ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 30, 2021-06-15 00:00

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, היום יום שלישי, ה' בתמוז התשפ"א, 15 ביוני 2021.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי על פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, משפסקה כהונתם בכנסת של חברי הכנסת אליהו ברוכי, יעקב טסלר ויוסף טייב ביום ג' בתמוז התשפ"א, 13 ביוני 2021, נמחק שמם מהצעות חוק שהיו שותפים להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הצעות חוק שמספרן פ/1010/24 ו-פ/1281/24, שהוגשו מטעמו של חבר הכנסת יוסף טייב כמציע יחיד, הוסרו מסדר-היום, וכן הצעות חוק שמספרן פ/1288/24, פ/1396/24 ו-פ/1290/24, שהוגשו מטעמו של חבר הכנסת יעקב טסלר כמציע יחיד, הוסרו מסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: הונחו היום על שולחן הכנסת: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (חובת ביצוע בדיקה בכניסה לישראל) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2021; תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלות על הפעלת שדות תעופה וטיסות) (תיקון מס' 21), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: נאומים בני דקה.

מיקי לוי: על פי הרשימה שמונחת לפניי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה – לא נוכחת; חברת הכנסת דיסטל – לא נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, התבשרנו היום כי התקבלה החלטה במזכירות הכנסת לעצור ולהקפיא את החקיקה הפרטית למשך 30 יום.

אוריאל בוסו: אנחנו, בלי להבין את המהלך – לאחר שהוקמה ממשלה שכביכול נלקחה מהציבור, עכשיו לוקחים גם את הזכות האזרחית, והכנסת עוברת אולי לחברה פרטית?

אוריאל בוסו: אני מקווה שההחלטה הבאה בנשיאות לא תהיה לאסור על חברי האופוזיציה להיכנס למליאה או אפילו למשכן הכנסת.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: אני אקח את זכות הדיבור ורק אגיד שאין שום כוונה להגביל אלא להתחיל חודש אחרי, בדיוק כמו בכנסת העשרים, בדיוק כמו בכנסת העשרים-ושלוש, כדי לאפשר להתארגן.

מיקי לוי: זה היה בהסכמה גם של הסגן מהאופוזיציה וגם הסגן של הקואליציה, בהסכמה מוחלטת.

מיקי לוי: אפילו לא היינו צריכים להצביע על כך.

מיקי לוי: אז יש לזה תקדים, ורק ביקשתי להשיב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת טאהא – לא נמצא; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נמצאת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נמצא; חבר הכנסת בן גביר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 14, והפעם על ריקוד הדגלים.

אבי מעוז: למחות נגד מצעד הדגלים בטענה שזו פרובוקציה ברובע המכונה "מוסלמי" זו הנדסת תודעה.

אבי מעוז: מדובר בחלק הצפון-מזרחי של ירושלים העתיקה, שבו התגוררו למשל אליעזר בן-יהודה, משפחתו של ד"ר מאגנס, ראובן ריבלין, סבו של הנשיא היוצא, ואביו של הנשיא יצחק נבון.

אבי מעוז: 120 שנות התיישבות יהודית מפוארת, שבשיאה כללה 5,000 יהודים, באו אל קיצן בעקבות מאורעות הדמים טרם קום המדינה.

אבי מעוז: ברובע המדובר שכנו ושוכנים עד היום בית הכנסת אוהל יצחק, בית ויטנברג, ישיבת תורת חיים, שבמקומה שוכנת היום ישיבת עטרת ירושלים, חצר רייסין, חצר גליציה וישיבת חיי עולם.

אבי מעוז: זהו עוד חלק מחלקיה של ירושלים עיר קודשנו שזכינו לחזור וליישבה.

אבי מעוז: השר לביטחון הפנים הודיע אתמול שהמצעד יתקיים, כי – אני מצטט: ירושלים היא בירת ישראל הנצחית.

אבי מעוז: אבל אך לפני תשעה ימים, כשעוד היה באופוזיציה, הוא קרא לבטל את המצעד ולהגביל את חופש הביטוי והזכות לצעוד בירושלים.

אבי מעוז: גם הוא שימש חלק ממכונת הנדסת התודעה.

אבי מעוז: אני ממליץ וקורא לכל אזרחי ישראל להשתתף היום בריקוד הדגלים כאנשים המתהלכים בביתם.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מעוז.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת מראענה – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, ברכות על היבחרך לתפקיד.

משה אבוטבול: שיהיה בהצלחה, בעזרת השם.

משה אבוטבול: בשבת האחרונה התרגשתי כשקראתי בעלון השבועי הנכבד עונג שבת, של הארגון לקירוב לבבות הידברות בראשותו של הרב הגאון זמיר כהן שליט"א, על מיזם חדש, "וקשרתם" – אלפי עמדות של הנחת תפילין ברחבי הארץ.

משה אבוטבול: המיזם החל כחיזוק תורני כללי שחל בעקבות תקופת הקורונה.

משה אבוטבול: העמדות מפוזרות בכל הארץ, בפרט ליד בתי עסקים, וגורמות לאנשים לעצור לרגע משטף חיי היום-יום והעבודה, העסקים והפוליטיקה – והם נעמדים להניח תפילין ולקרוא קריאת שמע.

משה אבוטבול: מרגש לראות את חיילינו היקרים נעצרים רגע לפני העלייה להסעה לבסיס, מניחים תפילין ומתחזקים, כמו גם בעלי עסקים ושאר עמך בית ישראל, שמתחילים את הבוקר עם משהו שמחבר אותם למעלה, לבורא עולם, דבר שיסייע להם בוודאי בתפילתם לבריאות, אושר ופרנסה והצלחה.

משה אבוטבול: אם אין תורה, אין קמח, ובלי תפילין לא נוגעים בקמח.

משה אבוטבול: אנשים לפעמים מחפשים אצל מקובלים סגולות, קמעות להצלחה.

משה אבוטבול: הינה לנו קמע עתיק ומוכח של הצלחה, קלף חזק ומנצח מבורא עולם לקשירה על היד והראש כל בוקר בהנחת תפילין.

משה אבוטבול: אי-אפשר שלא לציין את זכות הראשונים לדבר, הלוא הם חסידי חב"ד היקרים, שכבר למעלה מעשרות שנים, בהוראת הרבי, מחזקים את העם במיזם החשוב הזה בבחינת "ופרצת".

משה אבוטבול: אני מאחל לארגון הידברות המון הצלחה, וקורא לעוד ועוד אזרחים להיות שותפים במיזם, להקים נקודות נוספות, ומאחל גם לשרה החדשה להגנת הסביבה תמר זנדברג לראות את הטוב שבתפילין ובכל מצוות התורה והיהדות.

משה אבוטבול: זה בטח ימחק לה כמה הצעות חוק שתכננה בעבר כחברת כנסת ממפלגת מרצ.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני לא מפעיל שעון, ואני מבקש להצטמצם קצת.

מיקי לוי: כיוון שעסקת בדברים קדושים, לא הפסקתי אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת שטרית – איננה; חברת הכנסת ברק – איננה; חבר הכנסת מרגי – איננו; חבר הכנסת עבאס – איננו; חבר הכנסת קושניר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: בניגוד להרגלי, אקרא מן הכתב, כיוון שאני מצטט: "בחיים האמיתיים אף אחד לא רוצה שיגידו – – – שהוא שקרן.

יצחק פינדרוס: אבא שלנו לימד אותנו בגיל שבע – אסור לשקר.

יצחק פינדרוס: אם עמדת מול אנשים ונשבעת להם, לא תחזור בך.

יצחק פינדרוס: יש מושג כזה: כבוד עצמי – – – פה בבניין ככל שפוליטיקאי יורד נמוך יותר, הוא מצליח יותר.

יצחק פינדרוס: זה שירד הכי נמוך מכולם, מצליח הכי מכולם.

יצחק פינדרוס: להבטחות אין שום ערך.

יצחק פינדרוס: מילה של בן אדם זה המצרך הכי זול פה.

יצחק פינדרוס: המציאו לזה שם: אומנות האפשר.

יצחק פינדרוס: כל העריקים, גנבי הקולות, כל השרים לענייני כלום ושום דבר הולכים מאולפן לאולפן ואומרים: פוליטיקה היא אומנות האפשר.

יצחק פינדרוס: עד גבול מסוים.

יצחק פינדרוס: יש מקום שבו כבר אי-אפשר, יש קווים אדומים.

יצחק פינדרוס: אתה לא מתפשר עם אנשים שפגעו בכל מה שקדוש ויקר לך, במשפחה שלך, במדינה שלך.

יצחק פינדרוס: יש את ז'אנר המתנצלים, משפילי העיניים, שאומרים: זה לא מה שרציתי, אבל לא הייתה לנו ברירה.

יצחק פינדרוס: תמיד יש ברירה.

יצחק פינדרוס: תמיד אפשר לשמור על העקרונות שלך, בתנאי אחד: שאתה מוכן לשלם את המחיר.

יצחק פינדרוס: אם קנו אותך, לפחות אל תמכור לנו שלא הייתה ברירה.

יצחק פינדרוס: קנו אותך – יש מחיר" לכל מה שזה.

יצחק פינדרוס: אני מסיים.

יצחק פינדרוס: "זה נראה כרגע רחוק.

יצחק פינדרוס: זה לא רחוק.

יצחק פינדרוס: זה נראה בלתי אפשרי.

יצחק פינדרוס: זה ועוד איך אפשרי.

יצחק פינדרוס: כי מתחתם את החבל יותר מדי.

יצחק פינדרוס: כי המרחק בין החיים האמיתיים לפוליטיקה הפך להיות בלתי נסבל".

יצחק פינדרוס: לפעמים עושים טעויות – אבל היא תמיד חוזרת, וכשהיא תחזור, היא תמצא אותנו פה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: שר החוץ, ראש הממשלה החליפי יאיר לפיד, בהשבעת הממשלה הקודמת.

יצחק פינדרוס: אני חותם על כל מילה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך, חבר הכנסת פינדרוס.

מיקי לוי: סגן השר סגלוביץ' – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: ראשית, ברכות לאדוני היושב-ראש, ידידנו מוועדת הכספים.

