריה מכלוף דרעי: מה הוא יכול לעשות?

אריה מכלוף דרעי: נפתלי בנט, ראש הממשלה, כביכול, מרים טלפון למרב ואומר לה: איך את עושה כזה דבר?

אריה מכלוף דרעי: זה נגד מה – מי אתה, אדוני?

אריה מכלוף דרעי: לי יש שבעה מנדטים, לך יש שישה מנדטים.

אריה מכלוף דרעי: מה אתה בכלל מתערבב לי בעניין?

אריה מכלוף דרעי: יש לי הסכם עם ראש הממשלה האמיתי, עם יאיר לפיד, אז מה אתה בכלל מתערב לי?

משה אבוטבול: – – –

אריה מכלוף דרעי: משה, משה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אתה מפריע לראש הסיעה שלך.

מיקי לוי: זה לא מקובל.

אריה מכלוף דרעי: לא מקובל אצלנו, משה.

אריה מכלוף דרעי: טוב.

אריה מכלוף דרעי: חברים, זו הדוגמית הראשונה, הדוגמית הראשונה.

אריה מכלוף דרעי: תראו עוד דבר אחד, שאומנם – טוב, שמעתי היום, אז אני פחות, אבל זה רק מראה כיוון מסוים: אתם יודעים שמאז, כבר שנים, חבר הכנסת הרב יהודה אברמוביץ', זיכרונו לברכה, בזמנו חוקק חוק שאם שני חברי מועצה בעירייה דורשים חוף נפרד, שיוכלו גם אנשים שומרי תורה ומצוות – דרך אגב, לא רק יהודים; גם אצל המוסלמים, מי שמקפיד בזה, לא רוצים להתרחץ מעורב – העירייה חייבת לעשות.

אריה מכלוף דרעי: אני כשר הפנים הייתי מופקד על זה.

אריה מכלוף דרעי: בשנים האחרונות הגדלנו את זה, הגדלנו את התקציב והוספנו הרבה מאוד חופים, כדי שכל הציבור – ים זה דבר ששייך לכולם.

אריה מכלוף דרעי: יש רשות שמורות הטבע, יש מעיינות, וגם שם הן רוצות לטבול, הן רוצות לרחוץ, נשים לבד, גברים לבד.

אריה מכלוף דרעי: בעיקר זה התחיל עם נשים מוסלמיות.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך גם התברר שכנראה צריך חקיקה.

אריה מכלוף דרעי: השרה להגנת הסביבה עוד לא הכניסה, היא עוד לא יודעת מה קורה במשרד להגנת הסביבה – כבר היא לא תקדם כזה חוק.

אריה מכלוף דרעי: מה, הנשים שלנו, נשים מוסלמיות – אז תראו, רבותיי, לאיזה כיוון אנחנו מתחילים ללכת.

אריה מכלוף דרעי: זאת ממשלה – זה לא, אין לך, מתן, אני בטוח שאתה מתקומם נגד זה.

אריה מכלוף דרעי: אתה לא יכול להטיל נגד זה סמכות וטו, אין לך, זה לא המשרד שלך.

אריה מכלוף דרעי: זה כל אחד עושה במשרד שלו מה שהוא רוצה.

אריה מכלוף דרעי: ותאמינו לי, רבותיי, עוד לא התחלנו.

אריה מכלוף דרעי: עוד לא התחלנו.

אריה מכלוף דרעי: זה השבוע הראשון.

אריה מכלוף דרעי: חכו ותראו מה יהיה בהמשך.

אריה מכלוף דרעי: כשאני צעקתי וחרדתי ואמרתי "חילול השם" ואתה צעקת ואמרת לי שלא, שההפך, זה חילול השם.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע על מה אני מדבר.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע על מה אני מדבר כשאני אומר מה האופי, מה הזהות היהודית של המדינה, לאיפה אנחנו רוצים להוביל אותה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מדבר על מה שלפיד עשה היום במשרד החוץ עם הנפת הדגלים שלו, מה הוא רוצה לשדר בכלל, אבל – דרך אגב, אם הזכרנו את לפיד, כן, לפיד אמר היום בפתיחת ישיבת הסיעה שהוא לא העלה על דעתו, איזה הרס הוא מצא במשרדי הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: הוא חשב שמתחילים מאפס, ופתאום מתברר לו שמתחילים מתחת לאפס.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע לאיזה משרדים – – –

קריאה: – – – אריה דרעי.

אריה מכלוף דרעי: דקה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא בטוח – – –

קטי קטרין שטרית: הוא התכוון למשרדים של כחול לבן.

אריה מכלוף דרעי: אני לא בטוח לאיזה משרדים הוא התכוון.

אריה מכלוף דרעי: אני מעריך שהוא מתכוון למשרד החליפי שהוא קיבל.

מיקי לוי: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: יכול להיות שם.

אריה מכלוף דרעי: יכול להיות משרד החוץ של גבי אשכנזי, יכול להיות – שעשה עבודה יוצאת מן הכלל כשר החוץ, כן?

אריה מכלוף דרעי: אני רק מתפלל – ואני מקווה מאוד שמהר מאוד אנחנו נחזור לממשלה – שאני אקבל את המשרדים שאני השארתי באותו מצב שאני נתתי.

אריה מכלוף דרעי: רבותיי, עשינו – זה סתם – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, תודה.

אריה מכלוף דרעי: אני כבר מסיים.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לומר, אדוני יושב-ראש הכנסת, ברשותך, במשפט סיום אחד: הממשלה הזאת – אופיר דיבר מבחינה ביטחונית.

אריה מכלוף דרעי: בישיבת סיעת הליכוד ראש הממשלה הקודם דיבר על ההבטחות שניתנו לאמריקאים בנושא הפתעות.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לדבר על הזהות היהודית.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לכם שאני חרד באמת ובתמים שמהר מאוד, בלי חקיקה עדיין – חקיקה אנחנו נצליח לטרפד בכנסת, אני סומך שאנחנו בכנסת נצליח לעשות הכול, ביחד עם הסיעות האחרות, נצליח לטרפד את החקיקה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: המדיניות של שרי הממשלה בעיקר, הממשלה, השר, שהם – ואני לא שופט אותם, הם חרתו את זה על דגלם, זו הייתה הזהות שלהם; במערכת הבחירות של כל המפלגות הללו היו התחבורה הציבורית בשבת, נישואים אזרחיים.

אריה מכלוף דרעי: כשנתתם להם שותפות – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: – – בדבר הזה איבדתם את הזהות היהודית של מדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני מבקש מחברי הכנסת להצביע אי-אמון בממשלה הזאת, ויפה שעה אחת קודם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת דרעי.

מיקי לוי: ישיב השר לשירותי דת מתן כהנא, בבקשה.

שלמה קרעי: לא חלמתם להגיע לכיסא בצורה כזאת, אה, מתן?

שלמה קרעי: מכרתם הכול.

מתן כהנא: חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, חברי חבר הכנסת אריה דרעי, לפני כחודש צעקת על נפתלי בנט, ראש הממשלה, ועליי, שאנחנו צריכים להוריד את הכיפות שלנו, שאנחנו מחללים שם השם – אתה וגפני.

אריה מכלוף דרעי: מי, אני?

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: גם בזה הוא משקר.

קטי קטרין שטרית: לפחות תהיה – – –

משה ארבל: מתי אתה לא משקר?

משה ארבל: רק תגיד לנו אם זה היה ליבתי או לא ליבתי.

משה ארבל: מתי אתה לא משקר?

ינון אזולאי: לפחות אל תשקר עכשיו.

מתן כהנא: והדבר הזה מאוד – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

מתן כהנא: אם זה לא אתה, אני מתנצל.

מיכאל מלכיאלי: לפחות כשאתה משקר תוריד את הכיפה.

מתן כהנא: אם זה לא אתה, אני מתנצל.

מתן כהנא: צעקו עלינו להוריד את הכיפות.

קריאות: – – –

שלמה קרעי: לא צריך להוריד.

שלמה קרעי: יש פה עוד מישהו עם כיפה שהוא – – –

מתן כהנא: צעקו עלינו שאנחנו מחללים שם השם, והדבר הזה מאוד כאב לי, ולכן אמרתי מה שאמרתי בשבוע שעבר.

מתן כהנא: והינה, השבוע, אתם מגישים הצעת אי-אמון שאומרת את הדבר הבא: לראשונה בתולדות ישראל קמה ממשלה שמבחינתה יהדות היא מטרד, סרח עודף שאותו יש למחוק, לפחות בפרהסיה הציבורית של המדינה.

מתן כהנא: היות שאני מגיע מחיל האוויר ואני מאמין במוסד התחקיר, אז אני רוצה לתחקר את השנים שאתם הייתם אלה ששמרו על זהותה היהודית של המדינה.

מתן כהנא: והרי ידוע שהשיטה שנקטתם היא השיטה של מלחמת חורמה על הסטטוס קוו, לא מוותרים על מילימטר של הסטטוס קוו, או כמו שהגדיר לי אחד מחברי הכנסת בשיחה פרטית, ואני לא אציין את שמו: אנחנו נלחמים על כל דבר של הסטטוס קוו, ונותנים לקדוש ברוך הוא לסדר את השאר.

מתן כהנא: אז אני רוצה לבדוק לאן הובילה אותנו השיטה הזאת.

מתן כהנא: בואו נדבר על הנישואין.

מתן כהנא: הרי אנחנו יודעים שהיום במדינת ישראל צעירים רבים בורחים מנישואין כדת משה וישראל בגלל איך ששירותי הדת במדינת ישראל נראים.

מתן כהנא: בורחים מזה.

מתן כהנא: בסקר שנעשה ב-2019 על ידי המשרד לשירותי דת נמצא שבשלוש שנים הייתה ירידה של 6.5% בזוגות שמוכנים להתחתן כדת משה וישראל דרך הרבנות.

מתן כהנא: בורחים.

מתן כהנא: מקדושת היהדות הם בורחים.

מתן כהנא: בואו נדבר על כשרות, גם זה חלק מהצעת האי-אמון שלכם.

מתן כהנא: אתם, בעשרות השנים האחרונות, שולטים בשירותי הדת.

מתן כהנא: היו לכם עשרות שנים לטפל במערך הכשרות, להפוך אותו למערך כשרות שכולם סומכים עליו, שכל אחד שנכנס למסעדה שכתוב עליה "כשר בהשגחת הרבנות" יודע שהוא אוכל כשר.

מתן כהנא: אבל כל אחד מכם, חבריי, יודע שאם אני עכשיו מזמין אתכם לאכול איתי במסעדה בהשגחת הרבנות, אתם לא תכניסו לפה שלכם אפילו כוס מים.

מתן כהנא: אפילו כוס מים אתם לא תכניסו לפה שלכם במסעדה בכשרות של הרבנות.

אוריאל בוסו: שבעים פנים לתורה.

אוריאל בוסו: זה לא קשור.

אוריאל בוסו: זה לא אומר שזה לא טוב.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, תודה.

מתן כהנא: אז ממה אתם מפחדים?

קריאות: – – –

ינון אזולאי: מה זה קשור אחד לשני?

מתן כהנא: אז ממה אתם מפחדים?

מיכאל מלכיאלי: הכשרות של הרבנות היא מצוינת.

מיכאל מלכיאלי: מה, אתם רוצים למחוק אותה?

קריאות: – – –

מתן כהנא: ממה אתם מפחדים, שאני אתקן את שירותי הכשרות?

מתן כהנא: ששירותי הכשרות פתאום יהפכו להיות שירותי כשרות טובים?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, תודה.

מתן כהנא: שאנשים ייכנסו למסעדה ויקבלו אוכל כשר, גם בהשגחת הרבנות?

ינון אזולאי: מה זה קשור אחד לשני?

חיים ביטון: אבל לפחות יש בסיס, יש רבנות.

חיים ביטון: אחר כך יש בד"צים.

שלמה קרעי: – – – ששמת מפקח – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

מיקי לוי: די, די, אתה לא חייב להגיב על כל משפט.

מתן כהנא: עכשיו בואו נדבר על גיור.

מתן כהנא: גם הגיור נמצא בהצעת האי-אמון שלכם.

מתן כהנא: בואו נדבר על גיור.

אוריאל בוסו: מתן, את הקינוחים אצל בנט גם אתה לא אוכל.

שלמה קרעי: – – –

מיקי לוי: תשמעו מה יש לו להגיד.

קריאות: – – –

מתן כהנא: אני רוצה להקריא לכם מה נאמר על הגיור.

קטי קטרין שטרית: איך הכול – – –

שלמה קרעי: הוא רוצה למחוק את היהדות.

שלמה קרעי: זה פייק תחקיר.

ינון אזולאי: מתן, זה ההבדל – שאתם לא יודעים בדיוק מה זה יהדות.

ינון אזולאי: זה ההבדל.

מתן כהנא: מה נאמר על הגיור: חיילת שהתגיירה בגיור צבאי – שיקסע.

מתן כהנא: לשבת שבעה על מי שמתחתן איתה.

מתן כהנא: אם מישהו מתחתן עם אחת כזאת, אבא שלו צריך להגיד עליו קדיש.

מתן כהנא: הרי זה מה שאתם חושבים על הגיור של הרבנות.

חיים ביטון: לא, תשאיר את הגיור ברבנות, אין בעיה.

חיים ביטון: תשאיר ברבנות.

מתן כהנא: זה מה שאתם חושבים על הגיור של הרבנות.

מתן כהנא: אתם לא מאמינים בגיור של הרבנות.

ינון אזולאי: זה חילול השם – – –

מתן כהנא: אז מה אתם עכשיו משחקים פה משחקים?

מתן כהנא: מה אתם משחקים משחקים?

מתן כהנא: אתם לא מאמינים בגיור של הרבנות.

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: מאות אלפי קולות – – – ועכשיו אתם – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת דרעי, בבקשה.

מתן כהנא: אנחנו נחזיר עטרה ליושנה, ורבני ערים יוכלו לגייר.

מתן כהנא: רבני ערים יוכלו לגייר – – –

משה גפני: – – – תמחק את העטרה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, שמענו.

מיקי לוי: די.

מתן כהנא: ואני אומר לכם פה שאם אחד מהבנים שלי יבחר להתחתן עם מישהי שהתגיירה בגיור צה"לי, אני אראה בזה כבוד גדול ואני אראה בזה חלק מקיבוץ הגלויות של עם ישראל.

אוריאל בוסו: מתן, גם בגיור רפורמי אתה תיתן לה?

אוריאל בוסו: תענה.

אוריאל בוסו: בגיור רפורמי אתה תיתן לה?

אוריאל בוסו: אתה לא תיתן לה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, זה לא מכובד.

מיקי לוי: די.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בסדר, פעם, פעמיים.

מיקי לוי: די.

יצחק פינדרוס: – – – לא נוותר.

יצחק פינדרוס: לא נוותר.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

מתן כהנא: הינה, אתם רואים?

מתן כהנא: אני לא רוצה להזכיר את שמו.

מתן כהנא: הוא אפילו לא חוזר בו.

מתן כהנא: בנושא הגיור, אני אפילו עמדתי כאן, על הבמה הזאת, ואמרתי, התחננתי בפניכם, גם בפניך, חבר הכנסת אריה דרעי: בואו נחוקק חוק גיור ממלכתי לפי מתווה ניסים.

מתן כהנא: גדולי תורה סמכו את ידם על מתווה ניסים בתחום הגיור – –

משה אבוטבול: אתם לא הספקתם.

משה אבוטבול: אתם רציתם – – –

קריאות: – – –

מתן כהנא: – – הרב דרוקמן.

מתן כהנא: לצערי, אנשים שהם מתיימרים לייצג את הציונות הדתית התנגדו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, הגעת לפני דקה.

מיקי לוי: אתה מפריע באופן רצוף.

מיקי לוי: די.

מכלוף מיקי זוהר: – – – הוא התחנן אליכם.

מכלוף מיקי זוהר: אל תזכיר את שם הרב דרוקמן לשווא.

מכלוף מיקי זוהר: אתם – – –

שלמה קרעי: הרפורמים – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, בבקשה, די.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: מתווה ניסים – – –

מיקי לוי: אתם תשמעו מה שיש לשר להגיב.

מיקי לוי: יש רשימת דוברים.

מיקי לוי: כל אחד יעלה בתורו ויגיד את אשר על ליבו.

מיכאל מלכיאלי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, נדמה לי שאתה ראשון הדוברים.

מתן כהנא: התחננתי בפניכם: בואו נחוקק את מתווה ניסים, נטפל במערך הגיור.

מתן כהנא: אבל אתם, כרגיל, בגישת הכול או כלום – אם זה לא בדיוק מה שאתם רוצים, אתם הולכים ושורפים את המועדון, ולכן בג"ץ פסק מה שפסק.

משה גפני: אתה חילול השם.

מתן כהנא: אני חילול השם, גפני?

משה גפני: הוא חילול השם.

קריאות: – – –

מתן כהנא: בואו נדבר על השבת.

מתן כהנא: בואו נדבר על השבת.

מתן כהנא: הרי אתם 73 שנה נלחמים על הסטטוס קוו, ולכן אין לנו מקומות בילוי בשבת במדינת ישראל, ולכן אין לנו מקומות מסחר פתוחים בשבת במדינת ישראל, ולכן אין חנויות, נכון?

קריאות: – – –

משה גפני: תתבייש.

משה גפני: שקרן.

מתן כהנא: אין כלום, כי הצלחתם במלחמה.

מתן כהנא: הצלחתם במלחמה, נכון?

משה גפני: שקרן.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, אני דואג לבריאותך.

מתן כהנא: והרי חילול שבת כואב לי לפחות כמו לכם, אבל הדבר הזה הוביל – הרי היום במדינת ישראל יש מקומות בילוי, יש מסעדות ויש מסחר, כי אולי המלחמה שעשיתם לא כל כך עבדה.

קטי קטרין שטרית: – – – אנחנו לא שיקרנו, אתם שיקרתם.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, די.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: הקואליציה לא עושה לך טוב.

אוריאל בוסו: – – – תחבורה ציבורית בשבת – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, אתה לא מפסיק.

מיקי לוי: בבקשה ממך.

מיקי לוי: באמת, זה לא מכובד שאני אגיד לך קריאה ראשונה.

מיקי לוי: אני לא רוצה.

מתן כהנא: בואו נדמיין – – –

קטי קטרין שטרית: מיקי – – – אין עליך – – –

מיקי לוי: אני ביקשתי ממנו לא לפנות בשמות לחברי כנסת.

מיקי לוי: יגיד את אשר על ליבו, ולכן, אחרי כן, כל אחד – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, יש רשימת דוברים שאני רוצה לעמוד בה ולא לצמצם את הדיון.

מיקי לוי: בבקשה תיתנו לשר להגיד את מה שהוא צריך להגיד.

מתן כהנא: דמיינו מה היה קורה אם לפני 20 שנה היינו מקבלים את אמנת גביזון-מדן.

מתן כהנא: האם המצב של היהדות היום במדינת ישראל היה טוב יותר או טוב פחות?

מתן כהנא: הרי באמנת גביזון-מדן קבעו שלא יהיה מסחר בשבת, אבל אתם, בגישת הכול או כלום, נלחמתם, והיום כל מקומות המסחר פתוחים בשבת.

מתן כהנא: אז מה עדיף, עם גביזון-מדן או בלי?

מתן כהנא: או בואו, דוגמה נוספת, חבריי חברי הכנסת – מה שקרה בחריש.

מתן כהנא: חריש, עיר חדשה, התחילו בה מלחמות: דתיים נגד חילונים, עולים חדשים נגד ותיקים, פותחים בשבת, סוגרים בשבת, חנויות, מסחר – מלחמות מפה עד לב השמיים.

מתן כהנא: בא ראש העיר, אדם דתי, אני חושב שאפילו חרדי, ויחד עם הקואליציה שלו הגיע להבנות בחריש: קבעו שבתוך העיר יהיה סגור ובפאתים יהיה פתוח.

מתן כהנא: עכשיו, רק תראו מי תמך בפשרה הזאת – –

קריאות: מי?

מתן כהנא: – – הרב בעדני, ממועצת גדולי התורה של ש"ס, תמך.

משה אבוטבול: – – – שקרן.

משה אבוטבול: שקרן.

משה אבוטבול: אתה משקר.

משה אבוטבול: שקרן.

משה אבוטבול: אל תשקר.

משה אבוטבול: שקרן.

משה אבוטבול: רמאי.

משה אבוטבול: שקרן.

משה אבוטבול: אל תשקר בשם הרב.

משה אבוטבול: שקרן.

מתן כהנא: הרב מלמד תמך, הרב שמואל דוד תמך, הרב סתיו ועוד רבנים, עוד רבנים שאני יודע את השם שלהם.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: שקרן.

משה אבוטבול: אבל הוא אומר שקר.

משה אבוטבול: הוא אומר שקר.

מיקי לוי: אבל לא מכובד להגיד.

מיקי לוי: לא מכובד.

מיקי לוי: תעלו למעלה – – –

משה אבוטבול: הוא אומר שקר – הרב בעדני.

משה אבוטבול: על מי אתה משקר?

משה אבוטבול: יש גבול לשקרים שלך.

מתן כהנא: הינה, אני מצטט – – –

מיקי לוי: שנייה, אדוני השר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, לא מכובד, גם בהתפרצויות, להגיד לשר "שקרן".

מיקי לוי: זה לא מכובד.

מיקי לוי: תעלה לכאן, תגיד שהוא אינו דובר אמת.

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: אני מנסה ומשתדל לשנות את השיח.

שלמה קרעי: בדאי זה בסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה, לי אל תפריע.

מיקי לוי: תנסו, בבקשה.

מיקי לוי: מסתכלים עלינו.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, יש כלי שנקרא קריאה לסדר – פעם ראשונה, שנייה ושלישית.

מיקי לוי: אני מכיר.

מיקי לוי: אני באמת עושה מאמצים לא לעשות את זה.

שלמה קרעי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אני כבר ילד גדול.

מתן כהנא: אני אקריא לכם מה אמר ראש העיר של חריש: אמרנו לרב בעדני, יש לנו שתי אפשרויות – או לסגור את העיר בצורה הרמטית או להגיע להידברות והסכמה.

מתן כהנא: אמר הרב: תגיעו להידברות, אמר את זה בצורה ברורה.

מתן כהנא: אחר כך הלכנו לרב שלמה עמאר.

מתן כהנא: הוא שאל: איפה הייתם לפני כן?

מתן כהנא: אמרנו: אצל הרב בעדני.

מתן כהנא: אמר הרב עמאר: כל מה שאמר לכם הרב בעדני – אני מצטרף אליו.

מתן כהנא: חברים, היום בחריש, מה אתם אומרים, מצב היהדות טוב יותר או טוב פחות?

מתן כהנא: טוב יותר או טוב פחות מהשיטה שלכם?

קריאות: – – –

משה גפני: אתה חילול השם.

מתן כהנא: גפני, נו, מה אתה – זה?

משה גפני: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: אדוני השר, בבקשה, עזוב, לא לפנות בשמות.

מיקי לוי: תגיד את אשר על ליבך.

משה גפני: – – –

מתן כהנא: גפני, אתה רוצה לחזור על הדיון של שבוע שעבר – –

מיקי לוי: לא, לא.

משה גפני: – – –

מתן כהנא: – – ששוב נוכיח לך, ששוב נוכיח לך איזה חילול השם אתה עושה, גפני?

משה גפני: – – – למה שיקרת לבוחרים שלך?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה שיקרת להם?

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: אנחנו לא רוצים לעסוק בחילול השם.

מיקי לוי: זה לא מכובד.

מתן כהנא: חברים, חבריי חברי הכנסת, 73 שנה שאתם אולי מנצחים בקרבות, אבל מפסידים במערכה הגדולה על זהותה היהודית של מדינת ישראל.

קריאות: – – –

מתן כהנא: 73 שנה של שחיקה מתמדת – – –

יצחק פינדרוס: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: – – –

מתן כהנא: 73 שנה של שחיקה מתמדת בזהות היהודית של המדינה.

משה גפני: אוי, באמת.

משה גפני: באמת.

מתן כהנא: 73 שנה שאתם מתנהגים כמו רבי זכריה בן אבקולס, שעליו אמרה הגמרא שענוותנותו היא שגרמה לחורבן בית המקדש.

משה גפני: זה לא אנחנו – – –

מתן כהנא: 73 שנה שהיהדות, לצערי, היא הגורמת לשסע ולקיטוב במדינת ישראל, בגלל ההתנהגות שלכם, חבר הכנסת גפני.

מתן כהנא: אנחנו בממשלה החדשה, בעזרת השם, נהפוך את היהדות למקרבת ולמאחדת.

קריאות: – – –

מתן כהנא: אנחנו, בעזרת השם, נקדש שם שמיים – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

אורלי לוי אבקסיס: העיקר – – –

מתן כהנא: אנחנו, בעזרת השם, נקדש שם שמיים, נרבה יהדות, ונעשה את זה בהבנה ובהסכמה.

מתן כהנא: תודה רבה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר לשירותי דת מתן כהנא.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

קריאות: – – –

משה גפני: – – – השר לא דובר אמת.

משה גפני: השר לא דובר אמת.

משה גפני: הוא שיקר לבוחרים שלו והוא גם משקר לנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, אולי אתה רוצה לקחת את התור של חבר הכנסת מקלב?

מיקי לוי: חברים, תודה רבה.

מיקי לוי: תיתנו לחבר הכנסת כץ לשאת את דבריו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, שלוש דקות, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אופיר כץ: קודם כול, אם כבר, אז אני שמח שזה אתה ומאחל לך בהצלחה.

אופיר כץ: שרים, שרות, כנסת נכבדה, כל יום אני קם בבוקר ורואה חבר קואליציה אחר שהופך את עורו, שעד לפני רגע זעק זעקות שבר, ועכשיו – שקט מחריש אוזניים.

אופיר כץ: יאיר לפיד בערך כל שעה עגולה מבצע משהו שהוא לפני רגע יצא נגדו; יום אחרי יום שחט את אופיו של שותפו מלפני רגע בני גנץ על כל החלטה שקיבל – ציטוט: כל פעם אתה חושב שמגיע שיא הניתוק, ואז מגיע עוד אחד; מה מביאה ממשלת המנותקים השבוע?

אופיר כץ: הקמת משרד חלופי לראש ממשלה חלופי.

אופיר כץ: אבל מה עשית השבוע, יאיר?

אופיר כץ: לא מינית מנכ"ל למשרדך החלופי?

אופיר כץ: צבי האוזר ידידי, זה לא אתה שיזמת דיון בפברואר האחרון בוועדת חוץ וביטחון על דרישה שלא להעביר חיסונים לעזה?

אופיר כץ: שצייצת שראש הממשלה אימץ סופית מדיניות של אפס דרישות לחמאס וצייתנות לכל גחמותיו?

אופיר כץ: מעניין.

אופיר כץ: אז בשל שתיקתך, אני מבין ששינית את דעתך ושכעת ראש הממשלה בנט הוא אחות רחמנייה שצריכה לתת את החיסונים לפלסטינים.

אופיר כץ: ואלקין, שעמד כאן על הדוכן, השיב על הצעת חוק להגבלת כהונת ראש הממשלה ואמר ללפיד: דווקא המפלגה שלכם, שהבטיחה את כהונתך לארבע קדנציות, תבוא להטיף לנו מוסר על הגבלה לשתי קדנציות?

אופיר כץ: התחרפנתם?

אופיר כץ: הייתם צריכים לשבת בשקט.

אופיר כץ: במצב שאתם לא יכולים לנצח את ראש הממשלה הזה בקלפי, זה כל מה שנשאר לכם.

אופיר כץ: את ראש הממשלה ואת המפלגה שהוא מייצג מנצחים בקלפי, לא באמצעות תרגילים מהסוג הזה.

אופיר כץ: האמת, אלקין, יותר טוב מזה לא יכולתי לנסח.

אופיר כץ: בתיאום מושלם, לאורך כל הדרך, ביצעתם פה יחד עם בנט את ההונאה הגדולה ביותר שידעה מדינת ישראל.

אופיר כץ: אתם המלכתם את מי שגנב מאות אלפי קולות ממצביעי הימין.

אופיר כץ: השנאה העיוורת שלכם לנתניהו גרמה לכם לזרוק לפח תוצאה היסטורית לימין – 65 מנדטים.

אופיר כץ: מה העדפתם לעשות?

אופיר כץ: להכניס לקואליציה מפלגות קיצון, מפלגות שהן נגד הנרצחים ובעד המחבלים, מפלגות שהן נגד תושבי דרום תל אביב ובעד המסתננים, נגד החיילים ובעד החוקרים בהאג, נגד המתיישבים ובעד מחרימי ישראל, נגד זכותנו ההיסטורית ובעד כנסי אפרטהייד, נגד היהדות ובעד מחיקת הזהות.

אופיר כץ: אז הינה, כל הכבוד, הקמתם ממשלה, הזזתם את נתניהו, פיניתם את בלפור.

אופיר כץ: ממש עשייה ציבורית במיטבה.

מיקי לוי: בבקשה להתכנס.

אופיר כץ: אנשי מפלגת תקווה חדשה וימינה, אתם שוב התגליתם במלוא סמרטוטיותכם.

אופיר כץ: אתם שוליה של לפיד, מרצ והעבודה כבר תקופה ארוכה.

אופיר כץ: רציתי לומר "בטוב וברע" – ברע וברע.

אופיר כץ: סמרטוטים מארץ הסמרטוטים.

מיקי לוי: חבר כנסת כץ, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: ופעם נוספת העדפתם את הכיסאות על טובת המדינה.

אופיר כץ: השעון שלכם התחיל לתקתק.

אופיר כץ: אנחנו פה, ואנחנו חזקים, ואנחנו נפיל אתכם.

אופיר כץ: יום אחרי יום, דיון אחרי דיון, אנחנו נהיה פה להזכיר את הצביעות שלכם, את הפחדנות שלכם, את אובדן הערכים – –

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: – – את זריקת האידיאולוגיה לפח – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר כץ: – – את הונאת הציבור ואת הממשלה המסוכנת שהקמתם במו ידיכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אתה כבר – – –

אופיר כץ: הציבור לא ישכח לכם את זה, לדיראון עולם.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מבקש לחזור לנוהל הרגיל – להעיף מבט ללוחות שנמצאים בחלק הזה ובחלק הזה ולעמוד בבקשה בזמנים.

מיקי לוי: זה לא נעים לי להפסיק אנשים באמצע.

מיקי לוי: אני אודה לכם אם תעשו את זה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, שלוש דקות.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו מסכמים שבוע של ממשלה אחרי שנתיים של שיתוק, אחרי שנתיים שאנחנו יושבים כאן יום-יום ומקבלים כאן מהצד הזה של המליאה הטפות אין-סופיות, הטפות אין-סופיות כלפי הקואליציה על בזבוז כספים, על החליפי, על הרזרבי; ואנחנו מסכמים שבוע שלם, והינה, שוחר הצדק ראש הממשלה לפיד, מה הוא עושה?

מיכאל מלכיאלי: ממנה מנכ"ל.

מיכאל מלכיאלי: אותו משרד שהוא דיבר עליו ונשא נאומים – אותו ראש ממשלה הולך וממנה מנכ"ל לחליפי, לרזרבי.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, ואנחנו ממשיכים ומגלים מה עוד עושה הממשלה הזאת – עוברים שר-שר, ומגלים שאותו נוכל שעמד כאן ואמר לנו: אתם, אחיי החרדים – הצביע עלינו – אל תדאגו, אנחנו נשמור עליכם, נעזור לכם, ואז מיכאלי מגיעה בעד תחבורה ציבורית בשבת; זנדברג – שאלתי את עצמי: ריבונו של עולם, המשרד להגנת הסביבה, מה היא יכולה להזיק?

מיכאל מלכיאלי: מה היא יכולה להזיק?

מיכאל מלכיאלי: מקסימום היא תנסה להכביד פה, להכביד שם, אבל להזיק בשבוע הראשון ליהדות?

מיכאל מלכיאלי: מה היא יכולה לעשות?

מיכאל מלכיאלי: שנשים חרדיות – לאו דווקא חרדיות, מוסלמיות – שרוצות להיות במים בלי גברים לידן, הן משלמות כאן מיסים, הן חלק מעם ישראל – לא, אני לא אקדם חקיקה שלכן.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: אין לכן זכויות?

מיכאל מלכיאלי: ואז מגיע כוכב עולה חדש, נחמן שי, אומר: לראשונה בעם ישראל, ממשלת ישראל תכיר בשלושה זרמים – חלילה, השם ירחם, איזה חילול השם, שאנחנו עם ישראל, 3,300 שנה מגינים על עם ישראל, על היהדות, על המסורת, ואז קבוצת ליצנים אומרת: אנחנו עם ישראל, ויבוא שר בממשלת ישראל, ואחריו מגיע לפה אדם חובש כיפה, השר כהנא, ויטיף לנו מוסר שאנחנו עושים חילול השם?

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את נפתלי בנט, סגנו של יאיר לפיד: איך אתה לא מתבייש לבוא פעם אחר פעם ולכתוב ולצייץ ולספר לנו סיפורים שאתה דואג לתורה, לדתיים?

מיכאל מלכיאלי: אל תדאגו.

מיכאל מלכיאלי: תראה באיזו ממשלה אתה נמצא.

מיכאל מלכיאלי: והשר דרעי אמר כאן את המשפט הכי נכון שיש: מה אתם רוצים שהוא יעשה?

מיכאל מלכיאלי: הוא יתקשר למיכאלי, מה יגיד לה?

מיכאל מלכיאלי: היא לא תענה לו בכלל.

מיכאל מלכיאלי: הוא יתקשר לליברמן?

מיכאל מלכיאלי: הוא לא יענה לו בכלל.

מיכאל מלכיאלי: מה המשמעות של האיש הזה?

מיכאל מלכיאלי: לקחתם – אני אומר לכם, אתם פה, אתם קבוצה של גאונים, לנו יש מה ללמוד מכם: לקחתם סמרטוט, שמתם אותו ראש ממשלה, מכר את כל הערכים שלו, את כל המצפון שלו, את כל המצביעים שלו, בתמורה להדיח, להעיף את נתניהו מבלפור, אז שיחקתם את זה, הבאתם לו את השיירה של האאודי.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו, בעזרת השם – ידידי אופיר קודם – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני מסיים, מסיים.

מיכאל מלכיאלי: – – עשה מה אמרתם ומה עשיתם.

מיכאל מלכיאלי: מה אמרתם – יש איזושהי תוכנית שנקראת "הצד השני".

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאפשר להביא ערוץ טלוויזיה חדש, 14, רק על הצד השני.

מיכאל מלכיאלי: מה שנאמתם כאן שנה שלמה – מסכן דודי אמסלם, היה צריך לבוא כל שבוע, להטיף לכם, לענות לכם.

מיכאל מלכיאלי: דודי, יש לך ארבע שנים.

מיכאל מלכיאלי: כל יום אתם הולכים ומסיתים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אז אני מסיים, אדוני היושב-ראש, שבעזרת השם נעשה הכול להעביר את הממשלה הרעה הזאת, האכזרית הזאת – שום בשורה לפריפריה; שום בשורה לחלשים ביותר בעם ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלון שוסטר, בבקשה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, הייתה לחבריי באופוזיציה, כמעט לכולם, האפשרות במשך שנה שלמה לעמוד בהסכם שעליו חתמתם – חתמנו ביחד – מתוך רצון לקיים ממשלה משותפת, ממשלת אחדות מתוך ניגודים.

אלון שוסטר: אבל, חבריי, הקדחתם את הקדרה הלאומית, ולכן, כשאתם מדברים כרגע על שקר ועל הונאה, אני מבקש: טלו קורה מבין עיניכם.

אלון שוסטר: הייתה לכם ההזדמנות לעמוד בדבריכם, בדברתכם ובחתימתכם.

אלון שוסטר: לא עמדתם בזה, ועל כך אני שמח שאתם משלמים.

אלון שוסטר: נשמח בהמשך לעבוד ביחד.

אלון שוסטר: חבריי וחברותיי, אני גאה, גאה בשותפות מקיר לקיר – השותפות הרבנית והריבונית, מה שקוראים, דתיים וחילונים.

אלון שוסטר: אני לא חילוני, וחבריי שחושבים אחרת, יש בהם קדושה, ולכן, רבנים וריבוניים.

אלון שוסטר: אני גאה בכך שהממשלה הזאת – אגב, כמו הממשלה הקודמת – יש בה ימין ויש בה מרכז ויש בה שמאל, ויחד, שבטי ישראל, ננהל באחריות ובאמונה את הממשלה הזאת.

אלון שוסטר: ואני גאה, גאה מאוד על כך, שהממשלה הזאת מייצרת, אדוני היושב-ראש, שותפות מופלאה וראשונה בקואליציה בין ערבים, דרוזים ויהודים.

אלון שוסטר: אני חושב שזה סימן גדול לבגרותה של מדינת ישראל, ואני מודה לנושאים והנותנים ולכנסת ישראל שאישרה.

אלון שוסטר: חבריי שדיברו מדם ליבם מהמפלגות החרדיות: ליהדות פנים רבות, וכן, גם היהדות החרדית היא בת לגיטימית של היהדות ההיסטורית, של היהדות הלאומית, כאן, במדינת ישראל המתחדשת.

אלון שוסטר: אבל היא לא בת יחידה; היא איננה בת יחידה.

אלון שוסטר: אנחנו נדאג ונשמור על הבת הזאת, הבת המפוארת הזאת, שיש בה זיכרון היסטורי עצום שיש לשמור אותו, אבל לא באופן בלעדי; ישנם זרמים רבים נוספים בארץ ובחוץ לארץ בתוך העם היהודי שעליהם אנחנו נשמור.

אלון שוסטר: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, הגיע זמן לשקט יצירתי ולממשלת פיוס ואחדות.

אלון שוסטר: תודה רבה.

שלמה קרעי: זרמים רבים שמחקו את המילה "ציון" מהלקסיקון שלהם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת שוסטר.

מיקי לוי: חברת הכנסת רייטן.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שתי הצעות אי-אמון הונחו על שולחן המליאה: אחת עוסקת באופן הקמת הממשלה ועוסקת בסוגיות של שקר ויושרה, וההצעה השנייה עוסקת – ואני מצטט "בכוונת הממשלה למחוק את זהותה היהודית של המדינה".

גלעד קריב: אבל האמת היא שאם מדברים על שקר ויושרה, אין שקר גדול יותר מאשר הכותרת של הצעת האי-אמון שהוגשה על ידי תנועת ש"ס – –

שלמה קרעי: אתה ראש הנחש.

שלמה קרעי: אתה ראש הנחש שרוצה למחוק את הזהות היהודית של המדינה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

גלעד קריב: – – זו שמציעה שהממשלה החדשה מבקשת למחוק את זהותה היהודית של מדינת ישראל.

גלעד קריב: אין בין הכותרת הזאת לבין ההסכמות שניצבות בבסיס הקמת הממשלה דבר וחצי דבר.

גלעד קריב: יש שם רצון עמוק ויסודי להגן על ממסד שפשט את הרגל, על ממסד שאם כבר, הוא שגורם להתרחקותם של מיליוני ישראלים חילונים ומסורתיים מהתרבות היהודית ומן המסורת היהודית.

גלעד קריב: אין ספק שהממשלה שהוקמה נשענת על רוב לא גדול – 61 מול 59 – אבל אם יש תחום אחד שבו הממשלה הנוכחית משקפת בעמדותיה רוב גדול בציבור הישראלי זה דווקא התחום של יחסי הדת והמדינה.

גלעד קריב: בחברה הישראלית ובציבור היהודי בישראל ישנו רוב מובהק וגדול לשינוי הסטטוס קוו; לשמירה, מצד אחד, על הזהות היהודית של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, אך באותה העת קידום חופש דת ומצפון, קידום פלורליזם דתי, השגת שוויון בין כל זרמי היהדות.

גלעד קריב: פעם אחר פעם, בכל מחקר דעת קהל, אנחנו מוצאים שישנו רוב של למעלה מ-70% בקרב הציבורי היהודי במדינת ישראל להנהגת חופש בחירה בנישואין ובגירושין; למימוש מתווה הכותל.

שלמה קרעי: אתה שקרן.

שלמה קרעי: לפחות תדבר את השטויות שלך בלי לשקר.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

גלעד קריב: אנחנו שמענו שהשורש שק"ר הפך לחביב גדול עליכם.

מיקי לוי: לא, אבל לא מכובד להגיד "שקרן".

גלעד קריב: כן, שמענו את קריאות הביניים ואת זעקות השבר שלכם.

גלעד קריב: הכול בסדר.

שלמה קרעי: אתה שקרן.

שלמה קרעי: אתה רוצה למחוק את היהדות.

שלמה קרעי: אם זה היה תלוי בך הייתם – – –

גלעד קריב: רוב הציבור במדינת ישראל לא מוכן להפקיד את היהדות שלו בידי ממסד שרחוק מניקיון כפיים, ממסד שאיבד את הרגישות שלו ואת האנושיות שלו, ממסד שמותיר בשולי העם היהודי מאות אלפי עולים.

גלעד קריב: ואם יש בשורה אחת שהממשלה החדשה הזאת, בכוחה להביא, זה התחום הזה של יחסי דת ומדינה, שבו נציגים של הציונות הדתית ונציגים של הציבור החילוני והמסורתי, וכן, נציגים של היהדות הרפורמית ונציגים של היהדות הקונסרבטיבית, יגיעו להסדר חדש בתחום יחסי הדת והמדינה, הסכם שרוב חברי הכנסת של הליכוד תומכים בו, אבל אין להם את אומץ הלב הפוליטי לעשות זאת.

שלמה קרעי: בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותינו, ואתה אחד מאלה שיגיעו לפח האשפה של ההיסטוריה.

גלעד קריב: חלקים גדולים מהסיעה שלך, חלקים גדולים מהסיעה שלך חוגגים את בר-המצווה של הילדים שלהם בבתי הכנסת שלנו.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

שלמה קרעי: אתה רוצה למחוק את היהדות.

גלעד קריב: חלקים גדולים מציבור המצביעים שלך מעדיפים לחוג את אירועי החגים אצלנו.

שלמה קרעי: תתבייש לך.

גלעד קריב: ולכן – אני אסיים, אני אסיים – על אפם ועל חמתם של חלק מחברי האופוזיציה – כי רבים מהם תומכים בעמדות שלנו – על אפכם ועל חמתכם אנחנו נשמור על הזהות היהודית והדמוקרטית של מדינת ישראל, לטובת כל תושביה ואזרחיה ולטובת כל בני העם היהודי.

שלמה קרעי: שמונה ימים אנחנו חוגגים את חנוכה, לזכר הניצחון – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

גלעד קריב: אתה הפנים של חילול השם.

גלעד קריב: אתה הפנים של חילול השם.

שלמה קרעי: על אנשים כמוך אנחנו חוגגים שמונה ימים, ועוד נחגוג, בעזרת השם, כשאתה תעוף מפה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, חבר הכנסת קרעי, אני מבקש, זו לא שפה למליאה, בבקשה.

מיקי לוי: אנחנו מנסים להגיד אחד לשני הכול, אבל – – –

שלמה קרעי: מי שרוצה למחוק ולהרוס את העם היהודי זה האיש הזה, וכל שפה ראויה – – – כל שפה ראויה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אפשר למחות עם מילים יותר רכות.

גלעד קריב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה רבה.

שלמה קרעי: דוד המלך אמר – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק, מספיק, מספיק.

מיקי לוי: לא רוצה לקרוא אותך קריאה ראשונה.

מיקי לוי: די.

שלמה קרעי: אתה יכול לקרוא – – – אתה יכול גם להכניס אותי – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

יוסי שיין: אתה בריון, אתה בריון.

מיקי לוי: די, די, די.

מיקי לוי: בבקשה, חברים.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: ברכות ואיחולים להצלחה, יושב-ראש הכנסת.

אורי מקלב: אני פעם ראשונה עומד פה כשאתה מנהל את הכנסת.

אורי מקלב: מכובדיי, השרות, חברי הכנסת, עמד כאן שר הדתות, השר לענייני דת, שאני לא רואה אותו עכשיו.

אורי מקלב: כנראה מהמארבים שהוא שכב הוא עובר מייד לבונקר ולא יכול לשמוע את הדברים ולעמוד מאחורי הדברים שהוא אמר כאן, אבל אני כן אעמוד ואחשוף את השקרים שהוא אמר כאן, והוא שיקר פה, והוא הביא עובדות לא נכונות.

אורי מקלב: הוא מקל עליי בדבר אחד – שאם בכל ריאיון ובכל שאלה שואלים אותי: אבל ראש הממשלה הבטיח שהוא ישמור על הסטטוס קוו, אתה לא מאמין לו?

אורי מקלב: הוא לא ישמור?

אורי מקלב: היו לנו כמה תשובות בדבר: ראשית, האמון – ממנו והלאה.

אורי מקלב: קשה להאמין לראש הממשלה.

אורי מקלב: המצביעים שלו לא מאמינים לו.

אורי מקלב: שאני אאמין לו?

אורי מקלב: במיוחד בדברים האלה.

אורי מקלב: וכמה כוח יש לו?

אורי מקלב: אבל בעיקר ענינו: כנראה שיש פער גדול בין הסטטוס קוו שלו לבין מה שאני רואה כסטטוס קוו, לעצם השמירה על הדברים הבסיסיים שנותנים לנו את ההגדרה של מדינה יהודית.

אורי מקלב: הוא מפרש את זה אחרת.

אורי מקלב: עמד כאן השר, שהוא חבר המפלגה שלו, ובפעם הראשונה שהוא עולה הוא מסביר אמת – כמה פערים גדולים יש לנו בין התפיסה של השבת שלו לבין התפיסה שלנו.

אורי מקלב: את מה הוא מביא כאן?

אורי מקלב: הוא דילג על תחבורה ציבורית בשבת; הוא דיבר על מרכולים, שזה נמצא כבסיס להסכמים?

אורי מקלב: הוא לא דיבר על כך.

אורי מקלב: הרוצה לשקר מרחיק עדותו – הגיע עד חריש, עד יצחק קשת, עד ראש העיר, שהוא ראש העיר הראשון במדינת ישראל לא לעיר שיש בה גם הרבה חרדים, ניסה להביא חוק עזר עירוני להתיר מסחר בתוך העיר ובסביבה שלו.

אורי מקלב: זה מה שהיה – ראש העיר.

אורי מקלב: נלחמנו נגדו, חשפנו את האמת.

אורי מקלב: והוא לא נמצא כאן, מתן כהנא – שאני יכול להגיד לך שמשפטנים מהציונות הדתית, שוודאי מקובלים גם עליך, שהם נחשבים, שהרבה שנים מתעסקים בענייני שבת, זעקו ואמרו לו בפנים וכתבו חוות דעת: איך הצעת החוק שלך עוקרת את השבת.

אורי מקלב: והיום, מה אתם חושבים?

אורי מקלב: מישהו הסכים לו? הוא הזכיר כאן רבנים שיצאו נגדו, שהוא שיקר להם ורימה אותם, על הצעת חוק שלו, והתיר בתוך ההצעות אזורי מסחר ובילוי ומסעדות בתוך העיר שגרים בה חרדים, ועוד ועוד.

אורי מקלב: הוא דיבר על המוסד של הנישואים, שיש ירידה ויותר יורדים.

אורי מקלב: ודאי, כשיש קבוצה של רבנים שמסתובבים באוניברסיטאות ומציגים מיצג שווא ואומרים: יש לנו יהדות כשרה, אורתודוקסית, אבל יותר מסבירת פנים.

אורי מקלב: יכול להיות שיש כאלה שבאמת נסחפים ומאמינים להם, אבל איזו עלייה יש ברישום לנישואים, כמה עלייה יש בכשרות – כמה חנויות, כמה מסעדות וכמה בתי מסחר מבקשים היום תעודת כשרות, בגלל שרוב הציבור מאמין ורוצה כשרות.

אורי מקלב: ואתם מנסים גם את זה לקרקע ולהגיש זיוף של כשרות, לא כשרות אמיתית.

אורי מקלב: כמה – תבואו לכל עיר.

גלעד קריב: אתה לא סומך על רבני הערים?

אורי מקלב: אין עיר היום שלא מבקשים בה כשרות.

גלעד קריב: אתה לא סומך על רבני הערים?

אורי מקלב: אין עיר היום שלא מבקשים כשרות.

גלעד קריב: אתה לא סומך על רבני הערים?

אורי מקלב: תראה מה קרה בהרצליה.

אורי מקלב: הייתי לא מזמן בהרצליה פיתוח – כמה מסעדות מבקשות לא רק כשרות, כשרות למהדרין רוצים, בגלל הקהל; זה הביקוש שיש, ויותר ויותר.

אורי מקלב: אין ספק, תיגשו לכל – מה, אתם רוצים לקחת את זה לאיזו רבנות מעין כמונים, שהוא נחשב מאוד מאוד מקל בתפיסה שלו, שהיא מאוד מאוד פשרנית, שהוא יוכל לתת לכל מקום?

אורי מקלב: זאת המציאות.

גלעד קריב: מי נותן לו תעודת יושר לכשרות?

אורי מקלב: זאת המציאות הקיימת.

אורי מקלב: מה לא טוב?

אורי מקלב: איזו התלוננות יש?

אורי מקלב: אתם רוצים – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, תודה.

אורי מקלב: אני אסיים.

אורי מקלב: במצב הזה, על הדברים הבסיסיים שלנו, שאנחנו קוראים "מדינה יהודית" – לא סתם הצעת האי-אמון שלנו, של ש"ס ושל יהדות התורה, מחדדת את הזהות.

אורי מקלב: לוקחים את הזהות, ומה אתם תשאירו פה – פולקלור של מה, של מדינה של פלאפל?

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: זה נקרא מדינה יהודית?

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, הרבנים האלה הם תעודת יושר של הרבנות.

אורי מקלב: על מה היא תתבסס אם לא על השבת, אם לא על הדברים האלה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

קריאה: אתם מגינים על מונופול, לא על היהדות.

קריאה: על כסף וכוח, על זה אתם מגינים.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא חושב שאני צריך לייצג את הממשלה – לפניי שני שרים ייצגו את הממשלה בצורה הכי טובה.

יבגני סובה: שבוע הממשלה הזאת קיימת, וכבר יש הישגים; מספיק להסתכל על המינויים במשרד החוץ, מה שלא נעשה כמעט שנתיים.

יבגני סובה: אבל מה שאני רוצה להגיד לחבריי מספסלי האופוזיציה – עברתם לצד הזה, אנחנו מספיק חיממנו לכם פה כיסאות, אז כנראה זה עובד: ביקורת בונה זה דבר טוב.

יבגני סובה: אני לא נגד הביקורת, אני נגד דה-לגיטימציה ואני נגד הנדוס תודעה.

יבגני סובה: זה לא משפט שלי, זה משפט שלכם.

יבגני סובה: אתם המצאתם את המשפט הזה, כשאתם כל הזמן אומרים משהו שעובדתית הוא לא נכון.

יבגני סובה: ארבעה סבבים ניסיתם להרכיב ממשלה, לא הצלחתם, אז תודו בזה.

יבגני סובה: אתם לא מודים בזה.

יבגני סובה: אתם לא קיבלתם 61, ועדיין אתם אומרים שאתם הרוב והציבור איתכם.

יבגני סובה: בכל פעם שאתם מנסים להגיד משהו שהוא עובדתית לא נכון, אתם מתפלאים שהציבור לא קונה את זה.

יבגני סובה: עובדה שבבית הזה, בבניין הזה, צריכים לנהל את כל הוויכוחים פה, בכנסת ישראל; לא בדורסנות, לא ברחובות.

יבגני סובה: אני אגיד לכם מעבר לזה: גם לא בבלפור.

יבגני סובה: פה, צריך לנהל את זה פה.

יבגני סובה: לא הצלחתם להשיג 61 – תעשו שיעורי בית.

שלמה קרעי: גם אתם לא.

יבגני סובה: תעשו שיעורי בית.

שלמה קרעי: גנבתם לימין.

שלמה קרעי: גנבתם לימין קולות.

יבגני סובה: אני לא רוצה להפריע לו, כי בכל פעם שיש לי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק, באמת.

שלמה קרעי: לא, הוא מסתכל עליי.

יבגני סובה: לא, יחשבו שהדיונים שלי הם רק עם שלמה קרעי.

שלמה קרעי: מיקי, הוא מסתכל עליי.

מיקי לוי: אבל תעלה.

מיקי לוי: אולי תתחלף עם מישהו ותבוא?

יבגני סובה: אני רק אומר שביקורת זה דבר טוב, אבל ביקורת צריכה להיות ביקורת בונה.

יבגני סובה: תסתכלו מה קורה אצלכם, תסתכלו מי אשם בזה שאתם לא הצלחתם להרכיב את הממשלה, ואז תבואו בטענות.

יבגני סובה: הכי קל זה לזרוק פה סיסמאות.

יבגני סובה: אנחנו בסך הכול ניסינו לעשות משהו בשביל לעצור את השטף הנורא הזה של הבחירות החוזרות פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, רק בגלל מה?

יבגני סובה: בגלל בן אדם אחד, שהיום הוא ראש האופוזיציה.

יבגני סובה: זה הדבר היחיד.

יצחק פינדרוס: – – –

יבגני סובה: אני אגיד לך עוד משפט; גם לך, פינדרוס, אני אגיד משפט.

יבגני סובה: אני רוצה להזכיר פה – מדברים פה על דת ומדינה.

יבגני סובה: בתקופת משבר הקורונה, בתקופת שיא המשבר, עליתי לפה וניסינו למצוא פתרון לזוגות שלא יכולים להתחתן בישראל.

יבגני סובה: בוטלו טיסות לקפריסין ולצ'כיה.

יבגני סובה: כמעט 9,000 זוגות נאלצים בכל שנה לנסוע לחוץ לארץ לא בגלל שהם בוחרים לא להתחתן ברבנות – בגלל שהם לא יכולים להגיע לרבנות.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: למה?

יבגני סובה: מה לעשות?

יבגני סובה: המדינה לא מאפשרת להם.

יבגני סובה: פניתי – – –

יצחק פינדרוס: אתה יודע למה?

יבגני סובה: תן לי, אני לא סיימתי.

יבגני סובה: פניתי בבקשה פשוטה: להכיר בנישואים, ברישום, בשגרירות זרה בשטח מדינת ישראל כהוראת שעה לשישה חודשים בתקופת הקורונה.

יבגני סובה: עמד פה שר הדתות – מש"ס, נכון?

יבגני סובה: ומה הוא סיפר לי?

יבגני סובה: סיפורי חנוכה ומכבים.

יבגני סובה: אני ביקשתי פתרון טכני לאזרחי ישראל בתקופת הקורונה – –

יצחק פינדרוס: – – –

יבגני סובה: – – ואתם, כשהייתם בממשלה, לא הצלחתם לעשות את זה.

יבגני סובה: ואתה, חבר הכנסת פינדרוס, מתפלא שתוקפים אותך כשאתה קורא "שיקסע" לחיילת שעוברת גיור.

יצחק פינדרוס: אני גאה על כך.

יצחק פינדרוס: אני גאה על כך.

יבגני סובה: לו היית חוזר מהמשפט הזה, היה אפשר לקוות לדיון מכבד, לשיח מכבד, לשיח שקשור ונוגע לכלל היהדות.

יבגני סובה: הרי יש זרמים שונים.

יבגני סובה: אתה לא מוכן לשמוע את זה – אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש – –

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: יהדות יש אחת.

יבגני סובה: – – ולכן אתם מתפלאים.

יבגני סובה: אז תחממו את הכיסאות האלה ארבע שנים וחצי.

יבגני סובה: אנחנו נצליח לעשות מה שאתם לא הצלחתם לעשות בשנים האחרונות.

יבגני סובה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר – – –

יצחק פינדרוס: התורה מחממת אותנו אלפיים שנה – – – שלושת אלפים שנה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, הוא סיים.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, הוא סיים.

מיקי לוי: אתם רוצים להחליף מהלומות – תצאו לפרסה, תשתו קפה ויחד.

מיקי לוי: תודה.

יצחק פינדרוס: אבל זה לא מצולם.

יצחק פינדרוס: מיקי, זה לא מצולם, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, כיף לשמוע אותך מבקר קריאות ביניים.

בצלאל סמוטריץ': אלו ימות המשיח.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת – בהערכה גדולה, כמובן, בחברות – יש ממשלות שקצת מגוחך להגיש נגדן הצעות אי-אמון בשבוע הראשון.

בצלאל סמוטריץ': אומרים לך, בצדק: תן צ'אנס, הוקמה ממשלה לגיטימית, בוא נראה מה היא עושה, תבחן אותה במבחן המעשה, ואם אתה רואה אחרי תקופה שהיא לא ראויה לאמון, תגיש הצעת אי-אמון.

בצלאל סמוטריץ': יש ממשלות, כמו הממשלה הרעה הזאת, שהורתן ולידתן בחטא.

בצלאל סמוטריץ': עצם הקמתה של הממשלה הזאת – ברמייה, בהונאה, בשקרים, בגנבת בחירות, בהרס הדמוקרטיה, ביצירת נתק חסר תקדים בין הגיבוי הציבורי האמיתי שפוליטיקאי זוכה לו לבין הכוח השלטוני חסר הפרופורציה שראש ממשלה עם שישה מנדטים מקבל.

בצלאל סמוטריץ': ממשלה שנשענת על תומכי טרור אנטי-ציונים והופכת את מדינת ישראל לבת ערובה נתונה לסחיטתם.

בצלאל סמוטריץ': ואומרים אנשי רע"מ בלי למצמץ: חבר'ה, אנחנו מחזיקים את המפתחות לקואליציה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': ביום שבו משהו לא ימצא חן בעינינו, כמו שנכנסנו – אנחנו יוצאים, והיידה, הביתה.

בצלאל סמוטריץ': זאת ממשלה שביום הראשון – שמעתי כאן

בצלאל סמוטריץ': את חבר הכנסת סובה, שלא נעשה דה-לגיטימציה.

בצלאל סמוטריץ': הינה, אני עושה דה-לגיטימציה לממשלה לא לגיטימית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אין לה אפילו 61 ח"כים.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזאת לא נהנית מתמיכה של רוב, של 61 חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לכם שבהצבעת האמון בממשלה הזאת היו לכם בסך הכול 60 אצבעות אל מול 59, וכפי שאמרתי, ובהם תומכי טרור אנטי-ציונים, בהם אנשי שמאל קיצוני פוסט-ציונים.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא רק נקודת הורתה ולידתה של הממשלה הזאת בחטא שמצדיק את קיצור ימיה ופיזורה הכי מהר שאפשר, אלא גם מבחן התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': בתוך שבוע, בואו נראה מה היה לנו: אמר היום ראש האופוזיציה שאיך שהוקמה הממשלה הזאת היא מוסרת את ביטחונה של מדינת ישראל לווטו אמריקאי ומתחייבת ליידע מראש את האמריקאים מה אנחנו נעשה באיראן.

בצלאל סמוטריץ': בממשלה הזאת, מייד עם הקמתה מכריזה שרת התחבורה על דריסת הסטטוס קוו ותחבורה ציבורית בשבת.

בצלאל סמוטריץ': ומגיעה פתאום השרה להגנת הסביבה ממרצ, וכמובן לאנשים דתיים וחרדים או סתם מסורתיים או סתם אנשים שלא נוח להם להתרחץ במעורב ומבקשים התחשבות; לא לסגור לרחצה מעורבת, לא לקחת – מה ביקשו, כמה שעות בשבוע לרחצה לא מעורבת?

בצלאל סמוטריץ': קצת התחשבות?

בצלאל סמוטריץ': מייד אתם, עם זעקת הקוזק הנגזל של הדרת נשים, מדירים חלקים עצומים באוכלוסייה הישראלית מהיכולת ליהנות ממשאבי הטבע ומהתקציבים שהם אחראים ליצירתם בתשלומי מס הכנסה ומיסים אחרים שהם משלמים.

בצלאל סמוטריץ': אתם מדירים את כל חלקי האוכלוסייה הזאת, והינה, רוממות הדמוקרטיה בגרונכם.

בצלאל סמוטריץ': אתמול הייתם באופוזיציה, זעקתם כאן על קץ הדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': עוד לא הקמתם את הקואליציה הזאת, ואדוני, אין חקיקה פרטית ועוד לא הוקמו ועדות, ואני שומע שאתם הולכים עכשיו לצמצם את מספר חברי הכנסת בכל ועדה, כדי שחס וחלילה חברי הקואליציה לא יצטרכו לעבוד קשה.

בצלאל סמוטריץ': היה והאופוזיציה לא תוכל לתפקד, אז לא צריך אופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': בואו נדבר על ממלכתיות.

בצלאל סמוטריץ': ראיתי היום ששר החוץ תלה איזה דגל צבעוני.

בצלאל סמוטריץ': חשבתי שזה דגל הדרוזים; לא ברור לי בדיוק מה זה.

בצלאל סמוטריץ': איפה הכבוד לסמל, לדגל, לממלכתיות, ליכולת שלי להרגיש שמשרד החוץ מייצג גם אותי?

בצלאל סמוטריץ': מחר כל שרי הממשלה ישימו דגלים של קבוצות הכדורגל שלהם, של תנועות הנוער שלהם, של היחידות הצבאיות שלהם – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': – – של חב"ד, של הר הבית – יש המון דגלים שאפשר לשים במשרדי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': איפה הממלכתיות שכל כך הטפתם לה?

בצלאל סמוטריץ': לא חלף שבוע, ואתם לוקחים נושאים שנויים במחלוקת – –

יוראי להב-הרצנו: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ומקלקלים ומחריבים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני לא יודע להגיד לך אם בהצבעה הזאת הממשלה הזאת תיפול.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך באחריות: היא תיפול הרבה יותר מהר ממה שאתם מצפים, כי היא קמה בשקר, כי היא קמה בניגוד לרוב העם בישראל, שהוא בסוף נמצא במחנה הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': הוא רוצה את המדינה הזאת מדינה יהודית-דמוקרטית, לא מדינת כל אזרחיה, חילונית-פרוגרסיבית.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', אתה דקה מעבר לזמן.

בצלאל סמוטריץ': נפיל אתכם, נשלח אתכם הביתה ונחזור, בעזרת השם, להנהיג את מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

מיקי לוי: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: שבוע מאז שממשלת השינוי, שדיברו עליה זמן ארוך כל כך, התגשמה בבשר, ומה היה לנו בשבוע הזה?

עאידה תומא סלימאן: ביום שלישי אלפי ימנים קיצוניים צעדו ברחובות ירושלים המזרחית הכבושה וצעקו "מוות לערבים" ו"שיישרף לכם הכפר".

עאידה תומא סלימאן: המשטרה לא מנעה מצעדת ההסתה הזאת להתקיים אלא פינתה את רחובות העיר הערבית מערבים כדי שמסיתים יוכלו לצעוד בה.

שלמה קרעי: זו עיר הבירה של מדינת ישראל, גברת.

עאידה תומא סלימאן: מה עוד היה לנו?

עאידה תומא סלימאן: אתמול הודיע מפכ"ל המשטרה, בגיבוי השר מגוש השמאל, שהוא יאפשר לשוטרים להכות באלות מפגינים ולהשתמש בנשקים שמשתמשים בהם רק בגדה; שיתחילו גם בתוך ישראל.

עאידה תומא סלימאן: מה עוד היה?

עאידה תומא סלימאן: פקחים המשיכו לחלק צווי הריסה בכפרים הלא-מוכרים בנגב, למרות הבשורה שכביכול הביאה המפלגה הערבית שנכנסה לקואליציה.

עאידה תומא סלימאן: ולבסוף – כמובן, עוד הפצצות בעזה, שהן לחם חוקה של כל ממשלה.

עאידה תומא סלימאן: בהצעת האי-אמון של הימין נאמר שזו ממשלה שהוקמה בשקר והונאה של הציבור.

עאידה תומא סלימאן: עמדתנו היא שהממשלה הזאת בנויה על הונאה אחרת: הממשלה הבטיחה שהיא ממשלת שינוי, אבל בפועל, בשטח, אנחנו רואים שהיא ממשיכה את המדיניות של נתניהו; ממשלת "רק לא ביבי" מאמצת את הפוליטיקה של ביבי.

עאידה תומא סלימאן: ועוד דבר קורה השבוע: ניסיונות הארכת חוק מניעת איחוד משפחות, שבפועל מונע מפלסטינים להינשא לבחירי ליבם, שמפרק משפחות של ערבים רק כי הם ערבים.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה, אפשרי שהוא ייפול.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר יש כאלה שכועסים שמתקיים מחר כנס בכנסת תחת הכותרת "54 שנים – מכיבוש לאפרטהייד", אז אני שואלת: כאשר מדינה מחליטה לאזרחים שלה במי להתאהב ועם מי הם יכולים להינשא ועם מי לא, ונותנת זכות לאזרחים מסוימים ושוללת את אותה זכות מאזרחים אחרים – איך זה נראה בעיניכם?

עאידה תומא סלימאן: "אי-אפשר להטיל הגבלות כאלה על אזרחים ישראלים, וזה המקרה עם אלה המוגדרים "דור ב'".

עאידה תומא סלימאן: זו לא אמירה שלי.

עאידה תומא סלימאן: המשפט האחרון הוא ציטוט מחברת הכנסת מרב מיכאלי, היום שרה בממשלת השינוי.

עאידה תומא סלימאן: יצא המרצע מן השק ונאמר פה באופן גלוי שליהודים אזרחי ישראל יש זכויות יתר, גם על פני ערבים אזרחי המדינה, לגבי עם מי אפשר להתחתן – מנאומה של חברת הכנסת, השרה להיום, תמר זנדברג בעניין חוק האזרחות.

מיקי לוי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אנחנו בטוח לא נרצה לתמוך בחזרת בנימין נתניהו לשלטון, וגם לא נרצה לתמוך בממשלה שממשיכה את דרכו של ביבי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מיקי לוי: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

שרן השכל: שלום לכל חברי הכנסת.

שרן השכל: עאידה, אני חייבת להגיב.

שרן השכל: השקר הזה שאתם ממשיכים להדהד פה בכנסת בנוגע לאפרטהייד הוא השקר הכי גדול.

שרן השכל: היושב-ראש, אני יודעת שיכולה להיות איזו מניעה משפטית, אני לא בטוחה בדיוק מה הסמכות מבחינת הכנסת, אבל לא יכול להתקיים בכנסת כנס כזה שהוא השקר – פשוט שקר שמפיצים – –

משה אבוטבול: אבל הקואליציה שלך – – –

שרן השכל: – – בחו"ל, ובזירה הבין-לאומית מכפישים אותנו בוקר ולילה על השקר הגס הזה.

משה אבוטבול: – – – אצלכם בקואליציה עושים את זה.

קריאות: – – –

שרן השכל: סליחה, מי שמארגנת את הכנס מצביעה יחד איתכם עכשיו.

שרן השכל: חברים יקרים, מי שמארגנת את הכנס מצביעה עכשיו יחד איתכם נגד הממשלה, שקמה רק לפני שבוע – –

קריאות: – – –

שרן השכל: – – והינה שיתוף פעולה בינך, קרעי, ביניכם, ש"ס, ביניכם, הציונות הדתית, לבין עאידה תומא סלימאן.

שרן השכל: איזה שיתוף פעולה.

שרן השכל: מדהים.

שלמה קרעי: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אבל היא משקרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אני מכיר את הנושא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: די, די.

קריאות: – – –

שלמה קרעי: מיקי, איך באמת אישרת את הכנס הזה?

מיקי לוי: תכף אני אגיד לך.

מיקי לוי: בסדר?

מיקי לוי: אני אגיד לך.

מיקי לוי: אם שאלת אותי אז אני אגיד לך.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

מיקי לוי: אני שמרתי על כבודו של מי שאישר את הכנס הזה, ובזה אני מסתפק.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת השכל.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: עכשיו, אנחנו מקימים ממשלה חדשה, והינה מגיעה האופוזיציה וטוענת שאנחנו אנטי-דמוקרטיים ולא מקימים את הוועדות, ולא מעבירים חקיקה, ולא נותנים לכם ולכם ולכם.

שרן השכל: אבל חברים, לא היה לנו עם מי לקיים דיונים עד יום חמישי, כי סוף כל סוף ביום חמישי מיניתם מי שמרכז את האופוזיציה כדי שלנו תהיה היכולת לדבר מולכם ולנסות להגיע להסכמות.

אופיר כץ: אוי, נו, באמת.

שרן השכל: הרי לפני כן לא הייתה לנו שום יכולת להגיע להסכמות בשביל לקדם את הכנסת ועל מנת להקים ועדות.

אופיר כץ: עד שמישהו מונה – – – היה מישהו בתפקיד – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: אבל זה שטויות – – –

מיקי לוי: אבל היית למעלה, אמרת את מה שאתה רוצה.

מיקי לוי: תן לה בבקשה להגיד את מה שהיא רוצה.

מיקי לוי: אני אוסיף לה גם דקה על זה.

שרן השכל: הייתי מצפה מהמון חברי כנסת שהם ותיקים, כבר שנים בכנסת, קצת להבין את הנהלים ואת מה שקורה כרגע.

שרן השכל: הייתי מצפה.

שרן השכל: לצערי, אתם יוצאים בפופוליזם זול בתקשורת, כאילו אנטי-דמוקרטיה, כשאתם למעשה לא מיניתם מישהו שיוכל לדון כדי להגיע איתנו להסכמות ולהבנות.

שרן השכל: ומן הצד השני, הינה מגיעות חקיקות למליאת הכנסת, והאופוזיציה הלוחמנית, שרוצה להפיל את הממשלה, תתנגד לכל חקיקה.

שרן השכל: עכשיו, איזה חקיקות מגיעות השבוע, ומה זו החקיקה של חוק איסור איחוד משפחות מחבלים?

שרן השכל: זו חקיקה שאתם הבאתם.

שרן השכל: ביוני ממשלתו של בנימין נתניהו אישרה את זה בממשלה.

שמחה רוטמן: – – – את קוראת לכל החוקים – – –

שרן השכל: החקיקות על תקנת הקורונה, התקנות שאנחנו מביאים היום – אתם, למעשה, הממשלה שלכם הביאה את זה, אישרה את זה במליאה, ואתם עכשיו באים ומתנגדים.

שלמה קרעי: לא סומכים עליכם שתחוקקו את זה כמו שצריך.

שרן השכל: אני חייבת לומר לכם שבאמת יש לדבר הזה מילה אחת – –

מיקי לוי: תודה.

שרן השכל: – – כמו שגדעון סער אמר לפני כן: פשוט סכיזופרניה פוליטית.

שרן השכל: תודה רבה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת השכל.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

אופיר אקוניס: זה מצחיק.

אופיר אקוניס: סכיזופרנים מדברים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, לא משנה אם היו טעויות בדרך.

שלמה קרעי: כשאתה יודע – – –

מיקי לוי: אל תכריח אותי להגיד את השמות.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש – – –

שלמה קרעי: הקדמתי ואמרתי: זה לא משנה.

שלמה קרעי: אתה לא צריך לאפשר לקיים את הכנס הזה.

מיקי לוי: כדאי שתפנה לחברי סיעתך.

שלמה קרעי: אני פניתי והבנתי שהם אמרו לך.

שלמה קרעי: אני פניתי והתשובה הראשונה שקיבלתי היא שמאושר.

שלמה קרעי: אחר כך אמרו: כנראה בטעות, אז אם הייתה טעות – תתקן אותה.

מיקי לוי: תקשיב, לא רק שלא הייתה טעות, הייתה ישיבה.

מיקי לוי: אני באמת, מפאת כבודכם – הייתה ישיבה עם היועצים המשפטיים.

מיקי לוי: יש מישהו שיושב באולם הזה שהתנגד והציע שלא.

מיקי לוי: היועצים המשפטיים אמרו שצריך לשנות את השם.

מיקי לוי: אני אמרתי שזו מדינה יהודית ודמוקרטית.

מיקי לוי: אפשר היה לעשות את זה אחרת, אבל אל תכריחו אותי לפרוס הכול, כי זה פשוט יבייש אתכם.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: תפרוס.

מיקי לוי: אני מציע לכם, אני מציע לכם לרדת מזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אני מציע לכם לרדת מזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אגיב בשם סיעתי מרצ על הצעות האי-אמון.

יאיר גולן: אני אתייחס במקרה הזה, מכיוון שזו תגובה ראשונה, באופן כללי.

יאיר גולן: בניגוד לממשלה הקודמת, אנחנו לא נעמוד פה ונישא נאומים אלימים ולא נעמוד פה ונישא נאומים מעוררי שנאה – אנחנו נעמוד כאן על הדוכן ונתייחס לכל נושא ונושא באופן ענייני.

יאיר גולן: אנחנו נהיה ממשלת אחדות וממשלת שינוי.

יאיר גולן: לא נסתיר חילוקי דעות, אבל נתווכח בצורה מכובדת וממלכתית.

יאיר גולן: אנחנו נראה לציבור הישראלי שמפלגות שונות יכולות לעבוד ביחד למרות המחלוקות, למרות ההבדלים ומתוך חזון משותף, והחזון הוא לבער מתוכנו את השחיתות, לבער מתוכנו את הלאומנות הקיצונית, המשיחית, ולהגדיל את הערכת העם לנבחריו ולבית הנבחרים.

שלמה קרעי: לכן שמתם את ליברמן שר האוצר.

יאיר גולן: לא ייאמרו פה, לא ייאמרו פה דברים כמו "יש שני סוגים של מניאק – – – מניאק שיודע שהוא" וכן הלאה וכן הלאה.

יאיר גולן: לא ייאמר פה.

אופיר כץ: הרגע אמרת.

יאיר גולן: לא ייאמרו פה דברים כמו "זאת היא ממשלה של צפונבונים אשכנזים, בעיקר בגבולות רעננה-תל אביב".

יאיר גולן: לא, זה לא ייאמר פה.

יואב קיש: אתה רק תזהה תהליכים.

יאיר גולן: ולא ייאמרו פה דברים – –

יואב קיש: אתה רק תזהה תהליכים.

יאיר גולן: – – כמו: אנחנו אנשי בית"ר מחונכים ולא אלימים, בניגוד לאנשי השמאל הלא-מחונכים.

יאיר גולן: לא נחלק ציונים מבישים מהסוג הזה.

יאיר גולן: הממשלה הקודמת בנתה את עצמה על שנאת האחר, ואנחנו נבנה את עצמנו על כבוד לאחר.

אופיר כץ: כן, ראינו אותך, כמה – – –

יאיר גולן: הציבור מאס בקללות, בשיסוי, בביזוי, שהיו מנת חלקו של המשכן הזה – –

אופיר כץ: מה שעשית – – – קללות ושיסוי.

יאיר גולן: – – בשנים האחרונות.

יאיר גולן: אנחנו – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תודה.

יאיר גולן: – – נילחם בגזענות, ולא נשתמש בה כדי לנגח את יריבינו הפוליטיים.

יאיר גולן: אנחנו נילחם בשחיתות, ולא נשתמש בתפקידנו הפוליטיים כדי לצבור כוח, כסף וכבוד.

יאיר גולן: אנחנו נחזק ונרומם את הפקידות הציבורית ולא נחליש אותה ונבזה אותה רק כי היא לא מסכימה איתנו.

יאיר גולן: אנחנו נהיה מודל לחיקוי עבור הציבור הישראלי – יהודים, ערבים, חרדים, חילונים, ציונים דתיים, נשים, גברים, סטרייטים ולהט"בים.

יאיר גולן: רוח חדשה מנשבת בישראל, ואני מציע לחבריי באופוזיציה להצטרף אליה ולא להישאר מאחור.

שלמה קרעי: תכף אתם תעופו עם הרוח הזאת.

יאיר גולן: ולחבריי היקרים בסיעות החרדיות אומר דבר פשוט: מתן כהנא הוא לא חילול השם.

יאיר גולן: באמת.

יאיר גולן: תודה לך, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוראי להב, בבקשה.

מיקי לוי: אחרון הדוברים.

יוראי להב-הרצנו: אדוני יושב-ראש הכנסת, תרשה לי בהזדמנות זו לאחל לך, מיקי היקר, מזל טוב מכל הלב.

יוראי להב-הרצנו: כולנו גאים בך ואוהבים אותך.

יוראי להב-הרצנו: מזל טוב.

יוראי להב-הרצנו: כנסת נכבדה, באחרונה חזינו בתופעה מרתקת, פלא של ממש: שני צירי זמן שממשיכים במקביל בעת ובעונה אחת.

יוראי להב-הרצנו: חלק מחברי הכנסת שכאן מצליחים לשהות ולחיות ביקום מקביל של ממש.

יוראי להב-הרצנו: "אדוני ראש הממשלה", פנו זה אחר זה חברי האופוזיציה למי שצפוי להוביל אותם ולהנהיג בארבע השנים הקרובות.

יוראי להב-הרצנו: "הוד מעלתך", תיקן אותם מהר נתניהו, כי ביקום מקביל נתניהו הוא עדיין ראש הממשלה – מציאות מדומה, מדומיינת, אבל מציאות שלחלק מחברי הכנסת נוכחת מאוד, אמיתית מאוד.

יוראי להב-הרצנו: אז בואו, ברשותכם, נמשיך קצת עם השעשוע הפיזיקלי: ביקום המקביל, שבו לא קמה ממשלת השינוי, חבר הכנסת בן גביר הוא יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יוראי להב-הרצנו: בעתיד האלטרנטיבי בן גביר עמל על חוק להלבנת טרור יהודי, חוק לשחרור יגאל עמיר וחוק להנצחה הלאומית של ברוך גולדשטיין.

יוראי להב-הרצנו: ביקום המקביל חבר הכנסת אבי מעוז מתרגל למעמדו המיוחד כאצבע המכרעת וסוחט החזרה של דין פלילי נגד הומואים, וחודש הגאווה, שאנחנו בעיצומו, היה הופך לחודש הנורמליות וחודש הבהמות.

יוראי להב-הרצנו: באותו יקום מקביל, שבו נתניהו עדיין ראש ממשלה, לא מוקמת ועדת חקירה ממלכתית לאסון במירון.

יוראי להב-הרצנו: להפך, ליצמן ודרעי מכנסים מסיבת עיתונאים חגיגית להודיע על תפקיד חדש: חנפן המדינה.

יוראי להב-הרצנו: הרי לכל מבקר צריך לאזן עם חנופה, לא?

יוראי להב-הרצנו: כך לפחות ביקום המקביל.

יוראי להב-הרצנו: באותו עתיד אלטרנטיבי מירי רגב עדיין מזהה אותות חיים ברכבות נוסעות, אמיר אוחנה ממשיך בקמפיין שלו להחלשת המשטרה, ודודי אמסלם – טוב, גם ביקום המקביל משרד הדיגיטל הלאומי עדיין מיותר.

יוראי להב-הרצנו: בכל זאת, יש גבול.

יוראי להב-הרצנו: חבריי וחברותיי חברות וחברי האופוזיציה, צאו מהמציאות המדומה שלכם.

יוראי להב-הרצנו: השלטון התחלף, ואתם מוזמנים להכיר בכך.

יוראי להב-הרצנו: אבל יתרה מזו, הצעת האי-אמון שלכם אחרי שבוע בלבד לכהונת הממשלה החדשה היא לא אי-אמון בהרכב השרים, היא אי-אמון במציאות.

יוראי להב-הרצנו: אתם מוזמנות ומוזמנים להתעורר.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מיקי לוי: השר אלקין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש שקט באולם.

מיקי לוי: כל חבר כנסת שעומד, בבקשה לתפוס את מקומו.

מיקי לוי: עוד רגע, השר אלקין.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה, כל אחד שיתפוס את מקומו.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה, בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, לתפוס את מקומכם.

מיקי לוי: אני מבקש מהסדרנים לסייע בידי להושיב את חברי הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה, בבקשה לשבת, בבקשה לשבת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש גם משרים, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת פרוש, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הבנתי אותך, הבנתי, תודה.

מיקי לוי: שקט במליאה, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, השר אלקין.

מיקי לוי: שקט במליאה, חברים.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, אני מתכבד לסכם את הדיון הזה.

זאב אלקין: במהלך הדיון – – –

אופיר אקוניס: כן, אלקין, שומעים אותך.

זאב אלקין: אני לא שומע את עצמי.

אופיר אקוניס: שומעים, תמשיך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני השר.

מיקי לוי: בבקשה.

זאב אלקין: קצת קשה לי.

מיקי לוי: תראו, הספסלים האחוריים, באמת, העוזרים והעוזרות, אל תכריחו אותי להוציא אנשים החוצה.

דוד אמסלם: תגיד לי, אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: כך דיברנו חמש שנים.

דוד אמסלם: על מה אתה מדבר?

דוד אמסלם: נו, דבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: בסדר, זו הייתה קריאה שנייה.

דוד אמסלם: תגיד – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: דבר.

דוד אמסלם: כאילו אתה המורה בכיתה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, הבנתי אותך.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

זאב אלקין: שוב.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, בדיון שאני מתכבד לסכם אותו כאן, כפי שגם בתקשורת בשבועיים האחרונים, הופרחה לאוויר טענה הולכת וחוזרת, התבטאות הולכת וחוזרת של ראש האופוזיציה וראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, שלמעשה חוזרת כמו נאום כזה חוזר, הד חוזר על ידי חברי מפלגתו, על כך שהממשלה החדשה שהוקמה היא ממשלה שאיננה לגיטימית – – –

אופיר כץ: צודק.

זאב אלקין: אז בואו נדבר, אדוני ראש האופוזיציה, טיפה על הלגיטימיות.

זאב אלקין: הרי בעיניך רק מיליון ו-856,932 אזרחים שהצביעו לליכוד, לציונות הדתית ולמפלגות החרדיות הם היחידים הלגיטימיים.

זאב אלקין: לעומתם, שני מיליון ו-275,785 אזרחים שהקולות שלהם ניתנו למפלגות שמרכיבות את הקואליציה הזאת ואת ממשלת האחדות הזאת שהוקמה – בעיניכם הם לא לגיטימיים – – –

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחד מהם לא בחר בראש הממשלה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק.

יואב קיש: אבל בנט רימה.

יואב קיש: בנט רימה אותם.

זאב אלקין: בעיניכם הם לא לגיטימיים.

זאב אלקין: רק ל-1.8 מיליון שלכם יש לגיטימיות במדינה הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה לא לגיטימי, אתה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, אל תכריחי אותי.

זאב אלקין: אלה שמתנגדים לכם הם לא לגיטימיים.

קטי קטרין שטרית: מה קרה לאלי אבידר?

קטי קטרין שטרית: אני מודאגת.

זאב אלקין: ל-50, בעיניכם – – –

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

זאב אלקין: קצת קשה לי.

זאב אלקין: אני מנסה לדבר לגב של חבר הכנסת אקוניס, שהוא דווקא זה שהציג את הצעת האי-אמון.

מיקי לוי: אני מבקש מהצד הזה – חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה.

אופיר כץ: שר לא לגיטימי בממשלה לא לגיטימית, מה לעשות?

מיקי לוי: אני אודה לך אם תשב, חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: הרי הממשלה שאתם מציעים להקים כאן באי-אמון היא ממשלה שאני מניח, כפי שתכף נראה בהצבעה, שתוכל להסתמך על 52 מנדטים.

זאב אלקין: אז 52 מנדטים הם לגיטימיים, אבל כשיש רוב בכנסת בעד ממשלה אחרת, שאתה, אדוני ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, לא עומד בראשה, אז – –

אופיר כץ: איזה רוב?

אופיר כץ: איזה רוב?

אופיר כץ: ממה מורכב הרוב?

אופיר כץ: ממה מורכב הרוב, ממנסור עבאס?

זאב אלקין: – – אז הרוב הזה לא לגיטימי.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, מספיק.

אופיר כץ: ממה מורכב הרוב?

אופיר כץ: "רוב".

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: זה לא מכובד.

אופיר כץ: על איזה רוב הוא מדבר?

אופיר כץ: עם מי?

אופיר כץ: עם מי – – –

מיקי לוי: אתה עלית לדוכן, לא נתתי לאף אחד – – –

אופיר כץ: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, עלית לדוכן, לא נתתי לאף אחד להפריע לך.

מיקי לוי: באמת, יש גבול.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

זאב אלקין: אדוני ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, כשעמדת בראש המפלגה שלא הייתה הכי גדולה באותה כנסת נבחרת ועדיין הרכבת ממשלה, והסברת לכולם שבסוף הזכות הדמוקרטית להרכיב ממשלה היא למי שמגיע לרוב בכנסת, זה היה לגיטימי, כי זאת הייתה ממשלה שעמדת בראשה.

אופיר אקוניס: מה אתה משווה?

אופיר אקוניס: אתה משווה לשישה מנדטים?

זאב אלקין: אבל עכשיו, כשאתה נשלחת לאופוזיציה למרות שאתה מנהיג המפלגה הגדולה בכנסת, זה פתאום הפך ללא לגיטימי, כי זה אתה.

אופיר אקוניס: לא לשישה.

אופיר אקוניס: זאב, לא לשישה מנדטים.

אופיר אקוניס: דיברנו על זה.

אופיר אקוניס: זאב, דיברנו על זה.

זאב אלקין: ועכשיו, בשבילך אישית, חבר הכנסת אקוניס, אני אעבור לשישה מנדטים, לסוגיית הלגיטימיות הזאת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס.

מיקי לוי: תקשיבו מה יש לו להגיד לכם.

זאב אלקין: כשאתה, אדוני ראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר מר בנימין נתניהו, הצעת לנפתלי בנט עם שישה מנדטים להיות ראש ממשלה ראשון ברוטציה, זה היה לגיטימי.

קריאה: כדי להציל את הימין, להציל את הימין.

יואב קיש: לא, גם זה לא.

זאב אלקין: עכשיו, כשאתה לא בתוך הממשלה הזאת, זה לא לגיטימי.

זאב אלקין: כשהצעת לגדעון סער עם שישה מנדטים להיות ראש הממשלה, זה היה לגיטימי.

זאב אלקין: עכשיו, כשאתה לא בממשלה הזאת, זה פתאום הפך ללא לגיטימי.

גלית דיסטל אטבריאן: מכרת את המדינה – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

זאב אלקין: כשהצעת לבני גנץ עם שמונה מנדטים להיות ראש ממשלה אפילו שלוש שנים ברצף, זה היה לגיטימי.

גלית דיסטל אטבריאן: תתבייש לך.

גלית דיסטל אטבריאן: לפחות תתבייש קצת.

גלית דיסטל אטבריאן: קצת בושה.

גלית דיסטל אטבריאן: מכרת את המדינה בשביל עצמך.

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתה ישן בלילה?

גלית דיסטל אטבריאן: איך?

זאב אלקין: אבל כשאתה לא בפנים זה פתאום לא לגיטימי.

זאב אלקין: אגב, דבר אחד לא היה לגיטימי בעיניך – לתת את ההגה לנציג אחר של אותם 30 מנדטים שבשמם אתה מדבר.

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתה ישן בלילה?

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, מספיק.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

מיקי לוי: מספיק.

זאב אלקין: הינה, יושבים לידך – יולי אדלשטיין אמר את זה בקולו, שהייתה יכולת להרכיב ממשלה; ישראל כץ הציע לך ואמר שהוא יכול להרכיב ממשלה מהר מאוד בראשות הליכוד – – –

יואב קיש: איפה היית כשדרעי ענה לך?

יואב קיש: למה לא היית פה כשהשר דרעי ענה?

זאב אלקין: אבל היית מוכן לתת למפלגה של שישה, למפלגה של שבעה, למפלגה של שמונה, רק לא לאף אחד מאלה שיושבים בספסלים האלה של 30 מנדטים, כי בעיניך זה לא לגיטימי – – –

אופיר כץ: אנחנו לא – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: אני לא רוצה להגיד לו קריאה ראשונה.

זאב אלקין: לא 30 המנדטים, זה לא הסיפור, אלא זה שאתה לא ראש הממשלה, זה הסיפור.

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתה נרדם בלילה?

זאב אלקין: ובשביל להיות חלק מהממשלה הזאת היית מוכן גם לשישה מנדטים, רק לא מישהו מתוך ה-30 ולא מישהו מתוך הליכוד.

דסטה גדי יברקן: מתוך הימין, מתוך ממשלת ימין.

זאב אלקין: אז בואו נדבר על הלגיטימיות.

זאב אלקין: כשביקשת להקים ממשלת חילופין, גם בממשלה הקודמת וגם הפעם, זה היה לגיטימי, אבל כשמוקמת ממשלת חילופין אמיתית, שבה גם מתכוונים לקיים את החילופין ולא לרמות ברוטציה, זה לא לגיטימי, כי שוב, כשזה לא משרת אותך זה לא לגיטימי – – –

שלמה קרעי: את מה עוד אתם הולכים למכור, אלקין?

שלמה קרעי: את מה עוד אתה הולך למכור?

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה ראשונה.

זאב אלקין: כשאתה בחוץ זה לא לגיטימי, אבל כשזה משרת אותך, גם אם אתה מתכוון לרמות, אז זה בוודאי ובוודאי לגיטימי.

גלית דיסטל אטבריאן: לפחות הוא לא בגד בגוש הימין.

אופיר כץ: אתה מדבר על רמאות?

אופיר כץ: אתה מדבר על רמאות?

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה שנייה.

מיקי לוי: אל תכריחי אותי להוציא אותך, זה לא מכובד.

גלית דיסטל אטבריאן: למה רק אני?

גלית דיסטל אטבריאן: כולם צועקים.

מיקי לוי: כי את לא מפסיקה לצעוק.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, כי אני אישה.

גלית דיסטל אטבריאן: כי אני אישה.

מיקי לוי: כי את לא מפסיקה.

גלית דיסטל אטבריאן: רק אליי אתה מדבר.

גלית דיסטל אטבריאן: כולם צועקים, ואתה – רק אליי.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, אל תתווכחי איתי.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: די.

