ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 155, 2022-11-06 00:00

מיקי לוי: תודה רבה לראש הממשלה.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה.

מיקי לוי: בבקשה.

בנימין נתניהו: כבוד נשיא המדינה, אדוני היושב-ראש, מכובדיי ראש הממשלה, נשיאת בית המשפט העליון, שופטי בית המשפט העליון, שרות, שרים, חברות וחברי הכנסת, בני משפחת רבין, מכובדיי.

בנימין נתניהו: ימים ספורים אחרי הבחירות הכלליות והכרעת העם, שהן מאפיינים מובהקים של הדמוקרטיה הישראלית – אנחנו מציינים את הרצח הנורא של יצחק רבין זיכרונו לברכה, מעשה אלים ומבחיל, שהיווה התקפה רצחנית על הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: דמוקרטיה היא מתנה, ביטוי נשגב של חירות האדם, ואילו רצח פוליטי הוא ביטוי מזוויע של קנאות האדם.

בנימין נתניהו: יצחק רבין היה פטריוט, בעל זכויות רבות בתולדות המדינה, אוהב המדינה.

בנימין נתניהו: הוא לחם למען ישראל, פיקד על צבאה וייצג אותה בעולם.

בנימין נתניהו: מעל לכול הוא היה מנהיג נבחר של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: כדורי האקדח שקיפדו את חייו מחייבים אותנו לזכור שאסור, לעולם אסור, שכוח האגרוף יחליף בדמוקרטיה את כוח השכנוע.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, פעמיים עמד יצחק רבין בבית הזה והציג את ממשלתו כראש ממשלה: ב-1974 וב-1992.

בנימין נתניהו: בפעם הראשונה, לפני 48 שנים, הוא אמר בכנסת: אנו רוצים במגוון דעות, בחופש דעות ובמאבק יוצר בין דעות.

בנימין נתניהו: מעבר לחלוקה של ממשלה ואופוזיציה, אל לנו לפגוע ביסוד החשוב ביותר בחיינו – באחדותנו הלאומית, אחדות המבוססת על שותפות גורל, על אמונה בצדקתנו, על רצוננו הנחרץ לבנות את המדינה.

בנימין נתניהו: את ישראל של 2022 אי-אפשר להשוות לישראל של 1974, וגם לא לישראל של 1992.

בנימין נתניהו: המדינה מפותחת יותר, חזקה יותר, משגשגת יותר.

בנימין נתניהו: הפכנו אותה – במפורש – הפכנו אותה לכוח עולה בין העמים, וזהו יעד שימשיך לעמוד לנגד עינינו בשנים הבאות.

בנימין נתניהו: אבל למרות שינויי הזמן, מה שאמר בזמנו יצחק רבין על האחדות בעם מוסיף להיות שריר וקיים.

בנימין נתניהו: אחרי שהסתיימה מערכת הבחירות, אחרי ששקע אבק ההתנצחות בין המחנות, צריך לצאת מן השוחות ולדעת לעבוד ביחד.

בנימין נתניהו: חילוקי הדעות לא ייעלמו – וזה בסדר; בכמה תחומים יש בינינו ויכוחים נוקבים, שגם אותם צריך לנהל באחריות ובשיקול דעת.

בנימין נתניהו: מאבק רעיוני הוא יסוד מוסד בדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: מותר להתווכח, לא חייבים להסכים על הכול, אבל מנגד – ואני רוצה לציין את זה כאן ביתר הדגשה – צריך לדעת על מה כן להסכים, על מה רובנו כן מסכימים.

בנימין נתניהו: אני מאמין שישנם נושאי ליבה שלגביהם הגענו במידה רבה להסכמה לאומית בשנים הללו שחלפו: יש הסכמה רחבה שמדינת ישראל הייתה ותהיה מדינת הלאום של העם היהודי; ישראל היא מדינה שבה זכויות אזרח שמורות לכולם בלי יוצא מן הכלל, אבל במישור הלאומי, לעם ישראל יש זכות טבעית להגדרה עצמית במדינתו האחת והיחידה, מדינת היהודים.

בנימין נתניהו: זה אומר, קודם כול, הזכות של כל יהודי לעלות לישראל, ההמנון, הדגל ועוד.

בנימין נתניהו: יצחק רבין האמין בכך בכל ליבו.

בנימין נתניהו: יש הסכמה רחבה שחייבים להילחם בטרור ללא פשרות.

בנימין נתניהו: לאורך 140 שנות הציונות, מחוללי הטרור מבקשים לעקור אותנו מאדמתנו, ממולדתנו.

בנימין נתניהו: הם לא הצליחו בכך בעבר, ולא יצליחו בעתיד.

בנימין נתניהו: נכה בהם וננצח אותם – גם בגל הטרור הנוכחי.

בנימין נתניהו: יש הסכמה רחבה שעלינו לפעול בנחישות נגד התוקפנות של איראן.

בנימין נתניהו: הקיצוניות המסוכנת שלה, שהתבטאה עוד בזמנו של יצחק רבין, איננה יודעת מעצור.

בנימין נתניהו: נמשיך לסכל את המאמצים של איראן להתחמש בנשק גרעיני, ונשמור על עצמאות הפעולה שלנו: להגן על עצמנו בכוחות עצמנו.

בנימין נתניהו: כשיש לך את הכוח להגן על עצמך, כשאתה מטפח את העוצמה הלאומית שלך, אז אתה בונה בריתות.

בנימין נתניהו: בריתות לא בונים מתוך חולשה – זה פשוט דבר שנוגד גם את הטבע האנושי וגם את לקחי ההיסטוריה.

בנימין נתניהו: לכן, ישראל – על מנת להשיג בריתות, על מנת להשיג שלום – חייבת להיות מאוד מאוד מאוד חזקה.

בנימין נתניהו: כן, גם במונחים הגשמיים של נשק וכלכלה וכל שאר מאפייני העוצמה המודרנית.

בנימין נתניהו: אף שעדיין אין הסכם קבע עם הפלסטינים, ואינו נראה באופק – בראש ובראשונה בגלל הסרבנות הפלסטינית – יש הסכמה רחבה חוצת מחנות שישראל חייבת להשאיר בידה את השליטה הביטחונית בכל השטח ממערב לירדן.

בנימין נתניהו: בנאומו האחרון בכנסת, בעומדו פה על במה הזאת, יצחק רבין התווה עיקרון זה במפורש.

בנימין נתניהו: הוא הוסיף דבר נוסף, שיש לגביו הסכמה רחבה: שירושלים היא בירת ישראל המאוחדת, בריבונות ישראל.

בנימין נתניהו: יש הסכמה רחבה שעלינו להרחיב את מעגל השלום עם מדינות ערב.

בנימין נתניהו: תמכתי תמיכה מלאה בהסכם השלום שהביא יצחק רבין עם ירדן.

בנימין נתניהו: זה היה הסכם השלום השני שהשגנו, אחרי ההסכם שהביא מנחם בגין עם מצרים.

בנימין נתניהו: לפני שנתיים הבאנו עוד ארבעה הסכמי שלום ונורמליזציה היסטוריים: עם איחוד האמירויות, עם בחריין, עם מרוקו ועם סודאן.