ינון אזולאי: אנחנו מברכים שלא תצא תקלה תחת ידך.

ינון אזולאי: אתה יודע, היית פה באמת קונסנזוס בבחירה.

ינון אזולאי: גם כשאנחנו שמנו – לא הצבענו נגד, כי אוהבים אותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מודה לך.

ינון אזולאי: אני רוצה לדבר על חברותנו בוועדת הכספים, שהייתה עד לא מזמן.

ינון אזולאי: היום בג"ץ פסק שעמותת יחד ברמת השרון תקבל את האישור של סעיף 46 ומוכרת כגוף ציבורי.

ינון אזולאי: הדבר הזה, בעצם, דבר שהיה – קיבלנו אותו בקונסנזוס של 15 חברים, מהם שבעה חברי אופוזיציה.

ינון אזולאי: בעצם בג"ץ היום החליט שתי החלטות: החלטה ראשונה, שידענו אותה תמיד, שהאטימות שלו כלפי העם, כלפי היהדות, פה הוא גילה – שהמיסיון קיבל לגיטימציה ויכול להיכנס מהדלת הראשית.

ינון אזולאי: בג"ץ החליט היום שהמיסיון במדינת ישראל זה חוקי, בדלת הראשית.

ינון אזולאי: ואני חייב להגיד שגם ראש הממשלה הרזרבי יאיר לפיד אמר אז שהוא נגד זה, וכל האופוזיציה היו נגד ההכרה במיסיון.

ינון אזולאי: בג"ץ פה בא והחליט שהוא בעד המיסיון.

ינון אזולאי: דבר נוסף: הוא רומס ברגל גסה אותנו כמחוקקים ומכבה את השלטר.

ינון אזולאי: אפשר לכבות את השלטר בכנסת, לצאת ולתת לבג"ץ להיכנס לפה.

ינון אזולאי: חבל שזה כך, זה כואב לנו שזה כך, אבל זה המצב, וגם הוא מצטרף לחגיגה, לממשלה החדשה, אז קדימה.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אזולאי.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

מיקי לוי: היי, אני מתנצל.

קריאה: – – –

מיקי לוי: לא לא, זה בסדר.

מיקי לוי: איך דילגתי עליה?

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, השבוע התפרסם שהזמרת אתי אנקרי נאלצה לבטל הופעה שלה.

שמחה רוטמן: הדבר הזה כמובן נובע מפגיעה חמורה בחופש העיסוק, והיא הסבירה את הסיבה שהובילה אותה לבטל את ההופעה שלה – אמרה שהיא, כשומרת מצוות, מעוניינת להופיע רק בפני נשים, כחלק מאמונתה הדתית.

שמחה רוטמן: היא גילתה – אולי גם אוימה – שהסדרנים שיעמדו בכניסה וינסו לדאוג שהאירוע יתקיים בפני נשים, כמובטח, עלולים להיות חשופים לתביעה בגין חוק איסור הפליה במוצרים ושירותים.

שמחה רוטמן: כמובן שמדובר בהפרה של החוק, כי בחוק איסור הפליה במוצרים ושירותים כתוב במפורש: "אין רואים הפליה לפי סעיף זה – – – בקיומן של מסגרות נפרדות לגברים או לנשים, כאשר אי-הפרדה תמנע מחלק מן הציבור את הספקת המוצר או השירות הציבורי, את הכניסה למקום הציבורי, או את מתן השירות – – – ובלבד שההפרדה היא מוצדקת, בהתחשב, בין השאר, באופיו של המוצר, השירות הציבורי או המקום הציבורי, במידת החיוניות שלו, בקיומה של חלופה סבירה לו, ובצורכי הציבור העלול להיפגע מן ההפרדה".

שמחה רוטמן: החוק הזה נקבע ונחקק בכנסת ישראל, והסעיף הזה הוסף בדיוק כדי לאפשר לאנשים שאמונתם הדתית מחייבת קיום אירועים בהפרדה – לזה התכוון המחוקק.

שמחה רוטמן: לצערי, הכוונה הברורה הזאת של המחוקק סולפה על ידי פקידי משרד המשפטים, ובשלב מאוחר יותר, בחלק מהפעמים, גם על ידי שופטי בג"ץ.

שמחה רוטמן: כתוצאה מתרבות האימה שהוטלה על אזרחי מדינת ישראל, דבר שהיה אמור להיות טריוויאלי – זמרת שומרת מצוות מעוניינת, על פי דתה ואמונתה, לקיים מופע רק בפני נשים – הפך להיות בלתי אפשרי במדינת היהודים.

מיקי לוי: תודה רבה.

שמחה רוטמן: אני בטוח ששר המשפטים ידע להחזיר עטרה ליושנה בהקשר הזה.

שמחה רוטמן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: חברת הכנסת שפק.

גלעד קריב: – – – עשרות.

גלעד קריב: זה סתם, פשוט – מה, אין הופעות רק בפני ציבור גברים, רק בפני ציבור נשים?

שמחה רוטמן: נקיים על זה דיון בוועדת החוקה.

גלעד קריב: אף אחד לא מנע ממנה, זו סתם השמצה.

רון כץ: הדבר היחיד שהם אמרו זה שקונים כרטיסים און-ליין.

רון כץ: הם לא יכולים לדעת מי רוכש אותם, גבר או אישה.

רון כץ: זה כל הסיפור.

גלעד קריב: זו פשוט השמצה.

שמחה רוטמן: אוקיי, אני בטוח שנקיים על זה דיון.

גלעד קריב: אני אשמח.

גלעד קריב: תביאו נתוני אמת, לא סתם – – –

שמחה רוטמן: בוודאי, בוודאי.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת שפק.

מיקי לוי: בבקשה.

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – מיקי, אני מפנימה – תודה.

נירה שפק: היום אני רוצה לדבר על מה שבין הגנה להגנה.

נירה שפק: בתאריך 15 ביוני 1920 הוקמה ההגנה.

נירה שפק: ארגון זה הוקם על מנת לתת הגנה כוללת ליישובים.

נירה שפק: מההגנה צמחו שני דברים מכוננים: הראשון – מפעל ההתיישבות.

נירה שפק: ההגנה סייעה להקמת יישובי חומה ומגדל, ובין הפעולות המפורסמות הייתה תוכנית 11 הנקודות בנגב: בלילה אחד, במוצאי שבת, מוצאי יום הכיפורים 1946, הוקמו בנגב 11 יישובים.

נירה שפק: הדבר השני הוא כוח המגן – מאותו ארגון הושמו היסודות לצה"ל, אשר כשמו כן הוא: צבא ההגנה לישראל, והיום, 101 שנים אחרי, חובתנו עודנה להגן על היישובים באמצעות אותו צבא.

נירה שפק: בימים האחרונים חזר טרור הבלונים.

נירה שפק: בלוני תבערה ונפץ משוגרים – ולא כמו שנרשם: מופרחים; הם משוגרים לעבר יישובי עוטף עזה והדרום.

נירה שפק: עד השעה 14:32 יש דיווח על עשרה מוקדי שרפות בשטחי מועצה אזורית אשכול ומועצה אזורית שער הנגב.

נירה שפק: טרוריסטים – ואני אומרת "טרוריסטים" ולא "מפגינים" – הגיעו לגדר הגבול וניסו לפגוע בגדר.

נירה שפק: אנחנו רואים שגם היום אנחנו נדרשים לתת מענה ולהגן על אותם יישובים, שחלקם הוקמו באותה תוכנית של 11 הנקודות.

נירה שפק: בכוונתי, כחברת ועדת חו"ב, ליזום דיון בנושא ולגרום לכך שכנסת ישראל וממשלת ישראל ימשיכו לתת תחושת ביטחון למתיישבים בכל נקודה במדינת ישראל.

נירה שפק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת שפק.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג – אינו נוכח; חברת הכנסת זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת רון כץ – מוותר; חבר הכנסת גולן – אינו נוכח; חבר הכנסת מוסי רז – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, אשוב ואברך אותך לרגל המינוי החשוב, וגם – להודות לך על הרגישות יוצאת הדופן שגילית בישיבת ההשבעה, שבה ויתרת על נאום הבכורה על מנת להקל על חברתנו חברת הכנסת אמילי מואטי.

גלעד קריב: מסכת אבות מלמדת אותנו את המאמר החשוב: במקום שאין אנשים היה איש – ואתה הענקת לכולנו שיעור חשוב בעניין זה.

גלעד קריב: בדבריי הקצרים אבקש להמשיך ולהידרש למליאת ההשבעה.

גלעד קריב: אתמול בשעות אחר הצוהריים הגיע לשערי הכנסת חבר יקר וצעיר, עידו מהיישוב נטף שבהרי ירושלים.

גלעד קריב: הוא הגיע לכאן יחד עם חברי וחברות השכבה שלו מבית ספר הראל לציין את קבלת תעודת הזהות במעמד חגיגי.

גלעד קריב: הם הגיעו דווקא לכאן מתוך אמונה שהבית הזה מסמל את הדמוקרטיה הישראלית התוססת, אך גם את היחד הישראלי, מתוך הכרה בחשיבות הוויכוח והדיון הנוקב, אך גם מתוך הכרה בצורך לטפח רוח של ממלכתיות, גאווה ישראלית ואכפתיות.

גלעד קריב: הם הגיעו לכאן מתוך ציפייה שהיושבים והיושבות בבית הזה יהוו דוגמה אישית.

גלעד קריב: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, אינני בטוח שהענקנו להם במליאת ההשבעה את אשר הם ציפו מאיתנו, כאשר ראש הממשלה הנכנס לא יכול היה להשלים ולו משפט אחד מנאומו; כאשר התמונות של נרצחי פיגועים הפכו לכלי מחאה פוליטי ונתלשו, לצערנו, בידי סדרני הבית; כאשר שרים יוצאים לא המתינו לברך את מחליפיהם אחרי ההשבעה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, כולי תקווה שתחת שרביט כהונתך והנהגתך תחזור לבית הזה חוכמת השילוב בין ויכוח פרלמנטרי נוקב לבין דרך ארץ בסיסית.