שלמה קרעי: אתם הולכים לגרש את תושבי – – –

זאב אלקין: כשחבר הכנסת אקוניס עמד כאן והלין על כך שנפתלי בנט, ראש הממשלה, הפר את ההתחייבות שהוא חתם בשידור חי, אני רוצה להזכיר שני דברים: האחד, אני זוכר את ההופעה הזאת של נפתלי בנט ואני זוכר מה הוא אמר לך, אדוני ראש האופוזיציה: הינה, אני חותם על שני הסעיפים האלה, בוא תחתום גם אתה ושנינו נקיים את זה.

זאב אלקין: לפי מיטב זיכרוני, לא חתמת.

זאב אלקין: אגב, למה לא חתמת?

זאב אלקין: כי זה כלל סעיף לא להקים ממשלה עם רע"מ, ואתה התכוונת להקים ולא חתמת.

זאב אלקין: ולכן, כשאתה וחברי כנסת מטעמך באים אליו בטענה שהוא ראש ממשלה לא לגיטימי – אדוני ראש האופוזיציה, אתה חתמת על הסכם קואליציוני עם בני גנץ בממשלת החילופין הקודמת והפרת את ההסכם הזה ברגל גסה והובלת את המדינה לבחירות שכתוצאה מהן הפסדת.

זאב אלקין: עשית טעות גדולה.

זאב אלקין: איבדת שלטון בגלל זה ולקחת את מדינת ישראל לבחירות מיותרות בעיצומו של משבר הקורונה.

זאב אלקין: זה היה לגיטימי, להפר ברגל גסה הסכם שחתמת.

זאב אלקין: זה היה לגיטימי.

אופיר כץ: זה כל כך הפריע לך, שהתפטרת, נכון?

אופיר כץ: זה כל כך הפריע לך, שקמת וויתרת על המשרה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

זאב אלקין: ואתה יכול לבוא עכשיו בטענות לנפתלי בנט ולטעון נגדו, כי שוב, כשאתה מרמה ומפר הסכמים זה לגיטימי, כי זה בשבילך; אחרים, כשאתה לא ראש ממשלה, שלא מקיימים הסכם שהציעו לך לחתום עליו ואתה סירבת לחתום, אז זה לא לגיטימי.

זאב אלקין: הלינו פה חברי כנסת מהאופוזיציה גם על השותפות שלנו עם מפלגת רע"מ.

זאב אלקין: כשאתה קיימת שיחות עם מפלגת רע"מ ורצית להקים איתם ממשלה והתחננת לבצלאל סמוטריץ' שיוריד את הווטו שלו, זה היה לגיטימי, כי זה בשבילך – –

יואב קיש: לא כך היה.

יואב קיש: די עם השקרים.

גלית דיסטל אטבריאן: שקרן, שקרן, שקרן – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה שלישית.

זאב אלקין: – – זה כדי שאתה, בנימין נתניהו, תמשיך להיות ראש ממשלה.

מיקי לוי: חכה, בבקשה, אדוני השר.

זאב אלקין: אז זה היה לגיטימי.

מיקי לוי: אדוני השר, תמתין.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה שלישית.

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: (חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן יוצאת מאולם המליאה.)

שלמה קרעי: אלקין, את מה אתם עוד הולכים למכור?

זאב אלקין: בכל הכוח רצית להקים את הממשלה הזאת – – –

יואב קיש: אלקין, אתה משקר סתם.

זאב אלקין: אבל מה לעשות – –

יואב קיש: סתם.

זאב אלקין: – – כשלת.

זאב אלקין: אומנם פרצת את הדרך, אומנם הכשרת את זה ציבורית, אומנם שכנעת ושלחת שליחים רבים לתקשורת – –

דוד אמסלם: אלקין, הוא כשל כשהוא החזיר אותך לליכוד.

זאב אלקין: – – לשכנע שזה לגיטימי להקים ממשלה עם רע"מ.

זאב אלקין: אבל מה שאתה כשלת אנחנו עשינו, זה כל הסיפור.

זאב אלקין: אז בגלל שאתה כשלת ואנחנו הצלחנו זה לא לגיטימי?

זאב אלקין: למה, כי זה לא משרת אותך?

זאב אלקין: כי זה גירש אותך לאופוזיציה?

זאב אלקין: זאת הסיבה היחידה שזה לא לגיטימי.

זאב אלקין: ברגע שזה לא משרת את הצרכים שלך אז זה הופך ללא לגיטימי.

לא תיקום ולא תיטור.

זאב אלקין: כשלא הצלחת – –

לא תיקום ולא תיטור.

זאב אלקין: – – להעביר את השלטון בצורה מכובדת גם בהצבעה ובהשבעה פה באותו לילה, וגם בכל מה שקרה בתהליך מסודר של העברת השלטון לאחר ההצבעה, זה כמובן לגיטימי, כי אפשר להיות לא ממלכתי; אפשר לא לכבד את הממשלה שנבחרה; אפשר לפגוע באינטרס המדינה ולא להעביר את השלטון בצורה מסודרת.

זאב אלקין: אפשר אפילו לגרוס מסמכים.

לא תיקום ולא תיטור.

זאב אלקין: אבל כשראש הממשלה הנבחר צריך להיכנס לבלפור זה כמובן לא לגיטימי, כי המקום הזה רשום על שמך.

אופיר כץ: תגיד, אתה לא מתבייש?

אופיר כץ: אין לך בושה?

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: לפני יומיים התחננת אליו לתפקיד.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: לפני יומיים התחננת אליו לתפקיד.

אופיר כץ: המציאו בשבילך משרד.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה – – –

אופיר כץ: המשרד הראשון שסגרו זה את שלך.

מיקי לוי: אל תכריח אותי – – –

אופיר כץ: תראה כמה מיותר היה המשרד שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אל תכריח אותי – – –

אופיר כץ: התחננת להיות בממשלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ – –

אופיר כץ: אתה לא מתבייש?

מיקי לוי: – – קריאה שנייה.

מיקי לוי: אל תכריח – – –

אופיר כץ: התחננת אליו להיות בממשלה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה שנייה.

מיקי לוי: אל תכריח אותי להוציא אותך החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: שלחת את כל העולם בשביל לקבל איזה תיק כלשהו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ – –

אופיר כץ: העיקר להיות בממשלה.

מיקי לוי: – – קריאה שלישית.

אופיר כץ: ועכשיו אתה מדבר אליו ככה?

מיקי לוי: לך החוצה, תשתה כוס מים.

אופיר כץ: יותר גרוע מכל הקואליציה אתה מדבר אליו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: אתה, שהתחננת אליו יותר מכולם.

מיקי לוי: בבקשה, לך, תתרענן, תשתה כוס מים, תירגע ותחזור רק להצבעה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת אופיר כץ יוצא מאולם המליאה.)

משה גפני: על מה רבת עם נתניהו?

משה גפני: על מה?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אני אגיד לך, אני אגיד לך על מה.

משה גפני: לא יודע – – –

דוד אמסלם: גפני, הרי עם אביעד פרידמן – לא רצינו שהוא ימנה את אביעד פרידמן ליושב-ראש מקורות.

דוד אמסלם: זאת האמת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: הצבוע הזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: הצבוע הזה שהבאנו אותו לליכוד.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: הוא עובר מפלגה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

דוד אמסלם: לך מותר לצעוק פה ארבע שנים?

מיקי לוי: אני באמת מגלה סבלנות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה שנייה.

מיקי לוי: אל תגיד לי מה לעשות.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: נו, מה, אז תוציא את כולם עכשיו?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תהיה בבקשה בשקט.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: תוציא אותנו וזהו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תהיה בשקט.

דוד אמסלם: אל תגיד לי "תהיה בשקט".

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה שלישית.

מיקי לוי: לך החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: זה לא הגיוני.

קטי קטרין שטרית: זה לא הגיוני, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אל תגיד לי "לך", תגיד "צא החוצה".

קטי קטרין שטרית: כל הנאום, כל הנאום – – –

דוד אמסלם: אתה תלך.

דוד אמסלם: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.

דוד אמסלם: )

קטי קטרין שטרית: כל הנאום רק דברי שטנה על בנימין נתניהו.

קריאות: – – –

קטי קטרין שטרית: זה לא הגיוני.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

קטי קטרין שטרית: זה לא הגיוני.

קטי קטרין שטרית: לא הגיוני.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: כל כך הרבה שנאה.

מכלוף מיקי זוהר: איזו רשעות לב, אלקין.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: הבנו.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: למה?

מכלוף מיקי זוהר: איזו רשעות לב, אלקין.

מכלוף מיקי זוהר: איזו רשעות לב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר, מספיק.

מיקי לוי: אני רוצה – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיקי לוי: שטרית, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: די, למה?

מיקי לוי: אני רוצה להתקדם, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אדוני השר ימשיך, בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

מיקי לוי: חברים, אני מבקש שקט.

מיקי לוי: מי שימשיך להפריע אני פשוט אוציא, ואני לא רוצה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: בואו נמשיך, אדוני היושב-ראש וחבריי השרים וחברי הכנסת, לדבר על הלגיטימיות.

זאב אלקין: אדוני ראש האופוזיציה, כשאתה בשיח על אי-לגיטימיות מייצר שיח של שנאה ושיסוי זה לגיטימי.

פטין מולא: – – –

זאב אלקין: זה לגיטימי.

זאב אלקין: אבל כשאחרים חושבים אחרת ממך ומבקרים אותך אז זה הופך ללא לגיטימי.

זאב אלקין: כשמפגינים ליד המעון הרשמי שלך זה לא לגיטימי, אבל כשאתה, בכספי מפלגה, שולח בריונים לבית שלי ולבית של עוד חברים כאן להעיר ילדה בת חמש בשעה 23:00 ולהפחיד אותה זה לגיטימי.

זאב אלקין: כי בעיניך מה שמשרת אותך הוא תמיד יהיה לגיטימי, ומה שיגרש אותך מהשלטון הוא תמיד יהיה לא לגיטימי.

מירי רגב: – – – איך אתה אומר בבוקר "מודה אני" ובערב "שמע ישראל"?

זאב אלקין: אדוני ראש האופוזיציה – –

מירי רגב: איך אתה עושה את זה, חתיכת נוכל ושקרן?

זאב אלקין: – – אתה הפכת – –

מירי רגב: לפחות תגיד את האמת.

מיקי לוי: נו, מספיק.

זאב אלקין: – – ללא לגיטימי – –

מירי רגב: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רגב, את לא נואמת, את מהמקום.

זאב אלקין: – – בישיבה בממשלה החדשה שהוקמה.

זאב אלקין: זאת האמת.

זאב אלקין: אתה הפכת ללא לגיטימי.

זאב אלקין: אבל זה לא הופך את הממשלה הזאת, את חברי הכנסת שהם רוב הבניין הזה שהצביע עבורה – –

קטי קטרין שטרית: הם לא לגיטימיים, לא לגיטימיים.

זאב אלקין: – – ואת האזרחים שהצביעו עבור אותן המפלגות ללא לגיטימיים.

זאב אלקין: הממשלה הזאת, כל חטאה, שהיא לא רלוונטית עבורך באופן אישי, כי היא לא רצתה אותך.

קריאה: – – –

זאב אלקין: ואגב, יכלה לקום ממשלה אחרת, אם רק היית מזיז את עצמך לטובת אחד מהחברים במפלגתך.

זאב אלקין: הגיע הזמן, אדוני ראש האופוזיציה, שתתחיל להכיר במציאות, לכבד את הכרעת הבוחר והכרעת הכנסת ולהבין שהפעם העם החליט אחרת, ושהמעמד שלך השתנה אחרי 12 שנים של כהונה כראש ממשלה.

זאב אלקין: הפכת ליושב-ראש אופוזיציה לגיטימי.

זאב אלקין: זה תפקידך.

זאב אלקין: אתה ראש האופוזיציה כי ככה הכנסת הכריעה.

שלמה קרעי: העם לא החליט אחרת, אתם גנבתם את העם.

זאב אלקין: העם שהחליט כך והכנסת שמייצגת את הריבון הם לגיטימיים.

זאב אלקין: אז רגע לפני שמדברים על הממשלה שהוקמה בשקר, על הונאת הציבור, כזאת שאין לה מנדט מהציבור, כדאי שתספור את מספר המנדטים של המפלגות שמרכיבות את הממשלה החדשה ותראה את מספר המנדטים שהיו מוכנים להצביע לממשלה בראשותך.

זאב אלקין: מה לעשות, כך עובד משטר דמוקרטי, כך עובד משטר פרלמנטרי.

זאב אלקין: העם קבע, והעם הוא הכי לגיטימי לקבוע את תוצאות הבחירות.

איתמר בן גביר: אתם שיקרתם.

מיקי לוי: תודה רבה.

זאב אלקין: וכן, אותו עם שאתה הפכת אותו ללא לגיטימי – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, הבנו, תודה.

זאב אלקין: – – כי בחרת להיות מנותק ממנו ולהשליט את הכול לצרכיך האישיים.

זאב אלקין: אנחנו פה כדי לתקן, אז תן לנו בבקשה לעבוד בשקט ולתקן את מה שדרוש תיקון, למען אזרחי מדינת ישראל כולם, אלה שהצביעו לנו ואלה שלא הצביעו לנו, כי בעינינו כולם לגיטימיים.

זאב אלקין: אני קורא לכנסת לדחות את שתי הצעות האי-אמון.

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: את כולם אתם תמכרו.

מיקי לוי: אני שואל את הממשלה – –

בנימין נתניהו: הודעה אישית.

מיקי לוי: – – אם מבקשים הצבעה שמית או אלקטרונית.

זאב אלקין: אנחנו מוותרים על הצבעות שמיות.

בנימין נתניהו: הודעה אישית.

מיקי לוי: בבקשה?

מיקי לוי: אני ממתין לאלה שהורחקו כדי שייכנסו פנימה.

בנימין נתניהו: הודעה אישית.

מיקי לוי: בבקשה, סדרנים, אלה שיצאו החוצה ייכנסו, נמתין להם להצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: תודה.

אלעזר שטרן: הודעה אישית.

מיקי לוי: הודעה אישית.

מיקי לוי: אני רק רוצה להגיד שחבר הכנסת – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה לנו להצביע?

מיקי לוי: כן.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אתה מרשה לנו להצביע?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תפסיק להפריע לי.

קריאה: לא עם הידיים, כבודו, לא עם הידיים.

מיקי לוי: תפסיק להפריע לי.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו להצביע?

מיקי לוי: תפסיק להפריע לי.

דוד אמסלם: רק שאלתי.

מיקי לוי: אני מבקש ממך להפסיק להפריע לי.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו להצביע?

מיקי לוי: תפסיק להפריע לי.

דוד אמסלם: אני רק שואל.

מיקי לוי: אל תתחכם.

דוד אמסלם: אל תגיד לי "אל תתחכם".

מיקי לוי: אני מבקש ממך, אל – בבקשה, תישאר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אל תכריח אותי לעשות תקדים להוציא אותך החוצה להצביע מבחוץ, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה אומר לי "לך החוצה"?

מיקי לוי: אל תכריח אותי.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: חוצפה.

חיים כץ: אין תקנון כזה.

מיקי לוי: אני אומר – – –

חיים כץ: אין בתקנון – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: שחבר – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מודיע – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: המצאתם תקנון שנצביע מאחור?

דוד אמסלם: מבחוץ?

מיקי לוי: אני מודיע שחבר הכנסת אבידר נמצא ביציע, ואני אכלול את הצבעתו מכיוון שהוא לא נמצא ליד כפתור ההצבעה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: רבותיי, אני חוזר על ההצבעה, לחלק גדול מחברי הכנסת לא נלחץ.

מיקי לוי: בבקשה, הצבעה מהתחלה.

מיקי לוי: שב, חבר הכנסת בן גביר.

מיקי לוי: שב.

איתמר בן גביר: למה אבידר בחוץ?

איתמר בן גביר: למה אבידר בחוץ – – –

מיקי לוי: תשאל אותו אחר כך.

איתמר בן גביר: – – – הרחקת אותו.

מיקי לוי: אף אחד לא הרחיק אותו, הוא לא מרגיש טוב.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: האמן לי.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 49

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: אני מוסיף את חבר הכנסת אלי אבידר – נגד.

מיקי לוי: 59 נגד, 49 – השרה?

מיקי לוי: לא נלחץ.

מיקי לוי: 60 נגד, ובעד – 49.

מיקי לוי: האי-אמון איננו מתקבל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לפני שאני מאפשר לחבר הכנסת נתניהו, חברת הכנסת סטרוק – חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה, רוצה לשאול בקשר להסכמים קואליציוניים.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הקואליציה, הייתה כאן הצבעה בשבוע שעבר, אמון בממשלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש עמד כאן ושאל אם ישנם הסכמים סודיים שלא פורסמו.

בצלאל סמוטריץ': ראש הממשלה קם ואמר: מעבר למה שפורסם אין שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': אתמול אנשי ימינה הדליפו לשני עיתונאים בתקשורת שיש הסכם סודי בין ימינה ליש עתיד, שבתמורה להלבנת היישובים הבדואיים יש הסכמה להסדרה של שלושה – מה שאנחנו קוראים "התיישבות צעירה" ביהודה ושומרון; פורסם גם בגלובס, גם ברשת ב'.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לדעת אם אכן יש הסכם סודי בין יש עתיד לימינה על הסדרת ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון או לא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר המקשר, השר אלקין, בבקשה.

מירי רגב: עלה התאנה של השמאל – – – הפכו אותו לשאוויש שלהם.

מירי רגב: אלקין השאוויש של השמאל.

מירי רגב: אתה הנוכל.

מירי רגב: איזה שאוויש של השמאל הפכת להיות, אלקין.

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתה ישן בלילה, אלקין?

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתה ישן בלילה?

גלית דיסטל אטבריאן: איך אתה נרדם, איך?

מירי רגב: מזל שהכיפה שלך נשארה באותו גודל.

מירי רגב: הנוכל – – –

זאב אלקין: מירי, קודם כול, כשאני שומע אותך מספסלי האופוזיציה אני ישן טוב בלילה, אבל עכשיו לגופו של עניין.

מירי רגב: אני חייבת – – –

זאב אלקין: כפי שנאמר, בתהליך הזה של הקמת הממשלה, כל ההסכמים הקואליציוניים הונחו על שולחן הכנסת בצורה מסודרת, עם תוספת שתי הערות שהעיר אותן ראש הממשלה לפני ההצבעה.

מירי רגב: – – –

זאב אלקין: אלה ההסכמים היחידים הקיימים, והם אלה שמחייבים את הממשלה.

זאב אלקין: את כל השאר, מה שאתם לא עשיתם, אנחנו נדע לעשות.

זאב אלקין: תודה רבה.

מירי רגב: אוי, אוי, אוי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

מיקי לוי: חברים, חבר הכנסת נתניהו עולה לדוכן, אל תפריעו לו.

מיקי לוי: זה הצד שלכם.

מיקי לוי: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הדובר הקודם הוכיח את הכלל העתיק: כשאין לך טענה של ממש, הרם קולך.

בנימין נתניהו: כולם כאן יודעים עד כמה הדובר הקודם דואג למדינה ועד כמה הוא דואג לעצמו.

בנימין נתניהו: הוא מדלג בקלילות מופלאה ממפלגה למפלגה למפלגה.

בנימין נתניהו: ובאשר לטענתו המעוותת, הבעיה היא לא אם הממשלה הזאת היא לגיטימית; הבעיה עם הממשלה הזאת היא שהיא פשוט מסוכנת.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

בנימין נתניהו: ולכן אנחנו נפיל אותה הרבה יותר מוקדם ממה שאתם חושבים.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת נתניהו, ראש האופוזיציה.

בממשלה בשל: << נושא >>1.

בממשלה בשל: ממשלה שהוקמה בשקר ובהונאת הציבור ואין לה מנדט מהציבור; << נושא >>

מיקי לוי: יש לנו הצעת האי-אמון השנייה.

מיקי לוי: נעבור להצבעה השנייה, בבקשה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הצעת סיעות ש"ס ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 50

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 58, ובתוספת של חבר הכנסת אבידר – 59, בעד – 50.

מיקי לוי: ההצעה נדחתה ברוב קולות.

מיקי לוי: הודעה ליושבת-ראש הוועדה המסדרת, חברת הכנסת עידית סילמן, בבקשה.

הוועדה המסדרת): שלום.

הוועדה המסדרת): היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות הבאות: בוועדה המסדרת, במקומות הפנויים לסיעת מרצ תכהנה חברות הכנסת מיכל רוזין וגבי לסקי; בוועדה הזמנית לענייני כספים, במקום הפנוי לסיעת תקווה חדשה יכהן חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי; בוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון, מטעם סיעת תקווה חדשה, במקום חברת הכנסת שרן מרים השכל יכהן חבר הכנסת צביקה האוזר, ובמקום הפנוי לסיעה תכהן חברת הכנסת שרן מרים השכל כממלאת מקום קבועה.

הוועדה המסדרת): תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה, בעקבות אזכור שמך על ידי השר כהנא אני מאפשר לך להגיב, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, גם השר מתן כהנא וגם יבגני סובה טענו, לטענתם, שהפגיעה בזהות היהודית של מדינת ישראל – ציטטו אותי שאמרתי שהמערכות לא מתפקדות ולא עובדות נכון.

יצחק פינדרוס: אז מתן כהנא ציטט אותי בנושא הרבנות, גם אתה, ציטטו אותי בנושא הגיור, וציטט אותי השר ארוכות בכל הנושאים של הרבנות.

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: איזו גאונות, פשוט לא יאומן עד כמה – –

מתן כהנא: – – – אל תעוות את דבריי, פינדרוס.

מתן כהנא: אמרתי שאנחנו לא – – – חיילות צה"ל.

מתן כהנא: זה מה שאמרתי.

יצחק פינדרוס: – – עד כמה הטמטום יכול להיות.

יצחק פינדרוס: הבאתם דוגמה של מערכת הגיור, שלא הסכמנו למתווה ניסים.

יצחק פינדרוס: אז מילא הייתם באים לממשלה ומביאים את מתווה ניסים, עוד היה לכם איזשהו ויכוח אידיאולוגי איתנו; אמרתם שיש בעיות בכשרות שאנחנו – ציטטתם אותנו, אז הייתם אומרים שאתם מוסיפים עוד 20 מפקחים לרבנות בשביל לפתור את הכשרות.

יצחק פינדרוס: מה עשיתם?

יצחק פינדרוס: מה עשיתם?

יצחק פינדרוס: סגרתם את המערכת, כי יש בעיות – היגיון מדהים ובריא.

יצחק פינדרוס: אני מסכים שיש בעיות, אמרתי שיש בעיות, כאן, מעל במה זו, אמרתי בראיונות.

יצחק פינדרוס: אתם, עם הכיפה – לא של אותו אחד שצועק שם מאחור, אלא כאילו כיפה אמיתית – אומרים: אז בואו נסגור את הכול ונהרוס את הכול, ובציטוט, בגלל שיש בעיות.

יצחק פינדרוס: היגיון בריא יש לכם.

יצחק פינדרוס: לימדו אותי בבית הספר היסודי שלשקר אין רגליים; לממשלה הזאת אין רגליים, והיא בסוף תיפול.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: הסעיף השלישי – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת היציאה מישראל) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021.

מיקי לוי: תציג את התקנות השרה אורנה ברביבאי בשם שר הבריאות, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לכם, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת.

אורנה ברביבאי: אני נדרשתי בשם שר הבריאות להציג כאן את עניין הארכת התקנות לחוק הסמכויות, ולפני שאני מקריאה את התגובה של שר הבריאות אני רוצה לומר שאתמול היה דיון בממשלה הטובה הזאת, שרוצה להיטיב ורוצה לעשות את השינוי המאוד-משמעותי – כן, גם בעניין הקורונה – האם נכון להאריך את החוק הזה, שחשבנו מלכתחילה שהוא חוק רע, שהרי הצבענו נגדו.

אורנה ברביבאי: ולמה אנחנו מביאים בכל זאת את הארכת התקנות?

אורנה ברביבאי: משום שאנחנו חושבים – בוודאי שר הבריאות חושב, בוודאי אנחנו – שאם לא נאריך אותו והתוקף של התקנות יפקע ב-21 ביוני, המשמעות תהיה שלא נוכל לאכוף את החוק בשדה התעופה, גם ביציאה וגם בכניסה.

אורנה ברביבאי: אבל הגדרנו – לפני שאני מקריאה את התשובה שלו – שהחוק יוארך לחצי שנה בלבד, ובחודשים האחרונים, לא יאוחר מארבעה חודשים.

אורנה ברביבאי: שר הבריאות יוביל את שינוי החוק, כדי לשנות את המציאות שבה הממשלה קובעת ובעצם מייתרת את העבודה הפרלמנטרית של הוועדות – ועדת הקורונה, ועדת חקיקה – בנושאים הספציפיים של החוק.

אורנה ברביבאי: לפיכך, אנחנו נאריך את החוק, אבל אנחנו נבטיח שינוי משמעותי שלו ביצירת האיזון בין זכויות הפרט, זכויות האנשים, ושמירה על הבריאות שלהם, וביחד, כדי לייצר חוק יותר טוב.

אורנה ברביבאי: אני מקריאה את התגובה של שר הבריאות:

אורנה ברביבאי: מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת היציאה מישראל) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021, לפי סעיף 4(ד)(2)(ג) לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

אורנה ברביבאי: בהתאם למנגנון שנקבע בחוק, ככל שלא מתקבלת החלטה על ידי הוועדה במועדים הקבועים בו, על מליאת הכנסת לדון בתקנות ולאשרן או לא לאשרן.

אורנה ברביבאי: ביום 11 ביוני 2021, נוכח נתוני התחלואה, ולמניעת התפשטות נגיף הקורונה, אישרה הממשלה את תיקון התקנות לאחר שהובאה בפניה חוות דעת מקצועית של ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות המפרטת את הצורך בהתקנת התקנות.

אורנה ברביבאי: התקנות קובעות הארכה של איסור יציאה מהארץ לברזיל, דרום אפריקה, הודו, מקסיקו, ארגנטינה ורוסיה, ומסירות את איסור היציאה, כאמור, מאוקראינה, אתיופיה וטורקיה.

אורנה ברביבאי: איסור זה אינו חל על מי שאינו אזרח או תושב ישראל ועל מי שיוצא מהארץ למקום מגורים קבוע.

אורנה ברביבאי: בנוסף, הוחרגו מאיסור היציאה יציאה לצורך הומניטרי או חיוני חריג, יציאת נציגים זרים או שליחים ישראלים, אנשי צוות של כלי טיס, ספורטאים מקצועיים ויציאה לצורך חיוני הנוגע ליחסי החוץ או הביטחון של המדינה, וכן יציאת שליח רשמי של אחד המוסדות הלאומיים.

אורנה ברביבאי: בחלק מהמקרים שהוחרגו נדרש אישור ועדת החריגים לצורך היציאה.

אורנה ברביבאי: כמו כן קובעות התקנות את אופן הפנייה לוועדת החריגים, ועדת ההשגות.

אורנה ברביבאי: תוקף התקנות כפי שנקבע בנוסח שאישרה הממשלה הוא עד ליום 27 ביוני 2021.

אורנה ברביבאי: ללא אישור המליאה לתקנות אלה, כפי שהסברתי, יפקעו התקנות ביום 21 ביוני 2021, ולכן קיימת חשיבות בהמשך תוקפן של התקנות כדי למנוע יבוא תחלואה חדשה לישראל, ובפרט מניעת חדירת וריאנטים של הנגיף.

אורנה ברביבאי: בהתאם לכך, אבקש מכם לאשר את תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת היציאה מישראל) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021, שהותקנו נוכח התפשטות נגיף הקורונה ונתוני התחלואה באותה עת ובמטרה לצמצם את התפשטות הנגיף.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לשרה אורנה ברביבאי.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים עם רשימת הדוברים.

משה גפני: למה הממשלה הזאת – – – את הקורונה?

משה גפני: למה – – –

החוק שלי – – –

משה גפני: למה?

– – –

מנסור עבאס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ווליד טאהא – מוותר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה – היא איננה?

אורנה ברביבאי: אני כאן, אני כאן.

קטי קטרין שטרית: איך אפשר לדלג עלייך?

קטי קטרין שטרית: פורצת דרך.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לדבר היום איתכם על תופעה חדשה; היא נקראת פוליטיקאים של שנאה.

קטי קטרין שטרית: פוליטיקאים של שנאה צריכים דמות אויב כדי לגבש נגדה קואליציה של שנאה.

קטי קטרין שטרית: המטרה עצמה לא ממש חשובה, ובלבד שאפשר להוציא אותה מהכלל ולסמן אותה כיעד להתקפות של שנאה.

קטי קטרין שטרית: אותם אנשים שהפוליטיקה שלהם היא פוליטיקת שנאה, הם לא בעד משהו אלא הם נגד משהו, ותמיד הם צריכים לנהל מערכה של שנאה כנגד מישהו.

קטי קטרין שטרית: אז כאן, חברים, בדיוק טמונה הטעות שלהם.

קטי קטרין שטרית: השנאה הפרסונלית לנתניהו גורמת לעיוורון תודעתי וממקדת את כל הפוקוס והאנרגיה באג'נדה אחת: רק לא ביבי.

קטי קטרין שטרית: אותה שנאה יוקדת, שמובלת על ידי מניעים אישיים של פוליטיקאים קטנים וסחפה אותם כעדר אל מחוזות המדבר הפוליטי הצחיח – השבוע הם הצליחו במעשה הונאה שלא נראה כאן כמותו.

קטי קטרין שטרית: השבוע אולי הם ניצחו בקרב, אבל הם לא יכולים לנצח במלחמה.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר לנצח לאורך זמן על מנטרה של פסילת האחר כאג'נדה המרכזית שלהם.

קטי קטרין שטרית: מה עם התמקדות באידיאולוגיה?

קטי קטרין שטרית: סוגיות ליבה בוערות?

קטי קטרין שטרית: לא, זה לא בשבילם.

קטי קטרין שטרית: לגיטימי לבקש להחליף ראש ממשלה במועמד אחר, אך מן הראוי לעשות זאת מתוך עיסוק בעקרונות ובתפיסות עולם, ולא בהתעסקות אובססיבית באיש ובמשפחתו, ורצוי יותר לעשות את זה עם תמיכה רחבה של הציבור, כי הרי אין להם תמיכה של הציבור.

קטי קטרין שטרית: אפשר להבין את התסכול של פוליטיקאים שכבר ראו לנגד עיניהם את הניצחון המיוחל והתאכזבו קשות, כאלה שהיו בטוחים שהניצחון בכיסם, מתוך שכנוע עמוק שסיסמאות הכזב שיצרו עבורם יחצ"נים יובילו אותם להנהגה; שישה מנדטים, להזכירכם.

קטי קטרין שטרית: התקווה נכזבה, וכל שנותר להם זה לפזר קיתונות של בוז ושנאה כלפי מי שזכה בכתר ההנהגה.

קטי קטרין שטרית: פוליטיקאים של שנאה גורמים נזק לעצמם בטווח ארוך, כי הרי אף אחד לא ישכח להם זאת, אבל גורמים גם נזק לכולנו בטווח הקצר, נוכח ההרגל של החברה הישראלית – בחירות.

קטי קטרין שטרית: יש פוליטיקאים שמרגישים שחושינו קהו ושהדרך היחידה לזכות בתשומת ליבנו היא להתיז רעל על לשוננו, ואנחנו צריכים להוכיח להם שהפשע הזה לא משתלם.

קטי קטרין שטרית: רק בחברות חולות מאוד מגיעים פוליטיקאים לשלטון בזכות קמפיינים של שנאה – למשל אביגדור ליברמן, נפתלי בנט.

קטי קטרין שטרית: האישים הללו קיבלו במתנה חריפות שכלית ופוליטית יוצאת מן הכלל.

קטי קטרין שטרית: ליברמן אפילו כתב ספר, "האמת שלי".

קטי קטרין שטרית: באחד הספרים שלו אפשר היה לראות מציאות אפרורית יום-יומית, שלפעמים היא כואבת ואפילו בלתי נסבלת.

קטי קטרין שטרית: חייב להיות חלום, חייב להיות חזון, חייבת להיות אידיאולוגיה, שאם לא כן, לא יהיה עתיד טוב יותר ולא תהיה מציאות.

קטי קטרין שטרית: פוליטיקאים של שנאה לומדים לאורך כל הדרך לתעב, להחצין את תיעובם, ואף לקבל נקודות זכות מהתקשורת.

קטי קטרין שטרית: לדעתי מדובר פה בפספוס אדיר, אבל אני מקווה שהעתיד הקרוב מאוד יוכיח שהשנאה העצמית הנסתרת, או השנאה העצמית הלא-מודעת, לא משתלמת ולא כדאית לכל פוליטיקאי.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קטי שטרית.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: סליחה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת דוד ביטן, ישראל כץ וחיים כץ.

חיים כץ: מה עכשיו?

מנסור עבאס: אתם עושים הרבה רעש באולם.

חיים כץ: אתה שמעת על מה דיברנו עכשיו?

מנסור עבאס: שמעתי.

חיים כץ: מה דיברנו?

חיים כץ: הינה, קיבלת 1,000 דולר, תגיד מה דיברנו.

מנסור עבאס: לא צריך.

חיים כץ: לא, כי לא שמעת.

קטי קטרין שטרית: הוא לא צריך, הוא קיבל חצי מיליארד.

חיים כץ: כי לא שמעת.

מנסור עבאס: קיבלתי 53 מיליארד שקל.

חיים כץ: זה לא משנה, ה-1,000 דולר שלי שווה יותר.

דוד אמסלם: כמה?

דוד אמסלם: כמה קיבלת?

מנסור עבאס: 53 מיליארד שקל.

מנסור עבאס: אוקיי, חברים, בואו נחזור לממלכתיות.

דוד אמסלם: אלקין נתן לך?

דוד אמסלם: בנט נתן לך 53 מיליארד שקל?

מנסור עבאס: לא בנט, מדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, בנט ולפיד – – –

מנסור עבאס: לא בנט ולפיד.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך – – –

מנסור עבאס: תודה, אי-אפשר.

דוד אמסלם: זה כמעט כמו תקציב הביטחון במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כל הכבוד.

דוד אמסלם: כל הכבוד, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: אנחנו צריכים לסגור פערים.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, כל הכבוד.

מנסור עבאס: תודה, תודה, דוד אמסלם.

דוד אמסלם: כל הכבוד, אתה גדול.

מנסור עבאס: אוקיי, אז בוא נכבד את חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאור הקמת ממשלת השמאל הפרוגרסיבית, שקיומה מאיים על זהותה היהודית והלאומית של מדינת ישראל – – –

קטי קטרין שטרית: שקט, שקט – ניצחת את אחמד.

קטי קטרין שטרית: שקט, שקט – – –

חיים כץ: קיבלת חלק מהכסף?

אבי מעוז: אדוני, זה לא קשור לנאום שלי בכלל.

מנסור עבאס: לא, בוודאי.

מנסור עבאס: תנו לחבר שלכם, אתם ביחד באופוזיציה.

חיים כץ: תשמע, עכשיו עדכנתי את המספר.

קטי קטרין שטרית: עשית לו בית ספר, מנסור.

מנסור עבאס: לא, תזכור: 30 מיליארד שקל – תוכנית כלכלית; 20 מיליארד שקל – לתחבורה; 2.5 מיליארד שקל – פשיעה ואלימות – – –

חיים כץ: וחצי מיליארד שקל?

אבי מעוז: וחצי מיליארד שקל דמי כיס.

מנסור עבאס: וחצי מיליארד שקל לתיקון עיוותים.

אבי מעוז: דמי כיס.

חיים כץ: חצי מיליארד לאחמד טיבי – – –

דוד אמסלם: הקופה הקטנה כמה?

דוד אמסלם: חצי מיליארד?

מנסור עבאס: כן.

דוד אמסלם: הקופה הקטנה, חלוקה למסגדים – חצי מיליארד?

אבי מעוז: חצי מיליארד דמי כיס.

קטי קטרין שטרית: קופה קטנה.

מנסור עבאס: הכול בהתאם לחוק.

אבי מעוז: אדוני, אני יכול להתחיל מהתחלה?

מנסור עבאס: בוודאי, בוודאי.

דוד אמסלם: מר מנסור, סדר את החוק.

ישראל כץ: בוא אני אגלה לך סוד: ה-200 מיליון שהוא קיבל – – –

מנסור עבאס: בהתאם לחוק.

דוד אמסלם: הם יסדרו לך את כל החוקים, אל תדאג.

ישראל כץ: ה-200 מיליון שהוא קיבל בפועל על כביש חוצה טייבה – יותר – – –

מנסור עבאס: תודה.

משה ארבל: האמת, אבל, היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: תודה, חברי הכנסת.

משה ארבל: היושב-ראש, אבל זה בושה שהוא מציע לך 1,000 דולר.

דוד אמסלם: בסוף יסתבר לך שלא קיבלת כלום.

מנסור עבאס: אוקיי, בבקשה, חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אני אתחיל מהתחלה, ברשותך.

מנסור עבאס: אוקיי.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאור הקמת ממשלת השמאל הפרוגרסיבית, שקיומה מאיים על זהותה היהודית והלאומית של מדינת ישראל, אני רוצה לחזור על הראשונות ולהזכיר מהם הערכים והמושגים הבסיסיים של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, שאותם נדרש לשמור ולחזק: חיזוק תודעת הצביון היהודי – לאור המגמות לטשטוש צביונה היהודי של המדינה, מגמות שהתחזקו עם הקמתה של הממשלה הנוכחית, נדרשים תיקוני חקיקה במגוון תחומים ציבוריים על מנת לחפות על השחיקה שנוצרה בצביון היהודי של המרחב הציבורי.

אבי מעוז: בתחומים אלו נכללים בין השאר מעמדה של הרבנות הראשית, הנתונה למתקפה בלתי פוסקת ולניסיונות להחלשתה; שמירת השבת במרחב הציבורי, שיש מי שמבקשים לצמצמה עד כדי ביטולה; מערכי הכשרות והגיור, שנמצאים בסכנת הפרטה שתרוקנם מתוכן; סמכויות בתי הדין הרבניים, שצומצמו על ידי בג"ץ; מעמד המקומות הקדושים ובראשם הכותל המערבי ועוד.

אבי מעוז: חיזוק ערך המשפחה – לנוכח התמוטטות מעמד המשפחה בעולם המערבי, דבר שמקרין אף על החברה בישראל – התמוטטות שבאה לידי ביטוי בדחיית גיל הנישואים, בירידה במספר הילדים למשפחה ובעלייה משמעותית באחוזי הגירושים – נדרש מהלך לאומי בחקיקה ובחינוך כדי לעצור את הסחף ולהשיב את מעמד המשפחה למקומו הראוי.

אבי מעוז: חיזוק תודעת הצבא היהודי המנצח – הגיעה העת להשיב את צה"ל להיות מה שהוא יועד לו בעת הקמתו, דהיינו הצבא של המדינה היהודית, שעסוק אך ורק בביטחון מדינת ישראל והעם היהודי, ולא בקידום אג'נדות אזרחיות כלשהן, לא בגירוש חלילה של יהודים מביתם ולא בשום דבר אחר שחורג מייעודו של צה"ל.

אבי מעוז: חיזוק תודעת זכותנו על ארץ ישראל – אחרי כל הניסויים הכושלים של נטישת חבלי מולדת ומסירתם לאויבינו ואחרי הפקרת המשילות באזורים שונים בארץ, הגיעה העת לחזור למושגי הבסיס שעל פיהם ארץ ישראל כולה שייכת לעם ישראל ולממש מושג זה בחקיקה, בהסברה ובמעשה, ובהשבת המשילות והריבונות של המדינה בנגב, בגליל, בירושלים, בערים המעורבות וביהודה ושומרון, כהתייחסות נורמלית של כל עם כלפי ארצו.

אבי מעוז: זהותה היהודית והלאומית של מדינת ישראל מאוימת על ידי כוחות רבי-עוצמה מבית ומחוץ ועל ידי הממשלה הנוכחית.

אבי מעוז: נעשה כל שנוכל, יחד עם שאר חברינו למחנה היהודי-לאומי, כדי לבלום איומים אלו ולהפיל את הממשלה בהקדם האפשרי.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

משה גפני: עופר, אתה בעד או נגד?

עופר כסיף: עוד לא חשבתי.

עופר כסיף: אני בעד הנגד.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום הוא יום המודעות לחטיפת ילדי תימן.

עופר כסיף: אני מצר על כך שאיננו מציינים אותו כאן בכנסת ונותנים בכך לפחות התייחסות אנושית בסיסית למשפחות הכואבות.

עופר כסיף: אין אפשרות להכחיש את הטרגדיה שעברו משפחות רבות מיוצאי תימן, מזרח ובלקן.

עופר כסיף: ילדים אבדו לבלי שוב, נעלמו למשפחותיהם ללא כל הסבר.

עופר כסיף: בוועדת החקירה הממלכתית ובתחקירים העיתונאיים הרבים שנעשו בנושא התגלתה תמונה קשה, קשה וברורה, של רשלנות פושעת, התנהגות גזענית, זלזול מוחלט בטובתם ובעצם אנושיותן של המשפחות הרבות שהתגוררו במעברות.

עופר כסיף: ישנם מקרים רבים שבהם נמסרו ילדים לאימוץ ללא אישור ואפילו בלא ידיעתם של הוריהם; מקרים אחרים שבהם ילדים מתו בבתי חולים, וגם אז לא טרחו להודיע להוריהם ולאפשר להם להיפרד ולקבור את ילדיהם כהלכה.

עופר כסיף: הפשע הנורא הזה של ניתוק ילדים ממשפחותיהם לא היה מתאפשר אילולא היה מנגנון המדינה לוקה בהשקפת עולם מתנשאת וגזענית, כזאת שרואה בערבים, לרבות ביהודים יוצאי ארצות ערב, נחותים מיהודים יוצאי אירופה ואמריקה, ועל כן אפשרה לנהוג בהם כאילו לא היו אדם אלא, כדברי בן-גוריון, אבק אדם.

עופר כסיף: כבר בשנת 1950 אמר חבר הכנסת מאיר וילנר בדיון בנושא המעברות שהיה בכנסת כי – ואני מצטט: "כל חבר כנסת בלתי משוחד יודע שהמצב הוא בכי רע".

עופר כסיף: וכמו אז כך גם היום: הגזענות מובילה למעשים מפלצתיים כנגד ערבים, יוצאי אתיופיה, וכן – גם נגד יהודים יוצאי ארצות ערב והאסלאם, שעדיין מופלים לרעה בידי ממשלות ישראל ובידי מעסיקיהם.

עופר כסיף: עלינו לרפא את פצעי העבר באמצעות חשיפת הפשעים והמחדלים ופיצוי עליהם ולהבטיח כי לא יישנו.

עופר כסיף: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: מכובדי היושב-ראש, שרים, שרות, חברי כנסת, בדיון הקודם השר לענייני דתות גם דיבר על רבנים ואמר במליאה הזאת שרבנים חשובים מאוד, כמו הרב שמעון בעדני שליט"א, תמך בחריש בהסכמים ובחוקים של שבת.

אורי מקלב: אני קיבלתי וביקשתי, ויש לי את החתימה של הרב בעדני, לא מלפני הרבה חודשים, יחד עם הרב קנייבסקי והרב אדלשטיין והרב סילמן והרב רוזנברג.

אורי מקלב: הוא כותב על ראש המועצה, על יצחק קשת, שהוא פורץ מה שהיה מקובל.

אורי מקלב: הוא חתום על זה, לא מישהו אחר.

אורי מקלב: איזה הסכמות?

אורי מקלב: איך אפשר לבוא לכאן ולשקר?

אורי מקלב: יותר מזה – בחילול שבת הוא רוצה?

אורי מקלב: חילולי שבת בפרהסיה במקומות – הוא מתיר חילולי שבת בפרהסיה במקומות ציבוריים?

אורי מקלב: אז לבוא לכאן ולהגיד שהרבנים מתירים את השקר הזה?

אורי מקלב: אנחנו נמשיך כל הזמן לחשוף, להציף ולהראות שאתם רוצים עכשיו לשנות דברים שהם בליבה של היהדות, בליבו של הצביון, בליבה הזאת שאנשים מאמינים שיש פה מסורת.

אורי מקלב: לא מסתתרים מאחורי זה שאנחנו נעמוד ונשמור על הסטטוס קוו, אלא משנים את זה ובאים ואומרים: כשר, אני – אנחנו נעשה דברים שהעם רוצה.

אורי מקלב: בא לכאן השר לענייני דתות – חבר הכנסת גפני, אני לא יודע אם היית כאן – והוא בא ואומר: אתם אומרים הכול או לא כלום.

אורי מקלב: כן, אנחנו אומרים הכול או לא כלום.

אורי מקלב: אני לא מכיר פשרות, אני לא מכיר ויתורים.

אורי מקלב: אלה דברים שהגיעו – מאיזה בית מדרש הוא מביא את זה?

אורי מקלב: מבית מדרש של הרפורמים.

אורי מקלב: משם הוא יכול להביא פשרות, שינויים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש תורה אחת.

אורי מקלב: ועל זה לבוא ולהגיד "הכול או לא כלום" ולכן אנחנו נתאים למה שהציבור רוצה?

אורי מקלב: הציבור לא רוצה.

אורי מקלב: הציבור רוצה כשרות אמיתית ולא מזויפת; הוא רוצה נישואים וגירושים אמיתיים ולא מזויפים.

אורי מקלב: הוא בז לדברים אחרים.

אורי מקלב: אתם מרמים אותו ואתם אומרים לו שזו באמת יהדות אמיתית, אורתודוקסית, שורשית, ואנחנו נעמוד כאן יום-יום ופעם אחר פעם ואנחנו נחשוף, לא ניתן לכם את זה.

אורי מקלב: ולמה אנחנו אמרנו שאתם לוקחים את זכות הקיום?

אורי מקלב: זו זכות הקיום שלנו כמדינה.

אורי מקלב: שום דבר אחר אין לו את זכות הקיום.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לך את זה, אדוני היושב-ראש, פעם אחת בהיסטוריה – ואני נמצא כבר לא מעט שנים – הסמקתי במליאה, וזה כשעמד נציג של יש עתיד ודיבר על הזכות האלוקית, שיש לנו הבטחה אלוקית על ארץ ישראל, ועל זכות הקיום שלנו, וזה מהתנ"ך, שם כתוב על זכות הקיום שלנו.

אורי מקלב: חבר הכנסת אברהים צרצור אמר לו: כן, אבל כתוב עוד דברים, את זה אתם לא שומרים; זה לא רק הדבר הזה, יש לזה גם הבטחה, יש לזה תנאים, שצריך לשמור על גם הדברים האחרים.

אורי מקלב: ועל זה בזים – אי-אפשר לטעון לזכות, לקיום זכות על ארץ ישראל, בלי שאר הדברים שהתורה מצווה אותנו.

אורי מקלב: זה לא הולך, זה לא שני חלקים, זה חלק אחד built in.

אורי מקלב: כשאתם הולכים ועוקרים והורסים את המסגרת הזאת שעד עכשיו הייתה ב-73 שנה של קיום מדינת ישראל – היו הדברים הבסיסיים של הממשלה, של המדינה, של הפרהסיה; שהאיש שרצה לשמור הלכה ורצה לשמור על המסורת היהודית והשורשית, נתנו לו את האפשרות.

אורי מקלב: אתם רוצים לעקור את, להפעיל את כל הדברים, שאנשים לא יוכלו לשמור את השבת.

אורי מקלב: הפרהסיה תהיה אחרת.

אורי מקלב: אתם מערערים את זכות הקיום, ולא בכדי אנחנו אומרים על הסכנה הזאת, אנחנו מחדדים את הדבר הזה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהדברים האלה הם בליבה, ואתם מסכנים לכל אורך הדרך.

אורי מקלב: ואני אגיד רק משפט אחרון: זה לא רק על זכות הקיום.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שהדברים האלה היו עד עכשיו בהסכמים קואליציוניים – שמירת השבת, הכשרות, הנישואים והגירושים, ועצמאות החינוך לא היה בהסכמים הקואליציוניים.

אורי מקלב: הקמת המדינה הייתה בהבטחה, בהתחייבות, לראשי אגודת ישראל דאז: הדברים האלה יישמרו.

אורי מקלב: לא זה אף זה – זה חלק מהבנייה, מהיסודות.

אורי מקלב: לבוא ולהגיד שזה הסכם קואליציוני זה עוד מהשקר שאנחנו לא ניתן להשריש אותו בציבור.

אורי מקלב: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

ישראל כץ: בואו נשמע את התשובות עכשיו.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אני שמח שאתה נמצא במליאה, השר לשעבר ישראל כץ.

אחמד טיבי: אורי, אני רוצה לדבר על תוכנית מסוכנת שמסכנת את מרקם החיים בעיר טייבה ואת הפיתוח העתידי.

ישראל כץ: הממשלה יושבת שם.

אחמד טיבי: תקשיב, תקשיב.

אחמד טיבי: יש תוכנית להפקעת 600 דונם ולהזזת כביש 444, שפעלנו רבות, באמצעותך, כדי להתחיל לעבוד בו, וגויסו כ-140 מיליון שקלים.

ישראל כץ: 200.

אחמד טיבי: הינה, אתה אומר 200.

אחמד טיבי: עד עכשיו.

מנסור עבאס: רק 200?

אחמד טיבי: עד עכשיו, לכביש 444.

מיכאל מלכיאלי: תן לנו משהו מקופה קטנה.

אחמד טיבי: ועכשיו יש איזו תוכנית להעתיק אותו מערבה, לכביש 6 ולהפקיע 600 דונם ולפגוע באפשרות של פיתוח עתידי, של פיתוח כלכלי.

אחמד טיבי: טייבה כבר שילמה מחיר כבד בהפקעות, גם בסלילת כביש 6, גם ברכבת.

אחמד טיבי: התוכנית הזאת פוגעת לא רק בטייבה – בטייבה בעיקר, 600 דונם – אבל גם ביישובים בסביבה.

אחמד טיבי: הממשלה מבטיחה פיתוח עתידי וכדומה.

ישראל כץ: הממשלה יושבת שם, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תכף.

מנסור עבאס: דבר לצד השני.

אחמד טיבי: כי אני – – – אין צד שני, אין ממשלה פה.

ישראל כץ: הממשלה, הדוולה, יושבת לידך.

אחמד טיבי: אין ממשלה, אין אל-חוכומה.

דוד אמסלם: הוא ראש הממשלה בפועל.

דוד אמסלם: הם עשו לו מסז', לפני יומיים הם עשו לו מסז'.

אחמד טיבי: לכן, כל הזמן טענו שאי-אפשר שטייבה תתפתח מערבה, כי זה שמורת טבע, אזור נחל וכדומה.

אחמד טיבי: פתאום אפשר להפקיע לטובת כביש.

אחמד טיבי: אנחנו נגד, בכוח – –

מאיר פרוש: יש לי שאלה.

אחמד טיבי: – – נגד התוכנית הזאת.

אחמד טיבי: די עם עקרון ההפקעות.

אחמד טיבי: יישובים רבים התאגדו כדי להתנגד לתוכנית הזאת.

אחמד טיבי: אבל זה גם – מותר לפעמים להגיד מילה טובה לישראל כץ, תקשיב.

אחמד טיבי: מותר להגיד מילה טובה לישראל כץ?

אחמד טיבי: הוא גם היה שר האוצר וגם היה שר התחבורה, וכשהוא היה שר תחבורה, פעלנו מולו כדי לפתח את כביש 444 בטייבה.

דוד אמסלם: אחמד – – – כשלא הייתם איתנו בקואליציה.

דוד אמסלם: נכון?

דוד אמסלם: אתם הייתם איתנו בקואליציה?

אחמד טיבי: וכל הכספים שאני השגתי במשך שנים, בגובה של חצי מיליארד שקל בערך – דחיפה, השתתפות או השגה – לא הייתי בקואליציה ואני לא מתכוון להיות בקואליציה.

אחמד טיבי: ולכן, תקשיב, זה היה פרויקט גדול, הפרויקט הזה של 444, שעזר ליישובים באזור, טייבה, טירה, קלנסווה, כוכב יאיר, צור נתן, צור יגאל.

אחמד טיבי: עכשיו פתאום מעתיקים את זה – הכול הולך לטמיון.

אחמד טיבי: איזה מין מחשבה הזויה זאת?

אחמד טיבי: לא לוקחים בחשבון את האינטרס הכלכלי העתידי של תושבי טייבה?

אחמד טיבי: איך אפשר לקבל את זה?

אחמד טיבי: אנחנו נתנגד בכוח לדבר הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת – – –

אחמד טיבי: ואני לא מסתכל פה, כי אין פה, אתה רואה – פאדי, מיש אישי.

מנסור עבאס: הינה, השרה נמצאת פה.

אחמד טיבי: רק השרה פרקש.

קריאה: רגע, זה לא בסדר שהשרה פרקש פה?

מנסור עבאס: נכון, גם השרה אורנה ברביבאי, אבל כנראה שאתה חושב להחזיר את החברים שלך לשלטון, לכן אתה מדבר איתם.

מנסור עבאס: עכשיו הבנתי מה – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: אני יודע לעבוד מתוך האופוזיציה מול הממשלה, ואני לא מאוד מבקש מהם לקבל אותי לקואליציה.

מנסור עבאס: אוקיי, אז תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת טיבי, אנחנו לא הבטחנו – עשינו, ונהגנו בשוויון אזרחי, וזו ההשקפה גם היום.

ישראל כץ: שם הבטיחו 53 מיליארד, להלבין 11 יישובים בנגב.

ישראל כץ: תעקוב, תעקוב.

ישראל כץ: הוא עכשיו מחזיק את הממשלה – – –

אחמד טיבי: טוב, אין מיסים על הדיבורים, אל תתחייב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

ישראל כץ: לא – – –

דוד אמסלם: תעקוב.

ישראל כץ: יפה.

ישראל כץ: אתה אומר, אתה בלי להחזיק קואליציה קיבלת את מה שמגיע.

אחמד טיבי: בוודאי.

ישראל כץ: אז – – –

אחמד טיבי: בוועדת כספים, הינה, הוא היה היושב-ראש.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, אנחנו – הכנסת מתבקשת לאשר תקנות בנושא הקורונה, תקנות שהכינה הממשלה הקודמת, ונדמה לי שהכינה ועדת החוקה הקודמת, והאופוזיציה דאז, הקואליציה של היום, צעקו נגד זה ודיברו על זה שאפשר לכתוב על איך צריך לנהל את הקורונה וספרים וכל מה שנלווה.

משה גפני: ואני רוצה לשאול: נתניהו עזב את הממשלה, והממשלה הקודמת עזבה ובאה ממשלה חדשה, ונתניהו – יכולים להגיד יריביו ותומכיו – סילק את הקורונה מארצנו.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

משה גפני: פסקה הקורונה, ועלתה ממשלה חדשה בשבוע שעבר; ראש ממשלה של שישה מנדטים עלה להיות ראש ממשלה – שזה סיפור בפני עצמו, ולא זה נושא הדיון שלנו עכשיו – ומייד אחרי שהממשלה עולה מגיעה הקורונה: מגיעה הקורונה במודיעין, מגיעה הקורונה בבנימינה; מגיעים אנשים מחו"ל ומביאים לפה את הנגיף ההודי, ופתאום יש קורונה חזרה.

משה גפני: יש לנו מזל גדול, אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא, אנחנו מתפללים על כולם, שלילדים בבנימינה לא תהיה קורונה ושיצאו מהעניין הזה, אבל בואו נחשוב רגע לעצמנו: מה היו אומרים הרשעים אם המקום ששם הייתה מתפרצת הקורונה היה יישוב חרדי?

משה גפני: אנחנו זוכרים מה היה בשנה שעברה, מה הלבישו על הציבור החרדי כל הזמן, עם אמירות גזעניות ואנטישמיות.

משה גפני: מה היו אומרים?

משה גפני: מה היו אומרים אם אנחנו היינו באים עכשיו ואומרים: החילונים מפיצים את הקורונה?

משה גפני: מה היו אומרים לנו?

משה גפני: היו אומרים או שאנחנו סתם חסרי דעה או שאנחנו סתם מדברים.

משה גפני: אבל זה מה שעשו לנו, לציבור החרדי, כשהייתה עלייה ביישובים החרדיים.

משה גפני: כל התקשורת הייתה מלאה עם זה.

משה גפני: כשהייתה ירידה – לא דיברו על זה מילה.

משה גפני: איך לא מתבייש ראש ממשלה שכתב ספר איך צריך לטפל בקורונה?

משה גפני: אנחנו זוכרים איך הוא עמד ונאם ודרש: ראש הממשלה לא בסדר, לא מטפל בקורונה כמו שצריך, וצריך לעשות א', וצריך לעשות ב'.

משה גפני: והינה, הוא הגיע להיות ראש ממשלה – לא עברו חמישה ימים והקורונה חוזרת.

משה גפני: בושה.

דוד אמסלם: אגב, חבר הכנסת גפני, הוא עלה לכאן ואמר שראש הממשלה הרג 1,000 איש, בנתב"ג, שלא סגרו.

דוד אמסלם: 1,000 איש.

דוד אמסלם: הייתי יושב כאן, שומע.

דוד אמסלם: סופר את המתים.

משה גפני: שמענו – כולם.

משה גפני: הוא עמד פה ודיבר.

דוד אמסלם: לא, רק בנט.

משה גפני: כן.

דוד אמסלם: זה שכתב את הספר איך מנצחים את הקורונה.

משה גפני: נפתלי בנט, כן, כן.

מנסור עבאס: הזמן תם, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: הינה, אני מסיים.

מיכאל מלכיאלי: – – –

דוד אמסלם: כל העולם מחפש את הספר.

קטי קטרין שטרית: הוא – – –

משה גפני: נפתלי בנט עמד כאן, אנחנו שמענו אותו.

משה גפני: מי ששמע אותו כאן – אתה היית השר המקשר, שמעת אותו כאן; אני שמעתי אותו בחדר.

דוד אמסלם: שראש הממשלה נתניהו הרג 1,000 איש.

משה גפני: כן.

משה גפני: היה "צריך לסגור את נתב"ג" והיה "צריך לעשות" – מה היה צריך לעשות?

משה גפני: חתיכת אפס.

משה גפני: מה עשית בשבוע הזה כשיש את כל הדבר הזה?

משה גפני: מה עשית?

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: אוקיי, תודה.

דוד אמסלם: האשים אותו שהוא הרג 1,000 איש.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם לפיד – סופר כל שבוע את הנפטרים, אומר: אתה הרגת אותם.

משה גפני: כן, הינה.

משה גפני: בושה.

משה גפני: אם אני, חס וחלילה, הייתי בקואליציה איתו, הייתי כובש את פניי בקרקע.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: בקושי הגיע להיות ראש ממשלה – כבר הכול חוזר אליו בצורה הזאת.

קטי קטרין שטרית: מה זה "בקושי"?

קטי קטרין שטרית: הוא לא הגיע, הוא לא הגיע בכלל.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני נשמע לך ואני מפסיק את הנאום, אבל אחרי זה אני אנאם נאום אחר ואני אספר לכנסת למה הוא החליט על ועדת חקירה ממלכתית – הרי ההחלטה הראשונה היא על ועדת חקירה ממלכתית במירון – והוא לא החליט, הוא היה נגד ועדת חקירה ממלכתית בצפית, כשהבנות של המכינה שם נהרגו.

משה גפני: לצערנו הרב, כשהיה האסון הגדול הוא היה שר החינוך והוא היה נגד.

משה גפני: אבל זה לא עכשיו, זה בנאום הבא.

משה גפני: תודה רבה.

מנסור עבאס: אוקיי, בנאום הבא.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי נמצאת?

מנסור עבאס: אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן נמצאת?

מנסור עבאס: גם לא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, כבוד השרות, חבריי חברי הכנסת, האמת, תענוג לראות איך על הכבישים של שר התחבורה דאז ישראל כץ רבים פה שני חברים טובים, אחמד ומנסור.

ינון אזולאי: תקשיב, בנית מסלול התנגשות הכי טוב שיש.

ינון אזולאי: תשמע, אם זה יביא אתכם להתנגשות, זה טוב – פוליטית, כן?

ינון אזולאי: הרב גפני עמד פה ודיבר על הקורונה – אם היה ביישוב חרדי, לא חרדי.

ינון אזולאי: הרב גפני – –

משה גפני: כן, אני פה.

ינון אזולאי: – – אני רק רוצה להגיד לך, יש לי הצעה לבנט.

משה גפני: מה?

ינון אזולאי: אתה יודע, בתקופה שהוא היה פה הוא עמד – ותראה את הסרטון על איך שהוא צעק על נתב"ג, 1,000 הרוגים, אתם עשיתם, טה-טה-טה, הלך והוציא קונטרס.

ינון אזולאי: יש לי הצעה בשביל למגר את התופעה של הקורונה, שלא תתפשט, הצעה אחת פשוטה: הוצאת ספר.

ינון אזולאי: יש לנו כרגע 45 מאומתים, שהקדוש ברוך הוא ישלח להם רפואה שלמה – זה הזמן שתחלק את הספר הזה, כדי שזה לא ימשיך.

ינון אזולאי: אולי ככה תעצור את זה.

ינון אזולאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום, יום שני, 21 ביוני, הוא יום המודעות לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, המזרח והבלקן.

קרן ברק: במסגרת פרשה כואבת זו נחטפו ונעלמו אלפי פעוטות מקרב משפחות עולים חדשים, בעיקר מתימן, אבל גם מעיראק, תוניס, מרוקו, מדינות הבלקן ועוד, בעיקר בשנות החמישים.

קרן ברק: להוריהם נאמר כי ילדיהם נפטרו, אולם הם לא ראו לא גופה ולא קבר.

קרן ברק: לא ניתן להתעלם מהעוול הקשה שנגרם לקהילות השונות בפרשה הזאת.

קרן ברק: ילדים רבים נותקו בכפייה ממשפחותיהם, והן אינן יודעות עד היום מה עלה בגורלם.

קרן ברק: ועדות הבדיקה והחקירה השונות טרם סיפקו מענה הולם למשפחות, והן ממשיכות לפנות לרשויות בשאלות בנושא, לעתור לבתי המשפט ולהביע מחאה ציבורית על העוול שנגרם להן.

קרן ברק: מי שהעלתה את זה לסדר-היום הייתה חברת הכנסת נורית קורן, אבל אנחנו מחויבים להמשיך את הנושא הזה.

קרן ברק: ביום זה אנו עומדים בסולידריות עם המשפחות, שעלו לארץ מתוך ציונות ואהבת ישראל ואיבדו את היקר להן מכול על ידי עוול שנעשה כלפיהן.

קרן ברק: מדובר על פרשה מהכואבות ביותר בתולדות מדינת ישראל, ונותר עוד הרבה לעשות ולקדם בנושא.

קרן ברק: ממשלת ישראל בראשות ראש הממשלה לשעבר מר בנימין נתניהו החליטה השנה, בפעם הראשונה בתולדותיה, על מהלך אמיץ וראוי לציון, והוא מתן פיצוי למשפחות ילדי תימן החטופים, אך ישנם עוד נושאים רבים שעלינו לקדם – נושאים כמו הטמעת פרשת ילדי תימן בספרי הלימוד של תלמידי ישראל, קביעת יום מודעות רשמי בלוח השנה של המדינה ועוד.

קרן ברק: בהקשר הזה אציין כי פניתי ליו"ר הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי, לקידום יום מיוחד בכנסת, יום מיוחד לציון הפרשה.

קרן ברק: עלינו להמשיך ולפעול על מנת לקדם את מיצוי זכויותיהם של בני המשפחות הדואבות, שנושאות עימן את הכאב עד עצם היום הזה, ובכך להתחיל ולרפא, ולו במעט, את פצעי ההיסטוריה.

קרן ברק: לצד זה נפעל באמצעים העומדים לרשותנו לטובת קידום הנצחת מורשת ילדי תימן המפוארת, השזורה לנצח בתולדות עמנו.

קרן ברק: אני באופן אישי מתכוונת לא להרפות מהנושא הזה.

קרן ברק: אני מתחילה בקידום יום מיוחד בכנסת, אבל יותר מזה – הטמעה בספרי הלימוד.

קרן ברק: לא נרפה עד אשר הפרשה הזאת תמוצה.

קרן ברק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – גם אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר סופר נמצא?

מנסור עבאס: בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום שבת האחרון היו אירועים מאוד אלימים בכפר דיר אל-אסד שבגליל.

אופיר סופר: האירועים האלה התחילו בעצם כאשר בוצע ירי, או לפחות התעורר חשד לירי, בחתונה בכפר, וכוח משטרתי, צריך לומר לא גדול, הגיע למקום.

אופיר סופר: לאחר מכן האירוע התפתח לאלימות שלא ראינו כמוה, אני חושב, שנים רבות ברחבי הארץ.

אופיר סופר: אני אומר "אולי לא ראינו שנים רבות", אבל כן ראינו את זה קורה בחודש האחרון.

אופיר סופר: אדוני יודע בדיוק עד כמה הסוגיה הזאת של כלי הנשק, עד כמה הסוגיה הזאת של אובדן השליטה במגזר הערבי, עד כמה הסוגיה הזאת בוערת, ובחודש האחרון היא גם קיבלה משמעות שהייתי אומר שאולי ציפינו שזה יקרה, אבל בהחלט הופתענו מהעומק ומהעוצמה של ההתנגדות הזאת.

אופיר סופר: לצערי, לאחר החודש הזה היה מצופה שהשר לביטחון הפנים – ולאחר החודש הקשה שעברה משטרת ישראל, ולצערי הפגינה איפוק-יתר אל מול האלימות, אל מול התוקפנות בהר הבית, אל מול התוקפנות בערים המעורבות, בלוד, ברמלה, ואל מול התוקפנות בגליל ובנגב – השר לביטחון הפנים, מי שאמור להיות האבא של השוטרים, מי שאמור לגבות אותם – מי שאמור לגבות אותם לא בגלל שיכול להיות שהם לא יטעו אלא בגלל שיכול להיות שהם יטעו, והם נמצאים לפעמים ברגעים של סכנת חיים ובכל אופן הם צריכים לקבל החלטות שהן לא כל כך פשוטות – השר לביטחון הפנים בחר לא לגבות אותם; בחר להחרים להם את הנשקים, בחר להעביר מסרים שכביכול מראים שהם בהחלט חשודים ובאשמה.

אופיר סופר: לא כך מצופה מהשר לביטחון הפנים לנהוג באירועים האלה.

אופיר סופר: ככה לא ננצח את הסוגיה הזאת.

אופיר סופר: אני חושב שזה גם אינטרס של המגזר הערבי.

אופיר סופר: ככה לא מנצחים את האלימות הזאת.

אופיר סופר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר סופר.

מנסור עבאס: שנים אנחנו קוראים לאסוף את הנשק הזה מהחברה הערבית.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יצחק פינדרוס: מכיוון שהדיון הוא על תקנות קורונה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מחזיק בידיי שני ניירות, אחד משמונת – האמת, הוא האמצעי – נפתלי בנט, אחד משמונת ראשי הממשלות שמונו כאן בשבוע שעבר במדינת ישראל – אני רוצה פשוט לצטט, ואני מצטט את המקור: "אני פונה למירי רגב ולנתניהו: איך למען השם אפשרתם להכניס אוטוסטרדה של כל המוטציות בעולם לתוך מדינת ישראל?

יצחק פינדרוס: התרענו בזמן אמת, זעקנו בזמן אמת, אמרנו: 'תשתלטו על נתב"ג'.

יצחק פינדרוס: בזמן אמת, לא בדיעבד.

יצחק פינדרוס: אמרנו: 'תשתלטו, תבדקו את האנשים לפני שהם עולים למטוס, עם הנחיתה בארץ'.

יצחק פינדרוס: בדובאי עשו את זה, בסיישל עשו את זה, בכל העולם עשו את זה – – – ואתם מעיזים לעמוד פה ולהגיד: 'הו, כמה הכול נפלא.

יצחק פינדרוס: בואו תלמדו מאיתנו'.

יצחק פינדרוס: מה נלמד מכם?

יצחק פינדרוס: בושה וחרפה".

מיכאל מלכיאלי: – – –

יצחק פינדרוס: למירי רגב, למירי רגב, כן, כן.

יצחק פינדרוס: יש פוסט בפייסבוק של נפתלי בנט: "כבר בחודש מרץ בהיותי שר הביטחון נלחמתי להביא בדיקות לארץ בכלל, ולבצע בדיקות לנוסעים נכנסים בנתב"ג בפרט".

יצחק פינדרוס: דרך אגב, הייתה מלחמה, אם לא שמתם לב, זו הייתה המלחמה הראשונה במדינת ישראל שלא היו הדלפות מהקבינט כל הזמן.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע למה, זה מעניין.

יצחק פינדרוס: מי היה בדיוק שר הביטחון?

יצחק פינדרוס: "הצלחנו להביא בדיקות לארץ – – – זה לא עניין את ראש הממשלה או את שרת התחבורה" – אוי, במקרה יש גם עכשיו שרת תחבורה, ולא הייתי צריך להגיד "שר התחבורה" – "הם היו עסוקים בדברים אחרים".

יצחק פינדרוס: אדוני ראש הממשלה, במה אתה עסוק כל כך שאת הבדיקות שאתה מומחה עוד מהיותך שר הביטחון לא יכולת לפתור עכשיו ולא להכניס את המוטציה ההודית ועוד מוטציות כאלה ואחרות לפרוץ שוב, כשאתה הוא המוכיח בשער והיודע, המומחה מספר אחת?

יצחק פינדרוס: איך אמרת?

יצחק פינדרוס: לא קורונה – לא מעניין; לא פרנסה – לא מעניין.

יצחק פינדרוס: אז ארץ ישראל כבר לא מעניין, הדת היהודית לא מעניינת, שום דבר לא מעניין, אבל גם קורונה לא מעניינת?

יצחק פינדרוס: מה כן מעניין אותך חוץ מחלוקת השלל ולשבת ולהוציא את נתניהו לאופוזיציה?

יצחק פינדרוס: ראינו את מופע האימים של השר אלקין.

יצחק פינדרוס: חוץ מזה, האם יש עוד משהו, משהו שנשאר בך שעדיין, עדיין מעניין אותך?

יצחק פינדרוס: הנחמה שלנו היא שאתה מיעוט קטן קטן בתוך הממשלה הזאת, וכמעט אפילו לא גורם משפיע שם; לדעתי, בכלל לא גורם משפיע שם.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת פינדרוס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, ואחריו – חבר הכנסת דוד אמסלם.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מיום ליום מתבררים ממדי האסון של ממשלת ההונאה המסוכנת הזאת – מסוכנת לביטחון המדינה, מסוכנת לזהותה היהודית של מדינת ישראל, ומעל הכול ממשלה מופקרת, מופקרת בשחיתות, בביטחון, ביהדות.

שלמה קרעי: אין אף ערך שהממשלה הזאת תהיה מוכנה להיאבק בשבילו.

שלמה קרעי: גם עלי התאנה הכמושים הימניים בממשלה הזאת לא יהיו מוכנים להיאבק בשביל אף ערך שאולי פעם האמינו בו.

שלמה קרעי: הם ימכרו את הכול למען הכיסא.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, יש לנו כמה חוקים אל תוך הלילה, אז אני אחלק את זה לפרקים, יש הרבה על מה לדבר.

שלמה קרעי: שבוע אחד, ובאמת לא השאירו אבן אחת שלא הפכו בממשלה הזאת, לא השאירו דבר אחד שלא גרמו בו צער למיליוני אנשים שמסתכלים בכאב על גנבת הקולות הזאת והקמתה של הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: בואו נתחיל בחלק הראשון של מכירת החיסול של ארץ ישראל, שנעשית בחסות כביכול אנשי ימין עם כיפה שיושבים בראשות הממשלה.

שלמה קרעי: קודם כול, היום שמענו שיאיר לפיד כבר מכר את ביטחון ישראל; הודיע שמדינת ישראל מתפשטת מערכיה הביטחוניים, וכל תקיפה וכל מבצע שיצטרכו לעשות באיראן, אם נצטרך, ניתן הודעה מראש, נתריע.

שלמה קרעי: אל תדאגו, תישנו טוב בלילה, אנחנו כאן ממשלת שמאל, לא מענישים טרוריסטים, לא פוגעים באויבים שלנו בלי הקש בגג.

שלמה קרעי: גם באיראן מגיע הקש בגג.

דוד אמסלם: נראה לך שמנסור ייתן להם לעשות את זה?

שלמה קרעי: תשאל אותו.

שלמה קרעי: מנסור ייתן להם את הגיבוי, לצערי, כנראה.

שלמה קרעי: אז זה הדבר הראשון שקשור למכירת ארץ ישראל.

שלמה קרעי: הדבר השני הוא שההחלטה הראשונה, חבר הכנסת ידידי דודי אמסלם, ההחלטה הראשונה של ממשלת בנט-לפיד היא גירוש יהודים מבתיהם; כאילו חסרים כאן פחונים וקרוונים ובתים בלתי חוקיים בנגב, בגליל וביהודה ושומרון של ערבים ופלסטינים, וכל מה שכואב לממשלה הזאת זה שיש יישוב יהודי חדש, שנמצא במיקום אסטרטגי מעל צומת שהיו בו המון פיגועי טרור.

שלמה קרעי: קם יישוב, באו משפחות, במסירות נפש, 50 משפחות מתיישבות ביישוב היהודי אביתר, וההחלטה הראשונה של ממשלת השמאל המביישת הזאת היא לפנות את אותו יישוב, לפנות ולגרש יהודים מבתיהם.

שלמה קרעי: בושה וחרפה שככה נראית ממשלה שמנסה להציג את עצמה כאילו יש לה עוד ערכים של ימין.

שלמה קרעי: יש לי עוד רשימה ארוכה, אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: הלילה עוד ארוך.

שלמה קרעי: – – אבל אני לא אגרום לך לקרוא לי לסיים.

שלמה קרעי: אנחנו נעצור כאן.

שלמה קרעי: נמשיך הלאה אחר כך.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה, רק שלוש דקות.

דוד אמסלם: איך אהבת, רק שלוש דקות.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אזרחי מדינת ישראל, הבן אדם שיושב פה כרגע, מנסור עבאס, זה הבן אדם שבפועל מנהל את המדינה.

דוד אמסלם: תקשיבו טוב.

מנסור עבאס: לא, לא, לא, הגזמת.

דוד אמסלם: כל אישור של החבורה שיושבת פה באמצע יקבל את האישור שלו.

דוד אמסלם: כל בוקר הם יעשו לו מסז', ישאלו אותו אם הוא צריך עוד כסף, ישאלו אותו: מנסור, אתה צריך לחברה הערבית עוד כמה מיליארדים?

דוד אמסלם: יגיד להם: כן חבר'ה, בבקשה.

דוד אמסלם: אנחנו כבר ספונים בתוך האאודי 8 וכו'.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום ראיתי כאן קצת יותר מדי אנשים.

דוד אמסלם: הרי הם הזמינו, הם אישרו 30 עובדים זרים לבוא ולהחליף אותם.

דוד אמסלם: כל חבר כנסת, 2 מיליון שקל בשנה – עוד 60 מיליון שקל לחבורה הזאת.

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה להקריא לך, אדוני היושב-ראש: "חבורה של נוכלים.

דוד אמסלם: אין לי מילה אחרת להגיד"; נראה אתכם מוציאים אותי; אתם אפסים; אתם חרפה מביאים על הבית הזה; "אתם חרפה ובושה"; "גועל נפש"; אל תיגע בי – הוא אומר למשמר הכנסת; "תתביישו לכם.

דוד אמסלם: איך תסתכלו על המשפחות שלכם" בעיניים?

דוד אמסלם: "בושה וחרפה, אין לכם אלוהים.

דוד אמסלם: אתה מוביל את זה, אבי ניסנקורן, בצורה הכי מגעילה – – – תתבייש לך, אני בז לך".

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול אותך שאלת טריוויה: מי לדעתך אמר את הדברים האלה?

שלמה קרעי: יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: מר מיקי לוי, שדרך אגב, שש שנים צרח פה כאילו הוא נמצא בלול תרנגולות, והיום הוא מבקש מאיתנו לסתום את הפה ומוציא אותנו.

דוד אמסלם: אתה מבין איך זה עובד?

דוד אמסלם: זה מיקי לוי.

דוד אמסלם: אבל החבורה הזאת – איך, מר מיקי לוי, אתה מסתכל על 30 ח"כים שאתם מביאים לכאן?

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאנחנו עשינו את החוק הנורבגי, מי שהכניס אותו זה גנץ, השותף שלך.

דוד אמסלם: הליכוד כמעט לא הכניס אף אחד, אף פעם.

דוד אמסלם: אבל כפי שאמרתי, השמאל זה האנשים הכי האלימים במדינת ישראל והכי מושחתים הלכה למעשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, רציתי לומר משהו לגבי השר אלקין.

דוד אמסלם: מר אלקין התחיל בקדימה, עבר לליכוד, עבר עכשיו לסער.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא ימשיך לעבור.

דוד אמסלם: זה בן אדם אופורטוניסט, בן אדם שדואג לעצמו.

דוד אמסלם: אף פעם לא הסתפק בכלום, גרידי.

דוד אמסלם: הוא אף פעם לא הסתפק בתיק אחד, גם אצלנו בליכוד.

דוד אמסלם: זה הבן אדם, עלק דואג לארץ ישראל.

דוד אמסלם: הוא דואג למשפחת אלקין בלבד.

דוד אמסלם: הוא עולה לכאן ומדבר – הרי הליכוד קיבל אותו, וזאת הטעות שראש הממשלה עשה.

דוד אמסלם: ולך, אדוני מר עבאס, אני רוצה לומר, היושב-ראש – דרך אגב, הוא עזב את הליכוד בגלל שלא הסכמנו למנות את פרידמן ליושב-ראש מקורות.

דוד אמסלם: זוהי הסיבה האמיתית.

דוד אמסלם: עכשיו, לך, אדוני מר עבאס, קודם כול, השגת הישג עצום: 53 מיליארד שקל ועוד 500 מיליון שקל קופה קטנה – אמרתי לך, זה 15% מתקציב מדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה מגיע כמעט לתקציב הביטחון.

דוד אמסלם: אני מצדיע לך.

דוד אמסלם: במקום שזה ילך לעיירות הפיתוח, במקום שיטפלו בזה בחיילי צה"ל, במקום שזה ילך לקצבאות הזקנה, הבאת את זה למגזר שלך.

דוד אמסלם: והם מכרו לך את זה, דרך אגב, נתנו לך.

דוד אמסלם: אתה מבין מי זה בנט, מי זה לפיד – זו חבורת אנשים שימכרו לך את הכול.

דוד אמסלם: מה שתבקש – תקבל, רק שתדע.

דוד אמסלם: במקום שיעזרו לאזרחי מדינת ישראל, גם ליהודים בפריפריה – זה לא מעניין אותם.

דוד אמסלם: מנסור עבאס מעניין אותם, בגלל שבעצם אתה מחזיק אותם באמת.

דוד אמסלם: עכשיו הם כבר נכנסו לוולוו, לאאודי, ללשכות; אתה, דרך אגב, לא נכנסת לאף מקום.

דוד אמסלם: לכן תזכור: מה שתבקש – הם ייתנו.

מירב בן ארי: אל תדאג – – –

דוד אמסלם: כל מה שתבקש.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתה מחזיק אותם במקום מאוד רגיש.

מירב בן ארי: – – –

דוד אמסלם: ולכן אני רוצה לומר לך לסיום – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה לך.

דוד אמסלם: – – עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: – – – מה לעשות – – –

דוד אמסלם: אתה בעצם נאמת פה בערבית.

מירב בן ארי: – – – שלך על הבחור בבלפור.

דוד אמסלם: יש לך נאום ליהודים ונאום לערבים.

מנסור עבאס: חס וחלילה.

דוד אמסלם: אתה אמרת כאן – –

מנסור עבאס: חס וחלילה.

דוד אמסלם: – – בערבית, שאתה בעצם דואג לכך שיחזירו את כל השטחים שהופקעו לאנשים, כן?

דוד אמסלם: וזו משימה לאומית.

מנסור עבאס: אוקיי.

דוד אמסלם: אז לכן, מר מנסור עבאס, בסופו של דבר – –

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: – – מה שתרצה – אתה בעצם ראש הממשלה בפועל במדינת ישראל.

דוד אמסלם: מה שתרצה – תקבל.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: טעית – –

מירב בן ארי: – – – אל תדאג.

מנסור עבאס: – – טעית בתרגום ואתה מסלף את הדברים שלי.

דוד אמסלם: זה מה שתרגמו לי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה יודע – – –

מנסור עבאס: אוקיי.

דוד אמסלם: אתה יודע – – –

מנסור עבאס: אני אשב איתך ואתרגם לך את הנאום שלי.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: מי שתרגם את זה, דרך אגב, זה – אתה הרי שמעת את זה.

דוד אמסלם: אני הרי לא מבין בזה.

דוד אמסלם: מישהו בטלוויזיה תרגם את זה.

מנסור עבאס: לא, לא, לא.

מנסור עבאס: כל הזמן מנסים לסלף את הדברים שלי.

שלמה קרעי: מנסור, למה רק 53?

שלמה קרעי: תיקח 500.

מנסור עבאס: ודוד, דוד, תאמין לי, תאמין לי שהיית חותם על ההסכם הקואליציוני בשלוות נפש.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: הוא היה חותם.

מירב בן ארי: הוא היה – – –

דוד אמסלם: אני?

מנסור עבאס: כן.

דוד אמסלם: אמרתי לך את זה כאן – – –

מנסור עבאס: הכסף הזה מגיע לחברה הערבית, וזה לא בשנה אחת.

דוד אמסלם: מנסור – – –

מנסור עבאס: ותשווה את זה לתקציב של חמש שנים.

דוד אמסלם: מנסור, אני אמרתי לך פה לפני כן שאתה בדיוק כמו הרשימה המשותפת מבחינתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם אם היה רוצה ראש הממשלה, לא היינו מאפשרים את זה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת איימן עודה.

מירב בן ארי: – – – חבל על הזמן – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, יש זמנים שגם מדינה צריכה להסתכל על עצמה ולומר סליחה.

מיכאל מלכיאלי: זה לא בושה לבקש סליחה.

מיכאל מלכיאלי: יש פרשה שמלווה אותנו כבר מעל 70 שנה – חטיפת ילדי תימן.

מיכאל מלכיאלי: כשקמה המדינה, אז ה"בעלי בתים" פה, אלו שהסתכלו עליי ועליך, על שנינו, כמו סרח עודף, חטפו ילדים ומכרו אותם למשפחות אחרות.

מיכאל מלכיאלי: במשך שנים הכחישו את זה, אמרו: לא היה ולא נברא.

מיכאל מלכיאלי: אני זוכר כילד, כשפרצה פרשת עוזי משולם, התייחסו אליו כמו אל אדם משוגע.

מיכאל מלכיאלי: מי שהיה מזדהה איתו, אמרו: אדם לא נורמלי.

מיכאל מלכיאלי: פשוט לקחו את התלמידים שלו, את הקבוצה שלו, קראו להם כת והפכו אותם למשוגעים.

מיכאל מלכיאלי: אנשים התביישו לומר: אנחנו מזדהים עם המאבק.

מיכאל מלכיאלי: חברת הכנסת לשעבר נורית קורן הקימה כאן ועדה, והתיישבתי שם לא מעט, ושמעתי עדויות שאני לא מאמין שהמדינה שלי, שהעם שלי התנהג בצורה אכזרית כל כך לעולים.

מיכאל מלכיאלי: חטפו להם את הילדים, זלזלו בהם, אמרו להם: נפטר, מת, קבור שם, קבור שם.

מיכאל מלכיאלי: לאחר שנים פתחו את הקברים – לא גופה, לא עצמות, לא כלום.

מיכאל מלכיאלי: לאט-לאט המדינה מכירה בזה.

מיכאל מלכיאלי: עדיין זה מאוחר, לאט ולא מתקדם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לנצל את במת הכנסת לחזק את עמותת עמרם, את ידידי רזיאל נהרי והחברים שסביבו, שעושים הכול על מנת שהנושא הזה לא ירד מסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: ואני תומך במפגינים כאן בחוץ, שיוצאים למאבק תחת הכותרת: הכרה, צדק וריפוי.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר לטאטא את הסוגיה הזאת מסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר לומר: אז היה.

מיכאל מלכיאלי: יש כמה משפחות שעדיין – כנראה הילדים שלהם, האחים שלהם עדיין חיים, וכנראה באיזשהם ארכיונים כאן במדינה עדיין קיימים השמות, היכולת לזהות אותם, לקשר בין המשפחות.

מיכאל מלכיאלי: האמת, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מהממשלה הזאת אני לא מצפה כלום, כלום.

מיכאל מלכיאלי: אין לי שום ציפייה חברתית.

מיכאל מלכיאלי: האמת, אני אגיד לך משהו, מנסור: זה לא סוד, אני מאוד אוהב אותך.

מיכאל מלכיאלי: אני אגיד לך למה אני מאוד מכבד אותך – כי אתה קודם כול המזרחי היחיד הממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: הממשלה כולה אשכנזית, ראשי הסיעות.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה?

מיכאל מלכיאלי: ברוך השם, יש לי ראש סיעה אחד מזרחי.

מיכאל מלכיאלי: זה – 1. 2.

מיכאל מלכיאלי: כמה שידברו פה, אתה היחיד שדאג לדברים חברתיים.

מיכאל מלכיאלי: בואו נגיד את האמת.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, לא צריך – – –

ישראל אייכלר: הוא גם הדתי היחיד בממשלה.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר את האמת, לא מתבייש.

מיכאל מלכיאלי: אתה דאגת לדברים חברתיים.

מיכאל מלכיאלי: בשונה מכמה ראשי סיעות נוכלים פה, שכל אחד דאג לאאודי, לעניינים שלו, אתה דאגת לחברה שלך.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני חושב שצריכים ללמוד ממך, צריך לדאוג.

מיכאל מלכיאלי: ואני גם אעיד, אתה דיברת לא מעט גם כשישבת שם על איסוף כלי הנשק, על איסוף של כל האלימים.

מיכאל מלכיאלי: זה לא נולד עכשיו, ואני מצדיע לך על זה.

מיכאל מלכיאלי: ברור לי שזה לא פשוט, גם מול החברה שלך.

מיכאל מלכיאלי: בנושאים החברתיים שאתה מייצג – שאפו, כל הכבוד.

מיכאל מלכיאלי: אבל כל אותם מהממשלה, ראשי הסיעות, שמדברים שום דבר חברתי – – –

מנסור עבאס: כן.

מיכאל מלכיאלי: אז אני באמת לא מצפה מהממשלה, אבל מקווה שהכרה, צדק וריפוי יהיו, וכמה שיותר מהר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שתכננתי לוותר על הנאום שלי, אבל שמעתי את חבר הכנסת מלכיאלי, שפתאום קיבל הארה של צדק ושוויון.

אלכס קושניר: אני שומע את החברים ממפלגת ש"ס – – –

מיכאל מלכיאלי: למדנו מכם.

מיכאל מלכיאלי: ישבתם – – –

אלכס קושניר: קודם כול, מוטב מאוחר מאשר אף פעם.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

אלכס קושניר: אז אני שומע את החברים ממפלגת ש"ס מדברים על אשכנזים ועל ספרדים, ואני מסתכל על הרשימה של מפלגת ש"ס בכנסת ואני מנסה למצוא אשכנזי אחד שם, אחד.

אלכס קושניר: אין.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מבקשים לאזן אתכם, מה אתה רוצה?

אלכס קושניר: ויותר מזה, אני אמרתי: ואללה, בסדר, אז אין אשכנזי, אבל אולי יש נשים.

מיכאל מלכיאלי: בממשלה יש אחד שלא נוכל?

מיכאל מלכיאלי: יש אחד שלא נוכל בכל אלה – – – מה לעשות.

אלכס קושניר: ואז אני מסתכל בתוך הרשימה – ואללה, אין.

אלכס קושניר: ומצד שני, אני מסתכל על הממשלה – –

מיכאל מלכיאלי: נו?

אלכס קושניר: – – ואני רואה גם אשכנזים וגם ספרדים – –

מיכאל מלכיאלי: כולם נוכלים.

אלכס קושניר: – – וגם דתיים – –

מיכאל מלכיאלי: מי דתי?

אלכס קושניר: – – וגם – –

מיכאל מלכיאלי: מי דתי?

קריאה: ממשלת – – –

מיכאל מלכיאלי: מי דתי?

אלכס קושניר: – – וגם חילונים.

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא יודע מה זה דתי.

מיכאל מלכיאלי: מה זה דתי?

מיכאל מלכיאלי: אולי מנסור.

מיכאל מלכיאלי: מי דתי, בנט?

אלכס קושניר: חבר הכנסת מלכיאלי, אני רוצה להגיד לך משהו.

מיכאל מלכיאלי: מי דתי?

אלכס קושניר: עם ישראל – אני כמובן לא אחדש לך, אבל עם ישראל היה שנתיים בגלות; שנתיים – אלפיים שנה בגלות, נכון?

מיכאל מלכיאלי: שנתיים באופוזיציה, עכשיו.

אלכס קושניר: ובאלפיים שנה האלה – זה לא פלא שאנחנו שונים.

אלכס קושניר: ההבדל בינינו לבינכם הוא שאנחנו מוכנים לקבל ולחבק את האחר ולכבד את הערכים של האחר – –

מיכאל מלכיאלי: במריצות, במריצות.

מיכאל מלכיאלי: לכבד את האחר במריצות למזבלה.

אלכס קושניר: – – אבל אתם לא.

מיכאל מלכיאלי: לכבד – למזבלה.