בנימין נתניהו: אנו חותרים להרחיב אף יותר את מעגל השלום עם העולם הערבי – שלום תמורת שלום; שלום מתוך עוצמה; שלום בטוח לדורות.

בנימין נתניהו: אני מאמין שגם התקבעה ההבנה – אם לא אצל כל הבית הזה, אצל חלק ניכר ממנו – שאל לנו לתת לווטו הפלסטיני את הזכות למנוע מאיתנו לעשות הסכמי שלום נוספים.

בנימין נתניהו: הסדר יהיה הפוך.

בנימין נתניהו: לצערי, זה די ברור היום שכך זה יהיה: קודם שלום עם המרחב הערבי – ואולי עם רוב מדינות ערב – ורק אחר כך אני מאמין שתבוא התעשתות בצד הפלסטיני והסכם שנוכל לחיות איתו, תרתי משמע.

בנימין נתניהו: יש הסכמה רחבה על הצורך להפחית את יוקר המחיה, על הצמחת המשק מתוך תחרות וכלכלה חופשית.

בנימין נתניהו: שינוי נוסף שהתרחש ב-20 השנים האחרונות, ההבנה שאין דרך להצמיח כלכלה מתוך כלכלה סגורה ונשלטת אלא רק מתוך תחרות וכלכלה חופשית, ככל שניתן להעצים את הסגולות הללו בתוך כלכלתנו.

בנימין נתניהו: יש הסכמה רחבה על המשך הוצאת הגז מהמים – שינוי נוסף – על פיתוח הנגב והגליל, על הורדת חסמים ביורוקרטיים, על קידום רפורמות נחוצות בגופים ציבוריים.

בנימין נתניהו: זה לא עניין של ימין או שמאל, אלא זה חזון לאומי שמתבקש בשנת ה-75 לעצמאותנו.

בנימין נתניהו: אני בטוח שיצחק רבין היה מברך על כך ללא סייג.

בנימין נתניהו: בד בבד, אינני מסתיר את אי-ההסכמות שהיו לי עם ראש הממשלה רבין בנושאים מהותיים.

בנימין נתניהו: חלקתי עליו בנושא הסכמי אוסלו; הסתייגתי מן המדיניות שלפיה אפשר לסמוך על מי שלא ויתרו על רצונם להשמיד את מדינת ישראל, פשוטו כמשמעו.

בנימין נתניהו: הזהרתי מפני הסכנות שטמונות במסירת שטחים לפלסטינים, שיהפכו לבסיסי טרור נגדנו – דבר שהתממש בפועל.

בנימין נתניהו: הייתי נאמן לאמת שלי – ואני חייב להגיד – בדיוק כשם שיצחק רבין היה נאמן לאמת שלו.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, כשיצחק רבין הציג את ממשלתו הראשונה לפני הכנסת, הוא חתם את דבריו במילים אלו: מבט לאחור על תקופת התחייה והתקומה מלמד אותנו כי השכלנו להפיק לקחים גם מן המשברים הקשים.

בנימין נתניהו: דווקא המבחנים הכבדים חישלו את כוחנו ועזרו לנו למצוא כיווני דרך חדשים.

בנימין נתניהו: זהו סוד כוחו של העם הנפלא שלנו: כשאנחנו נופלים, אנחנו מצליחים לקום; כשאנחנו נחלשים, אנחנו יודעים להתחזק; כשאנחנו גולשים במדרון, אנחנו נחושים לטפס בחזרה אל ראש ההר.

בנימין נתניהו: היכן שאפשר, אנחנו צריכים לשאוף להסכמות, לאחדות ולערבות הדדית.

בנימין נתניהו: אלה מכפילי כוח גדולים להבטחת עתידה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: נזכור זאת בכל יום, ובייחוד ביום הזיכרון ליצחק רבין, זיכרונו לברכה, שתרם רבות למדינתנו, לארצנו, לעמנו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת נתניהו.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי, שרת התחבורה והבטיחות בדרכים, בבקשה.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה מופת למנהיגות אמיצה.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה מודל למנהיגות מדינית אמיצה שהעזה לפעול למען חזון מרחיק לכת ולשנות את מקומה של ישראל במזרח התיכון ובעולם, כדי להבטיח את ביטחונה ואת עתידה.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה מופת של מנהיגות צבאית אמיצה, שהעזה להוציא לפועל את תוכנית המלחמה הנועזת והמצליחה בהיסטוריה של מדינת ישראל בפתח מלחמת ששת הימים, ולהוציא אחר כך, במגוון תפקידים, מבצעים צבאיים נועזים רבים, מתוך המחויבות המוחלטת לביטחון ישראל.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה מופת של מנהיגות שפעלה למען שוויון הזדמנויות לכל אזרחיות ואזרחי ישראל, בדגש על תיקון העוול כלפי הפריפריה והחברה הערבית.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה מופת של למנהיגות של אמת – אמירת אמת ומלחמה על האמת.

מרב מיכאלי: יצחק רבין ידע גם לקחת אחריות.

מרב מיכאלי: כשנכשלה הפעולה לשחרור נחשון וקסמן, זכרו לברכה, היה זה יצחק רבין שלקח אחריות פומבית על כך שהוא זה שקיבל את ההחלטה האמיצה – שיש מי שחשבו שהיא מסוכנת מדי, ושאת תוצאותיה הקשות כולנו מכירים.

מרב מיכאלי: אבל הוא לא ברח; הוא נשאר והתמסר להפקת הלקחים שימנעו כישלון דומה בעתיד.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה מנהיג זקוף קומה שהעמיד את עצמו לבחירה.

מרב מיכאלי: לעיתים ניצח ולעיתים הפסיד.

מרב מיכאלי: הוא לא פחד ולא חשש מהתמודדות עם רצון הבוחרת והבוחר, גם במפלגתו וגם במדינתו.

מרב מיכאלי: יצחק רבין היה זה שטבע את האמירה הכל-כך, כל כך, חשובה היום: במסכנות לא בונים מנהיגות.

מרב מיכאלי: ניסיתי לחשוב מה היה יצחק רבין עושה בימים קשים ומורכבים אלה, של הפסד פוליטי והעברת השלטון לידיהם של אלה אשר מסע ההסתה שלהם קדם לרצח הנורא.

מרב מיכאלי: איך היה נוהג המנהיג האמיץ הזה ברגעים האלה?

מרב מיכאלי: האם היה מרים ידיים?

מרב מיכאלי: האם היה מתמסכן?

מרב מיכאלי: האם היה מתקפל מול התקפות פרועות ומשולחות רסן?

מרב מיכאלי: אבל התשובה הרי ידועה.

מרב מיכאלי: בימים שבהם סערה הארץ, קריאות "בוגד" נשמעו מכל עבר, להקות פעילים מוסתים איימו עליו ועל משפחתו, הוא עמד מול כל אלה כסלע איתן, דבק באמת שלו; סלע שרק כדורי הרוצח יכלו למוטט.

מרב מיכאלי: מורשת רבין היא המחויבות להמשיך לפעול למען שוויון לכל הישראליות והישראלים; לפיתוח הארץ לטובת כל תושביה; למען סיום שפיכות הדמים, סיום הסכסוך הישראלי–פלסטיני; למען השלום.