גלעד קריב: זוהי, לטעמי, הציפייה והבקשה של עידו, חבריו וחברותיו ושל כל האזרחים והאזרחיות הצעירים הנושאים את עיניהם לבית הזה וליושביו.

גלעד קריב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: חברת הכנסת מואטי – איננה; חבר הכנסת שיקלי – איננו.

מיקי לוי: חברים, אנחנו נעביר את זה גם בנשיאות, אבל אני גם מנצל את ההזדמנות הזאת: לא תוגש יותר רשימה, כי אנחנו מבזבזים את זמננו.

מיקי לוי: אנחנו נחזור חזרה למתכונת הקודמת שהייתה נהוגה כאן:

מיקי לוי: חברי הכנסת יגיעו בשעת הפתיחה וילחצו על הכפתור שמזמין את האפשרות, את הזכות לנאום בן דקה, וככה אנחנו נחסוך את זמננו.

מיקי לוי: בהחלט, מזכירת הכנסת תוכל לקבל כל לחיצה שלכם ותערוך רשימה של מי שאמורים לשאת את הנאומים.

מיקי לוי: זה רק לידיעה כללית.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון שלושים שנה למבצע שלמה << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו עוברים לנושא הבא: ציון שלושים שנה למבצע שלמה, דיון שיזם חבר הכנסת גדי יברקן – הצעות לסדר-היום מס' 47, 37, 42, 43, 45, 46 ו-48.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה – וחברים, אני יכול להגיד את זה מעל הדוכן: אני מבקש לחזור למתכונת הקודמת.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אנחנו מבקשים להחזיר את אמון הציבור לבניין הזה, להחזיר את השיח.

מיקי לוי: אם אתם – אנחנו, אני יחד איתכם – לא נכבד את הבית הזה, גם בחוץ לא יכבדו אותנו.

מיקי לוי: אז מי שעולה, גם לנאום בן דקה, יגיד את הדברים האלה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, מבצע שלמה, שאנו מציינים לו היום 30 שנה, הינו אבן דרך היסטורית נוספת בהחזרת העם היהודי לארצו אחרי אלפיים שנות גלות.

מיקי לוי: העלאתם ארצה של 14,000 יהודים מאתיופיה במבצע ההיסטורי הזה מסמלת יותר מכול את המחויבות שיש למדינת ישראל לכל יהודי התפוצות.

מיקי לוי: ישראל הייתה ותישאר ביתו של העם היהודי בכל מקום בעולם, וצריך להמשיך לפעול למען עלייתם של שארית יהודי אתיופיה לישראל.

מיקי לוי: רבות דובר על קשיי הקליטה שחוותה הקהילה המפוארת הזאת בישראל, על המעבר מחברה מסורתית לחברה המודרנית, על הפער שגדל והלך בין הצעירים, שהתערו בחברה באופן מהיר יותר, למבוגרים, וכמובן על משבר המנהיגות שחוו זקני העדה.

מיקי לוי: אך מעל הכול עומדים גילויי הגזענות המכוערים שחוו וחווים יהודי אתיופיה בארץ.

מיקי לוי: מוטלת עלינו החובה שלא לעצום את העיניים, לטפל בכך ולעקור את התופעה הזאת מן השורש.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת כולם, מכאן ברור כי יש לנו עוד דרך ארוכה לעשות כדי לקלוט באופן ראוי את אחינו יוצאי אתיופיה בישראל.

מיקי לוי: זו חייבת להיות משימה עליונה של כל ממשלה.

מיקי לוי: לחבר הכנסת גדי יברקן, שיזם את האירוע – וציון האירוע ההיסטורי הזה חשוב מאוד – יישר כוח ותודה רבה.

מיקי לוי: אני מזמין אותך לשאת דברים, בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי, ראשית, אני מאחל לך הצלחה רבה.

דסטה גדי יברקן: הצלחתך היא הצלחה של הבית הזה ושל עם ישראל, ובלב כן ופתוח אני מאחל לך הצלחה רבה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו זקוקים לזה.

דסטה גדי יברקן: גברתי שרת העלייה והקליטה, חבריי חברי הכנסת, מזכירת הכנסת, בדיוק כשחלפתי לכאן כדי לעלות על הבמה לשאת דברים, ראיתי את חבר הכנסת בני בגין נכנס, והרי זה סמלי שביום כזה – אומנם אנחנו מדברים על מבצע שלמה, אבל הראשון שיזם והגה, בשלהי כהונתו, אפשר להגיד, בערך, היה מנחם בגין, ראש הממשלה המיתולוגי של עם ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני לא אומר שהוא של הימין או של הליכוד; של עם ישראל, כי בגין היה איש ארץ ישראל בכל רמ"ח איבריו ואיש שבכל מילה שיצאה ממנו הייתה ציונות.

דסטה גדי יברקן: ראיתי גם שחבר הכנסת בגין יישא דברים בהמשך.

דסטה גדי יברקן: אומנם אנחנו מציינים את מבצע שלמה, 30 שנה לעלייתנו, לעליית ביתא ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני אומר "ביתא ישראל" כי את המושג "יהודים" לא הכרנו, אדוני יושב-ראש הכנסת, משום שאנחנו חיינו בגלותנו כביתא ישראל, וזה גם המקום אולי לחדש.

דסטה גדי יברקן: זו הקהילה היחידה ששמרה באופן מזוקק, קנאי ואדוק על השם "ישראל".

דסטה גדי יברקן: אנחנו הראשונים שגלינו מארץ ישראל עם השם "ישראל", עוד בימי בית ראשון, וכשהיינו בגלות חיינו עם השם "ישראל" כביתא ישראל, ולימים, בשיבת ציון, כשחזון הנביאים התממש, חזרנו עם השם "ישראל" לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: הסממנים של המנהיגות הרוחנית שלנו הם הקייסים, שלבושים בלבן ועטורים בגלימה לבנה וסגנון תפילתם ותפילתנו הוא כסגנון ימי בית המקדש – במצלצלים ובתופים; כך התפללו בימי בית המקדש וכך עשינו זאת וגם היום.

דסטה גדי יברקן: והיום ציינו את אירוע 30 השנה במעמדך, אדוני היושב-ראש – ובהזדמנות הזאת שוב תודה רבה על שכיבדת אותנו ונשאת דברים מרגשים.

דסטה גדי יברקן: לקחו חלק גם חברי כנסת מכל הבית הזה: חבר הכנסת פינדרוס השתתף, חבר הכנסת קריב, חבר הכנסת אבוטבול ועוד חברי כנסת רבים הגיעו; ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו; נשיא המדינה הנבחר יצחק הרצוג, יושב-ראש הסוכנות היהודית.

דסטה גדי יברקן: האירוע הזה הוא כל כך סמלי שהוא מחבק ומרכז ומפגיש את גדולי העם הזה, וההיסטוריה הזאת – אומנם אנחנו באמת עלינו בעלייה, אבל זה לא שלנו; הסיפור הזה הוא לא של ביתא ישראל, הוא לא של הקהילה הזאת – הוא נחלתו של כל העם היהודי באשר הוא.

דסטה גדי יברקן: זה סיפור – יש כאלה שיגידו על מבצע שלמה ומבצע משה: יציאת מצרים המודרנית.

דסטה גדי יברקן: אני עובר למבצע הראשון שלנו, הקודם.

דסטה גדי יברקן: רבים לא יודעים על המבצע הראשון לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: ההיסטוריה מתארת ולומדים בספרי הלימודים – במערכת החינוך לומדים על העלייה הראשונה, 1882-1881, העלייה הראשונה מחבר המדינות, מרוסיה, אבל איש לא זוכר שהעלייה הראשונה באמת, המתועדת, הייתה ב-1862, של ביתא ישראל שעלו בהובלתו של אבא מהרי.

דסטה גדי יברקן: כ-50,000 אנשים עלו לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: למה לעלות?

דסטה גדי יברקן: להקים את ארץ ישראל, להקים את מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אז כמדומני חוזה המדינה בנימין זאב הרצל היה בן שנתיים, כולה, כשהם עשו את המסע.

דסטה גדי יברקן: הדבר לא צלח.

דסטה גדי יברקן: הם חזרו לצפון אתיופיה והתיישבו באזור תיגראי – אלו שניצלו, כי 50% מהם טבעו בים, כי לא היה נחשון בן עמינדב שיחצה את הים, והם לא צלחו אותו.

דסטה גדי יברקן: לימים, יהדות תיגראי היו גם העלייה הראשונה שעלו לארץ ישראל בשנת 1979.

דסטה גדי יברקן: ההיסטוריה זוכרת את העלייה של ביתא ישראל באירועים שמדינת ישראל הצטרפה אליהם, אבל אני רוצה לספר את הסיפור הנכון באמת.

דסטה גדי יברקן: לראש הממשלה מנחם בגין, זיכרונו לברכה, היה את הכבוד הראשון – הנחשון בן עמינדב הפוליטי הראשון בעם ישראל, שאמר: "הביאו לי את אחיי יהודי אתיופיה".

דסטה גדי יברקן: אינני רוצה להיכנס להאשמות לגבי ימים שאני לא יכול לשפוט, מה הייתה קבלת ההחלטה ומה היו הנתונים שעמדו בפני אותם מנהיגים שסירבו באדיקות שבני הקהילה יעלו לארץ ישראל, אבל, חבר הכנסת בגין, מעשה אבות סימן לבנים, ואתה זוכה להיות חבר כנסת, כמנהיג בעם הזה – ואני ברמה אישית חולק לך כבוד גדול, קודם כול על היותך בני ואחר כך כ"בנו של".

דסטה גדי יברקן: אז האירוע הזה – – –

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים, אדוני, אני מסיים – –

מיקי לוי: כבר תשע דקות.

מיקי לוי: לא רציתי להפסיק.

דסטה גדי יברקן: – – במילה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אתה בהחלט צודק, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אתה יודע, אני ניסית לבדוק, אתה יושב-ראש חדש, אבל אתה מכיר את הכללים יותר מכולם פה.

מיקי לוי: מפאת כבוד הנושא.

דסטה גדי יברקן: כן, האירוע.