אלכס קושניר: כל מה שלא לרוחכם זה לא לגיטימי – –

מיכאל מלכיאלי: איזה לכבד, מה.

אלכס קושניר: – – זה פסול.

אלכס קושניר: ולכן, מלכיאלי חברי – – –

שלמה קרעי: אתה מוכן לבוא למזבלה לכבד – – –

מיכאל מלכיאלי: הוא – – – נו, מה.

אלכס קושניר: לפני שאתה מטיף מוסר לאחרים – –

מנסור עבאס: כן.

אלכס קושניר: – – תסתכל רגע פנימה, תראה, אולי גם יש סיבה שאתם באופוזיציה ואנחנו בקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: – – – אנחנו לא – – –

אלכס קושניר: אולי העם רוצה חיבור בין אנשים שונים.

אלכס קושניר: אולי העם רוצה שמדינת ישראל, החברה הישראלית תהיה מלוכדת ומגובשת, גם אם היא לא מסכימה על הכול אחד עם השני.

מיכאל מלכיאלי: אני בעד.

אלכס קושניר: ולכן, אני מאוד מקווה שהקואליציה הזאת תמשיך ותתפקד, ונעשה טוב למדינת ישראל, ונביא שינוי גם לאשכנזים, גם לספרדים, גם לנשים, גם לגברים, גם לדתיים, גם לחילונים – לכו-לם.

אלכס קושניר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי שראש הממשלה התקשר לכל אחד מהשרים לשאול אותו איך עבר עליו השבוע הראשון כשר.

משה אבוטבול: לא יודע מה כל אחד סיפר לו, אבל בוא, נספר לך אנו מה עובר עלינו כאזרחים.

משה אבוטבול: כזה מעליב ומצחיק לשאול את זה לנוכח השבוע הפחות-מוצלח שכולנו חווינו בתקשורת.

משה אבוטבול: חוסר התיאום בין השרים והמחלוקות הפנימיות מתחילים לצוץ מעל פני השטח, כאשר רואים את מלחמתה של שרת החינוך נגד שר הבריאות על כך שחילק הוראות בנושא הקורונה ללא רשותה, או המחדל החמור שמאשימה בו שרת התחבורה את שר הבריאות בנתב"ג, ועוד שלל דברים שחברים בקואליציה אומרים על גנץ, שר הביטחון – שהוא ילדותי וכל פעם מגיח עם רעיונות מוזרים ללא תיאום; כאשר אתה רואה את השרה לאיכות הסביבה, שלא מסכימה לאפשר שנשים דתיות תוכלנה ליהנות מאוצרות הטבע ברחיצה נפרדת לנשים, ולערביות כן אפשר, אבל באיכות הסביבה, הנשים הדתיות הן כנראה לא חלק מהסביבה.

משה אבוטבול: והתוכניות להקמת בחינה מחודשת של הסטטוס קוו בכל הנושאים הדתיים – דבר חמור, ולא העזו מאז קום המדינה לנגוע.

משה אבוטבול: ספרו לנו שיש לנו, לדתיים, זכות וטו בקואליציה לעצור את הפגעים.

משה אבוטבול: איך ניתן בכלל לסמוך עליכם?

משה אבוטבול: אתם חברים לאיש משחית.

משה אבוטבול: הדבק היחיד שמחזיק את הקשר ביניכם זה דבק הפלסטיק שמחזק את הכיסאות שעליהם השרים יושבים.

משה אבוטבול: שבוע גרוע שאפשר להבין מה מצפה לנו ממנה, מאותה ממשלה – כאשר רואים איך ההתחלה נראית, מובן גם מה ההמשך.

משה אבוטבול: כשמזמינים רצף לרצף את הסלון בבית, כבר מהמטר הראשון אתה יודע מה האיכות של העבודה שלו – האם הוא מקצוען או איש חלטורה שיסכן עם המרצפות הרעועות את הליכתך בסלון הבית.

משה אבוטבול: שר הדתות מדבר על חילול השם.

משה אבוטבול: אין חילול השם גדול יותר מעצם חבירת

משה אבוטבול: כם לאנשים הבזים לכל דבר שבקדושה.

משה אבוטבול: תשאל, אם תרצה, את הרבנים שמזוהים עם הציבור שבעבר נמנתה עליו, כמה הם כואבים וכועסים על זה שאתה ובנט, ובכלל ימינה, בזים להם, שומעים אותם ועושים מה שאתם רוצים.

משה אבוטבול: ואחרי זה אתם כועסים על ליצמן, למה הוא אומר לכם להוריד את הכיפה?

משה אבוטבול: אתם לא מתייחסים לדבריהם.

משה אבוטבול: אתם לא סופרים את הרבנים שלכם.

משה אבוטבול: זה חילול השם.

משה אבוטבול: תתביישו לכם.

משה אבוטבול: שרת התחבורה רוצה וחולמת על תחבורה ציבורית בשבת, להרוס כל סממן תורני במדינה; שר החוץ תולה לו דגל כצבעי הקשת שלאחר המבול במשרד החוץ, סמוך לדגל הרשמי של המדינה – איזו השוואה ואיזו התרסה; שר התפוצות כבר מצהיר שתהיה פתיחות לכל הזרמים ביהדות, בר מינן.

משה אבוטבול: הרפורמים והקונסרבטיבים הם לא זרם ביהדות, הם עושים זרם ליהדות.

משה אבוטבול: גם אם יש להם כאן ליצן שמייצג אותם בכנסת, זה לא מכשיר אותם כזרם, חלילה.

משה אבוטבול: היהדות האמיתית היא רק זו שמבוססת על פי השולחן ערוך ונושא כליו.

משה אבוטבול: הגיור שלהם זה בדיחה עצובה וזיוף מהותי לכל מה שחז"ל העבירו אלינו.

משה אבוטבול: אני אסיים בזה.

משה אבוטבול: כמשל מובן – הייתה קבוצת פושעים שחטאו למלך בחטאים שונים: האחד הצית את שדות המלך, השני שדד בנק של המלוכה, השלישי העלים חלק מהמיסים, הרביעי הלך וזייף את המטבעות של המלוכה שבהם חקוקה דמותו של המלך.

משה אבוטבול: המלך, ברחמיו, אחרי הפצרות רבות, הסכים לסלוח לכולם, חוץ מאותו פושע שזייף את דמותו של המלך.

משה אבוטבול: על זה אין סליחה וכפרה לרפורמים, שמזייפים את היהדות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, דבר ראשון, אני רוצה להתריע על פגיעה חמורה בהפרדת הרשויות במדינת ישראל.

שמחה רוטמן: אני חושב שזה לא תקין שכבודו הוא גם ראש הממשלה וגם יושב-ראש הישיבה בכנסת.

מנסור עבאס: לא חשבתי על זה.

שמחה רוטמן: זה בלתי אפשרי.

שמחה רוטמן: אנחנו צריכים הפרדה בין הרשות המחוקקת לבין הרשות המבצעת, והעובדה שמי ששולט בממשלה גם מנהל את ישיבות הכנסת זה דבר שפוגע ביכולת שלנו לנהל פה תהליך מנותק מהשיקולים של איך ממשלה צריכה להתנהל בישראל.

שמחה רוטמן: אז אני מבקש, אם אפשר, שכבודו יתחלף עם לפיד – הוא ישב כראש ממשלה חלופי בינתיים, אולי כראש ממשלה קבוע, והם ינהלו את הכנסת.

שמחה רוטמן: אני חושב שזה הדבר המתאים בנסיבות העניין.

מיכאל מלכיאלי: ומה בנט יעשה?

שמחה רוטמן: מה שהוא עושה עכשיו – כלום.

שמחה רוטמן: זה דבר ראשון.

שמחה רוטמן: אני מבקש הערה לסדר, אם אפשר לקרוא לזה כך.

מנסור עבאס: אבל בישראל אין הפרדה כזאת, כי הממשלה והכנסת משולבות אחת בשנייה.

ישראל אייכלר: ובית המשפט שולט על שניהם.

שמחה רוטמן: אז אני חושב שהגיע הזמן, אחרי שנתיים של ואקום שלטוני, שאנחנו נבנה את מערכת השלטון בישראל בצורה נכונה, ונפריד בין ראש הממשלה לבין יושב-ראש הכנסת.

שמחה רוטמן: כרגע שניהם יושבים פה לידי, וזו קצת בעיה.

שמחה רוטמן: לגופם של דברים, אני היום ביקשתי, והאמת היא שגם בשיח הזה אני צריך לבקש מכבודו, כי למעשה מי שמנהל את הממשלה ואת הכנסת, כמו שאמרנו, זה כבודו.

שמחה רוטמן: ולכן, אני מבקש ממך ופונה אליך שתאשר לנו לקדם את חוק-יסוד: ההגירה לישראל, כי נכון להיום, שליחיך בוועדה המסדרת, השליחה שלך, עושת דברך, חברת הכנסת עידית סילמן, לא הסכימה לתת לחוק הזה פטור מחובת הנחה, ואני בטוח שזה בשליחותך, ולכן, אני מבקש שתחזור בך ותאשר לנו לקדם את החוק הזה.

שמחה רוטמן: החוק הזה הוא חשוב, מאחר שהוא – – –

סעיד אלחרומי: הבקשה תידון בכובד ראש.

שמחה רוטמן: מי?

שמחה רוטמן: מי ידון בה?

סעיד אלחרומי: הבקשה שלך תידון בכובד ראש.

שמחה רוטמן: במועצת השורא.

סעיד אלחרומי: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בוא לא ניגרר לשיטה הזאת.

שמחה רוטמן: אז אני מבקש באמת גם להעלות את זה למועצת השורא, כי גם חברת הכנסת עידית סילמן, היא גם עושת דברם.

שמחה רוטמן: ואני מבקש שתעניקו לחוק החשוב הזה פטור מחובת הנחה.

שמחה רוטמן: מאחר שבמשך שנים רבות מדינת ישראל, בכל הנוגע לאיחוד משפחות, פעלה לפי תפיסה ביטחונית – פלטה פה, מעל הדוכן, במסגרת הדיון על האי-אמון, חברת הכנסת שרן השכל, היא פלטה פה בטעות את הביטוי: איחוד משפחות מחבלים, ואני אמרתי לה, ואפילו קיבלתי לזה הסכמה מחברת הכנסת גבי לסקי ממרצ, שזה לא ביטוי נכון, כי לא מדובר באיחוד משפחות מחבלים.

שמחה רוטמן: הסכנה באיחוד משפחות זה לא שאנחנו חוששים חלילה שכל הערבים הם מחבלים.

שמחה רוטמן: יש ערבים שתומכים בטרור, לצערנו, כמו שאתה יודע, אבל התפיסה היא לא שכל הערבים הם מחבלים, והחשש הוא לא מאיחוד משפחות מחבלים, החשש הוא מאיחוד משפחות שיממש את זכות השיבה ויפגע בזכות הלאומית של עם ישראל למדינה משלו.

שמחה רוטמן: התפיסה הזאת שמדברת על ביטחון כל הזמן, כאשר מונעים איחוד משפחות בטיעונים של ביטחון, היא לא מחזיקה מים.

שמחה רוטמן: באמת, איחוד משפחות כמעט לא פוגע בביטחון – יש מקרים שכן – אבל זה כן פוגע בהגדרתנו כמדינה יהודית.

שמחה רוטמן: וכאשר אנחנו נאשר, חלילה וחס, עשרות אלפי או מאות אלפי בקשות לאיחוד משפחות, אנחנו נממש את זכות השיבה, הזכות הלא-קיימת לשיבה, של הערבים תושבי ישראל, וזה דבר שיפגע ביכולת שלנו לקיים כאן את המדינה היהודית שלנו.

שמחה רוטמן: ולכן אני מבקש – בכל זאת, אני יודע שאתה השולט בממשלה והשולט בכנסת, אבל אני מבקש שתאשר גם לעם היהודי מדינה משלו, ותגיד לעושי דברך מסייעת ימינה, מסיעת יש עתיד, מכחול לבן, מהעבודה וממרצ, תגיד להם, אם הם יכולים לעזור לנו שתהיה לנו, לעם היהודי, מדינה משלו, ולקדם באותה מדינה חוק-יסוד: הגירה בפטור מחובת הנחה, ונעביר אותו בשלוש קריאות, ובעזרת השם תהיה פה מדינה יהודית, ולא אותו מישמש, פלסטר חסר משמעות של חוק איחוד המשפחות, שעובר כל הזמן בהוראת שעה, ובג"ץ מדי פעם מסנן אותו, מקצץ אותו, שולח עליו התראות, וכמוהו גם הייעוץ המשפטי.

שמחה רוטמן: אז אני מבקש מאוד לתת לחוק הזה פטור מחובת הנחה, ואני בטוח שאם כבודו יגיד לעושה דברו לתת את הפטור, הפטור יינתן במהרה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

משה אבוטבול: שמחה, או שיאפשרו לנו לחזור – – – אז נחזור לשם.

ישראל אייכלר: אה, בגללך מפעילים עכשיו אצלי.

מנסור עבאס: כי רוב הדוברים הם מהמפלגה שלך.

אופיר אקוניס: – – – זה לא משנה.

אופיר אקוניס: שים שעון.

מנסור עבאס: כן, כן.

אופיר אקוניס: יש סדר.

אופיר אקוניס: מנסור, זה פשוט נמשך עד אמצע הלילה.

מנסור עבאס: כן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בסך הכול חלף שבוע אחד מאז הושבעה הממשלה, וכל החששות שעליהם הצבענו בחודשיים שלפני שקמה הממשלה מתממשים לנגד עינינו.

ישראל אייכלר: שרי הממשלה מכריזים מלחמה נגד תורת השם ואלוקי ישראל, נגד השבת, נגד היהדות, והכול בשם השוויון.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני לא מתכוון אליך, כי אתה הדתי היחיד בממשלה הזאת, ואני מכבד אותך ואת הדת שלך ואת שליחותך; אתה ממלא את זה באמונה.

ישראל אייכלר: הלוואי שהנציגים של העם היהודי היו ממלאים את השליחות שלהם כמו שאתה ממלא את השליחות של הבוחרים שלך, וכל הכבוד לכם.

ישראל אייכלר: ועיני אינה צרה בזה שהם הסכימו לתת לכם 50 מיליארד שקלים, כי זה מגיע לכם.

ישראל אייכלר: רק כשנותנים לישיבות ולציבור הדתי ולצורכי הדת של המדינה מיליארד אחד, הם קופצים ככלבים וכאויבים מרים.

ישראל אייכלר: אני הייתי רוצה שאותו כבוד שיש להם לצורכי הציבור המוסלמי – וגם לי יש כבוד אליהם – שיהיה להם כבוד גם לצורכי העם היהודי והדת היהודית.

ישראל אייכלר: ואני עוד לא מדבר על הכוונות וההכרזות להצר את צעדיו של הציבור החרדי בחוסר שוויון משווע; להגיד בפירוש שהם אנשים שלא משלמים מיסים ולא משרתים ולא עושים ולא ניתן להם תקציב.

ישראל אייכלר: כשהיו פה ממשלות בהשתתפות החרדים, מעולם לא דרשנו לקפח איזושהי אוכלוסייה אחרת, בין שהיא יהודית ובין שהיא לא יהודית, שהיא מוסלמית.

ישראל אייכלר: אגב, זה לא רק או יהודים או מוסלמים; יש פה יהודים, לא יהודים ומוסלמים, יש פה כל מיני אנשים, ואנחנו בעד שוויון לכולם, אבל לא שמישהו יגיד בפטרונות: אני אחנך אתכם, ואז אתם תהיו זכאים לקבל.

ישראל אייכלר: אנחנו עדים פה לשיטה של הקומוניזם שקורא לחושך אור ולאור יקראו חושך; לאפליה והדרה יקראו צדק ושוויון ולמלחמה הם קוראים שלום; לכל עוול ועושק קוראים תיקון עולם.

ישראל אייכלר: עוד יבוא יום וייחשפו הצביעות והשקר בפני הממשלה הרעה הזאת, השאיפה חסרת הרחמים לראות ילדים רעבים בשל תנאים למיצוי כושר השתכרות נגד נשים שעובדות והן צריכות לקבל הנחה במעונות יום וכל מיני קריטריונים שמטרתם אחת: אפליה בין אזרח לאזרח, בין ילד לילד.

ישראל אייכלר: ואנחנו רוצים להגיד לכם, אנחנו כבר אלפי שנים חלפנו ועברנו הרבה הרבה סוגים וצורות של שלטון.

ישראל אייכלר: בדרך כלל, זה היה שלטון של לא יהודים.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו תחת שלטון של יהודים, ואנחנו צריכים להיאבק כדי להיאחז במסירות נפש בדת שלנו, ואנחנו נעשה את זה.

ישראל אייכלר: מה שעזר לנו לצלוח את כל התקופות הקשות ביותר זה הקדוש ברוך הוא.

ישראל אייכלר: את זה אנחנו נעשה גם עכשיו.

ישראל אייכלר: וכשאני אומר מלחמה נגד השם, אדוני היושב-ראש – ואני לא אקח יותר זמן מאלה שקדמו, לפניי – אני לא מדבר על כאלה שרוצים בפומבי ובגלוי לפגוע בנו.

ישראל אייכלר: אני אגיד איזה דבר שכתוב במדרש שלנו; אתה תאהב את זה, אדוני:

ישראל אייכלר: כשהקדוש ברוך הוא ברא את העצים, אחר כך הוא ברא את הברזל, אז העצים התחילו לרעוד, אז אמר להם הגרזן, הברזל, מה אתם מפחדים ממני?

ישראל אייכלר: אם אחד מכם לא ייכנס בי, אני לא יכול לעשות לכם כלום.

ישראל אייכלר: הם לקחו כמה אנשים מהציונות הדתית, מימינה, ואז בגרזן הזה הם רוצים לעקור את כל תורת ישראל.

ישראל אייכלר: עומדים פה שרים ומאיימים על השבת דבר ראשון.

ישראל אייכלר: במקום לעשות אוטובוסים באמצע השבוע – אין אוטובוסים באמצע השבוע, אין תחבורה ציבורית ראויה, אבל בשבת הם ידאגו שיהיה.

ישראל אייכלר: וחילול השם הגדול ביותר – אדוני היושב-ראש, אני מבקש משפט אחד – כששר דתי בממשלה מצהיר שילדיו יתחתנו עם גויים שעברו גיורים מזויפים, הוא יתגאה בכך, שרה אחרת מצהירה שהיא תפרוץ את התחבורה הציבורית, ושרה שלישית, בשם השוויון, רוצה לשלול מנשים דתיות, מוסלמיות ויהודיות, להתרחץ בנחלים של הארץ בהפרדה.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו, בעזרת השם, ניאבק בממשלה הזאת, ובעזרת השם נעשה ונצליח, ותבוא ממשלה טובה יותר לעם ישראל ולתורת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, רשות החשמל פרסמה קול קורא, היא הוציאה להתייחסות ציבורית שינוי מוצע במבנה החשמל.

אוריאל בוסו: המשמעות של התעריף המוצע – להסיט עלויות משעות הצוהריים לשעות הערב.

אוריאל בוסו: היום העברתי למזכירות הכנסת בקשה לשאילתה דחופה לשרת האנרגיה.

אוריאל בוסו: אני לא יודע אם זה מחטף של רשות החשמל לשרה הנכנסת או שזה סוג של לחץ, אבל הציבור צריך לדעת.

אוריאל בוסו: המשמעות היא פשוטה: לייקר את החשמל למשק הבית – גברתי השרה הגיעה, והרצתי לך, אז אני אסביר: המשמעות של הקול הקורא להתייחסות הציבור היא לייקר את החשמל למשק הבית בין 3.5% ל-4%, כי בבוקר החשמל יהיה יותר זול, אבל אנחנו מדליקים דוד ומזגן ומטפלים בילדים אחר הצוהריים, והחשמל למשק – לא למשפחות אלא לתעשייה – יוזל ב-3%.

אוריאל בוסו: אז אני סמוך ובטוח שזה יצא מתחת ידייך, או שלא יצא מתחת ידייך, אבל זה הקול הקורא – – –

קארין אלהרר: – – – שבוע במשרד.

אוריאל בוסו: אז אני, במכתב שהפניתי אלייך אמרתי שאני בטוח שזה או סוג של מחטף שהם עשו כשאת עוד לא יודעת מזה או שזה הפעלת לחץ של רשות החשמל, אבל ללא ספק מדובר בפגיעה אמיתית בצרכנים, במשק הבית – לייקר את החשמל.

אוריאל בוסו: והכי מצחיק, כשפנו אליהם, הם אמרו: זו בדיוק המטרה שזה מפורסם עכשיו להתייחסות הציבור.

אוריאל בוסו: תגיד לי אתה: מישהו מהציבור, בפרט אלה, האנשים במשק הבית, יודעים להתייחס לכזה קול קורא ולהביע את התנגדותם?

אוריאל בוסו: ודאי שלא.

אוריאל בוסו: לכן, למרות שהגשתי בקשה לשאילתה דחופה ובקשה להצעה לסדר-היום, אני מבין שהשעון מתקתק אחרי שפורסם הקול הקורא, ולכן ביקשתי להציף את זה כאן, בפני חברי הבית, בפני השרה, בתקווה לעצור את המזימה הזאת של רשות החשמל לייקר את החשמל למשק הבית.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – מוותר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מרים וולדיגר.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: מיכל?

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן.

מיכל מרים וולדיגר: גם מיכל, גם מרים, זה בסדר – את שניהם גם יחד.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מגדיר אדם עם מוגבלות כך: אדם עם לקות פיזית, נפשית או שכלית, לרבות קוגניטיבית, קבועה או זמנית, אשר בשלה מוגבל תפקודו באופן מהותי בתחום אחד או יותר מתחומי החיים העיקריים.

מיכל מרים וולדיגר: פרק ד' מדבר על איסור אפליה בתעסוקה, והוא קובע בין היתר כי לא יפלה מעסיק בין עובדיו או בין דורשי העבודה מחמת מוגבלותם, ובלבד שהם כשירים לתפקיד או למשרה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל מסתבר שבחסות המדינה אפשר הכול.

מיכל מרים וולדיגר: הכול.

מיכל מרים וולדיגר: שימו לב: תקנות הפיקוח על המעונות מגדירים את התנאים הרפואיים להעסקת עובדים, ולפיהם, נאמר באחד הסעיפים, לא יועסק במעון עובד החולה במחלת נפש; בסעיף קטן אחר: לא יתגורר במעון בן משפחה של עובד אם הוא לוקה בנפשו.

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן, אתם שומעים טוב מאוד – סטיגמה.

מיכל מרים וולדיגר: עזבו את האפליה.

מיכל מרים וולדיגר: מדובר בהנצחה של אפליה, אפליה בחסות החוק.

מיכל מרים וולדיגר: לא יודעת אם מי מכם הזדעזע, כי אני לא רואה הזדעזעות, אבל אני הזדעזעתי, וזה לא הכול.

מיכל מרים וולדיגר: באותה רשימת תנאים רפואיים מופיעים גם הדברים הבאים: לא יתקבל עובד לעבודה במעון אם הוא חולה במחלה מדבקת – מתמודדי נפש וחולים במחלות מדבקות באותה נשימה.

מיכל מרים וולדיגר: אנשים שנאבקים יום-יום על שמירה על אורח חיים שפוי, או נורמלי, נמצאים באותה רמת מסוכנות של אנשים שמתמודדים עם סכנה בריאותית לחברה.

מיכל מרים וולדיגר: רבע מיליון אנשים מתמודדים עם מגבלה נפשית; רבע מיליון איש לא יכולים לעבוד במעונות ובמקומות נוספים.

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: סתם, כי המדינה מפלה; כי המדינה מדירה; כי המדינה לא השכילה להבין שמגבלה נפשית צריכה סיוע של המדינה, לא עוד חסמים והדרה חברתית.

מיכל מרים וולדיגר: רבותיי, לא כל מי שמתמודד הוא בהכרח מסוכן.

מיכל מרים וולדיגר: ממש לא.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת מכאן לשר הנכנס ניצן הורוביץ לבטל לאלתר, ללא כל דיחוי, את התקנות המעוותות האלה.

מיכל מרים וולדיגר: הגיע הזמן להתקדם ולהבין שחברה בריאה זאת חברה מכילה, משלבת, שלא מותירה מאחור את המוחלשים.

מיכל מרים וולדיגר: זה תלוי בכל אחד ואחד מאיתנו, ובעיקר בשר, בשר הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: די לסטיגמה.

מיכל מרים וולדיגר: די לדעות הקדומות.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לממשלה החדשה: תבנו מנגנון לבדיקת מסוכנות.

מיכל מרים וולדיגר: אל תפסלו את כל המתמודדים במחי יד.

מיכל מרים וולדיגר: מגיע להם הרבה יותר.

מיכל מרים וולדיגר: מגיע לנו, כחברה, יותר.

מיכל מרים וולדיגר: חברים, בשביל זה נבחרתי לכנסת, ואני אמשיך לנהל את המאבק הזה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר המקשר זאב אלקין עלה לדוכן כאן כדי לענות על אותן שתי הצעות אי-אמון בממשלה – ראשית, של סיעות ש"ס ויהדות התורה, וגם של סיעת הליכוד – ואת עיקר דבריו הוא מיקד בטענה שאנחנו מגדירים את הממשלה הנוכחית כלא לגיטימית, ואז הוא נתן את המספרים, שהמפלגות שמרכיבות את הקואליציה הזאת הן יותר ב-100,000–200,000 קולות מאשר אלה שמרכיבות את האופוזיציה.

מאיר פרוש: דבר אחד שהשר אלקין מתעלם ממנו זה העובדה שאלה שהצביעו ימינה – קרוב ל-250,000 מצביעים – בוודאי היו בטוחים שנפתלי בנט, ראש הממשלה, ילך עם נתניהו, עם הגוש הזה.

מאיר פרוש: ולכן, גם כאשר השר אלקין שואל: למה זה לא לגיטימי כאשר נתניהו מציע לבנט להיות ראש ממשלה?

מאיר פרוש: למה זה לא לגיטימי כאשר גם נתניהו הציע לגדעון סער?

מאיר פרוש: התשובה הרי פשוטה: ימינה הייתה זו שאמרה שהיא הולכת עם הימין, וברגע שהיא הלכה לצד של השמאל, אז בעינינו זה לא לגיטימי.

מאיר פרוש: פשוט גנבו את הקולות האלה מהצד של הימין, העבירו אותם לשמאל והקימו עם זה ממשלה שכולנו מתנגדים לה ורוצים לעשות הכול כדי שהיא תיפול.

מאיר פרוש: אני חושב שהעובדה הזאת, שהיא לא לגיטימית בגלל עצם העברת הקולות מימין לשמאל, מספיקה כדי לומר: אנחנו צריכים לדעת עם מי יש לנו עסק.

מאיר פרוש: אבל אני מבקש לקחת את זה לכיוון נוסף.

מאיר פרוש: בעיניי, ממשלה שמלכתחילה מוקמת כאשר בראש יש לה דגלים של עקירת ההלכה, בראש יש לה דגלים של עקירת התורה, עקירת המצוות – אין לה לגיטימציה.

מאיר פרוש: אסור לתת לה לגיטימיות, כי אנחנו יודעים שנחתמו הסכמים קואליציוניים בין לבין – בין סיעות בתוך הקואליציה – כדי להפעיל תחבורה ציבורית בשבת, נחתמו הסכמים כדי לפגוע במוסד של נישואין וקידושין, נחתמו הסכמים קואליציוניים כדי לפגוע בכשרות ונחתמו הסכמים קואליציוניים כדי לפגוע באותם מוסדות חינוך, שלא ילמדו ליבה.

מאיר פרוש: ואני מזכיר את אותם ארבעה נושאים מכיוון שהסוכנות היהודית, כשהיא באה לדרוש, כבאת כוח של העם היהודי בארץ ישראל, שייתנו לה את האפשרות להקים מדינה, האו"ם היה צריך להתייעץ עם כל מפלגה ציבורית פוליטית שהייתה פה בארץ.

מאיר פרוש: וכדי לומר שמקימים בית לאומי לכל יהודי, הסוכנות היהודית הייתה צריכה להגיע להסכם עם אגודת ישראל דאז על אותם ארבעה סעיפים שדיברתי עליהם עכשיו: על שבת, על כשרות, על נישואים וגירושין, ושכל אבא יוכל לשלוח את הילדים שלו ללמוד תורה.

מאיר פרוש: כאשר באה, אחרי 74 שנים, קבוצה של סיעות ומקימה קואליציה, מקימה ממשלה, ובראש הם מבקשים לקעקע את כל מה שהובטח במסמך הסטטוס קוו של דוד בן-גוריון, בעינינו זאת ממשלה לא לגיטימית, ולכן נפעל כדי להפיל אותה מהר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – גם אינו נוכח.

מנסור עבאס: אנחנו סיימנו את רשימת הדוברים.

מנסור עבאס: השרה תמר, את רוצה לסכם?

תמר זנדברג: אפשר להצביע.

מנסור עבאס: אפשר להצביע?

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת היציאה מישראל) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2021.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד התקנות – 23

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: 23 חברי כנסת בעד, שלושה מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: כן, מי עוד? רות?

מנסור עבאס: אנחנו נוסיף אותך בעד.

מנסור עבאס: 24 חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש התקבלו.

מנסור עבאס: הודעה של מזכירת הכנסת, בבקשה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת, הודיע חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי כי הוא חוזר בו מהצעת חוק ארגוני עזר רפואיים הפועלים בתחום רפואת חירום דחופה טרום-אשפוזית, התשפ"א–2012, שמספרה 1370.

אלינור ימין: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: [נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 21), התשפ"א–2021.

מנסור עבאס: תציג – השרה תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בשמו של חברי שר הבריאות ניצן הורוביץ, מטעם משרד הבריאות:

תמר זנדברג: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 21), התשפ"א–2021, לפי סעיף 4 (ד)(2)(ג) לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

תמר זנדברג: בהתאם למנגנון הקבוע בחוק, ככל שבתוך שבועיים לא מתקבלת החלטה על ידי ועדת הכלכלה של הכנסת או ועדה אחרת שתוסמך לכך, על מליאת הכנסת לדון בתקנות ולאשרן או לא לאשרן.

תמר זנדברג: ביום 31 במאי 2021, נוכח נתוני התחלואה בעולם והחשש מיבוא תחלואה לישראל מחו"ל, ובפרט של וריאנטים חדשים לנגיף הקורונה שעשויים להיות מסוכנים, אישרה הממשלה את תיקון 21 לתקנות התעופה.

תמר זנדברג: תיקון זה האריך את התוקף של תקנות אלו מ-4 ביוני 2021 ועד 14 ביוני 2021.

תמר זנדברג: כמו כן, בהתאם לביטול חובת שמירת מרחק של שני מטרים בכלל המקומות הפתוחים לציבור, ביטל תיקון 21 לתקנות התעופה את החובה לשמור על מרחק כאמור בשדה התעופה והגבלות שנבעו מחובה זו.

תמר זנדברג: כמו כן, התיקון ביטל את החובה של נוסע יוצא למלא הצהרת בריאות טרם היציאה מישראל, עדכן את חובת היידוע של מפעיל שדה התעופה והמפעיל האווירי בהתאם לדין הקיים וביטל כמה הגבלות נוספות על כלי טיס ושדות תעופה.

תמר זנדברג: התקנות העיקריות קובעות תנאים והגבלות להפעלת כלי טיס ושדות תעופה ולעניין השוהים בהם.

תמר זנדברג: הגבלות אלו נקבעו בהתאם לסמכות הממשלה לפי החוק ובסמוך לאחר חקיקת החוק.

תמר זנדברג: הגבלות אלה כוללות בין היתר איסור עלייה למטוס ללא הצגת בדיקה שלילית שבוצעה במהלך 72 שעות לפני כן והצהרת בריאות שמולאה 24 שעות לפני כן, כללים לטיפול בגילוי אדם עם תסמינים על המטוס והתנהלות במטוס ובשדה התעופה.

תמר זנדברג: עמדת הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות היא כי ההגבלות המפורטות בתקנות שהוארכו נדרשות לצורך הגנה על בריאות הציבור מפני התפשטות של הנגיף, צמצום התחלואה ומניעת סיכון לציבור.

תמר זנדברג: הכנסת חובת בדיקה שלילית בטווח של 72 שעות טרם העלייה לטיסות לישראל הביאה לצמצום משמעותי ביותר באחוז החולים המגיעים מחו"ל לישראל.

תמר זנדברג: בכך מורידה בדיקה זו גם את הסיכון לחדירה לישראל של וריאנטים חדשים לנגיף שעלולים להיות מסוכנים.

תמר זנדברג: כעת מובא לאישורכם תיקון 21 לתקנות תעופה.

תמר זנדברג: אומנם מאז תיקון זה אושר בממשלה גם תיקון 22 לתקנות תעופה, שהאריך את תוקפן של תקנות תעופה פעם נוספת עד ליום 30 ביוני 2021.

תמר זנדברג: עם זאת, ללא אישור המליאה לתקנות אלה, תתבטל האחריות הפלילית לכל העבירות הנובעות מהתקנות בתקופה שמיום 5 ביוני 2021 ועד יום 14 ביוני 2021, יוחזר כל קנס ששולם בגין הפרתן ויתבטלו הליכי אכיפה שננקטו בשל עבירות כאמור.

תמר זנדברג: בהתאם לכך אבקש מכם לאשר תקנות אלה בהתאם להצעה המונחת בפניכם.

תמר זנדברג: תודה.

מנסור עבאס: תודה, השרה תמר זנדברג.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי נמצאת?

מנסור עבאס: אינה נוכחת; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהסכם הקואליציוני בין סיעת יש עתיד לסיעת ימינה הוסכם על שינוי בגוף הבוחר את הרבנים הראשיים לישראל, שתכליתו בחירת רב ראשי ציוני.

אבי מעוז: זוהי מכבסת מילים והנדסת תודעה של מי שהקימו קואליציה עם תומכי טרור ומפלגות אנטי-ציוניות.

אבי מעוז: כפי שכבר הוכח לפני שמונה שנים בבחירות הקודמות לרבנות הראשית, כאשר אנשי ימינה ויש עתיד מדברים על רבנים ראשיים ציונים, כוונתם היא לרבנים ששותפים לרצונם לפגוע במעמד הרבנות הראשית לישראל ובטשטוש זהותה היהודית של המדינה, רבנים שנמצאים בקצה הליברלי של קשת הרבנים בישראל ואשר רחוקים מליהנות מקונסנזוס רבני רחב.

אבי מעוז: לא זו הרבנות הראשית שייסד מרן הרב קוק זצ"ל לפני 100 שנה, ולא אליה הוא נשא את עיניו ואת חזונו.

אבי מעוז: מרן הרב קוק זצ"ל הקים את הרבנות הראשית במטרה שתשפיע את דבר ה' על כל האומה ותהיה הגוף הממלכתי שאחראי לכל חיי הקודש הלאומיים; רבנות שכל תלמידי החכמים בישראל רואים בה סמכות הלכתית ורוחנית.

אבי מעוז: בוודאי שיש עוד הרבה מה לשפר ולרומם, אבל מה שמונח על השולחן כעת בכסות של מכבסת מילים יפות הוא פגיעה במעמדה של הרבנות הראשית והסגתה לאחור.

אבי מעוז: מה שנדרש היום הוא דווקא תוספת חיזוק לרבנות הראשית לישראל, העמדת משאבים מתאימים כדי שתוכל להוציא לפועל כראוי את תפקידה, תיקון ליקויים, אם ישנם, כמו בכל מערכת ציבורית אחרת, והיערכות לבחירת רבנים ראשיים מתאימים וראויים – לא רבנים שייבחרו על פי צבע כיפתם או דעותיהם שמוצאות חן בעיני גורמים כאלה ואחרים, אלא תלמידי חכמים גדולים שגדלותם ניכרת ומקובלת על גדולי הדור; תלמידי חכמים שיראתם קודמת לחוכמתם; תלמידי חכמים בעלי אחריות על חיי הקודש של רשות הרבים הלאומית והזהות היהודית של מדינת ישראל.

אבי מעוז: אני קורא לשר הדתות: הישמר מלגעת ברבנות הראשית, שאם לא כן, תיזכר לדיראון עולם.

אבי מעוז: ובאנלוגיה לדבריו של השופט המנוח מישאל חשין: מי שירים יד על הרבנות הראשית שלנו, נגדע את ידו.

אבי מעוז: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחד הדברים שהממשלה הזאת אמורה לעשות – וזו הסכנה הגדולה ביותר של הממשלה הזאת, שהפקידו את משרד האוצר ואת ועדת הכספים בידיה של מפלגה אחת.

ישראל אייכלר: אם היו מפקידים אותה בידיה של מפלגה כמו – אני לא רוצה למנוע מאחרים להגיד את זה, אבל נניח כחול לבן, שאין לה אג'נדה נגד איזושהי אוכלוסייה בארץ הזאת; תארו לעצמכם שימינו את איתמר בן גביר שיטפל באוכלוסייה הערבית.

ישראל אייכלר: לא יעלה על הדעת, נכון?

ישראל אייכלר: מינו שר אוצר שאחרי שהוא גמר את המלחמה באוכלוסייה הערבית וראה שזה לא פופולרי, עבר לאוכלוסייה החרדית.

ישראל אייכלר: הוא ויושב-ראש ועדת הכספים שלו אומרים מפורשות שהם שינו וישנו את סדר העדיפויות, כאילו כל אזרחי ישראל שמשלמים מיסים לממשלה הזאת – הוא ייקח את הכסף שלהם ויחלק לפי ראות עיניו.

ישראל אייכלר: כולם מבינים את זה שלא יעז אף שר ואף ממשלה להכריז על אוכלוסייה מסוימת: אני אלך לקפח אותם, אני אלך להילחם בהם, אני אחנך אותם, אני אשנה אותם.

ישראל אייכלר: זאת הבעיה המרכזית של הממשלה הזאת.

ישראל אייכלר: כל הדברים של העברת קולות מימין לשמאל, כולם כבר דיברו, אני לא אחדש שום דבר בעניין הזה, אבל עצם העובדה שבמדינה שנקראת דמוקרטית קמה מפלגה ומכריזה מלחמה במסגרת מערכת הבחירות, על ממשלה בלי חרדים, ומאיימת לקחת את החרדים במריצות למזבלה, היא מקבלת את הקופה של כל אזרחי ישראל, ועוד אפשר להגיד לאזרחים: תשלמו מיסים כדי שאנחנו נוכל ללכת במדיניות של קיפוח באופן מוצהר?

ישראל אייכלר: ממשלה כזאת היא בלתי לגיטימית בעליל לא רק במדינה דמוקרטית, אפילו במדינה לא דמוקרטית.

ישראל אייכלר: אם יש מקרה כזה ששליט מכריז על אוכלוסייה מסוימת שהיא תהיה מודרת, אז יש לו מרד שם.

ישראל אייכלר: אין דבר כזה בעולם היום שקבוצה, אוכלוסייה או עם לא יתמרדו נגד דיקטטור שיגיד שהוא הולך לקפח אותם, הולך להילחם בהם.

ישראל אייכלר: כל הרעיון הדמוקרטי הוא – מדינת כל אזרחיה, קוראים לזה.

ישראל אייכלר: מאיימים פה שבגלל רע"מ יגרמו לכך שתהיה פה מדינת כל אזרחיה.

ישראל אייכלר: אני אומר שידייקו: מדינת כל אזרחיה מלבד החרדים, זאת אומרת, הם שוללים אוכלוסייה של מיליון נפש ועוד מיליון תומכים בציבור הזה ומכריזים עליה מלחמה.

ישראל אייכלר: מה השורש של הבעיה הזאת?

ישראל אייכלר: השורש הוא הכסף של הרפורמים מארצות הברית, ששיחדו את השופטים והשליטו את מערכת המשפט על מדינת ישראל.

גלעד קריב: כבר פחדתי שתסיים נאום בלי הסתה.

גלעד קריב: מזל שיצאת.

ישראל אייכלר: אותם ארגונים רפורמיים אנטישמיים, שאינם מייצגים את היהודים הרפורמים בארצות הברית – היהודים הרפורמים בארצות הברית לא יודעים בכלל מה נעשה בכסף שלהם, הם תורמים בתמימות בבית הכנסת ביום כיפור, מראים להם מגן דוד וכיפה.

ישראל אייכלר: אבל הארגונים האלה, ש-25 שנה משתמשים במערכת המשפט – מגישים עתירות נגד היהדות החרדית ונגד הכשרות ונגד הרבנות ונגד כל דבר של היהדות – הם הצליחו להשתלט לא רק על בית המשפט, עכשיו הם הצליחו להשתלט גם על הממשלה.

ישראל אייכלר: ולכן אני מזהיר את הממשלה הזאת: תדעו לכם – –

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: – – שארגוני הרפורמים האלה, העסקנים הרפורמים, שצוברים מיליונים ומשחדים את כולכם, תדעו לכם, הם יחריבו את הממשלה שלכם, הם יהרסו את העם, הם יכניסו את השנאה והפילוג.

מנסור עבאס: תודה.

ישראל אייכלר: ואל תדברו על איחוי וריפוי כל זמן שאתם נותנים להם את השליטה עליכם, שאני יודע שאתם לא רפורמים, ובית הכנסת שאתם לא הולכים אליו הוא דווקא בית הכנסת האורתודוקסי.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הייתי מאוד שמח אם לא הייתה הידיעה הקשה, העצובה, המעציבה והמזעזעת שאחר הצוהריים שלחו אליי אזרחים שבמשכן האומנויות בעין חרוד הביאו מיצג של שרפת השם המפורש, בר מינן.

משה אבוטבול: כה מזעזע, וכולם שותקים.

משה אבוטבול: בוא נדמיין אם חלילה היה מאן דהוא מעז לשרוף את דגל המדינה או דגל הלהט"ב ששר החוץ הניף היום במשרדו – –

גלעד קריב: – – – אף מילה על – – –

משה אבוטבול: – – או אם היו שורפים את ספר הקוראן או את הסידור של אחת מנשות הכותל – –

גלעד קריב: או את הסידורים של נשות הכותל.

משה אבוטבול: – – או את הסידור של אחת מנשות הכותל הרפורמיות.

משה אבוטבול: מייד הייתה קמה זעקה גדולה ומרה.

משה אבוטבול: וכאן – דממת אלחוט; לא מגנים, לא מוחים.

משה אבוטבול: לפחות תעשו את עצמכם מזועזעים.

משה אבוטבול: לפחות.

משה אבוטבול: שרת החינוך, האם נראה לך?

משה אבוטבול: זהו חינוך שטיפחו ההורים היקרים שלנו?

משה אבוטבול: שר התרבות, הזוהי התרבות הנאורה?

משה אבוטבול: האם לנער הזה התפללתי?

משה אבוטבול: מצופה ממערכות החינוך והתרבות להתנער, אבל מהר, מהזוועה הזאת.

משה אבוטבול: אני מעוניין להשלים את דבריי מנאומי הקודם על הרפורמים וסכנתם.

משה אבוטבול: שר התפוצות כבר הצהיר שתהיה פתיחות לכל הזרמים ביהדות, בר מינן.

משה אבוטבול: הרפורמים והקונסרבטיבים הם לא זרם ביהדות, הם עושים זרם ליהדות.

משה אבוטבול: גם אם יש להם כאן ליצן שמייצג אותם בכנסת, זה לא מכשיר אותם כזרם, חלילה.

משה אבוטבול: היהדות האמיתית היא רק זו המבוססת על השולחן ערוך ונושאי כליו.

משה אבוטבול: הגיור שלהם זה בדיחה עצובה וזיוף מהותי לכל מה שחז"ל העבירו לנו.

משה אבוטבול: כמשל מובן: הייתה קבוצת פושעים שחטאו למלך בחטאים שונים: האחד הצית את שדות המלך; השני שדד בנק של המלוכה; השלישי העלים חלק מהמיסים; הרביעי הלך וזייף את המטבעות של המלוכה שבהם חקוקה דמותו של המלך.

משה אבוטבול: המלך, ברחמיו, אחרי הפצרות רבות הסכים לסלוח ולהמתיק את דינם של כולם, חוץ מאותו פושע שזייף את דמותו של המלך.

משה אבוטבול: על זה אין סליחה וכפרה.

משה אבוטבול: הרפורמים ושאר הליצנים מזייפים את היהדות הצרופה, ועל זה אין סליחה וכפרה, כי בכסף ומטבעות מזויפים אין שימוש, ואין מה לעשות חוץ מלהוציא אותם מהמחזור ומחוץ לחוק.

משה אבוטבול: ועל מי שמתיימר להיות ראש ממשלה: מדבר שקר תרחק, או במדויק יותר: מדבר בנט תרחק.

משה אבוטבול: אתה מלמד את כולם כי כדי להתקדם בחיים צריך לדרוס ולרמוס את העבר, את ההבטחות, את הערכים ואת תחנוני הרבנים שלך ולבעוט בכול כדי להגיע לכס ראש הממשלה.

משה אבוטבול: רמאות מחזיקה זמן מועט.

משה אבוטבול: החלה הספירה לאחור.

משה אבוטבול: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

דוד אמסלם: ראש הממשלה בפועל, יש לו בעיה ברגל.

מנסור עבאס: כן, הצעתי לו שנדחה את זה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תראו, הממשלה, מעבר להסכמים, גם קיימה אתמול ישיבה, ובישיבת הממשלה בישרו לעם ישראל שהם – כידוע, לממשלה הזאת אין דבק מחבר, אז בשביל שיהיה דבק מחבר, נכה ביהדות ובחרדים ונביא גאולה לעולם.

יצחק פינדרוס: חיפשו היועצים הגאוניים ואמרו: במה נכה את החרדים?

יצחק פינדרוס: נעשה ועדת חקירה על מירון.

יצחק פינדרוס: אם נעשה ועדת חקירה ממלכתית על מירון וניתן לגב' אסתר חיות לבדוק, כנראה היא תמצא את חברי הכנסת שנתנו רישיונות לעשות אירוע במירון, כנראה תמצא את העסקנים החרדים שסידרו שבמירון יהיה אירוע, ואז נביא בשורה – –

גלעד קריב: למה פוליטי – – – פוליטי?

גלעד קריב: תתבייש לך.

יצחק פינדרוס: – – נביא בשורה לציבור החרדי שאנחנו מעל לחברי הכנסת, אנחנו יכולים לטפל במירון.

יצחק פינדרוס: ועכשיו אני שואל – יש שם מישהו מרעיש מאחורי יבגני סובה, מאיזושהי תנועה, אני כבר לא זוכר, מהיהודים המשיחיים?

יצחק פינדרוס: לא, תנועה אחרת, רפורמית.

יצחק פינדרוס: יש פה עוד כאלה, יש כל מיני תנועות.

גלעד קריב: תמשיך, תמשיך.

יצחק פינדרוס: נביא בשורה, ואללה.

יצחק פינדרוס: דפקנו את החרדים – אנחנו נעשה ועדת חקירה על מירון.

יצחק פינדרוס: אז אני לא יודע אם הם מודעים לזה שבמשרד האוצר לא ישבו חרדים הרבה מאוד שנים, לדעתי, מאז בית שני, ובמשרד המשפטים לא ישבו חרדים מאז בית שני.

יצחק פינדרוס: ולכן, ועדת חקירה יכולה אולי להתעלל בעצמה.

יצחק פינדרוס: אבל אם אכן כנים דבריכם ואתם דואגים – איפה דאגתם?

יצחק פינדרוס: למה ממשלת ישראל לא קיבלה החלטה לקחת אחריות על המקום?

יצחק פינדרוס: למה שר האוצר, שרץ לעשות ועדת חקירה – –

גלעד קריב: אתם דאגתם להקדשים.

גלעד קריב: אתם דאגתם – – –

יצחק פינדרוס: – – אותו שר אוצר שדואג לחרדים, לא הודיע: אני הולך לקבל את השיפוט של המקום?

מנסור עבאס: סליחה, חבר הכנסת קריב – – –

גלעד קריב: אתם דאגתם להקדשים, לכו – – – לאדם.

גלעד קריב: איזו בושה.

יצחק פינדרוס: רגע, הוא מהיהודים?

יצחק פינדרוס: מאיזו תנועה הוא?

יצחק פינדרוס: למה לא דאגתם?

יצחק פינדרוס: אתם הרי דואגים לנו, נכון?

גלעד קריב: הרבה – – –

יצחק פינדרוס: אתם הרי יותר טובים מאיתנו, נכון?

יצחק פינדרוס: אתם הרי יודעים מה דוח ביקורת המדינה אמר.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים הרי מה יש בוועדות.

גלעד קריב: מי היה – – –

יצחק פינדרוס: אז לצד אותם 6 מיליון שקל שיפרנסו את אותו היכל הצדק וחבריו וחבורתו ואנשי שלומו, לא יכולתם לדאוג לילידים החרדים המסכנים האלה, שיש להם נציגים שלא אכפת להם מהם, שלא מעניין אותם מהחרדים?

יצחק פינדרוס: הייתם עושים תרגיל יח"צ אמיתי – –

גלעד קריב: מי היה שר – – – איך אתה לא מתבייש?

יצחק פינדרוס: – – לוקחים את המקום הזה, לוקחים עליו אחריות – –

גלעד קריב: רוקד על הדם של – – –

יצחק פינדרוס: – – לוקחים שם אחריות ועושים משהו.

יצחק פינדרוס: מה עשיתם?

יצחק פינדרוס: כשתמצאו אשמים, מה שלהב 443 או מח"ש לא ימצאו – מה עשיתם?

יצחק פינדרוס: תמצאו את שר האוצר ליצמן או את שר המשפטים הרב גפני או את שר המשטרה – אני לא זוכר מי מאיתנו – הרב פרוש, שדאגו שבמירון תהיה הפקרות, שהמקום יתנהל כמו עולם שלישי?

גלעד קריב: השר לענייני דתות.

גלעד קריב: מי היה השר האחראי?

יצחק פינדרוס: מה עשיתם?

יצחק פינדרוס: מה בישרתם לעם ישראל?

גלעד קריב: – – – על הדם.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, גם מאנשי יח"צ במגזר החרדי עוד לא התחלתם ללמוד.

יצחק פינדרוס: בהצלחה לכם.

יצחק פינדרוס: בקרוב באופוזיציה.

גלעד קריב: – – – לרקוד על הדם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, אתה יותר מדי נכנס לדברי חברי הכנסת.

דוד אמסלם: אני מבקש: הרב, הרב חבר הכנסת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – מוותר; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר גולן – מוותר; חברת הכנסת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאזן גנאים – מוותר; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני בעד חקירה.

משה גפני: כשקורה חס וחלילה אסון גדול צריך שתהיה חקירה – צריך לברר את הסיבות וצריך לדעת מה עושים כדי שזה לא יקרה שוב.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: זה בכלל לא משנה מה שאמרתי, זה לא רלוונטי.

משה גפני: יהיה מי שישב כאן ויצעק: צריך חקירה, אתם צריכים לדרוש את זה – אני אמרתי את זה מעל כל במה.

משה גפני: אמרתי את זה בישיבה של סיעת יהדות התורה, אמרתי את זה ברדיו, בטלוויזיה, בעיתונות החרדית, בעיתונות החילונית – אמרתי את זה בכל מקום.

משה גפני: לא רלוונטי – מה שאני אומר ומה שאני לא אומר לא רלוונטי.

משה גפני: יהיה מי שיצעק: אתה, פינדרוס, הרב פינדרוס, אתה מואשם בזה שאתה מייד קפצת ואמרת "ועדת חקירה ממלכתית".

משה גפני: אז יושב פה חבר כנסת וצועק.

משה גפני: הוא לא יודע, הוא לא מבין על מה מדובר, אבל זה לא משנה – כולם יודעים שזאת עמדתך; כולם יודעים אצלנו שזאת עמדתך, ואצלנו שזאת עמדתי.

משה גפני: אבל אני רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה.

משה גפני: הדבר הראשון שהממשלה הזאת עשתה, באמת, אחרי שנתיים וחצי שאין תפקוד ואין כלום – הרי זו הייתה הטענה – הממשלה הייתה צריכה לשבת ובישיבה הראשונה להחליט החלטות כלכליות; הייתה צריכה להחליט מה עושים עם החל"ת, מה עושים עם העסקים הקטנים, מה עושים עם העסקים הבינוניים, מה עושים אחרי הקורונה עם כולם.

משה גפני: היא מקבלת החלטה; יושב ראש ממשלה של השישה חברי כנסת ואומר שכשיש אסון צריך לחקור.

משה גפני: איש שדואג, אל תסתכלו עליו ככה.

משה גפני: אתם בטח מסתכלים עליו כאילו הוא לא דואג לדברים החשובים – אז הוא דואג.

משה גפני: הינה, זה הדבר הראשון שהוא עושה.

משה גפני: ואני, משום מה עלה בדעתי אותו זמן שלכולנו היה יום קשה מאוד, שהייתה הסערה בנחל צפית, והיו שם בנות ובן אחד, בנות מהמכללה, מכללת בני ציון בתל אביב, שנהרגו שם – נכנסו לתוך הוואדי, לתוך הנחל שם, ואז הייתה ההצעה להקים ועדת חקירה, מכיוון ששם היה צריך לקבל החלטות מה עושים בהמשך, מה עושים: נותנים לתלמידים להיכנס לוואדי כזה?

משה גפני: לא נותנים להיכנס?

משה גפני: וזה היה טובת ההורים, שהיו במשבר עצום – לא נהרג אחד או שניים – והיה צריך לעשות ועדת חקירה ממלכתית.

משה גפני: מי התנגד?

משה גפני: מי התנגד?

משה גפני: בנט.

משה גפני: נפתלי בנט התנגד.

משה גפני: זה אותו אחד, הרב פינדרוס, שראית אותו עכשיו יושב מדושן עונג ואומר: אנחנו נעשה ועשינו ועדת חקירה במירון, כאילו הוא מעצבן אותנו.

משה גפני: שיעשה, הרי הדבר הראשון שאני אשאל את ועדת החקירה הוא מה הם מתכוונים לעשות בל"ג בעומר הבא.

מנסור עבאס: כן.

משה גפני: מה הם מתכוונים לעשות – אני מסיים – בל"ג בעומר הבא.

משה גפני: הרי צריך לשפץ שם את המקום, צריך להתאים אותו לאנשים שמגיעים מהארץ ומכל העולם.

משה גפני: אנחנו נשאל אותם מייד את השאלה הזאת.

משה גפני: זה לא דבר שאנחנו נעשה בזמנים אחרים.

משה גפני: ברגע שיתחילו לדון, אנחנו נשאל אותם; הרי אני יודע מה הבעיה.

משה גפני: אני, בניגוד לכמה חברי כנסת ושרים כמו השר בנט הזה, ראש הממשלה – –

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: – – ראש הממשלה של השישה, אני 15 שנים מעלה את זה כאן, במליאת הכנסת, בוועדותיה, בוועדה לביקורת המדינה – –

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: – – בוועדת חקירה פרלמנטרית.

משה גפני: למה – אני מסיים.

משה גפני: תגיד לנו, ראש הממשלה בנט, למה על מירון שמחת לעשות, בישיבה ראשונה, ועדת חקירה – בגלל שזה חרדים?

משה גפני: ולמה בצפית התנגדת לעשות ועדת חקירה – בגלל ששם זה אנשי הציונות הדתית?

משה גפני: כשזו טובתם.

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: אני יודע, אני יודע, אני יודע, אני אומר את זה רק בשביל – –

מנסור עבאס: תודה.

משה גפני: – – שתדעו איפה אנחנו חיים, אבל האמת היא שגם שם היה צריך לעשות ועדת חקירה – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: – – וגם כאן.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, שלוש דקות.

מנסור עבאס: בלי רק – שלוש, מספיק לך?

דוד אמסלם: נסתדר עם שלוש.

עיסאווי פריג': א

עיסאווי פריג': מסלם – – –

דוד אמסלם: בוא נשמע, כן?

דוד אמסלם: כן אדוני השר.

עיסאווי פריג': אני אשמע אותך ואני אגיב.

מנסור עבאס: כן, שלוש דקות, בבקשה.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני רוצה רק להתייחס – אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשר המקשר מר אלקין.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי לכם, מר אלקין, דרך אגב, לא מסתפק אף פעם בתיק אחד; אף פעם, גם כשהוא היה אצלנו בליכוד – גם כשהוא קיבל את איכות הסביבה, הוא ביקש גם את ירושלים.

דוד אמסלם: זה הגרידי – זה הבן אדם, אז תדעו רק עם מי יש לכם עסק בעניין הזה.

דוד אמסלם: עכשיו, מה הוסיף ואמר?

גלעד קריב: היית גם, לא?

דוד אמסלם: אמר, אמר, אמר – רק שנייה, לא להפריע לי.

דוד אמסלם: בא, הוסיף ואמר: אתה, ראש הממשלה, יכולת להקים מה שנקרא ממשלה ימנית אם היית זז, לבן אדם שבחרו אותו באופן אישי כמעט 1.2 מיליון איש, אז תבינו לאן בעצם אתם מכוונים.

דוד אמסלם: זה המהלך הכי אנטי-דמוקרטי.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: יגיעו ימים שיגידו למר בנט: תקשיבו, ימינה, אתם רוצים להצטרף?

דוד אמסלם: נניח שהם יעברו את אחוז החסימה, בואו נניח, וימצאו איזה קהל חדש – אין בעיה, תזיזו את בנט ותבואו; תזיזו את לפיד ונביא אתכם.

דוד אמסלם: אתם מבינים את הצביעות?

דוד אמסלם: אתם מבינים, אתם, אנשי השמאל, כמה אתם אנשים אנטי-דמוקרטיים, אנשים שבעצם מה שמעניין אותם זה רק הכוח, האלימות והשקרים?

דוד אמסלם: הרי אם הציבור בחר בבן אדם – הוא המנהיג.

דוד אמסלם: בחרו בניצן הורוביץ – ניצן הורוביץ זה המנהיג, לא פריג'.

דוד אמסלם: אנחנו לעולם לא נבקש להחליף.

דוד אמסלם: למה להחליף?

דוד אמסלם: עוד מעט תחליפו גם את הציבור.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לבוא, אדוני היושב-ראש, עוד פעם, ולהגיד לך שאפו.

מנסור עבאס: דקה וחצי.

דוד אמסלם: אתה באמת – אתה ראש הממשלה בפועל.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אתה קיבלת תקציב של 53 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: עכשיו הם חושבים שזה כסף של מונופול, כאילו, אתה יודע, משחקים.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לאזרחי מדינת ישראל שתקציב מדינת ישראל הוא 420 מיליארד שקל.

מנסור עבאס: כפול חמש שנים.

דוד אמסלם: הוא קיבל – היושב-ראש, מר עבאס, ראש הממשלה בפועל, קיבל 53 מיליארד.

דוד אמסלם: אני אגיד לכם, רבותיי, כדי לממש את זה צריך להוריד ממקומות אחרים.

דוד אמסלם: אז אני אספר לכם: יורידו מהביטחון של מדינת ישראל, ייצרו פחות כיפת ברזל, לא יוסיפו לחיילי צה"ל משכורות, לא ייתנו קצבת זקנה, לא יטפלו בפריפריה, לא יטפלו בדיור הציבורי, לא יטפלו בקצבת הנכות – – –

גלעד קריב: כי דיור ציבורי אתם עשיתם.

דוד אמסלם: לא יטפלו – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: – – בחד-הוריות – –

גלעד קריב: – – –

דוד אמסלם: – – למה?

דוד אמסלם: אני אגיד לכם למה: בנט ולפיד רצו להיות ראשי ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אמסלם: הם הבינו שראש הממשלה בפועל זה מר עבאס.

דוד אמסלם: הוא צריך לקבל כסף.

גלעד קריב: – – – דיור ציבורי – – –

דוד אמסלם: אז לכן ה-53 מיליארד שקלים יבואו, דרך אגב – –

מנסור עבאס: תודה.

דוד אמסלם: – – ועוד לא הספקתי להכניס, לא נכנסתי כאן לכל הרשימה, 53 מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: עדיין חסר לי נושאים.

דוד אמסלם: אתם תבינו, עכשיו – –

מנסור עבאס: תודה, תודה.

דוד אמסלם: – – כל אזרחי מדינת ישראל, איך הם מכרו את אזרחי מדינת ישראל ואת הפריפריה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: – – –

אורלי לוי אבקסיס: איפה דיור ציבורי?

מנסור עבאס: תודה, תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: האמת, שלפני שבוע התגאיתם בליכוד שהעברתם את תוכנית 922.

אורלי לוי אבקסיס: היא חשובה, אבל היא לא 53 מיליארד.

מנסור עבאס: שנייה.

גלעד קריב: – – –

מנסור עבאס: לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: היא חשובה – – –

מנסור עבאס: התוכנית השנייה, התוכנית השנייה – קוראים לה תוכנית נתיבי איילון; 20 מיליארד שקלים לעשר שנים.

מנסור עבאס: מי שהכין אותה זה השרה מירי רגב.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא צריך לבנות כבישים?

מנסור עבאס: התוכנית השלישית היא מיגור הפשיעה – –

אורלי לוי אבקסיס: אז – – –

מנסור עבאס: – – והאלימות – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז ניקח 20 מיליארד מהקשישים והתחבורה?

מנסור עבאס: מי שהחליט, מי שהחליט על התוכנית השלישית זה ממשלתו של מר בנימין נתניהו – –

אורלי לוי אבקסיס: אז ניקח 10 מיליארד מהביטחון – –

מנסור עבאס: – – ואני מאוד מודה לכם.

אורלי לוי אבקסיס: – – ומהדיור ומהזוגות הצעירים.

מנסור עבאס: ושלושת היישובים, שבעזרת השם הממשלה תחליט ותקים אותם בנגב – מי שהגיש את זה לשולחן הממשלה זה מר בנימין נתניהו.

מנסור עבאס: תודה לכם.

דוד אמסלם: יש לי שאלה, אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול שאלה?

מנסור עבאס: כן, אני אתן לך – – –

דוד אמסלם: היישובים בנגב שאתם רוצים להקים, אתם מתכוונים שהבדואים ישחררו את האדמות ויבואו או גם וגם?

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, היישוב הראשון קם בנגב בשנת 1979 על ידי ממשלת בגין, הליכוד.

מנסור עבאס: כל היישובים – – –

דוד אמסלם: אבל אני בעד.

מנסור עבאס: כל היישובים שהוקמו בנגב הוקמו על ידי ממשלות הימין והליכוד.

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לכם.

דוד אמסלם: דרך אגב – – –

מנסור עבאס: תמשיך.

דוד אמסלם: לא, אני בעד – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי – – –

אופיר אקוניס: היושב-ראש, אנחנו רוצים לסיים.

דוד אמסלם: אנחנו בעד שיקימו את היישובים, אני רק – – –

מנסור עבאס: אני מאוד מודה לכם, אתם עשיתם עבודה טובה.

דוד אמסלם: אני רק שואל אם הם ישחררו את השטחים שהם בעצם – את כל הפחונים סביב באר שבע וסביב דימונה.

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת משה קרעי.

מנסור עבאס: שלמה, סליחה, סליחה, שלמה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו ממשיכים.

שלמה קרעי: אמרנו שנחלק את זה לפרקים, יש לנו לתוך הלילה, אז התחלנו לדבר – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

שלמה קרעי: – – על כמה שמיום ליום מתבררים ממדי האסון של הממשלה המסוכנת הזאת.

שלמה קרעי: התחלנו עם הנושא של ארץ ישראל, בעצם מכירת החיסול של ארץ ישראל על ידי הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: דיברנו על אובדן הדרך והערכים מול איראן, התפשטות מכל הערכים והחליפה הביטחונית של מדינת ישראל, הנכסים האסטרטגיים שלנו, יכולת ההרתעה ויכולת ההפתעה.

שלמה קרעי: הכול נמכר תמורת ממשלה כזאת של שמאל קיצוני, ויאיר לפיד מודיע: אנחנו לא נפתיע, לא נרתיע; כשנרצה לעשות משהו – נודיע לכם.

שלמה קרעי: איך קראו לתליין מאיראן?

מנסור עבאס: ראיסי.

שלמה קרעי: ראיסי.

שלמה קרעי: נודיע לך, ראיסי, אל תדאג.

שלמה קרעי: תעשה מה שאתה רוצה, לפני שנבוא – נודיע.

שלמה קרעי: וההחלטה הראשונה שאמרנו – גירוש יהודים מבתיהם, היישוב היהודי אביתר.

שלמה קרעי: 50 משפחות הולכות להיות מגורשות מבתיהן, כאילו בכל רחבי מדינת ישראל כל הבתים הם בתים שנבנו בצורה חוקית, רק בתי היהודים באביתר זה הדבר היחיד שנשאר.

שלמה קרעי: ודבר נוסף שאנחנו רואים שקורה כאן מחר – כנס אנטי-ציוני, כנס שמשתמש בכנסת ישראל להביא לכאן את ארגוני החרם נגד מדינת ישראל, קורא לעצמו "בין כיבוש לאפרטהייד".

שלמה קרעי: האם חיילי צה"ל הם כובשים ואנחנו צריכים להילחם בהם כי הם כובשים, או שהם מבצעי אפרטהייד ולכן צריך להעמיד אותם לדין על פשעים נגד האנושות?

שלמה קרעי: זה הכנס שהממשלה הזאת מארחת מחר כאן בכנסת ישראל.

שלמה קרעי: והדבר שכולנו מדברים עליו לאחרונה זה הנושא – – –

מנסור עבאס: ידידי שלמה, בדקת מי אישר את הכנס הזה?

מנסור עבאס: תבדוק.

שלמה קרעי: קודם כול, אמרתי שהתשובה הראשונה שענו היא שזה לא היה ולא נברא.

שלמה קרעי: אחר כך אמרו: זה כנראה אושר בטעות.

שלמה קרעי: ועדיין, עדיין יש אפשרות לבטל.

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: תבדוק מי אישר את זה.

שלמה קרעי: אז אם אושר בטעות, אז לא נבטל?

שלמה קרעי: צריך לבטל את זה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אתה לחצת על הכפתור, אבל זה לא עצר לי את השעון.

מנסור עבאס: אה.

שלמה קרעי: זה כפתור שעוצר לך את המיקרופון.

מנסור עבאס: אני לארג'.

שלמה קרעי: אוקיי.

שלמה קרעי: אני אסיים בנושא האחרון שאנחנו מדברים עליו בימים האחרונים, הנושא של איחוד משפחות.

שלמה קרעי: הממשלה הזאת, ממשלת ההונאה המסוכנת הזאת, מנסה להוליך את אזרחי ישראל שולל באחיזת עיניים, מנסה לומר: רע"מ יושבים איתנו בממשלה, יושבים בקואליציה, אבל הם ילדים טובים.

שלמה קרעי: מנסור לא יעשה כלום, אנחנו נעשה דברים בניגוד לרצונו בתמיכה של האופוזיציה, אבל מנסור ייתן את ברכתו מהצד.

שלמה קרעי: אתם חושבים שאזרחי ישראל מאמינים לכם?

שלמה קרעי: אתם חושבים שאנחנו לא מבינים שביד אחת אתם מנסים כאילו להביא חוק שמגן על ביטחונה של מדינת ישראל, חוק מחורר, מלא בוועדות חריגים, שיכניס לכאן אלפי פלסטינים שיסכנו את ביטחונה של ישראל, אבל מהצד השני, כדי לרצות את האחים המוסלמים, כדי לרצות את רע"מ, אתם תמכרו חצי מדינה רק כדי שהממשלה הזאת תמשיך להתקיים?

מנסור עבאס: תודה.

שלמה קרעי: אז אנחנו לא נשתף פעולה עם החוכא ואטלולא הזאת.

שלמה קרעי: אנחנו נצביע נגד הצעד, נגד הוראת שעה כזאת, שרע"מ נותנת את ברכתה ואפילו שוקלת לתמוך בה.

שלמה קרעי: אם באמת ביטחונה של מדינת ישראל חשוב לכם, תצביעו בעד הצעת החוק שאנחנו הבאנו או תגישו הצעת חוק דומה.

שלמה קרעי: זו לא מלחמת קרדיט, אבל תראו שבאמת אכפת לכם מביטחונה של מדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה.

שלמה קרעי: אבל, אדוני היושב-ראש, אתה יודע למה הם לא יראו את זה?

שלמה קרעי: כי לא חשוב להם ביטחונה של מדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, שלוש דקות.

שמחה רוטמן: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני ראיתי שלמרות תחינתי המאוד-מפורשת לכבודו שיאשר לעושי דברו בימינה ובמפלגת תקווה חדשה לאשר לי פטור מחובת הנחה לחוק-יסוד: ההגירה, ראיתי שבקשותיי לא נענו בפרק הזמן שחלף, כמובן, ולכן אני מבקש להרחיב קצת את עילת בקשתי.

שמחה רוטמן: אני מקריא מתוך מאמר שכתבו פרופ' גידי ספיר וד"ר אביעד בקשי בכל הנוגע לתכלית הדמוגרפית של דיני הגירה וחוק איחוד משפחות.

שמחה רוטמן: מה שקרה זה שהכנסת חוקקה את חוק איחוד משפחות בגרסתו הראשונה, וכפי שכבודו יודע, בית המשפט כל פעם העביר את החוק על חודו של קול, והשופטים לא דנו בסוגיה הדמוגרפית בגלל שהכנסת לא טענה לסוגיה הדמוגרפית.

שמחה רוטמן: הכנסת אמרה שהתכלית של החוק היא אך ורק ביטחונית ולא דמוגרפית.

שמחה רוטמן: השופטת פרוקצ'יה לא ממש קנתה את האמירה הזאת, והיא כן דנה בתכלית הדמוגרפית ואמרה שצריך לפסול את החוק בגלל שהתכלית המוצהרת של החוק היא ביטחונית, אבל למעשה יש איזו תכלית מוסווית, שהיא דמוגרפית, וכאשר התכלית הדמוגרפית והתכלית הביטחונית לא מוצגות בצורה נאותה מול בית המשפט, זה משליך על התכלית הראויה, והיא בעצם אמרה שהתכלית הדמוגרפית היא לא ראויה.

שמחה רוטמן: צריך להבין כי מי שמתח עליה ביקורת הוא השופט חשין, כבר בפסק הדין הראשון, והוא אמר: "הנושא הדמוגרפי לא נדון כלל על ידינו וממילא לא נדרשנו להכריע בו.

שמחה רוטמן: מה הטעם אפוא מזכירים חבריי נושא זה בחוות דעתם?

שמחה רוטמן: מה טעם מצאו חבריי להידרש לנושא על דרך של נוגע-לא-נוגע ולהעיב על דיונינו בעננה?

שמחה רוטמן: " כביכול התכלית הדמוגרפית מעיבה על הדיון בעננה, כאילו למדינת ישראל אין זכות לדבר בצורה גלויה, על השולחן, על העובדה שאנחנו מדינה יהודית, על העובדה שאנחנו רוצים לשמר את הרוב הדמוגרפי שלנו, על העובדה שאיחוד המשפחות הוא מילה יפה – הוא שם קוד למימושה של זכות השיבה.

שמחה רוטמן: והינה, אנחנו רואים שהממשלה הנוכחית, בהנהגתך, כמובן, כבוד היושב-ראש, משתפת פעולה עם הדבר הזה.

שמחה רוטמן: היא מפחדת לומר בצורה ברורה – שרת הפנים, שר המשפטים, שניהם ממפלגות שעל פניו היו צריכות לחבק – –

יאיר גולן: שמחה, למה אתה מתרגש מהחוק הזה?

שמחה רוטמן: כך אני נראה כשאני מתרגש?

שמחה רוטמן: בוא, יאיר.

יאיר גולן: יש הרי מיליוני פלסטינים.

יאיר גולן: אתם רוצים לספח את כל יהודה ושומרון, 2.7 מיליון פלסטינים.

יאיר גולן: מה אתה מתרגש ממה שמציעים בחוק הזה – – –

שמחה רוטמן: יאיר, אני מנסה להבין, כך נראה לך שאני נראה כאשר אני מתרגש?

שמחה רוטמן: כשאני אתרגש אתה תדע.

שמחה רוטמן: כך אני מדבר כאשר אני רגוע, לא מתרגש.

שמחה רוטמן: – – כאשר התכלית הדמוגרפית מוסתרת גם על ידי שרת הפנים אילת שקד ושר המשפטים גדעון סער, הם מתביישים לומר את זה.

שמחה רוטמן: אני לא יודע למה הם מתביישים; אולי בגלל שאתה לא מרשה להם.

שמחה רוטמן: אני מבקש שתרשה.

שמחה רוטמן: אבל אני מציע – – –

יאיר גולן: אתה רוצה סיפוח.

יאיר גולן: מה תעשה עם מיליוני הפלסטינים שתספח?

שמחה רוטמן: אני נגד סיפוח, אני בעד החלת ריבונות.

שמחה רוטמן: אבל התכלית הדמוגרפית היא חשובה – – –

יאיר גולן: יש הבדל בין החלת ריבונות לסיפוח?

יאיר גולן: אין שום הבדל.

שמחה רוטמן: כבוד היושב-ראש, קצת קשה לי עם ההפרעות.

מנסור עבאס: אני אתן לך להשלים דקה וזהו.

שמחה רוטמן: בסדר, אני אשמח.

מנסור עבאס: אז חבר הכנסת יאיר גולן, תן לו להשלים את הטיעון הדמוגרפי.

שמחה רוטמן: אז הטיעון הדמוגרפי, שלצערי אנשים שאני חשבתי שהם שותפים לי בקריאה לעשות את זה – שרת המשפטים דאז אילת שקד, שהיום היא שרת הפנים, היא בעצם יזמה וגם התחייבה לקדם חוק-יסוד: הגירה, שידבר בצורה ברורה על התכלית הדמוגרפית, שיגיד בצורה ברורה שההגירה לישראל, הכניסה אליה, קבלת המעמד בישראל, קבלת אזרחות בישראל – –

מנסור עבאס: תודה.

שמחה רוטמן: – – היא פונקציה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

שמחה רוטמן: בשנייה שהקואליציה זנחה את העיקרון הזה, לא נותר לנו אלא להצטער.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אתה מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, האמת, שלפי מה שאמרת קודם, יוצא שאתה סתם פראייר שנכנסת לקואליציה בלי להביא שום הישג אלא בשביל כיסא, בשביל ג'וב.

עיסאווי פריג': זה לא יפה להגיד את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר, זה בהחלט מקובל בקואליציה הזאת, שכל הקמתה זה סידורי עבודה וג'ובים וכבוד ושררה, בניגוד למה שכל אחד מאמין, שהאינטרסים – הרי השמאל מכר את ערכיו, לשיטתו, ובנט מכר את ערכיו, לשיטתו, והעיקר שנאת הימין ונתניהו והציבור הדתי והחרדי וקצת שררה וכבוד ותקציבים.

בצלאל סמוטריץ': אתה אמרת הרגע שהכול היה כבר קודם ואת הכול עשתה ממשלת הליכוד – כך אמרת; שהתוכנית – –

מנסור עבאס: מה אמרתי?

בצלאל סמוטריץ': – – של נתיבי איילון – עשתה אותה שרת התחבורה מירי רגב ב-20 מיליארד, ואת התוכנית תשע משהו שתיים בהחלטת ממשלה העביר הליכוד.

מנסור עבאס: כן, כן.

בצלאל סמוטריץ': בעצם לא הבאת – –

מנסור עבאס: ואתה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שום הישג.

מנסור עבאס: וכאשר היית – – –

בצלאל סמוטריץ': בעצם לא הבאת – – –

מנסור עבאס: וכאשר היית שר התחבורה – –

בצלאל סמוטריץ': בעצם לא הבאת – – –

מנסור עבאס: – – עזרת לנו לפתור בעיה תחבורתית.

בצלאל סמוטריץ': ודאי, ודאי.

מנסור עבאס: כן.

בצלאל סמוטריץ': בעצם אתה לא הבאת שום הישג.

מנסור עבאס: והתאמצת כל כך – –

בצלאל סמוטריץ': אתה, אתה – – –

מנסור עבאס: – – להראות שאתה שר ממלכתי.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל זה טוב, אבל זה טוב, אדוני היושב-ראש, שהציבור שלך ידע – – –

מנסור עבאס: התאמצת.

בצלאל סמוטריץ': רגע, תכף אענה לזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל טוב מאוד שהציבור שלך ידע שלא הבאת שום הישג, שאתה סתם מתחזק את בנט כראש ממשלה, אותו פשיסט, גזען, קיצוני.

פטין מולא: למה?

פטין מולא: למה?

פטין מולא: 60 מיליארד שקל – – –

בצלאל סמוטריץ': איך קראתם לו עד אתמול?

בצלאל סמוטריץ': מלחמתי.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע איזה תארים הטחתם בו כולכם עד אתמול, כשהוא הפך ליקיר, יקיר מחנה השמאל, כי הוא הפיל את השלטון – את הימין ואת נתניהו מהשלטון.

בצלאל סמוטריץ': אז מסתבר שאתה מתחזק את הממשלה שלו בלי להביא שום הישג, כי את כל ההישגים עשתה הממשלה הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, נכון, אני כשר תחבורה שירתי את אזרחי ישראל כולם ללא הבדל ותקצבתי פרויקטים בחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא צריך אותך בשביל זה.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה?

בצלאל סמוטריץ': לא הייתי תלוי בך ובמפלגתך, בהיותכם אנטי-ציוניים תומכי טרור, גם אם בעברית אתם מנסים טיפה להתנער.

בצלאל סמוטריץ': הרי אתה – האמת היא שזה לא פייר שאני מדבר כך, כי אתה יושב-ראש, אתה לא אמור להגיב, אבל אתה יכול להגיב, זה בסדר, כבר שינינו פה את הכללים, מנהלים כבר דיאלוג, אז זה בסדר.

מנסור עבאס: אני אגיב לך, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה בעצמך בנאום, אדוני היושב-ראש, כשעמדת כאן על הדוכן בהשבעת הממשלה, בעברית, במתק שפתיים, דיברת על הצורך להפריד בחברה הבדואית בין הסכסוך הלאומי על הקרקע לסוגיות אזרחיות שאותן אפשר לפתור.

בצלאל סמוטריץ': הלוא הסוגיה הלאומית היא בלתי פתירה.

בצלאל סמוטריץ': בערבית בנאום דיברת על זה שאין דבר לאומי יותר מלהסדיר ולבסס את ההתיישבות של האומה המוסלמית הגדולה כאן בארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אז יש יהודים טיפשים – –

מנסור עבאס: אתה מסלף את הדברים.

בצלאל סמוטריץ': – – שלא מקשיבים לך בערבית ואוהבים להקשיב למתק השפתיים בעברית.

מנסור עבאס: אתה מסלף.

מנסור עבאס: הוא מסלף את הדברים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תגיד לנו בעברית.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אגיד.

בצלאל סמוטריץ': תכף יהיה לך הרבה זמן להגיב – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תגיד לנו בעברית.

בצלאל סמוטריץ': – – אתה לא קצוב בזמן.

מנסור עבאס: הוא מסלף את הדברים, לצערי.

בצלאל סמוטריץ': אבל בוא, בוא – – –

דוד אמסלם: דקה.

בצלאל סמוטריץ': אבל בוא נסביר רגע.

דוד אמסלם: דקה, דקה.

דוד אמסלם: אז תגיד לנו מה אמרת.

מנסור עבאס: הוא משווה בין נאום של תשע דקות לנאום של דקה אחת?

בצלאל סמוטריץ': בואו נסביר רגע.

דוד אמסלם: אז תגיד לנו מה אמרת.

מנסור עבאס: ואתה שאלת אותי שאלה ועניתי לך.

בצלאל סמוטריץ': בואו נסביר רגע.

דוד אמסלם: אז תסביר מה אמרת.

בצלאל סמוטריץ': בוא, עזוב, אדוני היושב-ראש – –

דוד אמסלם: אבל תגיד בעברית מה אמרת.

בצלאל סמוטריץ': – – אני עוקב אחרי ראיונותיך בערבית, השקעתי המון כסף בלתרגם אותם, זה בסדר.

מנסור עבאס: תרגמת, והכול מסולף.

בצלאל סמוטריץ': אבל בוא, רק תן לי חצי דקה לדבר רגע על השקר.

דוד אמסלם: בצלאל – – –

מנסור עבאס: תמשיך.

בצלאל סמוטריץ': תגיד לנו מה אמרת.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שאני זכיתי להיות בין מקימי תנועת רגבים, בואו נדבר – –

דוד אמסלם: בעברית.

בצלאל סמוטריץ': – – רגע אחד על השקר של הקמת היישובים והסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

בצלאל סמוטריץ': הרי אין מחלוקת על זה שצריך להסדיר את היישובים שם, צריך לכנס את תושבי הפזורה לתוך יישובים.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים שתמיד כל ארגוני השמאל, כשהיו באים ככה להציג את הדרישות שלהם, היו מביאים מפה של אזור הנגב, תוקעים 48 נעצים: אנחנו רוצים פה יישוב, פה יישוב, פה יישוב.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מסתכל על גבולות היישוב, מסתבר שכל יישוב שם הוא בגודל של באר שבע.

בצלאל סמוטריץ': בסוף הגבולות מתאחדים – שר הפנים לשעבר מן הסתם מכיר את הסוגיה הזאת היטב – משתלטים על כל המרחב של באר שבע-ערד-דימונה.

בצלאל סמוטריץ': וככל שאתה נותן להם – כאשר יענו אותו, להבדיל, כן ירבה וכן יפרוץ.

מנסור עבאס: כן.

בצלאל סמוטריץ': כל יישוב כזה – הרי אתם מדברים עכשיו על שלושה יישובים שכל אחד מהם, השטח שלו גדול יותר משטחה של באר שבע.

מנסור עבאס: ובכל זאת ממשלת הליכוד – –

בצלאל סמוטריץ': אתם אלופים – – –

מנסור עבאס: – – העלתה את ההחלטה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': ממשלת הליכוד – –

מנסור עבאס: אוקיי, חבר הכנסת סמוטריץ' – –

בצלאל סמוטריץ': – – לא העבירה את זה.

מנסור עבאס: – – סיימת את הזמן שלך.

בצלאל סמוטריץ': לא העבירה את זה, זאת עובדה.

בצלאל סמוטריץ': עמיר פרץ ידידי – – –

מנסור עבאס: ההישג הגדול שלך – –

בצלאל סמוטריץ': ידידי עמיר פרץ – – –

מנסור עבאס: – – שהפלת את ממשלתו של נתניהו.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

בצלאל סמוטריץ': ההישג הגדול שלי זה שאני אומר שלהישען עליכם זה לא לגיטימי.

מנסור עבאס: נכון, השר, חבר הכנסת אריה דרעי?

בצלאל סמוטריץ': זאת תאונת דרכים חד-פעמית שבעזרת השם לא תחזור.

מנסור עבאס: זה רשום – –

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר דבר פשוט: ממשלת הליכוד – –

מנסור עבאס: – – בספר ההישגים שלך.

בצלאל סמוטריץ': – – לא הביאה את זה.

בצלאל סמוטריץ': עמיר פרץ, שהיה – –

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – שר הכלכלה והאחראי לרשות – –

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – הביא את ההחלטה.

בצלאל סמוטריץ': שרי הליכוד – אז עוד אלקין – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת – –

בצלאל סמוטריץ': – – היה ימני – –

מנסור עבאס: – – סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': – – במסגרת הבוקר אחד ימני, בוקר אחד שמאלני.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אלקין עוד היה אז ימני – –

מנסור עבאס: אתה יודע שאני לא אוריד אותך מהדוכן, אז בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': – – והפיל את ההחלטה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אז אולי בכל זאת יש לך איזה הישג.

מנסור עבאס: יש לך הישג אדיר – סיימת את שלטונו של מר בנימין נתניהו.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

דוד אמסלם: עכשיו תגיד לנו – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נחזור הרבה יותר מהר ממה שאתה חושב.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

מנסור עבאס: יישר כוח.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לדובר הבא.

דוד אמסלם: – – רק שנייה.

דוד אמסלם: אפשר לשאול שאלה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: לא, מיכל וולדיגר קודם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני היושב-ראש, מיכל וולדיגר הייתה לפני בצלאל ודילגת עליה – עליי.

מנסור עבאס: לא, לא.

מיכל מרים וולדיגר: כן.

בצלאל סמוטריץ': דילגת עליה.

מיכל מרים וולדיגר: דילגת עליי.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: השם שלך לא רשום אצלי.

מיכל מרים וולדיגר: אבל הוא מופיע, הוא היה במסכים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה רשום.

מנסור עבאס: לא, לא רשום.

מנסור עבאס: מיכאל מלכיאלי.

מנסור עבאס: אני אאפשר לך, אבל בסיום.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח.

מיכל מרים וולדיגר: אני הייתי לפני משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואז את, מיכל, בסדר?

מנסור עבאס: אני מצטער, השם שלך לא רשום ברשימה.

עיסאווי פריג': יש לך יושב-ראש נדיר, נדיר.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אצלי לא, בסדר.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – –

מנסור עבאס: אז תני – אתה מוותר לה?

מנסור עבאס: אני מוכן.

מנסור עבאס: מה קרה?

מנסור עבאס: זה לא עקרוני.

מנסור עבאס: יופי.

שלמה קרעי: מיכל, בסוף – – –

מנסור עבאס: פתרנו את המחלוקת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – –

מנסור עבאס: בבקשה.

דוד אמסלם: – – אנחנו נשמח גם בסוף שתגיד לנו באמת מה אמרת בערבית, שנבין אחת ולתמיד.

מנסור עבאס: בסדר, אני מוכן לחזור על זה.

דוד אמסלם: בלי תרגומים, דבר אלינו.

מנסור עבאס: בסדר, אין לי בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: נאמן למקור.

דוד אמסלם: מה שנקרא, תהיה נאמן למקור.

מנסור עבאס: כן, בוודאי.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, אתמול הייתי בניחום אבלים ברמלה – –

מנסור עבאס: שלוש דקות.

מיכל מרים וולדיגר: – – אצל משפחתו של דסטאו ביסט.

מיכל מרים וולדיגר: דסטאו ביסט מת מפצעיו בשל פיגוע הדריסה המושתק שבוצע ברמלה על ידי שני צעירים ערבים.

מיכל מרים וולדיגר: את פיגוע הדריסה ראו ושמעו עדים ברחובות; את הפיגוע הזה, פיגוע הדריסה, תיעדו מצלמות האבטחה של הקניון, שממש במרחק לא גדול ממנו בוצע האירוע.

מיכל מרים וולדיגר: ומה עשתה המשטרה עם כל המידע?

מיכל מרים וולדיגר: כלום.

מיכל מרים וולדיגר: בני המשפחה מצאו את עצמם מנהלים חקירה עצמאית.

מיכל מרים וולדיגר: הם הלכו ברחובות בחיפוש אחר מצלמות אפשריות בכיוון הבריחה של רוכבי אופניים, גבו עדויות מהסובבים וניסו וממשיכים לנסות לשדל את המשטרה לסייע בחקירה.

מיכל מרים וולדיגר: כל זה קרה במהלך הפרעות – כן, ממש כך זה היה – בערים המעורבות, והמשטרה הוכיחה שהיא לא מסוגלת לטפל ולסייע לתושבים שנתקלים באלימות חוזרת ונשנית ברחובות ואף בבתים שלהם עצמם.

מיכל מרים וולדיגר: גם במקרה זה, שוב, המשטרה נתפסת באוזלת יד מול פשע חמור, לאומי, שלא זוכה לכל טיפול או התייחסות.

מיכל מרים וולדיגר: שיהיה ברור שאלמלא התעקשותה של המשפחה, לא הייתם שומעים על המקרה הזה דבר.

מיכל מרים וולדיגר: בני המשפחה קמים מחר בבוקר מהשבעה בתחושה קשה.

מיכל מרים וולדיגר: התחושה קשה שבעתיים: מעבר לאבדה הגדולה של היקר להם מכול, חשים בני המשפחה כי למדינה שבה הם חיים לא אכפת – לא אכפת מהעוול הגדול שאותו עם חווים; לא אכפת מאכיפת החוק ועשיית צדק.

מיכל מרים וולדיגר: בני המשפחה חשים כי הדם של היקר להם הפקר הוא.

מיכל מרים וולדיגר: אני קוראת לשר החדש, השר עמר בר לב, למשטרה, לעשות את תפקידה, לתפוס את המפגעים, להעמיד אותם לדין ולהכניסם מאחורי סורג ובריח.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה – כמובן, אחרון הדוברים.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: כן, ככה רשום אצלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אחרונה.

מנסור עבאס: אה, נכון.

מנסור עבאס: לא, הוספתי.

מנסור עבאס: נכון.

מנסור עבאס: אוקיי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בדברים שאמרתי קודם בדיון על הסעיף הקודם הזכרתי שבעיניי ממשלה שמוקמת כדי לקעקע, כדי לקחת חלקים מתורת ישראל ולפעול נגדם, היא לא לגיטימית.

מאיר פרוש: על אותו משקל שניסה לדבר השר אלקין, במידה כפולה ומכופלת בעיניי מי שפועל נגד התורה הוא לא לגיטימי.

מאיר פרוש: והזכרתי את אותו מסמך סטטוס קוו שמדבר על אותם סעיפים שבן-גוריון התחייב בשעתו לפני הקמת המדינה כדי שהוא יוכל לומר: הינה, אנחנו מקימים בית לאומי לכל יהודי, וגם היהודים החרדים יוכלו לחיות בבית הזה, ואז הוא התחייב על שבת, נישואים וגירושים, כשרות וליבה.

מאיר פרוש: הסעיף שאנחנו מדברים עליו עכשיו מזכיר לי את הנושא של השבת.

מאיר פרוש: ומדוע?

מאיר פרוש: מכיוון שהוא כולל בתוכו את השאלה של הפעלת שדות תעופה וטיסות.