מרב מיכאלי: בטרור נילחם תמיד ביד קשה וללא מורא, אבל במקביל נמשיך תמיד לחפש דרך של שלום לסיום הסכסוך.

מרב מיכאלי: ישראל זקוקה למימוש מורשת רבין כדי להבטיח את ביטחונה ואת עתידה.

מרב מיכאלי: מורשת יצחק רבין תישאר לנצח בליבנו כמורשת של אומץ לב, עמידה בלחצים, מנהיגות שאיננה חוששת לעמוד לבחירה והמסכנות אינה חלק ממנהיגותה.

מרב מיכאלי: זה נכון בימים אלה יותר מאשר בכל זמן אחר עד היום.

מרב מיכאלי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה לשרת התחבורה חברת הכנסת מיכאלי.

מיקי לוי: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת בנימין גנץ, שר הביטחון, בבקשה.

בנימין (בני) גנץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המשפחה של יצחק רבין, אורחים, נשיא המדינה, יש לי נאום, הכול כתוב, כל המילים שצריכות להיאמר.

בנימין (בני) גנץ: אין שם טעות אחת, הכול מסודר, הכול ידוע.

בנימין (בני) גנץ: ואני גם אומר לכם – תקראו אותו בפייסבוק, הוא יבוא אחר כך.

בנימין (בני) גנץ: יש לי גם פתק קטן.

בנימין (בני) גנץ: ועכשיו אני הולך לדבר איתכם לא על מה שקרה פה ב-27 השנים האחרונות או לפניהן, אלא אני הולך לדבר איתכם על מה שיקרה פה ב-27 השנים הקרובות, ולא אלה שחלפו.

בנימין (בני) גנץ: ומאיפה אני מוציא את זה?

בנימין (בני) גנץ: מתזכורת קטנה שקיבלתי השבוע, והיא חשובה מאוד לכולנו; תזכורת שמזכירה את הכשל המובהק והבלתי-ניתן לניתוק בין מילים לבין מעשים.

בנימין (בני) גנץ: לא שמי שאומר אותן מתכוון שתהיה להן תוצאה, אבל מי שאומר אותן לא יודע לשלוט שלא תהיה בהן תוצאה.

בנימין (בני) גנץ: יצחק רבין, שכל כך הרבה אנחנו מדברים עליו, שירת למעלה – או קרוב ל-40 שנה – אפשר לספור את זה עם הפלמ"ח ובלי הפלמ"ח, ורמטכ"ל ושר ביטחון וראש ממשלה – וגם עבדכם הנאמן הצליח כבר למלא 40 שנות שירות ביטחוני, בשם אותן מטרות בדיוק.

בנימין (בני) גנץ: לא בשם מישהו מהאנשים, לא בשם איזשהו אזור בארץ הזו, לא בשם כיפה, לא בשם לא-כיפה, לא בשביל ערבי ולא בשביל יהודי.

בנימין (בני) גנץ: אותן מטרות בדיוק, ואני אפס קצהו ליד יצחק רבין.

בנימין (בני) גנץ: חלקכם הגדול היה אצלי בכנסת, במשרד שלי –אפשר לראות שם שני ציורים: אחד הואיל לתת לי צביקה האוזר, שבו יש שלושה חיילים, והרעיון של הציור הזה מבחינתי הוא באמת לעסוק בשאלה הביטחונית שכל כך חשובה לנו בארץ הזאת ושבלעדיה אין לנו קיום, לא משנה איזה רעיון אנחנו עושים; ומנגד ציור, אלוהים ישמור, של זוג יונים עם עלה של זית, שמה שהוא מבקש להגיד זה שיבוא שלום עלינו ושיהיה שלום בינינו.

בנימין (בני) גנץ: זוג יונים, לא אחת, במין כמיהה קבועה.

בנימין (בני) גנץ: וזה גם לא סוד שכל פעם שאני הולך לכותל אני מניח בדיוק את אותו הפתק, עם אותן מילים: שיבוא שלום עלינו ושיהיה שלום בינינו.

בנימין (בני) גנץ: הלכנו לקלפי.

בנימין (בני) גנץ: כל אחד מאזרחי ישראל שהצביע – שם את הפתק שלו כפי שהוא היה רוצה לראות שיקרה.

בנימין (בני) גנץ: משאת נפשו הפוליטית, האידיאולוגית, הדתית, whatever.

בנימין (בני) גנץ: ויש לנו במידה מסוימת כותל לאומי שכל אחד שם בו את הפתק שלו ומבקש ממנו משהו אחד.

בנימין (בני) גנץ: עשיתי טעות, הלכתי ערב לפני הבחירות – אני, שמשרת את ישראל למעלה מ-40 שנה – לשים פתק בכותל.

בנימין (בני) גנץ: הצטרף אליי חילי.

בנימין (בני) גנץ: ומה שהיה כתוב בפתק אמרתי לכם, ואמרתי לפני כן: שיבוא שלום עלינו ושיהיה שלום בינינו.

בנימין (בני) גנץ: והינה אני מוצא את עצמי, פסיק היסטורי ליד רבין, אבל עם אותן שנות שירות ועם אותן שנות מסירות, הולך לי לכותל; מקבלת אותי חבורת אנשים, לא כאלה שהצביעו לי, בצרחות נוראיות: רוצח, רוצח, רוצח.

בנימין (בני) גנץ: ככה 20 דקות שלמות שאני יורד לכותל, שם פתק, עם אותן מילים.

בנימין (בני) גנץ: אלו אותן הצעקות בדיוק עליי, שבמרץ 1978 נכנסתי לתוך לבנון בפעם הראשונה, במאי 2000 יצאתי בפעם האחרונה מאז שירתי את מדינת ישראל, ואני פסיק קצהו של רבין, וזה 27 שנים אחרי.

בנימין (בני) גנץ: אז בואו לא נדבר על מה היה פה ב-27 השנים האחרונות, בואו נדבר על מה יהיה פה ב-27 השנים הקרובות.

בנימין (בני) גנץ: בואו לא רק נחשוב מה הביא לאותו לילה נורא בנובמבר, אלא מה יכול להביא ללילה הבא, חס וחלילה, אצל מי מאיתנו באיזושהי סיטואציה.

בנימין (בני) גנץ: ואני אומר לכם שיש קשר בין מילים למעשים, בקצה.

בנימין (בני) גנץ: לא שמי שמכוון אותן ביקש את המעשה, אבל מישהו פירש אותן.

בנימין (בני) גנץ: והיה לי עוד רגע עצוב.

בנימין (בני) גנץ: הייתי היום באזכרה של רבין יחד עם חלקכם – ואני יודע שזה הטקס הממלכתי של הכנסת.

בנימין (בני) גנץ: חבריי – שאני אוהב אתכם, חבריי החרדים, חבריי הדתיים הלאומיים, חבריי הערבים, חבריי לליכוד – רק אבי דיכטר היה שם.

בנימין (בני) גנץ: ואני שואל את עצמי, מה, זה טקס של מישהו אחר?

בנימין (בני) גנץ: לא מצידם של המזמינים ולא מצידם של אלה שבחרו שלא להגיע, זה האירוע שלנו, זה על מה יקרה פה ב-27 השנים הקרובות, וזה כואב.

בנימין (בני) גנץ: אני לא מאשים בהיעדרות, אני מספר לכם את כאב ההיעדרות.