דסטה גדי יברקן: אז אני מסיים במשפט הבא: רבים לוקחים קרדיט על העלייה.

דסטה גדי יברקן: על העלייה ניצחו מנחם בגין, לימים גם רבין, ואחר כך שמיר, במבצע שלמה, יחד עם כל מנהיגי העולם היהודי.

דסטה גדי יברקן: אבל הגיבורים האמיתיים בעלייה הזאת הם אנחנו וההורים שלנו, כי ללא ההורים שלנו אנחנו לא היינו פה.

דסטה גדי יברקן: הגיבורים האמיתיים של ביתא ישראל, של המבצעים האלה, אלו ההורים שלנו, שרובם נשארו במדבריות, ורובם נשארו בהרים באתיופיה, ו-2,700 שנה שמרו על הגחלת.

דסטה גדי יברקן: והיום אנחנו זוכים להיות במעמד הזה ולשאת נאום בפרלמנט של העם היהודי בארץ ישראל, שבירתה ירושלים לנצח נצחים, עיר דוד.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לך.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת יברקן.

מיקי לוי: יישר כוח על היום הזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

יצחק פינדרוס: גדי, יישר כוח.

רון כץ: כבוד היו"ר, כנסת נכבדה, אנחנו כאן היום לציין 30 שנה למבצע שלמה, מבצע הרכבת האווירית הגדולה ביותר בהיסטוריה של המדינה – מבצע לוגיסטי מורכב ומסובך שנשמר בסודיות מוחלטת עד שאחרון המטוסים נחת על אדמת ישראל.

רון כץ: במבצע השתתפו אלפי אנשים, מטובי בנינו, בשיתוף פעולה יוצא דופן, ובתוך 36 שעות מורטות עצבים פונו אל ישראל אלפי יהודים מבני העדה האתיופית והובאו ארצה אחרי שחלמו אלפי שנים להגיע לישראל.

רון כץ: מבצע זה מסמל, מעבר לעוצמה הצבאית ולתושייה הישראלית, את הרוח והערכים של החברה שלנו, את המחויבות שלנו ליהודים ברחבי העולם.

רון כץ: המבצע הזה על מורכבותו מסמל עבור עם ישראל ועבור יהדות העולם שיש לנו בית; שאין דבר שהוא בלתי אפשרי.

רון כץ: כשאנחנו מאוחדים ופועלים יחד אין שני לנו.

רון כץ: זה מה שמייחד אותנו כעם וכחברה, וזה כוחה של מדינת ישראל.

רון כץ: במרוצת הזמן ניתן לומר בגאווה כי בני העדה, למרות האתגרים, משולבים בהצלחה בחברה הישראלית בתפקידי מפתח בכל התחומים: בפוליטיקה, בצבא, בתרבות ובעסקים.

רון כץ: אנחנו מתכבדים בשרה יוצאת העדה שיושבת איתנו ובחבר כנסת.

רון כץ: למרות זאת, יש לנו עוד דרך לעשות בכל נושא האפליה.

רון כץ: העם היהודי, שסבל ועדיין סובל מגזענות ואנטישמיות, צריך לגלות אפס סובלנות לכל סממן של אפליה, ועלינו מוטלת החובה לפעול בכל העוצמה למגר את התופעה הזאת מבפנים ומחוץ.

רון כץ: אנחנו חיים בעידן שבו הפילוג והשיסוע נמצאים בשיא, ועלינו מוטלת החובה לפעול יחד על מנת לאחד את העם.

רון כץ: זוהי המשימה שלנו, זוהי המורשת שלנו, וכך נעשה.

רון כץ: אין לנו ארץ אחרת, וכל יהודי ברחבי העולם צריך לדעת שהמקום הטוב ביותר עבורו הוא מדינת ישראל.

רון כץ: אנחנו גאים מאוד במבצע שלמה, אנחנו גאים מאוד בחיל האוויר, אנחנו גאים מאוד במנהיגים שהובילו לדבר הגדול הזה ואנחנו גאים מאוד במדינת ישראל.

רון כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך, חבר הכנסת כץ.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרה, ראשית, אני רוצה להודות לידידי היקר, מי שעד לפני שלושה ימים היה סגן השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת גדי יברקן, על האירוע המוצלח היום בצוהריים בכנסת לרגל 30 שנה למבצע שלמה, עם כלל מנהיגי הקהילות האתיופיות מכל רחבי הארץ, בהשתתפות יושב-ראש הכנסת מר מיקי לוי, וכמובן בהשתתפות ראש הממשלה היוצא מר בנימין נתניהו, הנשיא הנבחר מר יצחק בוז'י הרצוג ועוד נכבדים רבים נוספים.

משה אבוטבול: זה היה מוצלח, מרגש.

משה אבוטבול: יישר כוח לך, גדי.

משה אבוטבול: תמשיך לחזק את הקהילה האתיופית היקרה בכל רחבי הארץ.

משה אבוטבול: בתפקידי הקודם, לפני חברותי בכנסת, כראש העיר בית שמש, זכיתי לראות מקרוב את חיי הקהילה האתיופית היקרה, שמנתה אצלנו בעיר למעלה מ-700 משפחות, כן ירבו.

משה אבוטבול: בראש הקהילה בעיר היה קייס הקייסים היקר הרב רפאל הדנה, זכר צדיק לברכה, שלצערנו בתקופת הקורונה נפטר, בהפרש של כמה שעות מפטירת רעייתו.

משה אבוטבול: עליהם נאמר "בחייהם ובמותם לא נפרדו".

משה אבוטבול: הם היו סמל ודוגמה טובה לאהבת ישראל, להרמת קרן המורשת של יהדות אתיופיה היקרה – יחד עם הבנים היקרים שלהם, ובראשם הרב הגאון יוסף הדנה שליט"א, תלמידו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל, כמו גם שאר הבנים, יצחק, ראובן ועו"ד עמנואל הדנה, והבנות, שסייעו לצורכי הקהילה, שללא ספק סבלו סבל רב באתיופיה על עצם היותם יהודים, ולאחר מכן עם התלאות בעת עלייתם לארץ ישראל במבצע משה ובמבצע שלמה.

משה אבוטבול: זכורה וחרותה לנו היטב בזיכרון הצרוב אהבתו הגדולה של מרן, הראשון לציון הרב הגאון הרב עובדיה יוסף, נשיא מועצת חכמי התורה זצ"ל, שעוד בהיותו הרב הראשי לישראל קירב מאוד את בני הקהילה ושינן לנו את פסקו המפורסם בספרו "יביע אומר" על בני הקהילה האתיופית, שהינם יהודים משלנו, משבט דן, ונסמך הוא על פסקי הרדב"ז.

משה אבוטבול: ותמיד דרש מאיתנו, נציגי התנועה של ש"ס בכל ערי הארץ, מהשרים ומחברי הכנסת בתנועה שלנו, לקדם ולסייע לכלל צורכי הקהילה.

משה אבוטבול: אני שמח שגם זכיתי להקים להם בעירנו בית שמש, ברחוב הנרקיס, מועדון חברתי גדול בשם "מבצע משה", שבו נערכים כלל חיי הקהילה והווייתה בעיר.

משה אבוטבול: כעת נערכים בעירייה להשלמת החזון, להקמת קומה נוספת בשם "מבצע שלמה" להשלמת הבניין המפואר.

משה אבוטבול: ברוך השם, זכינו גם להקים לקהילה כמה בתי כנסת בעיר, כי זיהינו את היופי הרוחני הגלום והנמצא בתוככי הקהילה המפוארת.

משה אבוטבול: כיום, כאשר מוניתי בבחירות האחרונות לכנסת על ידי יושב-ראש התנועה שלנו, תנועת ש"ס, הרב אריה דרעי, ליושב-ראש מטה הקהילות האתיופיות, זכיתי לסייר בלמעלה מ-30 ערים בארץ ולראות מקרוב את הפעילות הרוחנית המדהימה של אל המעיין וארגונים נוספים, שהקימו לקהילות מועדוני נוער, מדרשיות לבנים ולבנות, ישיבות מוצלחות, כוללים ובתי כנסיות רבים.

משה אבוטבול: זוהי פריחה של ממש, שמרגשת מאוד ונותנת חיזוק לדברי מרן, שטען שפוטנציאל רוחני אדיר קיים בקהילה האתיופית היקרה.

משה אבוטבול: הוא אמר, הוא עשה, והוא גם צדק.

משה אבוטבול: כיום, ברוך השם, ישנם אלפי בחורי ישיבות ואברכי כוללים מהקהילה, כמו גם מיטב בניה של הקהילה, שמשולבים היטב בעמדות מפתח במדינה, בעולם המשפט, הרפואה, הצבא ובעולם הפוליטיקה ומשמשים גם כחברי כנסת, כשרים בכנסת ובממשלה.

משה אבוטבול: כבוד לראות גם רבנים וקייסים צעירים מפריחים את חיי הקהילה בכל רחבי הארץ.

משה אבוטבול: לסיום רציתי רק לבשר לחברי הכנסת היקרים, כמו גם ליושב-ראש ולקהילה היקרה, על הקמת השדולה למען בני הקהילה האתיופית, לעידוד העלאת שארית יהודי אתיופיה לארץ ישראל, לסיוע לקליטתם החומרית והרוחנית בארץ ולקידום ארגונים העוסקים בסיוע לקהילה האתיופית בארץ.

משה אבוטבול: בשדולה, שבה אני משמש יושב-ראש, חברים עשרות חברי כנסת מכל סיעות הבית, ובקרוב נכנס את החברים.

משה אבוטבול: תודה רבה לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, ברכות ליושב-ראש על תפקידך החדש.

ישראל אייכלר: אני מקווה ובטוח שתגן על חופש הביטוי של כלל חברי כנסת ישראל בצורה הוגנת וממלכתית ותאפשר להם להתבטא ולייצג את ציבור בוחריהם, כפי שאתה עשית בקריאות ביניים כשהיית באופוזיציה.

ישראל אייכלר: רבותיי – ותודה רבה לגדי יברקן על היוזמה.