מאיר פרוש: ונזכרתי שכאשר בן-גוריון – כאשר בגין נבחר להיות ראש ממשלה ואז פרץ המשבר של טיסות אל על בשבת, התחייב בגין – ואני חושב שזאת אפילו לא הייתה התחייבות בהסכם הקואליציוני, אבל הוא התחייב: בימיי לא יתרומם, לא ינחת, לא ימריא ולא ינחת מטוס של אל על, עם סמל החברה הלאומית של מדינת ישראל.

מאיר פרוש: לא יהיה דבר כזה.

מאיר פרוש: מקדמת דנא ידענו שהשבת היא ששמרה על עם ישראל.

מאיר פרוש: יותר מאשר ישראל שמרו על השבת, השבת שמרה על עם ישראל.

מאיר פרוש: וכאן, בממשלה הזאת שמוקמת, יש הסכמים שמדברים על הפעלת תחבורה ציבורית בשבת.

מאיר פרוש: אז אנחנו יודעים שיש רבים שמשתמשים בתחבורה פרטית, אבל להפעיל תחבורה ציבורית זה היה איזשהו אתוס, שלא עושים אותו.

מאיר פרוש: זה סמל שמדינת ישראל לא מפעילה תחבורה ציבורית בשבת.

מאיר פרוש: אני אומר את זה תמיד לחברים אצלי.

מאיר פרוש: גם בליכוד יש כאלה שהם נוסעים בשבת, אבל באג'נדה שלהם אין המושג הזה של להפעיל תחבורה ציבורית בשבת.

מאיר פרוש: פה, הממשלה הזאת לא מתביישת, ובסעיפים קואליציוניים עם מפלגות שמקימות את אותה ממשלה יש דברים ברורים להרס השבת: להפעיל תחבורה ציבורית, להפעיל את המרכולים בשבת – אלה הם הרי דברים שמתריסים כלפי שמיא.

מאיר פרוש: זה חילול השם, שבמדינה שבשלטון של יהודים, יהודים ממרים את פי השם, ממרים את דבר ההלכה, ממרים את דברי התורה.

דוד אמסלם: הרב פרוש, אורבך לא מסכים איתך.

מאיר פרוש: לא מסכים איתי.

דוד אמסלם: לא מסכים איתך.

דוד אמסלם: הוא חושב שזה בסדר.

דוד אמסלם: הוא ואלקין לא מסכימים איתך.

מאיר פרוש: אבל אני חייב לומר את עמדתי.

מאיר פרוש: אני לא נמצא עם אורבך באותה מפלגה.

דוד אמסלם: הם לא מסכימים איתך בנוגע לתחבורה ציבורית.

מאיר פרוש: אני חושב שאורבך כנראה לא מסכים איתי גם בנושא ארץ ישראל – –

דוד אמסלם: נכון.

מאיר פרוש: – – כי אם הוא היה מסכים, אז הוא היה דואג לכך שהממשלה הזאת לא תוקם.

דוד אמסלם: לכן הם גם לא מסכימים איתך על תחבורה בשבת.

מאיר פרוש: לכן אני, גם בסעיף הזה – זכר לאותה התחייבות של בגין שאל על לא תטוס בשבת.

מנסור עבאס: תודה.

מאיר פרוש: אנחנו נגד חילולי שבת, ולכן אני אצביע נגד הסעיף הזה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אחרונת הדוברים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לכם שהיום הופתעתי מאוד לשמוע את מי שקוראים לו היום ראש הממשלה בפועל או ראש הממשלה החליפי, או נגיד, אולי, כדי שאנשים יבינו במי המדובר – כי יש פה הרבה מאוד ראשים, אז אני אגיד לכם – יושב-ראש יש עתיד יאיר לפיד, בישיבת הסיעה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אותו אחד, המולטי-טאלנט, שהוא גם ראש ממשלה חליפי, שהוא גם ראש הממשלה בפועל, שהוא גם יושב-ראש יש עתיד והוא גם שר החוץ, אומר במילים הללו: "ישבתי אתמול בישיבת הממשלה ואני רוצה להגיד לכם מה ראיתי: ראיתי שם אנשים שבאו לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: לא באו לריב, לא באו להעליב, באו לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו הרבה עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: ההרס וההזנחה שמצאנו במשרדים הם בלתי נתפסים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מתחילים לעבוד מאפס אלא מתחת לאפס".

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תראו, כשאני נכנסתי לעולם הפוליטי אמר לי בן אדם מאוד חכם: תעשי שיעורי בית.

אורלי לוי אבקסיס: אל תגיעי לוועדה, אל תגיעי לדיון במליאה, אל תגיעי להצעה לסדר-היום כשאת לא עושה שיעורי בית.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: הסכנה היא לא רק שתביכי את עצמך, אלא תביכי את החברים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אז אדוני יושב-ראש יש עתיד, שמתחבא שם מאחורי הספסלים עד להצבעה, כדאי לעשות שיעורי בית, כי בראש ובראשונה חוץ מזה שאתה מביך את עצמך, אתה מביך את החברים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: המשרדים שאתה מדבר עליהם, שהשאירו כאוס, עבודה רבה, אדמה חרוכה, אלה משרדים שהוחזקו – אני אגיד לך על ידי מי.

אורלי לוי אבקסיס: שר החוץ, שהיום אתה נכנסת למשרד שלו ומצאת אדמה חרוכה, היה אשכנזי.

אורלי לוי אבקסיס: להזכירך, אשכנזי היה בהנהגה המשולשת.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אוהבים הרבה ראשים, אז זה היה אחד מראשי הקוקפיט.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נבחר על ידי התופעה המוזרה של הקוקפיט המשולש להיות חלק מאותם אנשים, היה בכחול לבן המורחבת.

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא השאיר אדמה חרוכה, לפי הקריטריונים של יאיר לפיד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נמשיך הלאה: המשרד לשוויון חברתי שקיבלו יש עתיד – המשרד לשוויון חברתי הוחזק על ידי חברת הכנסת השרה מירב כהן.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להסכים שבחלק מהדברים באמת נעשו טעויות; שילמו על זה הרבה מאוד זקנים.

אורלי לוי אבקסיס: יש הרבה מאוד הדבקות, חולי, נפטרים, שלא לדבר על בידודים מיותרים של המשפחות שלא יכולות לבקר את יקיריהן.

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא חושב שהשרה מירב כהן השאירה בלגן טוטלי.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהוא מתכוון למיכאל ביטון, שהחליף אותה תקופה קצרה במשרד לשוויון חברתי?

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל ידידי, אני חושבת שאתה עשית עבודה טובה, במעט הזמן שהיה לך.

מיכאל ביטון: אני אקשיב לך, אני אקשיב לך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חוץ מהמשרד לשוויון חברתי, אדוני, הם קיבלו, יש עתיד, את משרד העבודה והרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: להזכירכם, לא מישהו מהליכוד או מגוש הימין החזיק במשרד העבודה והרווחה, החזיקו החברים לקואליציה שלכם, ממפלגת העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא חושב שהם השאירו אדמה חרוכה.

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: עבודה ורווחה, דרך אגב – מה שנעשה בכל אותן פנימיות של חסרי עורף משפחתי, בושה וחרפה, עוולה אחת גדולה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני תכף מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד האחרון – משרד הכלכלה, שקיבלו יש עתיד, הוחזק על ידי עמיר פרץ, שהיה שותף להם ולמפלגת העבודה באותו הסכם.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד הנוסף הוא משרד המודיעין, שהחבר'ה האלה של יש עתיד אמרו שהוא לא רלוונטי כי אי-אפשר לקלקל בו.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה לשאול אתכם שאלה: אמרת שנכשלת בליצור ממשלה קטנה, עם לא הרבה שרים, ובזה פטרת את עצמך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך, לפי הקריטריונים שלך נכשלת באיוש המשרדים על ידי אותם אנשים שאתה חושב שהביאו את המשרדים למתחת לאפס.

אורלי לוי אבקסיס: לגלות לכם משהו?

אורלי לוי אבקסיס: אין מינוס מתחת לאפס, יש או מינוס או פלוס.

אורלי לוי אבקסיס: שיעורי בית זה דבר חשוב, כדי שלא נביך את עצמנו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מנסור עבאס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, ב-9 בנובמבר 2020 התקיים דיון בוועדה לקידום מעמד האישה על פיילוט של רשות הטבע והגנים להפרדה במעיינות, פיילוט בשני מעיינות מסוימים, כדי לאפשר רחצה נפרדת למי שחפצים בכך.

משה ארבל: חברתך חברת הכנסת לשעבר אימאן חטיב יאסין זעקה מנהמת ליבה וביקשה לאפשר למי שמעוניין רחצה נפרדת בהתאם לאמונתו וצביון הדת שלו – יהודי או מוסלמי – לאפשר לו את הדבר הזה.

משה ארבל: בסעיף 3(ד)(3) – אני מפנה את תשומת ליבה של השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג: סעיף 3(ד)(3) לחוק איסור הפליה במוצרים ושירותים קובע שאין רואים הפליה לפי חוק זה בקיומן של מסגרות נפרדות לנשים או לגברים כאשר האי-הפרדה תמנע מחלק מהציבור את הספקת המוצר או השירות הציבורי, את הכניסה למקום הציבורי או את מתן השירות במקום הציבורי, ובלבד שההפרדה היא מוצדקת בהתחשב באופיו של המוצר או השירות הציבורי.

משה ארבל: הוראות החוק הן ברורות.

משה ארבל: אין צורך בתיקון חקיקה בנושא הזה.

משה ארבל: זה חשוב.

משה ארבל: רוממות הליברליזם בגרונכם.

משה ארבל: ליברל אמיתי, השרה זנדברג, ליברל אמיתי צריך להיאבק על חופש הדת לא פחות מאשר הוא נאבק על החופש מדת.

משה ארבל: קידשתם את החופש מדת, להתנער מכל סממן יהודי במדינה הזאת, אבל חופש הדת הוא ערך ליברלי לא פחות.

משה ארבל: זכותם של אנשים שומרי מצוות – וליברל אמיתי חייב לקדש את זה – זכותם של אנשים שומרי מצוות לנהוג בצניעות.

משה ארבל: השימוש בפסק דין בראון מארצות הברית הוא שימוש נלוז, הוא לא רלוונטי.

משה ארבל: מה שמדובר בו שם זו הפרדה גזענית, זה לא הפרדה מטעמי גזע.

משה ארבל: כאן מדובר על אנשים שמרצונם החופשי מבקשים לשמור על צניעות, על אורחות חיים של קדושה.

משה ארבל: אני יודע שקשה לך מאוד לשמוע את זה, ולכן את מתעסקת בנייד, השרה זנדברג, אבל חשוב מאוד שתביני שערכי הליברליזם הם לא חד-סטריים, הם דו-סטריים.

משה ארבל: גם חופש הדת הוא ערך ליברלי מקודש.

משה ארבל: כדאי מאוד שתחשבי שוב על החלטתך.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה להתיישב במקומות, תודה.

מיקי לוי: עוברים להצבעה.

מיקי לוי: בעד התקנות – 41

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 41, נגד – אחד.

מיקי לוי: התקנות אושרו, כמובן.

מיקי לוי: [נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: נעבור לנושא הבא – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021.

מיקי לוי: תציג את התקנות השרה ברביבאי – לא? מי?

מיקי לוי: השרה תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני מציגה בשם חברי ניצן הורוביץ מטעם משרד הבריאות.

תמר זנדברג: חבריי וחברותיי חברות וחברי הכנסת, מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור הוראות תקנות סמכויות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021, לפי סעיף 4(ד)(2)(ג) לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

תמר זנדברג: בהתאם למנגנון הקבוע בחוק, ככל שלא מתקבלת החלטה על ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט בתוך שבועיים, על מליאת הכנסת לדון בתקנות ולאשרן או לא לאשרן.

תמר זנדברג: ב-31 במאי 2021, נוכח נתוני התחלואה בעולם והחשש מיבוא תחלואה לישראל מחו"ל, ובפרט של וריאנטים חדשים לנגיף הקורונה שעשויים להיות מסוכנים, אישרה הממשלה את תיקון מס' 4 לתקנות העיקריות.

תמר זנדברג: תיקון זה מאריך את תוקפן של תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל), התשפ"א–2021, מיום 1 ביוני ליום 21 ביוני 2021.

תמר זנדברג: התקנות העיקריות כוללות חובה על אדם הנכנס לישראל דרך תחנת גבול שאינה שדה תעופה לבצע בדיקת קורונה 72 שעות לפני הכניסה לישראל, וכן חובה על אדם הנכנס לישראל בכל תחנת גבול – שדה תעופה ומעבר גבול יבשתי או ימי – לבצע בדיקת קורונה נוספת עם כניסתו לישראל.

תמר זנדברג: התקנות העיקריות קובעות גם עבירות על הפרת ההוראות האמורות.

תמר זנדברג: לעמדת הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות, בדיקה לפני הכניסה לישראל ובדיקה לאחר הנחיתה נדרשות לצורך הגנה על בריאות הציבור מפני התפשטות הנגיף, צמצום התחלואה ומניעת סיכון לציבור, ובפרט לצורך צמצום הסיכון לחדירה והתפשטות בישראל של וריאנט שעלול להיות מסוכן.

תמר זנדברג: חשוב להדגיש שכאשר מדובר בווריאנט יכולה להספיק חדירה של מקרה אחד לישראל על מנת ליצור התפרצות, התפשטות, ובהמשך – נזק בריאותי לאוכלוסיית ישראל.

תמר זנדברג: הכנסת חובת בדיקה שלילית בטווח של 72 שעות טרם העלייה לטיסות לישראל, שנכנסה לתוקף ב-14 בפברואר 2021, הביאה לצמצום משמעותי ביותר באחוז החולים המגיעים מחו"ל לישראל.

תמר זנדברג: עם זאת, גם כאשר קיימת מדיניות של בדיקות טרום כניסה לישראל לכל החוזרים, עדיין נמצאים חולים מאומתים בשדה, גם מבין המחלימים והמחוסנים, ולכן יש צורך גם בביצוע בדיקה בשדה.

תמר זנדברג: כל אחת מהבדיקות תורמת להפחתת הסיכון לכניסת תחלואה למדינה, בייחוד של וריאנטים חדשים לנגיף.

תמר זנדברג: ללא אישור המליאה לתקנות אלה, יתבטלו התקנות העיקריות וחובת ביצוע הבדיקות הקבועה בהן.

תמר זנדברג: כמו כן, תתבטל האחריות הפלילית לעבירות הנובעות מהתקנות הללו שבוצעו החל מיום 2 ביוני 2021, יוחזר כל קנס ששולם בגין הפרתן ויתבטלו הליכי אכיפה שננקטו בשל עבירות כאמור.

תמר זנדברג: בהתאם לכך, אבקש מכן ומכם לאשר תקנות אלה בהתאם להצעה המונחת בפניכם.

תמר זנדברג: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, השרה זנדברג.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: הדוברת הראשונה, חברת הכנסת מלינובסקי – איננה נמצאת.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: הדוברת השנייה – חברת הכנסת דיסטל.

תמר זנדברג: מה הבעיה?

מיקי לוי: אינה נוכחת.

משה גפני: – – –

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת בוסו – מוותר.

מיקי לוי: הדובר הבא, חבר הכנסת עודה – –

ינון אזולאי: – – –

שלמה קרעי: הבורות שלך במושגים ביהדות – – –

מיקי לוי: – – אינו נוכח.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת טאהא – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

שלמה קרעי: שמעת מה היא אומרת?

שלמה קרעי: מה זה בית כנסת?

קריאה: – – –

שלמה קרעי: שרה בישראל.

שלמה קרעי: פשוט לא להאמין.

קריאה: בסדר, די.

גבי לסקי: לא להאמין – – – הגברים לא נותנים לנשים להיות ביום שישי – אתם רוצים את החוף בשבילכם, לא בשביל שיהיה גם וגם – – –

שלמה קרעי: בשם הפלורליזם אתם דורסים אנשים שלא חושבים כמוכם.

אוריאל בוסו: מאיפה הבאת את זה?

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: לכי תייצגי מחבלות.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת לסקי.

מיקי לוי: בבקשה.

גבי לסקי: – – – לגברים ביום שישי.

קריאה: נכון, כי לא נותנים לגברים – – –

גבי לסקי: – – – הגברים החליטו מתי החוף שלהם.

מיקי לוי: חברת הכנסת, תודה רבה לך.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "איום" חדש מאיים על מעמד הנשים בישראל, על פי נציגות הפמיניזם הרדיקלי.

אבי מעוז: רשות הטבע והגנים ביקשה לעשות תיקון קטנטן לעוול גדול, עתיק יומין, שבמסגרתו במשך עשרות שנים נמנע מציבור דתי וחרדי, נשים, גברים וילדים, ליהנות ממשאבי טבע של נחלים ומעיינות בשל הקפדתם על שמירת מצוות בכלל והלכות צניעות בפרט.

אבי מעוז: מה שבסך הכול ביקשה רשות הטבע והגנים לעשות הוא פיילוט קטן, שבו במספר מצומצם של אתרי הרשות ובמספר קטן של ימים תתאפשר רחצה בהפרדה.

אבי מעוז: אלא שהרעיון המבורך העיר מרבצן את נציגות הפמיניזם הרדיקלי, ובראשן המשנה לשעבר ליועמ"ש והשרה החדשה לאיכות הסביבה.

אבי מעוז: בדיון שנערך בוועדה לקידום מעמד האישה לפני כשבעה חודשים טענה המשנה ליועמ"ש בהיתממות כי לא ברור מה היקף הפניות שהגיעו בנושא ואם יש איזו מצוקה אמיתית.

אבי מעוז: כלומר, היא לא מודעת לכך שיש במדינת ישראל למעלה ממיליון אזרחים, דתיים וחרדים, ששומרים על ההלכה היהודית ונמנעים מרחצה מעורבת.

אבי מעוז: השרה לאיכות הסביבה הצהירה השבוע כי תתנגד לכל חקיקה שתאפשר הפרדה ברחצה במעיינות ובנחלים.

יעקב ליצמן: – – –

אבי מעוז: שתיהן, כמו נציגות אחרות של הפמיניזם הרדיקלי, מתיימרות לפעול בשם הנשים בישראל ולמענן, אך למעשה הן מדירות הנשים הפוגעניות ביותר בישראל.

אבי מעוז: מתוך התנשאות ופטרנליזם, הן כופות את תפיסתן המתירנית על כלל הנשים בישראל – גם המוסלמיות, כמו שהעירו לי פה – כולל על אלה המעוניינות גם הן ליהנות ממשאבי הטבע הציבוריים תוך שמירה על כבודן, בלי לחשוף את גופן לעין כול.

אבי מעוז: זהו המשך ישיר לגישה שמנעה מסטודנטיות דתיות באוניברסיטה העברית לרקוד מאחורי מחיצה, הגישה שביטלה מופעי תרבות, ואפילו אירוע סליחות לציבור חרדי ודתי, בגלל רצונם לשבת בהפרדה, ושבגללה אך לאחרונה זמרת ידועה נאלצה לבטל הופעה עקב רצונה לשיר בפני נשים בלבד בהתאם לאמונתה.

אבי מעוז: אני קורא לאלו שמציגים עצמם כליברלים אך מתגלים שוב ושוב כפנאטים, שלא מסוגלים לסבול דעות שונות משלהם, להפסיק את ההתנשאות הזאת ולחדול מהניסיונות לכפות את אורח חייהם על העם היושב בציון.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף – לא נוכח; חברת הכנסת מראענה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי שנפתלי בנט אמר לילדים שלו שהוא עומד להיות האיש הכי שנוא במדינה.

משה אבוטבול: אז קודם כול, נכון, לא השארת משהו שיישאר לאהוב בך, או מישהו.

משה אבוטבול: הדרך הפסולה, התרמית, הנוכלות שנקטת בדרכך לכס ראשות הממשלה, עוד יילמדו שנים רבות – כיצד אדם ללא מנדטים יכול להפר את הכללים הדמוקרטיים, שהרוב מושל וקובע, ומאפשר לרוב זניח ושולי כביכול למשול.

משה אבוטבול: אבל עוד דבר: אתה יכול גם להבהיר להם שזה לא יהיה הרבה זמן שישנאו אותך, היות שנעשה כל מאמץ שהמצב העגום הזה שבו שונאים אותך ייפסק.

משה אבוטבול: היום, אגב, באחת הערים בארץ הציבו את דמותך כפסל בצורה לא מחמיאה.

משה אבוטבול: אבל למרות הכול, מעט הכבוד שעוד נותנים לך מאוד מזכיר את הבדיחה היהודית שהיה אדם שהגיע לעיירה ושאל איפה נמצא ראש הקהל של העיירה.

משה אבוטבול: כולם התחילו לקלל את אותו אחד, ההוא, התחילו להמטיר עליו קללות.

משה אבוטבול: הולך, שואל מישהו אחר: מה עם ראש הקהל, איפה הוא גר?

משה אבוטבול: עוד קללות.

משה אבוטבול: וככה הוא עבר, עד שהגיע בסופו של דבר לאותו בית של ראש הקהל.

משה אבוטבול: ואז הוא שאל אותו: תגיד לי, אני עברתי פה, ועד שהגעתי אליך עברתי מסע של קללות מכל הכיוונים.

משה אבוטבול: שווה לך להישאר ראש הקהל?

משה אבוטבול: אז הוא אמר לו: מה, בשביל הקצת כבוד שעוד עושים לי – בשביל האאודי, בשביל הדברים האלה – לא שווה לי להישאר ראש הקהל?

משה אבוטבול: אז אני אומר שגם כדאי לפני שאתה מסביר לבנים שלך שאתה הולך להיות האיש הכי שנוא, תחשוב למה זה קורה.

משה אבוטבול: עדיין לא מאוחר לתקן את העוול הגדול שעשית לעם ישראל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת בן גביר – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – מוותר; חבר הכנסת עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת קושניר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – מיקי, האמת, עושה לי כיף להגיד "אדוני היושב-ראש" ולראות אותך פה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: עזוב, אני לא מהקואליציה וגם לא הולך להיות שם בקונסטלציה הפוליטית הקיימת כל זמן שהליכוד לא שם, אבל לפחות, אתה יודע, ליהנות מיושב-ראש טוב, אז בהצלחה.

יצחק פינדרוס: א.

יצחק פינדרוס: קיבלתי תוך כדי הדיון כאן, ולא הייתי עולה שוב, אבל הדבר הזה הוא באמת מחריד: להעז לשים בעין חרוד מיצג שפוגע בדבר הכי יקר למין האנושי, הדבר הכי חשוב שיש בעולם, לפגוע – אני לא רוצה אפילו להגיד במה, כי לא אומרים – זה דבר שהוא מזעזע וצריך לזעזע כל יהודי.

יצחק פינדרוס: אבל אני חייב את עצתך, אדוני היושב-ראש, מה לעשות.

יצחק פינדרוס: אתם מביאים פה עכשיו תקנה לחייב ביצוע בדיקה בכניסה לישראל, ומי שלא יבצע את הבדיקה יקבל קנס של 3,500 שקל.

יצחק פינדרוס: וראיתי שהממשלה לא ערוכה לבדיקות האלה.

יצחק פינדרוס: אז מה אנחנו אמורים, כנבחרי ציבור, לעשות היום – להצביע בעד תקנה כזאת או נגד?

יצחק פינדרוס: כי אם אני מצביע בעד אני בעצם עושה חוכא ואטלולא מעצמי.

יצחק פינדרוס: מה יעשו אותם אנשים שהגיעו לשדה תעופה, והמומחה הגדול בעל הספרון לקורונה שדיבר על נתב"ג לא מצא פתרון יחד עם השרה מירי רגב – אה, היא לא השרה; מרב מיכאלי – לפתור את הבעיה הזאת?

יצחק פינדרוס: מה אתה מציע לי?

יצחק פינדרוס: אני מחכה לעצתך, ואומר לך בכנות: תיתן לי הצעה הוגנת, ואני אצביע על פי עצתך.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, למרות שוויתרת, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, אני רוצה לומר שאני לאחרונה נדרש – אני וחבריי נדרשים להתבייש.

יעקב מרגי: תתביישו לכם.

יעקב מרגי: תתבייש לך.

יעקב מרגי: יושב חבר הכנסת פה, הנשיא ריבלין היה אומר על חברי כנסת – לא אתה, יבגני, אחד שיושב אחריך – היה אומר על זה: "האומר דבר בשם אומרו" – – –

יבגני סובה: אבל הוא לא נמצא.

יעקב מרגי: הפרוטוקול נמצא.

יעקב מרגי: "האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם".

יעקב מרגי: הנשיא ריבלין היה אומר: "חדשים מקרוב באו".

יעקב מרגי: קצת צניעות.

יעקב מרגי: יושב חבר כנסת – אין לו מה לומר; אוצר המילים שלו מסתכם ב"תתבייש לך", "תתביישו לכם", "תתבייש לך", "תתביישו לכם".

יעקב מרגי: אז פניו תכסה בושה.

יעקב מרגי: כנראה יש לו במה להתבייש.

יבגני סובה: – – – הוא ישמע אותך דרך המצלמה.

יעקב מרגי: מי שלא יודע, הוא גַּלעד, אולי, לא גִּלעד ולא מקרב.

יעקב מרגי: אז רבותיי, זה תפקידה של אופוזיציה, אמרתי זאת בישיבה של הוועדה המסדרת.

יעקב מרגי: אני לא אסתתר עם כל מיני תכסיסים, אני אומר לכם: כן, אנחנו נעשה פיליבסטר; כן, אנחנו לא נדבר לעניין; כן, כשאתם לא תתנהגו כמו שצריך נכה אתכם, איך אומרים, איך כתוב שם, בשוטים ונצלוף בכם, עד שתתייאשו ותבינו שדרככם לא תהיה קלה.

יעקב מרגי: ואני לא צריך להתבייש בכך שאני מנצל כל סעיף וכל פרט בתקנון.

יעקב מרגי: ואני אומר על עוד תופעה: קחו לכם בחשבון, זה שדרסתם את המושג "נוהג" בכנסת – אני אומר לכם ממרומי שנותיי בכנסת, כשחברי כנסת היו באים ואומרים לנו: כך היה נהוג, כך נהוג בכנסת, זה היה בחרדת קודש יותר מהתקנון.

יעקב מרגי: דרסתם כל נוהג.

יעקב מרגי: אז אנא, כפי שאמרתי: חכמים, היזהרו בדבריכם, כי הפנקס פתוח והיד רושמת, ועת התשלום תבוא והפירעון יהיה כואב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סגלוביץ' – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

יבגני סובה: דבר למצלמה, אחרת הוא לא ישמע אותך.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, האמת, עכשיו עלה פה חבר הכנסת, ידידי, משה אבוטבול, ומחה על חילול שמו של הקדוש ברוך הוא, ששרף גרגורי אבו בעין חרוד, במרכז אומנויות, מרכז אומנותי נאור.

ינון אזולאי: כשאני מסתכל על זה אני אומר: עד כמה אפשר?

ינון אזולאי: זה מכם, זה בגללכם, בגלל ההסתה שלכם, בגלל ההסכמים שלכם.

ינון אזולאי: כל דבר שבקדושה עשיתם – זה מה שיש לכם בהסכמים הקואליציוניים: לא חלשים, לא מסכנים, לא קשישים – רק איך לפגוע ביהדות.

ינון אזולאי: יושבת פה השרה לאיכות הסביבה תמר זנדברג, ומעירים לה.

ינון אזולאי: היא כאילו לא שומעת.

ינון אזולאי: היא קמה ואומרת לרב גפני: מה אתם חושבים, שזה בית הכנסת?

ינון אזולאי: אולי היא הייתה בבית כנסת רפורמי, אולי שם היא ראתה שרחצו, ולא במעיין.

ינון אזולאי: אולי בית כנסת רפורמי – זה מה שהיא חונכה, זה מה שהיא יודעת מה זה.

ינון אזולאי: אולי זה המקסימום של הקודש שהיא יכולה להגיע אליו.

ינון אזולאי: היא לא יודעת משהו אחר.

גלעד קריב: כבוד גדול.

ינון אזולאי: היא לא יודעת משהו אחר.

ינון אזולאי: אם לזה היא חונכה, זו הממשלה שקמה – אין לי הרבה ציפיות ממנה, אבל אני מצפה מכם, חברי הכנסת:

ינון אזולאי: תראו מה להראות לדור הבא, לילדים שלכם, לילדים שלכם, שיינקו קצת יהדות.

ינון אזולאי: שלא יינקו תורה, שלא יינקו דת – יהדות.

ינון אזולאי: שיהיו במדינה יהודית.

ינון אזולאי: אנחנו לא רוצים משהו אחר.

ינון אזולאי: אל תהיו חרדים, אל תהיו דתיים – תהיו יהודים, אל תזייפו את היהדות.

ינון אזולאי: יהדות יש רק אחת.

ינון אזולאי: זרמים יש רק בנהר.

ינון אזולאי: אין עוד יהדות.

ינון אזולאי: יהדות אחת; זרמים בנהר – תזכרו את זה.

ינון אזולאי: יש כותל אחד.

ינון אזולאי: מי שלא מתאים לו הכותל, כי זה משהו קטן, משהו עתיק – אז למה אתם באים לשם?

ינון אזולאי: נשות המריבה, למה באות לשם?

ינון אזולאי: נשות הסכסוך והמריבה – למה הן באות?

גלעד קריב: אז למה יש ספרדים ואשכנזים?

גלעד קריב: למה יש – – –

ינון אזולאי: הרי הן לא מאמינות בדברים העתיקים האלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תן לו לנאום.

ינון אזולאי: אין לכם את ה"ירושלים" והסידורים, מחקתם אותם.

גלעד קריב: איפה?

ינון אזולאי: זהו, אתה גם לא יודע איפה ירושלים, זו הבעיה.

ינון אזולאי: אתה יודע רק איפה הכנסת, זה מה שאתה יודע בירושלים.

ינון אזולאי: אתה לא יודע מה זה תפילה בירושלים, אתה לא יודע מה זה כותל.

ינון אזולאי: אבל זה מה שהממשלה שמה לנגד עיניה – הממשלה שמה דבר אחד: לרמוס כל דבר שבקדושה, כל דבר שיש בו ניצוץ יהודי.

ינון אזולאי: אל תשכחו את אבותינו, שמסרו נפשם בכל הדורות, מסרו נפשם לא בשביל שיבואו לפה אנשים מזויפים ויגידו: אנחנו באנו לבנות פה את היהדות החדשה.

ינון אזולאי: אין יהדות חדשה – יש יהדות אחת.

ינון אזולאי: בשבילה נילחם.

ינון אזולאי: אנחנו נחרף נפשנו בשביל זה, בכל מחיר.

ינון אזולאי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

יבגני סובה: שכחת ציונות.

יבגני סובה: אם להילחם אז להילחם.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת גולן, יאיר גולן – אינו נוכח; חברת הכנסת מואטי – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאזן גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אשר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך אותך.

מאיר פרוש: מאז שאתה נבחרת להיות יושב-ראש הכנסת, אתה עושה את מלאכתך נאמנה, אבל אני כל הזמן נזכר איך ישב היושב-ראש הנוכחי, חבר כנסת לשעבר מיקי לוי, בטריבונה למעלה – היה מרעיד פה את כל האולם.

מאיר פרוש: אז אני רוצה לפחות – אולי בעתיד אני אהיה יושב-ראש הכנסת; אני לא מחפש את התפקיד הזה, אבל אתה פתאום מרגיע אותנו, משתיק אותנו.

דוד אמסלם: הוא מוציא אותנו, אלה ההנחיות שהוא קיבל.

מאיר פרוש: אני מנצל שוב את ההזדמנות כדי לדבר על מה שהשר אלקין דיבר כאן, על כך – הייתכן שאנחנו מגדירים את הממשלה הזאת כלא לגיטימית?

מאיר פרוש: אני הסברתי בדרכי שמי שפועל נגד ההלכה, מי שפועל נגד התורה, הוא דווקא זה שהוא לא לגיטימי.

מאיר פרוש: כך אני מאמין – אני מאמין בתורת השם.

מאיר פרוש: להקים ממשלה, שהממשלה הזאת מתריסה כלפי שמיא, עוקרת חלקים מהתורה, מבקשת להפעיל תחבורה ציבורית בשבת, מבקשת לפעול בנושאים של נישואים וגירושים שלא לפי ההלכה, בגיור שלא לפי ההלכה, לחייב לימודי ליבה, כאשר כל הדברים שאני מדבר עליהם הם בסטטוס קוו – בזכות הסטטוס קוו הזה בן-גוריון הגיע לאו"ם ואמר: הינה, אני מקים בית לאומי לכל יהודי.

מאיר פרוש: ואת זה אתם פשוט גוזלים מחלק גדול מהעם פה.

מאיר פרוש: אז אני מבקש עכשיו, כשאנחנו מדברים על חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל, להתעכב על הנושא של נישואים וגירושים.

מאיר פרוש: אחד הדברים שמאפיינים את עם ישראל זה ההתנהלות שלו – התנהלות בקדושה, בטהרה, בסדר הייחוד שלו, להתנהל לפי איך שבני האדם צריכים להתנהל, איך שהתורה מצווה.

מאיר פרוש: אתם כתבתם וחתמתם הסכמים קואליציוניים שאני מתבייש.

מאיר פרוש: אני כיהודי חרדי לא יכול לומר את המשפטים.

מאיר פרוש: מה שאתם מבקשים זה לעקור ולקעקע את הנושא של נישואים וגירושים לפי ההלכה.

מאיר פרוש: נישואים וגירושים זה חובת הבדיקה.

מאיר פרוש: אם אני רוצה לדעת: מה, אתה מתנהג כמו יהודי?

מאיר פרוש: אתה יהודי?

מאיר פרוש: אתה יהודי אף על פי שאתה גם לא שומר את התורה והמצוות, אבל איך אתה מתנהג – האם אתה מתנהג כמו יהודי?

מאיר פרוש: אחד היסודות ביהדות זה הנישואים והגירושים לפי ההלכה, ואתם, הממשלה הרעה הזאת, פשוט לוקחת את יסודות הדת, יסודות היהדות, ומבקשים לעקור, חלילה, מתורת ישראל, את הדברים האלה, לעקור מעם ישראל.

מאיר פרוש: מדינה שנשלטת על ידי יהודים.

מאיר פרוש: אתם כיהודים עושים את המעשים המחפירים האלה נגד התורה.

מאיר פרוש: זה מה שכואב לנו, לכן אנחנו נפעל לקצר את ימיכם הפוליטיים בממשלה הזאת.

מאיר פרוש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יעקב מרגי: גפני, בסוף הם יתחרטו שהם הקימו את הממשלה הזאת.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף לדברים של הרב פרוש, ואני מסכים לכל הדברים האלה, כשרואים את ההסכם הקואליציוני, שלא היה כדוגמתו מאז קום המדינה.

משה גפני: לא היה מעולם דבר כזה.

משה גפני: להפך, אצל בן-גוריון היה סטטוס קוו, היו דברים שנשמרו, ואתה רואה את זה ובאמת הלב נחמץ – איך יכולים יהודים לכתוב דבר אחרי דבר אחרי דבר, לעקור כל זיק של – ואנחנו עוד נדבר על העניין הזה; לא יהיה לנו הרבה זמן, בגלל שהממשלה הזאת תיפול מהר, אבל עוד נדבר על זה.

משה גפני: ואני רוצה לדבר על דבר אחד שאנחנו – אני לא מבין.

משה גפני: אני נמצא פה עם חברי הכנסת החילונים והמסורתיים וכולם, ואני לא מבין את ההתנהלות הזאת.

משה גפני: באה שרה, תמר זנדברג – לפני זה מרב מיכאלי, שאמרה שתהיה תחבורה ציבורית בשבת.

משה גפני: אני בידידות איתה.

משה גפני: מה זה תחבורה ציבורית בשבת?

משה גפני: המשמעות של העניין היא שהמוסכים ייפתחו.

משה גפני: אני לא מדבר על התורה, שזה ברור שאסור, אבל המוסכים ייפתחו, המזנונים ייפתחו – ייפתחו כל הדברים שנותנים שירות לתחבורה הציבורית.

משה גפני: זאת אומרת, בסופו של דבר, מי שיעבוד זה אלה שצריכים את הפרנסה, אנשים שמצבם הכלכלי הוא בינוני ומטה, והעשירים ישבו רגל על רגל ולא יעבדו בשבת, יהיו להם עובדים שיעשו את זה.

משה גפני: אבל נניח רגע לעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לדבר על תמר זנדברג.

משה גפני: חבל שהיא יצאה.

משה גפני: לא הבנתי את הדבר הליברלי הזה.

משה גפני: יש מעיינות בארץ ישראל, מעיינות שהקדוש ברוך הוא נתן – יש את הסחנה ויש עוד מקומות שאליהם באות נשים.

משה גפני: הנכדה שלי רוצה ללכת לסחנה ולטבול שם ולרחוץ שם פעם בשבוע, והיא רוצה שתהיה הפרדה בין נשים לגברים, אחרת היא לא הולכת.

משה גפני: אותו דבר, יש גם גברים שרוצים ללכת, אבל שלא יהיה עירוב של נשים וגברים יחד.

משה גפני: אגב, זה גם אצל היהודים וגם אצל המוסלמים, אזרחים במדינת ישראל, לא יודע כמה אחוזים, אבל אלה אחוזים גבוהים, אחוזים מהציבור שרוצים ליהנות מהרחצה באותם מעיינות.

משה גפני: באה השרה תמר זנדברג, שהיא אישה ליברלית, שדואגת לנושאים החברתיים.

משה גפני: אני מכיר אותה כאן הרבה שנים.

משה גפני: מה היא עונה כשהיא אומרת את זה לרשות הטבע והגנים: לא יהיה דבר כזה, אפילו לא כמה שעות, אפילו לא פעם בשבוע, אפילו לא זמן קצר, שתהיה הפרדה בין גברים לנשים, ונשים חרדיות או דתיות או מוסלמיות או סתם נשים וגברים שלא רוצים לרחוץ יחד – מה תמר זנדברג תסתכל להם בעיניים ותגיד להם?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה עשית לנו את זה?

משה גפני: מה עשינו רע, בגלל שאנחנו לא חיים כמוך?

משה גפני: בגלל שאורח החיים שלנו שונה?

משה גפני: זה מה שאתם רוצים לעשות?

משה גפני: מה אני עונה לנכדה שלי כשהיא אומרת לי: סבא, אתה חבר כנסת, אתה לא יכול לדאוג שבים המלח – שתהיה שם הפרדה בין גברים לנשים פעם בשבוע?

משה גפני: גם את זה אתה לא יכול לעשות?

משה גפני: תתביישי לך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

יעקב מרגי: הרגת אותה, מספיק כבר.

משה גפני: לא.

משה גפני: אמרתי לתמר זנדברג, לא לנכדה שלי.

משה ארבל: – – – תהיה הפרדה.

משה גפני: מה, כן?

קריאות: – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, בפרקים הקודמים, כשלא היית כאן, התחלתי לשטוח ולשקף בפני הציבור את הסכנות שבממשלת ההונאה הזאת, אבל אני רוצה לעשות אתנחתה קלה בעניין הזה ולנצל את ההזדמנות שאתה כאן להציג הצעת חוק חשובה, באמת חשובה, לטובת אזרחי מדינת ישראל, שגם אתה, אדוני, חתמת עליה לפני כמה שבועות, וחתמו עליה כ-30 חברי כנסת, מרוב סיעות הבית.

שלמה קרעי: הצעת החוק הזאת באה בעצם לעשות טיפול שורש לטובת החייבים בהוצאה לפועל.

שלמה קרעי: התברר לי שחייבים בהוצאה לפועל, נזקפים לחובתם מיליארד שקל בשנה שכר טרחת עורכי דין.

שלמה קרעי: מיליארד שקל.

שלמה קרעי: הסכומים האלה, שכר הטרחה, באמת סכומי עתק, נזקפים לפי טבלאות של לשכת עורכי הדין.

שלמה קרעי: ההוצאה לפועל עושה את כל העבודה, דואגת להביא בסופו של דבר, לעקל, לדאוג שהחייב ישלם, ומה שקורה שם, שבחובות באמת נמוכים – רוב החובות בהוצאה לפועל הם פחות מ-5,000 שקל, וכל הסכום של שכר טרחת עורכי דין גם נזקף בתוך חודש, בשנייה הראשונה, ולאחר 30 יום, ולא משנה מתי שילמת.

שלמה קרעי: כל מבוגר עשירי במדינת ישראל חייב בהוצאה לפועל.

שלמה קרעי: יש למעלה מ-600,000 איש חייבים בהוצאה לפועל, ורוב התיקים הם תיקים מוסדיים – תיקים של בנקים, חברות אשראי, סלולר, שזה בעצם מחשב שכותב למחשב שכותב לבנק ומכניס את הכסף לחשבון.

שלמה קרעי: ככה הכסף עובר בלחיצת כפתור מחייבים בהוצאה לפועל בסכומי עתק – מיליארד שקל בשנה.

שלמה קרעי: הצעת החוק למעשה מתקנת את הזיקה לכללי לשכת עורכי הדין וקובעת טבלה חדשה של סכומים שיזקפו לחייבים בהוצאה לפועל.

שלמה קרעי: כך למשל על חוב של 800 שקלים ישלמו בשלוש פעימות – לא בשתי פעימות תוך חודש, אלא שלוש פעימות שיתפרסו על פני שנה, 100 שקלים כפול שלוש, במקום סכומים של כ-1,000 שקלים; על חוב של 50,000 שקל יהיה 860 כפול שלוש, במקום קרוב ל-10,000 שקלים, וכן הלאה וכן הלאה.

שלמה קרעי: המטרה היא לא לתת תמריצים לעורכי הדין למהר ולרוץ להוצאה לפועל.

שלמה קרעי: אפשר בשיחת טלפון – לפעמים על חוב שנשכח במגירה, 20 שקלים, 50 שקלים, ממהרים לרוץ להוצאה לפועל, כי שכר הטרחה שם הוא מאוד שמן.

שלמה קרעי: המטרה של הצעת החוק – ואני מסכם – בסופו של דבר היא שהעשירים לא יוסיפו להתעשר בלי גבול על חשבון העניים המתרוששים עוד ועוד.

שלמה קרעי: וכמאמר הנביא ישעיה: "חזקו ידים רפות וברכים כושלות אמצו".

שלמה קרעי: אני מעריך את זה, אדוני היושב-ראש, שהצטרפת, ואת כל חברי הכנסת שהצטרפו לזה.

שלמה קרעי: אני מקווה שנוכל בקרוב להגיש הצעות חוק פרטיות ולקדם את העניין הזה.

שלמה קרעי: הוא באמת חשוב.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, אני זוכר אותך בימים הטובים, לפני שבוע, יושב כאן למעלה, למטה, שש שנים, צורח כפי שאף פעם לא שמעתי – ואף פעם כמעט לא הוציאו אותו.

דוד אמסלם: סבלנו את זה בשקט, זה חלק מכללי המשחק.

דוד אמסלם: היום הוצאת אותנו בגלל שבא לך.

דוד אמסלם: אז תזכור, כפי שאמר חבר הכנסת מרגי: הכללים, החיים, משתנים; פעם אתה פה, פעם אתה שם.

דוד אמסלם: כשאתם תהיו חזרה פה, אל תתלוננו; גם אתה, אל תתלונן על כלום.

דוד אמסלם: אני רוצה לעשות לך איזה מבחן טריוויה קטן, אדוני היושב-ראש: "חבורה של נוכלים, אין לי מילה אחרת להגיד לכם"; "נראה אותך מוציא אותי", נראה אותך, "אתם אפסים"; "איזה חרפה אתם מביאים על הבית – – – אתם חרפה ובושה"; "גועל נפש"; "אל תיגעו בי" – זה למשמר הכנסת; "תתביישו לכם.

דוד אמסלם: איך תסתכלו על המשפחות" והילדים שלכם; "בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אין לכם אלוהים" – דרך אגב, תרתי משמע.

דוד אמסלם: "אתה מוביל את זה, אבי ניסנקורן, בצורה הכי מגעילה – – – תתבייש לך, אני בז לכם".

דוד אמסלם: אני בטוח שהיושב-ראש לא יודע מי אמר את זה.

קריאה: הוא אמר.

דוד אמסלם: מה פתאום?

דוד אמסלם: הוא יגיד את זה?

מיקי לוי: רק שכחת להגיד שזה היה בוועדה.

דוד אמסלם: הוא רק עושה הבחנה בין הוועדה לבין המליאה.

דוד אמסלם: הוא חושב ששם עם ישראל לא רואה אותו בטלוויזיה והוא מצולם.

דוד אמסלם: את זה אמר יושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: מעניין, על מה הוא אמר את זה?

דוד אמסלם: על החוק הנורבגי.

דוד אמסלם: דרך אגב, כמה הכניסו בחוק הנורבגי?

דוד אמסלם: בואו, אני אגיד לכם: יש עתיד, כהרגלם בקודש, שדדו 17 שרים והכניסו עוד איזה חמישה או שישה בחוק הנורבגי; הליכוד – אולי אחד.

דוד אמסלם: מעולם לא הכנסנו.

דוד אמסלם: 30 עובדים זרים – היום הם 56 ח"כים.

דוד אמסלם: 30 ח"כים חדשים, כל ח"כ – 2 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, היה מעניין אותי לשמוע מה אתה אומר היום על ה"תתביישו לכם".

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני לא רואה את הזמן.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא הפעלת את הזמן.

מיקי לוי: נכון, אבל הוא – – –

דוד אמסלם: לא הפעלת את הזמן.

מיקי לוי: קח עוד דקה.

קריאות: מהתחלה, מהתחלה.

דוד אמסלם: מהתחלה, לא הפעלת.

מיקי לוי: אדוני, עוד דקה, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אם לא הפעלת את הזמן – – –

מיקי לוי: עוד דקה.

דוד אמסלם: אתה מבין, אדוני היושב-ראש?

דוד אמסלם: ינאי המלך אמר לשלומציון המלכה: אל תפחדי לא מהפרושים ולא מהצדוקים אלא מהצבועים, שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שאתם, ואתה בראשם, בגלל שאתה היית כאן כל יום צורח: תתביישו, תסתכלו – אתה והבוס שלך לא מתביישים.

דוד אמסלם: בחשכת לילה הקמתם ממשלה – 34 שרים.

דוד אמסלם: אתם עכשיו אחד על שניים, עוד מעט אחד על אחד.

דוד אמסלם: עוד מעט תביאו בכלל 50 ח"כים חדשים, בגלל שגם לאלה שהבאתם אין כוח להישאר כאן, אז תביאו עוד 30.

דוד אמסלם: תבין את החוצפה שלכם, את הצביעות שלכם, ובראשם אתה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה צרחת ועמדת כאן בהנחיות של הבוס שלך מר לפיד.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

קריאות: גועל נפש, גועל נפש – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

גלעד קריב: – – –

מיקי לוי: חברי הכנסת קריב, זה בסדר.

מיקי לוי: אנחנו נותנים לו את זכות הדיבור.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, הבוקר, כשהגענו לכנסת, אנחנו חברי אופוזיציה, לעשות את העבודה שלנו, גילינו מה שגילינו בדיון הקודם של הוועדה המסדרת.

מיכאל מלכיאלי: אני באתי לכאן דווקא כי אתה יושב פה, אדוני היושב-ראש, כי אנחנו באמת זקוקים שאתה כיושב-ראש הכנסת, הבית של כולם, תגן על עמדת האופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: פעם אחר פעם סותמים לנו את הפיות.

מיכאל מלכיאלי: זה התחיל בהחלטה שלדעתי היא החלטה לא נכונה שאין יותר הצעת חוק של האופוזיציה, זה עבר לרצון לצמצום הצעות אי-אמון של האופוזיציה, והינה, הפלא ופלא, לאחרונה בוועדה המסדרת גם אין זכות להצעות לסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אתה מתאר לעצמך שאנחנו כאנשי ציבור חוזרים הביתה, פוגשים את האנשים, פוגשים את המשפחות שלנו, ואנשים כל הזמן באים בטענות ואומרים: איך קמה כזאת ממשלה?

מיכאל מלכיאלי: באיזה מעשה של נוכלות בא ראש ממשלה וגנב קולות של אנשים והקים ממשלה הכי משונה שיכולה להיות כאן?

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו כחברי אופוזיציה רוצים לבוא ולעשות את העבודה שלנו, פעם אחר פעם, וזה כל פעם בעוד משהו.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאחד מהשתיים: או שיבוא הרוב של הכנסת – ודווקא אתה כחבר אופוזיציה תמיד עמדת, ובצדק, על הזכויות של האופוזיציה; אני חושב שאתה, שעשית את המעבר המהיר מאוד מחבר אופוזיציה לוחם ליושב-ראש הכנסת, צריך להבין יותר מכולם את המקום שאנחנו נמצאים בו, להבין יותר מכולם שלא יכול להיות שיסתמו לנו פיות כשאנחנו באים לדיון בוועדה, ובא היושב-ראש ואומר: לא, פה לא יהיו הצעות לסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: רגע, לא יהיו הצעות לסדר-היום, לא יהיה אי-אמון, לא הצעות חוק, אז למה אנחנו מקבלים משכורת?

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאתה, אדוני היושב-ראש, צריך לתת הנחיה ברורה לכל יושבי-ראש הוועדות של הכנסת: אין דבר כזה לסתום פיות של חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך עוד משהו, וגם לגביו אני רוצה שתשים לב, כי אני באמת סומך על ההוגנות והיושרה שלך.

מיכאל מלכיאלי: נמצא פה חבר הכנסת האוזר – אני היום בוועדה המסדרת הצעתי לשנות את שמי למיכאל מלכיאלי האוזר.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי אני והאוזר הפרענו ביחד, על כל מילה שלי – שתיים שלו, והפלא ופלא, אותי קראו לסדר פעם, פעמיים, ועוד שנייה עפתי החוצה, ואת האוזר לא קראו לסדר.

צבי האוזר: מלכיאלי, אבל אמרתי לך שעם השם האוזר אולי לא ישבצו אולי בש"ס.

צבי האוזר: ברשימת ש"ס לא ישבצו אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר, תן לו לנצל את זכותו לדבר.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אני אגיד לך מה הבעיה.

מיכאל מלכיאלי: לא אכפת לי לצאת החוצה, אבל מה?

מיכאל מלכיאלי: בשבוע שעבר באתי לפה, ואני אמרתי את מה שאני חושב על האיש שיושב פה, והוציאו אותי החוצה.

מיכאל מלכיאלי: אני אספר לך מה קרה: למוחרת הבן שלי, בן שמונה, ילד טוב, אומר לי: אבא, למה הוציאו אותך החוצה?

מיכאל מלכיאלי: מה תסביר לו?

מיכאל מלכיאלי: אמרתי: תראה, בכנסת לא נתנו כלים להתמודד, מה לענות לילד בן שמונה, למה הוציאו אותך החוצה.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, אני באמת רוצה לסיים ולבקש ממך: אתה יושב-ראש הכנסת, ומחובתך, ואני סומך עליך שתעמוד על זכותנו.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות שמוציאים רק צד אחד החוצה כשהצד השני משתולל בדיוק כמונו; לא יכול להיות שסותמים את הפיות בחוקים; לא יכול להיות שאין לנו אי-אמון, כי אחרת נשאל את עצמנו בראשון בחודש על מה מקבלים משכורת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני אנצל את זכותי ואני רק אגיד: 1.

מיקי לוי: היה היום פעמיים אי-אמון; 2.

מיקי לוי: החל מהכנסת החמש-עשרה, שהייתה ב-1999 – אני מניח שאתה יודע מי היה בשלטון, איזה ראש ממשלה, חבר כנסת – – –

מיכאל מלכיאלי: אני – – –

מיקי לוי: שנייה, שנייה, מחילה.

מיקי לוי: הכנסת החמש-עשרה, הכנסת השש-עשרה, הכנסת השבע-עשרה, השמונה-עשרה, התשע-עשרה, העשרים – – –

משה ארבל: תמיד בהסכמה.

משה ארבל: תמיד בהסכמה.

משה ארבל: יושב-ראש הכנסת, תמיד זה היה בהסכמה, לא בבריונות.

מיקי לוי: שנייה, אבל חבר הכנסת ארבל – – –

משה ארבל: שיירשם בפרוטוקול: תמיד בהסכמה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: הבנתי.

משה ארבל: שבפרוטוקול יהיה רשום שזה תמיד היה בהסכמה.

מיקי לוי: הבנתי.

משה ארבל: עשית מעשה בריונות – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, הבנתי, אבל קצת נימוס.

משה ארבל: אתה תגיד על נימוס?

משה ארבל: צעקת פה בלי בושה – – – חוצפה.

מיקי לוי: כשאני יושב פה, קצת נימוס.

קרן ברק: – – – מדבר פה, באמת.

מיקי לוי: אני מדבר.

מיקי לוי: לא הפרעתי אף פעם ליושב-ראש.

מיקי לוי: אתה רוצה?

מיקי לוי: אתה רוצה?

מיקי לוי: בבקשה.

משה ארבל: אתה לא מכבד את חבריך.

משה ארבל: אז מה אם אנחנו אופוזיציה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, אתה לא מכבד את זה, עזוב.

מיקי לוי: בזה הסתיים מה שאמרתי, כי חבר הכנסת ארבל לא רוצה לשמוע את מה שאני אומר.

מיקי לוי: אני מזמין אותך לכוס קפה אליי על חשבוני.

מיקי לוי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: על חשבון ציונה.

מיקי לוי: בבקשה, מקובל, אין בעיה.

קרן ברק: חוץ מזה, אני רק רוצה לומר מילה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

קרן ברק: היושב-ראש, אתם אמרתם שאתם עושים שינוי, לא אמרתם שתעשו בדיוק – – –

מיקי לוי: לא שמעתי, חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: כשאני נאמתי סיפרת לי: בכנסת הזאת ובכנסת הזאת ובכנסת הזאת.

קרן ברק: הדבר היחיד ששכחת להגיד – שאתם אמרתם שלא תעשו את זה, לא תעשו את זה אף פעם, שבאתם לשנות.

קרן ברק: כל האירוע הוא שינוי, ריפוי, איחוי – – –

מיקי לוי: את לוקחת את זה למקום שהוא לא נכון, אבל עזבי, זה לא לדוכן.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה למחות כאן על כבודה של הכנסת, ולמעשה מאוד יפתיע אותי, אבל אני רוצה למחות כאן גם על כבודו של בית המשפט העליון, שהכנסת מסרה לו עמדה שלפחות ככל הידוע לי היא עמדה שקרית.

שמחה רוטמן: בתגובה שהוגשה על עתירתו של חבר הכנסת משה ארבל – אני לא יודע אם לברך אותו או לגנות אותו על כך שכחבר כנסת הוא פנה לבג"ץ, אבל אני חושב שבוודאי כוונותיו טובות, ואני כועס מאוד עליך, אדוני היושב-ראש, שגרמת לו לעשות זאת, בגלל שהפנייה לבג"ץ לניהול ענייני הכנסת היא דבר לא ראוי ככלל.

שמחה רוטמן: אבל אני עומד המום אל מול העובדה שבתגובה שהוגשה על ידי הכנסת כתוב שאתה החלטת שלא לקבל החלטה רוחבית לעצור את הצעות החוק למשך חודש, למשך 30 יום, בעוד שאתה עצמך אמרת כאן מעל הדוכן שכן החלטת לעצור – – –

מיקי לוי: תבדוק את הסטנוגרמה.

שמחה רוטמן: הסטנוגרמה מול עיניי, ואם אתה רוצה, אני גם אקריא לך אותה.

שמחה רוטמן: אני אבדוק, ולא רק צריך לבדוק.

מיקי לוי: אז תבדוק, אני מציע שתבדוק.

שמחה רוטמן: אני אגיד כאן שאתה אמרת במפורש: תודה רבה לך, תודה רבה לך, אני אקח את זכות הדיבור – זה היה ציטוט שלך, אדוני היושב-ראש – ורק אבוא ואגיד שאין שום כוונה להגביל, אלא להתחיל חודש אחרי.

שמחה רוטמן: כלומר אתה קיבלת החלטה שבחודש הקרוב לא יהיו הצעות חוק פרטיות – זו המשמעות של "להתחיל חודש אחרי" – ולבית המשפט הכנסת מסרה עמדה שאתה לא החלטת.

מיקי לוי: אני יודע שבית המשפט ינזוף בנו אם – – –

שמחה רוטמן: אז מאחר שאני יודע שכחלק – אתה בסך הכול הולך בדרכיו של ראש הממשלה, שגם הוא יכול להגיד כן ולא ולשקר והכול בסדר, אבל אני חושב שכאשר פונים ומביאים עמדה לבית המשפט העליון, מן הראוי שהיא תהיה מבוססת על האמת.

שמחה רוטמן: אז או שאתה לא אמרת אמת מעל הדוכן או שנמסרה תגובה שאיננה אמת לבית המשפט העליון.

שמחה רוטמן: כך או כך, עצם ההגבלה לגופה היא חמורה מאוד, בטח ובטח כאשר זה נעשה בדרכי כפייה, בטח ובטח כאשר זה נעשה ללא הסכמה.

שמחה רוטמן: אני חושב – אני קורא דווקא לך, כמי שבמשך שנים רבות היה פרלמנטר ולא ממש אהב את ההגבלות שמוטלות עליו, לא מצד יושב-ראש ולא מצד יושבי-ראש ועדה, לכבד את הכנסת ולדאוג, כחלק מהתפקיד שלך כיושב-ראש הכנסת, א.

שמחה רוטמן: שהתשובות שמוגשות לבית המשפט יהיו אמת.

שמחה רוטמן: לציבור כבר מותר לשקר, אבל לפחות לבית משפט כדאי בכל זאת להגיד אמת; ב.

שמחה רוטמן: גם לנו כדאי לשמוע אמת.

שמחה רוטמן: אם אמרת מעל הדוכן שאתה מגביל לחודש, אל תגיד לבית המשפט במרמה שאתה לא מגביל לחודש אלא שעוד לא קיבלת החלטה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אלה באמת האשמות מאוד חמורות, חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: אני מניח שאם זה כמו שאתה אומר, בית המשפט ימצא מקום לנזוף ביושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: מכיוון שהעובדות הן לא כמו שאמרת, אז אני מניח שלא.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלחרומי – מוותר; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, ממשל ביידן בארצות הברית, עם בחירתו, סימן לעצמו כמטרה למחוק כמה שיותר מהישגיו – כך לשיטתנו – של ממשל טראמפ שקדם לו.

בצלאל סמוטריץ': בין יתר הצעדים שהממשל התחייב להם לפני הבחירות – ביידן התחייב לפני הבחירות ומבקש לקדם אותם כעת – פתיחה המחודשת של הקונסוליה האמריקאית לענייני פלסטינים בירושלים, בירת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כזכור, הנשיא טראמפ הכיר בירושלים המאוחדת, על שני חלקיה, כבירתה היחידה והמאוחדת של מדינת ישראל; העביר את השגרירות האמריקאית לירושלים – כולנו בירכנו על זה כאן פה אחד, כמעט כולנו, קואליציה, אופוזיציה, לפחות החלקים הציוניים בה – וסגר את אותה קונסוליה שלמעשה שידרה שיש גם לערבים ביהודה ושומרון מעמד בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': ממשל ביידן מבקש לפתוח מחדש את הקונסוליה בירושלים, אלא שעל רקע ההכרה האמריקאית בירושלים כולה כבירת ישראל, על פי המשפט הבין-לאומי ועל פי החקיקה בארצות הברית, הממשל איננו יכול לבצע את הצעד הזה, אדוני היושב-ראש, ללא הסכמה של ממשלת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': למיטב ידיעתי, ממש בימים האלה הנושא נדון.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר בצורה חד-משמעית: אישור של ממשלת ישראל לפתיחת שגרירות אמריקאית לענייני הפלסטינים בירושלים היא חלוקת ירושלים.

בצלאל סמוטריץ': אם חס וחלילה הממשלה הזאת, שמתהדרת בנוצות של עשר מעלות ימינה מהממשלה הקודמת לה, תשלב ידיים ותשתף פעולה עם מחיקת אחד ההישגים החשובים ביותר שהתרחשו למדינת ישראל בתקופת ממשל ביידן, שזו אותה ההכרה בירושלים, תאשר את פתיחת הקונסוליה ואת חלוקת ירושלים דה פקטו, זה יהיה מעשה חמור עם השלכות ארוכות טווח.

בצלאל סמוטריץ': אסור בשום פנים ואופן להחזיר את חלוקת ירושלים אל השיח; אסור בשום פנים ואופן לטעת מחדש אשליית שווא אצל הפלסטינים שאי פעם תקום להם מדינה, ובוודאי שלא בירתה בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': התקוות והאשליות הללו שמתנפצות אחר כך אל סלעי המציאות גובות מאיתנו מחיר דמים כבד.

בצלאל סמוטריץ': מה שמניע את הטרור הערבי איננו הייאוש – אמרתי כאן

בצלאל סמוטריץ': כבר הרבה פעמים מעל הדוכן שזה אחד השקרים הגדולים שהשמאל מפיץ; מה שמניע את גלגלי הטרור זו התקווה והתנפצותה אל סלעי המציאות הבאמת-בלתי-אפשריים.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לכוחות האחראיים שיש בממשלה הזאת – אני כבר לא יודע לדבר במונחי ימין–שמאל, כי אין שם באמת ימין, אבל לכוחות האחראיים בתוך הממשלה הזאת: תעמדו על הרגליים האחוריות, תמנעו את האישור של ממשלת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אם חלילה הדבר הזה יקרה, זו תהיה אות קלון קשה וחמורה מאוד לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השרות, חבריי חברי הכנסת, כבוד סגן השר לביטחון הפנים סגלוביץ', אני לא אדבר עכשיו על סוגיית עצירת החקיקה, למרות שזה היה מתבקש.

משה ארבל: הנושא תלוי ועומד בבית המשפט, ואני לצערי הרב הגעתי לסיטואציה שאני משליך את יהבי בבג"ץ במקרה הזה.

משה ארבל: אבל ממש לפני דקות ספורות העיתונאי עמרי מניב מפרסם שהמפכ"ל לשעבר רוני אלשיך יעץ בשורה של הזדמנויות לתנועת הדגלים השחורים סביב המחאה בבלפור נגד ראש הממשלה לשעבר נתניהו.

משה ארבל: הייעוץ שלו עסק בהתמודדות עם מדיניות המשטרה וההתנהלות בשטח.

משה ארבל: רוני אלשיך סיפק מידע ועצות טלפוניות וגם חיבר את נציגי הדגלים לאישים נוספים שיוכלו לסייע להם.

משה ארבל: הייעוץ כולו נעשה בהתנדבות מלאה, ואלשיך לא השתתף בהפגנות או בישיבות התנועה.

משה ארבל: השיחות התקיימו עם שני בכירים בתנועה.

משה ארבל: גורמים בסביבתו אומרים שהוא סייע למכרים ותיקים שלו כפי שסייע לכל מכר שפנה אליו.

משה ארבל: בין היתר, גם במבצע שומר חומות – גם אז פנו אליו סביב המהומות בלוד.

משה ארבל: אם יש משהו ומישהו שמרסק – וגם אתה, אדוני, כניצב לשעבר במשטרה – שמרסק את אמון הציבור במשטרה, אלה התופעות הללו; תופעות רעות, חמורות, שאין לשער עד כמה – הארגון גם ככה נמצא במצב כל כך קשה – עד כמה הן מרסקות את אמון הציבור.

משה ארבל: מה יחשוב אותו חרדי שישב – ואנחנו ישבנו בדיוני ועדת הפנים בכנסת הקודמת – וחטף אלימות, וחטף מכות, וחטף אלות, וישב וראה אפליה בצורת האכיפה, באופי האכיפה אל מול הפגנות הדגלים השחורים?

משה ארבל: היה להם גב, היה להם מפכ"ל בדימוס שייעץ להם איך לעשות את זה נכון; היה להם מפכ"ל שנתן להם עצות חינם איך לעבוד מול המשטרה.

משה ארבל: זו תופעה קשה וחמורה.

משה ארבל: לא פחות מכך, הגדיל לעשות המפכ"ל הנוכחי וקיבל החלטה להנחות את השוטרים להקל על השימוש באלות.

משה ארבל: שימוש באלות יכול עכשיו להיות חופשי, והשר לבט"פ מודיע שעדיף אלה על 9 מ"מ.

משה ארבל: איזו מין משוואה זו?

משה ארבל: מי הראשונים להיפגע?

משה ארבל: האוכלוסיות המוחלשות.

משה ארבל: יש שאילתה שעדיין פתוחה ועומדת אל מול שר הבט"פ, על בואש שיורה לקומה השלישית בבר אילן לתוך בית – על מה ולמה?

משה ארבל: כי זה בית של חרדים.

משה ארבל: האוכלוסיות המוחלשות הן הראשונות להיפגע.

משה ארבל: יש לנו מדינה אחת, יש לנו משטרה אחת, ואני יודע כמה היא יקרה לליבך.

משה ארבל: אל תיתן לתופעות האלה לקרות במשמרת שלך.

משה ארבל: יש לך אחריות גדולה.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

מיקי לוי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת יואב קיש, ולאחר מכן אנחנו ניגש להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: האמת, הפתיע אותי חבר הכנסת ארבל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבטיחה לבדוק, כי אם כן, מה שהוא בעצם אמר זה להפקיר או לחשוף את השוטרים להתנהגויות מסוימות, אולי אפילו מסכנות חיים, על ידי כך שהשוטרים יהיו במבוכה ולא ידעו איך להגיב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, כמי שהיה המפקד בפועל של מחוז ירושלים, אני מבקשת ממך, תברר גם אתה, גם בשביל האחריות כלפי הדור הבא של אותם שוטרים, שנשארים לפעמים חסרי אונים, מוכים ולא יכולים להגיב.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו ייעץ להם מתוך המשטרה או מתוך מי שמכיר את עבודתם, וזה גרוע מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני די בשוק מהחברים שלי לאופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: אחד אחרי השני עולים ואומרים: זו לא ממשלת שינוי; מה בין ההגדרה לממשלת שינוי לממשלה שאנחנו רואים?

אורלי לוי אבקסיס: אני לחלוטין לא מסכימה איתם, כי תראה איזה שינוי מהותי הם עשו.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת סמוטריץ', אתה לא יכול להגיד – סמוֹטריץ' – אתה לא יכול לומר כלום על טיפולי המרה, אבל במחנה השמאל, שמאוד לא אוהבים את טיפולי ההמרה – ואני רוצה לומר שבחלק מהמקרים בצדק גדול מאוד – הם בעצמם הופכים למטפלים בשיטת טיפולי המרה.

אורלי לוי אבקסיס: עובדות – תראה מה הם עשו לבנט: הם המירו את דתו, את מחשבתו, את אמונתו, והיום לא רק שהוא הפר את כל ההבטחות – הוא מקיים הלכה למעשה את כל מה שהוא הזהיר מפניו.

אורלי לוי אבקסיס: תראה את השינוי שעברה אילת שקד; תראה את השינוי שניר אורבך עבר; תראה את השינוי שעבר הפמיניזם של השמאל, שינוי שאני אשתמש במילותיו של הני זובידה, ד"ר הני זובידה, שאף אחד לא יכול להחשיב אותו לימין קיצוני, שקרא להן: הפמיניזם הלבן המדלג.

אורלי לוי אבקסיס: אותה חברת כנסת, יושבת-ראש סיעה די מכובדת בכנסת, מדברת כל היום על שוויון, שוויון, שוויון.

אורלי לוי אבקסיס: כשזה מגיע הלכה למעשה – ראינו את זה גם כששלי יחימוביץ' התמודדה על תפקיד הנהגת מפלגת העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: מי יצאה נגדה?

אורלי לוי אבקסיס: הפמיניסטית הגדולה מרב מיכאלי.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגיד: זה בתוך הסיעה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קרה שהיא הלכה להתמודד בהסתדרות?

אורלי לוי אבקסיס: גם אז כל החברות שלה לסיעה היו נגדה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הן אמרו: זכות הבחירה; פמיניזם אמיתי זה גם לדעת לבחור בין נשים.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשהני זובידה העלה את הפמיניזם הלבן המדלג של מרב מיכאלי, הוא הראה איך התפקידים שאמורים לאייש הועברו לגברים בחבורה תוך דילוג על מקומן הטבעי של הנשים שנבחרו בבחירות דמוקרטיות.

אורלי לוי אבקסיס: נמצאת איתנו פה עכשיו גם חברת הכנסת ממרצ, שגם נשאה דגל – כמו דגלים אחרים, אבל את זה אני אעשה בנאומים אחרים – של פמיניזם.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אמרנו: לאישה יש זכות לבחור מה היא רוצה, אבל פה היא תדיר אותן מאוצרות הטבע, מהמעיינות, מהחופים.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הן בחרו להיות דתיות.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה לומר לכם משהו: אני מכירה הרבה נשים שהן לא בדיוק דתיות, הן מסורתיות; אני בעצמי לא רוצה להסתובב עם בגדי ים בפרהסיה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם שיש לי חברות שהולכות למכון כושר – לא בגלל שהן דתיות – דווקא בשעות של נשים, וכשהן הולכות לטיולים ולרחוץ בבריכה, כי הן לא רוצות שמבטים של גברים – –

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – יפקירו ויסת

אורלי לוי אבקסיס: כלו על הגוף שלהן בצורה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: את אותן נשים מבקשות עכשיו הפמיניסטיות הלבנות המדלגות להדיר מהמקום שהקדוש ברוך הוא נתן לכולנו, מהטבע שלנו – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – זו שמורת הטבע.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתן יכולות להסתכל על עצמכן בראי ולקרוא לעצמכן פמיניסטיות?

אורלי לוי אבקסיס: תדלגו על החברות שלכן, תדלגו על הנשים שלא חושבות כמוכן, תדלגו, תדלגו, תדלגו, אבל בואו נודה: אתן צבועות.

גלעד קריב: אורלי – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ברגעים אלה – אולי זה מופסק עכשיו, כי אנחנו צריכים עוד מעט להצביע, אבל ברגעים אלה בנט, אלקין ושקד יושבים ומנסים לשכנע את ראש הממשלה שלהם מנסור עבאס שיסכים לתמוך בחוק לאיחוד משפחות.

יואב קיש: עכשיו, אני רוצה להבטיח לכם, חבריי בקואליציה – אני באופוזיציה, אנחנו עוד צריכים להתרגל לזה, אבל ראש הממשלה האמיתי שלכם, שזה לפיד, כתב בטוויטר – – –

רם בן ברק: – – –

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: אחד חלופי, לפיד הוא החלופי.

יואב קיש: אתה צודק, לפיד הוא החלופי, התבלבלתי.

יואב קיש: אבל לפיד כתב:

יואב קיש: אני יודע שהאופוזיציה צריכה להתנגד.

יואב קיש: אז קודם כול, תודה ללפיד.

יואב קיש: חברים, הוא מרשה לנו להתנגד, אז באמת, תודה רבה.

יואב קיש: אבל אני רוצה לומר לכם שאתם, בזמן הקורונה, כשאנחנו נלחמנו בקורונה, איך אומרים?

יואב קיש: לא ראיתם בעיניים.

יואב קיש: עשיתם הכול להפריע.

יואב קיש: כל מה שיכולתם – עשיתם.

יואב קיש: וזה בסדר, זה היה התפקיד שלכם, אני לא בא בטענות.

יואב קיש: וכשבמבצע שומר החומות אומר יאיר לפיד שזה אירוע פוליטי – –

רם בן ברק: – – – נגד האינטרסים של מדינת ישראל – – –

יואב קיש: – – אז אני אומר לך בצורה הכי פשוטה: אנחנו אופוזיציה לוחמת; אנחנו לא רואים בעיניים.

יואב קיש: החוק המחורר הזה, חוק האזרחות – –

רם בן ברק: – – –

יואב קיש: – – אנחנו נעביר חוק אזרחות חדש.

יואב קיש: אני מקווה שיהיו לפחות שמונה חברי כנסת ציונים בממשלה הזאת שיצביעו איתנו.

עידן רול: – – –

יואב קיש: ואנחנו בוודאי לא נהיה השמיכה שלכם בשביל שתוכלו לישון בנוח עם מנסור עבאס.

רון כץ: – – –

ולדימיר בליאק: למה אתם – – – כל שנה – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב קיש: אני לא סיימתי, סליחה.

מיקי לוי: חברים, לתת לחבר הכנסת קיש להשלים את דברו.

יואב קיש: אני מנסה גם להקשיב.

יואב קיש: קשה לי לשמוע עם הזה.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: אבל אני יכול להבין שזה כואב להם, כי הרי מה הם אומרים לנו?

יואב קיש: אומרים לנו – ואני מדבר דווקא ל-so called ימין בקואליציה, כן?

יואב קיש: אומרים לנו: תשמעו, חוקי שמאל אנחנו נעביר עם הקואליציה, כי אנחנו מחויבים, אחרת אנחנו הולכים הביתה.

יואב קיש: אנחנו מכרנו את כל האידיאולוגיה שלנו בשביל הכיסא.

יואב קיש: ככה אתם עשיתם, מפלגות ה-so called ימין – מכרתם את האידיאולוגיה.

יואב קיש: אז אוקיי, את חוקי השמאל תעבירו.

רם בן ברק: – – –

יואב קיש: ולך לא צריכה להיות בעיה עם זה, חבר הכנסת בן ברק.

רם בן ברק: שנתיים וחצי אני יושב פה במליאה – מעולם לא הצבעתי נגד האינטרס של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב קיש: אני מבקש רק שתוסיף לי זמן, היושב-ראש.

יואב קיש: היושב-ראש, תוסיף לי זמן.

יואב קיש: כן, מה רצית?

מיקי לוי: חבר הכנסת רם בן ברק – – –

רם בן ברק: – – –

יואב קיש: לא שומע.

רם בן ברק: הינה, אני מדבר איתו.

יואב קיש: כן, הוא רוצה לדבר איתי.

מיקי לוי: לא, אבל זמנך – – –

יואב קיש: טוב – – –

רם בן ברק: שנתיים אני יושב במליאה, שנתיים אני חבר כנסת במליאה – פעם אחת לא הצבעתי נגד האינטרס של מדינת ישראל.

רם בן ברק: אתם בשבוע הראשון מצביעים נגד האינטרס של מדינת ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ברק.

יואב קיש: עזוב, אתה מדבר איתי על צבועים?

יואב קיש: פעם אחת לא הצבעתי – איך אתה מעז בכלל?

יואב קיש: נגד החוק הנורבגי כל סיעת יש עתיד יצאו ללא כחל וסרק, ואל תזיין לי – סליחה, אל תמציא לי המצאות.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברים, לא קרה כלום.

יואב קיש: סליחה, אל תמציא לי המצאות.

יואב קיש: נגד החוק הנורבגי אתם הוצאתם את הדם לחברים שלכם היום מכחול לבן.

יואב קיש: הם היחידים שאמרו שהם רוצים את זה אז, והיום הם לא מתנגדים.

קריאות: – – –

יואב קיש: ועכשיו, לא רק שאתם לוקחים את הנורבגי בשתי ידיים – אתם עושים עוד יותר חטא על פשע ומגדילים.

יואב קיש: אז חבר הכנסת רם בן ברק, אתה וכל סיעת יש עתיד הכי צבועים שאני מכיר אי פעם בבניין הזה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: רבותיי חברי הכנסת, שקט במליאה.

מיקי לוי: אני רוצה לעבור להצבעה.

מיקי לוי: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021 – הצבעה.

מיקי לוי: בעד התקנות – 43

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 43, נגד – שניים, נמנע – אחד.

מיקי לוי: אני קובע שתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021, אושרו.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1408).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: נעבור לחקיקה בנושא – חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: קיבלה פטור מחובת הנחה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

מיקי לוי: תציג את ההצעה השרה אורית פרקש הכהן, בשם שר הביטחון.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית פרקש הכהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מציגה את הצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, בשם שר הביטחון.

אורית פרקש הכהן: יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבדת להביא לאישור מליאת הכנסת את הצעת חוק חומרי נפץ, התשפ"א.

אורית פרקש הכהן: ההצעה היא להאריך את תוקפה של הוראת שעה שקיימת כיום בחוק ושעתידה לפקוע ב-6 ביולי 2021, מכוח הארכה אוטומטית שנקבעה בשל תקופת הבחירות וממשלת המעבר, עד ל-1 ביולי 2022.

אורית פרקש הכהן: חוק חומרי הנפץ קובע את הרגולציה בנושאי הנפיצים באופן כללי.

אורית פרקש הכהן: החוק מאפשר להחריג מתוכו חברות ביטחוניות שלגביהן קיים פיקוח חלופי באמצעות חטיבת בטיחות בנפיצים במשרד הביטחון ובהתאם להוראות בטיחות שנקבעו על ידי המשרד.

אורית פרקש הכהן: בשנת 2018 הביאה הממשלה לאישור הכנסת הצעה לתיקון חוק חומרי נפץ.

אורית פרקש הכהן: התיקון נדרש אז בדחיפות לאור הליך מכירתה של חברת תע"ש שעמד אז על הפרק.

אורית פרקש הכהן: על פי נוסח החוק שהיה בתוקף עד לאותו תיקון, לא ניתן היה להחיל את הפטור על חברה שהופרטה, ומכאן היה הצורך באישור הכנסת.

אורית פרקש הכהן: הוראת השעה נחקקה בזמנו ביולי 2018.

אורית פרקש הכהן: הכנסת העשרים החליטה על פיצול הדיון בהצעת החוק הממשלתית.

אורית פרקש הכהן: בשלב הראשון נקבע בהוראת שעה כי הפטור הקבוע בחוק יוחל גם על חברות שהופרטו, וזאת לאור הדחיפות בעניין זה נוכח הליכי הפרטת תע"ש, כאמור, באותם הימים.

אורית פרקש הכהן: יתר פרטי ההצעה נדחו לדיון מאוחר יותר לבקשת ועדת החוץ והביטחון בכנסת, שביקשה להעמיק בפרטי ההצעה.

אורית פרקש הכהן: בשל התפזרות הכנסת העשרים, לא נמשכו הליכי החקיקה.

אורית פרקש הכהן: תקופות הבחירות וממשלות המעבר הביאו להארכות אוטומטיות של תוקפה של הוראת השעה לפי הוראת סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת בכנסות העשרים-ואחת והעשרים-ושתיים.

אורית פרקש הכהן: בממשלה השלושים-וחמש אושרה הצעת חוק להסדר הכללי מחדש, והצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה.

אורית פרקש הכהן: ואולם, גם הכנסת העשרים-ושלוש לא הספיקה לחוקק את ההסדר הכללי, ובשל פיזורה הוארכה הוראת השעה פעם נוספת, עד ליום 6 ביולי הקרובים.

אורית פרקש הכהן: עתה נדרשים הליכי חקיקה דחופים כדי להאריך את הוראת השעה עד 1 ביולי 2022, כדי לאפשר להביא לממשלה ולכנסת לגבש את הסדר הקבע החלופי.

אורית פרקש הכהן: אני מבקשת בשם שר הביטחון כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה שאושרה בממשלה ותעביר אותה להמשך הדיון לוועדת החוץ והביטחון.

מיקי לוי: תודה רבה, השרה פרקש הכהן.

מיקי לוי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מרגי – מוותר.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל?

גלית דיסטל אטבריאן: מוותרת.

מיקי לוי: מוותרת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברצף אני מדבר בכל תקנה חדשה שמביאים לדיון כאן על העוול הגדול, הייתי קורא לזה, הבגידה הגדולה של הממשלה הזאת, כאשר לוקחים את מסמך הסטטוס קוו ומפרקים אותו לחלקים ומסרסים את כל מה שהיה בו כהבטחה של בן-גוריון לאומות המאוחדות שכאן יהיה בית לאומי לכל יהודי.

מאיר פרוש: אז דיברתי כבר על השבת, דיברתי כבר על נישואים וגירושים, וכעת אני מנצל את ההזדמנות, כאשר מבקשים לתת לשר הביטחון סמכויות לפטור מפעלים – ואני לא נכנס על מה לפטור אותו, אבל כאשר אני מדבר על פטור למפעלים, אז אני רוצה לומר שאחד הסעיפים במסמך הסטטוס קוו היה הנושא של כשרות.

מאיר פרוש: הכשרות היא דבר שמחייב שבכל המטבחים הרשמיים של מדינת ישראל תהיה כשרות, הכשרות של הרבנות הראשית לישראל.

מאיר פרוש: בקואליציה הזאת נחתמו הסכמים, הסכמים קואליציוניים של מפלגות וסיעות כאן בבית, שמרכיבות את הממשלה הזאת, מקימות את הממשלה הזאת, ובהסכמים האלה יש דברים מפורשים כדי לעקור את המושג של כשרות באישור הרבנות הראשית לישראל.

מאיר פרוש: אז מה הם מבקשים לעשות?

מאיר פרוש: להתחכם; למצוא דרך איך אפשר להקל, איך אפשר להסתיר, איך אפשר לעשות דברים שלא היה מקובל עד עכשיו כאן, בארץ ישראל, במדינת ישראל, בשלטון של יהודים.

מאיר פרוש: הרי הייתה התחייבות מפורשת.

מאיר פרוש: יש פה ציבור גדול של יהודים, שגם גדל משנה לשנה.

מאיר פרוש: הייתה התחייבות של המדינה כלפי אומות העולם שייתנו כאן לציבור החרדי לחיות לפי צביון החיים שהוא מבקש לחיות בו, ואחד מהנושאים הוא נושא הכשרות – שלפחות בצביון של המדינה תהיה כשרות אחידה, כדי שהאנשים יוכלו להכניס אוכל לפה, לשתות משהו כשר.

מאיר פרוש: כאן, עם הממשלה הזאת, מבקשים לעקור את הדבר הזה.

מאיר פרוש: איך אפשר להתנהל?

מאיר פרוש: איך ממשלה כזאת יכולה להתנהל כאשר מראש הממשלה הזאת הוקמה על ידי הונאה?

מאיר פרוש: דיברנו כבר על זה, כל אחד יודע: לקחו כ-250,000 קולות שהאמינו, גם הבינו, שהממשלה הזאת – שהסיעה הזאת, ימינה, הולכת עם נתניהו לממשלה אחת, ולקחו את זה בבית אחת לשמאל והקימו ממשלת שמאל.

מאיר פרוש: אבל בכל צעד ושעל שהממשלה הזאת עושה, בהסכמים שהיא חתמה, שהסיעות המרכיבות את הממשלה הזאת – ראשיהן חתמו, אחת אחרי השנייה, בדברים שפוגעים בתורת ישראל, בהלכה היהודית.

מאיר פרוש: תתביישו לכם.

מאיר פרוש: צריכים, לממשלה הזאת, לקצר את ימיה הפוליטיים.

מאיר פרוש: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה רק לקרוא את מאמרו של אמנון שומרון מהעיתון שביעי, ששייך למגזר הדתי-לאומי, מאמר שלו – איך הוא באמת מתייחס לאדון בנט.

משה אבוטבול: אני רק מקריא את מאמרו, והמאמר מדבר בעד עצמו, לא צריך להוסיף על זה כלום; כל המוסיף גורע.

משה אבוטבול: "נפתלי בנט יהיה ראש ממשלה חלש ומסוכן.

משה אבוטבול: לשרידותו ייאלץ להלבין את מעשי שותפיו מהשמאל הקיצוני ועד לתומכי הטרור.

משה אבוטבול: כשנפתלי בנט אמר שצריך לצאת מהכאוס, הוא מתכוון לסחרור הפוליטי שהוא בעצמו הכניס את ישראל לתוכו לפני שנתיים במהלך המופקר בו נטש את הציונות הדתית והתרסק עם מפלגת הימין החדש שהקים.

משה אבוטבול: המנדטים שאיבד חסרו כדי להקים ממשלת ימין.

משה אבוטבול: בזכות טוב ליבם של אנשי הציונות הדתית הועלה על האלונקה ובבחירות ב-2019 מועד ב' חזר בעזרתם לכנסת.

משה אבוטבול: איש לא שיער שקרש ההצלה יהפוך בידיו לגרזן שיונחת על מחנה הימין.

משה אבוטבול: כמות השקרים שבנט וחבורתו סיפקו לפוליטיקה הישראלית בשבועות האחרונים כל כך גדולה שכמעט כל אחד מהם, אם היה נעשה במסגרת החיים האזרחיים, בהתחייבות שגרתית בין מוכר לקונה, היה גורר כתב אישום על מרמה והפרת אמונים.

משה אבוטבול: כמות בלתי נתפסת של התכחשויות למה שנאמר אך לפני רגע.

משה אבוטבול: לא דברים מעורפלים, כאלה שניתן להבינם לכאן או לכאן.

משה אבוטבול: שקרים ישירים, בוטים.

משה אבוטבול: שחור ולבן, כאלה שנאמרו בלהט, בנחרצות, בזעם כלפי הספקנים, כאלה שבנט נפנף בהם בנייר חתום, בהאשמת מאשימיו.

משה אבוטבול: שקרים שהם 'בליבת' ההתחייבות למצביעים, כמטבע הלשון שטבע.

משה אבוטבול: די מעייף לחזור עליהם.

משה אבוטבול: כולם כתובים בספר הזיכרונות לתולדות ההונאה הגדולה ביותר של הפוליטיקה הישראלית.

משה אבוטבול: עוצמת הרמייה של בנט אינה רק בשקרים לשעתם.

משה אבוטבול: גם אם חסידיו ימשיכו עם מנטרת ה'גם ביבי', הפוליטיקה הישראלית לעולם לא תחזור להיות כפי שהייתה לפני הונאת בנט.

משה אבוטבול: הנזק האסטרטגי שהמיט על הציבוריות הישראלית בריקון מתוכן כל אמון עתידי בפוליטיקאים.

משה אבוטבול: הכרזותיהם תהיינה מעתה נטולות משמעות ותישמענה כבדיחה.

משה אבוטבול: ספק אם מי מהם יעז להתחייב למשהו כשהוא יודע שאיש לא יאמין למילה היוצאת מפיו.

משה אבוטבול: הפוליטיקאים שתמיד נחשדו" – כבר כך – "בחוסר אמינות ייתפסו מעכשיו כנוכלים מועדים.

משה אבוטבול: גדול השקרנים הפך להיות לראש ממשלה.

משה אבוטבול: הריקבון המוסרי שהטיל בנט על החיים הציבוריים ירתיע גם את המעטים האיכותיים שראו שליחות בהנהגת הציבור.

משה אבוטבול: רבות גם נאמר על חבריו החדשים מהשמאל הקיצוני.

משה אבוטבול: אלה שמגדפים ומבזים על בסיס יומי את כל מה שנראה כעולם הערכים והאידיאות שלו.

משה אבוטבול: ששנאתם אומנותם.

משה אבוטבול: אלה שקראו לאזרחים לסרב להוראת הסגר כי ממשלת נתניהו אינה חוקית, שהאשימו בבגידה הגדולה ביותר שניתן, החל מיאיר גולן ועד יאיר לפיד, מזנדברג ועד ליברמן, שפרעות ערביי ישראל וירי הטילים הקטלני של החמאס, הם חלק ממזימת נתניהו – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – לשבש הקמת ממשלת שמאל ש'נתניהו משת"פ של החמאס'.

משה אבוטבול: אין דבר מוטרף שחבריו החדשים לא השליכו על המחנה הלאומי שבנט היה אחד ממנו ועכשיו בדרכם לכבוש את השלטון משטים בו להאמין ש'משהו חדש מתחיל'.

משה אבוטבול: " יש עוד כמה דברים, אבל אני אסתפק בזה.

משה אבוטבול: רק לומר לכם שמי שכותב את זה הוא חברו של בנט, אמנון שומרון, בעיתון שביעי, ששייך לעיתון בשבע, מעיתונות הציונות הדתית, אז תבינו, אם החברים שלו אומרים עליו כך, מצבו של בנט קשה ביותר.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בימים האחרונים, כחלק מאווירת ממשלת השינוי, האחדות, האווירה, התחלנו להתבשר כל יום על משהו אחד אחר, ואתמול זה היה התחבורה הציבורית בשבת – שרת התחבורה אמרה בריש גלי: אפעל; השרה זנדברג דיברה על ההפרדה במעיינות, ועוד כמה דברים שאנחנו באמת מבינים את האווירה.

אוריאל בוסו: היום עמד פה השר לשירותי דת, שאמור לייצג את הדת במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: בתקופת המשא ומתן הקואליציוני הם דאגו להגיד: אל תדאגו, יש לנו זכות וטו בנושא דת ומדינה.

אוריאל בוסו: אמרנו: לו יהי, אבל הבנו שזו בדיחה אמיתית.

אוריאל בוסו: ראש ממשלה עם שישה מנדטים שמינו אותו כאחד מהשרים, כמה השפעה יכולה להיות לו?

אוריאל בוסו: ואז הוא התחיל להבין שאין שום קשר בין ההסכמים הקואליציוניים להחלטות שהשרים יכולים לחולל במשרדם.

אוריאל בוסו: ציפיתי שהשר לשירותי דת, שעומד פה היום מעל הדוכן אולי פעם ראשונה בהיותו שר, יגיד: חבר'ה, את נושא השבת אנחנו נמשיך לשמור, נמשיך את המסורת.

אוריאל בוסו: אני, כמו כל מי שמתפלל כאן בבוקר, ב-13 העיקרים, בסיומה של התפילה, אמרתי גם היום שהתורה לא תשתנה בשום זמן, חס ושלום בטח לא בנושא השבת, לא בנושא הגיור, לא בשום נושא אחר.

אוריאל בוסו: התורה נשארת אחת.

אוריאל בוסו: אתם יודעים שאנחנו עושים הכנסת ספר תורה ואנשים באים – מסורתיים, חרדים, חילונים, כולם.

אוריאל בוסו: אותן מאות אלפי אותיות, אם יש תג אחד בכל ספר התורה שלא במקום, הוא פסול.