יריב לוין: - - -

בנימין (בני) גנץ: אני לא מאשים בהיעדרות.

קרן ברק: זה הטקס שלנו.

בנימין (בני) גנץ: הינה, תתחילו לצעוק עליי.

בנימין (בני) גנץ: אני לא מאשים בהיעדרות, אני מספר לכם את כאב ההיעדרות.

קטי קטרין שטרית: תפסיק עם זה, אתה משסה.

קטי קטרין שטרית: תפסיק עם זה - - -

בנימין (בני) גנץ: ואמרתי לפני כן שאני יודע שזה הטקס הממלכתי המחייב.

קטי קטרין שטרית: מספיק עם זה.

בנימין (בני) גנץ: יש הרבה אירועים חשובים בחייה של מדינה.

בנימין (בני) גנץ: אני זה שצעקו לי "רוצח".

בנימין (בני) גנץ: אני מאוד מכבד את יום הכיפורים, אני גם צם אותו.

קטי קטרין שטרית: גם אנחנו צמנו - - -

בנימין (בני) גנץ: אני מאוד מכבד את תשעה באב, אני קורא את מגילת איכה, ואני זוכר את צום גדליה.

בנימין (בני) גנץ: אבל יש לי גם ימים קדושים אחרים, יום הזיכרון ואחרים.

בנימין (בני) גנץ: אני לא מכבד מישהו אחר ולא לא מכבד מישהו אחר.

בנימין (בני) גנץ: ואני אומר לכם: לא, אני משוכנע שחבריי לא רוצים שמישהו יפגע בי, ואני גם לא פוחד מזה מדי.

בנימין (בני) גנץ: אבל אני חרד למדינה הזאת, כי בסופו של דבר המילים מובילות למעשים.

בנימין (בני) גנץ: הן הובילו למעשים בעבר והן יובילו למעשים בעתיד.

בנימין (בני) גנץ: התפילה שלי – אני עדיין דבק בה.

בנימין (בני) גנץ: אני מחויב לשמור על הביטחון, אני מקווה שיבוא שלום עלינו, אני אעשה הכול בשביל שיהיה שלום בינינו, ואני זוכר שמילים בסוף גורמות למעשים.

בנימין (בני) גנץ: ואני מבקש מכם, חבריי לבית הזה - -

אופיר אקוניס: כל הצדדים.

בנימין (בני) גנץ: - - בכל הצדדים - - -

אופיר אקוניס: אגב, גם בצד השני.

אופיר אקוניס: שר הביטחון, תסתכלו על הדבשת שלכם מדי פעם, כולל של ראש הממשלה היוצא.

אופיר אקוניס: אני מבקש להסתכל על הדבשת, זה הכול.

אופיר אקוניס: אנחנו מסתכלים.

אופיר אקוניס: תסתכלו, פשוט תסתכלו.

בנימין (בני) גנץ: אני מדבר, חברים, לכל - - -

אופיר אקוניס: שר הביטחון, תסתכלו, תקשיבו גם למה שאתם אומרים.

אופיר אקוניס: היית אצל ארדואן בשבוע שעבר?

בנימין (בני) גנץ: אופיר, אופיר.

אופיר אקוניס: אז ראש הממשלה הוא - - - על ידכם.

בנימין (בני) גנץ: תקשיב.

אופיר אקוניס: אני הקשבתי לכל מילה.

אופיר אקוניס: גם אתם צריכים - - -

בנימין (בני) גנץ: אני חוזר ואומר, אני לא מדבר לצד הזה או לצד הזה או לצד הזה.

בנימין (בני) גנץ: כל אחד מאיתנו, יש מאחוריו ציבור שמאמין בו.

בנימין (בני) גנץ: כל אחד מאיתנו, יש מאחוריו ציבור שתומך בו, וזה לגיטימי.

בנימין (בני) גנץ: אני לא מתווכח עם תוצאות הבחירות, אני מקבל את בחירתו של העם.

בנימין (בני) גנץ: אני רק אומר לכם דבר פשוט, לכל צידי הבית: חברים, תסתכלו בבקשה 27 שנה קדימה ותראו לאן הדברים יכולים להידרדר.

בנימין (בני) גנץ: כי כשהם יידרדרו לא יהיה כוח שיעצור אותם, ואני אעשה את הכול בשביל שזה לא יקרה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

קריאה: נבחרנו כדי שזה לא יקרה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הביטחון, חבר הכנסת בנימין גנץ.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: קרב חייו של רבין לא היה במלחמות ישראל מול אויבינו המרים, למרות שנלחם בהם באומץ, בגבורה.

מיכל רוזין: משימת חייו של רבין לא הייתה מיגור אויבינו בכוח הזרוע, למרות שעסק בכך כל יום בחייו.

מיכל רוזין: המדינה שרצה להשאיר לנו לא נשענה על כוח הצבא, למרות שהיה אבן יסוד בעוצמתו.

מיכל רוזין: אחרי אין-ספור ניצחונות בשדה הקרב, דבר אחד ביקש רבין להשאיר אחריו בקרב האחרון שניהל – שלום.

מיכל רוזין: ובקרב הזה הוא הפסיד, כישלון מהדהד במשימה החשובה מכול, והיא להבטיח את עתיד המדינה שכה אהב.

מיכל רוזין: הכישלון הזה מהדהד בכל פינה: מאלימות גואה בין יהודים לערבים, מעשרות התנחלויות מבודדות המבקשות לסכל סופית סיכוי להסדר, מעליית הימין הקיצוני לשלטון ומנוכחות של אלה שהתגאו בהסתה ובתמיכה בטרור יהודי כאן במשכן ישראל.

מיכל רוזין: מעולם לא היינו כה רחוקים מהסדר מדיני.

מיכל רוזין: מאז הירצחו אנחנו בנקודה הרחוקה ביותר משיח אמיתי בשאלות הדרמטיות של גבולות, סיפוח, שטחים, ירושלים, התנחלויות, פליטים ומדינה יהודית ודמוקרטית.

מיכל רוזין: יש פה במליאה כאלה – אני רואה אתכם – שהמילים מעלות בהן חיוך גדול.

מיכל רוזין: אותו חיוך שכנראה היה לאחר הרצח המזעזע שביצע גולדשטיין במערת המכפלה; אותו חיוך לאחר שחרורו של אלאור עזריה.

יואב גלנט: תחזרי בך.

שלמה קרעי: תתביישי לך.

שלמה קרעי: במקום - - -

מיכל רוזין: אותו חיוך גדול לאחר תלישת הסמל ממכוניתו של רבין.

אופיר אקוניס: תתביישו - - -

מיכל רוזין: אותו חיוך לאחר הירצחו בכיכר - -

מירי רגב: בגלל זה אתם בחוץ, כי אף אחד לא מאמין בכם.

מיכל רוזין: - - בסיום עצרת הקוראת לסיום האלימות והחתירה לשלום.

מיכל רוזין: אך הקרב האחרון בחייו של רבין לא תם.

מיכל רוזין: למרות החושך הכבד שיורד על מורשתו, למרות התעצמות כוחם של אלו שהסיתו כנגדו בערוב ימיו, בקרב הזה אסור לנו להפסיד.