ישראל אייכלר: בי"ב בסיוון תשנ"א התקיים אחד המבצעים החשובים שהיו במדינת ישראל: בתוך 36 שעות פונו מאדיס אבבה לישראל קרוב ל-15,000 בני ביתא ישראל, כמו שאמרת.

ישראל אייכלר: הם יצאו מאתיופיה במבצע שלמה לאחר שהופסק מבצע משה באמצע.

ישראל אייכלר: ימים ספורים לאחר המבצע נפלה אדיס אבבה בידי כוחות המורדים, וכך ניצלו חייהם של אלפי אנשים, נשים וטף שהיו עשויים לסבול ראשונים מנחת זרועם של המורדים.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני גדלתי בשכונת מאה שערים, סמוך לרחוב החבשים, רחוב אתיופיה.

ישראל אייכלר: כילד סיפרו לי שבאותה סמטה ביקר הקיסר היילה סלאסי בשנת 1936, תרצ"ו.

ישראל אייכלר: הוא היה פה כמה שנים.

ישראל אייכלר: סיפרו לנו שבאתיופיה יש גם יהודים מלפני אלפי שנים שהם צאצאי עשרת השבטים.

ישראל אייכלר: אני זוכר את מבצע משה.

ישראל אייכלר: אני הייתי אז בחנות רהיטים, אצל אימא שלי, זיכרונה לברכה, בשכונת מאה שערים.

ישראל אייכלר: נכנס בחור צעיר, סיפר לי שהוא עלה מאתיופיה וסיפר לי על המסורת של יהודי אתיופיה.

ישראל אייכלר: הוא קרא לעצמו – אנחנו ביתא ישראל, הוא אמר.

ישראל אייכלר: אז שמעתי את השם הזה בפעם הראשונה, ביתא ישראל.

ישראל אייכלר: אבל הוא גם סיפר לי על ספר התורה, הנקראת "אורית", מלשון "אורייתא" בארמית, וסיפר לי שזה נכתב בשפת הגעז.

ישראל אייכלר: לא אשכח את זה.

ישראל אייכלר: התרגשתי מאוד, כמו לקבל דרישת שלום רחוקה אחרי שנים רבות משבט דן, שנדד מעבר לים לפני אלפי שנים.

ישראל אייכלר: המבצע המרשים הזה היה קל יותר מתהליך הקליטה הסיזיפי והמתמשך.

ישראל אייכלר: בעולם המוסר ישנה האמרה שאומרת: קל למות על קידוש השם – קשה יותר לחיות על קידוש השם.

ישראל אייכלר: כי אדם קופץ לאש – לרגע אחד זה אפשרי, אבל לחיות יום-יום, שעה-שעה, בחיים קשים שאין בהם שום ברק נוצץ ובשגרה היום-יומית המשמימה והמוכרת זה הרבה יותר קשה.

ישראל אייכלר: באותה מידה קל היה יותר לחלץ את יוצאי אתיופיה מאדיס אבבה מאשר לקלוט אותם כאזרחים שווי זכויות בארץ, כי תעוזה וגבורה חד-פעמיות הן נוצצות, אבל חיי שגרה הם מעיקים ולוחצים.

ישראל אייכלר: זאת שעת המבחן האמיתית: איך קולטים את העולים.

ישראל אייכלר: אנחנו מרגישים זאת.

ישראל אייכלר: אנחנו, החרדים, כבעלי לבוש שחור, מרגישים זאת: יש לנו כיפה שונה גם כשאנחנו עומדים בתור, גם כשמבקשים עבודה, גם בבתי חולים, גם בכבישים, בכל מפגש עם פקידי שלטון המתנכר למיעוטים ושונים.

ישראל אייכלר: וכשלא מתמודדים עם האפליה, מהר מאוד פורחת לה הגזענות.

ישראל אייכלר: יוצאי אתיופיה סבלו וסובלים מאפליה חמורה וגזענות בגלל צבע עורם ולשונם.

ישראל אייכלר: את התחושה הזאת אני מכיר היטב כמייצג בעלי הלבוש השחור.

ישראל אייכלר: התחושה הזאת של אפליה, הרחקה, הדרה ממוסדת מהמגזר הציבורי, מכל עמדת כוח – אנחנו מרגישים זאת.

ישראל אייכלר: אחים אנחנו, החרדים והאתיופים, מול אותה הדרה והשפלה הנובעות מדעות קדומות.

ישראל אייכלר: אתם מרגישים את הגזענות והאלימות השלטונית נגע צבע עור שחור; אנחנו מרגישים את אותה גזענות נגד לבוש שחור.

ישראל אייכלר: אנחנו נמצאים במקום שבו קל לנו להזדהות עם רגשותיהם של בני העדה כאשר מישהו לא מוכן להשכיר להם דירה או כאשר שוטר מתעלל בהם בגלל מוצאם וצבע עורם – בצורה שונה מאשר היה מתייחס למישהו אחר.

ישראל אייכלר: אנחנו מכירים את זה מקרוב, מקרוב מדי.

ישראל אייכלר: ראשי עיר מכריזים שאינם רוצים חרדים בעריהם.

ישראל אייכלר: איש מהם לא יעז להגיד שהוא לא רוצה אתיופים, כי היום כבר יש להם כבוד, הם כבר לא נותנים שיגידו להם כך.

ישראל אייכלר: אבל לצערנו, הרגשנו זאת, את ההדרה, את היחס המפלה והשוטרים שנגועים בהסתה המקודמת על ידי תקשורת, שמלבה אותם לפגוע באנשים בעלי לבוש שחור.

ישראל אייכלר: אך זה לא עניין גזענות ושנאת האחר ביחסים שבינינו לבין האחרים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין פרט חשוב נוסף, משמעותי לא פחות, שמאפיין את הציבור החרדי והאתיופי, וזה הדבקות במסורת אבות.

ישראל אייכלר: שמעתי שלשום את השבעתה של השרה פנינה תמנו שטה, בת העדה האתיופית.

ישראל אייכלר: בהצהרת האמונים שלה – שלך, הוספת ואמרת את המילים הבאות, והבאת גאווה עצומה גם לי.

ישראל אייכלר: אחרי שאמרת את נוסח ההצהרה המקובל הוספת: בת לשושלת קייסים יהודי אתיופיה.

ישראל אייכלר: במשפט הזה אצרה שרת העלייה והקליטה את תמצית עוצמתה של יהדות אתיופיה, שהצליחה לשרוד אלפי שנים נגד כל הסיכויים: השמירה על המסורת, המסורת המשפחתית, המסורת הרבנית בנוסח המקובל אצלם, הקייסים ומסורת הדורות.

ישראל אייכלר: גם אנחנו, בני המגזר החרדי, וגם אתם, בני העדה האתיופית, רואים עין בעין את ההשקפה על החיים; לא התפעלות מוגזמת מחדשנות ופריצות דרך ומרידות, לא הסתנוורות מליברליזם מזויף, מערכים של עולם שמתיימר להיות נאור אבל שוכח את הערכים הבסיסים הנדרשים לקיומו.

מיקי לוי: בבקשה לסיים.

ישראל אייכלר: אני ממש הגעתי לסיום.

ישראל אייכלר: הגאווה של השרה תמנו בהיותה נצר לשושלת קייסים היא גאוותו של כל יהודי דתי או מסורתי בישראל; בעצם, גאוות רובו של העם היהודי.

ישראל אייכלר: הגאווה וזקיפות הקומה מהייחוס, מהשושלת המכובדת, מהתרבות שלנו, מהשמרנות – על כך גאוותנו, ולא על הזיוף המערבי המתחסד.

ישראל אייכלר: ביום הזה חשוב לזכור את אלה שהוציאו לפועל את המבצע החשוב, מבצע שלמה, אך לא פחות מכך – את המסרים העומדים מאחורי אותה עלייה מופלאה, את המסרים של שמירה על ערכי המשפחה ועל הסמכות הרבנית, ולא פחות מכך – את החשיבות שבמלחמה נגד הגזענות, ולא משנה כלפי איזה מגזר או איזו עדה או איזו אוכלוסייה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורבך, בבקשה.

ניר אורבך: אדוני היושב-ראש, ביום י"ב בסיוון תשנ"א – – –

מיקי לוי: זה בסדר, אני על כבודי מוחל, אבל "כנסת נכבדה"; אם נחזיר את הכבוד למשכן הזה – או "חבריי חברי הכנסת" – אני מאוד אודה לכם.

מיקי לוי: תודה.

ניר אורבך: צודק לחלוטין.

ניר אורבך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, ביום י"ב בסיוון תשנ"א מדינת ישראל ביצעה את אחד המבצעים החשובים ביותר שנעשו עד אותו יום, מבצע שלמה – העלאת 14,310 יהודים מאתיופיה בתוך 36 שעות.

ניר אורבך: מבצע מדהים, מבצע כמעט על-אנושי – עם ישראל חוזר לארצו ולמולדתו אחרי אלפי שנות גלות; אחים אהובים שהופרדו שבים לארצם ולמולדתם.

ניר אורבך: ומי דואג לשיבת ציון, לקיבוץ הגלויות?

ניר אורבך: עם ישראל בארצו בעצמו, ובעזרת השם, מדינת ישראל.

ניר אורבך: יהדות אתיופיה היא בעלת מסורת עתיקה, צבעונית ומעניינת, מסורת שאנחנו עדיין צריכים ללמוד ולהכיר.

ניר אורבך: הגזענות והבורות עדיין קיימות, עדיין מפרידות בינינו ובין מסורת יהודי אתיופיה.

ניר אורבך: כחלק מהחיבור שלנו לכלל חלקי העם אנחנו צריכים להכיר ולהתחבר גם ליהדות ולמסורת של עולי אתיופיה המדהימים.

ניר אורבך: אני קורא לכולנו: בואו נלמד ונכיר את התרבות הזאת דרך השירים שלה, התפילות שלה, המנהגים שלה והמאכלים שלה.

ניר אורבך: כל אחד מאיתנו יכול למצוא את הדרך שלו להתחבר, ואני חושב שזו אחת החובות שמוטלות עלינו כחברה היהודית במדינת ישראל.

ניר אורבך: זה עולם ציוני יהודי מרתק, שלם ומלא שלא הכרנו.