אוריאל בוסו: התורה לא משתנה.

אוריאל בוסו: ציפיתי שהשר לשירות יגן על השבת, על משהו אחר.

אוריאל בוסו: הדבר היחיד שהוא דאג להגיד – מה אחרים לא עשו ומה הוא יעשה, והוא מצדיק את הרעות החולות שיש לו בממשלה הזאת.

אוריאל בוסו: אז אני – באמת, אזרחי ישראל שציפו קצת שאולי – אתה יודע, אין לנו תלונות לא על השרה מיכאלי ולא על השרה זנדברג.

אוריאל בוסו: זה בסדר, זו האג'נדה שלהן וככה מצופה מהן לנהוג, יש להן בוחרים וצריכים להביא.

אוריאל בוסו: אבל ממי שמייצג כביכול את הכיפה בממשלה – המינימום, קצת להראות שהממשלה הזאת תיתן גם כן את האגף הימני.

אוריאל בוסו: מזה התאכזבנו.

אוריאל בוסו: אבל אתה יודע מה, מי שאין לו ציפיות גם לא מתאכזב.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עוסקים בהצעת חוק על חומרי נפץ, ואני רוצה לדבר על חומר נפץ שהתגלגל לפתחנו, חומר נפץ שהוא גם שלטוני וגם חברתי, וגם נושא שבסופו של דבר אנחנו נצטרך לתת עליו את הדעת.

משה גפני: ועדת הכספים החליטה לפני כמה חודשים שהיא עושה נוהל לגבי הפטור ממס על תרומות, סעיף 46.

משה גפני: היא החליטה שצריך שיהיו שני שלישים – אם רוצים להוציא עמותה, לא לתת לה אישור בגלל שהיא נמצאת במחלוקת ציבורית עמוקה, צריך שיהיו שני שלישים שיצביעו נגד העמותה הזאת, ומתוך השני שלישים, שליש צריכים להיות מהאופוזיציה.

משה גפני: זאת אומרת, כדי להגיע למצב של פסילת עמותה, שזה יכול להיות דבר בלתי מתקבל על הדעת – משהו בקונסנזוס מוחלט.

משה גפני: והיא קיבלה החלטה על שתי עמותות פה אחד, כולם הצביעו בעד.

משה גפני: כולם.

משה גפני: ימין, שמאל, יהודים, ערבים, דתיים, חילונים – כולם הצביעו בעד.

משה גפני: אמרו שזה באמת נמצא במחלוקת ציבורית עמוקה.

משה גפני: מדובר על עמותה של המיסיון, שתי עמותות של המיסיון.

משה גפני: לא צריך לעזור להן בפטור ממס על תרומות.

משה גפני: יפה.

משה גפני: החלטה.

משה גפני: בא בית המשפט – הם עתרו לבג"ץ.

משה גפני: בא בית המשפט – – –

שלמה קרעי: מיסיון של ילדים.

שלמה קרעי: הם ילדים.

משה גפני: כן, כן.

שלמה קרעי: מיסיון – – – ילדים.

משה גפני: כן, הרי ראינו בוועדה על מה מדובר – מדובר על ילדים.

משה גפני: בקיצור, כל הדברים – – –

בצלאל סמוטריץ': יאיר לפיד הצביע בעד – – –

משה גפני: יאיר לפיד הצביע בעד, כולם היו בעד.

משה גפני: לא היה ויכוח לגבי העניין הזה, והייתה החמרה של הוועדה בקביעת הנוהל, שלא יהיה מצב שחס וחלילה בהמשך לא יאשרו עמותה ערבית או עמותה חרדית או עמותה חברתית.

משה גפני: אנחנו העברנו עמותות כאלה של ילדי עובדים זרים – דברים שהיו שנויים במחלוקת, אבל העברנו.

משה גפני: זה – היה קונסנזוס שלא מעבירים.

משה גפני: בא בית המשפט העליון ואמר: הנוהל הוא לא נוהל, והוא מאשר לתת לשתי העמותות האלה את סעיף 46.

משה גפני: הוא בעצם עקף את הוועדה לחלוטין.

משה גפני: הוא אומר: רשות המיסים תיתן להן פטור ממס על תרומות.

משה גפני: מה חושבים השופטים האלה?

משה גפני: מה הם חושבים, שמה?

משה גפני: בשביל מה הכנסת קיימת?

משה גפני: לא בשביל לקיים דיון?

משה גפני: הרי מה הם טענו בכמה נושאים שהיו במהלך השנה?

משה גפני: הם אמרו: הכנסת לא מחליטה; לא מקיימת דיון ולא מקבלת החלטות.

משה גפני: אין לנו ברירה, אחרי כל כך הרבה זמן אנחנו חייבים להתערב.

משה גפני: גם זאת טענה לא נכונה, אבל בסדר – כאן הוועדה דנה ולא הזניחה את זה לרגע.

משה גפני: דנו על זה בכובד ראש, החברים מכל המפלגות, קיבלנו נוהל והסכמנו עליו פה אחד, ובעקבות הנוהל הזה אמרנו: שתי העמותות האלה לא יקבלו את הפטור ממס על תרומות.

משה גפני: הן לא תורמות לחברה; הן נמצאות במחלוקת ציבורית עמוקה.

משה גפני: בא בית המשפט ואומר: אותי לא מעניינת הכנסת; אותי לא מעניין שתקיימו דיונים; אותי לא מעניין שתקבלו החלטות.

משה גפני: אני מחליט.

משה גפני: מי שמך?

משה גפני: מי בחר בך?

משה גפני: מי אמר לך שמותר לך לעשות את הדבר הזה?

משה גפני: מה הם חושבים, שאנחנו נשתוק על זה לעולם ועד?

משה גפני: מה הם חושבים, שפה, בבניין הזה, בסופו של דבר, אחרי שמרוקנים אותו מכל תוכן ואומרים: אתה לא תדון בשום דבר, אתה לא תקבל החלטה בשום דבר – לאט-לאט יש את הנגיסה הזאת – מה הם חושבים, שמתי שהקדוש ברוך הוא חילק את השכל רק הם היו?

משה גפני: אנחנו לא היינו?

משה גפני: מה זה ההתנהגות הזאת, של אנשים שהם מופרעים?

משה גפני: הם לא מבינים מה שהם עושים?

משה גפני: יש עיקרון של הפרדת רשויות – יש עיקרון של רשות מחוקקת ורשות שופטת לאור החוקים שאנחנו עושים.

משה גפני: ללכת ולהתערב ברגל גסה כזאת – אני מבטיח שלא ננוח ולא נשקוט עד שאנחנו ניקח את הסמכויות שלהם ואנחנו נצמצם אותן לכאלה, כמו שצריך להיות בהפרדת רשויות בין רשות מחוקקת ומבצעת לבין רשות שופטת.

משה גפני: הם, השופטים, פגעו בעצמם יותר מכל אחד אחר שדיבר נגדם או פעל נגדם.

משה גפני: הם פגעו בעצמם בהחלטה הזאת, בהתערבות הזאת, בהתנהגות הזאת, ואני מקווה שאנחנו נתקן את זה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – מוותרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש – מורי ורבי, היושב-ראש שלי, הרב גפני, אם תהיה לי דקה, אני חושב שאני יודע את התשובה למה בג"ץ החליט שהוא יותר חכם, אז אני אענה לך.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה לדבר קודם כול על החוק.

יצחק פינדרוס: יש פה הצעת חוק חומרי נפץ.

יצחק פינדרוס: ניסיתי להבין את החוק וראיתי מייד בסעיף 2, בדברי ההסבר, קביעת סמכות לשר הביטחון לפטור את המפעלים האמורים מתחולת הוראת החוק.

יצחק פינדרוס: קראתי בהסכם הקואליציוני את ג'1, וגיליתי שעל דבר הרבה יותר חמור, חומר נפץ הרבה יותר חמור, אפשר לבזר סמכויות.

יצחק פינדרוס: אני לא מצליח להבין למה אתם צריכים להגיע לשר הביטחון ולהכביד עליו.

יצחק פינדרוס: לא מספיק לכם שב-236 רשויות יש מנהלי מחלקת חירום וביטחון, שהם ייתנו את הפטור?

יצחק פינדרוס: למה אתם מטריחים את שר הביטחון לתת פטור על דבר כזה פעוט?

יצחק פינדרוס: מה זה חומר נפץ לעומת בשר וחלב?

יצחק פינדרוס: מה זה חומר נפץ לעומת בשר חזיר?

יצחק פינדרוס: קחו את מנהלי מחלקת חירום ביטחון.

יצחק פינדרוס: יש לי הצעה יותר יעילה: יש קב"טים בכל היישובים.

יצחק פינדרוס: כל קב"ט שקיבל אישור וחותמת ממדינת ישראל שהוא קב"ט ייתן אישור ופטור למפעל.

יצחק פינדרוס: למה אתם צריכים את שר הביטחון?

יצחק פינדרוס: אני מדבר על ההיגיון שלכם, כולכם.

יצחק פינדרוס: לא הסכם קואליציוני של אחד – כל הסיעות החכמות, שמונה ראשי סיעות חכמים, גאונים, אינטליגנטים, פלורליסטים, לא פנאטים כמונו, הבינו שצריך לבזר סמכויות ושאפשר לתת לרבני ערים, אפשר לתת לכל מיני אנשים – ל-400 רבני ערים.

יצחק פינדרוס: למה אתם צריכים – מסכן שר הביטחון, הוא צריך לאשר את המפעלים האלה.

יצחק פינדרוס: תנו לכל קב"ט את האישור לעשות את זה.

יצחק פינדרוס: הרי זה ההיגיון, נכון?

יצחק פינדרוס: איפה הוא, אלעזר שטרן?

יצחק פינדרוס: קודם ראיתי אותו פה.

יצחק פינדרוס: זה ההיגיון.

יצחק פינדרוס: אבל התשובה היא, הרב גפני, גם על מה שאתה שאלת:

יצחק פינדרוס: שופטי בג"ץ בחיים לא היו מעיזים לעשות את זה אם לא חובש כיפה, יועץ משפטי לממשלה, לא היה נותן להם גיבוי לזה.

יצחק פינדרוס: הם תמיד מוצאים את התורן שייתן להם גיבוי לשטויות וההבלים שלהם.

יצחק פינדרוס: ועל הדבר הזה אנחנו נילחם ונמשיך להילחם על הצביעות הזאת.

יצחק פינדרוס: אין לי טענות לאותם אלה שלא מבינים שבשר וחלב זה חומר נפץ; אין לי טענות לאלה שלא מבינים שבשר חזיר זה חומר נפץ; אין לי טענות לאלה שחושבים שכשרות זה איזה משהו כזה וירטואלי ישן.

יצחק פינדרוס: יש לי לאלה שמבינים שזה חומר נפץ, וחושבים שפה צריך שר ביטחון, ופה מספיק כל פקיד, איפה שהוא לא יהיה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עוד מעלילות הממשלה.

אבי מעוז: הבוקר צייץ שר החוץ החדש תמונה שבה רואים שאחד מהדגלים בפתח משרד החוץ של מדינת ישראל הוחלף בדגל צבעי הקשת.

אבי מעוז: צמוד לתמונה הוא כתב בגאווה שמשרד החוץ ועובדיו מובילים מסר של סובלנות, אחווה וחופש.

אבי מעוז: ברצוני לשאול את שר החוץ: איך היית מגיב אם חברך לקואליציה היה תולה בפתח משרד ממשלתי את דגל אש"ף?

אבי מעוז: או – שאלה קצת יותר קשה – איך היית מגיב אם שר בממשלתך או בממשלה אחרת היה תולה, למשל, בפתח משרד ממשלתי את דגל ארגון להב"ה?

אבי מעוז: מדובר בביזוי דגל המדינה.

אבי מעוז: דגלה של מדינת ישראל הוא סממן ממלכתי מאחד.

אבי מעוז: כאשר תולים לידו במקום רשמי דגל השנוי במחלוקת, הוא מהווה פגיעה קשה בחלק נכבד מהציבור המקיים אורח חיים מסורתי ושמרני ודוגל בערכי המשפחה היהודית המסורתית.

אבי מעוז: זהו הדבר הרחוק ביותר מהמסרים המכובסים ומהנדסת התודעה של האחדות ואיחוי הקרעים ששר החוץ ניסה לשוות להקמת הממשלה החדשה.

אבי מעוז: פניתי היום לשר התרבות והספורט ויושב-ראש ועדת טקסים וסמלים בדרישה לדעת מי אישר את תליית הדגל הנ"ל ומאילו נימוקים, ואם אינו יודע – שידרוש הבהרה בעניין משר החוץ.

אבי מעוז: שוב ושוב, בזמן קצר מאוד, אנחנו נוכחים לדעת לאיזה כיוון שלילי מועדות פניה של ממשלת השמאל הרדיקלי שהתרגשה עלינו.

אבי מעוז: נמשיך לקרוע את המסכה מעל פניה, ונעשה כל שנוכל כדי להפילה בהקדם האפשרי.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מעוז.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלחרומי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת – ברח לי – אבי מעוז.

דוד אמסלם: לא ידעתי ששר החוץ אימץ את התרנים כתרנים פרטיים שלו.

דוד אמסלם: בהשבעה הוא אמר: אימא שלי פה באולם, אז אני מתבייש במה שקורה.

דוד אמסלם: אני מבין שגם המליאה שלו.

דוד אמסלם: הכול שלו.

דוד אמסלם: מחליט לשים דגל על תורן של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: שלו.

אבי מעוז: איזה דגל.

דוד אמסלם: לא חשוב איזה.

דוד אמסלם: יש מדינה, נשמה, יש כללים, אבל הכללים לא חלים על השמאל – תמיד אמרתי – ובוודאי לא על לפיד.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש:

דוד אמסלם: מר לפיד מונה לראש ממשלה חלופי ולקבינט הביטחוני.

דוד אמסלם: הבן אדם הזה אמור לשלוח חיילים מעבר לקווי האויב.

דוד אמסלם: הבן אדם באופן מעשי לא שירת בצה"ל – בן אדם עם פרופיל 97, מתאגרף; היה בעיתון במחנה, אבא שלו סידר לו תפקיד.

דוד אמסלם: במקום שהוא ישלם לצבא, הצבא עוד שילם לו משכורת.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: בשעה 10:00 היה יוצא מהבית לבסיס – הגדר היחידה שהוא ראה הייתה הגדר של הקריה – וב-11:00 חוזר הביתה לאכול את השניצלים בבית.

דוד אמסלם: וזה רוצה לשלוח חיילים להילחם ואולי למות.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: אתם יודעים מה?

דוד אמסלם: אתה, אלעזר שטרן, היית אלוף בצה"ל.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אני הייתי מתבייש אם דבר כזה היה קורה לי.

דוד אמסלם: בוודאי סגלוביץ'.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אתם יודעים שהוא התחמק מהשירות.

דוד אמסלם: אתם יודעים שהוא ישב – – –

מיקי לוי: השר שטרן.

דוד אמסלם: כשאנחנו עשינו מילואים עד גיל 40 בגבולות, הוא ישב כל חייו בפאבים ושתה בירות עם בחורות, והוא עכשיו ראש הממשלה החלופי שלנו.

דוד אמסלם: אני צובט את עצמי להאמין שזה אמיתי.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור קצת לתקווה חדשה – מר סער ומר אלקין.

דוד אמסלם: קודם כול, מר סער, אתה עשית עסקה, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: באמת, עשית אקזיט.

דוד אמסלם: שישה חברי כנסת – והצלחת להכניס עוד ארבעה לכנסת.

דוד אמסלם: אתם כבר עשרה: ארבעה שרים, חמישה תיקים, והיד עוד נטויה.

דוד אמסלם: תשמע, שיחקת אותה, מה שנקרא, על חשבון עם ישראל.

דוד אמסלם: אתה איש צנוע.

דוד אמסלם: ומר אלקין, אני רוצה להזכיר לך דבר אחד: אתה התמודדת לעיריית ירושלים, לקחת ערבויות.

דוד אמסלם: אני טוען שזו תרומה אסורה; אני אומר את זה למר מנדלבליט.

דוד אמסלם: אם אתה קצת, טיפה, רואה מעל לקסקט, אתה מבין שזו תרומה אסורה.

דוד אמסלם: הבן אדם חייב 3 מיליון שקל.

דוד אמסלם: איך הוא יכול להיות שר?

דוד אמסלם: תחזיר את הכסף קודם.

דוד אמסלם: תחזיר את הכסף לאנשים שאתה חייב להם את הכסף על מערכת הבחירות, ואחרי זה תשמש את עם ישראל.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים איזה ניגוד עניינים יש לך?

דוד אמסלם: זה השמאל.

דוד אמסלם: לשמאל מותר הכול.

דוד אמסלם: אלקין, אתה חצית את הקווים.

דוד אמסלם: אל תדאג, מנדלבליט וחבריו ישמרו עליך, ולפיד.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

דוד אמסלם: הם יחקרו את הסיגר של ראש הממשלה והם ישימו עשרות חוקים לגבי וואלה והשוחד לכאורה של הסיקור התקשורתי.

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: הכסף שלך הוא כנראה כסף של מונופול, כמו שאמרתי, לא אמיתי – סתם נתנו לך.

דוד אמסלם: אבל אתה מוגן.

דוד אמסלם: אתה עברת צד – אתה כבר מוגן, אל דאגה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קראנו בפרשת השבוע את פרשת פרה אדומה.

שלמה קרעי: פרשת פרה אדומה – המדרש שואל: למה דווקא פרה?

שלמה קרעי: מה מיוחד בפרה, שרק היא תבוא ותכפר?

שלמה קרעי: המדרש אומר: משל לבן שפחה שטינף פלטין של מלך.

שלמה קרעי: אמרו: תבוא האם ותקנח צואת בנה.

שלמה קרעי: ולכן גם כאן אותו דבר – היה את חטא העגל, וכדי לכפר על חטא העגל תבוא אימא שלו, הפרה, ותכפר על חטא העגל.

שלמה קרעי: באה הממשלה הזאת, שאנחנו הזהרנו – זו לא איזו ממשלה שנקלעה לבוץ, שהעגלה שלה נקלעה לבוץ, ומבקשת חבל הצלה.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: זאת ממשלה שהקימו את העגלה שלה בתוך ביצה של טרור, בתוך ביצה של שנאת ישראל.

שלמה קרעי: זעקנו כאן.

שלמה קרעי: היינו כאן במליאה וזעקנו עד שהוציאו אותנו החוצה, אבל הם לא שמעו לנו.

שלמה קרעי: בנט החליט למכור את מדינת ישראל, את כל הערכים שלו, תמורת כס ראש הממשלה, ואחרי שהוא הקים את הממשלה הזאת בתוך ביצה של טרור, הוא אומר: בואו תצילו אותי.

שלמה קרעי: בנט, אנחנו לא האימא שלך.

שלמה קרעי: תבוא האם, מי שבישלה לך את הממשלה הזאת – אני לא יודע מי זאת האם; אולי שקד בישלה את הממשלה הזאת – שהיא תבוא ותציל אותך מהרעה החולה שהכנסת אליה את מדינת ישראל, לא אנחנו באופוזיציה, ובטח לא הליכוד.

שלמה קרעי: כשאתה בא מבקש לחוקק חוק של איחוד משפחות – מה זה החוק הזה של איחוד משפחות?

שלמה קרעי: אנחנו ראינו את מנסור עבאס, ושמענו אפילו את הרשימה המשותפת שהם גם שוקלים לתמוך בחוק.

שלמה קרעי: הרי לא יעלה על הדעת שמנסור עבאס הוא חלק מהקואליציה ושהוא ייתן לבנט להשיג תמיכה שלנו, של האופוזיציה, אבל הוא יעצום עין, הוא לא ישים לב שהעבירו פה חוק שמנוגד לתפיסה האנטי-ציונית שלו.

שלמה קרעי: הרי ברור שכל חוק כזה, הוראת שעה שיביאו לנו בנט ולפיד, זו תהיה הוראת שעה מחוררת, הוראת שעה שביד אחת היא אחיזת עיניים של כאילו לשמור על מדינת ישראל וביד השנייה תיתן עוד כמה מיליארדים ותמכור עוד כמה נכסים אסטרטגיים וביטחוניים של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: להוראת שעה כזאת אנחנו בטח לא ניתן יד.

שלמה קרעי: אנחנו ניתן יד להצעת חוק אמיתית, כמו שהאופוזיציה הגישה, כמו שאנחנו הגשנו – חוק-יסוד: ההגירה, חוק שבאמת ישמור על ביטחונה של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: וזו לא מלחמת קרדיט, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אתם רוצים – תיקחו את החוק, תעשו העתק-הדבק ותגישו את אותו חוק, אבל חוק אמיתי, לא חוק שהוא אחיזת עיניים, ואנחנו נתמוך בו.

רם בן ברק: – – –

שלמה קרעי: רם בן ברק, אני לא יודע למה אתה חושב שבג"ץ הוא נבחר-העל במדינה הזאת ואתה פה רק חותמת גומי שלו.

שלמה קרעי: זו תעודת עניות שלכם בקואליציה הזאת, שכל דבר, לפני שאתם עושים צעד אחד קטן, אתם אומרים מה בג"ץ יגיד.

שלמה קרעי: זו תעודת עניות.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: העם בחר אותנו כדי להתוות מדיניות.

שלמה קרעי: אומנם אתכם הוא לא בחר – אתם גנבתם – –

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: – – מאות אלפי קולות מהימין, ואולי באמת אין לכם לגיטימציה להתוות מדיניות – –

קריאה: איך ראש הממשלה חתם על – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק.

שלמה קרעי: – – אבל גם לבג"ץ אין לגיטימציה.

שלמה קרעי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק.

רם בן ברק: 12 שנה אתה יושב פה ולא עשית את זה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן ברק.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, ראשית, אדוני, אני רוצה שוב לברך אותך בברכת הצלחה.

יריב לוין: הצלחתך היא בוודאי הצלחת הבית כולו.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקדיש את הנאום האופוזיציוני אולי הראשון שלי כאן

יריב לוין: לחברת הכנסת שרן השכל.

יריב לוין: חברת הכנסת השכל, אני רוצה לזכות אותך.

יריב לוין: אני מבטיח לך רק דבר אחד: את הראשונה, אבל לא האחרונה, שאני אקדיש לה נאום.

משה ארבל: – – –

יריב לוין: כן.

יריב לוין: חברת הכנסת סטרוק, אולי לא תסיחי את דעתה – זה יאפשר לה לשמוע את הדברים.

יריב לוין: תראי, חברת הכנסת השכל, עבר שבוע.

יריב לוין: יצר הנקמה, הרצון להראות, הרצון הזה לראות את ראש הממשלה נתניהו, שעשה כל כך הרבה למען עם ישראל, יוצא מבלפור, או איך שאתם קוראים לזה – השגתם את זה.

יריב לוין: אבל עכשיו יש בעיה קטנה: צריך גם ללכת לישון בלילה; צריך להסתכל על עצמך במראה; צריך לחשוב מה תספרי לילדים שלך כשיהיו גדולים יותר, לנכדים שלך, כשיהיו, כשתבואי להראות להם את משכן הכנסת וישאלו אותך: תגידי, אימא – או סבתא – מה עשית פה?

יריב לוין: מה מכל הפעילות שעשית הוא הדבר שאת רוצה לזכור יותר מהכול?

יריב לוין: מה יזכרו לך כולם?

יריב לוין: ואז, מה תגידי להם?

יריב לוין: אני הוצאתי את בנימין נתניהו מלשכת ראש הממשלה, את האיש הזה, שעשה כל כך הרבה למען עם ישראל, כן, כי חשבתי שהגיע לי משהו והוא לא תמיד התייחס אליי כמו שרציתי שיתייחס אליי.

יריב לוין: ועשיתי את כל זה – בשביל מה, חברת הכנסת השכל?

יריב לוין: בשביל לשים שם אדם ששיקר והונה – אני לא מדבר על כל מדינת ישראל – קודם כול את המצביעים שלו, בצורה הכי בוטה שיכולה להיות.

יריב לוין: בשביל מה עשית את זה, חברת הכנסת השכל?

יריב לוין: כדי שפעולות פשוטות, מובנות מאליהן, כמו הנושא של חוק האזרחות, לא יהיה אפשר להעביר אותן, כי הקמתם את הממשלה שנשענת על הכוחות הכי קיצוניים, הכי רדיקליים והכי אנטי-ציוניים שישנם?

יריב לוין: אחרי שבוע, לא אחרי חודש, לא אחרי שנה.

יריב לוין: בשביל מה עשיתם את כל זה?

יריב לוין: עכשיו, תחשבי על האלטרנטיבה, ואנחנו יודעים בדיוק מה האלטרנטיבה יכלה להיות.

יריב לוין: היא יכלה להיות לא רק ממשלת ימין חזקה, אלא גם ממשלה שגם יושב-ראש המפלגה שלך, היה לו תפקיד הרבה יותר משמעותי, הרבה יותר בכיר; אולי אפילו בחלק מהתקופה ראש הממשלה.

יריב לוין: האם זה לא מה שהבוחרים שלכם באמת רצו?

יריב לוין: האם זה לא מה שנכון לאזרחי ישראל?

יריב לוין: אז את יכולה לקום וללכת.

יריב לוין: אגב, אני מוכרח לומר – אה, להשיב, בוודאי נשמח לשמוע את התשובה.

יריב לוין: אבל אני אומר לך, חברת הכנסת השכל – אדוני, סיימתי את הזמן או שהשעון כבר – – –

מיקי לוי: סיימת.

מיקי לוי: מטעמי כבוד אני לא מעיר אפילו.

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: אז אני לא רוצה.

יריב לוין: אז לא, לא, לא.

יריב לוין: זה בסדר.

יריב לוין: תודה, אבל אני לא רוצה זכויות יתר.

יריב לוין: אני רק – –

מיקי לוי: אני, יש לך אצלי זכויות יתר, אני מודה.

יריב לוין: – – אומר משפט אחד לסיום: חברת הכנסת השכל, את תוכלי להשיב כל מה שתשיבי.

יריב לוין: אפשר לומר כל מה שרוצים.

יריב לוין: אמרתי לך: בסוף צריך לישון עם עצמך.

יריב לוין: זה מה שקורה רק בשבוע הראשון.

יריב לוין: תחשבי איזה עוד דברים יקרו, לאיזה עוד דברים את תהיי אחראית בהמשך, ואני אומר לך: אנשים, מותר להם לעשות טעויות; למנהיגים צריך להיות אומץ להודות בטעויות האלה ולתקן אותן, ויפה שעה אחת קודם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בזמן הזה שאנחנו יושבים פה, משתעממים, צועקים, נחים, אוכלים, בשכונת – – –

יעקב מרגי: – – –

אורית סטרוק: חבר הכנסת מרגי, אתה בטח רוצה לשמוע מה קורה ממש עכשיו – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

אורית סטרוק: אתה ודאי תרצה לשמוע מה קורה ממש עכשיו בשכונה בירושלים.

אורית סטרוק: לפני חמש דקות נזרקו בקבוקי תבערה על בתים של יהודים בשכונת שמעון הצדיק בירושלים.

אורית סטרוק: עכשיו, זה קורה עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: – – –

אורית סטרוק: הם מתקשרים אליי בבהלה, הם מתקשרים אליי בבהלה: נזרקים להם בקבוקי תבערה על הבתים שלהם; נפצים וזיקוקים בכינון ישיר על השוטרים שנמצאים שם.

אורית סטרוק: השוטרים, אגב, לא יותר מדי עושים כדי להגן על היהודים תושבי השכונה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה היית מפקד מחוז ירושלים, אנחנו זוכרים את זה.

אורית סטרוק: אתה היית מאפשר שדבר כזה יקרה תחת פיקודך, שיהודים גרים בירושלים וזורקים להם לא פעם אחת, לא פעמיים, לא לעיתים רחוקות – ברמה של ערב-ערב – בקבוקי תבערה על הבתים שלהם בירושלים הבירה, בירושלים הבירה, ואבנים, ובקבוקים סתם, וחפצים לתוך הבתים, ומכים אותם, ויורקים עליהם ברחוב?

אורית סטרוק: אתה היית מאפשר דבר כזה, אדוני היושב-ראש?

אורית סטרוק: אני בטוחה שלא.

אורית סטרוק: אני משוכנעת שלא.

אורית סטרוק: ודיברתי עכשיו גם עם חבר הכנסת סגלוביץ', ביקשתי את עזרתו בעניין הזה.

אורית סטרוק: זה לא יעלה על הדעת, מה שקורה בירושלים עיר הבירה, ואני אגיד לכם למה זה קורה.

אורית סטרוק: אני אגיד לכם למה זה קורה – כי יושבים פה, בבית הזה, חברי כנסת ששמו את שכונת שמעון הצדיק בפוקוס שלהם, והם הולכים לשם פעם, פעמים ושלוש בשבוע, הם ותומכיהם – ערבים ושמאל קיצוני – להפגין נגד היהודים שגרים שם.

אורית סטרוק: וההפגנות האלה, המילה "הפגנות" לא מתאימה להן, כי אלה התפרעויות, אלה השתלחויות, אלה שירים בגנות מדינת ישראל, ודגלי אש"ף, ודגלי חמאס, ואת זה עושים חברי כנסת שיושבים פה, בבית הזה, ושחלקם שותפים בקואליציה הזאת.

אורית סטרוק: וכשאנחנו עומדים היום ערב כנס בכנסת ישראל, כנס על אפרטהייד, כן?

אורית סטרוק: כנס שמבייש את הבית הזה.

אורית סטרוק: ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, היה היום שיח עם חברת המפלגה שלך, חברת כנסת נהדרת, מירב בן ארי.

אורית סטרוק: אני הצעתי לה, והיא קיבלה בשמחה, שאנחנו שתינו יחד נפעל לאחד את הקואליציה ואת האופוזיציה בדרישה לביטול הכנס המזעזע הזה, כנס שמכפיש את מדינת ישראל פה, בבית הנבחרים שלנו.

אורית סטרוק: ואתה יודע מה קרה?

אורית סטרוק: מירב הנהדרת כתבה מכתב.

אורית סטרוק: היא שלחה לי אותו.

אורית סטרוק: היא אמרה: אני אחתים את הקואליציה, את תחתימי את האופוזיציה.

אורית סטרוק: אני החתמתי את האופוזיציה, חבר הכנסת יואב קיש עזר לי – תודה רבה, יואב – וחבר הכנסת פינדרוס עזר לי, ומי עוד עזר לי?

אורית סטרוק: חבר הכנסת מלכיאלי עזר לי, והחתמנו.

אורית סטרוק: אני מוסרת לך את כל החתימות.

אורית סטרוק: אלה החתימות של האופוזיציה.

אורית סטרוק: לצערי הרב, מירב בן ארי, שהדעה שלה על הכנס הזה לא שונה משלי, לא הצליחה להחתים חבר כנסת אחד מהקואליציה.

אורית סטרוק: אז אחר כך אנחנו מתפלאים שככה נראים חיי היהודים בשכונת שמעון הצדיק?

אורית סטרוק: אז אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש – – –

יואב קיש: אורית, זאת הקואליציה הזאת.

יואב קיש: הם לא זזים בלי האוקיי שלהם.

אורית סטרוק: אז ככה זה כשיש קואליציה שכבלה את עצמה לשמאל הקיצוני, שכבלה את עצמה לרע"מ, אז ככה החיים שלנו נראים, ובסוף זה מתבטא גם במה שקורה פה וגם במה שקורה בשמעון הצדיק.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: ואני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, אני מוסרת לך את החתימות שלנו.

אורית סטרוק: אני מקווה מאוד מאוד, בשביל מירב בן ארי, שהיא תצליח להחתים את החתימות שלה – –

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: מנסור הטיל וטו על החתימות.

אורית סטרוק: – – שעדיין לא הגיעה חתימה אחת, חוץ ממירב עצמה, שחתמה.

אורית סטרוק: ואני מבקשת ממך שאתה תפעל לבטל את הכנס הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי אבקסיס, בבקשה.

יעקב מרגי: אורלי – – – לנו קצת, קצת על מה שקורה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת, הרבה זמן שתקתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא דיברתי הרבה פה.

אורלי לוי אבקסיס: נתתי לחופש הביטוי של הצד השני להתבטא, והביטוי שלו היה רע, היה אכזרי והיה פוצע.

אורלי לוי אבקסיס: אותם אנשים שנושאים בפיהם דברי הגות ומדברים על נאורות, הנאורות שלהם צבועה בדיוק כמו שהפמיניזם שלהם צבוע.

אורלי לוי אבקסיס: וכשהם מדברים על חופש הביטוי, חופש הביטוי שלהם היה עד כדי כך – שמעתי השבוע את אלקין, היום, מדבר על הקושי שבהפגנות מול הבית שלו.

אורלי לוי אבקסיס: שנה שלמה המשפחה שלי חוטפת מאותם אנשים נאורים את – אני לא אגיד ביקורת; איך אפשר לקרוא לזה בשם אחר חוץ מהסתה, שיסוי, רוע נבזות, גזענות, מיזוגניות והטרדה מינית של ילדות?

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שזה היה מעל גבי האתר.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא היה מוחבא – זה היה ברשתות החברתיות, זה היה מעל לבמה, זה לא היה מתחת לרדאר, וכולם לקחו חלק: חברי כנסת, ראשי סיעות, עיתונאים, שדרים.

אורלי לוי אבקסיס: לא הייתה מילה שלא השתמשו בה נגדי.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אני הלכתי עם המצפון שלי.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אני ביקשתי לקיים את אותו הסכם שכולם חתמו עליו, שגשר עצמאית; שבנושאים של דת, מדינה ומדיני – אז שונה לחלוטין; שאני ימנית, אבל בנושאים חברתיים אנחנו משתפים פעולה; שהחיבור הוא טכני, ויום למוחרת ניפרד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הצביעות ומה שמותר להם להגיד – אני לא יודעת, כשזה בא במבטא אירופי אז זה פחות מסית?

אורלי לוי אבקסיס: זה פחות פוגע?

אורלי לוי אבקסיס: תראו, כילדה שגדלה על בדיחות דוד לוי האכזריות, הגזעניות, פיתחתי קצת עור עבה.

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי שעם השנים הגזענות הזאת – ואבישי בן חיים, אמרתי, בחלק מהמקרים צודק ובחלק לא; הייתי שם, ראיתי את הצביעות שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הסתובבתי עם עמיר פרץ בקיבוצים כשאמרו לו: תעוף מפה, השתלטתם לנו, אתם השחורים.

אורלי לוי אבקסיס: והטענה שכל פעם מגיעה מהשמאל, ש"אנחנו נתנו למזרחים להוביל" – אף אחד לא נתן למזרחים להוביל.

אורלי לוי אבקסיס: גבאי ועמיר פרץ פעמיים ניצחו את המנגנון, בגלל שהם פקדו מספיק אנשים הם ניצחו את המנגנון והפכו להיות יושבי-ראש, ומה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: המצביעים האשכנזים ברחו.

אורלי לוי אבקסיס: לאן הם ברחו?

אורלי לוי אבקסיס: במקרה שלנו, למשותפת – המשותפת קיבלה 15 מנדטים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הצביעות הזאת היא נכונה לאנשים שאין להם ערכים – אצלנו אומרים "חשומה", במרוקאית.

אורלי לוי אבקסיס: זו הבושה, זה המקום המכבד הפנימי, המצפון.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד לך יותר מזה: הצביעות שלהם עוברת כל גבול.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי קודם, בנאום הקודם, על הפמיניזם הלבן המדלג, כפי שהני זובידה הגדיר אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש להם צביעות גם בכל מה שנוגע לקהילה הלהט"בית – –

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – כי כשמדובר על הקהילה הלהט"בית – אדוני, אני רק אגיד דבר אחד – הם יושבים ביחד עם מי שקורא להם סוטים ואף אחד לא פוצה פה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היי, הם שמו דגל על משרד החוץ.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להקריא לכם – ובזה אני אסיים – אירוע שאיכשהו עובר מתחת לרדאר, שאיכשהו אף אחד מאיתנו לא שם לב, אבל אני אקריא לכם אותו.

אורלי לוי אבקסיס: דקה.

מיקי לוי: אני לארג' איתך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני, אני מעריכה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: זה על כל הזמן שלא דיברנו קודם.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז הפמיניזם שלהם הוא לא פמיניזם אמיתי, יותר בדיבורים.

אורלי לוי אבקסיס: גם המאבק שלהם עבור הקהילה הלהט"בית הוא יותר בדיבורים.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשהם ויתרו על כל 100 הימים שהם הבטיחו לקהילה – בדיבורים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מסתבר שלמרצ יש בעיה, כי היא שלחה לממשלה – כן, יש לה יושב-ראש שהוא חלק מהקהילה, אבל מסתבר שהיא שלחה למליאה שר שלא חובב את הקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך – ואני אצטט – כותב ערן דורון: אתם יודעים שבממשלת ישראל מכהן שר שפיטר אותי בגלל נטייתי המינית?

אורלי לוי אבקסיס: שאמר לי: אתה אשכנזי, ואנחנו בכפר ערבים, וערבים ואשכנזים כמוך לא מסתדרים?

אורלי לוי אבקסיס: שאחיו, העורך דין שלו – כן, אני מצטטת – שייצג אותו, אמר לי לידו: אילו ידענו שאתה הומו לא היינו מעסיקים אותך מלכתחילה?

אורלי לוי אבקסיס: שהתגאה מאוד – אומנם רק בערבית – על הסיבה שפיטר אותי, והוא לעולם לא התנצל?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תקשיבו לי, חבורה של צבועים – – –

מיקי לוי: לא, די, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תסירו לא רק קורה מבין עיניכם, תסירו את המסכה – –

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: – – כי הצביעות שלכם מגיעה מכאן ועד קצה העולם, צבועים.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת אבקסיס.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, סגן השר סגלוביץ', אני רוצה רגע ברשותך להתחבר לדברים של חברתי חברת הכנסת סטרוק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חיים באיזה מין תחושה שהפרעות שחווינו כאן לפני בערך חודשיים מאחורינו, וזה סוג של אשליה.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהכמות והאיכות והאינטנסיביות בהחלט פחתו, אבל גם בעכו וגם ברמלה וגם בלוד, ובעיקר בשמעון הצדיק – תראה, היום בשמעון הצדיק, ב-13:20 נזרק בקבוק תבערה לתוך בית, נכנס לתוך הבית, נדלק, ותושבי הבית כיבו את הבקבוק.

בצלאל סמוטריץ': אתמול במשך שעות בלילה – זריקות אבנים וירי זיקוקים, והמשטרה עומדת מנגד.

בצלאל סמוטריץ': זה באמת לא נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': זה באמת לא נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע עכשיו – השיקולים לא מונחים בפניי ואני לא יודע עכשיו, אבל המציאות שבה במשך עוד יום ועוד יום ועוד יום, במקום מוגדר וידוע, כולם יודעים איפה מתגוררות המשפחות היהודיות, כולם יודעים מאיפה באים הפורעים, והדבר הזה מתרחש מתחת לאף שלנו במדינה ריבונית, בעיר הבירה שלנו, מטר מכביש 1 – זה אפילו לא חור של סוף העולם שמאלה – זה בלתי מתקבל על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו באמת מצפים בצורה הכי חיובית שתיכנסו בעובי הקורה.

בצלאל סמוטריץ': השר שלך לא פה, אבל תעלו את הסוגיה הזאת אפילו הערב, תייצרו איזה שולחן עגול, תייצרו איזה דיון מבצעי מקצועי עם משטרת מחוז ירושלים ותראו איך מחזירים את הביטחון ברמה הכי הכי בסיסית לתושבי השכונה.

בצלאל סמוטריץ': ואני מהמבט הזה רוצה רגע לצאת למבט מקרו, קצת יותר רחב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו במשך שנים מדחיקים.

בצלאל סמוטריץ': זו תופעה ישראלית ידועה: למה לטפל היום במה שאפשר להדחיק ולטפל מחר?

בצלאל סמוטריץ': אגב, בזה חוטאות כל הממשלות וחוטאים כל המפקדים וחוטאים כל המשרדים.

בצלאל סמוטריץ': הקצנה הלאומנית אצל חלקים הולכים וגדלים – צריך להיזהר מלהכליל, אבל אצל חלקים הולכים וגדלים בחברה הערבית, מבעבעת לה מתחת לפני השטח כבר הרבה מאוד שנים, והיא התפוצצה לנו בפרצוף באיזה פיצוץ ככה מפתיע מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא ציפה לאינטנסיביות הזאת של האירועים, עד שהבינו בכלל את האירוע וקראו לו בשמו, ובהתחלה היה בלבול וסימטריה, ואז גייסו כוחות מילואים של מג"ב.

בצלאל סמוטריץ': יש לי תחושה שיש מישהו שמנסה עכשיו להכניס את השד הזה חזק חזק לתוך הבקבוק, לשים איזה פלסטר ככה, לרפד את זה בהרבה מאוד כסף; נרגיע ככה את ראשי הערים המעורבות בתקציבים לשיקום, נרגיע עכשיו את החברה הערבית בכסף, ונתעלם מהעובדה שזה לא עניין של כסף, זה לא עניין של קיפוח.

בצלאל סמוטריץ': תסתכלו על העצורים: סולתה ושמנה של החברה הערבית, משפחות מכובדות, בעלות הון, בעלות עסקים.

בצלאל סמוטריץ': מסתבר עכשיו – בפרוטוקול הדיון של הארכת המעצר של אותו שייח' אל-באז הזה, מהמסגד המרכזי בלוד, מקשה השופט על המשטרה: אתם עכשיו מביאים אותו ומביאים אין-ספור ראיות, על פניו, להסתה עד מעל הראש, אבל מסתבר שבאירועים עצמם אתם עליתם אליו לרגל כדי לנסות להרגיע.

בצלאל סמוטריץ': סוג של סוכן כפול כזה.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': ובית המשפט משחרר אותו, בגלל שזאת ההתנהלות של המשטרה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו במדיניות של דלת מסתובבת, וכל אחד כזה שמשתחרר – לא יודע אם ראית את התמונות, זה מזעזע, השתחרר אחד מהעצורים בלוד, ונתנו לילדים – ראית את זה?

בצלאל סמוטריץ': לשחוט בידיים, בידיים, כבש, וכל הידיים מלאות דם, במסגרת החפלה שעשו לשחרורו.

בצלאל סמוטריץ': ואני מדבר, שוב, אדוני היושב-ראש, על הסולתה ושמנה של החברה הערבית בישראל.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אם חס וחלילה אנחנו נטאטא את זה מתחת לשטיח ולא נתעסק עם הסוגיה הזאת ולא נמגר אותה ביד קשה ולא נגבה את השוטרים בדיר אל-אסד – הינה, אתה היית מפקד מחוז.

בצלאל סמוטריץ': איך צריכים להרגיש שוטרים שנכנסים לאירוע ולא מקבלים גיבוי מינימלי מהשר שאחראי להם?

בצלאל סמוטריץ': לא מקבלים גיבוי מלא מהמפכ"ל?

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקבל את זה בפרצוף, חס וחלילה, עם היקפי נשק חסרי תקדים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה לחשוב מה יקרה, ואני אומר לכם, כממשלה, זה לא עניין של ימין ושמאל.

בצלאל סמוטריץ': תישירו מבט למציאות, טפלו בזה לעומק, ולא בלטייח ולהשתיק את זה עם כסף, לא עם שוחד, אלא עם טיפול אמיתי, עם מיגור, עם לשרש את זה ממש מהבסיס.

בצלאל סמוטריץ': אוי ואבוי לנו אם לא.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש לצטט: "ח'אן אל-אחמר יפונה.

משה ארבל: מדובר בבנייה בלתי חוקית שהריסתה אושרה בבג"ץ".

משה ארבל: הדברים הללו נאמרו באוקטובר 2018.

משה ארבל: עוד הוסיף המצוטט כי "במדינת חוק אוכפים את החוק גם אם הקהילה הבין-לאומית מתנגדת ומאיימת.

משה ארבל: מפלגתי תוודא שאכן כך יקרה".

משה ארבל: לא עבר זמן, וב-2019 אותו מצוטט אומר: "כאשר הבאתם את ההחלטה לדחות את ההריסה אמרתי לך, אדוני ראש הממשלה, שאחר כך יהיה קשה יותר.

משה ארבל: אתה ושר הביטחון לשעבר ליברמן הצבעתם בכל זאת לדחות את ההריסה.

משה ארבל: לו היה מדובר במרפסת בלתי חוקית בתל אביב, היו הורסים אותה בתוך 48 שעות.

משה ארבל: מדוע להיכנע ללחץ הבין-לאומי שמתערב לנו במדיניות הפנים של ישראל?

משה ארבל: זו מדינת חוק, בצע את מה שהבטחת והרוס את ח'אן אל-אחמר.

משה ארבל: יש לבצע את ההריסה בתוך זמן קצר".

משה ארבל: מי שאמר את הדברים זה לא אחר מאשר ראש הממשלה נפתלי בנט.

משה ארבל: נפתלי בנט ביקש והפציר פעם אחר פעם להרוס את ח'אן אל-אחמר, אבל הוא יהרוס את אביתר – את אביתר הוא יהרוס, על תושביו היהודים המסורים.

משה ארבל: "היה לא תהיה" זו לא הייתה הבטחה ליבתית.

משה ארבל: ח'אן אל-אחמר יעמוד על תילו בשטח C, בנייה לא חוקית, ואילו אביתר, שמוגשת תב"ע לאישור, יחכה.

משה ארבל: אני רוצה לנצל את מעט הזמן שנותר לי ולהישיר מבט פה אליך, כבוד השר לביטחון הפנים לשעבר אמיר אוחנה.

משה ארבל: חבר הכנסת אמיר אוחנה, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולבקש ממך סליחה.

משה ארבל: בביקורי בעכו הייתה לי התבטאות בנוגע לתפקודך כשר לביטחון הפנים, והיום בצוהריים השר לביטחון הפנים הנוכחי עומד ואומר: אלות עדיף מ-9 מ"מ.

משה ארבל: כנראה הוא לא מבין מהי פעולת שיטור.

משה ארבל: לצערי הרב, נפלנו לבור עמוק וקשה, עם שר שלא מבין את מחויבותו לביטחון הפנים של מדינת ישראל.

משה ארבל: הלוואי שתחזור.

משה ארבל: אני מבקש ממך סליחה.

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה, אתה מפריע לו.

מיקי לוי: תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת אמסלם, אני לא רואה אותו, אבל הוא קודם דיבר על המשמעויות של הערבות של השר אלקין, 3 מיליון ש"ח שלא הוחזרו על ידו.

יואב קיש: הייתי שמח אם חבר הכנסת אמסלם יפרט קצת, כי אני לא הבנתי את המשמעות.

יואב קיש: אבל מנושא לנושא באותו נושא, איפה חברת הכנסת סילמן, יו"ר הקואליציה?

יואב קיש: היא נמצאת פה?

יואב קיש: חבל, כי האמת, שמעתי שבכוונת הקואליציה לפצל את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהוביל בכנסת הקודמת חברי חבר הכנסת חיים כץ; לפצל אותה ולעשות ועדת בריאות נפרדת.

יואב קיש: יגידו לי חבריי מהקואליציה אם לא כך הדבר.

יואב קיש: נושא הבריאות מאוד קרוב לליבי, אבל – –

חיים כץ: חדר מיון מתקדם וחדר מיון רגיל.

יואב קיש: – – אבל אני אגיד לך מה הבעיה שלי.

יואב קיש: פה, אתה יודע, יש מושג כזה, אתה מכיר, "כלבי השמירה של הדמוקרטיה" – זה כאילו התקשורת, כן?

אורלי לוי אבקסיס: שומרי הגלקסיה.

יואב קיש: אבל זה צריך להיות "כלבי השמירה של האופוזיציה" עכשיו, לא של הדמוקרטיה.

יואב קיש: אז אני אומר לכם, חבריי בקואליציה: לפני, לא אחרי, לפני שחברת הכנסת סילמן תיקח אליה את ועדת הבריאות, בואו נזכור – וזה ציטוט מוויקיפדיה – שחברת הכנסת עידית סילמן הייתה מנהלת השיווק של קופת חולים כללית, ובעלה הוא היום מנהל המגזרים, נדמה לי, בקופת חולים מאוחדת, אם אני לא טועה, אז היא תהיה כל כך מוגבלת מקופה לקופה, היא יכולה אולי לעסוק רק במכבי.

יואב קיש: זו דוגמה אחת.

יואב קיש: אני אתן לכם עוד דוגמה.

יואב קיש: הינה, יושב פה חבר הכנסת אביר קארה – – –

גלעד קריב: אשת ראש הממשלה הקודם לא פסיכולוגית?

מיקי לוי: בבקשה, תאפשרו לחבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: חבר הכנסת אביר קארה, אני שומע פרסומים – אולי אתה יכול לאשר או להכחיש – שיש לך ויכוח עם נפתלי בנט על הסמכויות – –

ישראל כץ: הלו, יואב, רם בן ברק יושב שם, אז אין לך – – –

יואב קיש: כן, עכשיו תורו, מה אתה רוצה?

יואב קיש: – – על הסמכויות בתפקיד החדש שאתה מבקש לעצמך, ואתה אומר שאולי לא תצביע, כן תצביע.

יואב קיש: אז ממך אני מעביר מסר לחבר הכנסת – האמת, קשה לי עם זה, אבל חוקית זה המצב, אני לא מכחיש – ראש הממשלה בנט.

יואב קיש: המסר הוא פשוט, על סגנון הגונב מגנב פטור: הסוחט מסחטן פטור.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, נתקפתי נוסטלגיה והחלטתי להעלות כאן את זיכרונותיי.

אופיר כץ: אני מציע לחברי ממשלת הריפוי, שינוי, איחוי, להסב את האוזן לכמה ממילות החוכמה שלהם בעבר הלא-רחוק.

אופיר כץ: נתחיל עם ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד, מתוך דברי ההסבר להצעת חוק הגבלה ל-18 שרים שהוא הגיש ממש בכנסת האחרונה: מצב ריבוי שרים יוצר בעיית משילות הבאה לידי ביטוי בפגיעה בעבודת הממשלה, שאינה יכולה להתנהל ביעילות עם מספר שרים וסגני שרים כה גדול, מכבידה על האזרחים, יוצרת עודף ביורוקרטיה ורגולציה ואינה מסוגלת לקבל החלטות.

אופיר כץ: כמו כן, הרחבת הממשלה רק לשם צרכים פוליטיים היא בזבוז של כספי ציבור שיכולים להיות מופנים לצרכים אחרים לטובת הציבור.

אופיר כץ: לא רק מספר השרים הדאיג אותו, אלא הוא התבטא גם על מספר חברי הכנסת: באישון לילה, כמו גנבים, העבירה הקואליציה את חוק הג'ובים הנורבגי.

אופיר כץ: 110 מיליון ש"ח לכיסאות ומקורבים.

אופיר כץ: ממשלת נתניהו החמישית שוברת את כל שיאי הניתוק והאטימות.

אופיר כץ: במקום דמי אבטלה לעצמאים ומענקים למובטלים, מבזבזים את כספי הציבור על ג'ובים.

אופיר כץ: והוסיף בהזדמנות אחרת: הם אמרו שהם נמצאים בממשלה בשביל להגן על בית המשפט העליון, ועכשיו הם זורקים את בית המשפט העליון – איפה איתן גינזבורג?

אופיר כץ: איתן, זה לגביכם, מה שאמרו עליכם – ועכשיו הם זורקים את בית המשפט העליון מתחת לגלגלי האוטובוס כדי להעביר את החוק הנורבגי, שמשמעותו עוד ג'ובים, מקורבים, תפקידים ולשכות, מפני שבשביל זה הם נמצאים בממשלה ובשביל זה הם מעבירים את כל החוקים.

אופיר כץ: שיתביישו להם.

אופיר כץ: השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג: הכנסת הזו עסוקה רק בעצמה, רק בעוד משרדים, ג'ובים, שרים וסגני שרים, שלכנסת כבר לא נשאר כלום.

אופיר כץ: אתם מעבירים היום חוק נורבגי בשביל להתעורר עם חוק דרום אפריקאי, עם אפרטהייד.

אופיר כץ: סגן השר לביטחון פנים יואב סגלוביץ', גם אתה: החוק הנורבגי זה חוק חאפ-לאפ.

אופיר כץ: מטרתו למלא את הכנסת, כי נגמרו לכם האנשים.

אופיר כץ: אז גם לכם נגמרו, אני מבין.

יואב סגלוביץ': היה נאום טוב.

אופיר כץ: מיקי – אני לא רוצה לאכזב אותך – עשיתם חוק מישמש, כי חסרות לכם ידיים עובדות, חבריי לשעבר מכחול לבן.

אופיר כץ: חברות כנסת שייכנסו לא מכירות את הכנסת והן יהיו יושבות-ראש ועדה.

אופיר כץ: זה חוק ג'ובים.

אופיר כץ: זה חוק ללא סעיף תקציבי.

אופיר כץ: זה לא קרה פה מעולם.

אופיר כץ: אלה 15 חברי כנסת מיותרים, אז מה תגיד היום על 30 חברי כנסת מיותרים?

מיקי לוי: טעיתי.

אופיר כץ: טעית, אוקיי – לא רק בזה.

אופיר כץ: ועוד אמירה שנזכרתי בה: הממשלה המנופחת הזאת עסוקה רק בעצמה ומעבירה עוד חוק ג'ובים בעלות של 101 מיליון שקלים.

אופיר כץ: גם אקונומיקה לא תצליח להסיר את הכתם הזה.

אופיר כץ: חרפה.

אופיר כץ: אקונומיקה זה לא מספיק ל-15 חברי כנסת – מה צריך בשביל לנקות את 30 חברי הכנסת?

אופיר כץ: לזה כבר אין משהו שמייצרים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אופיר כץ: רגע, יש לי פה עוד הרבה חברי כנסת.

מיקי לוי: אבל נגמר זמנך.

אופיר כץ: בחוק הבא אני אמשיך.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אני מעריך את זה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

מיקי לוי: אחרי חבר הכנסת בן צור אנחנו ניגש להצבעה.

מיקי לוי: אפשר כבר לתפוס את המקומות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עם הקמת הממשלה הזאת אמונם של אזרחי ישראל אבד סופית.

יואב בן צור: אנשים שונאים פוליטיקאים, שונאים פוליטיקה, לא חושבים שהיא מייצגת ערכים, בטח לא חושבים שהיא רלוונטית לחיים שלהם.

יואב בן צור: הם צודקים במיליון אחוז: הפוליטיקאים לוקחים את הקולות שלהם ועושים בדיוק להפך ממה שהם הבטיחו.

יואב בן צור: ולכן אנחנו חושבים שהממשלה הזאת היא ממשלה לא טובה ושהיא צריכה ללכת כמה שיותר מהר.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

מיקי לוי: השר יועז הנדל ביקש לשאת דברים.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר אקוניס: הוא מסכם או מה?

אופיר אקוניס: מה זה "לשאת דברים"?

אופיר אקוניס: זה מסכם.

יועז הנדל: אני מקווה שסיכום.

אופיר אקוניס: גם אנחנו.

יועז הנדל: כי יש זמן עד שיגיעו החברים להצביע.

יועז הנדל: אז קודם כול, חברי האופוזיציה, אני מברך אתכם בברכת הצלחה.

יעקב מרגי: יועז, אולי סן רמו, גם אתה.

יועז הנדל: לא, סן רמו זה צביקה.

יועז הנדל: יש לנו את הזמן שלו, הוא יבוא עם הסן רמו.

יואב בן צור: – – – כשאתה עונה, אני יכול לחזור להתחיל?

יועז הנדל: אני מברך אתכם, חברי האופוזיציה, בברכת הצלחה עם רצף והמשכיות.

יועז הנדל: אתם מתמקצעים בנושא, ונראה שאתם אוהבים את התפקיד ומתחברים אליו.

יועז הנדל: קודם כול, אני שמח שהאופוזיציה מאפשרת לגלות כל מיני דברים, באמת זה מרשים מאוד.

יועז הנדל: אני רואה שחברי האופוזיציה החדשים למדו מהי הפרדת רשויות ועד כמה זה חשוב.

יועז הנדל: לפתע הם למדו מה המשמעות של מספר שרים בממשלה; יש כאלה שגילו את עצמם מחדש, גילו שהם מתנגדים לממשלות גדולות, וגם זה משמעותי.

יועז הנדל: כל אחד, חשוב שיפתח תפיסת עולם ועמדות, וזה טוב שיש לכם עכשיו את הזמן והפניות למחשבה איך אתם רוצים שממשלה תיראה.

יועז הנדל: אני שמח שגיליתם גם שאסור לשקר ולרמות שותפים פוליטיים.

יועז הנדל: באמת, אני חושב שזאת תובנה משמעותית חשובה.

יועז הנדל: אני מניח שכולנו מחנכים את הילדים שלנו על כך שאסור לשקר, לרמות, להבטיח משהו שלא מתכוונים לקיים, ללחוץ יד, לחתום על הסכמים, ואז בעצם להפר אותם ברגל גסה.

יועז הנדל: זה משמעותי, זה חשוב, וטוב שיש אופוזיציה כדי ללמוד.

יועז הנדל: עוד דבר שחשוב ללמוד, ואני חושב שמהאופוזיציה יש לכם הזדמנות גדולה לעשות את זה, זה מגבלות הכוח.

קטי קטרין שטרית: שמתי לב ששש פעמים חזרת על המילה אופוזיציה.

יועז הנדל: מגבלות הכוח, בספר – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: לא, אני נותן לך – – –

קטי קטרין שטרית: אין לנו משבר זהות, אנחנו יודעים איפה אנחנו.

יועז הנדל: אני חושב שיש משבר זהות – –

קטי קטרין שטרית: לא, לא, המשבר הוא אצלך – – –

יועז הנדל: – – ולכן אני מדבר.

יועז הנדל: כאשר מפלגת הליכוד מתכוונת או מפלרטטת עם הרעיון להצביע בעד איחוד משפחות, נגד האינטרס של מדינת ישראל, אז יש משבר זהות.

קריאה: זו רק ההתחלה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה – – –

יועז הנדל: אין בעיה, אז זה משבר זהות גדול.

יועז הנדל: משבר זהות גדול.

משה ארבל: עם מי אתה יושב בממשלה הזאת?

קריאות: – – –

יועז הנדל: גם אני כשהייתי באופוזיציה הצבעתי.

משה אבוטבול: – – –

יועז הנדל: עם מי אני יושב, משה?

קריאות: – – –

יועז הנדל: עם מי שאתם – – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: עם מי שאתם, איך שהסתיימו הבחירות – איך שהסתיימו הבחירות, אתה והחברים שלך הסברתם שצריך לשבת עם רע"מ.

קריאות: – – –

יועז הנדל: גייסתם את הרב קנייבסקי כדי להסביר.

יועז הנדל: ואתה יודע מה עשו אנשי הציונות הדתית?

יועז הנדל: אתה תתפלא לשמוע – המפלגה של סמוטריץ' ובן גביר שפה באולם – הם הצביעו, הם הצביעו שמנסור עבאס יהיה יושב-ראש ועדה.

יועז הנדל: עכשיו, אני, כשאומרים לי "תומכי טרור", אני בדרך כלל – – –

משה אבוטבול: – – – שהוא יהיה ראש ממשלה.

יועז הנדל: אני לתומכי טרור ניגש רק עם נשק, אבל הם הצביעו בעד.

יועז הנדל: ואתם הבאתם את כל הרבנים כדי להסביר למה זה חשוב, כתבתם מאמרים.

אופיר כץ: 50 מיליארד.

אופיר כץ: למה אתם לא מצליחים להעביר את החוק?

יועז הנדל: אני מפנה אתכם למאמרו הגדול של מיקי מכלוף זוהר או לדבריו של יואב קיש.

אופיר כץ: למה אתם לא מצליחים להעביר את החוק?

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תאפשר לשר.

מיקי לוי: תודה.

יועז הנדל: אז אני שמח, אני שמח שאתם באופוזיציה גם יכולים ללמוד עד כמה חשובות מגבלות הכוח.

אופיר כץ: אם אתם קואליציה, תעבירו את החוק.

יועז הנדל: מלך לא ירבה לו סוסים, כסף, זהב ונשים – נכון, הרב דרעי?

יועז הנדל: כך כתוב בספר דברים.

יועז הנדל: מלמד אותנו עד כמה מגבלות הכוח חשובות למנהיג.

יועז הנדל: ואני שמח שפתאום גיליתם, עכשיו כשיש לכם פניות, עד כמה הפרדת הרשויות חשובה.

יועז הנדל: ואני שמח שגיליתם שסיאוב וגודל ממשלה זה לא בהכרח מועיל.

יועז הנדל: ואני שמח שפתאום גיליתם את תפקידה החשוב של הכנסת, כי גם לי זה חשוב.

יועז הנדל: זה מאוד מאוד משמעותי שאתם עושים את התהליך הזה ואתם מגלים עד כמה המוסדות שלנו במדינת ישראל חשובים.

יועז הנדל: ובכל פעם שמישהו מהליכוד מגיש בג"ץ אני לומד עד כמה זה חשוב, וההבנה מחלחלת שהמוסדות במדינת ישראל חשובים.

יועז הנדל: ואתם יודעים מה?

יועז הנדל: אני מאוד רציתי שתהיה ממשלת ימין יום אחד בישראל – –

קטי קטרין שטרית: מה זה רצית?

קטי קטרין שטרית: וואו, כמה רצית.

יועז הנדל: – – אבל יותר חשובה לי ממשלת אחדות.

קטי קטרין שטרית: כמה רצית.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: כי דיברתם קודם על משילות.

קטי קטרין שטרית: על איזו אחדות אתה מדבר?

קטי קטרין שטרית: על איזו אחדות?

יועז הנדל: דיברתם על משילות.

יועז הנדל: עשר שנים, עשר שנים – –

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: – – עשר שנים טומנים את הראש בחול.

קטי קטרין שטרית: – – –

יועז הנדל: לא משילות ולא נעליים, רק חול וחולירע.

קריאות: – – –

יועז הנדל: תסתכלו מה קורה בנגב, בגליל, תלכו עם בן גביר, שצועק כל היום.

יועז הנדל: הוא עשה משהו בחיים שלו?

קריאות: – – –

יועז הנדל: מה עשיתם בשביל המשילות?

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

יועז הנדל: ישבתם – – –

מיקי לוי: שטרית.

יועז הנדל: ישבתם בכל המשרדים האלה – –

איתמר בן גביר: – – – עם מנסור עבאס.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר – –

יועז הנדל: – – ולא עשיתם כלום, כלום.

מיקי לוי: – – תאפשר לשר, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

יועז הנדל: איך אתם חושבים שהגענו למציאות הזאת בערים המעורבות?

יועז הנדל: איך הגענו למה שקורה בנגב ובגליל?

יועז הנדל: מה זה, גזרה משמיים?

יועז הנדל: איך זה קרה?

יועז הנדל: זה קרה כי יש פה בחירה חופשית, ובבחירה חופשית הזאת אתם העדפתם להתעסק במה שטוב לכם – –

קטי קטרין שטרית: אתה ממשלת שינוי.

קטי קטרין שטרית: תשנה.

יועז הנדל: – – ולא במה שטוב למדינה.

קטי קטרין שטרית: תשנה.

יועז הנדל: וגם עכשיו, גם עכשיו אתם מוכנים להצביע יחד עם בל"ד והרשימה המשותפת נגד האינטרס הציוני – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: – – כי לא הציונות מעניינת אתכם.

אופיר כץ: בשבוע שעבר הצבעת עם בל"ד.

קריאות: – – –

יועז הנדל: לא הציונות מעניינת אתכם.

אופיר כץ: בשבוע שעבר הצבעת עם בל"ד.

יועז הנדל: מעניין אתכם לעשות קומבינות, שטיקים וטריקים שאמרתם שלא תעשו.

אופיר כץ: הצבעת איתם בשבוע שעבר.

יועז הנדל: זה מה שמעניין אתכם.

יועז הנדל: אין שום אידיאולוגיה, שום כלום, שום דבר.

אופיר כץ: אידיאולוגיה זה לעבור ממפלגה למפלגה למפלגה.

אופיר כץ: זה אידיאולוגיה.

יועז הנדל: לכן האופוזיציה חשובה לכם.

יועז הנדל: אני מציע לכם לשבת, לחזור לכתביו של ז'בוטינסקי – –

אופיר אקוניס: די, די, אתה.

אופיר אקוניס: כמה מפלגות עברת – –

יועז הנדל: – – לקרוא מחדש את מנחם בגין.

אופיר אקוניס: – – בשנה אחת?

יועז הנדל: לקרוא את המאמר של אופיר אקוניס – –

אופיר אקוניס: בשנה אחת.

יועז הנדל: – – בעד ההתנתקות.

אופיר אקוניס: בשנה אחת.

יועז הנדל: לקרוא את המאמר שלו ולהבין מה זה חוסר אידיאולוגיה.

אופיר אקוניס: כמה פעמים?

אופיר אקוניס: כמה פעמים?

אופיר אקוניס: כמה פעמים עברת?

יועז הנדל: להיזכר בהצבעות שלכם בעד ההתנתקות – –

אופיר אקוניס: כמה?

אופיר אקוניס: כמה מפלגות?

יועז הנדל: – – ולהיזכר מה זה חוסר אידיאולוגיה.

אופיר אקוניס: בשנה אחת.

יועז הנדל: אני מציע לכם לקרוא, ללמוד.

אופיר אקוניס: בשנה אחת.

יועז הנדל: תנצלו את הזמן.

אופיר אקוניס: בשנה אחת.

יועז הנדל: תקראו על הפרדת רשויות, על סיאוב, תחזרו לספר דברים, תלמדו על מגבלות הכוח.

יועז הנדל: יש לכם המון זמן.

יועז הנדל: זה חשוב, זה טוב לדמוקרטיה וטוב לכם וטוב לתנועת הליכוד וטוב למפלגות החרדיות.

יועז הנדל: ומכיוון שכל כך טוב, אני מאחל לכם המון הצלחה באופוזיציה.

קטי קטרין שטרית: שם עדיין לא ישבת, שם לא ישבת – – – היית כבר בכל המפלגות.

יועז הנדל: יש פה באמת חברים יקרים שלי.

יועז הנדל: עלו והצליחו.

יועז הנדל: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: הוא נתן לך אישור.

קטי קטרין שטרית: הוא נתן לו אישור לרדת.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הנדל.

מיקי לוי: הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה להתחיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד עמר בר לב – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – בעד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסי שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – בעד נירה שפק – בעד אילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת אם מי מהנוכחים, לא קראת בשמו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא ולא הצביע?

מיקי לוי: תמה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לחשב את הסך הכול.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: 53 בעד, 42 נגד.

מיקי לוי: לפיכך, אני קובע כי הצעת חוק חומרי נפץ (תיקון מס' 4 – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2021, עברה בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: ההצעה תעבור לוועדה שמוסמכת לדון בה, הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' 1409).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו נעבור להצעת חוק העונשין.

ינון אזולאי: ועדת כספים.

מיקי לוי: כבר קבעתי.

מיקי לוי: היית צריך להגיד את זה לפני.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: מה זה?

ינון אזולאי: לא נכון.

מיקי לוי: חברים, הצעת חוק העונשין (תיקון 133 – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: בכפוף להנחה על שולחן הכנסת קיבלה פטור מחובת הנחה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

יואב קיש: אין דבר כזה, זו המצאה.

יואב קיש: זה בניגוד לתקנון.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש – – –

חיים כץ: אתה מתנהג כמו בריון.

חיים כץ: אתה מתנהג בבריונות.

מיקי לוי: הייתם צריכים להגיד את זה שנייה לפני, לא אחרי.

חיים כץ: אתה מתנהג כמו בריון.

מיקי לוי: תכף אני אבדוק.

יואב קיש: הוא יבדוק, הוא יבדוק.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת חיים כץ, אני מאוד מודה לך.

חיים כץ: כי זה לא בסדר.

חיים כץ: יש כללים במשחק הזה.

חיים כץ: יש כללים.

חיים כץ: אני אף פעם לא צועק, אבל אל תבזה את הכנסת.

מיקי לוי: מכיוון שאמרתי שאני אבדוק, אז בבקשה תשב.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, שר המשפטים.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שאנחנו מביאים כאן הערב מבקשת להאריך בשנתיים נוספות את תוקפה של הוראת השעה שנקבעה לשנתיים בחוק העונשין, שבמסגרתה הוארכה תקופת המאסר המרבית שלגביה מוסמך בית משפט לקבוע כי הנידון ירצה אותה בעבודות שירות, משישה חודשי מאסר לתשעה חודשי מאסר.

גדעון סער: ההצעה הזאת הייתה הצעת חוק שבמקור הובאה על ידי הממשלה הקודמת לפרק זמן של שנתיים.

יצחק פינדרוס: הממשלה שהיית – – –

גדעון סער: אני לא הייתי, אבל אני הייתי חבר הקואליציה בתקופה הרלוונטית, כלומר, ההצבעה שלי תהיה עקבית גם בעניין הזה, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: – – –

גדעון סער: אני מציע שכולם יהיו עקביים, כי מדובר בחוק טוב, ואני אבהיר מדוע.

גדעון סער: במסגרת הוראת השעה, נקבעה תוכנית ליווי ושיקום על ידי קצין מבחן לכל מי שנגזרו עליו עבודות שירות לתקופה העולה על שישה חודשים, וכן נקבע מנגנון לקיצור תקופת עבודות השירות למי שעמד בחובותיו כנדרש.

גדעון סער: הוראת השעה נחקקה בעקבות המלצות הוועדה הציבורית לבחינת מדיניות ענישה וטיפול בעבריינים בראשות שופטת בית המשפט העליון בדימוס דליה דורנר, שבה הוצע להרחיב את השימוש בענישה בקהילה כתחליף לעונשי מאסר קצרים, תוך שמירת על עקרון ההלימה בין חומרת העבירה לעונש שיוטל על העבריין.

גדעון סער: עיקרי המלצת ועדת דורנר אומצו בהחלטת ממשלה, ובה הוחלט בין היתר לקבוע בהוראת שעה סמכות לבתי המשפט שלפיה ניתן יהיה להמיר עונשי מאסר לתקופה של עד תשעה חודשים בעבודות שירות.

גדעון סער: בהצעת החוק הנוכחית אנחנו מציעים להאריך את תקופת הוראת השעה בשנתיים נוספות לפני קבלת החלטה אם ראוי לעגן אותה כהסדר קבע בחוק, לבטלה או לשנותה.

גדעון סער: מדוע?

גדעון סער: התקופה המרבית לריצוי עונש בעבודות שירות היא חלק משורה של צעדים לצמצום שיעור הכליאה לתקופת מאסר קצרה.

גדעון סער: אני משוכנע שהבית גם מכיר את העובדה שיש מצוקה רצינית במקומות כליאה.

גדעון סער: יחד עם זאת, השאלה אם האמצעי של הארכת עבודות השירות מעבר לשישה חודשים – שזאת הייתה קודם הנורמה – מתאים לשם השגת המטרות האלה, או שמא יש לזה השפעות אחרות וזה מצריך בחינה ומחקר.

גדעון סער: כפי שהובהר במהלך חקיקת הוראת השעה, הכוונה היא ללוות את תקופת הפעלתה במחקר שיבחן את השפעת התיקון, ואם הוא משיג את תכלית צמצום השימוש במאסרים קצרים על ידי המרת עונשי מאסר נוספים בעבודות שירות.

גדעון סער: תוצאות המחקר המלווה אמורות היו לסייע בגיבוש החלטה אם להפוך את הוראת השעה להוראה קבועה.

גדעון סער: ואולם, נדרש פרק זמן נוסף בטרם קבלת החלטה בעניין זה, כי טרם הושלם המחקר המלווה באופן שמאפשר גיבוש תמונה ברורה בנוגע להשפעת הוראת השעה.

גדעון סער: המחקר מצוי כעת בעיצומו, ודרוש פרק זמן נוסף על מנת שניתן יהיה להפיק ממנו את המידע הדרוש לצורך גיבוש ההחלטה.

גדעון סער: כמו כן, בשל השפעת התפרצות מגפת הקורונה על ההליכים הפליליים שהתקיימו בתקופה זו, קיים קושי בגיבוש תמונת מצב ברורה בנוגע להשפעת הוראת השעה ולאופן השימוש בה על ידי בתי המשפט.

גדעון סער: לכן מוצע להאריך בשנתיים נוספות את תקופת הוראת השעה.

גדעון סער: כך יתאפשר להשלים את איסוף הנתונים, לעבדם, לגבש ממצאים ולהשלים את המחקר.

גדעון סער: לאחר מכן יידרש לדון בממצאים שיתקבלו ולקבל החלטה על בסיסם בשאלה אם להפוך את הוראת השעה לקבועה, לבטלה או לתקנה.

גדעון סער: זה חוק חברתי חשוב, בעיניי.

גדעון סער: אני קורא למליאת הכנסת לאשרו.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: נעבור לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, אני רוצה לדבר על שתיקת הכבשים.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את הנאומים חוצבי הלהבות על המחדלים בקורונה, על המחדל בשדה התעופה.

יעקב מרגי: אני, לפני כשבועיים, הגשתי כאן שאילתה.

יעקב מרגי: היה מכרז של משרד התחבורה, של רשות שדות התעופה, לגבי בדיקות הקורונה לחוזרים מחו"ל.

יעקב מרגי: משרד הבריאות החליט לעצור את המכרז הזה ולהוציא מכרז מטעמו, והתעקש שהוא יבצע את העבודה בשדה התעופה.

יעקב מרגי: ביום שישי – מחזה מבהיל: אלפים חוזרים ממדינות אדומות ובכשל מוחלט משוחררים לביתם ללא בדיקות, ללא בידוד.

יעקב מרגי: קראתי לשר הבריאות ולשרת התחבורה שיעזבו הכול וייסעו לנתב"ג לפקח, לבדוק, אבל כנראה כורסאות העור במשרד ראש הממשלה ביום ראשון היו נוחות יותר.

יעקב מרגי: ידידי מיכאל, אתה יודע, אני מכיר את הכורסאות האלה; ארבע שנים ישבתי עליהן.

יעקב מרגי: קראתי להם ללכת ולנהל את המחדל בשדה התעופה, אבל מה לעשות?

יעקב מרגי: שרים חדשים, גם שר הבריאות, גם שרת התחבורה, העדיפו לשבת במשרד ראש הממשלה בהצגת תכלית של כל יום ראשון.

יעקב מרגי: והינה, 30,000 נוסעים פקדו את שדה התעופה ביום ראשון.

יעקב מרגי: אם על אלפים בודדים הם לא הצליחו להשתלט, מה נראה לכם קרה ביום ראשון?

יעקב מרגי: עוד 30,000, שחלקם הגדול באו ממדינות שאין שם חיסונים, מדינות אדומות, נשלחים כמו פצצות מתקתקות לתוך החברה הישראלית – והינה, אנחנו רואים עם גלי תחלואה שפתאום מתעוררים.

יעקב מרגי: אבל אני שואל: איפה אלה שצעקו על הכישלון במיגור מגפת הקורונה?

יעקב מרגי: איפה הם?

יעקב מרגי: לא זה שהם לא ביקשו סליחה מראש הממשלה היוצא מר בנימין נתניהו על כל ההתקפות חסרות השחר, ומשר הבריאות, על כל ההתקפות חסרות השחר, מילא שלא הודו לו, אבל איפה, איפה האולפנים?

יעקב מרגי: איפה הפרשנים?

יעקב מרגי: איפה הם?

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: והינה, אני אומר לכם, גם היום עברו 30,000, וגם מחר יעברו עוד 30,000, ובלי בדיקות ובלי מעקב.

יעקב מרגי: מי ישלם את המחיר?

יעקב מרגי: או שבאמת אין קורונה והם עדיין מחזיקים בתפיסה שהממשלה הקודמת רק הילכה אימים על החברה הישראלית וסתם סגרה את המדינה?

יעקב מרגי: ואני שואל: איפה הם?

יעקב מרגי: איפה הם כל אלה ששפכו מלל, ששרפו שעות של המשאב הציבורי שעות שידור, שעות אולפנים?

יעקב מרגי: שמע, אני אומר לכם, נעלמה הבושה.

יעקב מרגי: מותר לבוא להגיד: ואללה, נכון, נהגנו אחרת.

יעקב מרגי: תבואו, קצת בושה.

יעקב מרגי: כנראה שיש לי ציפיות שווא.

יעקב מרגי: נעלמה הבושה או שלא הייתה להם אף פעם בושה או שהבושה הייתה בצד אחד מסוים.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: נמצא?

מנסור עבאס: אינו נוכח.

מנסור עבאס: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

גלית דיסטל אטבריאן: מוותרת.

מנסור עבאס: מוותרת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר – מוותר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עיתון "עולם קטן" מראה לנו קצת מה קורה בתוך העולם שנקרא הציבור הדתי-לאומי, ולקרוא שם ריאיון נדיר עם הרב יהושע צוקרמן, מראשי ישיבת הר המור, וגם ריאיון עם הרב חיים דרוקמן – הכותרת ממש מדברת בעד עצמה: הממשלה הלא-יהודית הראשונה בתולדות מדינת ישראל.

משה אבוטבול: אני חוזר ומשנן לכם, אתם חברי הממשלה: הממשלה הלא-יהודית הראשונה בתולדות מדינת ישראל.

משה אבוטבול: ואומרים את זה רבנים מהמגזר שלכם, זה לא אנשים שלנו.

משה אבוטבול: ואומר פה הרב דרוקמן – והוא כואב, כואב.

משה אבוטבול: הוא אומר: כולם בימינה שמעו אותי היטב.

משה אבוטבול: הוא מחה מחוץ לביתו של ניר אורבך, ומקבל אליו את אילת שקד לביתו, ואין כמעט מהלך פוליטי בכל שנות הפוליטיקה של הציונות הדתית שלא עבר דרך הרב חיים דרוקמן, אחד מזקני הציונות הדתית.

משה אבוטבול: אבל הוא גם לא זוכר שבר פוליטי בסדר גודל כזה.

משה אבוטבול: אני לא אקריא את הכול, כי לא יספיק הזמן המועט שיש לי, אבל אי-אפשר שלא להביא ציטוטים נבחרים – – –

יאיר גולן: זאת לא ממשלה יהודית?

משה אבוטבול: יאיר, יאיר, אני מבין שאת העיתון הזה אתה לא קורא אף פעם.

משה אבוטבול: זה לא עיתון של מרצ – – –

יאיר גולן: – – – מדובר בהאשמה – – –

משה אבוטבול: יאיר, יאיר, אתה מבין בדברים אחרים, לא בציונות הדתית.

משה אבוטבול: שב, תקשיב, תיהנה.

משה אבוטבול: אומר הרב: אני מכאן אומר לעם ישראל כולו: בעזרת השם, "כי לא יטוש ה' עמו ונחלתו לא יעזב".

משה אבוטבול: יש מי שמנהל את העולם.

משה אבוטבול: עם ישראל ימשיך להתקדם בתהליך גאולתו.

משה אבוטבול: גם אם אנחנו לא מרוצים מהממשלה שתקום – יש על מה להיות לא מרוצים; תקשיבו, הוא אומר את זה – בעזרת השם, גם אם היא תקום, עם ישראל יתגבר על הכול ויתקדם בתהליך גאולתו.

משה אבוטבול: והוא אומר, הרב – הרב כואב, הוא אומר את הדברים: דיברתי ולא קיבלתי תשובות חד-משמעיות.

משה אבוטבול: כולם שמעו אותי היטב והחליטו מה שהחליטו.

משה אבוטבול: בפירוש דיברתי עם ניר אורבך, ומתברר שהחליט אחרת.

משה אבוטבול: אז מה, לא שומעים לרבנים שם?

משה אבוטבול: אני לא מבין.

משה אבוטבול: ואחרי זה עוד כועסים על ליצמן כי הוא אמר "תורידו את הכיפה"?

משה אבוטבול: כי אם לא שומעים לרבנים ולא נשמעים לרבנים, אז מה אתם רוצים מהרב ליצמן, שאומר להוריד את הכיפה?

משה אבוטבול: כי מי שרוצה לשמוע לרב צריך לשים כיפה.

משה אבוטבול: טוב, הלאה.

משה אבוטבול: בימינה אומרים שהסטטוס קוו יישמר, אבל מפלגת מרצ קיבלה התחייבות לתחבורה ציבורית בשבת, ומרב מיכאלי, שרת התחבורה, יכולה לעשות דברים חמורים, גם מבחינה דתית-יהודית וגם מבחינה לאומית, כמו הפסקת פיתוח ביהודה ושומרון.

מנסור עבאס: כן.

משה אבוטבול: אני מסיים.

משה אבוטבול: חז"ל אמרו – והכול אני מצטט מהרב, בשם אומרם, וזה לא רב מהמחנה החרדי, שאתם לא אוהבים לשמוע אותו, זה רב שמקובל בקונסנזוס הדתי-לאומי, מספר אחת.

משה אבוטבול: הוא מסיים ואומר – –

מנסור עבאס: תודה.

משה אבוטבול: – – חז"ל אמרו שהקנאה, התאווה והכבוד מוציאים את האדם מן העולם.

משה אבוטבול: בחינת האדם את שכלו, את שיקול דעתו – כשהמידות הללו קיימות, השכל לא פועל.

משה אבוטבול: כשהוא מונע על ידי המידות הללו, האדם לא חושב, ועושה מעשים שלא ייעשו, מעשים שפוגעים בעצמו ובאחרים.

משה אבוטבול: מה היה עם קורח?

משה אבוטבול: קנאה, זה הכול.

משה אבוטבול: כך הרב מסכם את בנט – –

מנסור עבאס: תודה.

משה אבוטבול: – – שכיום מתעלם מדבריו של הרב.

משה אבוטבול: ואני אסיים – – –

מנסור עבאס: תודה, תודה.

משה אבוטבול: רגע, אני אסיים במתנה בשבילך.

משה אבוטבול: מתנה בשבילך.

משה אבוטבול: יש פתגם בערבית שאומר שכשהקדוש ברוך הוא רוצה להעניש מישהו הוא לוקח לו את השכל.

משה אבוטבול: זה מה שקרה לבנט.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שמזמן לא דיברנו.

שמחה רוטמן: מזמן לא דיברנו, בוודאי לא על התכלית הדמוגרפית, אבל יש לנו אורח, כבוד שר המשפטים גדעון סער.

שמחה רוטמן: על התכלית הדמוגרפית של ההגירה לישראל – קודם, כשכבוד שר המשפטים לא היה, אנחנו דיברנו על כך שדיני ההגירה בישראל מכוונים אך ורק לתכלית הביטחונית, והתכלית הדמוגרפית נעדרת גם – ופה זה קשור כמובן למשרד המשפטים, המשרד של כבוד השר.

שמחה רוטמן: כאשר מחלקת בג"צים ייצגה את הכנסת ואת הממשלה ביחס לחוק האזרחות (הוראת שעה), הם פשוט העלימו מפני בית המשפט – אנחנו קודם דיברנו על כך שהכנסת מסרה לאחרונה דיווח לא נכון לבית המשפט העליון בנוגע להחלטתו של כבוד היושב-ראש; לא יושב-ראש הישיבה אלא יושב-ראש הכנסת, כמובן.

שמחה רוטמן: גם בנוגע לתכליתו של חוק האזרחות (הוראת שעה), מחלקת בג"צים, שהיא באחריותו של כבוד השר גדעון סער, מסרה עמדה לא נכונה לבית המשפט.

שמחה רוטמן: היא אמרה שהתכלית היא אך ורק ביטחונית, והתכלית הדמוגרפית של החוק, שמטרתו היא שמירתה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, נעדרה מתגובת המדינה.

שמחה רוטמן: עכשיו, את הדבר הזה אנחנו רוצים לתקן.

שמחה רוטמן: הדבר הזה – בשבילו הגשתי את הצעת חוק-יסוד: ההגירה.

שמחה רוטמן: ההצעה הזאת נועדה להעמיד את דיני ההגירה של מדינת ישראל לאור עקרונות חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, עיקרון שהיה צריך להיות נר לרגלה של הממשלה כולה, וכמובן נר לרגלו של משרד המשפטים ושל שרת הפנים, שהיא לצערי לא פה, אבל גם היא הייתה אמורה להיות, ובאמת החוק הזה הוא חוק שעלה, והרעיון היה ביוזמתה.

שמחה רוטמן: ופה ממש, על הדוכן הזה, לפני שנה, עמד חבר מפלגתו של שר המשפטים – אז הוא עוד לא היה חבר מפלגתו – צביקה האוזר.

שמחה רוטמן: הוא בא ואמר שזו הייתה הפעם הראשונה שהחוק מוארך לאחר שעבר חוק הלאום.

שמחה רוטמן: הוא אמר: זו תקלה חמורה שאנחנו עוסקים אך ורק בפן הביטחוני של החוק הזה.

שמחה רוטמן: הגיע הזמן שנבסס את דיני ההגירה שלנו על היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית; הגיע הזמן שדיני ההגירה שלנו יכבדו את הצורך שלנו בשמירתו של הרוב היהודי במדינת ישראל, ולכן המשכה של הוראת השעה – –

מנסור עבאס: כן, תודה.

שמחה רוטמן: – – שהיא פלסטר, היא בסך הכול פתרון זמני, במקום קידומו של חוק-יסוד: ההגירה לישראל, הוא פתרון שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה.

שמחה רוטמן: ושוב אני חוזר על בקשתי: אנא אמור לשליחיך לתת פטור מחובת הנחה לחוק הזה, שיהיה פה דיון בכנסת כמו שצריך.

מנסור עבאס: תודה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת שמחה רוטמן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: שלוש דקות, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני נרשמתי לדיון בכל נושא ונושא שעולה כאן, והסתפקתי, כבר אולי הפעם לא לעלות, אבל כאשר ראיתי את שר המשפטים נמצא כאן במליאה, החלטתי שאני כן אעלה, אבל משום מה, כנראה שיש לו נושא חשוב להתייעץ עליו, אז הוא יצא, אבל אני בכל אופן אשאל את מה שחשבתי לשאול בנוכחותו.

מאיר פרוש: אנחנו עוסקים פה באיזשהו חוק הארכת תוקף – אנשים שצריכים לעבור מאסר בפועל או עבודות שירות, עונשים שאנשים מקבלים על דבר כזה או אחר שנקבע בחוק שאסור שיהיה ואסור לעבור עליו.

מאיר פרוש: אני לא רוצה להשוות כלל וכלל, אני לא בא בכלל לדמות, אבל אנחנו מדברים בעונש – בן אדם שהיה צריך לעשות כך ועשה אחרת; הוא עבר על מה שהוא התחייב שלא לעשות והוא מקבל עונש.

מאיר פרוש: אז אני יכול להבין את שר המשפטים.

מאיר פרוש: הוא הודיע לפני הבחירות – הודיע לכל מי שרוצה שביבי יהיה ראש ממשלה, שלא יצביע עבור המפלגה שלו.

מאיר פרוש: הוא אמר את זה בגלוי.

מאיר פרוש: אף אחד לא יכול לבוא אליו בטענות בנושא הזה, מכיוון שהוא לא רימה ולא הונה; הוא לא אמר שהוא יעשה כך והוא עושה אחרת.

מאיר פרוש: אבל הוא בכל זאת שותף לממשלה.

מאיר פרוש: הוא נותן יד להקמת ממשלה, הוא נותן יד לאדם שנהיה ראש ממשלה כאשר הטענה המרכזית עליו היא שהוא הודיע, וגם חתם, שהוא ילך עם נתניהו, הוא יעזור לנתניהו להיות ראש ממשלה, הוא יעזור לנתניהו להקים ממשלה.

מאיר פרוש: והשאלה שלי היא אם לא הגיע הזמן שגם הפוליטיקאים יחשבו: האם כל פעם מותר להם לשקר?

מאיר פרוש: ואם זה בשקר, אולי בקטנה, אבל לא ככה לרמות, לעיני כל עם ישראל לרמות.

מאיר פרוש: 250,000 שהצביעו עבורו בגלל שהוא ילך עם נתניהו – רימה אותם.

מאיר פרוש: איזה עונש מקבל פוליטיקאי שכך מרמה?

מאיר פרוש: אז גם זה משהו שאנחנו צריכים לחשוב עליו.

מאיר פרוש: אני לא רוצה להשוות בין העונשים שמדברים עליהם עכשיו בחוק הזה, למה נותנים את העונש; לא בא להשוות לעבירה, לחומרת העבירה, אבל זו עבירה, עבירה ציבורית גסה, חמורה.

מאיר פרוש: איך אתה, גדעון סער, בכל זאת נותן יד להקים ממשלה לאדם שהתחייב שלא לעשות את הממשלה הזאת?

מאיר פרוש: בבקשה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ישנו משפט ידוע מאוד: יותר משישראל שמרו את השבת, השבת שמרה אותם.

אוריאל בוסו: מישהו יודע איפה זה כתוב – באיזו גמרא, אצל איזה נביא?

אריה מכלוף דרעי: חיים נחמן.

קריאה: בציונות.

אוריאל בוסו: אז אומר את זה אחד העם.

אוריאל בוסו: אחד העם אמר את זה, אחד העם, אתה יודע, בתחילת המאה הקודמת, 1900.

אוריאל בוסו: הוא בא ממשפחה חסידית מאוקראינה, אבל הוא היה עד הצהרת בלפור, והוא כל הזמן קבל על כך ואמר: יותר משישראל שמרו את השבת, השבת שמרה עליהם.

אוריאל בוסו: ראש העיר הראשון בתל אביב, דיזנגוף, באיזו גאווה: אין שום תנועה ציבורית במרחב הציבורי בשבת לשמור עליהם.

אוריאל בוסו: אני מסתכל על הנכד שלי – עוד 10, 15 שנה, הוא יסתובב איתי ויגיד לי: סבא, לפני 20, 25 שנה, תספר לי, איך הייתה אווירת השבת במדינת היהודים בארץ ישראל?