מיכל רוזין: לצערי, אנשי הצבא הבכירים שהצטרפו מאז לפוליטיקה חסרים את התעוזה שהייתה לרבין להוביל מהלכים שוברי שוויון.

מיכל רוזין: שימוש במילים של צמצום או ניהול הסכסוך – הן מילים הרחוקות מאוד מהמהלך המדיני הנדרש כדי להבטיח את ביטחון ישראל ואת צביונה.

מיכל רוזין: חוסר המנהיגות, המחסור באומץ לב פוליטי, הרצון להימנע מתוכניות הכרוכות במחירים אלקטורליים, הם ההפך המוחלט ממה שרבין האמין ועשה, והם אחת הסיבות להתחזקות הימין הקיצוני והמשיחי שלא מהסס לומר את אמונותיו ללא כחל ושרק.

מיכל רוזין: עוד יבואו ימים טובים יותר – סליחה, אני מתרגשת.

מיכל רוזין: באמת קשה לי בימים אלה, אני בטוחה שאתם מבינים את זה.

מיכל רוזין: אין לי ספק בכלל שהמציאות תטפח על פנינו, וכנראה שאין מנוס ונידרש למהלכים שרבין ביקש לקדם תחת אילוצי הדמוגרפיה והאלימות.

מיכל רוזין: למשיחיים, לנביאים שנכנסו עכשיו לכנסת, לא תהיה תשובה הולמת, רק עוד ועוד אלימות.

מיכל רוזין: לאלה שהגיעו לסמל שעל מכוניתו, לאלה שקראו למותו, לאלה שתמכו באלימות נגד פלסטינים ואנשי שמאל כאחד, לשורפי עצי הזיתים, למבעירי הבתים בכפרים ולאלה החולמים על בית מקדש שלישי – לא, לא תנצחו.

מיכל רוזין: היום אתם מרוצים, אך בדברי ההיסטוריה ייכתב כי רבין היה פורץ הדרך, הגנרל האמיץ שהוביל דרך, שאחריו הלכה תנועה גדולה באמונה שזה אפשרי.

מיכל רוזין: היום הזה עוד יבוא.

מיכל רוזין: השלום עוד יבוא.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הכנסת, נשיא המדינה, נשיאת בית המשפט העליון, ראש הממשלה המיועד, אדוני שר הביטחון, שניכר שדבריך יצאו מן הלב – ואני מוכרח לומר שהתמונות שיצאו מהכותל זיעזעו אותי, ואני מניח שאת כולנו – משפחת רבין היקרה, אני מרשה לעצמי לומר מילה טובה על ההחלטה שלכם שלא לנאום השנה בטקסים, בעיניי זה בדיוק מסר הפיוס שהגיע הזמן שנישא אותו כולנו.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, שמי הוא בצלאל סמוטריץ', אני מתנחל, בניתי את ביתי ביהודה ושומרון ביישוב קדומים.

בצלאל סמוטריץ': אני דתי, חובש כיפה סרוגה די גדולה, ונושא את הנאום הזה מעל בימת הכנסת ביום הזה כיושב-ראש מפלגת הציונות הדתית, וככל הנראה, בעזרת השם, גם כשר לעתיד בממשלת הימין בראשות בנימין נתניהו שתוקם בימים הקרובים.

בצלאל סמוטריץ': ביקשתי לנאום בערב הזה מכיוון ש-27 שנים אחרי הרצח הנורא הגיע הזמן שגם לי, גם לנו, תהיה האפשרות להיות שותפים ביום הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני זוכר את עצמי כנער בן 15, היום לפני 27 שנים, שומע את איתן הבר, זכרו לברכה, מבשר בקול רוטט: ממשלת ישראל מודיעה בצער, בתדהמה, על מותו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, אשר נרצח בידי מתנקש.

בצלאל סמוטריץ': אני זוכר את עצמי למוחרת, כתלמיד בישיבת ירושלים לצעירים שעל יד ישיבת מרכז הרב, כאן, רחוב הרב צבי יהודה, יורד עם כל חבריי לישיבה לשדרות הרצל, להיות חלק ממסע הלוויה, לחלוק לראש הממשלה יצחק רבין כבוד אחרון, להשתתף בצער ובהלם שאחז את החברה הישראלית כולה.

בצלאל סמוטריץ': למרבה הצער, התחושה הזאת נמשכה דקות ספורות בלבד.

בצלאל סמוטריץ': מייד עם היוודע דבר הרצח הנורא הוקם מפעל האשמה, שגם היום, 27 שנים אחרי, מייצר עוד ועוד האשמות נגד יותר מחצי מהעם, שמואשם באחריות לרצח שביצע רוצח שפל.

בצלאל סמוטריץ': "הוא לחץ על ההדק", הם אומרים, "אבל כולכם עמדתם מאחוריו".

בצלאל סמוטריץ': במקום לנסות לחפש את המאחד, את השותפות של כל העם בהתנגדות הנחרצת לרצח פוליטי, גבול שלעולם אסור לחצות במדינה דמוקרטית, היום הזה הפך להיות ליום האשמות, שבו חצי מהעם – הימין והציונות הדתית, המתנחלים, הרבנים, המפגינים שמחו מדם ליבם נגד אסון אוסלו, האופוזיציה, יושב-ראש האופוזיציה – כולם מואשמים עד היום במילים קשות ובוטות באחריות לרצח ראש הממשלה יצחק רבין.

בצלאל סמוטריץ': לראש הממשלה המנוח זכויות גדולות בתקומת עם ישראל בארצו: מפקד גדוד בפלמ"ח, מפחד חטיבת הראל במלחמת העצמאות, רמטכ"ל מלחמת ששת הימים, ראש הממשלה שאחראי לשחרור חטופי אנטבה ועוד ועוד.

בצלאל סמוטריץ': אבל הוא היה גם ראש ממשלה שהוביל את מדינת ישראל לתהליך הרסני שאותותיו ניכרים עד היום בדמות הסכמי אוסלו.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו את זה אז, ומותר לנו לומר את זה גם היום: אנחנו חיים במדינה דמוקרטית, ובמדינה דמוקרטית מותר להביע התנגדות - -

תמר זנדברג: אסור להסית.

בצלאל סמוטריץ': - - כן, גם קולנית, נגד מהלכי ממשלה, בוודאי כאשר הם נוגעים לחיים של כולנו, ואת אלפי ההרוגים והפצועים שהתפוצצו כאן לכולנו בפנים באוטובוסים במרכזי הערים חווינו כולנו על בשרנו.

בצלאל סמוטריץ': זו נשמת אפה של הדמוקרטיה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': מותר להפגין.

בצלאל סמוטריץ': מותר לזעוק.

בצלאל סמוטריץ': מותר גם לומר מילים קשות.

בצלאל סמוטריץ': לא כל מילה היא הסתה.

בצלאל סמוטריץ': ולא - -

אמילי חיה מואטי: אבל אסור להסית.

אופיר אקוניס: גם לכם אסור להסית.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: חברת הכנסת מואטי, די.

בצלאל סמוטריץ': - - לא המילים הקשות גרמו לרצח ראש הממשלה.

תמר זנדברג: הסתה שהסתיימה ברצח, ואת הרצח הזה אנחנו מציינים היום.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, תכבדו.