ניר אורבך: גם השיח וההתנהגות שנמצאים כיום ומופנים לעיתים ברחוב כלפי יהודי אתיופיה צריכים להשתנות.

ניר אורבך: אני רוצה להאמין שזה מגיע מבורות, מחוסר ידע ומחוסר היכרות.

ניר אורבך: יהדות אתיופיה עברה מסע הירואי וכמעט בלתי ניתן לקליטה בדרכה לארץ, מסע ארוך עם מחלות, מעשי שוד וביזה, פגיעה פיזית עד כדי רצח בגברים ובנשים, בילדים ובילדות של אחינו העולים.

ניר אורבך: גם כשהגיעה לארץ עברה יהדות אתיופיה קליטה לא פשוטה.

ניר אורבך: כמו שראש הממשלה חברי נפתלי בנט אמר בנאומו שלשום במליאה, אנחנו נפעל לקליטת עלייה ראויה ומותאמת, כי אנחנו לומדים מטעויות העבר ובונים תוכניות לעתיד.

ניר אורבך: גם אם נעשו טעויות, זה הזמן שלנו לתקן.

ניר אורבך: אני סומך על חברתי השרה לקליטת עלייה פנינה תמנו שטה – ואגב, האחיינית שלה והבת שלי לומדות באותה האולפנה בהדר גנים – שפועלת לקידום העלייה של כל היהודים המעוניינים בכך בעולם, ובכללם יהדות אתיופיה, אשר ודאי קרובה לליבה.

ניר אורבך: עלינו כחברה מוטלת האחריות לחנך, ללמוד ולהכיר את האחר.

ניר אורבך: יש לנו לפעמים נטייה, לכולנו כחברה, להתייחס לעולים חדשים בצחוק ובזלזול.

ניר אורבך: כל דור מתייחס בזלזול לקליטת העלייה שבזמנו.

ניר אורבך: זה קרה עם עליית יהודי ברית המועצות לשעבר והעולים מרוסיה, זה קרה בעליית יהודי תימן וזה קרה בעליות נוספות, וביניהן גם יהדות אתיופיה.

ניר אורבך: אנחנו לא חפים מטעויות, אבל זה הזמן שלנו להשתנות ולתקן.

ניר אורבך: עדיין לא הכול מושלם; עדיין חלקנו מתנהג בצורה מזלזלת, גזענית ופוגעת.

ניר אורבך: ואני קורא מכאן לכולם: העולים מכל ארץ שבאו ממנה הם גיבורים, גיבורים אמיתיים.

ניר אורבך: כמה מאיתנו עזבו הכול מאחור וקמו ועלו לארץ?

ניר אורבך: העולים כיום וגם בעבר אלה אנשים ונשים שמשאירים מאחוריהם בית, לפעמים משפחה, עבודה, מעמד, קשרים וחברויות.

ניר אורבך: הם יודעים מה עומד לנגד עיניהם – מדינת ישראל, מסורת ישראל ועם ישראל – והם מוכנים לשלם מחיר יקר בשביל להגיע לכאן.

ניר אורבך: אז עם ישראל היקר והאהוב, בואו נשנה את השיח.

ניר אורבך: כחלק מהצורך לשנות את השיח הכולל במדינה – ואני מתחבר מאוד למה שאמרת פה, אדוני היושב-ראש; זה גם מגיע לפה, לבית הזה – בואו נלמד להכיר וללמוד את האחר ואת מה שהוא מביא איתו.

ניר אורבך: בואו נסיר מאיתנו את הגזענות, את הדיבור השלילי, ונגביר את האהבה.

ניר אורבך: זוהי היהדות.

ניר אורבך: בואו נכיר את יהדות אתיופיה.

ניר אורבך: בואו נלמד מהילדים שלנו, שלא רואים את השונה או האחר, שפשוט רואים בני אדם.

ניר אורבך: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אורבך.

מיקי לוי: חבר הכנסת בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברתי השרה, חברי חבר הכנסת גדי יברקן עשה עם משפחתי חסד כאשר הזכיר בדיון הזה את הדברים שאין אדם יכול לומר אותם אלא במדינת היהודים הזאת, כשהוא הזמין אליו את ראש המוסד יצחק חקה חופי ואמר לו: תביאו לי את יהודי אתיופיה.

זאב בנימין בגין: אין מושלו.

זאב בנימין בגין: אין דבר כזה ולא יכול להיות.

זאב בנימין בגין: אבל בכל זאת, כשאנחנו מציינים 30 שנה למבצע שלמה צריך לזכור ולהזכיר את פועלו העצום של ראש הממשלה שהחליף אותו, ראש הממשלה יצחק שמיר, זכרו לברכה, שפעל שנים רבות בנושא העלייה, ובייחוד בנושא העלייה מברית המועצות, כשהדבר נראה רחוק מאוד ורבים אפילו לעגו לרעיון הזה.

זאב בנימין בגין: אחר כך הוא זכה לראות את זאת, וב-1991 הטיל הוא על אורי לוברני את התפקיד לבצע ולהביא את 13,000 או 14,000 העולים מאתיופיה באותו מבצע הטסה מפליא.

זאב בנימין בגין: יצחק שמיר גם סייע בהיותו ראש הממשלה בקליטת העולים.

זאב בנימין בגין: בינתיים, בשנים האחרונות נוספו עוד עולים רבים, בעשור האחרון, בעקבות החלטות אחדות טובות ומצוינות של ראש הממשלה בנימין נתניהו, וקליטתם של רבים אכן צלחה.

זאב בנימין בגין: הוסקו מסקנות מן הקשיים שהיו מנת חלקם או מנת חלקנו כולנו בעקבות זאת באותן שנים.

זאב בנימין בגין: עכשיו אנחנו רואים כבר שנים אחדות לפנינו תוכניות יפות, טובות ויעילות והתקדמות רבה בסגירת הפערים, אבל נותרה עוד כמובן מלאכה רבה: עדיין נותרו גילויים של גזענות שמקשים מאוד; עדיין ניכרות במערכות הסיוע – כולן שוחרות טוב – הטיות מקצועיות מסוימות שתוצאתן, למשל, מידה מעל הממוצע של הוצאת ילדים מבתיהם לפנימיות, מספר רב מן הממוצע של השמת תלמידים בכיתות מיוחדות ומגבילות; עדיין הסיכוי של יוצא אתיופיה להיעצר על ידי שוטר על לא עוול בכפו גבוה פי ארבעה מן הממוצע.

זאב בנימין בגין: חל שיפור גדול בשנים האחרונות לאור מאמצים חינוכיים מיוחדים של המשטרה, אבל עדיין יש צורך לשפר.

זאב בנימין בגין: וגם את זאת צריך לציין: במועצות דתיות לא מעטות טרם נקלטו קייסים; עדיין נותרו כתוצאה מהקשיים כולם פערים ניכרים בהכנסה הממוצעת – היא רק 70% מן ההכנסה הממוצעת אצלנו במשק.

זאב בנימין בגין: וצריך עכשיו ביתר שאת להביא לפתרונות מואצים בהסבות המקצועיות, שזוכות עכשיו לעדנה בעקבות הקשיים שהיו מנת חלקנו כולנו בשנה שעברה.

זאב בנימין בגין: במובן הזה גם זאת עת רצון.

זאב בנימין בגין: אבל מבעד לכל הקשיים האלה, והם אינם מעטים, כדאי וגם צריך לראות את ההזדמנות העומדת בפנינו.

זאב בנימין בגין: שנתון של יוצאי אתיופיה איננו גדול, כ-3,000 בסך הכול.

זאב בנימין בגין: כתוצאה מההתפתחויות – הכול עדיין צעיר – לא התקבעה תופעה קשה של מצוקה רב-דורית שאנחנו מכירים מקהילות אחרות זה 60-50 שנה.

זאב בנימין בגין: אנחנו גם יודעים שבינתיים יוצאי אתיופיה רבים אכן יצאו מן הריכוזים שבהם הם גרו בערים.

זאב בנימין בגין: זה מקל מאוד.

זאב בנימין בגין: עדיין, אנחנו יודעים שקיימת באופן מסורתי המחויבות לקהילה, המחויבות בקהילה, העזרה ההדדית המצוינת.

זאב בנימין בגין: ועדיין, עם כל הסיבות האלה, אפשרית בהחלט ניידות חברתית של בני הקהילה.

זאב בנימין בגין: כתוצאה מכל אלה טווח הזמן עד להקטנה ניכרת מאוד של קליטת העלייה הזאת ובעיותיה הוא של שנים אחדות בלבד; הוא יכול להיות של שנים אחדות בלבד – ממש מעבר לפינה.

זאב בנימין בגין: מבחינה תקציבית השקעה לא מאוד גדולה בשנים הקרובות תישא פרי, תעמיד את הקהילה על הרגליים ותמנע השקעות גדולות יותר בהרבה בשנים שאחריהן, שיהיו כרוכות בבעיות חברתיות מתמשכות – כל זאת על פי ניסיוננו הארוך והמר.

זאב בנימין בגין: ננקטו כבר צעדים חשובים.

זאב בנימין בגין: אני אביא את הדוגמה של תוכנית הסיוע הנמרצת לתלמידים בחטיבה העליונה; ההדרכה המועילה במשטרת ישראל.

זאב בנימין בגין: צריך לשמור על התוכניות האלה, צריך להגבירן, ובייחוד – להמשיך ביתר שאת בפעילות הברוכה של המטה במשרד ראש הממשלה לשילוב יוצאי אתיופיה.

מיקי לוי: תודה.

זאב בנימין בגין: אני מכיר את החברים.

זאב בנימין בגין: אני יכול לומר שיש מחויבות ממשלתית לשרי הממשלה שתפקידם חשוב בהקשר הזה: לשרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה, לשרת החינוך יפעת שאשא ביטון, לשר הרווחה מאיר כהן, לשר לביטחון הפנים עמר בר לב ולשר הדתות מתן כהנא.

זאב בנימין בגין: כולם בוודאי יתרמו לפתרונות של הסוגיות הדורשות עדיין פתרון, וקודם כול ישקיעו תשומת לב בעניין החשוב הזה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, הזמן לפעולה הוא כעת.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חשבתי שאתה אומר: הזמן – מזמן הכפלתי אותו, אבל זה בסדר.