אוריאל בוסו: ואני אצטרך לתאר לו ולהגיד לו: תשמע, פעם היינו יוצאים מבית כנסת עם טליתות ולא ראינו קניונים פתוחים.

אוריאל בוסו: הייתה באמת אווירה כמו בעיירות של פעם.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים פה, נרדפנו מאות ואלפי שנים, בגאווה אמיתית, והקמנו כאן את המדינה, לא באוגנדה ולא בארצות הברית; בגאווה אמיתית, בייחודיות מסוימת, ולא נשתווינו לשאר העמים.

אוריאל בוסו: וכאן אנחנו מבקשים למחוק את הזהות.

אוריאל בוסו: ישב פה עכשיו שר המשפטים גדעון סער, תלמידו של הרב שפירא.

אוריאל בוסו: רציתי לשאול אותו אם עכשיו מורו ורבו הרב שפירא, שהיה איש המוסר, היה שואל אותו ואומר לו: אתה בממשלה.

אוריאל בוסו: אפילו בשביל המחאה – אני עולה היום כבר פעמיים למחות על הנושא של השבת, בשביל שאנשים מסתכלים עליי ואומרים: אם אתה לא מוחה, אולי אתה חלק מזה, אתה בכנסת, אתה חלק מהפרלמנט.

אוריאל בוסו: אולי אנחנו חלק מזה.

אוריאל בוסו: מדין מחאה אנחנו חייבים למחות, שלא יהיה קטרוג על עם ישראל שבממשלת ישראל – הייתי באחד מראיונות הרדיו ואמרו לי: תשמע, יש חובשי כיפות מסביב לשולחן הממשלה.

אוריאל בוסו: התחילו למנות לי: אחד, שניים, שלושה, ארבעה.

אוריאל בוסו: אמרתי: זה בדיוק הכאב – לקבל חותמת לחילול השבת ולכל הרס הדת והיהדות במרחב הציבורי במדינת ישראל, גיור, כשרות וכו', עם חותמת של כיפה.

אוריאל בוסו: אנה אנו באים?

אוריאל בוסו: אני עדיין חושב, מדין המחאה, חברי הממשלה שנמצאים, שדיברו על זכות הווטו שיש להם: תרימו את קולכם.

אוריאל בוסו: תראו שאתם חלק מהמדינה היהודית, שלא נבייש את כל הבית הזה כאן, במדינת היהודים, בארץ ישראל.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו נפגשים הרבה לאחרונה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אתם לא משאירים מרווח – – –

משה גפני: כן.

משה גפני: צריך להגיד את מה שצריך להגיד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מפעם לפעם בימים האחרונים אני חושב לעצמי: איך נפתלי בנט נרדם?

משה גפני: איך הוא הולך לישון?

משה גפני: הוא עוצם את העיניים ונרדם?

משה גפני: אומר קריאת שמע, לא אומר קריאת שמע, אבל איך הוא נרדם?

משה גפני: למה אני חושב לעצמי את זה?

משה גפני: הרי אני מקווה שהוא יודע, למשל, שבתי החולים הציבוריים הולכים לקרוס לחלוטין.

משה גפני: זאת תמונת המצב.

משה גפני: אם אנחנו מדברים על ירושלים ובתי החולים הנצרתיים או בית החולים לניאדו בנתניה או מעייני הישועה – קורסים.

משה גפני: אומר מנכ"ל הדסה: אני לא יכול לקנות תרופות.

משה גפני: יושב ראש ממשלה ודן במשך שבוע מאז שהוא קם על ג'ובים; זה הנושא שלו.

גלעד קריב: ומה אתם עשיתים בבתי החולים?

גלעד קריב: עד לפני שבוע אתם הייתם ממונים עליהם.

גלעד קריב: אתה היית יו"ר ועדת כספים.

גלעד קריב: מה עשית?

משה גפני: ולכן, ולכן – – –

גלעד קריב: – – – עליי, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני אומר לכם, היה סיכום – נמצא כאן שר האוצר לשעבר; אני לא מתייחס לקריאות הביניים שלו, בגלל שהוא יושב פה בשביל לעצבן.

משה גפני: שר האוצר לשעבר – אני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, למי שלא זוכר.

משה גפני: סיכמנו, יש בכתב, שמעבירים להם כסף.

גלעד קריב: אז למה הם קורסים?

משה גפני: מעבירים להם כסף.

משה גפני: הממשלה נפלה וקמה ממשלה חדשה.

משה גפני: לכאורה, ראש ממשלה שמכיר את הדבר הזה היה צריך מייד לבוא ולומר: אני לוקח את הנייר של ישראל כץ, שר האוצר לשעבר, את מה שסוכם, שהוא הביא גם לוועדת הכספים, ולהעביר את הכסף הזה לבתי החולים הציבוריים כדי שיוכלו לתפקד.

משה גפני: היה סיכום.

גלעד קריב: צריך להעביר – – –

משה גפני: הוא יושב ומחלק ג'ובים.

גלעד קריב: לא עשיתים תקציב מדינה, אז איך תעביר כסף?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה קצת מעצבן, הצעקות האלה, בגלל שאני יודע שהוא צועק את זה – – –

גלעד קריב: – – –

מנסור עבאס: כן, חבר הכנסת קריב.

משה גפני: והוא גם יודע את האמת, אבל מה בכלל משנה אצלו?

משה גפני: אמת והוא – רחוק כרחוק מזרח ממערב.

משה גפני: ולכן, על מה הוא הולך לישון, בנט?

משה גפני: על מה?

משה גפני: בית החולים – בירושלים לא יהיו בתי חולים, לא יהיו תרופות – –

קריאה: בגללכם – – –

משה גפני: – – בכל המקומות האלה.

משה גפני: בתי החולים הנצרתיים, שעושים שם עבודה יוצאת מן הכלל – תהיה בעיה.

משה גפני: הרי הם מדברים איתי, אני יודע מה המצב.

משה גפני: והוא יושב, מבסוט מהחיים, מחלק ג'ובים, לא מפסיק לחלק ג'ובים ולא מפסיק לעשות דברים, ועוד, נוסף על כולם, הוא לא אומר מילה כשיש הסכם קואליציוני, הסכמים קואליציוניים, ששם יש לחתוך את כל מצוות התורה, את כל העברות בתורה.

משה גפני: אז הוא יכול לבוא ולהגיד: יש לי זכות וטו.

משה גפני: לא מאמין לזכות הווטו שלו.

משה גפני: אני רואה את החברים שלו שעולים פה ומדברים פה – איזה שטויות שהם מדברים על מצוות התורה.

משה גפני: אבל הוא אשם בזה שבתי החולים קורסים.

משה גפני: הוא אשם בזה.

גלעד קריב: לא, אתה אשם, אתה והממשלה הקודמת.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

משה גפני: הוא אשם בזה שבתי החולים קורסים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, סיימתי, ואני מציע שמי שצועק בלי לדעת כלום, שישתוק, שיסתום את הפה.

משה גפני: תודה רבה.

מנסור עבאס: אוקיי, תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה גפני.

גלעד קריב: אני מקווה שתוכל לישון טוב בלילה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה, שלוש דקות.

קריאה: – – –

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקדוש ברוך הוא מדבר אלינו דרך פרשת השבוע, פרשת השבוע שקראנו רק שלשום.

אבי מעוז: הפעם אני רוצה לדבר על ההפטרה.

אבי מעוז: ההפטרה מדברת, חבר הכנסת גפני, על יפתח, שהייחוס שלו לא היה משהו מיוחד.

אבי מעוז: אבל חכמינו, זיכרונם לברכה, אומרים: יפתח בדורו כשמואל בדורו.

אבי מעוז: שמואל, ממליך המלכים של עם ישראל, המליך את שאול ואת ממלכת דוד, ועל יפתח, שהיה מקלי הדעת, אומרים חז"ל: יפתח בדורו כשמואל בדורו.

אבי מעוז: כלומר, מלמד אותנו רבנו הרב צבי יהודה, זכר צדיק לברכה, שמנהיג, גם אם הייחוס שלו הוא לא משהו מיוחד – על יפתח נאמר שהוא בן אישה זונה והוא מקלי הדעת – בכל זאת צריך להתנהג אליו במידת הכבוד.

אבי מעוז: חשבתי מה לומר על ראש הממשלה החדש, שעם כל מה שנאמר עליו פה אני מסכים.

אבי מעוז: כן, אנחנו נתייחס אליו בכבוד, אבל יש הבדל עצום בין ראש הממשלה והדרך שבה הוא התמנה והרכב ממשלתו ליפתח.

אבי מעוז: יפתח היה רצוי על הזקנים ועל כל עם ישראל בדורו.

אבי מעוז: ראש הממשלה הנוכחי הצליח להקים את ממשלתו בשותפות עם מפלגתך, אדוני היושב-ראש, ועל זה – ממשלה כזאת הגדיר רבנו הרב צבי יהודה קוק, זכר צדיק לברכה, ממשלה של חילול השם.

אבי מעוז: ועל חילול השם נאמר: על חילול השם אין מקיפין.

אבי מעוז: ואנחנו – – –

יאיר גולן: איפה חילול השם?

יאיר גולן: איפה חילול השם?

יאיר גולן: מה אתה נדרש לקדוש ברוך הוא בנושאים הפוליטיים – – – שלכם?

יאיר גולן: אתה מחלל את השם בעצמך.

יאיר גולן: אין פה שום קשר לקדוש ברוך הוא – – – לאפלה הפוליטית שאתם משיתים עלינו.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת אבי מעוז, תשלים במשפט אחד, כי הזמן נגמר.

אבי מעוז: חבר הכנסת יאיר גולן, תקשיב, תקבל גם דעה שונה משלך.

אבי מעוז: לא קרה כלום.

אבי מעוז: אתה יכול להגיד את דעתך כשיהיה לך זמן להיות על הדוכן.

אבי מעוז: זוהי ממשלה של חילול השם.

אבי מעוז: ממשלה שמשתפת אתכם בשלטון פה במדינת ישראל זה חילול השם.

אבי מעוז: ולכן, אנחנו נתייחס אליו בכבוד, אבל אנחנו נעשה כל מה שנוכל להפיל את הממשלה בהקדם.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: כמה דקות יש לי?

מנסור עבאס: רק שלוש דקות.

דוד אמסלם: שלוש דקות, אז תגיד לי.

אלעזר שטרן: אתה לא חייב לנצל את כולן.

דוד אמסלם: – – – יש לי את האופציה, אני אשמח מאוד.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה בפועל מנסור עבאס, אדוני השר, חברי הכנסת, תראו, לפני כשבוע שמעתי את מר בנט בטלוויזיה מסביר – –

אלעזר שטרן: ראש הממשלה.

דוד אמסלם: – – לילדיו הרכים איך הוא נבחר להיות ראש הממשלה.

דוד אמסלם: הוא מסביר לילד הקטן שלו: תראה, בחרו אותי 61.

דוד אמסלם: אני לא יכול להסביר לך, זה מסובך, אבל 61 בחרו אותי להיות ראש ממשלה – –

קריאות: 60, 60.

דוד אמסלם: – – 60, סליחה, וכך אני ראש ממשלה.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי: בוודאי, מר בנט, זה מסובך.

דוד אמסלם: מה תגיד לילד – גנבת, שיקרת, רימית את כל הציבור?

דוד אמסלם: מה תגיד לילד בגיל עשר?

דוד אמסלם: הרי אתה נוכל, אתה שקרן.

דוד אמסלם: מה תסביר לילדים שלך?

דוד אמסלם: זה מסובך להסביר?

דוד אמסלם: לא מסובך.

דוד אמסלם: תגיד לו: אבא גנב את הציבור, גנב דעת של הציבור.

דוד אמסלם: הרי הוא ידע את זה בבוא היום.

דוד אמסלם: הוא ילך לבית הספר והילדים ישאלו אותו, יגידו לו.

דוד אמסלם: הוא לא יבין על מה מדובר.

דוד אמסלם: עכשיו, אדוני היושב-ראש, רציתי לגעת באיזושהי נקודה שהיא קשורה אליך.

עיסאווי פריג': – – – בקואליציה, לשמוע את הנאומים שלך – – – לראות את הכישרון שלא ידענו את זה קודם, היה שווה.

דוד אמסלם: גם כשהיית באופוזיציה – תקשיב, כבוד השר, אתה לא היית פה איזה שנתיים, לדעתי, אז בקטע הזה באמת דיברנו הרבה.

דוד אמסלם: הייתי השר המקשר, לכן לא שמעת אותי.

דוד אמסלם: אבל אדוני היושב-ראש, רציתי לדעת רק דבר אחד.

מנסור עבאס: עוד דקה אחת.

דוד אמסלם: רציתי לדעת, כשאתה מדבר על הקמת 11 יישובים – דרך אגב, אני בעמדה שצריך להקים יישובים לבדואים, ערים.

מנסור עבאס: הקמתם.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: דרך אגב, נסעתי לפני כשבוע וחצי לירוחם – התחלחלתי, ראיתי כמעט רק בדואים.

דוד אמסלם: לא הבנתי – רק פחונים, כל הדרך משם עד דימונה, מגבולות באר שבע.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי: האם אתם מתכוונים להקים ערים לבדואים – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: – – ושיפנו את האדמות שהם פלשו אליהן או גם זה וגם זה.

דוד אמסלם: לי נראה שמה שנקרא – –

קריאה: – – –

מנסור עבאס: אני אתן לך תשובה.

דוד אמסלם: – – אתם עושים דחקה על היהודים.

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: דוד – – –

דוד אמסלם: אתם, כמו שבמתווה גם תיקחו כסף, גם תקבלו אדמות בנגב המערבי, גם תישארו עם הפחונים שלכם בכל המקומות, וגם עוד המדינה תפתח לכם מגרשים – שדרך אגב, ברהט עדיין לא מאוכלסים, כבר 20 שנה, כי בדואי שיש לו תביעת בעלות על הקרקע – אף בדואי אחר לא ייכנס לשם.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: לכן, לכן יש פה בלוף, אתם משקרים את כל האנשים שיושבים כאן, ולא אכפת להם.

דוד אמסלם: מה שאכפת להם הוא שאדוני ראש הממשלה בפועל מר עבאס, שאתה תחזיק אותם עם האאודי, עם המשרדים.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין.

דוד אמסלם: אתה תמשיך לדאוג לבדואים – –

מנסור עבאס: אתה רוצה תשובה?

דוד אמסלם: – – תאמין לי, עוד אדמות, עוד זה, והם ייסעו בוולוו.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין – האאודי 8.

מנסור עבאס: אוקיי, תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: אתה רוצה תשובה.

דוד אמסלם: בוודאי.

מנסור עבאס: אנחנו בדיוק נעשה – – –

גלעד קריב: – – – רוצה להשיג.

גלעד קריב: הוא רוצה תשובה?

מנסור עבאס: חברים, הוא ביקש ואני אתן לו תשובה.

מנסור עבאס: אנחנו בדיוק נעשה מה שהליכוד עשה, בדיוק.

מנסור עבאס: אנחנו נעתיק.

מנסור עבאס: מה שעשה הליכוד – העתק-הדבק, העתק-הדבק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

דוד אמסלם: שאלתי שאלה.

דוד אמסלם: אתה מתכוון לפנות את הפחונים?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: העתק-הדבק.

מנסור עבאס: אותה החלטה שהונחה על שולחן הממשלה לפני כמה חודשים – העתק-הדבק.

קטי קטרין שטרית: – – –

קריאה: אתה דבוק חזק – – –

מנסור עבאס: בואו ניתן לחבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: כנסת נכבדה – –

קטי קטרין שטרית: – – – תקציב או ביטחון המדינה.

שלמה קרעי: – – זה כבר הנאום הרביעי או החמישי שלי כאן הערב.

שלמה קרעי: אני רוצה לסכם את הפרקים הקודמים, אחרי שראינו עד כמה ממשלת ההונאה הזאת מסוכנת לארץ ישראל, כולל גירוש יהודים מבתיהם, וכמו לפני 16 שנה, בגירוש גוש קטיף, גם את זה הם ינסו לבצע כנראה בימי בין המצרים – ביום ראשון אנחנו מתחילים את תקופת בין המצרים, וכתוב: כל רודפיה השיגוה בין המצרים.

שלמה קרעי: אני מאוד מקווה שהממשלה הרעה הזאת לא תיפול לסימן הזה ותגרש 50 משפחות מבתיהן בבין המצרים.

שלמה קרעי: למרות – אתם יודעים – שהדבר הכי קשה בשבילנו זה גנבת הקולות.

שלמה קרעי: אם באמת הייתם מנצחים בשמאל, היינו מרכינים ראש, עושים חשבון נפש, מה לא עשינו טוב.

יאיר גולן: – – – ממשלת שמאל.

שלמה קרעי: אבל אתם הקמתם ממשלת הונאה בגנבת מאות אלפי קולות מהימין, חבר הכנסת גולן.

שלמה קרעי: ויש לזה גם גימטרייה.

יאיר גולן: – – –

שלמה קרעי: כתוב: "מהרסיך ומחריביך ממך יצאו".

שלמה קרעי: דווקא מתוך המחנה הלאומי יצאו המהרסים והמחריבים של המחנה הלאומי.

יאיר גולן: – – – פרשנות לא נכונה.

שלמה קרעי: "מהרסיך ומחריביך" – חבר הכנסת גולן, תלמד קצת פעם אחת משהו, שתהיה אוזנך כרויה לשמוע.

שלמה קרעי: "מהרסיך ומחריביך" זה 631 – בדיוק נפתלי בנט.

שלמה קרעי: לא פלא שהוא הגיע אליכם.

שלמה קרעי: אחרי שראינו את זה נעבור לדבר עוד על כמה סכנות שהממשלה הזאת מעמידה בהן את המדינה היהודית שלנו.

שלמה קרעי: אני מדבר על הסכנות ליהדות.

שלמה קרעי: אתם בממשלה הזאת רוצים למחוק ולטשטש את הזהות היהודית של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: שונאי היהדות מרימים ראש: קריב, זנדברג, ליברמן ושאר עוכרי ישראל.

שלמה קרעי: רוצים למחוק את הזהות היהודית שלנו.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לכם: אנחנו העם הוותיק ביותר באומות, ולמה?

שלמה קרעי: איך אנחנו מתקיימים – אלפיים שנות גלות?

שלמה קרעי: בזכות תורתנו ואמונתנו.

שלמה קרעי: ההיסטוריה היהודית מלאה במתייוונים, במשומדים, במומרים מלאי שנאה עצמית.

שלמה קרעי: כולם כולם עברו מן העולם, ותורת ישראל נשארה.

שלמה קרעי: תורת ישראל תישאר כאן, על אפכם ועל חמתכם, לנצח נצחים.

שלמה קרעי: אתם תיזרקו מהר מאוד לפח האשפה של ההיסטוריה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

מוסי רז: – – – באופוזיציה וכבר – – –

יריב לוין: לא, חבר הכנסת רז, השתדלתי להיות חרוץ מספיק כדי להספיק כבר לנאום עוד קודם.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני שמח שאתה נמצא כאן, כי אני רוצה לברך אותך ואת סיעת רע"מ.

יריב לוין: זכינו לקיים בשבוע שעבר את מצעד הדגלים בירושלים.

יריב לוין: זכינו, משום שממשלת ישראל – –

עיסאווי פריג': הוא הסכים.

יריב לוין: אכן, אדוני השר פריג'.

יריב לוין: – – אפשרה לקיים את המצעד.

יריב לוין: בזכות מי קיימת הממשלה הזאת?

יריב לוין: היא קיימת בזכותכם, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גנאים, סיעת רע"מ.

יריב לוין: אז אני רוצה קודם כול לומר לכם, להודות לכם בשם כל אזרחי ישראל, שאתם דואגים ומאפשרים לקיים מצעד דגלים בירושלים.

יריב לוין: אני רוצה לומר יותר מזה.

יריב לוין: יש שמועות, חבר הכנסת גנאים, שאתה, איך אומרים – אומנם אני יכול להעיד שבהחלט מצאת את מקומך כאן בכנסת, אבל יש לך אולי מחשבות לחזור לעיריית סח'נין.

יריב לוין: אז אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולקרוא לתושבי סח'נין לתמוך במאזן גנאים, אם יתמודד.

יריב לוין: יכול להיות שנזכה אפילו למצעד דגלים בסח'נין, מי יודע, עם היוזמות האלה ועם הרצון הזה.

יריב לוין: אבל, חברות וחברי הכנסת, אני מתחיל לחשוב שאצל רע"מ יש כאן עניין הרבה יותר עמוק.

יריב לוין: אני גיליתי דבר מדהים היום – שזו ממש אובססיה לדגלים.

יריב לוין: אני רוצה לברך אתכם על דגל הגאווה שהונף על בניין משרד החוץ.

יריב לוין: כל הכבוד לכם.

יריב לוין: כל הכבוד, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מנסור עבאס.

קריאה: איפה אוחנה?

יריב לוין: כל הכבוד לחבר הכנסת מאזן גנאים.

יריב לוין: אני רוצה לברך מכל הלב את חבר הכנסת ווליד טאהא, אני יודע כמה זה חשוב לו.

יריב לוין: אני יודע כמה שהוא גאה בכך שלא עבר שבוע מאז שהוא הצביע אמון בממשלה, והממשלה, ראש הממשלה החליפי מייד מציב את דגל הגאווה על בניין רשמי של מדינת ישראל.

יריב לוין: כל הכבוד לכם.

יריב לוין: אני רוצה לומר לכלל אזרחי ישראל – – –

קריאה: יריב, אם אפשר, גם בערבית.

קריאה: תברך אותם בערבית.

יריב לוין: אל תדאגו, גם הזמן של זה יגיע, פשוט נגמר הזמן.

יריב לוין: אני יכול רק לומר, אני בטוח בטוח שאנחנו ניהנה מעוד יוזמות טובות וחשובות כאלה שממשלת ישראל, בתמיכת רע"מ ובהישענות על רע"מ, תעשה כאן במדינת ישראל.

יריב לוין: חבר הכנסת עבאס, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גנאים, חבר הכנסת טאהא, שאינו נמצא כאן, חבר הכנסת אלחרומי, תודה רבה לכם.

יריב לוין: כל הכבוד לכם.

מנסור עבאס: אני עדיין מתייחס – לא למחוא כפיים – – –

שמחה רוטמן: – – –

קטי קטרין שטרית: גם את מצעד הדגלים הליכוד עשה.

מנסור עבאס: יש בי הרבה כבוד ליושב-ראש הכנסת לשעבר, אז – – –

דוד אמסלם: אתה צריך להגיד לו שיש לזה תג מחיר בשקלים.

מנסור עבאס: אנחנו ממשיכים.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לך, היום אמרתי: נעשה קצת הרמות מסך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים, זה מושג משפטי.

אורלי לוי אבקסיס: כשבא לך פושט רגל ורוצה להתחמק מכל הנושים שלו, מכל החייבים, מכל האנשים שבעצם הוא חייב להם, אז הוא אומר: אני פושט רגל, אבל אף אחד לא בודק את הרמת המסך, מי עומד מאחורי פשיטת הרגל.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים, כשמבקשים את זה בבית המשפט, אומרים: בואו נגלה מי הישות שעומדת מאחורי העסק, החברה הזאת, אז אתה מגלה, לדוגמה, שהעסק פשט את הרגל אבל הבעלים יושב חזק, לקח את הכסף לביתו ועשה למשפחתו, אבל אותם עובדים, אותם נושים ולפעמים אותם עסקים קטנים ובינוניים שנשענים על זה בשביל להביא פרנסה הביתה נשארים בלי כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמה שנעשה פה עכשיו – יש פה הרבה מסכים.

אורלי לוי אבקסיס: המסכים האלה, התפקיד שלהם הוא לבלבל אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים משהו, אבל מי שעומד מאחוריו הוא מישהו אחר לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: דיברנו על הצביעות של פמיניזם השמאל, שהוא פמיניזם לבן מדלג.

אורלי לוי אבקסיס: דיברנו על הצביעות של הקהילה של השמאל, שזה מתאים לה רק כשאפשר לתקוף את הליכוד, אבל הם קוראים להם סוטים ויושבים איתם בממשלה – שר שמפטר את העוזר שלו בגלל שהוא מגלה שהוא קשור לקהילה, ומה שמצחיק הוא שהיושב-ראש שלו הוא מהקהילה בעצמו, והכול בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נדבר על צדק חלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נעשה הרמת מסך לכל אותם אנשים ששנים נושאים את הדגל ובפיהם מדברים על צדק חלוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את סיפור האסי?

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להגיד לי איך קראו לזה פעם?

אורלי לוי אבקסיס: אז הדירו אתכם, אחר כך הדירו אותנו, תושבי בית שאן, כי הצבע שלנו לא מתאים להם.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה עכשיו תערוכה מדהימה של כרמן אלמקייס, פנתרה שחורה אמיתית, שעשתה, ודימתה פחות או יותר והביאה את כל הטוקבקיסטים.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי, אדוני – ממש ציטוטים מאותו פרוטוקול של כל אותם אנשים שניהלו פה פעם בעבר את המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: "סאלח פה זה ארץ ישראל", ראיתם את הסרט?

אורלי לוי אבקסיס: הדור השלישי מדבר אותו דבר.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כשאתה אומר שהם בכל זאת רוצים להביא לאיזה צדק – אתה תראה את זה בהסכמים.

אורלי לוי אבקסיס: אני פותחת את ההסכמים הקואליציוניים, ומה אני מגלה?

קטי קטרין שטרית: אדמות.

אורלי לוי אבקסיס: אדמות, בתים, אוצרות הטבע שלנו, השטחים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: למי?

אורלי לוי אבקסיס: לאוכלוסייה מאוד מאוד מצומצמת.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הם באחוזים?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב-ראש לשעבר יריב לוין, או אופיר כץ, כמה אחוזים הם הקיבוצים מכלל האוכלוסייה?

אורלי לוי אבקסיס: לא היה מגזר במדינת ישראל מאז קום המדינה – אפילו לא אתה, עם ה-53 מיליארד שקיבלת – שקיבל כל כך הרבה מעטים כל כך מהמדינה.

אורלי לוי אבקסיס: זה כאילו מפא"י פה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: האדמות האלה – אמרו: השוואות תנאים.

אורלי לוי אבקסיס: לרגע, אדוני היושב-ראש, אני חשבתי – –

מנסור עבאס: משפט אחד.

אורלי לוי אבקסיס: – – השוואות תנאים, ואולי עיירות הפיתוח יקבלו במתנה בן ממשיך, נחלה, חלקה.

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי שאולי הם מדברים על השוואות תנאים ואולי בדיור הציבורי יהיה בן ממשיך כמו בקיבוצים.

מנסור עבאס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, בג"ץ הקרקעות היה אות מתה, הצהרה בלבד.

אורלי לוי אבקסיס: הרי בג"ץ הקרקעות אמר שהקרקעות האלה שייכות למדינה.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: והיום הקיבוצים, תאמינו לי, אני מכירה אותם טוב טוב, חייתי ביניהם כמו צמח בר, אבל אני שילמתי מכיסי, שכרתי שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: הם עסק כלכלי – –

מנסור עבאס: תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: רגע.

מנסור עבאס: אנחנו כבר – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – עסק כלכלי שמקבל מתנה היום מהמדינה, מאות מיליונים במתנה – –

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – רק בגלל שהם שייכים לשבט הנכון עם הצבע הנכון.

מנסור עבאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: את זה אנחנו לא ניתן.

קטי קטרין שטרית: – – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: עידית, עידית סילמן, חברת הכנסת, יושבת-ראש הקואליציה, אני אשמח מאוד אם תישארי להקשיב לדבריי.

עידית סילמן: – – –

אורית סטרוק: לא, לא.

אורית סטרוק: אני רוצה – וגם כבוד השר, זה מיועד גם לכבוד השר.

גדעון סער: – – –

אורית סטרוק: אז טוב, תודה רבה.

אורית סטרוק: אז אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מסתכלת מסביב על המליאה.

אורית סטרוק: אין לי כל כך הרבה ברירות – אני צריכה לכוון את כל דבריי לחברתי שרן השכל, חברת הכנסת, כי כל אנשי הימין שפעם היו חברים שלי נעלמו, נעלמו מהמליאה, אז מה לעשות, את תורנית להקשיב.

יואב קיש: או שהם נעלמו או שהם יצאו בחוק הנורבגי.

אורית סטרוק: החוק הזה ששר המשפטים החדש דיבר עליו עוסק בסוגיות של עונשין ושל הקלות בעונש, אפשרות לעבודות שירות וכדומה.

אורית סטרוק: אני רוצה לספר לך, חברתי חברת הכנסת שרן השכל, מה הציע היושב-ראש שיושב כרגע בראש הישיבה – מה הוא הציע לעשות; איך הוא הציע לפעול בהיבט העונשי כלפי הפורעים שפרעו בנו לאחרונה, בשבועות האחרונים, כלפי אלה שזרקו בקבוקי תבערה, שרפו בתי כנסת, ניפצו חנויות, רצחו את יגאל יהושע, השם ייקום דמו, ואת אבי הר-אבן, השם ייקום דמו, ואת דסטאו ביסט, השם ייקום דמו; איך הוא הציע, השותף הזה שלך, שבזכותו את יושבת היום בקואליציה – ואני מבקשת שאת תעבירי את דבריי גם ליושב-ראש המפלגה שלך, שר המשפטים, שיש לו דברים יותר חשובים לעשות מאשר לשמוע את הדבר הזה, ולחברייך האחרים בקואליציה: מה שהוא הציע לעשות עם הפורעים האלה זה לנקוט כלפיהם מגישה מכילה, מכילה, עם כ"ף, כן?

אורית סטרוק: להכיל, להכיל אותם.

שרן השכל: אין יותר מכיל ממה שאדם – – –

אורית סטרוק: לנקוט כלפיהם גישה מכילה.

שרן השכל: בעשר השנים האחרונות לא היה יותר מכיל מזה.

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: אז בסדר.

שרן השכל: עכשיו, אני לקחתי – – –

אורית סטרוק: הוא הציע – – –

שרן השכל: – – –

אורית סטרוק: רגע, שרן, יותר מזה, הוא גם מממן להם את ההגנה המשפטית, לפורעים האלה.

אורית סטרוק: הוא גם מצטלם איתם כשהם יוצאים מהמעצר, והוא מפרסם בכל מקום שהם יכולים לסמוך עליו כדי להינצל מעונש.

אורית סטרוק: ואז הוא יושב בראש הוועדה הנכבדה שהוא הקים ודורש גישה מכילה כלפי הפורעים.

מנסור עבאס: תודה.

אורית סטרוק: ועכשיו, בואו נתפלא למה הפורעים האלה ממשיכים ולמה בעצם הרגעים האלה אישה בחודש השמיני להריונה – –

מנסור עבאס: תודה.

אורית סטרוק: – – מובלת לבית החולים משום שהיא חטפה אבנים מהפורעים של היושב-ראש – –

מנסור עבאס: תודה.

אורית סטרוק: – – בירושלים.

אורית סטרוק: תודה רבה.

שרן השכל: – – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

מנסור עבאס: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

שרן השכל: אז אתם כאופוזיציה תתמכו – – – על עונשי מינימום על הנשק הבלתי-חוקי?

שרן השכל: אתם תתמכו בזה או שגם לזה תתנגדו?

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, אני רוצה לשתף אתכם רגע בתחושה קשה וכואבת.

בצלאל סמוטריץ': אני יושב פה בשעות האחרונות, הרבה זמן כבר לא הייתה לנו כנסת ככה תוססת עם דיונים, והיושב-ראש יושב כאן על הכיסא מחויך, זחוח.

בצלאל סמוטריץ': הוא בטח חזר עכשיו מדיון, מכרו לו עוד כמה אינטרסים ציוניים בדיון שהיה עכשיו עם ראש המכשלה, כדי שיתמכו, יימנעו, אני יודע, יצילו את הקואליציה הזאת, שיושבת על כרעי תרנגולת.

דוד אמסלם: אם אתה היית מקבל 53 – – –

בצלאל סמוטריץ': והוא שומע פה עכשיו את היהודים רבים ומתווכחים אחד עם השני, ומכנים אותו ראש הממשלה בפועל ונותנים לו תשומת לב, ומתחרים כמה כסף הוא קיבל ומי רצה לתת לו יותר.

בצלאל סמוטריץ': הוא יושב כאן עם החיוך ואומר לעצמו: דחילק, אני לא צריך לעשות כלום.

בצלאל סמוטריץ': היהודים האלה יהרגו אחד את השני.

בצלאל סמוטריץ': אז קודם כול אני רוצה להגיד לך, מר עבאס: הבית השלישי לא ייחרב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו היהודים יודעים להתווכח.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל ידע מחלוקות, ידע ללבן אותן.

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל תלך ותתפתח.

בצלאל סמוטריץ': וזה בעיניי הנזק והפשע הלא-יסולח שעשתה המכשלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל ידע תמיד להתווכח וידע תמיד לחלוק.

בצלאל סמוטריץ': כל פעם בהיסטוריה של העם היהודי, כשהייתה מחלוקת, היו ויכוחים, ובא אחד הצדדים וחבר לאויבי ישראל כדי לנצח את הצד השני, זה הביא חורבן.

מוסי רז: הוא אויב ישראל?

בצלאל סמוטריץ': כך היה בימי המצור.

מוסי רז: לא, לא, רגע.

מוסי רז: רגע – – –

בצלאל סמוטריץ': כך היה.

בצלאל סמוטריץ': תסתכלו ברמב"ן, בתחילת פרשת ויחי.

בצלאל סמוטריץ': כך היה בימי בית שני.

בצלאל סמוטריץ': תמיד כשיהודה וישראל רבו אחד עם השני זה היה נורא, אבל זה שרד.

מאיר פרוש: – – –

בצלאל סמוטריץ': וכשנתנו – לקחו את האויבים שלנו, את תומכי הטרור האנטי-ציונים והפכו אותם ללשון מאזניים, ונתנו להם להכריע ולהחליט – –

מאיר פרוש: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – וכמו שיושב כאן עכשיו עבאס, צוחק, מחייך, מבסוט, מושך את כל תשומת הלב – זה הביא לתוצאות איומות ונוראות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אנחנו מקבלים שהבית השלישי לא ייחרב.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נתגבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל רואה, רואה.

בצלאל סמוטריץ': ישב פה קודם יועז הנדל – אני פחדתי שנטבע פה כולנו בצביעות שנזלה לו מהאוזניים ומילאה כאן את כל האולם הזה.

בצלאל סמוטריץ': הוא מטיף לנו מוסר על חוק האזרחות?

בצלאל סמוטריץ': מכרתם את האינטרסים הציוניים של מדינת ישראל, הקמתם ממשלה שנשענת על תומכי טרור, על פוסט-ציונים בשוליים הכי קיצוניים, סהרוריים, של השמאל הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא מצליחים בקואליציה הזאת לשמור על האינטרסים הביטחוניים הציוניים הכי בסיסיים ואתם מטיפים לנו מוסר?

בצלאל סמוטריץ': הבאנו לכם חוק טוב, אבל אתם שמים את הפוליטיקה מעל הכול.

בצלאל סמוטריץ': אתם צריכים לשמור על הקואליציה, על השררה, על התפקיד, על ראש ממשלה בובה על חוטים עם שישה מנדטים שקיבל שיירה, קיבל תואר לשם כבוד.

בצלאל סמוטריץ': אז מה פתאום שתקדמו את חוק-יסוד: ההגירה, שישמור על הרוב היהודי של מדינת ישראל, גם ביטחונית – –

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – אבל לא פחות מזה דמוגרפית?

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': מר עבאס, אנחנו ננצח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצרוב בתודעה הישראלית שלהתבסס עליכם זה תאונת דרכים מסוכנת, הרסנית, אבל חד-פעמית.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אל תחגגו.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': זה יהיה קצר מאוד.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל ינצח.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': הוא ידע לנהל את המחלוקות, הוא יתווכח, הוא יישאר בסוף מאוחד, והוא ייקח את גורלו בידו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו – – –

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו היהודים פה נתווכח וננהל את מדינת ישראל כל עוד אתם כופרים בזכות קיומנו.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': כל עוד אתם לא מוכנים לומר שזאת מדינה יהודית.

מנסור עבאס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': כל עוד אתם עדיין שואפים להשמיד אותנו – –

מוסי רז: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מוסי רז, עזוב.

בצלאל סמוטריץ': – – מזדהים עם הגרועים שבאויבינו – –

וליד טאהא: לך.

בצלאל סמוטריץ': – – כן, מדברים על הפורעים האלה כלוחמי החופש – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

וליד טאהא: לך – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אין לכם מקום להיות שותפים בקבלת החלטות במדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה לך.

בצלאל סמוטריץ': החיוך שלך הוא קצר מאוד.

מנסור עבאס: תודה לך.

קריאה: בצלאל, מה זה האצבע?

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תודה, תודה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמוטריץ', תקשיב לי.

מנסור עבאס: סמוטריץ', תקשיב לי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמוטריץ', תקשיב לי.

מנסור עבאס: מנסור עבאס משרה אווירה של סובלנות בין יהודים ליהודים, לא רק בין יהודים לערבים – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

מנסור עבאס: – – ואתה משרה אווירה של שנאה והסתה.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו, ואנחנו למדנו בהיסטוריה – – –

מנסור עבאס: תמשיך.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תמשיך.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

בצלאל סמוטריץ': עלינו אל תעבוד.

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

מנסור עבאס: אתה יודע את זה.

אורית סטרוק: הסבלנות שלכם – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת משה ארבל.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: כל הכבוד לך.

בצלאל סמוטריץ': קבלת הפנים שעושים עכשיו לכל הרוצחים – – – על מי אתה עובד – – –

אורית סטרוק: – – –

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: תמשיך, תמשיך.

מנסור עבאס: תמשיך.

בצלאל סמוטריץ': על מי אתה עובד – – –

מנסור עבאס: תמשיך.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת משה ארבל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נמשיך – – –

מנסור עבאס: אמרתי לפני שנה:

מנסור עבאס: אנחנו לא מעוניינים במלחמת אחים בין יהודים ליהודים ולא מעוניינים במלחמת אזרחים.

מנסור עבאס: אתה מנסה לשים אותי במקום שכנראה אני מנסה לסכסך בין יהודים.

קריאה: לא, אתה – – – לרצוח אותנו – – –

מנסור עבאס: בבקשה, בבקשה, משה ארבל.

מנסור עבאס: תמשיך עם הגישה הזאת.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: מה עם הקורונה – – –

משה ארבל: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

משה ארבל: אדוני, רק תעשה עוד פעם, ברשותך.

מנסור עבאס: אני ממילא מוסיף זמן.

מנסור עבאס: בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, הינה התבשרנו רק לאחרונה שבמשרד ראש הממשלה הייתה מינהלת תחבורה חכמה שעמדה בפני סגירה, וממלא מנכ"ל משרד ראש הממשלה צחי ברוורמן הוציא מכתב בחודש ינואר שבו הוא מודיע על סגירת המינהלת, עם תקציב של 100 מיליון שקל מדי שנה.

משה ארבל: והינה, מייד בהסכמים הקואליציוניים מגיעה שרת תחבורה חדשה, Mrs.

משה ארבל: Clean, כן, ממש, גברת ניקיון כפיים, מרב מיכאלי, ודורשת בהסכמים הקואליציוניים לקחת למשרד התחבורה את המינהלת הזאת, להעביר אותה לרשותה על תקציביה, להקים אותה מחדש ולמנות להנהלתה, לא פחות ולא יותר, את – –

קריאות: – – –

משה ארבל: – – ולמנות לאחר סגירתה – קשה לך לשמוע – ולמנות להנהלתה, לא פחות ולא יותר, את בת משפחתה של היועצת הפרלמנטרית שלה לשעבר מיכל גרא מרגליות.

משה ארבל: אם זה לא נפוטיזם ואם זו לא התנהלות לא תקינה, מהי התנהלות לא תקינה?

משה ארבל: והינה, מגיעים כאן קבוצה של צבועים שמציגים את טלפיהם כמו החזיר: ראו, אני טהור – ככה החזיר מראה את טלפיו – והם גדולי הקומבינטורים.

משה ארבל: אני אומר את זה בכאב.

קריאה: – – –

משה ארבל: לא.

משה ארבל: אני דיברתי אל רם שפע, אל רם שפע.

משה ארבל: גדולי הקומבינטורים מציגים את עצמם שהם טהורים ונקיי כפיים.

משה ארבל: אני חושב שהגיע הזמן שנקרא גם אנחנו את המפה ונבין את המציאות המורכבת והקשה הזאת.

משה ארבל: ניקיון כפיים ומינהל תקין הם ערך יסוד.

משה ארבל: תלמדו, תלמדו ממשרד הפנים איך ממנים אנשי מקצוע ואנשי מקצוע בלבד, ולא מקורבים.

משה ארבל: תודה רבה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

גלעד קריב: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת קריב, אתה – חבר הכנסת קריב, תירגע.

קריאה: יש לך הזדמנות להוציא החוצה ח"כים – – –

מנסור עבאס: תירגע, חבר הכנסת קריב.

מנסור עבאס: בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת רם שפע.

יואב קיש: – – חברות וחברי הכנסת, האמת שגם אני רוצה לנצל את הרגע הזה שאתה היושב-ראש, ואולי בוא נדבר על רגע אחד של אמת, ואני אומר לכם, מה שאני אומר פה זה אמת, ואני מניח שגם היושב-ראש יאמר אמת.

קריאות: – – –

יואב קיש: נאמר בדיוק.

יואב קיש: היושב-ראש אמר פה – – –

קריאה: – – –

יואב קיש: סליחה, סליחה, אני לא אומר לך מה לומר מעל הדוכן – אל תגיד לי כרגע מה לומר.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לדבריך – איך אמרת?

יואב קיש: אנחנו עשינו פה העתק-הדבק עם הליכוד.

יואב קיש: אז בוא, הינה, אני אומר לך ולכולם: אנחנו היינו בשיחה על תמיכה בחוק לבחירה ישירה.

יואב קיש: מעולם לא קיבלת מאיתנו הצעה להצטרף לממשלה, ואתה יודע את זה.

יואב קיש: מעולם לא דובר על תפקיד יו"ר ועדת הפנים.

יואב קיש: כשאתם באתם וביקשתם תיקון או ביטול חוק קמיניץ כדי לתמוך בחוק לבחירה ישירה, התשובה של ראש הממשלה – – –

איתן גינזבורג: – – –

יואב קיש: אל תפריע.

יואב קיש: תקשיב לאמת.

יואב קיש: תקשיב לאמת.

יואב קיש: הינה, אני אומר את זה מול מנסור.

מנסור עבאס: איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: – – –

יואב קיש: תקשיב.

יואב קיש: זו האמת, והוא יאשר את זה, כי זו האמת.

יואב קיש: ההצעה היחידה שניתנה היא עבור תמיכה בחוק לבחירה ישירה.

יואב קיש: כאשר הם התעקשו על ביטול חוק קמיניץ, אנחנו – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: סליחה, חברי הכנסת, תנו לו להשלים.

יואב קיש: – – ואני אומר לכם, זה ראש הממשלה אמר: לא יהיה.

יואב קיש: לא יהיה.

יואב קיש: ויותר מזה, תמיד הרי קל לשחק על הפרטים.

יואב קיש: אנחנו, הממשלה הקודמת, הסכימה לשלושה יישובים בנגב, וזו החלטה שאכן רצו להעביר בממשלה הקודמת.

יואב קיש: אמרנו שאת זה אנחנו נעשה.

יואב קיש: דרך אגב, בהחלטה הזאת – והינה, אני אומר לכם, נורית אזהרה למפלגת ימינה ולתקווה חדשה – –

איתן גינזבורג: – – – אתם לא הסכמתם, תשאל את מנסור עבאס – – –

יואב קיש: – – שימו לב: בהחלטה היה כתוב שעל כל דונם שהולך לשלושת יישובים, מורידים דונם מקו כחול של יישובים אחרים של הפזורה.

איתן גינזבורג: – – –

יואב קיש: רק שנייה, אני מבקש.

יואב קיש: יש לי זמן.

יואב קיש: הוא מפריע לי ואני מבקש תוספת.

מנסור עבאס: כן.

יואב קיש: אתה סתם מפריע.

יואב קיש: כואב לך לשמוע את האמת.

יואב קיש: אתה סתם מפריע.

יואב קיש: אין לך מושג על מה אתה מדבר.

יואב קיש: אני אומר לך פה מעל הדוכן הזה את האמת כולה.

יואב קיש: המסמך הזה, אני מוכן גם להראות אותו, ואני אגיד לך מה עוד יש שם שאנחנו מעולם לא דיברנו עליו – –

איתן גינזבורג: – – – ואתם סירבתם – – –

יואב קיש: – – התחייבות של תוך תשעה – – –

קטי קטרין שטרית: למה אתה מפחד, איתן?

קטי קטרין שטרית: למה אתה מפחד אם הוא אומר את האמת?

קטי קטרין שטרית: למה אתם מפחדים?

קטי קטרין שטרית: אתם מפחדים.

קטי קטרין שטרית: אתם לא מפסיקים לפחד.

קטי קטרין שטרית: ניר אורבך – – – שהוא לא מבין.

קטי קטרין שטרית: לא, סליחה, אביב גפן.

יואב קיש: איפה חבר הכנסת סעיד אלחרומי?

מנסור עבאס: לא נמצא.

איתן גינזבורג: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה, תן לו להשלים.

מנסור עבאס: חברת הכנסת קטי שטרית.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברים, תנו לו להשלים, מה?

מנסור עבאס: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: הצבעתם על השרים הללו.

מנסור עבאס: שקט, שקט, חברים.

יואב קיש: מה שאמרתי עכשיו זה האמת לאמיתה.

יואב קיש: כל מי שהיה במשא ומתן – ואני אגיד לך דבר אחד נוסף, אני לא מכחיש – –

איתן גינזבורג: יש לך חברים שדאגו שלא יהיה משא ומתן – –

יואב קיש: – – היו פגישות והיו שיחות.

איתן גינזבורג: – – –

יואב קיש: אתה רוצה לשמוע את האמת או שאתה רוצה סתם לצעוק הערות ביניים מטופשות?

יואב קיש: היו שיחות והיו פגישות, ואגיד לך, אולי אני אשם בזה.

יואב קיש: ופה אולי גם לחבר הכנסת סמוטריץ', שאמר – תראה, בא חבר הכנסת מנסור עבאס ואומר: אני רוצה לעסוק בנושאים האזרחיים, אני לא נוגע בנושאים הלאומיים.

יואב קיש: ואני אומר לך – אני, בסדר?

יואב קיש: לא אף אחד אחר – ראיתי את זה כאחריות אישית שלי.

יואב קיש: אם יש סוף-סוף יד במגזר הערבי שבאה ואומרת: אני לא מדברת על נושאים לאומיים, אני באה ומדברת על נושאים אזרחיים, לא יכול להיות שלא ננסה לפגוש את זה, וזה ההליך שאני הובלתי.

יואב קיש: לקחו לי לפחות דקה וחצי, אני מבקש שתיתן לי את הזמן.

מירב בן ארי: אתה כבר הרבה אחרי הזמן.

יואב קיש: ואני אומר לך שיש בעיה אחת עם השותפות הזאת.

יואב קיש: אסור בשום פנים ואופן שממשלה תישען על כך, כי כל נושא – –

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: לא, הפריעו לי, אני מבקש שתיתן לי את הזמן.

מנסור עבאס: בסדר, יואב, אני רוצה לתת לך.

מנסור עבאס: אין בעיה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: – – כל נושא אזרחי – – –

מירב בן ארי: אתה היית – – – רק בגלל זה – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מירב, בבקשה.

מנסור עבאס: תנו לו להשלים.

יואב קיש: מה אומר חבר הכנסת מנסור עבאס, ובצדק, מבחינתו?

יואב קיש: הבנייה הבלתי-חוקית של המגזר הערבי זו בעיה אזרחית, לתפיסתו, ואצלנו כמובן שזה נושא לאומי.

יואב קיש: בא ואומר: ההשתלטות הבלתי-חוקית על הקרקעות בנגב של הבדואים זו בעיה אזרחית.

יואב קיש: ברור לנו שזו בעיה סופר-לאומית, ואנחנו נמצאים באירוע סופר-קשה באירוע הזה.

קריאות: – – –

יואב קיש: דרך אגב, אני מכה על חטא.

יואב קיש: השר אורי אריאל, ממפלגת ימינה, היה אמור לטפל בזה – נכשל.

יואב קיש: הממשלה הקודמת לא עשתה מספיק בעניין הזה, אבל היו לנו בלמים, והתחלנו: חוק קמיניץ, יש עוד יחידת יואב, פועלים להריסה – זה התחיל לקרות, ועכשיו אתם נותנים למנסור עבאס, שמייצג את הפזורה הבדואית, את המפתחות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יואב קיש: עכשיו, כל מה שאני אמרתי – הינה, אני מסתכל לך בעיניים: אתה יודע שאני באתי לראות אם היד שלך לשלום מושטת.

מנסור עבאס: יואב, אני מכבד אותך, יואב.

יואב קיש: אין העתק-הדבק.

מנסור עבאס: אני מעריך אותך, יואב.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה הכול מה שאתם קיבלתם מבנט.

מנסור עבאס: בסדר.

מנסור עבאס: למה אתה לחוץ?

יואב קיש: אני לא לחוץ.

יואב קיש: אתה רוצה לקטוע לי את הזמן, זו הבעיה.

מירב בן ארי: אתה כבר מדבר שתי דקות אחרי.

מנסור עבאס: יואב, אתה יודע שאני לא אצא ולא אדבר ושום דבר.

מנסור עבאס: היו שיחות – כל הכבוד לך.

יואב קיש: לא, אבל אמרתי, תפרסמו הכול.

יואב קיש: אנחנו לא מסתירים שום דבר.

מנסור עבאס: יואב, בילינו ביחד שעות ארוכות.

יואב קיש: אני אומר בצורה הכי ברורה: תוציאו הכול, את כל ההקלטות.

יואב קיש: אנחנו לא מפחדים משום דבר.

יואב קיש: לא הייתה שום הצעה.

מנסור עבאס: יואב, אתה יודע שאני לא אעשה את זה.

יואב קיש: תעשה, בבקשה.

מנסור עבאס: אני לא אעשה את זה.

מנסור עבאס: שום דבר.

יואב קיש: אני נותן לך פה, מעל הבמה הזאת, אישור לכל אחד להוציא הכול.

יואב קיש: לא היה ולא נברא.

מנסור עבאס: תודה לך, יואב.

מנסור עבאס: תודה.

יואב קיש: השקרים הופסקו.

יואב קיש: זו האמת.

מנסור עבאס: יואב, חבל.

מנסור עבאס: יואב, חבל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: נגמר הזמן – – –

יואב קיש: אני יודע שקשה לך, חברת הכנסת בן ארי, לשמוע את האמת.

מנסור עבאס: יואב, תודה לך.

מנסור עבאס: יואב, כבר נתתי לך שלוש, ארבע דקות.

יואב קיש: לא, אני מבקש משפט סיום.

מירב בן ארי: די, מספיק כבר.

מירב בן ארי: חלאס.

מנסור עבאס: תודה לך, יואב.

יואב קיש: משפט סיום.

יואב קיש: זו האמת, ואני אומר לכם, אי-אפשר לסמוך ואי-אפשר להסתמך על מפלגה לא ציונית בממשלה.

יואב קיש: אנחנו מעולם לא התכוונו לעשות את זה.

מנסור עבאס: תודה, יואב.

מנסור עבאס: תודה לך.

מירב בן ארי: אם – – – לבצלאל סמוטריץ', מנסור עבאס היה שר הפנים.

מנסור עבאס: מה קרה?

מנסור עבאס: הכול בסדר.

מנסור עבאס: הכול בסדר.

מנסור עבאס: מירב, תירגעי, בבקשה.

מנסור עבאס: אנחנו ממשיכים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חברים, תעזרו לי לנהל את הישיבה.

מנסור עבאס: חברים, מירב, תעזרו לי לנהל את הישיבה.

קריאה: אבל מנסור, לא סגרת את הנרשמים?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: תעזרו לי, מירב, תעזרו לי לנהל את הישיבה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: ינון אזולאי, בבקשה.

דוד אמסלם: אנחנו מפריעים לך?

מירב בן ארי: אני לא מסתירה.

מירב בן ארי: שאלתי שאלה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אני מודיע על סגירת הרשימה.

מנסור עבאס: אני בכלל לא מוסיף שמות.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: בסדר, אנחנו חוגגים פה.

מנסור עבאס: יש אווירה טובה, יש אחווה ויש שיח רגוע, הכול בסדר, מה?

מנסור עבאס: מה?

קריאות: – – –

ינון אזולאי: תגיד לי למה – אדוני – – –

מנסור עבאס: הכול בסדר.

מירב בן ארי: יאללה, יאללה.

מירב בן ארי: תתחיל בזמן.

מנסור עבאס: בבקשה, בואו נירגע, חברים.

ינון אזולאי: אדוני, למה שלא תהיה לך אווירה טובה אם הכתירו אותך לראש הממשלה בפועל?

ינון אזולאי: למה שלא תהיה לך אווירה טובה?

מנסור עבאס: לא, תאמין לי, אני לא בקטע הזה.

ינון אזולאי: אתה בתוך זה.

ינון אזולאי: אתה בתוך זה.

מנסור עבאס: ינון ידידי, אני לא בקטע הזה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: חברים.

מנסור עבאס: הינה, הפעלתי.

ינון אזולאי: אני מודיע לחברי הקואליציה: הודענו בבית שיש לנו מספיק זמן.

ינון אזולאי: אנחנו פה בשביל להישאר פה, וזה בסדר.

ינון אזולאי: יש לנו זמן ארוך.

ינון אזולאי: אמרנו לילדים לילה טוב, ואנחנו פה בשביל להיות איתכם כל הלילה, והכול בסדר.

מנסור עבאס: הכול בסדר.

ינון אזולאי: לאן יש לי למהר?

יעקב מרגי: – – –

ינון אזולאי: יעקב, אתה נותן לי גם את השלוש דקות שלך.

יעקב מרגי: קח אותן.

ינון אזולאי: תודה.

מנסור עבאס: נו.

מנסור עבאס: תודה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, היום השר לביטחון הפנים עמר בר לב – כנראה שאין לו במה להתעסק.

ינון אזולאי: הוא רוצה להכריז על ארגון להב"ה כארגון טרור.

ינון אזולאי: ארגון להב"ה, שדואג מההתבוללות, שלא תהיה התבוללות – הוא רוצה להכריז עליו כארגון טרור.

רון כץ: זה ארגון טרור.

ינון אזולאי: הוא גמר כבר את כל העבודה שיש לו במשרד; רק ללכת לטפל בהתבוללות.

ינון אזולאי: שיכריז על הרפורמים שצריך להוציא אותם מחוץ לחוק, שלא יחפש את ארגון להב"ה.

ינון אזולאי: יש רפורמים שכל יום קופצים לנו פה – קח אותם, תוציא אותם מחוץ לחוק.

אבתיסאם מראענה: אל תשווה.

ינון אזולאי: אני אשווה.

אבתיסאם מראענה: אל תשווה.

ינון אזולאי: אני אשווה.

ינון אזולאי: את, אל תגידי לי בין מי להשוות ובין מי לא להשוות – –

אבתיסאם מראענה: – – –

ינון אזולאי: – – כי אם היה מוסלמי שהיה מזייף אותך והיה אומר שזה זיוף, היית כועסת עליו.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, בבקשה לשמור על שקט.

ינון אזולאי: היית כועסת עליו.

אבתיסאם מראענה: – – –

ינון אזולאי: אם היה מישהו אחד שהיה מדובר על מוחמד, היית קמה פה ומתנהגת אחרת.

אבתיסאם מראענה: – – –

מנסור עבאס: חברים.

אבתיסאם מראענה: – – –

ינון אזולאי: אם היה איזה מישהו שקם ועושה איזה קריקטורה על מוחמד, את היית מתנהגת אחרת.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: אז מי את שתגידי לי לא להשוות?

ינון אזולאי: מי את שתגידי?

אבתיסאם מראענה: – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת מראענה, בבקשה.

ינון אזולאי: תשבי.

ינון אזולאי: תתרגלי לשבת.

ינון אזולאי: תתרגלי לשבת.

אבתיסאם מראענה: מספיק להשוות – – –

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: את יכולה לשבת, בבקשה.

מנסור עבאס: את יכולה לשבת.

אבתיסאם מראענה: – – –

מנסור עבאס: תנו לו להשלים את הדברים.

אבתיסאם מראענה: – – – נמשיך להתבולל.

מנסור עבאס: אבתיסאם, אבתיסאם.

ינון אזולאי: רק תזכירי לי את השם שלך, כי אני לא מכיר אותך.

ינון אזולאי: אני רוצה לעשות היכרות.

אבתיסאם מראענה: אבתיסאם.

ינון אזולאי: אוקיי, תודה.

מנסור עבאס: אבתיסאם, חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, בבקשה לשמור על שקט.

ינון אזולאי: מה זה, בנורבגי או משהו רגיל?

ינון אזולאי: איך זה הולך אצלך?

מנסור עבאס: אפשרו לו להשלים את הדברים.

ינון אזולאי: נורבגי?

ינון אזולאי: מה זה, נורבגי?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש – – – תסביר לה שדנה ויס לא מרשה ידיים.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, תשלים.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

מנסור עבאס: תשלים את הדברים.

אבתיסאם מראענה: אנחנו נמשיך להתבולל בשמחה.

ינון אזולאי: עמר בר לב, אם עמר בר לב היה אומר להוציא את המוסלמים או את מוחמד מחוץ לחוק, היית קופצת ומנתרת פה ככה?

ינון אזולאי: את יודעת מה היית עושה בשביל זה?

ינון אזולאי: תפסיקי, תעשי לי טובה.

מנסור עבאס: תודה.

ינון אזולאי: אבל אני אומר לך – יש לי עוד כמה.

קריאות: – – –

אבתיסאם מראענה: אנחנו אוהבות את היהודים.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מנסור עבאס: תנו לו להשלים, בבקשה.

ינון אזולאי: מוסי רז, מוסי רז, מה קרה?

ינון אזולאי: מה קרה?

אבתיסאם מראענה: – – –

ינון אזולאי: למה אתם כועסים?

ינון אזולאי: למה אתם כועסים?

מנסור עבאס: חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מנסור עבאס: זאת פעם ראשונה שאני עושה את זה.

מנסור עבאס: בבקשה, בבקשה, ינון, תשלים את הדברים.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: תשלים את הדברים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, חבר הכנסת מאיר פרוש.

מנסור עבאס: בבקשה, ינון, תשלים את הדברים.

קריאות: – – –

ינון אזולאי: אגב, אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאתה אשם בזה, במה שקרה עכשיו.

ינון אזולאי: אתה יודע למה?

ינון אזולאי: כי אני ביקשתי ממך בנאום הראשון: תשמור לנו על היהדות, ואתה לא עושה את זה.

ינון אזולאי: אתה היחיד שאנחנו סומכים עליו פה מכל הקואליציה הזאת.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת – – –

ינון אזולאי: אבל אני רוצה לסיים.

ינון אזולאי: היום פורסם בעיתון הארץ, ג'וש בריינר פרסם – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

תתביישו.

תתביישו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יעקב אשר, תודה לך.

מנסור עבאס: תודה לך.

מנסור עבאס: בבקשה, ינון, תשלים את המשפט.

ינון אזולאי: זה לא משפט.

ינון אזולאי: אתה מבין שלקחו לי שלוש דקות שלמות.

מנסור עבאס: גם החברים שלך לא מאפשרים לך להשלים.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מנסור עבאס: די כבר.

ינון אזולאי: מראענה, תשמרי על הקול שלך – – – את צריכה להישאר פה כל הלילה, מה קרה לך?

ינון אזולאי: תשמרי על הקול.

ינון אזולאי: בעיתון הארץ, הכתב ג'וש בריינר היום פרסם שהמשטרה, שמפכ"ל המשטרה החליט לתת – – –

מאיר פרוש: או-אה, או-אה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת מאיר פרוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר פרוש: או-אה.

מנסור עבאס: זה לא ראוי.

מנסור עבאס: זה לא ראוי.

ינון אזולאי: ג'וש בריינר פרסם – –

מנסור עבאס: בבקשה, ינון, תסיים במשפט אחד.

ינון אזולאי: אני מסיים.

ינון אזולאי: – – שהמפכ"ל אישר לכל שוטר להחזיק אלה ולהכות; להוריד את זה מרמה ד' לרמה א', או לא יודע לאיזה רמה, דרגה א', שכל שוטר יכול לקחת אלה ולהכות.

ינון אזולאי: זה מה שפורסם היום.

ינון אזולאי: ואני רק רוצה להגיד לשר לביטחון הפנים – – –

מנסור עבאס: ינון, תודה לך.

ינון אזולאי: אני מבקש את ההתערבות שלו בעניין הזה, ואני רוצה להגיד לו דבר אחד.

מנסור עבאס: לא, ינון.

מנסור עבאס: משפט אחד – – –

ינון אזולאי: אולי הוא נמצא בממשלה שלא מבינה איך שמדברים איתה, אבל האזרחים מבינים איך מדברים איתם.

ינון אזולאי: בשביל זה לא צריך אלות.

ינון אזולאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה לך, ינון.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני פעם ראשונה נואם כשאתה יושב-ראש.

יואב בן צור: בפעם הקודמת כשעליתי קיצרתי משלוש דקות לדקה, אז עכשיו מגיע לי חמש.

מנסור עבאס: שלוש דקות, בבקשה.

יואב בן צור: מנסור, בחייך, נו.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש, מה קורה עם נתב"ג?

מאיר פרוש: – – –

יואב בן צור: עם הקמת הממשלה הזאת, אמונם של אזרחי ישראל אבד סופית.

יואב בן צור: אנשים שונאים פוליטיקאים, שונאים פוליטיקה, לא חושבים שהיא מייצגת ערכים, בטח לא חושבים שהיא רלוונטית לחיים שלהם.

יואב בן צור: הם צודקים במיליון אחוז.

יואב בן צור: הפוליטיקאים לוקחים את הקולות שלהם ועושים בדיוק להפך ממה שהם הבטיחו.

יואב בן צור: תראו איך קמה הממשלה הזאת: אפס אמון בין השותפים, הכול דרך עורכי דין – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנא, לשבת.

מנסור עבאס: שכל אחד ישב במקומו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת רם שפע, חברי הכנסת.

יואב בן צור: – – דיונים בבתי משפט, דריסת חוקי-יסוד, אנשים שלא מאמינים אחד לשני לאף מילה.

יואב בן צור: זו לא ממשלת שינוי, זו לא ממשלת ריפוי – זה הסכם משפטי בין אינטרסנטים שלא סובלים אחד את השני.

יואב בן צור: זו ממשלת ישראל הראשונה, השבעה והלבנה.

יואב בן צור: ממשלה כזאת לא תוכל להיות לעולם ממשלת ריפוי.

יואב בן צור: אתם לא יכולים שנים על גבי שנים לפצל את עם ישראל, לגרום לחצי אחד לשנוא את החצי השני ולהשניא על עם ישראל כל ריח של יהדות, ואז להכריז על הממשלה שלכם כממשלת ריפוי.

יואב בן צור: כל הקריירות שלכם מבוססות על שנאה והדרה – שנאה ליהדות ולמייצגיה והדרת השכבות המוחלשות באוכלוסייה – ועל היכולת שלכם להתסיס את הישראלים ולגרום להם לכעוס אחד על השני.

יואב בן צור: תגידו לי דבר אחד – – –

קריאה: – – –

יואב בן צור: יעקב אשר.

מנסור עבאס: חבר כנסת יעקב אשר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואב בן צור: תגידו לי דבר אחד שעשיתם כדי לאחד את עם ישראל.

יואב בן צור: בשביל מה אתם מקימים את הממשלה הזאת?

יואב בן צור: מה הרעיון שעומד מאחוריה?

יואב בן צור: מה היא רוצה להשיג?

יואב בן צור: החזון היחיד שלכם זה הג'ובים, הכיסאות, רכבים, נהגים, לשכות, תקציבים, מקורבים – חגיגה במאות מיליונים.

יואב בן צור: כשהייתם באופוזיציה צעקתם שוב ושוב על מטוס ראש הממשלה, ואני רוצה לשאול: האם אתם מתכננים למכור אותו או שהכיסאות בו כל כך נוחים לכם, שנרדמתם עליהם?

מנסור עבאס: אוקיי, משפט אחד, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: תודה.

יואב בן צור: מיליארד שקל מכספי ציבור שאתם שורפים ומשחיתים במקום לתת את הכסף הזה לחלשים בחברה הישראלית.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

יואב בן צור: אני מקווה – משפט אחרון, אדוני – –

מנסור עבאס: משפט אחרון.

יואב בן צור: – – בגלל שאתה מוזכר שם.

יואב בן צור: אני מקווה שמנסור עבאס, המזרחי היחיד שהסכמתם לקבל לקואליציה שלכם כראש סיעה, ימנע מכם להדיר באופן מוחלט את החלשים בחברה הישראלית ממוקדי קבלת ההחלטות, וכולי תפילה שנצליח במשימתנו למנוע מכם להצליח במזימת

יואב בן צור: כם לעקור כל ריח של יהדות וחמלה במדינת ישראל.

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני יושב-ראש הישיבה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר – אני הייתי שמח, חבריי חברי הכנסת, חבריי לאופוזיציה, אני יודע שאנחנו לא רגילים, אבל תקשיבו לי, בבקשה.

מנסור עבאס: כן, חברי האופוזיציה, תקשיבו לחבר הכנסת גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אני הייתי רוצה בעיקר את הקשב – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה לשבת במקומך, אם אפשר.

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: אם יאפשרו לי לדבר, אני אדייק בזמן.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על יושרה, צביעות ואידיאולוגיה בגרוש.

דסטה גדי יברקן: לפני כשנה אני הייתי חבר כנסת.

דסטה גדי יברקן: נכנסתי לכנסת כחבר הכנסת בתל"ם, בכחול לבן.

דסטה גדי יברקן: כשנכנסתי לכנסת כחבר כנסת בכחול לבן, כשהתחלנו להקים ממשלה – חבריי יכולים להיזכר בכך – הייתה לי אי-נוחות מהקמת ממשלה בתמיכה של חברי כנסת מהרשימה המשותפת, אפילו בהימנעות.

דסטה גדי יברקן: כשאני כאיש ימין החלטתי בתוך-תוכי שזה מפריע לי, אמרתי את זה ליושב-ראש המפלגה שלי אז, בוגי יעלון, ורציתי לעזוב.

דסטה גדי יברקן: שוחחנו עם יושב-ראש המפלגה בני גנץ וחבריי חברי הכנסת.

דסטה גדי יברקן: אחר כך, בשיחת מסדרון בין חברי תל"ם, בא אליי שר התקשורת יועז הנדל והוא אומר לי: תקשיב, האם אתה הולך לתמוך בממשלה שנתמכת על ידי הרשימה המשותפת?

דסטה גדי יברקן: אמרתי לו: אדוני, אני ממש לא מתכוון לתמוך.

דסטה גדי יברקן: ואז הגיע אליי צביקה האוזר, מתוך תל"ם.

דסטה גדי יברקן: אמרתי: אני לא הולך לתמוך, אבל אני מבטיח שאני לא הולך לדבר על זה בפומבי, אבל אמרתי לבוגי: אל תסמוך עליי בהצבעה.

דסטה גדי יברקן: ואז שני חבריי הבינו שבתוך תל"ם יש התנגדות, וצביקה ויועז יצאו עם זה לציבור: הולכים להתנגד להקמת ממשלה בתמיכה של המשותפת.

דסטה גדי יברקן: אני מודיע לראשי המפלגה אז – לא רק על הנושא הזה, גם על נושאים חברתיים – שאני לא מוכן להישאר במפלגה, ועוזב את כחול לבן אחרי שהכנסת פוזרה.

דסטה גדי יברקן: אחרי שהכנסת פוזרה החזרתי את המנדט, וכל כחול לבן – חלקם קראו לי בוגד.

דסטה גדי יברקן: איפה יושב-ראש הכנסת מיקי לוי?

דסטה גדי יברקן: פגש אותי בפרוזדור יושב-ראש הכנסת הנוכחי, חבר הכנסת מן המניין אז, אני בא ללחוץ את ידו ואומר לו: אדוני, שלום.

דסטה גדי יברקן: הוא אומר לי: אני לא לוחץ יד לבוגדים.

דסטה גדי יברקן: יושב-ראש הכנסת.

דסטה גדי יברקן: כמעט – רוב כחול לבן סימנו אותי כבוגד.

דסטה גדי יברקן: הפוליטיקאי היחידי שעשה את הדבר הממלכתי בארבע מערכות הבחירות זה הייתי אני.

דסטה גדי יברקן: לימים, בני גנץ נכנס לממשלה.

דסטה גדי יברקן: קראו לו בוגד.

דסטה גדי יברקן: עכשיו יש לנו ראש ממשלה עם שישה מנדטים.

דסטה גדי יברקן: הוא פתאום אביר.

דסטה גדי יברקן: אני לא בעד להשתמש בביטויים האלה, "בוגדים" ואחרים, אבל – – –

מנסור עבאס: תודה, גדי.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, תרשה לי רק לסיים, משפט אחרון.

מנסור עבאס: משפט אחרון.

דסטה גדי יברקן: אז על יושרה: ככל שאנחנו רוצים להיות מנהיגי ציבור, מן הצדק הוא שתהיה לנו יושרה פנימית.

דסטה גדי יברקן: הרי אם היה צריך להקים ממשלה, יועז הנדל וצביקה האוזר יכלו להקים את הממשלה כבר אז.

דסטה גדי יברקן: אז מה נשתנה שהם גם מצביעים יחד עם המשותפת וגם נמנעים יחד עם המשותפת ויושבים עם רע"מ באותה ממשלה?

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

מנסור עבאס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אני אמשיך בפינתנו הנוסטלגית – אמירות של חברי ממשלת הריפוי, שינוי, איחוי, לגבי החוק הנורבגי.

אופיר כץ: עצרתי במיקי לוי, ואני ממשיך עם שרת האנרגיה קארין אלהרר: "זה חוק ישראבלוף.

אופיר כץ: אם הייתם מוותרים על מספר שרים היו יותר חברי כנסת.

אופיר כץ: אתם שוב משנים חוקי-יסוד בשביל סידור עבודה.

אופיר כץ: תחוקקו את זה, אבל בהוראת שעה, ואל תמשיכו להתעלל בחוקי-יסוד".

אופיר כץ: עכשיו, כשאתם משנים את זה, זה גם יהיה בהוראת שעה או שתמשיכו עם חוק-יסוד?

אופיר כץ: חבר הכנסת יאיר גולן: "כדי לממש שחיתות ציבורית אנחנו רומסים חוקי-יסוד.

אופיר כץ: אין שום דיון מהותי, הכול קומבינה.

אופיר כץ: אנחנו מעבירים חוקים ציניים ומיותרים במסווה של סדרי שלטון תקינים.

אופיר כץ: לצערי, כנסת ישראל נמצאת בשפל של כל הזמנים, כי מה שאנחנו עושים כאן ייזכר לדיראון עולם".

אופיר כץ: וכמובן הוספת: החוק הנורבגי הוא הוכחה ניצחת להשחתת המערכת הפוליטית שלנו.

אופיר כץ: אז מה זה אומר עליך עכשיו?

אופיר כץ: והוא ממשיך: "בעידן שבו אזרחים נאנקים תחת עולו של משבר כלכלי קשה, היה אפשר לצפות למינימום דוגמה אישית של נבחרי ציבור".

אופיר כץ: אז איפה הדוגמה האישית שלך, חבר הכנסת גולן, שאתם לא עושים את אותו הדבר – אתם מכפילים את חברי הכנסת בנורבגי?

אופיר כץ: חבר הכנסת יבגני סובה: "יש תועלת אחת בחוק הנורבגי – תלמידי ישראל ידעו שיש מדינה כזו נורבגיה.

אופיר כץ: למה לבזבז למעלה מ-100 מיליון שקלים – – – אזרחי ישראל לא יסלחו לכם על המהלך הזה".

אופיר כץ: אז הם כבר יודעים שיש את המדינה הזאת.

אופיר כץ: למה לעשות את זה לא 15 אלא 30, בנורבגי?

אופיר כץ: סגן שר החוץ, חברי עידן רול: "אם אתם עסוקים בחקיקה למען עצמכם במקום לעסוק בחקיקה של רווחה, זאת ממשלה מנותקת".

אופיר כץ: אז אתם מנותקים?

אופיר כץ: לא מנותקים?

אופיר כץ: מה זה אומר?

אופיר כץ: שר הבריאות ניצן הורוביץ: "החוק הנורבגי – קומבינה של מיליונים על עוד ג'ובים לממשלה המנופחת הזאת".

אופיר כץ: שרת התחבורה מרב מיכאלי: "הצבעתי נגד החוק הנורבגי.

אופיר כץ: כשמקצצים תקנים בביטוח הלאומי ושירות התעסוקה בשביל לממן ממשלה מנופחת, לא מעבירים חוק שיביא עוד הוצאות על עוד חברות וחברי כנסת".

אופיר כץ: האם מרב מיכאלי גם עכשיו תצביע נגד החוק הנורבגי?

אופיר כץ: תודה.

מנסור עבאס: שר המשפטים, השר גדעון סער, יסכם את הדיון.

מנסור עבאס: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

גדעון סער: אני מודה שלא התכוונתי להשיב בתום הדיון כמקובל, עד למשמע הדברים היפים של חברנו חבר הכנסת אופיר כץ.

גדעון סער: אני מודה, ואני מקווה שזה לא יזיק לו היום בתנועתו, שאני גם מחבב אותו, וזה בסדר.

גדעון סער: אני, אין לי שום ציטוט נגד החוק הנורבגי, אבל למה בכל זאת בחרתי להשיב?

גדעון סער: כי תראה, חבר הכנסת אופיר כץ, החוק שעליו אנחנו הולכים להצביע עכשיו בקריאה ראשונה הוא חוק שהביאה הממשלה בראשות נתניהו, הממשלה השלושים-וארבע, לאישור הכנסת, באותו עיקרון חשוב שלפיו ניתן לרצות עונש מאסר עד תשעה חודשים בעבודות שירות.

גדעון סער: זו סוגיה חברתית מאוד חשובה.

גדעון סער: אתה ואני לא היינו פה ב-2018 כשחבריך לסיעה ולאופוזיציה הצביעו בעד הצעת החוק הטובה הזאת, אבל מטרידה אותי המחשבה שמא עכשיו נתניהו וחבריו לממשלה יצביעו נגד החוק שהם הביאו לכנסת לחוקק.

גדעון סער: יש בזה משהו מוזר, יש בזה משהו תמוה.

גדעון סער: הממשלה באה ומבקשת את אמון הציבור על יסוד הדברים הטובים שהיא עושה – מהלכים, חקיקה – ואז היא מצביעה נגד כל אותם הדברים.

גדעון סער: ההפתעה שלי קצת התמתנה כשראיתי הבוקר במו עיניי את החלטת הממשלה מ-8 ביוני, לפני 13 יום – 14, כי כבר עברנו את חצות – שאישרה את החוק בנושא איחוד משפחות וביקשה מהכנסת לאשר אותו, אותו חוק שעכשיו סיעת הליכוד וסיעות האופוזיציה מתנגדות לו.

גדעון סער: ועל כך אמר ינאי המלך לשלומציון המלכה: אל תתייראי מן הפרושים ולא מן הצדוקים אלא מן הצבועים, העושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

מנסור עבאס: כן, תודה לשר גדעון סער.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: אנחנו נצביע על הצעת חוק העונשין.

מנסור עבאס: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021, בקריאה הראשונה.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55

מנסור עבאס: נמנעים – אין

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: הצעת חוק העונשין, בעד – 55, נגד – 45.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 133 – הוראת שעה) (תיקון) (הארכת תוקף) עוברת בקריאה ראשונה, ומועברת – מכיוון שאין ועדת החוקה, חוק ומשפט היא עוברת לוועדה המסדרת לקביעת ועדה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מנסור עבאס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1407).

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 8) (הארכת תוקף), התשפ"א–2021, לקריאה הראשונה.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק שר הבריאות ניצן הורביץ, בבקשה.

מאיר פרוש: – – –

מנסור עבאס: בבקשה, ניצן.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המשימה שלנו היא לשמור על הבריאות של כל תושבי ישראל, ובמיוחד על שגרת החיים הרגילה, הפתוחה והחופשית שקיימת בתוך המדינה.

ניצן הורוביץ: בימים האחרונים אנחנו עדים לכמה אירועי הדבקה בנגיף הקורונה – בבנימינה, במודיעין, במקומות אחרים.

ניצן הורוביץ: בהובלת ראש הממשלה כינסנו אתמול דיון מיוחד עם בכירי משרד הבריאות, התחבורה, המל"ל, החינוך, לצורך הערכת מצב.

ניצן הורוביץ: בדיון הוחלט על נקיטת כמה צעדים מיידיים.

ניצן הורוביץ: קודם כול אנחנו מרחיבים את מערך הבדיקות בנתב"ג בצורה משמעותית.

ניצן הורוביץ: התורים הארוכים כבר התקצרו, אבל זה לא מספיק.

ניצן הורוביץ: צריך לקצר אותם בצורה טובה יותר ובעיקר להיערך לעומס הצפוי בנתב"ג בחודשי הקיץ.

ניצן הורוביץ: במשרד הבריאות נדאג להכשיר צוותים נוספים כדי שמספר עמדות הבדיקה יגדל באופן משמעותי.

ניצן הורוביץ: במקביל, נקבל שטח נוסף בנתב"ג לטובת הגדלת מערך הבדיקות, ורשות שדות התעופה ומשרד התחבורה פועלים איתנו במרץ לפתרון הסוגיה הזאת בהקדם.

ניצן הורוביץ: בעניין המתרחש בנתב"ג, שמעתי שבממשלה הקודמת היו קשיים בשיתופי הפעולה בין המשרדים הרלוונטיים.

ניצן הורוביץ: לא עוד.

ניצן הורוביץ: כולנו יחד בסירה הזאת, וכך נמשיך להתנהל.

ניצן הורוביץ: סיכמנו, שרת התחבורה מרב מיכאלי ואני, על שיתוף פעולה הדוק בין משרדי הבריאות והתחבורה.

ניצן הורוביץ: התיאום הזה יאפשר לנו לייעל את העבודה בשטח, להתגבר על פרצות בפיקוח על היוצאים והשבים מחו"ל ולמנוע עומסים ותורים ארוכים.

שלמה קרעי: שבוע, שבוע – – – להרוס – – –

ניצן הורוביץ: נשתף פעולה גם עם משרדי האוצר, הפנים והחוץ בכל הנושאים המחייבים את הסיוע שלהם.

ניצן הורוביץ: חבריי השרים ואני נעבוד זה לצד זה בניהול האתגרים, תוך תכלול והובלה לאומית של ראש הממשלה ומשרדו.

ניצן הורוביץ: בנוגע ליציאת ישראלים למדינות מסוכנות, התברר לנו כי האיסור לטוס למדינות האלה שנקבע בממשלה הקודמת לא כלל שום מנגנון אכיפה, שום קנס, שום דבר, זאת אומרת, כל אחד שרצה לטוס למדינה מסוכנת פשוט עלה על מטוס, חזר, נסע בלי שום סנקציה.

ניצן הורוביץ: גם בתקנות זה לא מופיע.

מיכאל מלכיאלי: – – – הוועדות – – –

ניצן הורוביץ: בהובלת ראש הממשלה קיבלנו אמש החלטות חשובות.

מיכאל מלכיאלי: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: היו ועדות, היה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי – –

ניצן הורוביץ: בתוך כמה ימים – –

מיקי לוי: – – תאפשר לשר להמשיך.

ניצן הורוביץ: – – ננהיג אכיפה – –

מיקי לוי: תעלה אחר כך ותגיב.

ניצן הורוביץ: – – מחמירה בשדה התעופה על מי שיטוס למדינות מסוכנות שבהן תחלואת הקורונה גבוהה מאוד – כרגע בתקנות יש שש מדינות כאלה – תוך הטלת קנסות גבוהים על מי שיפרו את ההוראות ויסכנו את בריאות האזרחים.

ניצן הורוביץ: המרחב הציבורי שלנו בישראל פתוח, המסכות הוסרו – הינה, אנחנו יושבים כאן כולנו – אבל צריך לזכור שהמצב הטוב בארץ שונה מהמצב בשאר העולם, ואנחנו חייבים לשמור על שגרת החיים הטובים, שהושגה במאמץ רב, ולעשות את זה ביחד – –

יעקב מרגי: על ידי הממשלה הקודמת.

ניצן הורוביץ: – – לעשות כל מה שצריך כדי שלא יתפשטו חלילה בישראל וריאנטים, מוטציות, שעלולים להביא לגל תחלואה נוסף.

ניצן הורוביץ: ולכן אנחנו ננקוט צעדים מחמירים כדי לפקח על נתב"ג, לנהל את מקרי התחלואה במוקדי ההתפרצות ולשמור על בריאות הציבור.

ניצן הורוביץ: אבל לצד זאת – ואני פונה פה לכל החברים, גם לתקשורת, לכל הגורמים הציבוריים – אין צורך לייצר לחץ מיותר.

ניצן הורוביץ: אנחנו ננהל את המצב במקצועיות ובשיקול דעת.

ניצן הורוביץ: כדי שנצליח במשימה הזאת יידרש שיתוף פעולה של כולנו, כי לצד האכיפה, כמו שאתם יודעים, נדרשת גם אחריות אישית של כל אחד ואחת, ובעיקר של חולים מאומתים ושל החייבים בבידוד.

ניצן הורוביץ: כמעט כל מקרי ההדבקה האחרונים שאנחנו רואים בימים האחרונים הם תוצאה של הפרת הבידודים.

ניצן הורוביץ: אף אחד מאיתנו לא רוצה לפגוע בבריאות הקרובים לו או לגרום להדבקה שתפגע בבריאות ובפרנסה של שכניו – אדוני היושב-ראש, פשוט רעש, את עצמי אני לא שומע.

מיקי לוי: אני מבקש ממי שעומד לתפוס את מקומו.

מיקי לוי: בבקשה, שקט במליאה.

מיקי לוי: השר שטרן, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

ניצן הורוביץ: אני מבטיח להיות שקוף לחלוטין בכל החלטה ולשתף אתכם במידע שעומד לרשותנו.

ניצן הורוביץ: אני מבקש באמת מכל אזרחי ישראל: כדי לשמור על נתוני תחלואה נמוכים וכדי שנוכל להמשיך לשמור על השגרה פה בישראל, צריך להקפיד לקיים את ההנחיות.

ניצן הורוביץ: בשום פנים ואופן לא לטוס למדינות האסורות, ומעל הכול, מי שחייב בבידוד, שלא יסכן את סביבתו ופשוט יישאר בבית ויקפיד על זה.

ניצן הורוביץ: עכשיו לעניין החוק שעומד כאן לפנינו.

ניצן הורוביץ: זאת הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש, הארכת תוקף.

ניצן הורוביץ: החוק הזה נחקק ביולי האחרון, לפני כמעט שנה – – –

אורי מקלב: זה החוק שאמרת שהוא חוק פשיסטי?

אורי מקלב: על החוק הזה אמרת שהוא חוק פשיסטי?

ניצן הורוביץ: בהחלט, נכון.

ניצן הורוביץ: אנחנו התנגדנו לחוק הזה.

ניצן הורוביץ: לצערנו, הממשלה הקודמת לא דאגה להסדר חלופי ולא הביאה חוק חדש.

ניצן הורוביץ: לכן, בגלל לחץ הזמנים ובגלל העובדה שהתקנות בנתב"ג בנושא כניסה ויציאה לישראל – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, תודה.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

מיקי לוי: אני מודה לך.

אורי מקלב: זה החוק שאמרת שהוא חוק פשיסטי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

ניצן הורוביץ: אתה יודע זאת היטב, כי היית סגן שר התחבורה – – –

קטי קטרין שטרית: תרבות השקרים זה בסדר.

קטי קטרין שטרית: שיקרת – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת קטי, תודה.

ניצן הורוביץ: היות שהתקנות על נתב"ג – – –

שלמה קרעי: שבוע, שבוע אחד ניהלתם את המדינה – כבר הרסתם את הכול.

שלמה קרעי: שבוע.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, שב.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: שב.

ניצן הורוביץ: תאמין לי, אני רק נהנה כשאתה צועק.

ניצן הורוביץ: אתה רק גורם לי קורת רוח.

מיקי לוי: שר הבריאות, בבקשה.

ניצן הורוביץ: היות שהתקנות על נתב"ג לגבי הכניסה והיציאה, שהן חיוניות לנו, תלויות בחוק הזה ונובעות ממנו, אנחנו צריכים להאריך אותו.

ניצן הורוביץ: עכשיו, מכוח החוק, הממשלה מוסמכת לקבוע – זה חוק מסגרת שלעצמו אין בו שום הגבלה, אבל מכוחו הממשלה מוסמכת לקבוע בתקנות הגבלות שונות לשם מניעת התפשטות הנגיף, והסמכות הזאת, להתקין תקנות, מותנית בכך שהממשלה הכריזה על מצב חירום בגלל נגיף הקורונה, ואלה כפופות לפיקוח פרלמנטרי שעליו ארחיב בסוף דבריי.

מאיר פרוש: אומרים שאמרת שזה חוק פשיסטי.

מאיר פרוש: זה נכון?

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: תודה.

ניצן הורוביץ: מאחר שהחוק מאפשר – – –

מאיר פרוש: זה נכון שאמרת שזה חוק פשיסטי – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, תן לשר.

ניצן הורוביץ: אני לא שומע.

ניצן הורוביץ: אתה צריך יותר חזק, פרוש.

ניצן הורוביץ: יותר חזק.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך.

מאיר פרוש: תשאל אותו במשרד הבריאות מה עשו – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה שקט.

מיקי לוי: תודה.

ניצן הורוביץ: מאחר שהחוק מאפשר תשתית משפטית להטלת הגבלות שונות הוא נחקק כהוראת שעה, עד 30 ביוני 2021, שזה עוד כמה ימים, והוארך עד 6 ביולי, עוד כמה ימים, בגלל ההשבעה של הממשלה החדשה, ולכן אנחנו נאלצים להאריך אותו עכשיו.

ניצן הורוביץ: מאז חקיקת החוק וההכרזה על מצב חירום מכוחו הותקנו כל מיני תקנות שמטילות הגבלות על המרחב הפרטי והציבורי, כולל הסגרים שהיו וכו'.

ניצן הורוביץ: חשוב להדגיש: נכון למועד זה, ההגבלות התקפות היחידות שעדיין קיימות מכוח החוק הזה הן בענייני תעופה, של כניסה ויציאה מישראל, ואני מקווה שזה יימשך כך.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לשוב ולהדגיש שלצד ההישג החשוב של ההשתלטות על התפשטות התחלואה במקביל לפתיחה נרחבת של המשק ושל כל תחומי החיים, כפי שאמרתי, יש בימים האחרונים כמה מוקדי התפרצות תחלואה, שנובעים מיבוא הנגיף מחו"ל.

ניצן הורוביץ: ולכן – – –

יעקב מרגי: משרד הבריאות בנתב"ג – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מרגי.

ניצן הורוביץ: לכן, יש כמה וכמה סיכונים שעלולים לאיים על ההישג המרשים שאליו הגיעה מדינת ישראל, והסיכונים האלה כוללים כניסת וריאנטים, חלילה, שהחיסון פחות יעיל בפניהם, המשך פנדמיה עולמית – כי הרי זה דבר בין-לאומי – לצד הסרת הגבלות כניסה ויציאה בישראל, וירידה אפשרית לאורך זמן ביעילות של רמת ההגנה מפני תחלואה, גם של מחוסנים ומחלימים.

ניצן הורוביץ: לכן, נדרשת האפשרות החוקית לחדש את ההגבלות אם יהיה צורך, ואני מקווה שלא יהיה.

ניצן הורוביץ: הדרך לעשות את זה היא באמצעות הארכת חוק המסגרת.

ניצן הורוביץ: אני מדגיש שוב: הוא כשלעצמו אינו מפעיל ולו הגבלה אחת, אלא רק הוא הבסיס החוקי להתקנת תקנות שונות.

אריה מכלוף דרעי: אז למה אמרת – – –

ניצן הורוביץ: עכשיו, זה לא סוד, זה לא סוד שהחוק הזה בעייתי.

ניצן הורוביץ: בוודאי, אני אמרתי את זה כאן.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: אני אמרתי את זה כאן – –

יובל שטייניץ: לא אמרת בעייתי, אמרת פשיסטי.

יובל שטייניץ: תחזור על מה שאמרת.

יובל שטייניץ: אמרת פשיסטי, זה הרבה יותר מבעייתי.

ניצן הורוביץ: – – וכמו רבים מיושבי הבית הזה גם אני ביקרתי אלמנטים רבים בחוק – – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תאפשרו לשר לסיים את דבריו.

מיקי לוי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: מה שרואים מכאן לא רואים משם.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, התעוררת.

ניצן הורוביץ: ולכן, אחרי דיונים שקיימתי בנושא עם חבריי בממשלה ועם אנשי מקצוע במשרדי – –

יובל שטייניץ: לפני חודש זה היה פשיסטי; עכשיו זה רק בעייתי.

ניצן הורוביץ: – – הגעתי למסקנה כי במצב הקיים, ולתקופה שלא תעלה על שישה חודשים, הדבר הנכון וההכרחי – –

משה ארבל: – – – אי-אפשר לקבל החלטות.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, תודה.

ניצן הורוביץ: – – הוא להאריך את תוקפו של החוק.

משה ארבל: – – – 11 שקלים – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, תודה.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: הבנתי, די.