מיקי לוי: בבקשה.

תמר זנדברג: - - - היום – היום אנחנו מציינים רצח שנגרם מהסתה.

מיקי לוי: השרה זנדברג.

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת זנדברג.

מיקי לוי: חברת הכנסת - - -

תמר זנדברג: - - -

אופיר אקוניס: - - - השרה להגנת הסביבה - - -

מיקי לוי: אני מבקש, חבר הכנסת אקוניס, תכבדו בבקשה את היום הזה בכנסת, שיהיה קצת מעל – חבר הכנסת אקוניס - -

אופיר אקוניס: - - - אתם קראתם לראש האופוזיציה "בוגד", אז תסתכלו קצת - - -

מיקי לוי: - - זו בקשה אישית שלי.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, לה מותר לצעוק, אז הם מתחילים לצעוק.

מיקי לוי: לא, גם לה הערתי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: - - - עכשיו מותר לצעוק, נכון?

מיקי לוי: אבל שמעת את השם שלה פעמיים?

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: סמוטריץ', אתה זוכר?

בצלאל סמוטריץ': ולא, חברים, לא המילים הקשות גרמו לרצח ראש הממשלה, אלא רוצח שפל בדמות יגאל עמיר.

בצלאל סמוטריץ': ומי שכשל בשמירה על ראש הממשלה יצחק רבין הם לא אנשי הימין והציונות הדתית; הם לא המתנחלים שזעקו – בצדק – נגד מדיניות ראש הממשלה והממשלה שבראשותו, אלא שירותי הביטחון, שלא רק שכשלו בשמירה עליו, אלא גם השתמשו במניפולציות חסרות אחריות, שעד היום לא נחשפו במלואן, כדי לעודד את הרוצח לבצע את זממו.

בצלאל סמוטריץ': לצערי, כצפוי, אחרי ההכרעה החד-משמעית – גברתי השרה, גברתי השרה, אני – הינה דוגמה, אבל הינה דוגמה - - -

אורית פרקש הכהן: ראש ממשלה שנרצח זה מעמד של אבל ושל צער.

אורית פרקש הכהן: את החשבונות אולי תשמור ליום אחר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא התחשבנתי עם אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': הינה דוגמה - -

מיקי לוי: בבקשה לאפשר לו.

מיקי לוי: בבקשה לאפשר לו.

בצלאל סמוטריץ': - - לדמוקרטיה, שבה אני ישבתי והקשבתי בקשב רב לדבריה הקשים של השרה מיכאלי ושל חברתי מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': ישבתי כאן בשנה שעברה כשראש הממשלה שלכם עדיין הגדיר אותי, אותנו, צאצאי יגאל עמיר שיושבים בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש לא רוצה להחזיר ביום הזה, ואתם יודעים, אני הרי יודע להחזיר כשאני רוצה.

קארין אלהרר: זה אתה.

קארין אלהרר: זו פרשנות שלך.

קארין אלהרר: זו פרשנות שלך.

מיקי לוי: שקט.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה כרגע שנקשיב אחד לשני, וזה בדיוק המסר של היום הזה, ונהיה מוכנים - -

יועז הנדל: כן, אבל אין כאן מי שייצג את 730.

בצלאל סמוטריץ': - - לשמוע גם דברים שאנחנו לא אוהבים.

יועז הנדל: בצלאל, אין כאן ייצוג לשב"כ.

מיקי לוי: השר הנדל, תודה.

יועז הנדל: לגיטימי.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן שר ביטחון שעמד ודיבר, ואם ירצה – יבקש רשות ויחזור שוב.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אין פה נציגים להרבה מאוד אנשים שהותקפו כאן קודם, ואני הקשבתי בקשב רב ובסבלנות רבה.

בצלאל סמוטריץ': תאמצו גם אתם את הסובלנות הדמוקרטית - -

תמר זנדברג: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': - - שאתם מטיפים לה כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': לצערי, כצפוי, אחרי ההכרעה החד-משמעית בבחירות שהתקיימו בשבוע שעבר, גם היום הזה, וביתר שאת, נוצל למשחקי ההאשמות הבוטות, ששוב גרמו לנו להתרחק מהמטרה המרכזית של היום הזה: לזכור ביחד, כן, לחנך את ילדינו על גבולות הדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת עומד כאן לפניכם, אנשי משפחת רבין, אנשי מרכז רבין, חבריי בשמאל, מושיט לכם יד ומבקש יד: אחרי 27 שנים בואו נהיה שותפים ליום הזה.

בצלאל סמוטריץ': כן, הוא לא כולל הסכמות והוא לא כולל התחייבות לא לומר, משני הצדדים, מילים שהצד השני לא אוהב לשמוע.

בצלאל סמוטריץ': הוא כן שותף להבנה שאלימות נמצאת מחוץ לתחום, וזה לא משנה כרגע מאיזה צד ובאיזה נושא.

בצלאל סמוטריץ': היכולת להקשיב ולנהל שיח מכובד ומכבד למרות מחלוקות נוקבות, זו מהותה ונשמת אפה של הדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': חבריי ואחיי בשמאל הישראלי במדינת ישראל, אני שומע בכאב – ויכול גם להבין – קורא ברשתות את הפחד, את החשש; אני כואב את האמירות על רצון, חלילה, לעזוב את הארץ.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני לא רוצה להשתמש בביטוי שיצחק רבין השתמש בו אל מול היורדים מהארץ.

בצלאל סמוטריץ': את האמירה שלא מתגייסים ולא הולכים למילואים ולא מתנדבים יותר, ו"איש לאוהליך ישראל".

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה לבקש מכם, אל תיפלו לבור שאנשים חסרי אחריות ממחנה השמאל, לצערי, כאן בבית הזה ובתקשורת, כרו לכם.

בצלאל סמוטריץ': זה בדיוק אותו הריטואל החוזר על היום הזה, שבו מנסים להאשים חצי מהעם ברצח הנורא הזה על לא עוול בכפם.

בצלאל סמוטריץ': אז כדי לייצר דה-לגיטימציה ודמוניזציה לנו, לציונות הדתית, למתיישבים, לאנשי הימין, הופכים אותנו לדמון, מסיתים נגדנו, מפחידים את החברה הישראלית נגדנו; ועכשיו הגולם קם על יוצרו, ואתם באמת מפחדים מדמות הקרטון שהצבתם רק כדי לירות בה.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מצוין; אתם יודעים מצוין; אתם הרי פוגשים את בני ובנות הציונות הדתית בצבא, באקדמיה, במקומות העבודה, בטיולים, בכל מקום בארץ ישראל ובמדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים את האחריות הגדולה והכבדה שיש לנו לעם ישראל כולו ולאזרחי ישראל כולם.

בצלאל סמוטריץ': כן, אנחנו חושבים אחרת בכמה סוגיות יסוד שנוגעות לעצבים החשופים ביותר של החברה הישראלית, אדוני היושב-ראש, ונמשיך לחלוק על זה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני אומר את זה כמי שנמנה עם מגזר ועם ציבור שהוכיח יותר מפעם אחת את הנכונות שלו לקבל את כללי המשחק הדמוקרטיים גם כשהם היו נוראיים ואיומים בעבורנו.