מיקי לוי: תודה רבה לך, חבר הכנסת בגין.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המליאה החגיגית לציון 30 שנים למבצע שלמה היא הזדמנות ראויה וחשובה להפגין את תמיכתה של כנסת ישראל בקהילת ביתא ישראל ובקהילת עולי אתיופיה בכללה, ולהצהיר כי אנו יודעים כי במובנים רבים לא תמו המסע ומהמורותיו.

גלעד קריב: ידנו האחת מצדיעה היום לבני ובנות הקהילה המפוארת, שהגשימה את חלום הדורות ושבה לארץ ציון וירושלים.

גלעד קריב: ידנו השנייה מכה על החזה מתוך הכרה כי ישנם כשלים רבים הדורשים תיקון ואתגרים רבים המחייבים מענה.

גלעד קריב: אני מבקש להודות לחברי חבר הכנסת גדי יברקן, שיזם את הכינוס החגיגי במשכן לציון המאורע, ולשרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה.

גלעד קריב: כחבר מפלגת העבודה אני מברך בגאווה גם את חבר הכנסת לשעבר אדיסו מסאלה, שהיה הראשון מבני קהילת ביתא ישראל שכיהן כנבחר ציבור מטעם מפלגת העבודה.

גלעד קריב: ביום הזה ראוי להזכיר גם את חלקן של הקהילות היהודיות בתפוצות, ובמיוחד הקהילות בצפון אמריקה, במבצעי העלייה, ואת חלקה של ממשלת ארצות הברית.

גלעד קריב: למעלה מכל התודות האלה, ראוי לברך היום את אלפי בני ובנות הקהילה, רבים מהם בני הדור השני, שהפכו לפורצי דרך בכל זירות החיים הישראליות: בשירות הציבורי, בצבא ובמשטרה, באקדמיה, בתקשורת, בעולם התרבות והאומנות ובשלטון המקומי והמרכזי.

גלעד קריב: סיפורי הצלחה מרגשים אלה צריכים רק להעמיק את ההכרה שלנו בכך שישנה עוד דרך ארוכה לפנינו, ותופעות מדאיגות שיש לעסוק בהן באופן עמוק ואסטרטגי, כדוגמת גילויי הגזענות והאפליה, אלימות משטרתית, מפגש מורכב של צעירים רבים מדי עם המסגרת הצבאית ואתגרי ההשתלבות בשוק העבודה וההשכלה הגבוהה.

גלעד קריב: סיפורי ההצלחה הרבים מספור הם עניין לחגיגה, אך גם תזכורת לפוטנציאל הענק שאובד לחברה הישראלית ולקהילה עצמה בחוסר המענה הראוי והמספק למצוקות ולכשלים.

גלעד קריב: כנבחרי ציבור עלינו לחגוג עם קהילת ביתא ישראל ועם כל עולי אתיופיה את יום החג הזה, אך גם להתחייב בפניהם לפעול יחד עימם לתיקון, להשגת שוויון ולהעצמה.

גלעד קריב: אחד מסעיפיו של חשבון הנפש שאנו נדרשים לו בצד החגיגה קשור בדרישה שהציבה מדינת ישראל, הלכה למעשה, בפני בני הקהילה להותיר מאחור את מורשתם הדתית.

גלעד קריב: מעבר לדרישה המשפילה לעבור גיור לחומרה שהופנתה כלפי חלק גדול מן העולים מקהילת ביתא ישראל, נתקלה קהילה זו בבואה למדינת העם היהודי בחומה הבצורה של המונופול על היהדות.

גלעד קריב: קהילת ביתא ישראל, שהביאה עימה מסורת מפוארת ועתיקת יומין, נדרשה הלכה למעשה להכפיף את מנהגיה למסורת ההלכתית האורתודוקסית.

גלעד קריב: התפיסה השלטת בכיפה וגם בחוק שלפיה יש רק דרך אחת להיות יהודי במדינת ישראל כתשה במידה רבה מסורת דתית של אלפי שנים, שייתכן שמשקפת נאמנה מסורות קדומות ומקוריות של העם היהודי כולו.

גלעד קריב: שליחתם של ילדי הקהילה כמקשה אחת לחינוך הממלכתי-דתי רק העצימה תהליך זה והובילה להסתרה והדחקה של המסורת הדתית הייחודית, תוך העמקת הפער הבין-דורי שנוצר באופן טבעי עם העלייה.

גלעד קריב: בצד המפגש המורכב עם ישראל החילונית נדרשו עולי אתיופיה להתמודד עם ממסד דתי ורבני שקרא תיגר על הלגיטימיות של מסורותיהם ומנהגיהם, וממשיך לעשות כך עד היום.

גלעד קריב: לפני כמה שנים פרסם הרב שרון שלום חיבור חשוב ויוצא דופן, "שולחן האורית" – מדריך הלכתי לבני קהילת ביתא ישראל.

גלעד קריב: הרב שלום עלה בגיל צעיר מאתיופיה ולמד בישיבת גוש עציון, ובה קיבל סמיכה רבנית אורתודוקסית.

גלעד קריב: בספר, שזכה להסכמות של רבנים מובילים בציונות הדתית, פורס הרב שרון את המסורות ההלכתיות הייחודיות של קהילת ביתא ישראל, שחבר הכנסת אורבך התייחס אליהן, שאינן עולות בקנה אחד עם ההלכה הרבנית המוכרת.

גלעד קריב: כך מזכיר החיבור את ההיתר לתת כסף לצדקה בשבת או לברך נשים וגברים כאחד בדרך המסורתית המקובלת של הנשיקה על הלחי.

גלעד קריב: מטרת החיבור הייתה להציע מתווה לשמירת מסורות דתיות ייחודיות אלה בקרב בני הדור הראשון, השני והשלישי לעלייה.

גלעד קריב: באופן לא מפתיע נתקל הספר בהתנגדות חריפה מצד גורמים לא מבוטלים בתוך הממסד הרבני המתחרד.

גלעד קריב: הרבנות הראשית אף מיהרה להודיע שעד מיצוי הבדיקה בעניין תינטל מהרב שלום הסמכות לערוך נישואין.

גלעד קריב: התגובה החריפה לא הייתה מפתיעה – פרסום הספר קרא תיגר על הניסיון הכוחני להשליט בבת אחת את ההלכה הרבנית על המסורת של הקהילה.

גלעד קריב: אני מסיים.

גלעד קריב: 30 שנים חלפו מאז ימי מבצע שלמה; פעמיים ח"י שנים חלפו מאז מבצע משה.

גלעד קריב: המסע להשתלבות מלאה, הגונה ומעצימה עודנו בעיצומו.

גלעד קריב: מסע זה לא יושלם באמצעות טשטוש ייחודה של קהילת ביתא ישראל ומסורתה הדתית, אלא ההפך מכך.

גלעד קריב: רק שיבוצה של המסורת הדתית המפוארת של יהדות אתיופיה בפסיפס היהודי המגוון יבטיח את הצלחתו של המסע הזה.

גלעד קריב: זוהי המשימה שלנו.

גלעד קריב: זוהי גם המשימה של בני הדור השני והשלישי של קהילת ביתא ישראל.

גלעד קריב: חג שמח.

מיקי לוי: תודה רבה על הדברים, חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: תשיב שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו, בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, תחילה ברצוני לברך אותך עם כניסתך לתפקיד כל כך חשוב ועל ההקפדה על ההדר.

פנינה תמנו: זו שעת רצון, והלוואי שנחזיר את הימים לתיקונם.

מיקי לוי: תודה רבה.

פנינה תמנו: חברי כנסת וחברות כנסת נכבדים ונכבדות, מכובדיי כולם, אורחים שנמצאים כאן איתנו, שבת אחת קדושה, למעלה מ-14,000 יהודים, 24 מטוסים ואף יותר, 36 שעות, שבעה תינוקות שנולדו במטוס, 30 מיליון ש"ח כספי שוחד, אלפיים – –

דסטה גדי יברקן: דולר.

פנינה תמנו: – – 30 מיליון דולר כספי שוחד, שניתנו למנגיסטו היילה מריאם, אלפיים שנות גלות, מדינה אחת, עם אחד – אחים, כפי שאמר בגין – וחזרנו הביתה.

פנינה תמנו: מבצע שלמה הוא אחד המבצעים המפוארים שידעה מדינת ישראל – מבצע שאתה, חברי גדי יברקן, עלית בו, והיום ציינת אותו בכנסת בהובלת טקס חשוב עם בני ובנות הקהילה, מנהיגים; היושב-ראש כיבד אותנו ועוד רבים.

פנינה תמנו: המבצע התרחש בשעת הפיכה באתיופיה.

פנינה תמנו: אלו היו ימים של שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם, מנהיג טוטליטרי אשר עמד בפני סכנת מפלה עקב התקרבות מורדים לעיר הבירה אדיס אבבה.

פנינה תמנו: השעון תקתק.

פנינה תמנו: חייהם של יהודי אתיופיה, נשים, גברים, מבוגרים, צעירים וטף, היו בסכנה.

פנינה תמנו: הם, שרצו להגשים את חלום ציון לאחר שעזבו כבר את הכפרים, ורבים מהם עוד ניסו לעלות במבצע משה ולא הצליחו ורבים הגיעו לאדיס בחזרה, המתינו לזרועה הארוכה של מדינת ישראל שתגיע ותושיע, ויחד זה קרה.

פנינה תמנו: כך, ימים ספורים לפני נפילת אדיס אבבה בידי המורדים, מבצע שלמה יצא לדרך בעקבות הסכם בין נציגיו של מנגיסטו לנציגי ממשלת ישראל בראשותו של ראש הממשלה יצחק שמיר, ששלח את איש סודו, אורי לוברני, והוא סגר את כל הפרטים.

פנינה תמנו: בהרבה מובנים זה היה איש צללים שסגר הכול.

פנינה תמנו: לימים הוא שאל שאלה מאוד קשה – הוא אמר שזו הייתה אחת הדילמות הקשות ביותר: כמה עולים חייהם של יהודים?