מיכאל מלכיאלי: קורונה בנתב"ג – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לציין שאף שאנשי המקצוע ביקשו שנקדם את הארכתו של החוק בתשעה חודשים, סברתי כי עם סיום שנת 2021 – זאת אומרת השנה הזאת – אנחנו נצטרך להיפרד מהחוק הזה במתכונת הזאת ולאשר חוק מתוקן, שתואם את הידע שצברנו בשנה האחרונה ומקפיד, מקפיד, על זכויות האזרח ומעמדה של הכנסת כרשות – –

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה הצבעתם כשאנחנו הבאנו את החוק הזה?

ניצן הורוביץ: – – המחוקקת והמפקחת על הממשלה.

ניצן הורוביץ: לכן הוחלט בישיבת הממשלה אתמול – –

אמיר אוחנה: – – – לדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: זה מה שהוא אמר.

ניצן הורוביץ: – – כי בתוך ארבעה חודשים תגובש טיוטת חוק שתבטא איזונים נכונים יותר בין הגורמים השונים המוסמכים לקבל החלטות לפי החוק, וזו תקודם ככל שתידרש הארכה נוספת של החוק.

ניצן הורוביץ: ייתכן שגם לא יהיה צורך להאריך אותו מעבר לחצי השנה הזאת.

ניצן הורוביץ: עבודת המטה לגיבוש החוק המתוקן תיעשה בשיתוף עם ראש הממשלה, שר המשפטים ואנשי המקצוע במשרדיהם.

ניצן הורוביץ: לכן, בהתאם להחלטת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת ולאשר אותה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לכם ולילה טוב.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הבריאות.

מיקי לוי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש מכל מי שעולה כאן להקפיד על השעון.

מיקי לוי: בבקשה להעיף מבט בלוח.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בטרם אומר את דבריי, אם משהו טוב יצא מהקואליציה המוזרה הזאת הוא שכל האנרכיסטים ומכחישי הקורונה נהיו ממלכתיים פתאום.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני יושב פה, אני לא מאמין.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה לספר לכם – תקשיבו, אני טועה, אני טועה.

יעקב מרגי: תארו לכם שבית הספר של בנימינה – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אני לא יודע לרכוב על סוסים, תמתין.

יעקב מרגי: בית הספר של בנימינה – תחליפו, לא בנימינה; תלמוד תורה במודיעין עילית, בית ספר במודיעין – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: – – בבני ברק, תלמוד תורה בבני ברק – אני רוצה לומר לכם, כמה מלל, כמה שנאה, כמה דברי שטנה.

יעקב מרגי: מומחים היו באים לאולפנים.

יעקב מרגי: לדנה ויס היה החיוך נמחק; יונית לוי, אני לא יודע אם בכלל היא היית ממצמצת יותר.

יעקב מרגי: יביאו את כל הפרופסורים: מה קורה, ולמה, ואיך, והפקרות, מפיצי מחלות, לסגור אותם בקנטונים, בגטאות.

יעקב מרגי: רבותיי, זה לא הזוי, זה היה, שמענו, ואני לא רוצה להקריא לכם מה היה בטוקבקים.

יעקב מרגי: ואני שואל את עצמי: תגיד לי, יעקב, מה, אתה פסיכי?

יעקב מרגי: באמת הייתה לך קצת אופטימיות מהאנשים שיושבים כאן?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, כן, הייתה לי ציפייה.

יעקב מרגי: מהתקשורת לא, אין לי ציפיות מהאולפנים – האולפנים מגויסים, חד-צדדיים, לא רואים בעיניים.

יעקב מרגי: אין להם בעיה לשקר במצח נחושה, להגדיר מחדש את מערכות היחסים עם החרדים.

יעקב מרגי: בכלל, אין עוולות יותר, אין ביקורות; הכול תקין פתאום.

יעקב מרגי: לשמוע פה את שר הבריאות עומד, מקריא – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, באותות ובמופתים בנשיאות ניסית לשכנע אותנו: שרים חדשים, ייקח להם זמן ללמוד, וחקיקה והצעות לסדר-היום, ואתה יודע מה, אני רואה שר בריאות שלא מבין באיזו מציאות הוא נמצא.

יעקב מרגי: הוא אשם, הוא ומשרדו, בהכנסת רבבות אנשים שבאו ממדינות אדומות נושאי נגיף ללא בקרה, ללא בדיקה, ללא אזיק, ללא בידוד.

יעקב מרגי: מפיצי מחלות.

יעקב מרגי: זוכרים על מי אמרתם מפיצי מחלות?

יעקב מרגי: הוא ישב פה.

יעקב מרגי: חוק פשיסטי, אמרת.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תאמינו לי, אם בקורונה ככה, אני מתחיל לפחד מה יהיה עם המדינה הזאת.

יעקב מרגי: מזל שלנו שהממשלה הקודמת, וראש הממשלה יחד עם שר הבריאות, וקבינט הקורונה האחראי, נתנו לנו קצת אשראי, כדי שנבלע את חוסר האחריות וההתנהלות – כפי שמתנהלת הממשלה, משרד הבריאות ומשרד התחבורה.

יעקב מרגי: אני כיו"ר ועדת כלכלה קיימתי דיונים.

יעקב מרגי: הוא עומד פה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: – – ואומר שצריך – מייד אני מסיים, צריך כן לסיים – הוא אומר דברים גם לא נכונים.

יעקב מרגי: המדינה ידעה לעצור טיסות וידעה לעצור טסים.

מיקי לוי: תודה.

יעקב מרגי: וידענו לבודד.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לקחו אותנו לבג"ץ.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אבל אין לנו – אני מודיע לכם, אין לנו את הפריבילגיה הזאת לשלם שכר לימוד עוד פעם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: יעקב, חזק וברוך.

מיקי לוי: בבקשה, מכובדי.

רגע, תן לזה לעלות.

מיקי לוי: אני לא מפעיל אפילו, אתה רואה, אני מחכה לך.

אני רוצה לעשות חידון, חידון "היזהרו מן הצבועים" בחסות השר שדיבר קודם על "היזהרו מן הצבועים".

אני ישבתי בוועדת החוקה, חוק ומשפט וניצן הורוביץ – אני מאוד מכבד אותו, אבל ישב – –

דוד אמסלם: על מה?

– – ושתה לנו את הדם.

דוד אמסלם: על מה אתה מכבד אותו?

רגע, אל תפריעו לי.

דוד אמסלם: תסביר לי על מה אתה מכבד אותו.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: – – –

מהתחלה, מיקי.

מיקי לוי: אני אוסיף לך.

מיקי לוי: תנו לו לדבר.

קריאות: – – –

תן רגע.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

אנחנו באים בסיבובית, אריה, לא הולכים ככה.

דוד אמסלם: פתחת לא טוב – – –

מהתחלה.

מיקי לוי: בבקשה.

שלוש דקות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, המשך בדבריך.

הוא ישב שם, הוא ישב בוועדה ודיבר – –

דוד אמסלם: זה שהוא ביקש – – –

– – נגד החוק הזה שאנחנו כמעט חודשיים וחצי יום ולילה עבדנו עליו.

הוצאנו חוק טוב; מאולץ, אבל טוב.

אני מדבר על "היזהרו מן הצבועים", כבוד שר המשפטים.

אז ניצן הורוביץ ישב פה ושכנע אותנו איך להעביר את החוק, כשבוועדה, כשאתה ישבת לידי, הוא דיבר על חוק פשיסטי, הוא דיבר על חוק בושה ויום שחור לדמוקרטיה.

אבל בואו נעבור הלאה בהמשך החידון של הצבועים.

יושבים כבר שעות, ראשי הממשלה, כדי למצוא את ההסדר איך לתפור את הנושא הזה של חוק האזרחות וזכות איחוד המשפחות.

אותם אנשים יושבים ותופרים במחט עדינה את הדבר הזה.

אותם אנשים שכמעט הבעירו את הבית הזה על חוק ההסדרה, אותם אנשים שהבעירו את הבית הזה על חוק המואזין, על חוק עונש מוות למחבלים, היום יושבים – "היזהרו מן הצבועים" 2.

בואו נלך ל"היזהרו מן הצבועים" 3 – החוק הנורבגי, החוק הכי מושחת בעולם.

שוב, הייתי יושב-ראש הוועדה הזאת.

לא רק אני, אתה יודע מה?

מה הם עשו לאיתן גינזבורג כשהיה יושב-ראש, שהעביר את חוק הממשלה הפריטטית?

שתו לו את הדם בקשית.

ביזו אותו.

ביזו אותו.

"היזהרו מן הצבועים".

אבל הכי גרוע, הכי גרוע, שאנחנו יושבים פה בכנסת ישראל וחברת קואליציה שלכם קמה ואומרת: אנחנו אוהבות להתבולל, ומקבלת ברכה מכבוד הרב הראשי הרב קריב, שהולך למנות את חברת הכנסת מראענה לרבה.

הוא ייתן לה כיפה והיא תהיה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

תתביישו.

"היזהרו מן הצבועים".

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, תודה.

מיקי לוי: תודה.

כן, "היזהרו מן הצבועים".

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

אני רוצה לומר עוד מילה אחת, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

אני בסערת נפש.

מיקי לוי: בבקשה.

אני אומר לכם, לחברי הדתי הלאומי, הציונות – אני כבר לא יודע איך לקרוא לכם – גם יוסף בורג וגם זרח ורהפטיג וגם זבולון המר, שלא היו אף פעם הנציגים שלנו, מתהפכים בקבר על מה שהם רואים עכשיו.

בושה.

"היזהרו מן הצבועים".

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה הזאת באה למחוק את זהותה היהודית של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: רוצים הוכחה?

משה אבוטבול: תקבלו.

משה אבוטבול: כבר את השבת הראשונה לקיומה הממשלה חיללה.

משה אבוטבול: את השבת הראשונה לקיומה של הממשלה היא כבר חיללה.

משה אבוטבול: דוברת משרד הבריאות ענת דניאלי לב פרסמה הודעה דחופה ביותר, ממש הודעה דרמטית, שלוש שעות וחצי לפני צאת השבת.

משה אבוטבול: מה חשוב לה להודיע לנו?

משה אבוטבול: ההודעה של הדוברות אומרת, ואני מצטט: משרד הבריאות מבהיר כי משלוח החיסונים שהועבר אתמול לרשות הפלסטינית היה תקין לחלוטין.

משה אבוטבול: "משרד הבריאות הפלסטיני קיבל לידיו חיסוני פייזר תקינים, במועדי תפוגה שהיו ידועים, מוסכמים ותואמים להסכם בין הצדדים.

משה אבוטבול: נדגיש" – ממשיכה ההודעה – "כי החיסונים שהועברו לפלסטינים זהים מכל בחינה לחיסונים שניתנו בימים אלה לאזרחי מדינת ישראל.

משה אבוטבול: אנו תקווה כי מבצע החיסונים ברשות הפלסטינית יחל בהקדם".

משה אבוטבול: כן, אין ספק, זאת הודעה שהצילה רבבות של אנשים.

משה אבוטבול: לשכת העיתונות הממשלתית מנחה את הדוברים בשירות הציבורי שלא להוציא הודעות בשבת אלא אם כן מדובר בהצלת נפשות.

משה אבוטבול: כללי התקשי"ר קובעים במפורש שזה אסור.

משה אבוטבול: נראה לכם שהיא תעמוד לדין משמעתי על הדבר הזה, כאשר זו רוח המפקד?

משה אבוטבול: וכשאני אומר "רוח המפקד" אני לא מתכוון רק לשר הבריאות, הממונה על התחום, ניצן הורוביץ ממרצ; אני לא מתכוון אליו אלא למפקד שלכאורה מעליו, נפתלי בנט, שאולי השאיר את הכיפה מאחורי ראשו, אבל מזמן הסיר אותה מראשה ומליבה היהודי של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

מיקי לוי: שלוש דקות, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקווה שמאז הפעם האחרונה שבה דיברתי יצא לך לבדוק מה הגישה הכנסת לבית המשפט העליון ואם הדבר שהוגש באמת משקף את המציאות.

שמחה רוטמן: זו הזדמנות טובה, אדוני היושב-ראש, לחזור בך מהאמירה שלא תאפשר להגיש הצעות חוק פרטיות, וכך אולי, רטרואקטיבית, להכשיר את האמירה שנאמרה לבג"ץ בצורה לא נכונה.

שמחה רוטמן: אני בהחלט אשמח אם תעשה זאת.

שמחה רוטמן: אבל מעבר לנושא של הגבלת הצעות החוק הפרטיות, אני חושב – אני לא יודע אם להגיד – "האופנה החדשה" שהקואליציה מנסה לייצר כאן של הטלת הגבלות על האופוזיציה נובעת מחוסר ביטחון עצמי; אולי היא נובעת מהכרה בכך שהקואליציה איננה יציבה, שיש בה פגמים רבים.

שמחה רוטמן: כי באמת, אני חושב – וזה מפתיע שדווקא מפלגה שעד עכשיו הייתה באופוזיציה, וכנראה בקרוב שוב תחזור לאופוזיציה, אינה מבינה את החשיבות של אופוזיציה מתפקדת.

שמחה רוטמן: מכאן מגיעה שלילת הוועדות.

שמחה רוטמן: ראיתי את ההסכם הקואליציוני שלכם שמונע ועדות מהאופוזיציה באופן שאין לו אח ורע, בניגוד לחוק-היסוד, בניגוד לנוהג בכנסת.

שמחה רוטמן: גם ההגבלות על הצעות אי-אמון.

שמחה רוטמן: כנראה אתם חוששים מהצעות אי-אמון; גם בדבר החדש שאנחנו גילינו בוועדה המסדרת, שפתאום הצעה לסדר-היום הפכה להיות דבר מהפכני, במקום שחברי כנסת יוכלו להציע הצעה לסדר-היום, לנמק אותה ולהסביר מה הדברים שצריך לדון בהם או שלא צריך לדון בהם.

שמחה רוטמן: אני חושב שגם הנושא של פטור מחובת הנחה שאתם לא מוכנים להעניק לחוק-יסוד: ההגירה לישראל, חוק שאמור להיתמך על ידי – איך קרא לזה השר גנץ?

שמחה רוטמן: המרכיבים הציוניים בקואליציה?

שמחה רוטמן: אני פעם ראשונה שמעתי שיש כזה דבר קואליציה שיש בה מרכיבים לא ציוניים, אבל אנחנו שומעים המון דברים חדשים.

שמחה רוטמן: אני הייתי בטוח שאתם תתמכו גם בפטור מחובת הנחה, גם באפשרות שנוכל להגיש הצעות לסדר-היום, גם באפשרות שנוכל להגיש הצעות חוק פרטיות, גם שיהיו ועדות לאופוזיציה, כפי שנהגו לכל אורך הזמנים, וזה מאוד מאוד מפתיע.

שמחה רוטמן: האמת היא ששר המשפטים, שנמצא פה – גם ממנו הייתי מצפה שיגיד את דברו, כמישהו שלפחות במפלגתו אמור לייצג את ההדר הבית"רי, שאומר שהוא הולך בדרכו של בגין, שייסד את האופוזיציה בישראל, אפשר לומר, וידע לעמוד על זכויותיה.

שמחה רוטמן: מאוד מאוד מצער שגם כאשר כבר חברי כנסת נאלצים – שוב, לדעתי אין לזה הצדקה, אבל אני לא דן אדם – לפנות לבית המשפט, במקום שתנצלו את ההזדמנות לחזור בכם, במקום שתנצלו את ההזדמנות לאפשר לאופוזיציה לעשות את תפקידה, אתם מתבצרים בעמדותיכם, ואני מוטרד מכך מאוד.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני הייתי בטוח שמאחר שאנחנו שבוע מאז שהשביעו את חברי הממשלה – רק בשבוע עבר – נערוך פה היום בערב איזו מסיבה; לפחות הקואליציה תערוך.

מאיר פרוש: נרים כוסית לחיים – שבוע לממשלה החדשה, שבוע שהתנתקנו מביבי.

מאיר פרוש: אבל אני באמת לא מבין – אולי אפשר להסביר את זה – המספרים האלה שכל יום גדלים עוד ועוד, מכפילים את עצמם כפל-כפליים, כל יום עוד ועוד חולי קורונה, זו הסיבה שגם הממשלה מבינה שאי-אפשר לחגוג.

מאיר פרוש: אולי צריכים לקפל דגלים.

מאיר פרוש: ואני שואל: מה עושה שר בריאות, שבמשמרת הקצרצרה שלו, בשבוע, הינה, יש כל כך הרבה חולי קורונה?

מאיר פרוש: מה הוא אמור לעשות?

מאיר פרוש: איך הוא לא מתבייש?

מאיר פרוש: הוא, בשבוע שלו זה קרה.

מאיר פרוש: כאשר זה קרה בממשלה הקודמת, ידעתם מייד להאשים.

מאיר פרוש: מי האשם?

מאיר פרוש: הוא הרי מייצג יושרה, הוא הרי האדם ההגון, חלילה שום רבב אין עליו.

מאיר פרוש: איך הוא לא מתבייש?

מאיר פרוש: הוא שר הבריאות.

מאיר פרוש: נמצאים פה גב' רוזין, מוסי רז – קחו את שר הבריאות הזה, תנתקו אותו מהכיסא, שיתפטר.

מיכל רוזין: שבוע.

מאיר פרוש: שבוע, תראי מה שהוא עשה בשבוע – חורבן הוא עשה בשבוע.

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, תאפשרי לחבר הכנסת.

מאיר פרוש: איך אפשר לתת לו להמשיך ולהחזיק בתיק הזה, שר הבריאות?

מאיר פרוש: תראי מה שהוא עושה בשבוע.

מיכל רוזין: – – –

מאיר פרוש: תיקחו אותו.

מאיר פרוש: אתם, חברי מרצ, אתם רוצים שיידבק אליכם הדבר הרע הזה?

מאיר פרוש: תיקחו אותו, תנתקו אותו מהכיסא, תושיבו אותו באופוזיציה.

מאיר פרוש: הוא עושה לכם בושות.

מאיר פרוש: הוא יוריד אתכם לתחתית של השורה של אלה שיושבים פה.

מאיר פרוש: תנתקו אותו מהכיסא.

מיכל רוזין: אחרי מה שאתם עשיתם, אין בושות יותר גדולות.

מאיר פרוש: שיתפטר.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

מיכל רוזין: – – –

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: תודה.

מיכל רוזין: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, אתם רוצים לריב?

מיקי לוי: לכו לאחור.

מאיר פרוש: – – – סכנה – – – קחו אותו – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, שב, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תאפשר לחברך לסיעה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

מאיר פרוש: שר בריאות כזה – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, שמענו, תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי בחדשות הערב שראש הממשלה בנט, אלקין וחבריו הולכים לשבת עם מכובדנו מנסור עבאס למצוא פתרונות, פשרות, בעניין של הכנסת איחוד משפחות.

ישראל אייכלר: אני חושב שסיעת מרצ צריכה לברך על זה, כי היא כבר שנים רבות טוענת שכל החוק הזה שמונע איחוד משפחות זאת גזענות גרידא.

ישראל אייכלר: אין פה עניין ביטחוני ולא חשש ביטחוני, כי אפשר לבדוק כל אחד אם הוא באמת סכנה ביטחונית או לא.

ישראל אייכלר: זאת פשוט גזענות.

ישראל אייכלר: אז הינה, בנט הגיע להכרה שאתם צודקים, והוא הולך לעשות גשפטים, אומרים ביידיש – איך אומרים את זה?

ישראל אייכלר: עסקים, אינטריגות, קומבינות, קוראים לזה בעברית – עם מנסור עבאס כדי שהוא יתמוך באיסור איחוד משפחות.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין שעבאס, שהוא אדם ישר, וחבריו מהתנועה האסלאמית, אנשים דתיים, יסכימו לפשרות בעניין הזה, שהוא גזענות גרידא, לשיטתכם.

ישראל אייכלר: ומה הזכיר לי העניין הזה – שמה רוצה עבאס, לפי הידיעה?

ישראל אייכלר: שיעשו ועדת חריגים, זאת אומרת שבמקרים חריגים, הומניים, כן ייתנו.

ישראל אייכלר: וזה הזכיר לי והרתיח אותי, הסיפור של ועדות החריגים, שנתנו למקרים הומניים להיכנס לישראל בשעת הקורונה, והיו מקרים באמת חריגים והייתה ועדת חריגים שלשר הפנים ולחבריו לא הייתה שום השפעה עליה.

ישראל אייכלר: ומה עשתה התעמולה האנטישמית של ישראל ביתנו?

ישראל אייכלר: החריגים באים.

ישראל אייכלר: הראו תמונות של חרדים נוהרים לארץ; החריגים באים, היה כתוב.

ישראל אייכלר: הפכנו לא רק לחרדים, גם לחריגים, ופתאום אנחנו שומעים שרוצים ועדה לענייני חריגים.

ישראל אייכלר: אנחנו לעולם לא נסלח ולא נשכח, שנים רבות אנחנו נזכור: ממשלה בלי חרדים, החריגים באים ולהוביל את ילדינו במריצות למזבלה.

ישראל אייכלר: אנחנו קוראים בפרשת השבוע, אדוני היושב-ראש, על בלעם הרשע, שנאלץ להגיד את האמת: "מי מנה עפר יעקב וּמִסְפָּר את רֹבַע ישראל"; "הן עם לבדד ישכן ובגוים לא יתחשב".

ישראל אייכלר: ובלעם אפילו רצה "תמת נפשי מות ישרים ותהי אחריתי כמהו".

ישראל אייכלר: זאת אומרת, הוא הבין שהדרך לנצחיות עוברת דרך "מי מנה עפר יעקב" – לא לספור את הילדים אלא ההפך.

ישראל אייכלר: ו"מספר את רבע ישראל", כתוב שם ברש"י שהקדוש ברוך עומד ומביט על כל זרעון וזרעון, אולי יצא ממנו עוד יהודי, עוד יהודי, עוד יהודי.

ישראל אייכלר: לכן, צריך לברך על משפחות ברוכות ילדים, ובשעת הקורונה אמרו: אלה מפיצי מחלות, יש להם הרבה ילדים ולכן הם מפיצים מחלות.

ישראל אייכלר: אני לא שמעתי שמישהו מציע לעשות גטו בבנימינה ולעשות גטו בשכונות מודיעין, שיש שם אנשים חולים, כי אנחנו מבינים – מה אשם החולה?

ישראל אייכלר: למה עוד לסגור אותו?

ישראל אייכלר: ובפרט שטענתי כל הזמן – אדוני היושב-ראש, זוכר את זה?

ישראל אייכלר: שהסגרים אינם תרופה.

ישראל אייכלר: ברוך השם שזכינו לחיסונים, ובעזרת השם, אני מקווה שבזכות התפילות והחיסונים לא תתפרץ שוב מגפה, ויהיה שלום על ישראל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הערב אנחנו בסימן הרמת מסך, וכמה וכמה פעמים אמרנו: "היזהרו מן הצבועים".

אוריאל בוסו: אני אזכיר עוד משהו אחד של "היזהרו מן הצבועים".

אוריאל בוסו: אביה של אלה אור, עליה השלום, שנפטרה באסון נחל צפית, תקף הערב את מי שהיה שר החינוך באותו זמן, מר נפתלי בנט, שהתנגד נחרצות ובתוקף להקמת ועדת חקירה ממלכתית.

אוריאל בוסו: הוא תמה ושאל מה היה כל כך הלהט של מר בנט להקים ועדת חקירה ממלכתית לאסון מירון.

אוריאל בוסו: ואמרתי פעם אחר פעם בתקשורת בימים האחרונים: אותם אלה שנפנפו – ההחלטה הראשונה של הממשלה, להקים ועדת חקירה ממלכתית – לא ביקרו בבית אחד, משפחה אחת.

אוריאל בוסו: לא עניין אותם מה קורה לאותן משפחות.

אוריאל בוסו: יש פה אנשים שטיפלו בתשלום הכסף לקבר של אותם הרוגים, לטפל במכון לרפואה משפטית עד כניסת השבת ולאחר מכן.

אוריאל בוסו: ללוות את המשפחות.

אוריאל בוסו: אותם אלה שהעלו את ההצעה ונפנפו, אפילו בית אחד לא ביקרו מכל אותם 45 הרוגים.

אוריאל בוסו: זה נקרא צביעות.

אוריאל בוסו: ושאלתי אם עדכנו את אותן משפחות שבהסכם הקואליציוני הראשון רשום הקמת ועדת חקירה ממלכתית, ובהסכמים האחרים אומרים לאותן משפחות, לאותם יתומים: אנחנו שוללים לכם את הכסף שלכם; פוגעים לכם בכל המהות הרוחנית שלכם; אתם תשלמו יותר במעונות היום.

אוריאל בוסו: האם גם בזה עדכנו את המשפחות או שרק מנפנפים?

אוריאל בוסו: זה "היזהרו מן הצבועים".

אוריאל בוסו: אז אני מבקש מאותם אנשים – באותו להט שאמרו להם "הקמנו ועדת חקירה ממלכתית" – באמת תסתכלו בעיניים לאותן משפחות שאתם עכשיו הולכים לפגוע בהן סעיף אחר סעיף.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי מקלב – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר המשפטים, אני, את הדיונים שמתקיימים כאן הלילה הזה לוקח מאוד ברצינות.

משה גפני: ביקשתי עכשיו מהעוזר שלי להכין בדחיפות הצעת חוק שתוקם ועדת חקירה ממלכתית על האסון בצפית, מכיוון שאני שמעתי גם את האימא של אלה אור, זיכרונה לברכה, נדמה לי, שמתלוננת שהממשלה הזאת עושה ועדת חקירה ממלכתית על מירון והיא לא עושה על צפית, בגלל שבנט מתנגד.

משה גפני: למה בנט מתנגד?

משה גפני: או שבעד ועדת חקירה ממלכתית או שנגד.

משה גפני: אם נגד – אז בשניהם, ואם בעד – אז בשניהם.

משה גפני: אז אניח הצעת חוק, ויהיה מעניין לדעת כיצד יצביעו על זה חברי הכנסת.

משה גפני: אני אצביע בעד.

משה גפני: אבל אני מצטער שנהיה פה דבר לא רציני.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, אתה היום היושב-ראש.

משה גפני: האם יכול לעלות לכאן שר בממשלת ישראל, שר בריאות, ולבקש מאיתנו לתמוך בחוק שאך לפני זמן קצר הוא אמר שהוא חוק פשיסטי?

משה גפני: כאן האיש אמר בהיותו חבר כנסת – לא שר, אומנם, אבל חבר כנסת – שהחוק הזה הוא חוק פשיסטי.

משה גפני: אם הוא חוק פשיסטי, מה אתה מבקש מאיתנו שנצביע על חוק כזה?

משה גפני: והוא חבר מרצ.

משה גפני: ישבו שם חברי כנסת ממרצ – אני לא רואה אותם עכשיו – ודיברו על העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה לומר לך, אנחנו יכולים לדון בעניין הזה, אתה יודע, בקלילות, אבל לנו, המציאות של השבוע האחרון עשתה משהו מבחינת ההרגשה.

משה גפני: אני רוצה לשתף אתכם בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו עברנו שנה קשה מאוד.

משה גפני: עברנו שנה קשה כמו כל עם ישראל, כמו כל העולם, בגלל הקורונה.

משה גפני: אבל עברנו שנה קשה כשקמנו בבוקר ושמענו את כל החדשות, שמי שאשם בהפצת המחלות זה הציבור החרדי.

משה גפני: זה מה ששמענו.

משה גפני: אני הלכתי לבית הכנסת להתפלל בחצר, לא התפללתי בבית הכנסת הרגיל.

משה גפני: אנחנו כולנו הלכנו עם מסכות.

משה גפני: אנחנו כולנו עשינו את כל מה שנדרש על ידי משרד הבריאות, עשינו את כל הדברים האלה.

משה גפני: היו חריגים אצלנו כמו שהיו חריגים בכל המקומות – ראינו את התמונות בחוף תל אביב וממקומות נוספים, ביפו.

משה גפני: ראינו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו היינו האשמים.

עידית סילמן: גפני – – –

משה גפני: אני אשם בזה – – –

אפרת רייטן: – – –

מיקי לוי: לא להפריע.

משה גפני: אני אשם בזה שאני לא אומר עכשיו שאחרי שנפתרה הקורונה – – –

אפרת רייטן: – – – קורונה.

אפרת רייטן: הממשלה – – –

מיקי לוי: לא להפריע.

מיקי לוי: לא להפריע, בבקשה.

משה גפני: אחרי שנגמרה הקורונה – – –

אפרת רייטן: – – –

משה גפני: אני לא שומע.

משה גפני: אחרי שנגמרה הקורונה – – –

אפרת רייטן: – – – ועדת חקירה – – – ועדת חקירה.

אפרת רייטן: אותו דבר.

משה גפני: איך אפשר ככה?

מיקי לוי: חבר הכנסת רייטן, חברת הכנסת רייטן, בבקשה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מה עם – – –

אפרת רייטן: – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת רייטן, תיתני לחבר הכנסת גפני לסכם את דבריו.

משה גפני: לא, אני רוצה רק להמשיך.

מיקי לוי: אני אתן לך, אני אתן לך.

קריאות: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, אתה מפריע לחברך מהסיעה.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: אנחנו לא אשמים בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו היינו צריכים להעביר שני דברים השבוע: האחד – שכשביבי היה ראש ממשלה ואנחנו היינו חלק מהקואליציה מיגרנו את הקורונה.

משה גפני: רק עליתם לשלטון, רק הגיע שר בריאות כזה וראש ממשלה – שאני לא יודע איך הוא נרדם בלילה – פתאום הקורונה התפרצה שוב.

משה גפני: בקושי שבוע אתם בשלטון.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: דיברתם על זה שצריך לסגור את נתב"ג.

משה גפני: מה עשיתם?

משה גפני: כמה נכנסו עכשיו ממדינות מסוכנות?

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: אני מסיים.

מיקי לוי: תודה לך.

משה גפני: והדבר השני, שאם היינו בני אדם נורמליים היינו צריכים להגיד היום – יעקב, תשמע טוב מה שאני אומר; אחרי זה נתווכח אנחנו, פינדרוס – היינו צריכים להגיד: החילונים מפיצים קורונה.

משה גפני: הינה, בנימינה זה חילונים, מודיעין זה חילונים.

משה גפני: כמו שעשו לנו.

משה גפני: מה אמרנו לנו?

משה גפני: אנחנו שמרנו מכל משמר שלא להדביק ולא להידבק וילדים והכול – –

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: – – ואמרנו לנו: אתם, החרדים.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: צריך להגיד להם: אתם, החילונים.

מיקי לוי: תודה, תודה רבה לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס?

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס?

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס?

אלכס קושניר: פינדרוס, אתה לא חייב אם אתה לא רוצה.

מיקי לוי: מוותר.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אביר קארה: הוא כבר דיבר שלוש פעמים היום.

– – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת יעקב.

מיקי לוי: אם גם אתה רוצה לדבר אז תשב, בבקשה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר קצת על השפה העברית.

אוה.

דוד אמסלם: או, סוף-סוף הגעת – – –

אבי מעוז: השפה העברית היא שפה כל כך יפה, כל כך עשירה.

אבי מעוז: למה לעוות אותה?

אבי מעוז: אני אתן כמה דוגמאות.

אבי מעוז: בחילוף אותיות אנחנו מקבלים מצד אחד מילה שהיא – אפר, ניקח לדוגמה את המילה אפר, נעשה חילוף אותיות – נקבל פאר; ניקח את המילה דוה – ד', ו', ה' – בחילוף אותיות אנחנו מקבלים הוד; המילה נגע היא מילה שלילית, אבל בחילוף אותיות אנחנו מקבלים ענג.

אבי מעוז: וניקח עוד מילה – –

משה אבוטבול: בנט, בנט.

משה אבוטבול: נבטים.

אבי מעוז: – – מילה שבה אני מגדיר את הממשלה הזאת, שכבוד השר הוא אחד מבכיריה: החרבה.

אבי מעוז: ממשלת החרבה.

אביר קארה: בחילוף אותיות זה – – –

אבי מעוז: אני תכף אגיע לחילוף האותיות, שזה הרחבה, אבל לפני כן אני קצת רוצה להרחיב על ההחרבה.

אבי מעוז: אנחנו עומדים לפני שלושת השבועות שבהם אנחנו נתאבל על החורבן ועל ההחרבה – –

מיקי לוי: תודה.

אבי מעוז: – – החרבת הזהות היהודית של המדינה, החרבת השפה העברית, החרבת הרבנות הראשית, החרבת המשילות והריבונות בנגב ובגליל.

אבי מעוז: וכנגד זה, כמה פסוקים קצרים שמדבר על ההרחבה: "הרחיבי מקום אהלך ויריעות משכנותיך יטו", אומר הנביא; "אנכי ה' אלקיך המעלך מארץ מצרים הרחב פיך ואמלאהו"; "מן המצר קראתי יה ענני במרחב יה"; "ארץ חמדה טובה ורחבה".

אבי מעוז: לבסוף, מה יצחק אבינו אומר – הסיבה שהוא קורא לבאר "רחובות"?

אבי מעוז: כי הרחיב השם לנו ופרינו בארץ.

אבי מעוז: אנחנו נמשיך להתרחב ולפרות בארץ כנגד ההחרבה, שחס וחלילה לא תצליחו לעשות.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מעוז.

מיקי לוי: חבר הכנסת אלחרומי – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

יעקב מרגי: – – –

דוד אמסלם: יעקב, בלי ידיים.

דוד אמסלם: דנה ויס לא מרשה לנו עם תנועות ידיים.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: רק למזרחים.

דוד אמסלם: ללפיד מותר.

יעקב מרגי: – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי קודם גם את שר המשפטים, שמטיף לנו מה אמר ינאי המלך לשלומציון המלכה: אל תפחדי לא מן הפרושים ולא מן הצדוקים.

גדעון סער: אל תתייראי.

דוד אמסלם: אל תפחדי.

דוד אמסלם: יש גם "אל תתייראי" ויש גם גרסה של "אל תפחדי".

דוד אמסלם: אתה תראה, תבדוק.

– – –

דוד אמסלם: אלא עושים מעשה זמרי ומקבלים שכר כפנחס.

שלמה קרעי: זה בפרשת השבוע, דודי, השבוע, השבת, פרשת חוקת.

דוד אמסלם: שמענו את שר הבריאות קודם, כן, מטיף לנו על החוק שהוא טען שהוא פשיסטי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו גם נביא חוקים של שר המשפטים שהוא התנגד להם, חוקים שלו שהוא עוד מתנגד להם, והוא יעלה לכאן ויגיד: ינאי המלך אמר לשלומציון המלכה.

דוד אמסלם: זה גם יקרה בעוד שבוע, שבועיים.

דוד אמסלם: ולכן, אני רוצה לומר דבר כזה, רבותיי: החוצפה ועזות המצח שלכם מרקיעות שחקים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

דוד אמסלם: אתם עליתם לפה בקורונה, לפיד, בנט, בוודאי הורוביץ, האשמתם את ראש הממשלה שהוא הרג את אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: כל שבוע הייתם עולים לפה, אומרים לו: השבוע – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אל תפריע לי – – –

אביר קארה: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, בבקשה, בבקשה.

דוד אמסלם: אני מבקש, חבר הכנסת קארה, אתה באת לפה רק לפני כמה ימים, אז לכן, סמוך עליי כשאני יושב פה.

דוד אמסלם: שנתיים אני שומע אותם.

דוד אמסלם: כל שבוע עולים ומונים לראש הממשלה את ההרוגים, כמה אנשים הוא הרג השבוע בטיפולו בקורונה.

דוד אמסלם: כשהייתה דליפה בנתב"ג, הם הגישו הצעת אי-אמון, כמעט זעקו כולם.

דוד אמסלם: רק בשבוע שעבר שר הבריאות ושרת התחבורה לא בדקו איזה 1,000, 1,500 איש שנכנסו לארץ.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר להם: טלו קורה מבין עיניכם.

דוד אמסלם: קודם כול תראו את החוצפה, עזות המצח, מה עשיתם לנו כאן שנה שלמה, כל יום – כל יום, דרך אגב, כל הדוברים פה, כל הגוש הזה.

דוד אמסלם: כל יום.

דוד אמסלם: לכן, אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: תהיו ממלכתיים.

דוד אמסלם: דרך אגב, ממלכתית, לוכסן, זה שמאלני – פתח ביומן.

דוד אמסלם: שאלתי: מה זה ממלכתי?

דוד אמסלם: שמאל זה הממלכה.

דוד אמסלם: אנחנו לא ממלכתיים.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להזכיר ליושב-ראש – הבנתי מכמה חבר'ה שהוא לא הבין את מה שהקראתי קודם, שיש חשש שהוא לא שם לב: "חבורה של נוכלים, אין לי מילה אחרת להגיד לכם; נראה אתכם מוציאים אותי; "אתם אפסים"; "איזה חרפה אתם מביאים על הבית הזה – –

קריאה: מי אמר את זה?

קריאה: מי אמר את זה?

דוד אמסלם: – – אתם חרפה ובושה"; "גועל נפש".

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: "אל תיגעו בי" – רק שנייה, אני כבר מסיים – "תתביישו לכם.

דוד אמסלם: איך תסתכלו על המשפחות" והילדים שלכם; "בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אין לכם אלוהים"; "תתביישו לכם"; "אני בז לכם".

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: יאיר לפיד: "איך אתה מדבר?"

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

משה ארבל: זה היה בוועדה.

משה ארבל: זה היה בוועדה.

דוד אמסלם: זה נכון.

מיקי לוי: אני מודה לך.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

קריאה: זה היה רק בוועדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

דודי המלך, דודי.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אני כבר מחכה להצעות חוק שיגיעו, ולפני קריאה שנייה ושלישית, עם אלפי הסתייגויות, ואנחנו נשב כאן 10, 12 שעות.

שלמה קרעי: אני מחכה ללילות האלה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: עזוב, הם עוד לא התאוששו מהלילה – – –

– – – האמת היא – – –

שלמה קרעי: זאת רק טעימה קטנה.

שלמה קרעי: אתה זוכר את השעות הארוכות שישב כאן היושב-ראש?

יעקב מרגי: עם נעלי הספורט.

שלמה קרעי: אנחנו נשבור את השיא שלו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, תקציר: אנחנו כבר בפרק חמישי-שישי הערב.

שלמה קרעי: הממשלה המסוכנת הזאת למדינת ישראל, ראינו כמה היא מסוכנת – מסכנת את ביטחון המדינה, מוכרת את הכול.

שלמה קרעי: לא תשאיר כאן אבן על אבן לפני שהיא תיתן את הכול למנסור עבאס ולברית האחים המוסלמים שקמה בממשלה הזאת.

שלמה קרעי: גם את הביטחון, גם את ארץ ישראל וגם את היהדות – את הכול מכרתם.

שלמה קרעי: אבל אני רוצה לדבר באמת הפעם קצת לגופו של עניין, על חוק הקורונה הזה שניצב כאן בפנינו.

יאיר גולן: איזה הסתה עלובה.

יאיר גולן: איזה הסתה עלובה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, תודה, תודה.

שלמה קרעי: אתה יודע, יאיר, חבר הכנסת גולן – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, תיתן לחבר הכנסת לסיים את דבריו.

מיקי לוי: תודה.

יאיר גולן: דברי בלע.

יאיר גולן: איך אתה לא מתבייש.

שלמה קרעי: אתה הדמות שבדיוק מתחברת למשל יותם.

שלמה קרעי: אתה יודע מה היה במשל יותם, חבר הכנסת גולן?

יאיר גולן: – – –

שלמה קרעי: או שרק לזהות תהליכים אתה יודע.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, די.

שלמה קרעי: הלוך הלכו העצים, הלוך הלכו העצים למשוח עליהם מלך.

שלמה קרעי: הלוך הלכו העצים למשוך עליהם מלך.

שלמה קרעי: הלכו לזית, הלכו לגפן, הלכו לתאנה – הם היו עצים עסוקים, שירתו את הציבור שלהם.

שלמה קרעי: בסוף הלכו אל האטד – קוץ, בלי שורשים, אין לו ציבור, אין לו בסיס, אין לו כלום.

שלמה קרעי: אמרו לו: בוא תהיה אתה מלך עלינו.

שלמה קרעי: אמר להם: אני מוכן לבוא, אבל אם אתם לא תשמעו לי, תצא אש מן האטד ותאכל את ארזי הלבנון.

שלמה קרעי: חבר הכנסת גולן, זאת הממשלה שהקמתם עליכם, ממשלה שאטד עומד בראשה.

שלמה קרעי: אין לו בסיס, אין לו שורשים.

שלמה קרעי: בגנבת קולות של הציבור שלו הקים איתכם את הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: וכאשר הממשלה הזאת מביאה לנו את החוק הזה של הארכת תקנות הקורונה, אני עומד פשוט נדהם.

שלמה קרעי: אני שומע בישיבות הממשלה את אותה אנרכיסטית – אנרכיסטית כמוך, חבר הכנסת גולן – אותה אנרכיסטית שהביאה עלינו את הגלים של הקורונה בהתנגדות לעובדות שמשרד הבריאות מציג לה, והיא עוד ממשיכה בעזות מצח לשבת בתוך הממשלה, להתנגד לצעדים ההכרחיים שצריכים להיעשות, והיא גורמת לכם להיראות רופסים, להיראות חלשים.

שלמה קרעי: אז עם ממשלה כזאת, שמתנהלת בצורה כזאת, ועם דמויות כאלה שנמצאות בקבינט ובממשלה, שמקבלות החלטות חשובות כאלה, אנחנו לא יכולים להצביע ולתת לכם סמכויות להמשיך ולהחזיק את מדינת ישראל כבני ערובה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי הנכבדים, שמחתי לשמוע ששר הבריאות בביקורו הראשון ילך לבקר בבית חולים אברבנאל, בית חולי לבריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: כן, אני יודעת שאולי לחבריכם כבר נמאס, אבל אני לא אפסיק ואני אמשיך לדבר על בריאות הנפש עד שיקרה פה שינוי.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להקריא לכם התכתבות קצרה מתוך קבוצת ווטסאפ של הורים למתמודדים.

יעקב מרגי: מי פגע בהם היום?

מיכל מרים וולדיגר: תתפלא, תתפלא.

מיכל מרים וולדיגר: אני אתן לך רשימה אחר כך, אבל בוא תשמע.

מיכל מרים וולדיגר: בוא תשמע, מרגי.

מיכל מרים וולדיגר: אימא של מתמודד כותבת:

מיכל מרים וולדיגר: בשבוע שעבר כתבתי בקבוצה שבני בהתקף פסיכוטי בשל מחלת הסכיזופרניה.

מיכל מרים וולדיגר: חלק מכם הציעו לי לאשפז אותו – כך היא כותבת להורים האחרים.

מיכל מרים וולדיגר: הבן מסרב ולכן לא יכולה לאשפז בהסכמה.

מיכל מרים וולדיגר: פניתי לפסיכיאטר המחוזי.

מיכל מרים וולדיגר: תיארתי בפניו את המצב.

מיכל מרים וולדיגר: הוא אמר שעל פניו המצב הזה מצריך אשפוז, אך ללא חוות דעת, אין הוא יכול להורות על אשפוז.

מיכל מרים וולדיגר: מהיכן לי חוות הדעת?

מיכל מרים וולדיגר: שואלת האימא.

מיכל מרים וולדיגר: הילד משתולל ואף אחד לא עוזר לי.

מיכל מרים וולדיגר: היום בבוקר הוא נעצר, היא מספרת.

מיכל מרים וולדיגר: השכנים התלוננו על הצעקות.

מיכל מרים וולדיגר: המשטרה הגיעה.

מיכל מרים וולדיגר: בנס זה לא הסתיים באסון.

מיכל מרים וולדיגר: הביאו אותו בפני שופט, השופט שלח אותו לבדיקה פסיכיאטרית, וכך הוא עבר לבית חולים בנס ציונה.

מיכל מרים וולדיגר: הבדיקה שנעשתה לו הייתה מאוד מאוד קצרה, לא בחנו אותו לאורך זמן – עשר דקות שיחה וזהו – ואז הבן שלי הצליח לתעתע ברופא והרופא קבע באופן נחרץ שאין צורך באשפוז, שהוא בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: האימא שואלת: הוא בסדר?

מיכל מרים וולדיגר: איך, לעזאזל – סליחה על הביטוי – הוא בסדר?

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מותשים, היא כותבת, אני ובעלי.

מיכל מרים וולדיגר: הילד שלנו בהתקף פסיכוטי, השכנים מזמינים משטרה, והכול בסדר?

מיכל מרים וולדיגר: אני מתוסכלת, היא כותבת.

מיכל מרים וולדיגר: כמה צעקתי לפני, ביקשתי עזרה, וכלום.

מיכל מרים וולדיגר: הילד חולה וכרגע הוא במעצר.

מיכל מרים וולדיגר: אני מתוסכלת מהמצב המביך הזה, מההשפלה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא בסדר?

מיכל מרים וולדיגר: אני חווה איתו כל יום חוויות הזויות.

מיכל מרים וולדיגר: אני נמצאת איתו שעות, וללא השכלה רפואית אני מבינה שהוא לא בסדר, שהוא בהתקף פסיכוטי קשה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל הרופא מחליט לא לאשפז אותו ולשלוח אותו חזרה למעצר, את בני חסר הישע.

מיכל מרים וולדיגר: חבריי חברי הכנסת, כבוד יושב-ראש הכנסת, לא מדובר במקרה בודד.

מיכל מרים וולדיגר: אימא אחרת משיבה לה: איזה דבר זה?

מיכל מרים וולדיגר: לא נתפס.

מיכל מרים וולדיגר: חוצפה, חוסר אחריות.

מיכל מרים וולדיגר: גם אצל הבן שלי זה היה כך, רק אצלו, הוא נזרק לכלא לשבוע ימים ורק אז נשלח להסתכלות.

מיכל מרים וולדיגר: שם זיהו מייד שהוא בהתקף, בהתקף פעיל.

מיכל מרים וולדיגר: אוי, מה עברנו.

מיכל מרים וולדיגר: אל תוותרי.

מיכל מרים וולדיגר: נפלת על רופא לא טוב.

מיכל מרים וולדיגר: שושי, אימא נוספת, מעירה: חבר שלנו שהוא שוטר סיפר לי שהוא עצמו היה שותף בשבוע האחרון ל-15 סיפורים דומים – כן, שמעתם טוב, 15 סיפורים דומים.

מיכל מרים וולדיגר: הוא וחברו נענו לקריאת משפחה אחת עם ילד שמתמודד במצב פסיכוטי כלשהו, וכאשר הצליחו להביאו להסתכלות אצל פסיכיאטר, הבחור שוחרר שוב מסיבות שונות.

מיכל מרים וולדיגר: השוטר אמר להם, אמר לנו, שלדעתו זה מחוסר מקום ומשאבים במחלקות הפסיכיאטריות.

מיכל מרים וולדיגר: מי שמשלם בסוף את המחיר הן המשפחות שנשארות ללא מענה.

מיכל מרים וולדיגר: גם לנו, כך כתבה האימא השלישית, סיפור דומה.

מיכל מרים וולדיגר: הלוואי שיימצא פתרון.

מיכל מרים וולדיגר: חבריי חברי הכנסת, אני יודעת שהשעה מאוחרת, אבל בכל זאת.

מיכל מרים וולדיגר: חברי יושב-ראש הכנסת, לא אמשיך להקריא לכם את כל ההתכתבות הענפה בקבוצה – פשוט לא חילקתי לכם טישו – אבל המרגיז ביותר הוא שאפשר למנוע את הסבל הזה.

מיכל מרים וולדיגר: ממשלה חדשה קמה – לא שאני בעדה.

מיקי לוי: אני לא יכול לעצור אותך, אבל בבקשה – מפאת החשיבות של הסיפור.

מיכל מרים וולדיגר: הינה, אני מסיימת, ממש כמה מילים אחרונות.

מיכל מרים וולדיגר: ממשלה חדשה קמה, ולא שאני בעדה, ממש לא, אבל הינה, תרימו את הכפפה: תגדילו את תקציבי בריאות הנפש, תדאגו לרצף טיפולי שיקומי, תדאגו לצוותי משבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: שר הבריאות לא נמצא פה, אבל כן, אל תשאיר את בריאות הנפש בתחתית סולם העדיפויות.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני חושש, אדוני היושב-ראש, שאני, בשעה המאוחרת הזאת, לא זוכר טוב או משהו.

יריב לוין: אני לא מבין.

יריב לוין: אולי יוכל חבר הכנסת יאיר גולן לסייע בידי.

יריב לוין: חבר הכנסת גולן, אם אינני טועה, אתה עמדת על הדוכן הזה לא כל כך מזמן, רק לפני כמה חודשים, ונשאת כאן נאומים שלמים על כמה כושל הטיפול בקורונה; על כמה חמורות הצעות החוק כמו החוק הזה שמביאה לכאן ממשלת ישראל כדי להיאבק בנגיף; עד כמה הדברים האלה מיותרים; עד כמה הם פוגעים בזכויות האזרח; עד כמה הם פוגעים בזכויות האדם; עד כמה יכולים להיות פתרונות הרבה יותר טובים – הרבה יותר מידתיים, כמו שאתם אוהבים לקרוא לזה.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: אני לא טועה?

יריב לוין: אני לא מתבלבל?

יריב לוין: למרות שהשעה 01:45.

יריב לוין: עתה מגיעה ממשלה חדשה.

יריב לוין: איך אמרתם?

יריב לוין: ממשלת שינוי.

יריב לוין: ומה עושה ממשלת השינוי?

יריב לוין: תסתכלו, פשוט לא ייאמן.

יריב לוין: ביום הראשון שהיא מביאה לכאן חקיקה היא מאריכה תוקף של אותם חוקים שהיא התנגדה להם כל הזמן.

יריב לוין: נכון, חבר הכנסת גולן?

יריב לוין: הכול אמת.

יריב לוין: אני לא טועה בכלום.

יריב לוין: הינה, אני מזמין אותך על חשבון הזמן שלי.

יריב לוין: תקן אותי אם אני טועה.

יריב לוין: אני לא טועה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': – – –

יריב לוין: אז יש אחת משתי אפשרויות – רק אחת משתי אפשרויות, חבר הכנסת גולן: או שכל הנאומים הקודמים שלכם וכל ההתקפות שלכם נגד החוק הזה וחוקים אחרים שהעברנו וכל המאבק שניהלתם, היו פייק אחד גדול, לא אמיתי, כי אתם עמדתם על הדוכן הזה, ואתה באופן אישי, וידעתם שאנחנו עושים את הדבר הנכון.

קריאה: למה – – –

יריב לוין: רגע, אני אסביר לך.

יריב לוין: אבל אמרתם לציבור משהו אחר, ופגעתם וחיבלתם במאבק שאנחנו ניהלנו נגד הנגיף.

יריב לוין: זו אפשרות אחת.

יריב לוין: אני לא מעלה אותה על דעתי.

יריב לוין: אז אולי יש אפשרות שנייה, חבר הכנסת גולן, שאתם – איך אומרים?

יריב לוין: או לא מבינים את מה שהבאתם הנה או שאולי מה שרואים עכשיו מכאן לא רואים משם.

יריב לוין: יכול להיות שבתוך שבוע פתאום הבנתם שמה שהממשלה הקודמת עשתה היה בכלל פעולות מצוינות?

יריב לוין: שהיו לה הישגים אדירים והיא עשתה דברים חשובים?

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חבר הכנסת קריב, אם אתם חושבים שאפשר לרמות את הציבור בצורה הזאת ואז לבוא הנה ולצפות שאנחנו ניתן לכם גיבוי להונאה הזאת, אתם טועים.

יריב לוין: הקמתם ממשלה בהונאה, בקולות גנובים, בהטעיה של הציבור, בהולכת שולל, והדבר הזה – אל תצפה לרגע שיקבל מאיתנו לגיטימציה.

גלעד קריב: – – – נסתדר בלעדיכם.

יריב לוין: ולכן אני קורא לכם:

יריב לוין: לפחות דבר אחד – תגלו גרם של הגינות.

יריב לוין: תודו.

יריב לוין: תודו שהטעיתם את הציבור; תודו שאנחנו עשינו את הדברים הנכונים; תתנצלו בפני ראש הממשלה נתניהו ובפני הממשלה המצוינת שהוא הוביל.

יריב לוין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת לוין.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש – חבר הכנסת ניר אורבך, אני רוצה לדבר אליך.

אורית סטרוק: אני אשמח אם תשב.

אורית סטרוק: אני אודה לך, אודה לך מאוד מאוד אם תשב.

אורית סטרוק: אני רוצה לספר סיפור אישי.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, סליחה שלא פניתי אליך קודם.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לספר סיפור אישי, וברשותכם אפנה בעיקר לחבר הכנסת ניר אורבך, אבל כולכם – כדאי שתשמעו.

אורית סטרוק: אני רוצה לספר מה קרה לי ביום שבו אתה, אדוני היושב-ראש, נבחרת ליושב-ראש הכנסת וחבר הכנסת נפתלי בנט נבחר להיות ראש ממשלה והממשלה הזאת קמה כשהיא נשענת על רע"מ.

אורית סטרוק: חברת הכנסת סילמן, אני ביקשתי בפעם הקודמת, ואני אשמח אם הפעם את תואילי להקשיב לי.

אורית סטרוק: אני אשמח.

אורית סטרוק: אני חושבת שזה לא ראוי שאת לא מקשיבה.

עידית סילמן: – – –

אורית סטרוק: האירוע הזה היה, חברים, אור לד' בתמוז.

אורית סטרוק: אצלנו במשפחה ד' בתמוז הוא תאריך מכונן, כי ביום הזה אנחנו כמשפחה נכנסנו למשפחת נפגעי הטרור.

אורית סטרוק: ביום הזה, ד' בתמוז, הבן שלי דוד, שהיה רק בן שבע וחצי, עמד על מדרגות הבית – המדרגות אצלנו הן חיצוניות – הוא עמד לרדת לשחק בחוץ אחרי שסיים שיעורי בית, וצלף ערבי כיוון אליו את הנשק מהגבעה שממול.

אורית סטרוק: מחבל ערבי, ילד קטן בן שבע וחצי, הוא ראה בדיוק על מי הוא יורה – הוא ירה לו כדור בחזה.

אורית סטרוק: אני, חברים, הייתי בזמן הזה פה, בכנסת.

אורית סטרוק: הייתי בדיוק בחדר סיעת ש"ס – אז הסיעות היו בקומה חמש – ונתתי שיחה לסיעה על המצב הקשה שהיה בחברון, ותוך כדי השיחה כל הזמן הזה היו ביפרים; הביפר מצפצף, מצפצף, מצפצף, והטלפון מצלצל ואני סוגרת – היו אז טלפונים שנסגרים ככה, אתם זוכרים?

אורית סטרוק: ואני אומרת לעצמי: משהו לא בסדר, קרה משהו לא בסדר.

אורית סטרוק: אני מסיימת את השיחה, פותחת את הטלפון והביפר ורואה שבחברון נפצע ילד בן שבע וחצי מירי, ואני אומרת: וואי, יש לי ילד בן שבע וחצי.

אורית סטרוק: ואכן, זה היה הילד שלי.

אורית סטרוק: הילד הובהל לבית החולים.

אורית סטרוק: אני נעזרתי בשירותי קצין הכנסת, והסיעו אותי מהר לבית החולים לראות אותו ולהיות אותו.

אורית סטרוק: היום, ברוך השם, הוא הבריא, הוא אבא לשני ילדים חמודים, הוא שירת בצבא, ברוך השם.

אורית סטרוק: מאז, ניר, הדבר הזה פקד אותנו פעמים נוספות.

אורית סטרוק: בפעם השנייה שזה קרה לנו, אני אספר לכם – תן לי קצת, זה סיפור – אני עמדתי להיכנס לפגישה חשובה.

אורית סטרוק: עליתי הביתה לקחת ניירות ומסמכים לפגישה מאוד חשובה במשרדים.

אורית סטרוק: אני עולה הביתה, לוקחת את הניירות, עומדת לרדת, והביפר מצפצף.

אורית סטרוק: מודיעים שהיה פיגוע בצומת זיף ונפצע תינוק בן 16 חודשים.

אורית סטרוק: אני אומרת: אלוקים אדירים, תינוק בן 16 חודשים – הפגישה תחכה.

אורית סטרוק: אני לוקחת את התהילים, מתחילה להגיד תהילים – תינוק בן 16 חודשים, צריכים להגיד עליו תהילים.

אורית סטרוק: אני אומרת תהילים, ותוך כדי עוד פעם הביפר מצפצף: לא תינוק בן 16 חודשים, טעות, זה נער בן 16.

אורית סטרוק: אני אומרת לעצמי: נער בן 16 – הוא יסתדר.

אורית סטרוק: אני סוגרת את התהילים, לוקחת את המסמכים, יורדת למשרד – אני באיחור גדול לפגישה – אני אומרת למזכירה: יש לי פגישה מאוד חשובה, אני כבר באיחור.

אורית סטרוק: אף אחד לא נכנס להפריע לי.

אורית סטרוק: אף אחד לא מפריע לי.

אורית סטרוק: אני נכנסת, סוגרת את הדלת, יושבת עם היהודי שישבתי אתו לפגישה, ותוך כדי זה דופקים בדלת, ואני אומרת: לא.

אורית סטרוק: שוב דופקים בדלת, ואני שוב אומרת: לא.

אורית סטרוק: והדלת נפתחת.

אורית סטרוק: נכנס הרב הלל הורוביץ, ואני אומרת לו: הלל, אמרתי שאף אחד לא מפריע לי.

אורית סטרוק: והוא אומר לי: נכון, אורית, אבל מרדכי נפצע.

אורית סטרוק: אני עוד אומרת לו: איזה מרדכי?

אורית סטרוק: לא קלטתי שזה הבן שלי, אתם מבינים?

אורית סטרוק: כי אמרתי לעצמי – זה כמו שאתה אומר: תרמתי כבר במשרד, אז אני לא אתרום בבית; אנחנו כבר שילמנו, כבר יש לנו פצוע אחד, אז מה פתאום שיהיה עוד אחד?

אורית סטרוק: מרדכי גם, ברוך השם – הוא נפצע קשה מאוד, היה נס גדול, הוא נותח ועברנו תקופה קשה, וברוך השם גם הוא היום בסדר, אבל עברנו תקופה מאוד קשה.

אורית סטרוק: הפעם השלישית הייתה כשהבן שלי יצחק הלך לחלק צ'ופרים לחיילים.

אורית סטרוק: הגיע מחבל והתחיל לדקור את אחד החיילים.

אורית סטרוק: החייל נופל על הרצפה, המחבל עליו, והחייל השני ברח.

אורית סטרוק: אז יצחק, בידיים חשופות, מתנפל על המחבל, וכמובן, המחבל דוקר את יצחק.

אורית סטרוק: בקיצור, עברנו את זה שלוש פעמים, חברים.

אורית סטרוק: ולמה אני אומרת את זה?

אורית סטרוק: אני יושבת במליאה בד' בתמוז, שאמרתי שמבחינתנו זה תאריך מכונן, מבחינת המשפחה שלנו – שלוש פעמים עברנו את הדבר הזה – אני רואה את החברים הכי טובים שלי, החברים הכי טובים שלי, מקימים ממשלה שנשענת על תומכי מחבלים.

אורית סטרוק: אני דומעת ואני בוכה ואני אומרת: איך זה יכול להיות?

אורית סטרוק: איך זה יכול להיות, ניר?

אורית סטרוק: איך זה יכול להיות שאתם הקמתם ממשלה שנשענת על מחבלים, על תומכי מחבלים?

אורית סטרוק: איך עשיתם את זה?

אורית סטרוק: איך אתם עושים את זה?

אורית סטרוק: איך אתם יושבים עם זה?

אורית סטרוק: איך אתם נותנים למחבלים להמשיך ולפגוע גם בחברים שלנו בשמעון הצדיק?

אורית סטרוק: איך אתם עושים את הדבר הזה?

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, שאפשרת לי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: באמת מרגש.

מיקי לוי: אנחנו מודים לך.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, נורא קשה לעלות אחרי אורית סטרוק.

אורלי לוי אבקסיס: נורא קשה לעלות אחרי הסיפורים האלה וההבנה שיש פה אוכלוסייה שלמה שמשלמת יום-יום על הזכות שלנו לחיות פה בארץ הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם על בניה פרץ.

אורלי לוי אבקסיס: בניה, נער בן 18, הבן של בת דודה שלי, בחור צעיר, יפה תואר, ספורטאי, הולך לעשות מכינה לקראת הגיוס שלו לצבא.

אורלי לוי אבקסיס: כולו רוח נתינה.

אורלי לוי אבקסיס: נמצא בטרמפיאדה בצומת תפוח ביחד עם שני חברים שלו – אתם זוכרים את הסיפור, לא מזמן.

אורלי לוי אבקסיס: מחבל מפגע פגע בו ובחברים שלו, ואנשים לא יודעים את הסיפור שאחר כך: אחד נרצח, צעיר מדי, תמים מדי, פרח של ההורים שלו; השני יצא בחיים, אבל אף אחד לא יודע איך הוא יצא בחיים; בניה, המדהים הזה, הילד שכל-כולו רוצה לתרום לחברה ולעשות טוב למדינה, היום משותק מהצוואר ומטה, לא יכול להזיז את ידיו, לא יכול להרגיש את אימא שלו שמלטפת אותו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אפילו לא יודע שחבר שלו נפטר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בשיקום היום, ואומרים לנו לא לגלות לו שחברו כבר לא בן החיים.

אורלי לוי אבקסיס: לי קשה לראות את זה, כי יש לי ילדה בגילו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מכירה אותו, זה באמת ילד יפה תואר וילד טוב.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יודע איזה חיים יהיו לו?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יודע איך הוא ימשיך הלאה כשהחברים שלו יתגייסו לצבא והוא רואה אותם מקימים בית וילדים?

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מקווה שזה יהיה גם חלק מהעתיד שלו, אבל בן 18 שגם לנשום לבד כבר לא יכול.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אורית, את הצפת לי את זה, ואני מנסה לחשוב מה גורם לאנשים לזרוק את האני-מאמין שלהם, את הערכים שעליהם גדלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לכם מה: אנשים שלא מחוברים לשורשים היהודיים שלהם, שלא מחוברים למורשת שלנו, להיסטוריה של העם היהודי, הם לא מאמינים בחזקה שלנו ובזכות שלנו על הארץ הזאת, לכן תמיד יהיו להם ייסורי מצפון שהם גזלו ממישהו משהו.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הם לא מאמינים בתורת ישראל, אז הם לא מאמינים בהבטחת האלוקים לאבותינו על הזכות שלנו על ארץ ישראל, על היישוב פה.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינתם זה סיפור, אולי אגדה אורבנית שעוברת מדור לדור.

אורלי לוי אבקסיס: האנשים האלה, שמרגישים שהם גזלו למישהו אחר, רוצים כל הזמן לפצות אותם.

אורלי לוי אבקסיס: בפיצוי הזה הם יוותרו על חלקי ארץ, הם יוותרו על תקציבים שאמורים להגיע לטיפול בילדים, בשכונות, בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: הם יוותרו כדי לכסות את המצפון שלהם, כי הם לא מאמינים שיש לנו זכות פה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נורא מעניין שהרצון הזה שלהם לפצות את מי שמבחינתם גזלו להם את הארץ נסגר בשערי הקיבוץ, נסגר בשערי העסי, נסגר בבריכת גורדון – שנזכירכם, כאשר חבר הכנסת בן ארי, שהיה פה, הביא לשם את הפליטים, אותם יפי נפש שדיברו על הזכויות שלהם ברחו מהבריכה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בזה זה לא נגמר.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו כמה הם גזענים.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אתה יודע מה הם עשו?

מיקי לוי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הם החליפו את כל המים בבריכה התל אביבית שלהם כי עובדים זרים – או פליטים, תקראו להם – שחו.

אורלי לוי אבקסיס: לא אני שונאת, אתם השונאים, וכשאתם מחליפים מים כי בן אדם שחור שחה במים שלכם, אתם בזויים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת אורית סטרוק, ריגשת.

בצלאל סמוטריץ': פשוט ניכרים דברי אמת, במובן הפשוט ביותר שלהם.

בצלאל סמוטריץ': אני אתחבר לדברים ואומר שנוסחת החיים, נוסחת הקיום של העם היהודי נקבעה כבר לפני הרבה מאוד שנים: "ואמר לך בדמיך חיי ואמר לך בדמיך חיי" – הנביא חוזר על זה פעמיים, מכיוון שזה לא דבר פשוט.

בצלאל סמוטריץ': בוודאי ובוודאי מאז קום המדינה – אולי נאמר עוד קודם לכן, מאז ראשית ימי הציונות – אחזנו בנוסחת החיים הזאת בנחישות גדולה ומינפנו כל אבל וכל משבר לצמיחה ולחיזוק האחיזה שלנו בארץ ישראל אל מול אויבינו, שמנסים להחליש את האחיזה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': לפני בערך שמונה שנים נרצח בצומת תפוח אביתר בורובסקי, השם ייקום דמו, ואז, לראשונה, עלו לשטח אסטרטגי, חשוב, שולט, משמעותי, שמייצר חיץ – אני לא איכנס עכשיו לכל המיפויים הטופוגרפיים – קצת מזרחית לצומת תפוח.

בצלאל סמוטריץ': ממש לאחרונה, לפני קצת יותר מחודש וחצי, נרצח באותו המקום יהודה גואטה, השם ייקום דמו, בפיגוע ירי – היה שם גם עוד פצוע אנוש, קשה; נשלח לו מכאן, כמובן, בשם כולנו, רפואה שלמה – וחודשה ההתיישבות באביתר.

בצלאל סמוטריץ': יש היום באביתר 50 ומשהו משפחות, ויש כמעט 70 משפחות שמחכות לקליטה.

בצלאל סמוטריץ': במבצע אדיר, מתרומות פרטיות, סללו כבישים והביאו מים וחשמל ובנו קרוואנים ומבנים, ועומד שם היום יישוב לכל דבר ועניין, תשובה ציונית הולמת, והמושג הזה איננו שחוק.

בצלאל סמוטריץ': "ואמר לך בדמיך חיי".

בצלאל סמוטריץ': היישוב אביתר יושב על אדמות מדינה.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': כתוצאה מרשלנות ארוכת שנים, הליך הסקר – אבל כבוד שר הפנים לשעבר, הליך הסקר הוא טכני לחלוטין; הוא מברר, הוא לא קונקלוסיבי, הוא לא מגדיר את המציאות.

בצלאל סמוטריץ': ברירת המחדל ברוב שיטות המקרקעין במדינות המתוקנות, וכך גם בדין החל ביהודה ושומרון, היא שהקרקע היא של הריבון, היא אדמת מדינה.

בצלאל סמוטריץ': יישובים כמו אביתר, בצד השני צצים כמו פטריות אחרי הגשם.

בצלאל סמוטריץ': מי שנוסע בכבישי יהודה ושומרון ורואה את ההשתלטות הערבית על השטחים הפתוחים – זה דבר הזוי; מי שנוסע בכבישי הנגב; מי שנוסע בכבישי הצפון.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי את יושב-ראש מפלגתך, אדוני היושב-ראש, יאיר לפיד, אומר היום שהצבא החליט.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע כמה אלפי צווי הריסה הצבא הוציא ביהודה ושומרון?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע כמה עשרות אלפי צווי הריסה יש בפזורה הבדואית בנגב ואצל הערבים בצפון, בשטחים פתוחים?

בצלאל סמוטריץ': בשמורות טבע?

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

בצלאל סמוטריץ': אז שלטון החוק – כשנוח, מנפנפים בו.

בצלאל סמוטריץ': והדבר שהכי חמור בעיניי – ממש עוד משפט אחד – שבכתב דחיית ההשגה, שחתום עליו אלוף הפיקוד – כל מי שיודע, זה הרי חותמת גומי ליועמ"שים – יש שם פסקה מזעזעת: מכיוון שהערבים באזור מפעילים טרור והפגנות והצתות והפרות סדר, אז זה גורם לפגיעה בביטחון ולהפרת הסדר הציבורי.

בצלאל סמוטריץ': ולכן מה?

בצלאל סמוטריץ': אז אתה היית אומר, כמפקד מחוז ירושלים: נראה לפורעים מה זה ונמגר את הטרור.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נהרוס את אביתר, כי הפורעים הערבים זורקים שם אבנים כל יום.

בצלאל סמוטריץ': והיום עשו שם צעדת לפידים שנראית כמו ה-KKK.

בצלאל סמוטריץ': נורא ואיום.

בצלאל סמוטריץ': זו כניעה לטרור ואלימות.

בצלאל סמוטריץ': זה מבחנה הראשון של ממשלת ה"עשר מעלות ימינה".

בצלאל סמוטריץ': ראש המכשלה אמר את זה אין-ספור פעמים.

בצלאל סמוטריץ': זה המבחן: האם היישוב הזה יוסדר ויישאר במקומו, כי "ואמר לך בדמיך חיי" ואותנו הטרור לא ינצח, או שאנחנו נכנעים לטרור ומכניסים את תומכיו עמוק עמוק אל תוך הממשלה?

בצלאל סמוטריץ': אוי ואבוי לנו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, לצערי הרב נאלצתי בכאב גדול ובקושי רב לפנות לקבלת סעד מבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ על החלטה שערורייתית שלך, אדוני היושב-ראש, ללא סמכות וללא קבלת הסכמה של חברי הנשיאות, להורות על מניעת חקיקה מחברי הכנסת של הקואליציה ושל האופוזיציה, כולם ללא יוצא מן הכלל, למשך חודש ימים, בלי הסכמה.

משה ארבל: התהליך הזה נעשה ללא הצבעה במליאת נשיאות הכנסת.

משה ארבל: לא הייתה הצבעה; כן הוצג מצג שלפיו בכנסות הקודמות היה איזשהו נוהג כזה.

משה ארבל: הנוהג הזה בכנסות הקודמות היה בהסכמה הן של חברי הקואליציה והן של חברי האופוזיציה.

משה ארבל: החלטה שכזאת היא לא בסמכותך.

משה ארבל: בתשובה לבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ שהגישה הכנסת היום, הכנסת שיקרה לבית המשפט.

משה ארבל: מגיעה יועצת משפטית מטעם הכנסת, שהיא הזרוע הארוכה שלך, בשליחותך, ומוסרת עובדות כוזבות לבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ.

משה ארבל: ביזוי בית המשפט.

משה ארבל: חמור מאוד.

משה ארבל: ולא פחות חמור מכך – שיתוק של עבודה פרלמנטרית של חברי כנסת שלא מסכימים איתך.

משה ארבל: אתה לא יושב-ראש סיעת יש עתיד, אתה יושב-ראש הכנסת.

משה ארבל: בשנייה שאתה יושב על הכיסא הזה, אתה צריך ללבוש ממלכתיות.

משה ארבל: אתה צריך להבין את גודל התפקיד, אדוני.

משה ארבל: אני מאוד מוקיר ומכבד אותך, אבל נראה לי שאימתו של יאיר לפיד עליך.

משה ארבל: הגיע הזמן שתבין שאתה לא מייצג את הסיעה, אתה מייצג את כלל חברי הכנסת.

משה ארבל: ואם אין הסכמה של חברי האופוזיציה, אתה צריך לבוא ולומר: ראשי הקואליציה, תבינו, תתעכבו; חברי האופוזיציה, תגישו הצעות חוק.

משה ארבל: נעלה לכאן, ויתכבדו השרים המכובדים לשבת כמה שעות במליאה עד שימולא הנורבגי בעוד עשרות ג'ובים.

משה ארבל: ישבו כאן ויצביעו נגד או בעד.

משה ארבל: התהליך הזה הוא תהליך לא תקין; התהליך שמשקרים לבית המשפט הוא תהליך לא תקין.

משה ארבל: אני הודעתי גם היום לבית המשפט – וציטטתי מהפרוטוקול אמירות של היושב-ראש עצמו, שהודיע לבית המשפט: לא, אין החלטה כזאת, אחרי שלפרוטוקול הוא אומר שיש החלטה כזאת.

משה ארבל: לשקר לנו?

משה ארבל: אה, פוליטיקאים; אבל לשקר לבג"ץ?

משה ארבל: אני מוכן, אדוני היושב-ראש, לעשות איתך הסכם – נשארו לי 20 שניות:

משה ארבל: תבוא ותודיע כאן לפרוטוקול שביום רביעי השבוע נוכל להעלות הצעות חוק פרטיות, ואני מושך את העתירה עוד הלילה.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני רק הייתי מציע לא להגיד על עובדי הכנסת "משקרים", אבל זאת זכותך.

מיקי לוי: זאת זכותך.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חוק הקורונה – מודה ומתוודה שהיה לי חלק משמעותי בחקיקתו.

יואב קיש: אבל אני רוצה לדבר על הצביעות של הקואליציה.

יואב קיש: אני זוכר איך בתקופת הקורונה של השנה האחרונה, כשאנחנו בקואליציה דאז נלחמנו לטובת בריאות עם ישראל, אותם אנשים שהיום קוראים להעביר את החוק עשו הכול כדי לפגוע ביכולת שלנו כממשלה לתפקד ולהילחם בקורונה.

יואב קיש: זה פשוט מדהים אותי שברגע שהדברים התהפכו, אז עכשיו אותו חוק של רודנות או אני לא יודע מה – הינה, מגישים אותו ועובדים איתו.

יואב קיש: ואני אגיד לכם לגבי הצביעות הזאת; אני רוצה לעשות עם זה אנלוגיה גם לנושא של איחוד המשפחות.

יואב קיש: בחוק איחוד משפחות אומרים שני השקרנים הכי גדולים בבית הזה, בנט ושקד: תבואו, תצביעו איתנו, אופוזיציה, זה חוק לטובת מדינת ישראל.

יואב קיש: איך יכול להיות שלא?

יואב קיש: ועכשיו, אחרי שהם הבינו שאנחנו לא הולכים להיות השמיכה שלהם שתפתור להם את הבעיות עם מנסור עבאס וחבורת רע"מ, אנחנו לא הולכים להיות אלה שאת כל חוקי השמאל יעבירו נגדנו, כי זאת קואליציה, וכשיש חוק ימין שהם לא יכולים להעביר בקואליציה, הם יבואו אלינו: תנו לנו גב – אני אומר לכם בצורה הכי ברורה: הממשלה הרעה הזאת, אנחנו נילחם בה בכל הכוח.

יואב קיש: אתם הייתם צבועים בכל מה שעשיתם בקורונה, ואפילו עכשיו, בחוק איחוד משפחות, תראו כמה צבועים אתם.

יואב קיש: הרי אנחנו רוצים להביא את חוק-יסוד: ההגירה, לפתור את הבעיות.

יואב קיש: יש לכם את כל הגוש שלנו שתומך.

יואב קיש: צריך רק שמונה חברי כנסת ציונים בקואליציה ואז החוק יעבור, אבל לא.

יואב קיש: מה שעושים שני השקרנים, בנט ושקד, שהטעו את כל ציבור המצביעים שלהם, ששיקרו ללא הרף בכל ההבטחות שלהם – הם הולכים עכשיו למנסור עבאס.

יואב קיש: אני לא יודע, אולי הם בישיבת המשך, כי אולי בישיבה הקודמת הם לא שילמו לו מספיק.

יואב קיש: הם הולכים אליו, מתחננים: מה אנחנו יכולים – איך לרצות אותך?

יואב קיש: מה עוד לא קיבלת וניתן לך?

יואב קיש: רק אל תתנגדו, אולי רק תימנעו, ואז בוא, נשלם גם למשותפת.

יואב קיש: זו רשת הביטחון שלכם.

יואב קיש: בחרתם במשותפת להיות רשת הביטחון שלכם.

יואב קיש: אנחנו נילחם בממשלה הרעה הזאת.

יואב קיש: לא ניתן לכם לפעול במשרדים בניגוד לאידיאולוגיה של הימין שאותה מכרתם.

יואב קיש: לצערי, אני אפילו לא רואה פה אחד או אחת מאותן מפלגות כביכול-ימין, שמכרו את כל האידיאולוגיה רק בשביל כיסא, שיקרו לבוחרים שלהן, שיקרו לעם ישראל, ובעזרת נכלוליות ושקר קיבלו את הכיסאות פה, סביב השולחן הזה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: – – – בפעם הבאה נבוא אליך עם זר פרחים.

קטי קטרין שטרית: תגיד, אתה מקשיב לעצמך – – – אופוזיציה, נשמה, מה – – –

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

ינון אזולאי: חבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, את מפריעה לחבר הכנסת אזולאי.

מיקי לוי: תודה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, כמעט בוקר טוב.

ינון אזולאי: חברת הכנסת מראענה, תודה רבה שנכנסת לשמוע את דבריי.

ינון אזולאי: תודה.

ינון אזולאי: ראיתי שהיית עד עכשיו בחוץ.

ינון אזולאי: כל הכבוד.

ינון אזולאי: אבל מה?

ינון אזולאי: מזל שאנחנו נמצאים בירושלים ולא בזיכרון, כי את זיכרון רצית להשמיד.

ינון אזולאי: אז טוב שאנחנו בירושלים – לפחות יש לך מקום עבודה.

ינון אזולאי: אני אגיד לכם משהו, קצת מהפרשה האחרונה, "זאת חֻקת התורה".

ינון אזולאי: נשאלת השאלה: מה זה "זאת חֻקת התורה", טעמה שאין נגלה?

ינון אזולאי: ואז שואלים: יש טעם שנגלה וטעם שלא נגלה?

ינון אזולאי: מה העניין?

ינון אזולאי: משל למה הדבר דומה?

ינון אזולאי: משל לאדם שדכן שהיה בעיירה, והיה שם רב העיירה, אדם מכובד, שהיה לו בן להשיא.

ינון אזולאי: הוא חיפש כלה טובה, כלה נאה, חיפש כלה טובה, נאה וחסודה לבן שלו, ולא מצא.

ינון אזולאי: השדכן, שהיה לו אומץ, אמר: תראה, יש בעיירה איזה אדם שהוא שיכור, פוחז.

ינון אזולאי: יש לו בת מיוחדת, כלה נאה וחסודה אמיתית, אבל מי יעז לבוא ולהציע את זה לרב?

ינון אזולאי: לא מכובד.

ינון אזולאי: אמר השדכן: אני מתעסק עם שידוכים, אני אלך ואציע את זה לרב.

ינון אזולאי: ישב עם הרב והציע לו את השידוך הזה.

ינון אזולאי: והרב, שהיה רב שידע מה הוא רוצה מעצמו, אמר: אוקיי, אם אלה החתן והכלה, אני מוכן לקחת את הכלה הזאת.

ינון אזולאי: לאחר ימים נישאו, ואז בא אבי הכלה ורואה שהאבא של החתן לא מדבר איתו.

ינון אזולאי: שואל אותו: תראה, לקחת אותי מחותן.

ינון אזולאי: למה אתה לא מדבר איתי?

ינון אזולאי: הוא אומר לו: אתה צריך להבין דבר אחד, עצם זה שלקחתי אותך – אתה צריך לחשוב למה.

ינון אזולאי: אתה שואל גם למה אני לא מדבר איתך?

ינון אזולאי: וזה התירוץ שהקדוש ברוך הוא אומר לנו לפעמים.

ינון אזולאי: יש חוקים, יש דברים שאנחנו לא מבינים.

ינון אזולאי: עצם זה שהוא לקח אותנו, אנחנו צריכים עוד לשאול שאלות איזה טעם נגלה ואיזה טעם לא נגלה?

ינון אזולאי: וכשאני מסתכל – אנחנו רואים פה שיש כאלה שבאים ומטיפים לנו מוסר מה זה יהדות, אם אנחנו בעלי בית על היהדות.

ינון אזולאי: לנו יש תורה אחת.

ינון אזולאי: יש את הרפורמים שמנסים להיכנס לנו פה ושם.

ינון אזולאי: הם צריכים להבין: עצם זה שהם נמצאים פה – הם צריכים להגיד לנו תודה רבה שהם לא חוזרים לשם, לארצות הברית.

ינון אזולאי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אזולאי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

אין שר במליאה.

אין שר במליאה.

לעצור את הכול.

מיקי לוי: יש שרה במליאה והכול בסדר.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: היא יכולה לשבת היכן שהיא רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא – – –

מיקי לוי: היא שרה, והיא תשב היכן שהיא רוצה.

מיקי לוי: שלוש דקות לזכותך, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: היא תשב היכן שהיא רוצה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: אני מבקש לתת לחבר הכנסת בן צור לשאת את דבריו.

מיקי לוי: שלוש דקות מהתחלה.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום ישבתי בפרסה עם חברים מסיעת רע"מ – הינה, מאזן פה.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם שהם אנשים נחמדים.

יואב בן צור: הם אמרו: תלמדו מאיתנו, תראו באיזו מהירות, באיזו קלות, אנחנו מקבלים את כל מה שאנחנו רוצים.

יואב בן צור: הם ישבו בישיבה על החוק שרוצים להגיש עכשיו ואמרו להם: תשמעו, אנחנו נסדר לכם שתקבלו אפשרות לרישיון נהיגה, תקבלו אפשרות לביטוח לאומי, תקבלו אפשרות כזאת.

יואב בן צור: פתאום נודע להם שאת כל הדברים האלה, שר הפנים, יושב-ראש תנועת ש"ס, עשה כבר לפני חמש שנים, ואז פתאום התפוצצה הישיבה.

יואב בן צור: אבל אני אומר להם: תשמעו, קיבלתם כל כך הרבה כסף.

יואב בן צור: הם אומרים: אוקיי, אבל בינתיים הכול על הנייר, ואנחנו נבדוק, וברגע שנגמור את הכסף, כבר אין לנו התחייבויות.

יואב בן צור: אז אני רוצה לומר לכם שפגשתי שני אזרחים ישראלים, ערבים ישראלים, באיזה בית מאפה ביום שישי.

יואב בן צור: הם אומרים לי: תשמע, אתם, היהודים, אין לכם שכל.

יואב בן צור: אמרתי לו: למה אין לנו שכל?

יואב בן צור: והם אומרים – אחד נהג אגד ואחד מסדר את המוצרים של טרה ברמי לוי.

יואב בן צור: נהג אגד אומר: יש לי בית בלי משכנתה באבו גוש, שווה שלוש מיליון דולר.

קריאה: שלושה מיליון דולר.

יואב בן צור: שלושה?

יואב בן צור: אני ספרתי, אבל אני ספרתי.

יואב בן צור: מה, אתה ספרת?

יואב בן צור: והשני, יש לו בית במזרח ירושלים ששווה מיליון דולר.

יואב בן צור: הוא אומר: תסתכל ותראה כמה אתם, היהודים, בלי שכל.

יואב בן צור: ועכשיו, זה כסף קטן.

יואב בן צור: הינה, מנסור עבאס קיבל חצי מיליארד שקל לבזבוזים, לעשות בהם מה שהוא רוצה.

יואב בן צור: מה שהוא רוצה הוא יעשה בכסף הזה.

יואב בן צור: תארו לכם שעכשיו זה היה מגיע לאחת מהסיעות החרדיות בכנסת – מה היה פה: בג"צים, ופונים, ועיתונות, ותקשורת, וסחטנים, ומה יהיה.

יואב בן צור: ואם היו אומרים, אפילו בתוכנית חומש, 53 מיליארד שקל – מנסור עבאס התגאה פה ואמר: לא 50, 53 מיליארד שקל – אפילו שזה לחמש שנים, איזו מהומה הייתה יוצאת בכל המדינה על השודדים ששודדים את הקופה הציבורית, ופה אין פוצה פה ומצפצף.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב בן צור: אני מסיים, משפט סיום, אדוני היושב-ראש.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם, חבריי, שקניית שלטון כזאת בכל כך הרבה כסף, לו הייתה במקום אחר, היה שומו שמיים.

יואב בן צור: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מאמין שכאנשי ציבור, לפעמים, אם אנחנו טועים, צריך גם להגיד סליחה בפני אנשים שטעינו כלפיהם.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, חבר הכנסת מוסי רז, אני רוצה להתנצל בפניך על כך שבפעם הקודמת אמרתי פה משהו – שיושב-ראש המפלגה שלך תומך בהעמדת חיילי צה"ל לדין בהאג ושגם אתה תומך בהעמדת חיילים לדין בהאג ועוד כמה דברים.

דסטה גדי יברקן: אז אני קודם כול מתנצל.

דסטה גדי יברקן: אתה לא אמרת את זה, ומי שאמר את זה זה מישהו אחר.

דסטה גדי יברקן: זה – 1.

דסטה גדי יברקן: הנושא השני – כל פעם שאני עולה למליאה אני מסתובב ומוודא שדגלי ישראל עומדים, כי אולי שרת התחבורה תבקש להוריד גם את הדגלים האלה פה.

דסטה גדי יברקן: אז אני כל הזמן מנסה להסתכל, כי הבנתי שנהגי האוטובוס לא יכולים לתלות את דגל ישראל באוטובוס, ואם כן, הם יקבלו קנס של 2,700 שקל, ראיתי.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שזה פייק ניוז.

דסטה גדי יברקן: לפחות זה רץ ברשתות.

דסטה גדי יברקן: ראיתי את זה.

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: בסדר.

דסטה גדי יברקן: עכשיו תראו, מילא זה – אני ראיתי שהממשלה הזאת הולכת לחוקק מה שנקרא תחבורה ציבורית בשבת.

קריאה: אוי, אם זה יקרה, זה יהיה נורא ואיום.

דסטה גדי יברקן: תחבורה ציבורית בשבת.

מיקי לוי: תודה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לספר לכם סיפור על שבת, ואני מסיים כאן.

קריאה: מה מפריע לך?

קריאה: תחליט, תחבורה או שבת?

דסטה גדי יברקן: אני אספר לך מה מפריע לי.

דסטה גדי יברקן: אני אספר לך סיפור.

קריאה: הזמן שלך נגמר.

דסטה גדי יברקן: כי את בזבזת לי אותו.

דסטה גדי יברקן: תקשיבי לי.

קריאה: שעת סיפור.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, תגן עליי.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

מיקי לוי: בבקשה לא להפריע לו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: סיפורה של שבת.

מיקי לוי: תקבל עוד חצי דקה.

דסטה גדי יברקן: אני זוכר, בתור ילד, שבאתיופיה אסרו השלטונות הנוצריים לערוך שוק ביום שלישי, שזה יום השוק שאנחנו קבענו, היהודים, יחד עם כל הסובבים.

דסטה גדי יברקן: כדי להתנכל ליהודים אמרו ששוק יהיה רק ביום שבת.

דסטה גדי יברקן: המנהיגות הרוחנית, הקייסים, הלכו לשלטונות ואמרו: אנחנו לא יכולים, אנחנו שומרים שבת.

דסטה גדי יברקן: אמרו להם: תקשיבו, מי שיבוא ביום שלישי, סחורתו תוחרם, ומי שיבוא לקנות ייקנס.

דסטה גדי יברקן: אז היהודים אמרו: אנחנו לא הולכים ביום שבת ולא ביום שלישי אלא מוכרים בינינו, בין היהודים ובין המוסלמים; אמרו: יהודים ימכרו רק למוסלמים וליהודים ולא לנוצרים.

דסטה גדי יברקן: בתוך חודש הכלכלה נחרבה בכל האזור, כי מי שהחזיק במחרשה, בנפחות, באריגה, בכלי בית, היו יהודים בעלי מלאכה.

מיקי לוי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: תוך חודש השלטונות באו אל הקייסים ואמרו להם: אנחנו מתנצלים, מחזירים, השוק ביום שלישי ולא בשבת.

מיקי לוי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: השבת שמרה על עם ישראל – –

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: – – וזו זכותו של העם היהודי במדינת ישראל לכבד את הספרים שלו.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

קריאה: עוד פעם מלכיאלי.

קריאה: היסטוריה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אין לי ספק שאלפים מבין צופי ערוץ הכנסת עכשיו שואלים את עצמם מה אנחנו עושים כאן.

מיכאל מלכיאלי: יושבים כאן אנשים רציניים, מהקואליציה, מהאופוזיציה, יש כאן יושב-ראש, אנשים צועקים – מה הם עושים כאן?

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים כאן יען כי אנחנו נמצאים כאן.

מיכאל מלכיאלי: באנו לכאן בשביל להיות פה של העם, אותו עם שהממשלה הזאת מתעלמת ממנו.

מיכאל מלכיאלי: אדוני ראש הממשלה יאיר לפיד, אנחנו באנו לכאן – ראש הממשלה לפיד, באנו לכאן בשעה המאוחרת הזאת בשביל לומר לעם שאותם הסכמים קואליציוניים שאתה חתמת עליהם, הסתכלנו עליהם וחיפשנו בהם מילה אחת מההסכמים הקואליציוניים שש"ס חתמה עליהם לא לפני הרבה שנים – מילה על הפריפריה, תחבורה ציבורית, לא בשבת אלא הנחה בתחבורה הציבורית, הנחה במחיר המים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, אדוני ראש הממשלה, כשאריה דרעי נכנס להיות שר הפריפריה, עד אז היו כללים מאוד ברורים מהי פריפריה.

מיכאל מלכיאלי: ניסיתי לראות את ההעתק-הדבק אצלכם בהסכמים הקואליציוניים.

מיכאל מלכיאלי: לא מצאתי שום דבר, שום בשורה לקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: ואז אני רואה את נפתלי, שמכנס מסיבת עיתונאים, והוא אומר משפט מדהים: נתחיל ליזום.

מיכאל מלכיאלי: הסבלנות אזלה, יש לנו תפיסה חדשה.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל אותך, מר לפיד, אדוני ראש הממשלה: כשאתה תרצה ללכת לארצות הברית ולומר משהו, וראש הממשלה נפתלי, זה לא ימצא חן בעיניו, האם יהיה לו אומץ להתקשר אליך ולומר לך: זה לא מתאים, זו לא מדיניות הממשלה?