בצלאל סמוטריץ': לא נלך הרבה מאוד אחורה, רק לגירוש מגוש קטיף.

בצלאל סמוטריץ': לא שברנו כלים; כיבדנו את ההכרעה.

בצלאל סמוטריץ': מחינו, הפגנו, השתדלנו לבטל.

מוסי רז: מישהו החליט שאתה תגור שם?

מוסי רז: אתה שברת כלים.

בצלאל סמוטריץ': לא שברנו לרגע את הכלים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר על זה שלא חלמנו לרגע להפסיק לשרת בצבא, לעשות מילואים או לעזוב את הארץ.

בצלאל סמוטריץ': אני ביום העצמאות שאחרי הגירוש מגוש קטיף לבשתי לראשונה בחיי חליפה.

מוסי רז: - - - שברתם את כל הכלים, על מה אתה מדבר?

מוסי רז: מי החליט - - -

בצלאל סמוטריץ': הוצאתי אותה - - -

גלעד קריב: - - - חצוף.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז.

מוסי רז: - - -

גלעד קריב: - - -

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-הראש - -

מיקי לוי: אל תכריחו אותי להוציא ביום כזה אנשים החוצה.

בצלאל סמוטריץ': - - זו ההזדמנות אחרונה שלהם לצעוק, תן להם.

גלעד קריב: - - -

מיקי לוי: לא, לא, הם יצעקו גם אחר כך.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

גלעד קריב: חצוף, הרי לא - - - את הסכמי אוסלו.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

גלעד קריב: - - - חצוף.

מיקי לוי: חבר הכנסת קריב, תודה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

בצלאל סמוטריץ': הייתה לי חליפה, אדוני יושב-הראש, מהחתונה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני לא הלכתי – גם היום, רק בעבודה אני עם המדים, עם התחפושת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': וביום העצמאות הראשון אחרי הגירוש מגוש קטיף הוצאתי את החליפה והלכתי איתה לבית הכנסת לומר הלל.

בצלאל סמוטריץ': ותליתי שני דגלי ישראל על האוטו.

בצלאל סמוטריץ': כי היו – היו חברים שכאבו וליבם שתת דם, ושאלו את עצמם:

בצלאל סמוטריץ': אולי נפסיק לומר הלל ונפסיק לומר תפילה לשלום המדינה בכל שבת בבית הכנסת?

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי: לא.

בצלאל סמוטריץ': זו המדינה שלנו, זה העם שלנו, אין לנו אחרים, והשותפות שלנו איתם איננה על תנאי.

בצלאל סמוטריץ': בדמוקרטיה פעמים הצד הזה בשלטון, ופעמים הצד הזה בשלטון, ופעמים הצד הזה מקדם את ערכיו, ופעמים זה מקדם את ערכיו.

בצלאל סמוטריץ': והשותפות במדינה איננה על תנאי.

בצלאל סמוטריץ': אל תפחדו מהדמון המדומיין שיצרתם כדי להכפיש אותנו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בטוח שאני מדבר אליכם, כי אתם יצרתם אותו, אני מדבר אל הציבור שלכם, שחי היום בחרדות אמיתיות מכיוון שהוא מאמין לשקרים שיצרתם, כפי שהוא האמין לשקר שאנחנו אשמים ברצח רבין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו באים לשרת את עם ישראל כולו, ונפעל באחריות ובשיקול דעת, ולא נרמוס ולא נדרוס, ונקדם את מה שאנחנו מאמינים בו ואת מה שלשמו נבחרנו, כי זו מהות הדמוקרטיה: לממש את המנדט שקיבלנו מהעם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ראש הממשלה הנבחר, זאת לא זכות, זו חובה.

בצלאל סמוטריץ': נשלחנו לקדם מדיניות טובה למדינת ישראל, וכך, בעזרת השם, נעשה לטובת כולם.

בצלאל סמוטריץ': ומילה אחרונה לאחיי וחבריי בני ובנות הציונות הדתית, מתיישבי יהודה ושומרון: אל תתנצלו, אין לכם על מה.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יכניס אותנו לפינת המתגונן, שתכליתה אחת:

בצלאל סמוטריץ': לייצר אצלנו רגשות אשמה ומורך ורפיון באמונה בצדקת הדרך, ולא לקדם את מה שאנחנו מאמינים בו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מכירים את עצמנו טוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים את אהבתנו הגדולה מאוד למדינת ישראל, לעם ישראל, לארץ ישראל, לתורת ישראל, לאנושות כולה; יודעים את תרומתנו, יודעים את ערכנו.

בצלאל סמוטריץ': זקופי קומה – כן – ותחושת שליחות גדולה ואידיאליזם ונכונות להשקיע ולהקריב כפי שאנחנו עושים יום-יום, שעה-שעה, בכל שטחי העשייה במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': נמשיך, בעזרת השם, להוביל את מדינת ישראל אל הפסגות הגבוהות שאליהן היא עוד תגיע.

בצלאל סמוטריץ': תהא נשמתו של ראש הממשלה יצחק רבין צרורה בצרור החיים לעולמים.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: כבוד נשיא המדינה, מכובדי יושב-ראש הכנסת, נשיאת בית המשפט העליון, בני משפחת רבין, רבותיי, חברות וחברי הכנסת, אני מדי פעם משתתף בכנס הזה, אבל זו הפעם הראשונה שאני נושא דברים, ואני ביקשתי לשאת את הדברים בשל הנסיבות הפוליטיות החדשות – דברים שאני מרגיש צורך לומר כאן.

אחמד טיבי: האמת היא שאין קווי השקה בין הביוגרפיה של יצחק רבין לזו שלי.

אחמד טיבי: האסון של העם שלי הוא ההצלחה הצבאית שלו; הנכבה שאנחנו חווינו היא השחרור שהוא האמין בו.

אחמד טיבי: גם כשהוביל את ממשלת ישראל – כרת הסכמי שלום ולחץ את ידו של יאסר ערפאת, הוא אף פעם לא היה קל לעיכול בעבורנו, הפלסטינים, הן ב-67' והן ב-48'.

אחמד טיבי: נפגשתי איתו פעמיים–שלוש, ושמעתי מה אמרו עליו מי שעבדו מולו או עבורו, מי שכרתו איתו הסכמים, גם מנהיגים פלסטינים: מילה שלו זו מילה; "כן" הוא כן ו"לא" הוא לא.

אחמד טיבי: זה לא בדיוק המצב היום.

אחמד טיבי: אני זוכר עדיין את דבריו של יצחק רבין בנצרת בערב אחת ממערכות הבחירות, שאמר: אני, כראש ממשלת ישראל, מתבייש באפליה נגד האזרחים הערבים; האפליה עדיין כאן.

אחמד טיבי: יצחק רבין נרצח בגלל שחתר לפיוס והסכם עם העם הפלסטיני, וההתנקשות בו היא אחת ההתנקשויות המוצלחות בהיסטוריה המודרנית, כי, לצערי, היא שינתה את מהלך ההיסטוריה באזור.

אחמד טיבי: אני מתנגד התנגדות עזה, תקיפה וטוטלית לרצח פוליטי – כמוכם – לחיסולים, גם בתוך ישראל, אבל גם להתנקשויות ולחיסולים של מנהיגים פלסטינים.