פנינה תמנו: כמה כסף וכמה יהודים אתה יכול לקבל?

פנינה תמנו: כמה עולים 16,000 יהודים?

פנינה תמנו: ובאמת, בהתחלה הדרישה הייתה מופקעת, ולאחר מכן זה נסגר על 30 מיליון דולרים.

פנינה תמנו: יחד עם אנשי הצבא, המוסד, השגרירות והסוכנות היהודית ופעילים בני ובנות הקהילה, זה הצליח: הרמטכ"ל דאז אהוד ברק; מפקד המבצע וסגן הרמטכ"ל דאז, איש יקר, זכרו לברכה, אמנון ליפקין שחק; מפקד שלדג דאז והיום יושב-ראש המפלגה שלי, שר הביטחון בני גנץ; מיכה פלדמן, נציג הסוכנות היהודית, שיודע אמהרית על בורייה – היה שגרירות של איש אחד.

פנינה תמנו: וכמו שאמרת, חבר הכנסת בני בגין, אי-אפשר שלא להזכיר גם – לדעתי אתה אמרת את זה – את היהודים של התפוצות, יהודי ארצות הברית, במיוחד אישה מאוד מיוחדת, סוזן פולק, סוזן פולק מהאגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה, AAEJ – חבר הכנסת קריב – ופעילים בולטים בני ובנות הקהילה, שהרבה פעמים לא מקבלים את מקומם, ועכשיו, אט-אט, שלושה עשורים לאחר מכן, אנחנו נותנים ומפנים עצמנו לתוך הנרטיב החשוב ולתוך ההיסטוריה – יש מקום לכולם – גם את השמות של בני ובנות הקהילה.

פנינה תמנו: אז אומנם לא אמנה את כולם, אבל בהם שני חברי הכנסת לשעבר, אדיסו מסאלה, חבר הכנסת לשעבר שלמה מולה, רחמים אלעזר, אברהם ירדאי, באבו יעקב ועוד רבים נוספים.

פנינה תמנו: כל אחד מהם, בכל אחת מהזרועות האלה, פעל בתושייה רבה, ללא חת ופחד, במסירות ובחירוף נפש אמיתי, כדי להביא לכך שכולם יגיעו ארצה ויוכלו להתאחד עם משפחותיהם ולהקים בית בישראל.

פנינה תמנו: מבצע שלמה הוא מבצע יוצא דופן גם בקנה מידה בין-לאומי, כשבמשך 36 שעות, בהובלת חיל האוויר הישראלי, הגיעו ארצה, כפי שציינתי, אלפי יהודים.

פנינה תמנו: צריך להבין, כמו שאמרתי, שרבים מהם עשו את המסע המפרך דרך סודאן, הגיעו לשם, נתקעו שנתיים-שלוש והיו צריכים לחזור לאתיופיה.

פנינה תמנו: הם איבדו בני משפחה רבים.

פנינה תמנו: אנחנו קברנו אלפים באדמה זרה.

פנינה תמנו: האחים, יהודי אתיופיה, היו קרועים; סדר גודל של אותו מספר כמעט – חלקם בארץ וחלקם שם.

פנינה תמנו: מבצע שלמה הוא נקודת ציון לאומית וגאווה ישראלית, אבל זכורים לי גם הרגעים הפרטיים שלי.

פנינה תמנו: הייתי בערך בת תשע, שיחקתי בשכונת ילדותי עם כמה מחברותיי, שגם הן עלו איתי בערך שבע שנים לפני כן לישראל במבצע משה, ואז אנחנו מקבלות "מזל טוב", "מזל טוב" ברחוב.

פנינה תמנו: ילדות קטנות, מה "מזל טוב"?

פנינה תמנו: "מזל טוב" – ילדים חושבים יום הולדת.

פנינה תמנו: לא כל כך הבנו את פשר הדבר.

פנינה תמנו: באותם רגעים הבנו שמשהו מתרחש.

פנינה תמנו: לא ידענו מה בדיוק.

פנינה תמנו: היינו ילדות דתיות, והעוברים והשבים כנראה כבר צפו בטלוויזיה.

פנינה תמנו: ואכן, זו הייתה שעה מאוד מיוחדת, גם לי – הדודים שלי, האחים של ההורים, הגיעו ארצה והתאחדנו.

פנינה תמנו: כמי שמכירה מקרוב מאוד את סיפורי העלייה וחוותה על בשרה את המסע בסודאן, אני יכולה לומר לכם כמה חשוב לציין את הסיפורים, להעלות אותם על נס, ובמיוחד, כמו שאמרתי, את סיפור הגבורה של העולים עצמם ועולים בכלל, מכלל המדינות.

פנינה תמנו: זה הסיפור שלנו, סיפור עם ישראל.

פנינה תמנו: קודם שמעתי את חבר הכנסת אייכלר, ואני חייבת לומר שמאוד התרגשתי לשמוע את הדברים שלו.

פנינה תמנו: ובכלל, כל מי שנאם פה הביא זווית מאוד מיוחדת, וכל אחד מאיתנו כאן הוא חלק מהפסיפס המיוחד שלנו כחברה.

פנינה תמנו: יש לי הזכות לכהן כשרה בממשלת ישראל בפעם השנייה באותו התיק.

פנינה תמנו: אומנם הקדנציה החולפת הייתה שונה.

פנינה תמנו: זו באמת זכות להיכנס לתיק המבורך הזה, ועליי מוטלת בין היתר החובה, כפי שאמרתי, לדאוג שאנחנו מחנכים את ילדי ישראל לאור גבורתם של העולים מכל רחבי העולם, דואגים שיש מקום בספרי הלימוד לכל העדות והגוונים.

פנינה תמנו: עקב כך גם הנחיתי את המשרד שלי להוציא קול קורא, להעמיד תקציב ייעודי – שברשויות המקומיות יוכלו לסייע תקציבית לחגוג ולציין את מבצע שלמה.

פנינה תמנו: כמובן, כמי שדוגלת בשילוב ואינטגרציה – המטרה היא לפתוח את זה כך שהקהל הרחב יגיע, ולא שאנחנו נחגוג את זה בעצמנו.

פנינה תמנו: אני גם שמחה – וציינת, חבר הכנסת בגין, שמות של שרים נהדרים, ואין לי ספק, אל מול האתגרים הרבים שעומדים בפנינו, כי המסע עוד לא תם, ואני בטוחה שהם יירתמו לסוגיות החשובות שעומדות לפנינו, כי המסע לא תם; אנחנו עדיין מתמודדים עם נתונים אובייקטיביים.

פנינה תמנו: הרבה פעמים כשמישהו מתווכח איתי ואומר לי: אתם, יש לכם תחושת קיפוח, תפסיקו, אתם כמו כל הישראלים, אז אני אומרת: אנחנו לא מדברים רק על תחושות, אנחנו רואים עובדות ורואים נתונים אובייקטיביים, ואנחנו רואים את הקהילה מדדה מאחור בכל מה שקשור למצב סוציו-אקונומי, אנחנו רואים את הייצוג של בני ובנות הקהילה בתעסוקה, שהוא מאוד מאוד נמוך, ולצערי – ייצוג יתר בפתיחת תיקים.

פנינה תמנו: השנה קיבלתי נתון שזעזע אותי, ואנחנו נעבוד ביחד כדי לשפר אותו:

פנינה תמנו: 23,000 תיקים נפתחו לצעירים יוצאי אתיופיה ונסגרו.

פנינה תמנו: אנחנו נדאג שהדבר הזה לאט-לאט יקטן, נביא לתיקון המצב.

פנינה תמנו: אין לי ספק בכלל שהשר הנכנס, שר הבט"פ עמר בר לב, דלתו תהיה פתוחה והוא יהיה קשוב לכל הנושא של אלימות משטרתית כלפי בני הקהילה.

פנינה תמנו: אני יודעת שיש עוד אתגרים בצמצום פערים בנתונים של אחוזי הבגרויות שמסיימים יוצאי אתיופיה, מה גם שאנחנו צריכים לזכור שהעלייה לא הסתיימה ויש את הממתינים באתיופיה.

פנינה תמנו: הייתה לי הזכות להוביל את מבצע צור ישראל ולהביא 2,000 בתקופת הקורונה, אבל אנחנו לא יכולים להביא אותם בקצובות כאלה ואחרות.

פנינה תמנו: מדובר על אלפים בודדים, ואנחנו יכולים בהחלט להעמיד את התקציב, וביחד עם ראש הממשלה הנכנס נפתלי בנט וראש הממשלה החליפי, ובכלל חברי הממשלה, נשים קץ לסאגה הכאובה הזאת.

פנינה תמנו: יש שלל נושאים, ואני בטוחה שיהיה לנו הרבה זמן לטפל בהם.

פנינה תמנו: כמו שאמרתי, אני רואה את זה כשעת רצון חשובה.

פנינה תמנו: בנוסף, אני חייבת לומר שבשנה החולפת דאגתי לשנות את התמיכות של המשרד כך שהקולות הקוראים לרשויות המקומיות יתקצבו גם חדרי הנצחה של יהדות אתיופיה ומורשתה, כמו גם את מי שיסייע לקשישים בני ובנות הקהילה, שמבחינה תרבותית לא יוצאים לא לבתי אבות ולא משתתפים בסבסוד הקיים, בתקציב הקיים, במסגרות הקיימות, והרבה פעמים אנחנו נדרשים לחשוב מחוץ לקופסה.

פנינה תמנו: אני מאמינה שנצליח לעשות את זה ביחד.

פנינה תמנו: אני שוב רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון הזה, ובמיוחד לך, חבר הכנסת גדי יברקן, ולך, אדוני היושב-ראש, שכיבדת את הכנס באודיטוריום.

פנינה תמנו: ביחד אנחנו נעשה ונצליח, לא כל שבט פה יהיה למען עצמו, אלא כעם אחד חזק ומאוחד.

פנינה תמנו: תודה רבה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה לשרת העלייה והקליטה פנינה תמנו.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ו' בתמוז התשפ"א, 16 ביוני 2021, בשעה 11:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.