מיכאל מלכיאלי: הרי לא תענה לו בטלפון.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו באנו לכאן כאופוזיציה לומר לכם, בקואליציה: אתם שמונה ראשי סיעות, ארבעה ראשי ממשלה, ואין אמון בין אחד לשני; אין בשורה חברתית אחת שיוצאת מהממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אתם, שאין לכם אמון אחד בשני – באת, מר לפיד, וגם אמרת, וגם האמנתי לך: אחיי החרדים, אנחנו נדאג לכם, נשמור עליכם מהעסקנים החרדים.

מיכאל מלכיאלי: שבוע של ממשלה, ואז אחת מהשרות אצלך בממשלה מספרת על התחבורה הציבורית בשבת; אחרי זה זנדברג, שרה נוספת, מספרת לנו שהיא רוצה שנשים חרדיות, חלילה – הדבר הפשוט ביותר שיתאים להן, לרחוץ כמו שהן רוצות, גם זה לא יתאים להן.

מיקי לוי: חבר הכנסת ברק.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל את עצמי, מר לפיד, ראש הממשלה: האם כשאתה אמרת שתדאג לנו, הציבור החרדי, התכוונת שנחמן שי ילך ויגיד בכל מקום – –

מיקי לוי: השר שטרן.

מיכאל מלכיאלי: – – שיש שלושה זרמים ביהדות?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא צריכים את העזרה שלכם אם זאת העזרה – –

מיקי לוי: לא להפריע לו.

מיכאל מלכיאלי: – – לא צריכים סעד מכם אם זה הסעד שאנחנו מקבלים מכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא לעזור לי.

מיקי לוי: לא לעזור לי.

מיקי לוי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: מירב, אל תעזרי ליושב-ראש, הוא עושה את זה יפה מאוד.

מירב בן ארי: די, מספיק.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: להתראות.

מיקי לוי: משפט אחד לסיכום.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לסיים, ואני רוצה לומר לך, מר לפיד, שאנחנו פה מעריצים את היכולות שלכם.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: כמה אפשר, אבל?

מיכאל מלכיאלי: לקחתם בן אדם עם שישה מנדטים, נטול כל ציבור מאחוריו – –

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: – – הפכתם אותו לראש ממשלה, נתתם לו שיירה של אאודי בכביש 1 בשביל שישאלו מי זה – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: – – ובלבד להדיח את נתניהו מבלפור.

מירב בן ארי: תסגור לו.

מירב בן ארי: די.

מירב בן ארי: עשר שעות כבר.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת מלכיאלי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

מיקי לוי: חברי הקואליציה, אני מסתדר היטב, נראה לי.

מירב בן ארי: אנחנו רק תומכים בך.

מיקי לוי: לא, תאמינו לי.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: שרים, שרות, ראיתי היום את ההודעות החגיגיות בתקשורת על הביקור ההיסטורי של שר החוץ הטרי יאיר לפיד – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, בבקשה לתת לחבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: מהתחלה?

מיקי לוי: אני אוסיף לך.

אופיר כץ: ראיתי היום את ההודעות החגיגיות בתקשורת על הביקור ההיסטורי של שר החוץ הטרי יאיר לפיד, השר הישראלי הראשון שהגיע לביקור רשמי באיחוד האמירויות.

אופיר כץ: כולם נרגשים ונרעשים מהביקור, ואני שמח ומאחל לך שתצליח ולא תהרוס את מה שנתניהו בנה.

אופיר כץ: גם ראש הממשלה בנט מיהר לברך, אותו בנט שלפני חודשים בודדים אמר שלא ימליך, ישב, ישרת, יתפקד לצד, מתחת או מאחורי יאיר לפיד; הגדיל לעשות וחתם על מסמך אל מול המצלמות, שמגבה את הבטחותיו.

אופיר כץ: מעניין איך יסביר ראש הממשלה בנט לאמירתים את דרכו של שותפו שר החוץ.

אופיר כץ: מהי דרכו, אתם שואלים.

אופיר כץ: הסכם השלום ההיסטורי שהביא נתניהו הגיע לפה, למליאה.

אופיר כץ: ביום החג הזה הצביעו 80 חברי כנסת בעדו.

אופיר כץ: היה חבר כנסת בעל תפקיד ממלכתי שהגיע למליאה, ובמקום לברך תקף את נתניהו וברח בלי להצביע.

אופיר כץ: תופתעו לגלות שזה לפיד, שר החוץ שלנו, שנוסע לייצג אותנו בביקור החגיגי וההיסטורי שכולנו מברכים עליו.

אופיר כץ: מעניין איך יסבירו בנט ולפיד לאמירתים שזה בכלל היה בגלל נתניהו; בגלל זה לפיד לא הצביע, בגלל שהוא הביא את זה, אבל עכשיו – חיבוקים, לחיצות ידיים מול המצלמות.

אופיר כץ: שר החוץ של מדינת ישראל שם פוליטיקה לפני יחסי החוץ של מדינת ישראל.

אופיר כץ: אתם קולטים?

אופיר כץ: הוא נוסע כשר חוץ למדינה שהוא לא הצביע בעד הסכם השלום איתה.

אופיר כץ: אבל מסתבר שכל זה היסטוריה רחוקה.

אופיר כץ: האמירות והמלחמות שיאיר לפיד נלחם נזרקות לצד לטובת שלטון, ג'ובים ותארים.

קריאה: – – –

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: די.

אופיר כץ: אתם בלי בושה רוכבים על הישגים לא שלכם, ואפילו לא הייתה לכם את היושרה המינימלית לפרגן ולהודות לנתניהו.

אופיר כץ: יאיר, אני ממליץ לך לראות את נתניהו כראש האופוזיציה בדיון על הסכם השלום עם ירדן שרבין הביא.

אופיר כץ: היית צריך לראות את נתניהו עומד פה, תומך, מגבה ומצביע בעד.

אופיר כץ: הצביעות שלכם, השקרים שלכם, הפחדנות שלכם – הכול נחשף פה.

אופיר כץ: אני מניח שלא העליתם על דעתכם לעולם שתגיעו לשלטון, ואכן, זה לא היה אמור לקרות ללא הונאת המאה של נפתלי בנט, אחרת אני לא רואה איך הרשיתם לעצמכם להתבטא בצורה כזאת.

אופיר כץ: אבל הפופוליזם הזול שלכם חוזר לנגוס בכם.

אופיר כץ: אתם תיפלו, ותיפלו מהר.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

מיקי לוי: אחרון הדוברים.

מיקי לוי: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, רציתי לדבר איתכם על איך היו קמות ממשלות בישראל מאז קום המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אז הן היו קמות על אידיאולוגיה משותפת, על ערכים זהים, על גישה דומה, אבל זו הפעם הראשונה, צריך לומר את זה, מאז קום המדינה, זו הפעם הראשונה מאז קום המדינה שממשלה קמה על מכנה משותף שונה.

מכלוף מיקי זוהר: המכנה המשותף שהביא להקמת הממשלה הזאת הוא שנאה – כן, שנאה: שנאה למי שהוביל את ישראל 12 שנה בהצלחה רבה, בנימין נתניהו; שנאה לחרדים, שהחליטו להקדיש את חייהם למען הקדוש ברוך הוא; שנאה לכל מי שהחליט לחשוב אחרת מכם, לנו בימין.

מכלוף מיקי זוהר: ועצוב לראות איך שתי מפלגות שחרתו על דגלן אידיאולוגיה וערכים ימניים נותנות יד להקמת הממשלה הרעה הזאת, ממשלת השמאל הרעה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אבל מה שהכי בולט בעיניי, חבריי חברי הכנסת, זו הצביעות, כי את האידיאולוגיה אפשר לשים בצד בשם האופורטוניזם, ואת הערכים – מה זה רלוונטי כשאתה יכול להיות ראש ממשלה כשאין ציבור מאחוריך?

מכלוף מיקי זוהר: ואת היושרה – נו, באמת, מי זקוק ליושרה כשהתקשורת מגבה אותך באופן עיוור?

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו רואים כיצד התקשורת עוסקת באופוזיציה במקום לעסוק בממשלה, שכל הסמכויות והעוצמה נמצאות בידיים שלה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לתת לכם כמה דוגמאות על חוסר היושרה והצביעות של הממשלה הזאת שקמה.

מכלוף מיקי זוהר: עשיתם חוק נורבגי – נורבגי?

מכלוף מיקי זוהר: שבדי.

מכלוף מיקי זוהר: חוק לא מוגבל, עם מספר גדול כל כך של אנשים.

מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא מדבר, אף אחד לא מבקר, כי זה בסדר, זו ממשלת השינוי – לממשלת השינוי מותר לעשות ככל העולה על רוחה ואף אחד לא ידבר.

מכלוף מיקי זוהר: הגבלתם חקיקה לחודש, הגבלתם אי-אמון, צמצמתם ועדות מטעם האופוזיציה, וכולם שותקים.

עיסאווי פריג': תחזיר את הגלגל אחורה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים מה?

מכלוף מיקי זוהר: על דבר אחד אני הכי מתפלא: מפלגות עם שישה מנדטים קיבלו אין-ספור תפקידים – אף אחד לא מדבר.

מיקי לוי: נא לסיים, חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: אריה, דמיין, אם אנחנו היינו נותנים לש"ס את מה שהם נתנו לתקווה חדשה – –

מיקי לוי: חבר הכנסת זוהר.

מיקי לוי: חבר הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסיים.

מכלוף מיקי זוהר: – – מה היו אומרים?

מכלוף מיקי זוהר: החרדים סחטנים.

מכלוף מיקי זוהר: אבל על תקווה חדשה אף אחד לא מדבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: התקשורת עוטפת, מחבקת את ממשלת השינוי.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסיים את דבריי ואומר כך – –

מיקי לוי: משפט אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: – – מה שיקבע בסוף זו לא התקשורת, זה הציבור.

מיקי לוי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ואתם יודעים שאם נלך לבחירות – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: – – הציבור כבר לא נשאר מאחוריכם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מיקי לוי: יסכם שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, שר המשפטים.

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: הבנו, הבנו, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני הודעתי לחבר הכנסת טופורובסקי שאני לא אשיב, אבל שמעתי את סיפת דבריו של חבר הכנסת זוהר, ידידי משכבר הימים, וחשתי שנחמץ ליבו לנוכח מספר התיקים שקיבלה תקווה חדשה בממשלה החדשה.

מכלוף מיקי זוהר: – – – זה שהחרדים קיבלו תיק – – –

מיקי לוי: תודה.

גדעון סער: ולכן אני רוצה להגיד לך רק משפט אחד, חבר הכנסת זוהר: קיבלתי הצעה הרבה יותר טובה מחבר הכנסת נתניהו.

אורלי לוי אבקסיס: ובכל אופן הלכת לממשלת – – – וואו, איזה גיבור אתה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם.

קריאות: – – –

גלית דיסטל אטבריאן: מדובר בנקמה.

גלית דיסטל אטבריאן: תתבייש לך.

גלית דיסטל אטבריאן: תתבייש.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת דיסטל.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את מקומותיכם.

מיקי לוי: אני מייד מתחיל.

מיקי לוי: מי שלא ישב במקומו, זה עניינו האישי.

מיקי לוי: אני מבקש שוב, בבקשה, בפעם השלישית, לשבת במקום.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: חברי הכנסת, בעד – 53, נגד – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: 53 בעד, 43 נגד.

מיקי לוי: החוק התקבל בקריאה ראשונה – –

גלית דיסטל אטבריאן: לא עבד לי, המחשב לא עבד לי.

מיקי לוי: אוקיי, אני אוסיף אותך לפרוטוקול, את 44.

מיקי לוי: החוק התקבל בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: ההמלצה של הלשכה המשפטית, ותכף אני אשמע אתכם, היא שההצעה תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: כיוון שלא הוקמה – אל תפריעו לי.

יואב קיש: כנסת.

קריאות: – – –

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת שמחה, הבנתי אותך.

מיקי לוי: ההצעה תעבור לוועדה המסדרת לקביעת הוועדה שתדון בחוק הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני עובר, לפי סדר-היום, להצעת החוק הבאה:

מיקי לוי: הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי – חברת הכנסת דיסטל, נרשמת באופן אוטומטי.

מיקי לוי: יכול להיות שטעית והלחיצה לא התקבלה, אבל זה בסדר.

מיקי לוי: זה נשאר 53–43.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1406).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אני עובר להצעה האחרונה – הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5) (הוראת שעה לעניין מינוי נאמן – הארכת תוקף), התשפ"א–2021, לקריאה ראשונה, בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

מיקי לוי: קיבלה פטור מחובת ההנחה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק שר המשפטים גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב בפתח דבריי לציין שגם הצעת החוק הזאת היא במקורה הצעת חוק של הממשלה הקודמת, ואחרי הלילה הזה, שבו ניסיתם לפרק לרסיסים את מורשת ממשלת נתניהו האחרונה ואנחנו עמדנו בפרץ והעברנו את כל אותם חוקים, אולי תצליחו להציל יחד איתנו בהצבעה האחרונה.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להאריך הוראת שעה הקבועה בחוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי הנוגעת לגיבוש רשימות נאמנים.

גדעון סער: הארכה זו נדרשת בין היתר בשל תקופת הבחירות לכנסת העשרים-וארבע וקשיים מעשיים בהשלמת גיבוש רשימות במהלך תקופה זו.

גדעון סער: חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי נכנס לתוקף ביום 15 בספטמבר 2019.

גדעון סער: לפי החוק, עם פתיחת הליכי חדלות פירעון, ימונו נאמנים – אלה אנשי המקצוע האחראים ליישום הליכי חדלות הפירעון.

גדעון סער: את הנאמנים יש למנות מתוך רשימות נאמנים שיגובשו על ידי ועדות ציבורית לפי תקנות שקבע שר המשפטים באישור ועדת החוקה של הכנסת.

גדעון סער: הסדר זה נועד למנוע הפעלת לחץ על נאמנים מטעם גורמים שונים, לאפשר לשחקנים חדשים להיכנס לתחום וכן להבטיח כי ימונו נאמנים בעלי המומחיות והכישורים הנדרשים.

גדעון סער: בחודש נובמבר 2018 פורסמה לציבור טיוטת תקנות שעניינן אופן גיבוש רשימות הנאמנים, אך בשל הקדמת הבחירות לכנסת העשרים-ואחת, ובהמשך – התמשכות תקופת הבחירות, לא ניתן היה לסיים את התקנת התקנות במועד.

גדעון סער: לכן, בחודש יולי 2019 התווספה לחוק הוראת שעה שלפיה במהלך תקופה של כתשעה חודשים ניתן יהיה למנות נאמנים שלא מתוך רשימות נאמנים אלא לפי הליך המינוי הקודם.

גדעון סער: מאז הוספת הוראת השעה ביולי 2019 ועד לתחילת כהונת הכנסת העשרים-ושלוש לא הוקמה ועדת החוקה, חוק ומשפט, למרבה הצער, שהייתה נחוצה כאמור לאישור התקנות שעניינן אופן גיבוש רשימות הנאמנים.

גדעון סער: לכן, בחודש יוני 2020 הוארכה הוראת השעה בפרק זמן נוסף של שמונה חודשים, כדי לאפשר את הליך התקנת התקנות וגיבוש רשימות הנאמנים בהתאם.

גדעון סער: בעקבות הקדמת הבחירות לכנסת העשרים-וארבע, ובהתאם להוראות חוק-יסוד: הכנסת, תוקפה של הוראת השעה צפוי לפקוע בתחילת חודש יולי, דהיינו, בעוד שבועיים ימים.

שלמה קרעי: מה עשה שר המשפטים חצי שנה?

גדעון סער: הסכת ושמע, חבר הכנסת קרעי.

גדעון סער: קצת סבלנות.

גדעון סער: אנחנו רק בשעה מוקדמת לפנות בוקר.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

גדעון סער: בהמשך להארכת הוראת השעה בסוף שנת 2020 התקיימו דיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין – נמצא פה חבר הכנסת אשר, שיוכל לאשר – ובחודש ינואר 2021 פורסמו תקנות חדלות פירעון ושיקום כלכלי (כללים לעניין גיבוש רשימת נאמנים), התשפ"א–2021.

גדעון סער: במקביל לאישור התקנות נעשו מאמצים למנות את שתי הוועדות הציבוריות שתפקידן לגבש את רשימות הנאמנים לפי המנגנון שנקבע בתקנות, אולם עד עתה טרם הושלם במלואו מינוי הוועדות, בין השאר, חבר הכנסת קרעי, בשל הבחירות לכנסת העשרים-וארבע – אולי זה לא היה רעיון כל כך טוב לכפות על עם ישראל ארבע בחירות רצופות בשל אינטרסים אישיים – –

שלמה קרעי: – – –

גדעון סער: – – וקשיים מעשיים בהשלמת המהלך בתקופה זו.

קריאות: – – –

גדעון סער: מינוי הוועדות צפוי להסתיים על ידי בימים אלה ממש, אולם מכיוון שהליך גיבוש רשימות הנאמנים כפי שהותווה בתקנות הוא הליך מורכב, וצפוי לדרוש מהוועדות עבודה של כמה חודשים לפחות, נדרש להאריך את הוראת השעה בתקופה קצרה נוספת, עד לסוף שנת 2021.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, תודה.

גדעון סער: לפיכך מתבקשת הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת חוקה לצורך הכנתה – בעצם לא ועדת חוקה, לוועדה המסדרת, אני מניח – לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גדעון סער: אני מפציר שוב בחברי האופוזיציה בראשות נתניהו לא לפרק הליך כל כך מורכב וחשוב, שהתחיל בתקופת ממשלת נתניהו.

מיקי לוי: תודה רבה לשר המשפטים.

מיקי לוי: להלן רשימת הדוברים – יפתח אותה חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים נעולה.

יעקב מרגי: אתם יודעים, לילה ארוך היה לנו היום.

יעקב מרגי: קצת יושרה.

יעקב מרגי: לא שמעתי פעם אחת, אדוני ראש הממשלה לשעבר, על ההישג של מיגור הקורונה, יישר כוח.

יעקב מרגי: כל ההתקפות שהיו מהאגף הזה – אדוני ראש הממשלה לשעבר, אתה לא היית כאן.

יעקב מרגי: אמרתי, אולי דבר אחד טוב יצא מהממשלה ההזויה הזאת:

יעקב מרגי: אני רואה שגם אנרכיסטים הפכו להיות ממלכתיים פתאום.

יעקב מרגי: כל הרדיקליים שהיו פה, פיזרו רדיקלים שליליים – פתאום נהיו ממלכתיים.

יעקב מרגי: ממלכתיים.

יעקב מרגי: אבל לגופו של עניין – – –

בנימין נתניהו: אנחנו לא – – – תודה.

אלעזר שטרן: אבל מרגי, רק אתם דיברתם.

אלעזר שטרן: אנחנו לא דיברנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי, בבקשה להמשיך.

יעקב מרגי: שכחתם איזה קרבות ניהלתם פה?

יעקב מרגי: עם גיבוי.

יעקב מרגי: קיבלתם חיפוי אווירי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי, תקשיב, קיבלתם חיפוי אווירי ורגלי על ידי כל ערוצי התקשורת.

יעקב מרגי: כולם גיבו אתכם, הילכו אימים.

יעקב מרגי: שדדתם – – –

אלעזר שטרן: אבל רק אתם דיברתם, מרגי.

יעקב מרגי: שדדתם יחד עם אולפני הטלוויזיה את החוסן החברתי – ביקשת משהו חדש – שנה שלמה ויותר, שלא נדבר – – –

קריאה: חבר הכנסת מרגי, זה כולל את רינה מצליח?

יעקב מרגי: תראה, רינה מצליח ביקשה למסד את היחסים של המדינה לא עם החמאס – –

דוד אמסלם: – – – בלי ידיים – – –

יעקב מרגי: תן לי, דודי.

יעקב מרגי: – – לא עם החמאס ולא עם תומכי טרור – עם החרדים.

יעקב מרגי: דנה ויס הייתה בדיכאון מעל שנה.

יעקב מרגי: דאגתי לה, אני אומר לך.

יעקב מרגי: הייתה בדיכאון.

יעקב מרגי: בג' בתמוז – מה זה החיוך, פחדתי שיגיע לה לאוזניים.

יעקב מרגי: יונית לוי כבר לא ידעה איך יושבים על הכיסא של האולפן.

יעקב מרגי: אז קיבלתם – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: כי ברגע – תן לי רגע.

יעקב מרגי: תן לי.

עיסאווי פריג': מה שמעניין – כולן היו תחת שמירה.

עיסאווי פריג': כולן מאוימות.

מיקי לוי: חבר הכנסת פריג'.

מיקי לוי: חבר הכנסת פריג'.

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה, אני אענה לך למה – כי נדב ארגמן כנראה היה בתרדמת חורף, כמו דב הקוטב, ופתאום התעורר, וכולם מאוימים.

יעקב מרגי: הוא לא ראה את האיומים עלינו, הוא לא ראה את הטוקבקים להשמיד אותנו, לזרוק אותנו.

יעקב מרגי: לא משנה.

יעקב מרגי: אבל בואו תקשיבו: שדדתם – האגף הזה, שישב פעם פה, יחד עם אולפני כל כלי התקשורת – שדדתם – ניסיתם, יותר נכון, לשדוד את החוסן, את הגב הזקוף של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: שידרתם לו שהכול פה רקוב, הכול פה שחור, הכול פה לא תקין, אתה יודע, עם אוצר מילים בלום – חבל על הזמן כמה מלל נשפך, כמה מומחים הוזמנו לאולפנים.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, הבחירות הוכיחו שכנראה משימתכם לא צלחה.

מיקי לוי: תודה.

יעקב מרגי: אני מסיים, משפט אחרון.

יעקב מרגי: משימתכם לא צלחה.

יעקב מרגי: אילולא התרגיל המסריח number 2, לא היינו יושבים במציאות הזאת הלילה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

גלית דיסטל אטבריאן: היום גילינו תגלית מרעישה ומפתיעה, שאף אחד לא יכול היה להעלות על הדעת, והיא שמפכ"ל המשטרה לשעבר אדון אלשייך תדרך את ה-Crime Minister איך להפגין מול ביתו של ראש הממשלה בלי להיתקל בבעיות עם השוטרים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חוזרת: הבן אדם שהיה אחראי לתיקים של ראש ממשלה שנבחר באופן דמוקרטי, תדרך את הקבוצה שמתנגדת לו בסתר בהפגנות מול ביתו.

קריאות: – – –

מיקי לוי: לא, תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: חברים, אלשייך ומנדלבליט הם משמרות המהפכה.

גלית דיסטל אטבריאן: הגוש הזה יושב כאן בזכות העובדה שהייתה פה הפיכה שלטונית.

גלית דיסטל אטבריאן: לא העם בחר אתכם.

גלית דיסטל אטבריאן: העם הונדס משך שנים לחשוב שהוא נמצא תחת ראש ממשלה מושחת.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו אני רוצה להגיד משהו על הקואליציה שלכם.

גלית דיסטל אטבריאן: יש לי מלוא הכבוד לאבתיסאם מראענה.

גלית דיסטל אטבריאן: אבתיסאם מראענה היא אישה אמיצה בעיניי, כי היא מייצגת את הציבור שלה נאמנה.

גלית דיסטל אטבריאן: ויש לי את מלוא הכבוד לגבי לסקי, ויש לי את מלוא הכבוד לניצן הורוביץ ולעיסאווי פריג'.

גלית דיסטל אטבריאן: מלוא הכבוד.

גלית דיסטל אטבריאן: יש להם אלקטורט, והם נלחמים עבור האלקטורט שלהם.

גלית דיסטל אטבריאן: אפס כבוד לגדעון סער, שמעל בכל מה שהוא מאמין בו, כי הוא רע מזג, נוקם ושונא.

גלית דיסטל אטבריאן: הבן אדם הזה הונה את הציבור שלו, מכר את כל הערכים שלו, היהודיים, הציוניים, כי הוא נוקם בראש ממשלה; ואפס כבוד לראש ממשלה, שמכהן כרגע עם אפס מנדטים.

גלית דיסטל אטבריאן: צמד האנשים האלה – האחד מגלומן חסר תקנה, והשני רע מזג, שונא ונוקם – ביצעו מכירת חיסול של המדינה הזאת, של כל מה שהם מאמינים בו.

גלית דיסטל אטבריאן: הם צריכים ללמוד מאבתיסאם, הם צריכים ללמוד מעיסאווי, מה זה להגן על האלקטורט שלך ועל הערכים שלך.

גלית דיסטל אטבריאן: בזה להם.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קושניר – לא נוכח; חבר הכנסת אשר – מוותר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בין שלל הנאומים הרבים שכולנו נואמים כאן היום רציתי דווקא להפנות קריאה למשרד החוץ של מדינת ישראל, שיצטרף לממשל ביידן, שקרא לשחרורו של יהודי הכלוא בתימן.

משה אבוטבול: יצא לי לקרוא בעיתון המודיע – ואני גם מצטט – על כך שממשלו של ביידן קורא לשחרורו של לוי מראבי, צעיר יהודי מתימן המואשם שסייע ליהודים שהיגרו לישראל להוציא עימם ספר תורה עתיק מתימן.

משה אבוטבול: הודיע על כך דובר משרד החוץ של ארצות הברית נד פרייס.

משה אבוטבול: כבר ארבע שנים כלוא בתימן לוי מראבי.

משה אבוטבול: המורדים החות'ים, הנתמכים על ידי איראן, ראו בספר התורה שהוצא אוצר לאומי גנוב.

משה אבוטבול: בין העצורים היה גם רבה של העיר צנעא, הרב יחיא בן יוסף, שנעצר על ידי המורדים החות'ים בחשד שסייע להברחת ספר התורה.

משה אבוטבול: כמו כן, שלושה עובדים בשדה התעופה בצנעא נעצרו בחשד שסייעו גם הם להברחה, אך בסופו של דבר כולם שוחררו מלבד לוי מראבי, העצור שם עד היום הזה.

משה אבוטבול: נציג משרד החוץ אמר כי ארצות הברית העלתה שוב ושוב את מצוקתו של מראבי במועצת הביטחון של האו"ם.

משה אבוטבול: הנציג גם אישר את ההצהרה שפרסם שר החוץ לשעבר מייק פומפאו בנובמבר 2020, שקרא לחות'ים לכבד את חופש הדת, להפסיק לדכא את אוכלוסיית יהודי תימן ולשחרר מייד את לוי מראבי.

משה אבוטבול: ג'ייסון גוברמן, מנכ"ל הפדרציה הספרדית האמריקאית, אמר כי ארצות הברית צריכה להיות אגרסיבית יותר בנושא.

משה אבוטבול: משרד החוץ קרא לשחרורו של מראבי, אך זה לא מספיק, אומר גוברמן.

משה אבוטבול: לדבריו, יש להזכיר את המקרה של מראבי באופן דומה בתחילת כל פגישה עם החות'ים, כמו גם במשא ומתן עם המשטר האיראני.

משה אבוטבול: כזכור, נציין כי בסוף חודש מרץ אוכלוסיית יהודי תימן הצטמצמה לארבעה קשישים בלבד, לאחר שהחות'ים גירשו שלוש משפחות יהודיות למצרים.

משה אבוטבול: אני מסיים.

משה אבוטבול: וכאן מה שנותר לבקש הוא שגם הממשלה החדשה תפעל למען אותו יהודי יקר הנמצא בכלא בתימן.

משה אבוטבול: ואם ממשל ארצות הברית פועל למענו, אז תכסה בושה את פנינו שכאן המדינה והממשלה אדישות למצבו.

משה אבוטבול: ואסיים בתפילה היהודית המפורסמת: "אחינו כל בית ישראל הנתונים בצרה ובשביה, העומדים בין בים ובין ביבשה, המקום ירחם עליהם ויוציאם מצרה לרווחה, ומאפלה לאורה, ומשעבוד לגאולה, השתא בעגלא ובזמן קריב, ואמרו אמן".

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה לחבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש – –

מאיר פרוש: – – –

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.

שמחה רוטמן: – – שהזמן שלי יתחיל כשגם יש קצת שקט.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת פרוש, תנו לחבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: בבקשה, מההתחלה.

שמחה רוטמן: האמת היא שתהיתי לעצמי.

שמחה רוטמן: ראיתי הרבה מאוד חברי כנסת שעברו צד, ותהיתי לעצמי איך יכול להיות שאנשים שהציגו את עצמם כאנשי ימין, כאנשי ערכים, אנשים של הצד הטוב, אנשים שמציגים את עצמם כאנשים מהצד הטוב, עברו לצד הפחות-טוב.

שמחה רוטמן: אנחנו יודעים שהכתוב עיקם אותיות כדי לא להגיד: החיה אשר טמאה; הוא אמר: החיה אשר איננה טהורה.

שמחה רוטמן: אז אני לא אומר: הצד הרע, אני אומר: הצד הלא-טוב.

שמחה רוטמן: תהיתי לעצמי מה גרם להם להפוך צד, ותמיד, כאשר יש לי תהיות שכאלה, אני פונה למקור חוכמה.

שמחה רוטמן: אני בטוח שמירב תעריך – אבל את לא מקשיבה לי, יש לך אוזניות.

שמחה רוטמן: אני גיליתי שמה שאיחד מלא אנשים וגרם להם להפוך צד הוא הפחד – אולי פחד מבנימין נתניהו, אולי פחד מזה שהם יפסידו בבחירות; פחד מכל מיני אירועים גרם לאנשים להפוך צד.

שמחה רוטמן: אבל בפחד לבד לא די, ופה הלכתי לחוכמת הזקנים.

שמחה רוטמן: פחד הוא הדרך לצד האפל.

שמחה רוטמן: פחד מוביל לכעס, כעס מוביל לשנאה, שנאה מובילה לסבל – מאסטר יודה ממלחמת הכוכבים.

שמחה רוטמן: כך הופכים אנשים לצד האפל.

שמחה רוטמן: ואני קורא מפה: אל תיכנעו לא לשנאה ולא לפחד – הם קוראים לזה "ממשלת השינוי" – וגם לא לסבל.

שמחה רוטמן: אני קורא לחלק מחברי הקואליציה שעברו לצד האפל: שובו.

שמחה רוטמן: שובו.

שמחה רוטמן: חודש תמוז, ראשי תיבות: זמני תשובה ממשמשים ובאים.

שמחה רוטמן: שובו אל הצד המאיר, שובו לימין, שובו לדרך הישר, ובעזרת השם תגלו שהמעבר שלכם, לא רק שלא שינה את המציאות – הוא הפך אתכם לרחוקים, הוא הפך אתכם למנותקים, הוא הפך אתכם לאנשים שמתכחשים למי שאתם.

שמחה רוטמן: אני בטוח שתצטרף גם אתה אליי לקריאה אליהם לשוב לדרך הטובה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים פה כרגע בהצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי, ויש פה הוראת שעה לעניין מינוי נאמן.

מאיר פרוש: זו הצעת חוק מאוד מעניינת בשבוע הזה.

מאיר פרוש: ראש הממשלה הנוכחי הציע את עצמו להיות נאמן שלכם.

מאיר פרוש: הוא יהיה הנאמן עבורנו על ההסכמים הקואליציוניים האומללים ששותפיו הבכירים, החליפי והכליפי – כל אלה חתמו עם סיעות שמתחזקות את הממשלה הזאת, ומה לעשות?

מאיר פרוש: להפעיל תחבורה ציבורית בשבת, להפעיל את המרכולים בשבת, לפגוע בקדושת הכותל, לתת לרפורמים שליטה, נישואים וגירושים – שיהיו שלא לפי ההלכה, לפגוע בתמיכות בישיבות ובכוללים.

מאיר פרוש: ואני התבוננתי, האם המינוי הזה שנפתלי בנט לוקח לעצמו כנאמן – מה השווי שלו?

מאיר פרוש: וחשבתי לעצמי שהשותפים שלו לקואליציה מסתכלים עליו כמו על אפס אחד גדול.

מאיר פרוש: קודם כול, בבסיס יש לו רק שישה מנדטים; הוא בלי שיש לו בכלל עורף ציבורי, כי הציבור שלו האמין שהוא הולך להקים ממשלה עם הימין, והוא עזב אותם, עבר והקים ממשלה של השמאל.

מאיר פרוש: אז הוא עם אפס של עורף ציבורי.

מאיר פרוש: איזה כוח יש לנאמן שמנסה להגדיר את עצמו כנאמן שלנו?

מאיר פרוש: איזה כוח יש לו לדרוש שלא יפגעו בחרדים?

מאיר פרוש: האם הוא בכוח שאין לו מסוגל לשמור כמו שהוא התחייב?

מאיר פרוש: האם הוא יהיה מסוגל לעשות משהו?

מאיר פרוש: הרי בוודאי יגידו לאדוני היקר: אם אתה מנסה לפגוע ברעיון שלנו לפגוע בחרדים, אנחנו הולכים מייד לבחירות.

מאיר פרוש: הוא ירעד.

מאיר פרוש: הוא ירעד מללכת לבחירות.

מאיר פרוש: מה נפתלי בנט חושב כשהוא מספר לנו שהוא הולך להיות נאמן שלנו?

מאיר פרוש: הרי הוא עצמו לא מסוגל לעזור כהוא זה.

מאיר פרוש: גם אם הוא ירצה, הוא לא יוכל לעשות כלום.

מאיר פרוש: אנחנו מהרגע הראשון לא מקבלים את האמירה שלו שהוא הולך להיות נאמן שלנו.

מאיר פרוש: הוא בוודאי לא יכול לייצג את הדברים שאנחנו מבקשים שייוצגו.

מאיר פרוש: אנחנו לא נותנים בו אמון – לא ברעיון שהוא יהיה הנאמן שלנו ולא בזה שהוא עומד בראשות ממשלה, שהיא ממשלה שהולכת להביא עלינו אסון ושואה רוחנית.

מאיר פרוש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשעה הזאת, כשאנחנו יושבים פה, אלפי יהודים מכל רחבי העולם, משכימי קום, כבר קמים לקראת תפילת שחרית בוָתיקין.

ישראל אייכלר: אני לא בין אלה.

ישראל אייכלר: אני מקנא בהם – הם יושבים והוגים בתורה ומתפללים בתהילים על עם ישראל; שלא נדבר על אלה שעושים "חצות".

ישראל אייכלר: אבל מה לעשות?

ישראל אייכלר: עלינו נגזר לשבת פה ולהגן על זכויותיהם של אותם יהודים לחיות לפי אורח החיים שלהם, ושאף אחד לא יכתיב להם לשנות את הדרך של אלפי שנים, הם ואבותיהם ואבות אבותיהם – אם זה בימי אלול שהיו הולכים לסליחות, ואם זה בלילות שבת עם שירת הבקשות, ואם זה בארצות אשכנז עם הכינוסים וההתקהלויות של הטישים וכל הדברים האלה.

ישראל אייכלר: אז בשעה כזאת תרשו לי קצת להתבונן – ביקשת היסטוריה.

ישראל אייכלר: היה פעם מלך שקראו לו בלק בן ציפור, והוא נורא פחד מבני ישראל שיצאו ממצרים, למרות שעל פי האמת הוא היה מלך מואב, ועם ישראל צֻווה לא לגעת במואב, לא לכבוש את מואב, ובכל זאת הוא אמר: "הנה עם יצא ממצרים, הנה כִסה את עין הארץ והוא יֹשב ממֻּלי", אמר רש"י: להכרית אותי.

ישראל אייכלר: היהודים האלה מפחידים אותו.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הם מתרבים.

ישראל אייכלר: שישה בכרס אחת היה להם במצרים, ואחר כך היו להם משפחות גדולות, "וישם כצאן משפחות".

ישראל אייכלר: אז הוא פחד מהם, אז הוא הלך לשאול את בלעם הרשע.

ישראל אייכלר: מה היה בלעם הרשע?

ישראל אייכלר: הוא לא היה חייל, הוא לא היה לוחם.

ישראל אייכלר: בלעם הרשע היה מקלל, וידעו כי "את אשר תברך מבֹרך ואשר תאֹר יואר".

ישראל אייכלר: בלעם הרשע, היו לו כוחות שטניים להציע עצות נוראיות שבאמת הזיקו בסוף לעם ישראל.

ישראל אייכלר: אבל אותו בלעם אפילו בא ואומר: "מה אקֹּב לא קבֹּה אל ומה אזעֹם לא זעם ה'".

ישראל אייכלר: הוא ראה וזיהה שהקדוש ברוך הוא "כי לא יִטֹּש ה' עמו ונחלתו לא יעזֹב", ולא יעזור לא לבלק ולא לבלעם, שום קללה לא תעזור פה.

ישראל אייכלר: בלק עדיין לא הסכים.

ישראל אייכלר: הוא הלך איתו סביב-סביב, קודם כול לראות איפה יש חולשות בעם ישראל, שהוא יוכל לקלל.

ישראל אייכלר: ובלעם הבין שהוא לא ינצח את נצח ישראל, והוא כתב "לא הביט אָוֶן ביעקב ולא ראה עמל בישראל ה' אלהיו עמו ותרועת מלך בו".

ישראל אייכלר: רק בסוף הוא הציע לו עצה שאני לא רוצה להזכיר פה, איך לבולל את בני ישראל אצל מואב, ועל ידי זה עם ישראל נחלש והייתה מגפה גדולה.

ישראל אייכלר: אבל בסופו של דבר בלעם, כמו שהזכרתי קודם, כבר אמר "תהי אחריתי כמהו".

ישראל אייכלר: הוא רצה למות מות ישרים – "ותהי אחריתי כמהו" – כי הוא הבין שנצח ישראל לא ישקר.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לכל אלה שחושבים שהם ישנו את אורח החיים היהודי של בני ישראל: אתם לא תצליחו לשנות.

ישראל אייכלר: תצליחו רק להרעיב אותם, להציק להם.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו, בעזרת השם – אנחנו, אני מתכוון כל המאמינים בארץ ישראל, לא רק חרדים.

ישראל אייכלר: כל היהודים המאמינים בה' אלוקי ישראל ובארץ ישראל, בעזרת השם ינצחו את כולם.

ישראל אייכלר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

מיקי לוי: שלוש דקות.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, ציפור לחשה לנו שהיום היה לך יום הולדת.

אוריאל בוסו: מגיע לך מזל טוב.

אוריאל בוסו: כנראה רוצים שיום ההולדת שלך יהיה ארוך, אז היום הזה לא נגמר, אבל גיל 70 זה גיל מכונן, והבריאות שלך חשובה לכולנו.

אוריאל בוסו: עד 120.

מיקי לוי: תודה רבה.

אוריאל בוסו: הצעת החוק עכשיו זה לשקם את – איך זה נקרא?

אוריאל בוסו: שיקום כלכלי.

אוריאל בוסו: אני מקווה שאנחנו לא הולכים לקלקול שיקומי במסגרת הפעולות של הממשלה החדשה.

אוריאל בוסו: אני רק אקרא: בשנת 2010 דרשה ישראל ביתנו להעמיד לדין את מאזן גנאים, אז ראש עיריית סח'נין, על הפגנת יום האדמה והנפת תמונותיהם של מורנייה ונסראללה.

אוריאל בוסו: 2021 – הוא האצבע ה-60 להקמת הממשלה עם ישראל ביתנו.

אוריאל בוסו: אני אומר: אנה אנו באים?

אוריאל בוסו: יש שותפות ויש שותפות.

אוריאל בוסו: הסתכלתי בסלוגן של ישראל ביתנו דאז, "רק ליברמן יודע לדבר ערבית".

אוריאל בוסו: אז הוא הציג את זה כמשהו כנגד – אני יודע לדבר ערבית – והיום מתברר שרק הוא יודע לדבר ערבית, להביא אותם בעד "בלי נאמנות אין אזרחות".

אוריאל בוסו: אלכס קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים, אמר: מי שמשרת – יקבל.

אוריאל בוסו: שאלתי: או שקוראים לך מנסור עבאס, וגם בלי לשרת תקבל, או שאתה חרדי – איך זה עובד?

אוריאל בוסו: מתן כהנא אמר:

אוריאל בוסו: אני נלחמתי במארבים, אנשים נשכבו איתי מתחת לרצפה, אז אני איתם שותף – או עם מי שכנגד, מי שהיה נגדך במארבים.

אוריאל בוסו: תמיד אנחנו מסתכלים על אנשים שזה פועל משני הצדדים.

אוריאל בוסו: באמת אנחנו רוצים ביום הזה להראות – לשים מראה לאזרחי ישראל – פעם אחר פעם, את הצביעות שנמצאת בצד אחד.

אוריאל בוסו: זו הסיבה שאנחנו גם בשעה כזאת, שעה מאוחרת – כולם פה בעלי משפחות, אבל אזרחי ישראל צופים בנו – לא כמשועממים, אלא כאחראים אמיתיים.

אוריאל בוסו: יש פה אנשים רציניים שעד עכשיו ניהלו משרדים, ניהלו את הקורונה בהצלחה רבה, מיגרו אותה כמו שצריך, ולצערנו אנחנו מבינים שאנחנו הולכים אחורה.

אוריאל בוסו: אבל אנחנו נישאר כאן האחראים האמיתיים בכנסת.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: מזל טוב ליום הולדת, היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: שרים, אני לא יודע אם נמצאים פה, אבל חבריי חברי הכנסת, שר המשפטים גם בחוק הזה החרה החזיק אחריו והתחיל להטיח באופוזיציה: למה אתם מתנגדים?

אורי מקלב: אתם בפעם הקודמת תמכתם בחוק הזה.

אורי מקלב: כששר הבריאות של היום הציג את החוק הקודם, בצביעות מאין כמוה, הוא בא וביקש מאיתנו לתמוך בחוק.

אורי מקלב: הוא ביקש מכנסת ישראל לתמוך בחוק שהוא אמר, על החוק הזה, צעק וזעק מקירות ליבו על החוק הפשיסטי הזה – עדיין הצעקות מהדהדות באוזנינו – על החוק הרודני הזה.

אורי מקלב: איזה מילים הוא לא אמר על החוק שהוא עצמו בא להציג.

אורי מקלב: לא שאתה עכשיו חבר כנסת ויש מחויבות, קואליציה או אופוזיציה – אתה בא ומבקש מאיתנו אמון על חוק שאתה לא לפני הרבה זמן באת וקראת לו חוק פשיסטי.

אורי מקלב: איך אפשר לעשות את השקר הזה – – –

קריאה: – – – הסבר:

קריאה: האאודי משפיעה על המחשבה.

אורי מקלב: זה משבש.

קריאה: הכיסא נוח.

קריאה: המחשבה משתנה.

אורי מקלב: עד כדי כך שמוכנים לתמוך בחוק פשיסטי, בחוק רודני?

אורי מקלב: שר הבריאות הקודם היה פה – הטיחו בך, הוא הרי הטיח בך, בחוק הזה, פעם אחר פעם, על החוק הפשיסטי.

אורי מקלב: ואיך שעוברים כמה ימים מסתבר שעכשיו הוא בא לבקש את האמון שלנו.

אורי מקלב: אבל זה לא נגמר בזה.

אורי מקלב: אנחנו ראינו הערב הזה איך המפלגות הערביות, שהתנגדו לחוק חומר הנפץ, לא נמצאות פה, וכן הלאה וכן הלאה.

אורי מקלב: אבל אני רוצה לספר לכם, אם אנחנו כבר מדברים בערב הזה על הקואליציה הצבועה הזאת – לא כולם, אבל ודאי חלקם – שאחד בפה ואחד בלב ולא עומדים מאחורי דיבורם:

אורי מקלב: כעת הזאת לפני כשנה קמה קואליציית החירום, קואליציית האיחוד והחירום של כחול לבן יחד עם הליכוד והמפלגות החרדיות, ואני אספר לכם סיפור שאני לא חושב שמישהו שמע כאן:

אורי מקלב: לפני שנה בשעה 24:00 היו צריכים להניח את ההסכמים.

אורי מקלב: אני הייתי בשעה 23:00 בחדר של יריב לוין – יריב לא נמצא פה והוא גם לא היה אז בחדר, היו היועצים המשפטיים של הליכוד – והיו צריכים לגמור להניח את ההסכמים עד השעה 24:00.

אורי מקלב: בשעה 23:00 מתפרץ נציג בכיר של כחול לבן, שלימים נהיה גם שר המשפטים, והשאגות שהוא שאג בחדר – הזכוכיות והקירות כמעט נפלו, הפלאפונים עפו באוויר, אני לא מגזים – מרוב כעס גדול על כך שהליכוד חתמה עם אחת המפלגות על כך שגם מפלגה שיש בה שבעה חברי כנסת, אפשר לעשות שלושה נורבגים, ולא כפי שסיכמו איתם, שזה רק שני נורבגים.

אורי מקלב: איך הוא כעס.

אורי מקלב: הוא אמר: היועצים המשפטיים לא יאשרו את זה.

אורי מקלב: איך יכול להיות שאתם תפילו ותקריסו את כל ההסכם בינינו, שהיה מבוסס על הרבה נורבגים.

אורי מקלב: היום החוק הזה מדבר – –

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: – – על כך שיש ארבעה נורבגים כשיש גם שבעה.

אורי מקלב: על מה היה הכעס הגדול שלו?

אורי מקלב: איך אנחנו נעשה דבר כזה, איך אפשר לעשות זאת.

אורי מקלב: והינה, היום בקלות כזאת אותם אנשים שהתנגדו ואמרו: איך יכול להיות שלושה נורבגים במפלגה של שבעה – היום יש ארבעה נורבגים, רוב הסיעה – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: – – ולכן זה פה.

אורי מקלב: איך התשובה על הדברים האלה היום – – –

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: וכן הלאה.

אורי מקלב: בזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש אנחנו זוכרים איך צעקו על ראש הממשלה החלופי שהוא מעז להביא לעצמו מנכ"ל באותו הסכם.

אורי מקלב: והינה, היום אותם אנשים שצעקו: איך יכול להיות – הם מביאים, והכול עובר בשקט.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורי מקלב: אבל אנחנו פה כדי שלא יעבור בשקט.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, היות שמדובר בחוק האחרון הלילה, אז אני רוצה לעשות סיכום קצר של מה שדיברנו: 1.

משה גפני: שהייתה הבטחה של יאיר לפיד שיהיו 18 שרים, ובסוף אנחנו מקבלים 34 שרים.

מיקי לוי: 26.

משה גפני: 36.

מיקי לוי: 26.

משה גפני: לא, יש סגני שרים.

מיקי לוי: 26 שרים.

משה גפני: טוב, בסדר.

עיסאווי פריג': אתה ותיק חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': אתה צריך לדייק.

משה גפני: אני כבר ראיתי שאין אצלכם בעיה של כספי ציבור.

משה גפני: המציאות הזאת של החוק הנורבגי – הייתה ההתקפה נגד החוק הנורבגי הקודם, שהיה חוק נורבגי קטן, והיום מביאים חוק נורבגי ומבצעים אותו במציאות ענקית, כשזה כמובן על חשבון הנכים ועל חשבון ניצולי השואה.

משה גפני: הכסף הזה מגיע מאיזשהו מקום.

משה גפני: המציאות הזאת שבה נפתלי בנט, ראש הממשלה של שישה מנדטים – הוא מייד בעד שהממשלה תעשה ועדת חקירה ממלכתית על מירון, אבל מתנגד בכל תוקף לעשות ועדת חקירה על צפית.

משה גפני: דיברו נגד המציאות שבה ראש הממשלה – מה אני אגיד לכם, כל הדיבורים על המציאות הזאת שהוא צפצף צפצוף ארוך על הבוחרים שלו, על כך שאם הוא היה הולך היום לבחירות הוא כמובן לא היה עובר את אחוז החסימה, שאין לו ציבור מאחוריו, והוא ראש ממשלה בישראל.

משה גפני: אבל אני רוצה לומר – אני רואה אותך ואני רוצה לומר דבר שלא דיברנו עליו.

משה גפני: הרי זאת ממשלה שהוקמה נגד שחיתות.

משה גפני: המציאות היא שפעם ראשונה ב-16 שנה – אני לא זוכר דבר כזה – באה מפלגה אחת ויהיה לה שר האוצר, יהיה לה שר במשרד האוצר, יהיה לה יושב-ראש ועדת הכספים, תהיה לה ועדת רפורמות – ועדה שבאופן עקרוני תמיד ניתנת למישהו אחר – המפלגה הזאת תהיה בקבינט החברתי-הכלכלי, היא תהיה בכל הדברים, בכל הנושאים של ועדות השרים שעוסקות בכלכלה.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו מעבירים – אתם מעבירים, אנחנו לא מעבירים – – –

קריאה: – – –

משה גפני: לא, רגע, לקחת לי את זה.

משה גפני: אני רק רוצה לומר שלא היה דבר כזה גם מבחינת ניהול תקין.

משה גפני: אני לא מדבר על מה שקורה במפלגה שם, בישראל ביתנו – יש הרבה מה לומר בעניין הזה, אני לא רוצה להיכנס לזה – אבל המציאות היא שלא יהיה פיקוח פרלמנטרי, אדוני יושב-ראש הכנסת.

משה גפני: לא יהיה פיקוח פרלמנטרי בתקופה שאנחנו – –

מיקי לוי: תודה, אדוני.

משה גפני: – – אחרי הקורונה ואחרי כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: לא יהיה פיקוח לא על הרפורמות שצריך לעשות – וצריך לעשות הרבה מאוד בנושא הכלכלי; לא יהיה פיקוח על כל הדברים שנעשים שם.

משה גפני: ובכלל, זה שר אוצר שהבטיח שהוא מייד מחסל את הנייה והוא מפציץ את סכר אסואן.

מיקי לוי: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: לא שאני מסכים לזה, אני חושב שהוא טעה בעצם האמירה הזאת – –

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: – – אבל זה מה שהוא אומר.

משה גפני: ואתם, חברי הסיעה שלו שהולכים איתו – –

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: – – או פוחדים ממנו או מאמינים לו.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: שני הדברים לא שווים.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ברק – מוותרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, מזל טוב ליום ההולדת.

יצחק פינדרוס: לגיל 70 יש חשיבות מיוחדת, אבל לא במסגרת שלוש הדקות.

יצחק פינדרוס: אנחנו נדבר על זה.

יצחק פינדרוס: האמת היא שאני לא יודע הערב למי להאמין.

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר שאני מבולבל לגמרי.

יצחק פינדרוס: אני אפילו הצלחתי לצאת מכאן מבולבל.

יצחק פינדרוס: מצד אחד כבוד ראש הממשלה יאיר לפיד הסביר לעם ישראל – אני מכבד אנשים שיש להם דעה – הסביר לעם היושב בציון שהם מצאו ממשלה מרוקנת, בלי כלום.

יצחק פינדרוס: בתקשורת סיפרו שגרסו את כל המסמכים, לא עשו שום דבר במשרדים, לא עשו כלום – משהו מזעזע, ריקני, צריך להתחיל הכול מאפס, להתחיל לבנות והכול.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה, חשבתי להאמין שלפחות כך הוא חושב; גם אני בתוכי – כולם זוכרים – הייתה לי ביקורת מדי פעם גם על הממשלה הקודמת, אז אולי יש משהו בדברים האלה.

יצחק פינדרוס: ואז עולה פה ראש הממשלה הרביעי שם – אני לא זוכר מספרים – גדעון סער, ונותן לנו נאום: היזהרו מהצבועים.

יצחק פינדרוס: מה שהממשלה שלכם עשתה, את זה אנחנו מביאים היום.

יצחק פינדרוס: אז אני עדיין לא יודע.

יצחק פינדרוס: את מה הוא הביא היום – את מה שהממשלה גרסה, את מה שהממשלה לא עשתה, את מה שהממשלה החביאה?

יצחק פינדרוס: את הפקידים שלא קיימים?

יצחק פינדרוס: את מה שנעלם?

יצחק פינדרוס: אני עוד לא יודע למי להאמין.

יצחק פינדרוס: רבותיי, זה בדיוק מה שאנחנו מדברים עליו כאן.

יצחק פינדרוס: אמר הרב אייכלר: בלק הביא את בלעם.

יצחק פינדרוס: הלך בלעם ואמר: בוא ננסה את הדרך הזאת, ולא הצליח.

יצחק פינדרוס: הלך, בנה שבעה מזבחות בדרך הזאת ולא הצליח.

יצחק פינדרוס: הלך, בנה שבעה מזבחות ולא הצליח.

יצחק פינדרוס: ובסוף הגיע לפתרון של הרפורמים בארצות הברית: אתם יודעים איך נחסל את היהדות?

יצחק פינדרוס: נדאג להתבוללות, וכך נצליח לחסל אתכם.

יצחק פינדרוס: לא יעזור לכם, אנחנו נישאר כאן.

יצחק פינדרוס: תספרו שכן תפקדו, לא תפקדו, תספרו לנו בדרך כזאת או בדרך אחרת – בלק עם מואב נעלם, הם נמצאים ברבת עמון.

יצחק פינדרוס: אין זכר למואב, ועם ישראל חי וקיים.

יצחק פינדרוס: לא יעזור לכם כלום.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני מצטרף לברכות ליום ההולדת.

אבי מעוז: עד 120 בבריאות טובה.

אבי מעוז: שמענו בתחילת הערב את מופע האימים של זאב אלקין, ואני מנסה לחשוב – אני מודה לכם על השעות שנתתם לי לחשוב – ולנסות להסביר עד לאן אפשר להגיע.

אבי מעוז: וחשבתי: מה משותף, מעבר לחברותם בקואליציה, לנפתלי בנט, אילת שקד, צביקה האוזר, יועז הנדל, גדעון סער, אביגדור ליברמן וזאב אלקין?

אבי מעוז: מה משותף?

אבי מעוז: כולם עבדו עם נתניהו, חלקם – נתניהו פשוט מצא אותם, גידל אותם, והם כולם כפויי טובה.

אבי מעוז: לכל אדם יש את הרגש הטבעי של הכרת הטוב, הוא רוצה להודות למי שמיטיב עימו, אבל כנגד אותו רגש יש התקוממות פנימית שנובעת מתוך גאווה, שלא נותנת לו להיות אסיר תודה.

אבי מעוז: דיברנו קודם על העברית.

אבי מעוז: איזו מילה יפה – אסיר תודה.

אבי מעוז: אדם שחייב להודות למישהו, הוא נהפך להיות שלו, והוא לא נותן לעצמו להיות אסיר תודה.

אבי מעוז: מתוך כך הם מגיעים לשכנע את עצמם שאותו אדם שהיטיב עימם הוא בעצם מזיק, הוא בעצם רוצה להרע להם, עד כדי כך שהם מגיעים למופע אימים כמו שראינו מזאב אלקין.

אבי מעוז: הבריח התיכון של הממשלה הזאת: שנאה, שוחד, מרמה, הפרת אמונים, צביעות – כמו שגילינו את זה פה הלילה – ומעל הכול: כפיות טובה.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

קריאה: דודי – – –

דוד אמסלם: נעשה את זה קצר.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבר כשהייתי השר המקשר – כמעט שנה ומשהו, שנתיים – הייתי עולה בכל שבוע ומשיב לכם.

דוד אמסלם: תמיד טענתי שהשמאל במדינת ישראל הם האנשים הכי אלימים, הכי בריונים והמושחתים ביותר במדינה.

גלעד קריב: ראינו את זה ב-1994.

גלעד קריב: היה שמאלן – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

דוד אמסלם: כבוד הרב, כבוד הרב – – –

קריאה: עם מי הוא רב?

קריאה: איזה רב?

דוד אמסלם: כבוד הרב הרפורמי, בדיוק זה שיושב עכשיו ליד אורבך.

דוד אמסלם: עשה לך רב וקנה לך חבר.

דוד אמסלם: מר אורבך, תצמצם טיפה, תהיה קרוב לרב, לרב של הקואליציה.

דוד אמסלם: מזל שאמרתי שפגש את אביב גפן ולא את אום כולתום – כנראה שהיית הולך, מביא לנו משהו ממצרים.

קריאה: בסוף היום – – – יוצאים – – –

דוד אמסלם: מר אורבך, תתבייש.

דוד אמסלם: תסתכל מול המראה ותתבייש, אתה, בעיקר.

דוד אמסלם: עזוב, עיסאווי פריג' – אנחנו מבינים.

דוד אמסלם: אתה, כמה חילול השם אתה עושה, אתה.

דוד אמסלם: אתה, אתה.

ניר אורבך: – – –

מיקי לוי: לא, לא לענות.

דוד אמסלם: אני, אני, כן.

דוד אמסלם: אני, כיהודי מסורתי, מעולם לא ראיתי דבר כזה.

ניר אורבך: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת אורבך, זה מיותר.

דוד אמסלם: אני מבין שמי שרוצה לעשות חילול שבת, להביא חזיר – אתה יושב ומגבה אותו פה.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: הרי יום אחד ייגמר הסיפור בעולם הזה.

דוד אמסלם: תצטרך לתת דין וחשבון לא לנפתלי בנט – –

ניר אורבך: עכשיו אתה גם הנציג של הקדוש ברוך הוא?

דוד אמסלם: – – למישהו אחר, אתה מבין?

דוד אמסלם: ואתה, אין לך טיפת יראת שמיים.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

ניר אורבך: ממש שואל אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת – – –

דוד אמסלם: הכול זה תפקידים פה?

גלעד קריב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, זה מיותר.

קריאה: – – – שומעים דברים טובים – – –

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש שילדים מסתכלים עליך, ילדים – בוודאי בבני עקיבא, כאלה שהתיימרת לדבר אליהם – מסתכלים עליך ואומרים: תקשיב, בתי הכנסיות מתפללים שהממשלה הזאת תיפול.

גלעד קריב: – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

דוד אמסלם: בתמיכה שלך.

דוד אמסלם: עזוב את נפתלי בנט – אמרתי: אני לא כל כך מאמין שהוא באמת דתי – אבל אתה?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: תסתכל מול עצמך, מול הפרצוף, אתה ועצמך.

דוד אמסלם: תתבונן פנימה.

דוד אמסלם: הכול זה תפקידים?

ניר אורבך: – – –

דוד אמסלם: אני שואל, אני שואל אותך.

דוד אמסלם: כשאני רואה מה עשית אני מתבייש.

דוד אמסלם: יש פה – הרי השמאל רוצה לעקור את הסממנים היהודיים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: תראה איך מדברת גב' זנדברג, תשמע אותה פה, מה היא עשתה כבר גם בשנים עברו; תשמע את מיכאלי.

דוד אמסלם: אתה בעצם תומך בהם, אתם מחזק אותם, נותן להם כוחות נפש – –

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: – – לעלות לכאן ולהכפיש את קודשי ישראל.

דוד אמסלם: ואתה אומר: לא אני, מה פתאום – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: – – אני מתלבט.

דוד אמסלם: שמעתי את פריד עם גפן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אני באמת מצטער.

דוד אמסלם: בכלל, באמת, זו פגיעה באינטליגנציה, להגיד משפט מהסוג הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

משה אבוטבול: עוד הרבנים יתחננו אליך: אל תעשה את זה.

משה אבוטבול: למה, ניר?

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: הרבנים בכו לך, ניר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, אתה מפריע לחבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: זה לא יפה.

מיקי לוי: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפרק האחרון לערב הזה אני רוצה להמחיש את העניין שממשלה שמבוססת על קנאה, שנאה ותחרות לא יכולה להיות כלי מחזיק ברכה.

שלמה קרעי: שאלו פעם חכם אחד: אם כבר נעשה נס ליעקב אבינו ו-12 האבנים שתחת ראשו שרבו על מי יניח צדיק ראשו התאחדו והפכו לאבן אחת, למה הן הפכו לאבן?

שלמה קרעי: למה 12 האבנים האלה לא הפכו לכרית אחת?

שלמה קרעי: למה הנס לא יכול להיות מושלם?

שלמה קרעי: למה הטרנספורמציה לא הושלמה והייתה ליעקב אבינו כרית?

שלמה קרעי: למה אבן אחת גדולה?

שלמה קרעי: אלא ללמד אותנו שכשיש מריבה, כשיש קנאה ושנאה, כשהאבנים רבו ביניהן, מזה לא יכולה לצאת כרית, מזה יכולה לצאת רק אבן.

שלמה קרעי: זה לא כלי מחזיק ברכה.

שלמה קרעי: לאזרחי ישראל שלא מצליחים לעצום עין מרוב דאגה מפני הממשלה המסוכנת הזאת נמחיש את העניין הזה של ממשלת המריבה והקנאה בסיפור לפני השינה.

שלמה קרעי: בכפר קטן חיו תום וג'וני.

שלמה קרעי: שני קנאים צרי עין היו.

שלמה קרעי: יום אחד נדמה היה לתום שג'וני מתבונן בסוסו בעין חמדנית.

שלמה קרעי: פחד שיחליף בין הסוסים שלהם והחליט לסמן את הסוס – קצץ לסוס שלו את אוזנו השמאלית.

שלמה קרעי: למוחרת גילה שגם ג'וני קצץ לסוס את אוזנו השמאלית.

שלמה קרעי: כעס נורא.

שלמה קרעי: מה עשה?

שלמה קרעי: הלך, קצץ לסוס גם את הזנב.

שלמה קרעי: למוחרת ראה שגם ג'וני קצץ לסוס את הזנב.

שלמה קרעי: אמר לעצמו: איזה קנאי חמדן וחסר בושה זה.

שלמה קרעי: הלך ושבר לסוס את רגלו הימנית.

שלמה קרעי: אחר הצוהריים נפגשו שניהם בשוק כשסוסיהם קצוצי אוזן וזנב, עם רגליים שבורות.

שלמה קרעי: עד מתי תמשיכו ככה להתעלל בסוסים שלכם?

שלמה קרעי: אמר להם אחד השכנים.

שלמה קרעי: אמרו לו: מה נעשה?

שלמה קרעי: כל אחד אמר:

שלמה קרעי: אני רואה שהחבר שלי מביט בעין חמדנית של קנאה ושנאה.

שלמה קרעי: אני מפחד שהוא יחליף את הסוס, לכן הייתי צריך לסמן אותו.

שלמה קרעי: כל אחד ענה ככה.

שלמה קרעי: טיפשים שכמותכם, אמר להם השכן.

שלמה קרעי: אתם לא רואים שסוס אחד שחור וסוס אחד לבן?

שלמה קרעי: הקנאה, התאווה והכבוד מוציאין את האדם מן העולם.

שלמה קרעי: כשהאדם מתנהל מהבטן, מתוך קנאה ושנאה, העיניים מפסיקות לראות, השכל מפסיק לפעול ומותר האדם מן הבהמה אין.

שלמה קרעי: ממשלה כזאת, שמושתתת כולה על אדני הקנאה והשנאה לאיש אחד שהם לא מסוגלים להביס ביושר – לא מסוגלים – –

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: – – ממשלה כזאת תהיה ממשלה שתמכור את היהדות לזנדברג, קריב וליברמן – –

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: – – את ביטחון ישראל – לתנועה האסלאמית ואת חיילי צה"ל – להאג.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: די – – –

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אנחנו תכף נלך לישון, אבל "הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל".

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: "שלא אחד בלבד עמד עלינו לכלותנו – –

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת קרעי, אני מאוד מודה לך.

שלמה קרעי: – – והקדוש ברוך הוא מצילנו מידם".

שלמה קרעי: מזל טוב ליום הולדתך, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, ההתיישבות חשובה לראש הממשלה שלנו, לנפתלי בנט.

מיכל מרים וולדיגר: היא חשובה לו מאוד.

מיכל מרים וולדיגר: גם לך, ניר.

מיכל מרים וולדיגר: איך אני יודעת?

מיכל מרים וולדיגר: לא כי הוא הצהיר ואמר לפני הבחירות שהוא יסדיר את ההתיישבות הצעירה, לא ולא, אלא כי הוא חתם בהסכם הקואליציוני לכינון הממשלה הנוכחית על הסדרת ההתיישבות.

מיכל מרים וולדיגר: כן כן, הוא חתם.

מיכל מרים וולדיגר: הוא חתם על כך שמשפחות שגרות ביישובים הללו יוכלו ליהנות מהדברים הכי בסיסיים שכל אזרח זכאי להם: חשמל מסודר, כבישים וכל מה שצריך.

מיכל מרים וולדיגר: לא נפלתי מהירח.

מיכל מרים וולדיגר: נפתלי באמת דאג – הוא דאג להתיישבות הבדואית הצעירה, שלהם ורק להם.

מיכל מרים וולדיגר: ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון נותרה מושלכת בפינת הדרך חסרת כול.

מיכל מרים וולדיגר: בעוד בנייה בלתי חוקית בנגב אושרה על מגש של כסף, או לפחות לא נאכפת, ההתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון – כלום.

מיכל מרים וולדיגר: נאדה.

מיכל מרים וולדיגר: בשבוע שעבר ביקרתי ביישוב אביתר, יישוב שהוקם אחרי הירצחו של יהודה גואטה, השם ייקום דמו, ולזכרו של אביתר בורובסקי, השם ייקום דמו; יישוב שקם על אדמות המדינה, בצומת קריטי ואסטרטגי לביטחון המדינה; יישוב שגודע, לפחות שם, את תוכנית הרשות הפלסטינית להשתלטות על שטחי C.

מיכל מרים וולדיגר: והמינהל האזרחי מנסה להרוס אותו.

מיכל מרים וולדיגר: בנייה בלתי חוקית של ערבים ושל הרשות הפלסטינית לא מפונה; התיישבות של יהודים באדמות אבותיהם נמצאת בסכנת הרס וחורבן.

מיכל מרים וולדיגר: תושבי אביתר בנו יישוב מדהים – כן, ניר, מדהים – יותר מ-50 משפחות.

מיכל מרים וולדיגר: ראיתי יישוב מפותח, בתים, גן שעשועים, מדרשה, ישיבה – –

קריאות: – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – ראיתי מלח הארץ, אוהבי העם והארץ, מיטב בנינו ובנותינו.

מיכל מרים וולדיגר: והם עומדים בפני סכנת הרס.

מיכל מרים וולדיגר: הבדואים מאושרים, תרתי משמע – המתיישבים בדרך להתפנות.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו תגידו שמדובר בפרוצדורה מסובכת.

מיכל מרים וולדיגר: ממש לא.

מיכל מרים וולדיגר: שתי חתימות בלבד של לשכת התכנון העליונה יגרמו ליישוב הזה להיות מסודר.

מיכל מרים וולדיגר: נפתלי לא פה, אז אני פונה אליך, ניר: שתי חתימות בלבד.

מיכל מרים וולדיגר: הוועדה המחוזית אישרה, הטפסים הוגשו ואושרו, אבל לשכת התכנון העליונה של המינהל האזרחי של מדינת ישראל מסרבת לחתום ולאשר.

מיכל מרים וולדיגר: שתי חתימות בלבד ישאירו את עם ישראל נטוע בארצו.

קריאה: מי הסגן שלו?

מיכל מרים וולדיגר: שאלה טובה.

מיכל מרים וולדיגר: גם הוא לא נמצא פה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא בונה על החתימה של נפתלי, שהבטיח שהדבר הראשון שהוא יעשה, ביום הראשון שלו כשיהיה ראש ממשלה, זה לאשר את ההתיישבות הצעירה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אני כן דורשת – –

קריאה: – – –

מיכל מרים וולדיגר: – – לאשר את היישוב הזה, דורשת מכולכם לאשר את ההתיישבות – –

קריאה: – – –

מיכל מרים וולדיגר: גם בגבעת שמואל, כן, זאת גבעה חוקית.

מיכל מרים וולדיגר: – – ואת ההתיישבות הצעירה בכלל – גם את אביתר וגם את ההתיישבות הצעירה בכלל.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: אל נא תעקרו נטוע.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין – איננו.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להודות לך על זה שאפשרת לי בפעם הקודמת לדבר מעבר לזמן.

אורית סטרוק: עכשיו אני אשתדל לעמוד במסגרת הזמן, כמובן.

אורית סטרוק: חבריי חברי הכנסת, בנאום הקודם סיפרתי לכם סיפור אישי, למה היה לי קשה מאוד עם הקמת הממשלה הנוראה הזאת, אבל עכשיו אני רוצה להסביר את זה פשוט על פי השכל, בלי רגש ובלי סיפור אישי, פשוט להבין מה הדבר הנורא שקרה וקורה פה.

אורית סטרוק: אני אקח את זה מפרשת השבוע שקראנו בשבת האחרונה.

אורית סטרוק: כתוב כך: "וישמע הכנעני מלך ערד יֹשב הנגב כי בא ישראל דרך האתרים וילחם בישראל ויִּשב ממנו שבי".

אורית סטרוק: אומר רש"י על המילים "וישמע הכנעני" – מה הוא אומר?

קריאה: – – –

אורית סטרוק: לא על השבי.

אורית סטרוק: מה הוא אומר על הכנעני?

קריאה: – – –

אורית סטרוק: נכון, בדיוק.

אורית סטרוק: הוא אומר שזה היה עמלק, יושב הנגב זה עמלק.

אורית סטרוק: "ושינה את לשונו לדבר בלשון כנען, כדי שיהיו ישראל מתפללים להקדוש ברוך הוא לתת כנענים בידם והם אינם כנענים.

אורית סטרוק: ראו ישראל לבושיהם כלבושי עמלקים ולשונם כלשון כנען, אמרו: נתפלל סתם.

אורית סטרוק: " זאת אומרת, היה פה אויב שהעמיד פנים שהוא משהו אחר כדי שעם ישראל לא יוכל לנצח אותו.

אורית סטרוק: זה מה שקורה לנו עם האויב הזה שאתם הושבתם בתוך הממשלה.

אורית סטרוק: הוא מעמיד פנים, הוא מדבר בכפל לשון – בעברית כולו נופת צופת, הכול אזרחי.

אורית סטרוק: איך אמר קודם חבר הכנסת קיש?

אורית סטרוק: הכול אזרחי.

אורית סטרוק: אין שום דבר לאומי, הכול אזרחי.

אורית סטרוק: אבל מי שמקשיב לנאומים בערבית ומי שמקשיב טוב גם לנאומים בעברית שומע שזה לא אזרחי בכלל.

אורית סטרוק: הוויכוח שלנו עם מנסור עבאס הוא לא כמו הוויכוח שלנו עם השמאלנים.

אורית סטרוק: הוויכוח עם השמאלנים זה ויכוח על גבולות הארץ: איפה יחתכו, האם יחלקו, כמה יחלקו, קווי 67', קווים כאלה, כך וכך אחוזים.

אורית סטרוק: עם מנסור עבאס זה לא הוויכוח, חבר הכנסת ניר אורבך.

אורית סטרוק: הוויכוח עם מנסור עבאס זה על המהות: האם המדינה הזאת היא מדינת הלאום של העם היהודי.

אורית סטרוק: על זה הוויכוח.

אורית סטרוק: הוא בא לעקור את הכול, הוא לא בא להגיד איפה יחתכו.

אורית סטרוק: הוא בא לעקור הכול ולהפוך את ישראל למדינת כל אזרחיה או מדינת שני לאומיה.

אורית סטרוק: לכן, הממשלה שאתם הקמתם היא לא ממשלה רעה – היא ממשלה מסוכנת, כי היא מסכנת את עצם קיומה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי אבקסיס – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני כבר אמרתי לו מזל טוב בבוקר בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': איחלנו לו.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר – אולי לך זה פחות רלוונטי – חבריי חברי הכנסת, נראה לי שהדבר היעיל ביותר לעשות בשעה כזאת זה קצת לחזור על ההלכות של ברכות השחר וברכות התורה למי שלא ישן בלילה, כדי שלא נתבלבל.

בצלאל סמוטריץ': אז, לכם הספרדים, הרב אריה, זה נורא פשוט: אחרי חצות אתם יכולים לברך את רוב הברכות למעט "על נטילת ידיים", ו"אשר יצר" – בבוקר תוכלו לברך.

בצלאל סמוטריץ': גם ברכות התורה – רוב הספרדים פוסקים שאפשר לברך, נכון?

בצלאל סמוטריץ': ברכת השבח, לא ברכת הנהנים.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, אנחנו נצטרך פה את אריה, כי אצל האשכנזים האירוע הרבה יותר מסובך.

בצלאל סמוטריץ': אשכנזים מסתבכים גם עם "ברכת אלוקיי נשמה" ועם "ברכת המעביר שינה מעיניי".

בצלאל סמוטריץ': רוב האשכנזים פוסקים, כמו המשנה ברורה, שלמעשה לא יברך לעצמו אם לא ישן בלילה, או ימצא מישהו שישן קצת – אם מישהו נרדם פה על הסטנדר, או – רגע רגע – ימצא ספרדי שיכול לברך ויצא ידי חובה שלו.

בצלאל סמוטריץ': אותו כנ"ל ברכות התורה – נכון, הרב גפני?

בצלאל סמוטריץ': אשכנזים לא יכולים לברך אם הם לא ישנו בלילה.

בצלאל סמוטריץ': כן אפשר להתכוון בברכת אהבת עולם או אהבה רבה ולצאת ידי חובה.

בצלאל סמוטריץ': כן נציין – – –

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': הרבה מיכל רוזין, אני מציע להקשיב, נורא נורא חשוב.

בצלאל סמוטריץ': איך תדעי איך לברך בבוקר?

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל יש לו איזו פסיקה אחרת בעניין?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא חושב.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, לסיכומו של עניין, אשכנזים, יש לכם בעיה עם "על נטילת ידיים" ו"אשר יצר", אבל את זה אפשר לפתור כשמתחייבים בברכה בבוקר.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה?

בצלאל סמוטריץ': נראה לי הדבר הכי יעיל עכשיו שתדע איך לברך.

בצלאל סמוטריץ': אני מסביר לכולם את ההלכות, מסביר בעיקר לעצמי.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה?

בצלאל סמוטריץ': אתה אומר שאני אקצר עכשיו כדי שאפשר יהיה לישון טיפה ולברך.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא להגזים.

אריה מכלוף דרעי: בצלאל, הבעיה היא שבהנהגה הזאת של הממשלה החדשה, אין שם מזרחי שיוציא אותם ידי חובה.

קריאה: עיסאווי, עיסאווי.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאמרתי קודם, שלעיסאווי זה פחות רלוונטי, הדיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, אנשי ש"ס, אנחנו עוד מעט ניפגש פה בחוץ.

בצלאל סמוטריץ': אתם אחרי חצות – חוץ מלקרוא את התורה, בזה צריך לחכות לעלות השחר.

בצלאל סמוטריץ': בכל היתר תוציאו אותנו ידי חובה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

קריאה: אפשר קדיש אחרי.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, חרף הביקורת, כמובן – –

מיקי לוי: לגיטימי.

משה ארבל: – – אני מביע את ברכתי ליום ההולדת – עד 120 בבריאות ונחת – –

מיקי לוי: תודה.

משה ארבל: – – מכל יוצאי חלציך – ואת הערכתי.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני מצטט – שימו לב למילים, רבותיי: "אני לא פראייר, הם לא יעשו ממני צחוק.

משה ארבל: באתי לעבוד ואני דורש לקבל סמכויות או שאני לא אצביע בנושאים שחשובים להם".

משה ארבל: סוף ציטוט.

משה ארבל: את הדברים המופלאים הללו אמר חבר הכנסת האביר על הסוס השחור, אביר קארה.

משה ארבל: סגן השר אביר קארה, שקיבל תפקיד משמעותי, סגן שר ללא יודע מה – – –

יואב קיש: על זה אפשר לומר: הסוחט מסחטן – פטור.

משה ארבל: אני מאמץ.

משה ארבל: הוא מודיע לראש הממשלה – – –

אריה מכלוף דרעי: תעמיק קצת ותבין.

אריה מכלוף דרעי: מישהו דרש שהוא לא יעשה את הנורבגי כדי שלא תיכנס מישהי לשם.

אריה מכלוף דרעי: תבין לבד למה הכוונה.

אוריאל בוסו: ראש ממשלה בפועל.

משה ארבל: אז לא להתלהב כל כך מזה.

אריה מכלוף דרעי: לא, לא, זה הכול מתואם.

קריאה: אשר, אולי כדאי לאחד את הנאום שלך עם בצלאל – – –

אוריאל בוסו: זה נטו בשביל להגיד לו: ליברמן, הינה הנציגה שאמורה להחליף אותו.

אוריאל בוסו: זה מתואם עם נפתלי בנט.

משה ארבל: ועכשיו, האירוע הזה, רבותיי, גם אם הוא לא קרה עכשיו, כבוד הרב דרעי, וגם אם הוא לא קרה היום, אין לי ספק שבממשלת הכלאיים הזאת, בעזרת השם, הוא יקרה, ולא עוד הרבה זמן.

משה ארבל: אין אפשרות הגיונית לקבוצה של אנשים כל כך שונים במהותם, בתבניתם – טשרניחובסקי אמר:

משה ארבל: האדם הוא תבנית נוף מולדתו – ובפערים כל כך גדולים לשרוד כל כך הרבה שוני.

משה ארבל: כמה שנדבר על הטוב המשותף, הינה כבר מגיע אלינו – הינה חוק האזרחות והינה עוד דברים, ממש לעבר לגדר.

משה ארבל: עוד שבוע, עוד שבועיים, הממשלה הזאת תתפרק כלעומת שבאה, אמן כן יהי רצון.

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: האמת, אתמול בבוקר אמרתי לך ואיחלתי לך מזל טוב ועד 120.

ינון אזולאי: כבוד השר, תתעורר, אחי.

ינון אזולאי: למה ככה?

ינון אזולאי: תן.

קריאה: – – –

ינון אזולאי: חבריי חברי הכנסת, האמת, אחרי לילה כזה פורה ומהנה, אנחנו צריכים להודות; אנחנו צריכים להודות לעוסקים במלאכה.

ינון אזולאי: תכף אנחנו מסיימים, יש אולי עוד איזה עיכוב קטן, כמה דוברים אולי, אבל תודה לציונה, תודה לכל צוות העובדים בכנסת על הלילה הזה, למזכירת הכנסת ירדנה ולאלינור הסגנית, לפרוטוקולים, לסדרנים בכנסת, לכל עובדי הכנסת, לערוץ הכנסת – –

קריאה: ציונה.

ינון אזולאי: אמרתי, ציונה ראשונה.

ינון אזולאי: לולא ציונה אף אחד לא היה נשאר פה ער.

ינון אזולאי: – – וכמובן, לצופים בבית, שאנחנו פה בשבילכם.

ינון אזולאי: אנחנו פה, באופוזיציה, בשבילכם.

ינון אזולאי: אנחנו עושים את הכול למענכם, כדי – – –

מיקי לוי: מי צופה?

ינון אזולאי: אתה לא יודע כמה סמ"סים.

ינון אזולאי: אפילו אני מקבל סמ"סים בשעה כזאת, ואתה יודע עם איזה טלפון אני נמצא.

ינון אזולאי: אני לא האמנתי, באמת עכשיו אני אומר לך.

ינון אזולאי: לא האמנתי.

ינון אזולאי: חבר'ה, אל תזלזלו בערוץ 99.

ינון אזולאי: אל תזלזלו.

ינון אזולאי: עזבו שיש פה כאלה שגם מעבירים בווטסאפ.

ינון אזולאי: זה – בכלל.

ינון אזולאי: תאמין לי, יש ביקוש גדול לערוץ 99, ואנחנו צריכים להודות לצופים בבית שמחזקים אותנו.

ינון אזולאי: אנחנו פה כאופוזיציה, לשמור לכם – –

קריאה: איזה צופים בבית?

קריאה: הם גם צופים וגם ערים.

ינון אזולאי: – – על המדינה היהודית.

ינון אזולאי: אנחנו נתנו לכם הלילה רק דוגמית איזו אופוזיציה לוחמנית אנחנו – – –

קריאה: המעריצים שלך בכל העולם.

ינון אזולאי: מנסור, אנחנו הולכים להיות אופוזיציה גם שלך.

ינון אזולאי: אל תדאג, אנחנו נחזק אותך מהאופוזיציה – אתה תשמור על היהדות שלנו.

ינון אזולאי: אמרתי לך פעם: אתה מבין מה שהם לא מבינים.

ינון אזולאי: תשמור על זה.

ינון אזולאי: יש לנו ראש ממשלה – – –

קריאה: אל תבנה עליו.

ינון אזולאי: אני לא בונה עליו, אבל אתה יודע, יש לנו ראש ממשלה וראש ממשלה רזרבי, יש לנו הכול פה.

ינון אזולאי: התפקיד שלנו הוא ללחום על מנת להביא את הטוב לחלשים, והיהדות – לשמור עליה, ורק כך, בעזרת השם, אנחנו נצליח.

ינון אזולאי: אנחנו פה בשביל להילחם למען עם ישראל.

ינון אזולאי: תודה רבה לצופים.

ינון אזולאי: תמתינו עוד קצת, יש עוד הפתעות.

ינון אזולאי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה לצופים שמלווים אותנו ברגעים אלה ממש.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, יושב-ראש סיעת ש"ס, שזיכה אותי היום, לפרק זמן לא ארוך, להיות בוועדה המסדרת.

קריאה: אוה, כל הכבוד.

יואב בן צור: ואני רוצה לומר לכם שהייתה שם מורה מתוקתקת שניהלה את הוועדה.

יואב בן צור: לידה ישב המפקח החינוכי ואמר לה מה לעשות, מצד שמאל שלה.

יואב בן צור: השני משמאל, השני ממנה, ישב הטירון שאמור להיכנס לנעליה בעוד פרק זמן קצר, והתבוננתי בפניו: לעיתים התכרכמו, לעיתים הודאגו, לעיתים סמקו, והוא בליבו חשב: לאן אני הולך, לאיזה מקום, איך אני הולך לדבר, איך אני הולך לנהל את הדבר הזה?

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מצד ימין של המורה המתוקתקת ישבה מזכירה, יועצת חינוכית, והייתה מזכירה נוספת שהייתה הולכת למנהל בית הספר וחוזרת עם הוראות – כל כמה דקות לחישה באוזן.

יואב בן צור: אבל כשניסינו לומר משהו או לדבר, השתיקו לנו את המיקרופונים, הורידו אותם לווליום כזה נמוך.

יואב בן צור: אני לא ניחן בקול חזק כזה ששומעים אותי מקצה העולם ועד קצהו.

יואב בן צור: אם אתה היית שם לא היית צריך מיקרופון, אבל אנחנו צריכים, והשתיקו, ולא שמעו.

יואב בן צור: וגם היא, כשהיא דיברה, לא בדיוק שמענו את כל מה שהיא אמרה.

יואב בן צור: אמרתי.

יואב בן צור: לא שמעתם – זו בעיה שלכם וכו'.

יואב בן צור: זו הייתה הצגה אחת שלמה שאני חושב שלא מכבדת.

יואב בן צור: אני כמה שנים טובות ישבתי בוועדת הכנסת, בוועדות המסדרות.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם שלא הייתה מציאות כזאת, לא הייתה התנהלות כזאת.

יואב בן צור: חבל, חבל שאנחנו מגיעים לרמות כאלה נמוכות, לרמות של התנהלות שפתאום ברגע אחד מחליטים לקבץ כמה חוקים יחד ועליהם – יש זכות דיבור על שלושת החוקים, לא על כל חוק בנפרד, כמו שדיברנו.

יואב בן צור: אני זוכר שהיו סערות בוועדות, אבל נתנו זכות דיבור, נתנו לאנשים לדבר, נתנו להם לומר, נתנו להם להתבטא.

יואב בן צור: לא סתמו להם את הפיות ולא התנהגו – אני חושב שזה חולשה, זה לא חוזק, להפגין כוחניות מהסוג הזה.

יואב בן צור: אני מאוד מקווה שאם זאת ההתנהלות – וככה זה נראה, שזאת ההתנהלות – הממשלה הזאת באמת לא תחזיק הרבה זמן.

יואב בן צור: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיקי לוי: שקט במליאה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, כקודמיי, אברך אותך בברכת מזל טוב ליום הולדתך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: קודם, בבוקר, שלח לי מישהו איזה ציוץ של איזה עיתונאי בשם זלמנוביץ, שציטט את ראש הממשלה לפיד היום, שהבטיח – – –

קריאה: לא שמעתי אותך מזמן.

מיכאל מלכיאלי: בשביל זה עליתי.

מיכאל מלכיאלי: יאיר לפיד ראש הממשלה הבטיח: לכתבים הפוליטיים יהיה משעמם.

מיכאל מלכיאלי: ואז שאלו אותו בישיבת סיעה, למה לכתבים הפוליטיים יהיה משעמם.

מיכאל מלכיאלי: הוא סיפר שבממשלה הקודמת היה תככים, היה שחיתות, היה דברים.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר:

מיכאל מלכיאלי: אצלנו הכול ישר, ידאגו לכולם.

מיכאל מלכיאלי: נתן לו סדרה שלמה.

מיכאל מלכיאלי: אז הלכתי לבדוק: ראש הממשלה שלנו – מה הוא עשה, מה הוא הבטיח.

מיכאל מלכיאלי: שלח לי מישהו סרטון.

מיכאל מלכיאלי: אם לא הייתי רואה, לא הייתי מאמין.

מיכאל מלכיאלי: בנט בישיבת הממשלה הראשונה מאשר את הסדרת ההתיישבות הצעירה.

מיכאל מלכיאלי: בנט מגיע כמו איזה גביר לאיזה מקום, מסריטים אותו ערב בחירות, והוא נותן הצהרה: אני אהיה ראש ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אפילו לא האמין שהוא יהיה, כי בצד הזה אף אחד לא האמין לו, לא חשב שהוא יהיה; בצד הזה, למה שימנו אותו עם חמישה מנדטים, כמו שהוא היה אז בסקרים?

מיכאל מלכיאלי: אבל הוא בביטחון עצמי, ומאז הוא סימן לעצמו: אני אהיה ראש ממשלה, ואני בישיבת הממשלה הראשונה אסדיר את ההתיישבות הצעירה.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל את עצמי: איך אפשר בישיבה אחת לאשר את הכול?

מיכאל מלכיאלי: איפה ההכנה קודם?

מיכאל מלכיאלי: ואז אתה מגלה בהסכמים הקואליציוניים: 45 ימים, הסדרת ההתיישבות, שלושה יישובים.

מיכאל מלכיאלי: אני מברך על זה, אבל כשבאים לדבר על הסדרת ההתיישבות – מה הוא אומר כבר היום?

מיכאל מלכיאלי: מימינה נמסר שהנושא נמצא בבחינה וצריכים לחשוב מה עושים.

מיכאל מלכיאלי: פתאום יש בנייה שצריכה מחשבה, פתאום בנייה שאין מחשבה.

מיכאל מלכיאלי: נחשוב כולנו: אם ראש הממשלה היום היה נתניהו, וביום ראשון חלילה היה מגיע מי שצריך לפנות את היישוב אביתר, היינו מגלים את נפתלי ישר מצייץ: איזה ממשלת ימין, איך זה יכול להיות?

מיכאל מלכיאלי: נזכור כולנו מה היה כשהוא היה באופוזיציה, איך תקף את הממשלה על מה שקרה בנתב"ג.

מיכאל מלכיאלי: והיום הגיע לפה איזה חוצפן, שר הבריאות, ומספר שהוא הגיע למשרד שהכול היה מותר – לא היו כללים, לא היו קריטריונים, השמיים פתוחים.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, הממשלה ישבה כאן שעות על גבי שעות.

מיכאל מלכיאלי: נמצא כאן השר הרב דרעי, שהמשרד שלו קרס מפניות של אנשים, ואלפי אנשים – החזירו אותם, מה היה מותר ומה היה אסור.

מיכאל מלכיאלי: וזה לא היה החלטות פופולריות כל כך.

מיכאל מלכיאלי: ומגיע שר חדש, אומר: גיליתי במשרדים שהכול מותר, אין קריטריונים, אין כלום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר לאותם אנשים: טול קורה מבין עיניך.

מיכאל מלכיאלי: ולך, מירב, אני רוצה להגיד ככה – –

מיקי לוי: לא, די.

מירב בן ארי: – – –

מיכאל מלכיאלי: – – את ישבת שם ודיברת – נאומים על יאיר לפיד.

מיכאל מלכיאלי: מה לא אמרת עליו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: – – – אנחנו אנשים שלא משנים את דעתנו.

מירב בן ארי: חלאס, מספיק – – – סגור לו את המיקרופון.

מירב בן ארי: די.

מירב בן ארי: מספיק כבר.

מיקי לוי: עברת בדקה פלוס.

מיכאל מלכיאלי: אני יכול לסיים בברכה ליום הולדת?

מירב בן ארי: לא, לא, לא.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: די.

מירב בן ארי: היה לך שלוש וחצי דקות.

מירב בן ארי: תודה רבה שבאת, להתראות.

מיקי לוי: זה כבר בוקר, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה – איננו; חבר הכנסת מיקי זוהר – איננו; חבר הכנסת גלעד קריב, אחרון הדוברים, בבקשה – מוותר.

מיקי לוי: שר המשפטים, בבקשה.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת – שמית.

מיקי לוי: על פי בקשת האופוזיציה – הצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד

מיקי לוי: שקט במליאה, בבקשה.

מיקי לוי: שקט במליאה.

מיקי לוי: אתם אינכם שומעים את מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח עמר בר לב – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טניה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד עיסאווי פריג' – בעד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד עידן רול – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסי שיין –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – בעד נירה שפק – בעד אילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: קראי בבקשה שנית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח עמר בר לב – בעד מאי גולן – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח אילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנוכחים במליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו או שלא הצביע?

מיקי לוי: בבקשה לסכם.

מיקי לוי: להלן התוצאות: 52 בעד, 47 נגד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע שהצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 5) (הוראת שעה לעניין מינוי נאמן – הארכת תוקף), התשפ"א–2021, עברה בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: המלצת הלשכה המשפטית היא שההצעה תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיקי לוי: מכיוון שהיא לא הוקמה, ההצעה תעבור לוועדה המסדרת לקביעת ועדה.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, י"ב בתמוז התשפ"א, 22 ביוני 2021, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.