אחמד טיבי: עדיין, אחרי כל זה, אני מאמין יותר מתמיד שאם רבין היה נוחת באולם הזה 27 שנים לאחר שנרצח ורואה את הברית הלא-קדושה בין מי שהסית נגדו מהמרפסת לבין מי שחילק מתחתיה את הפליירים עם הפוטומונטז' שלו במדי האס-אס ורואה פתאום כאן שאין מרצ וזהבה גלאון – יש מפלגה פשיסטית יהודית ואיתמר בן גביר – ובמקומם יש אנשים מסוג אחר.

אחמד טיבי: במקרה כזה הוא היה מרגיש שנרצח בשנית.

אחמד טיבי: 27 שנים אחרי הרצח ההוא, מישהו כיום סוגר מעגל, מכניס לממשלה את ההוא שגנב את סמל הקדילק ואמר: כפי שהגענו לסמל נגיע גם אליו.

אחמד טיבי: חבריו הגיעו אליו.

אחמד טיבי: הוא הכניס אותו לממשלה וממנה אותו לשר בממשלת ישראל.

אחמד טיבי: על דבר כזה בדיוק, על כניסה כזאת לקואליציה באוסטריה של ירג היידר, מנהיג מפלגת החירות, ממשלת ישראל – כן, ממשלת ישראל – הודיעה על ניתוק יחסים וחרם על ממשלת אוסטריה; בדיוק על מקרה דומה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נתניהו דיבר כעת מעל הדוכן על זכות ההגדרה העצמית.

אחמד טיבי: בינתיים, מר נתניהו, יש רק עם אחד באזור שלא זכה לממש את זכותו להגדרה עצמית – העם הפלסטיני.

אחמד טיבי: זו זכות, והיא חייבת להתממש.

אחמד טיבי: אנחנו עומדים בפני ממשלה קשה.

אחמד טיבי: הממשלה הבאה תהיה ממשלה קיצונית עם שרים שחלקם איימו מעל הדוכן הזה לפני כמה חודשים על הציבור הערבי בנכבה שנייה.

אחמד טיבי: מעל הדוכן הזה.

אחמד טיבי: שר אחד מורשע בהסתה ותמיכה בארגון טרור, ויש הבטחות לחקיקה גזענית ואנטי-דמוקרטית.

אחמד טיבי: ומצד שני, בימים האחרונים אנחנו עדים לסדרה של מאמרים בעיתונות הישראלית, לרבות בעיתון הארץ, של אנשי שמאל-מרכז ישראלים שמטיפים לנו מוסר על כך שכאילו אנחנו הפלנו את הממשלה הקודמת ולכן קיבלנו את הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: מידת ההתנשאות והאדנות בהטחת האשמה בערבים, שהערבים אשמים גם כשהיהודים בוחרים, היא חסרת תקדים.

אחמד טיבי: גם כאשר היהודים מצביעים עבור מפלגות ימניות ופשיסטיות, האדנות הזאת והעליהום הם מקוממים.

אחמד טיבי: אפשר לטעות ולחשוב שהייתה כאן ממשלת חלומות לציבור הערבי: לא הרסו בנגב, לא העלו מחירים, אין חוק קמיניץ – איך העזנו להיות באופוזיציה?

אחמד טיבי: איך לא שכבנו על הגדר כאשר פרצו למסגד אל-אקצא או כאשר הרסו בתים ותקפו בנגב?

אחמד טיבי: איך לא התיישרנו?

אחמד טיבי: הטיחו בנו כותבי המאמרים בשמאל-מרכז בעיתון הארץ.

אחמד טיבי: יש מי שרוצה שאנחנו נהיה קבלני ביצוע להזזת נתניהו ותו לא.

אחמד טיבי: ואז, כשהם עולים לשלטון, הם הופכים להיות קבלני ביצוע למדיניות של בנימין נתניהו ולעיתים אף גרועה ממנה.

אחמד טיבי: תראו את ההתפארות של בנט את שקד כמה הם היו ימניים יותר מבנימין נתניהו דווקא בעניינים החשובים לנו, הציבור הערבי.

אחמד טיבי: אנשי שמאל ומרכז אלה חוששים שהממשלה הזאת תפגע בתחבורה ציבורית בשבת, תקדם רפורמות שמרניות בבית המשפט, תפגע בבית המשפט העליון.

אחמד טיבי: וזה בזמן שאנחנו זועקים על הריסת בתים בנגב, פגיעה במסגד אל-אקצא, על חוק קמיניץ, חוק הלאום, הרג של פלסטינים בשטחים הכבושים והעמקת הכיבוש.

אחמד טיבי: מר גנץ, בתקופה שלך, השנה, נהרגו 186 פלסטינים.

אחמד טיבי: כל יומיים פלסטיני נהרג – יותר מאשר בכל שנה ב-16 השנים האחרונות – בתקופה שלך.

אחמד טיבי: שותי האספרסו בתל אביב יושבים על הגדר רגל על רגל ומבקשים מאיתנו באדנות מאוסה למלא אחר התכתיבים שלהם כדי שיהיה להם טוב, ולנו, למרות שרע, נמשיך להרגיש רע מאוד.

אחמד טיבי: הבטחנו להם תקציבים – הם אומרים לנו.

אחמד טיבי: תקבלו החלטות על תקציבים ותתיישרו – אומרים אנשי השמאל-מרכז.

אחמד טיבי: לא שמעתי אתכם מתקוממים יחד איתנו על הריסות בתים; לא ראיתי אתכם בהפגנות שלנו נגד התפשטות הפשיעה והקנסות של קמיניץ, מלבד העובדה שהקואליציה קרסה בזכות עבודה יהודית טהורה של סילמן את אורבך, אורבך את סילמן, עם תמיכה של עוד שני ערבים.

אחמד טיבי: אבל יש כאלה שקל להם להאשים את הקורבן הזמין ביותר.

אחמד טיבי: אתם מאיימים עלינו שיהיה לנו רע עם בן גביר שולף האקדחים.

אחמד טיבי: יכול להיות שיהיה לנו רע, אבל גם לכם יהיה רע.

אחמד טיבי: אולי אז, יחד, נתחיל להקשיב אחד למצוקות השני בלי פטרנליזם, בלי יחס אלינו כאל חצר אחורית או מאגר קולות בעת הצורך.

אחמד טיבי: הצרכים שלנו קודמים לכול; הצרכים האזרחיים, הפוליטיים והלאומיים – כל הצרכים שלנו.

אחמד טיבי: נכון, עברנו את אריק שרון, עברנו את ליברמן שאיים ש"בלי נאמנות אין אזרחות", עברנו את רפול, עברנו את כהנא ונעבור גם את סמוטריץ' ובן גביר – עדיף שנעבור אותם יחד.

אחמד טיבי: אחד ממשפטיו המוכרים של יצחק רבין הוא "כרסום יסודות הדמוקרטיה".

אחמד טיבי: נחכה ונראה, רבותיי חברי הכנסת, רבותיי האורחים, נחכה ונראה כמה כרסום יהיה בדמוקרטיה, שחייבת להיות דמוקרטיה שוויונית; לא דמוקרטיה אתנית, לא דמוקרטיה ליהודים בלבד – יהודוקרטיה – אתנוקרטיה עם עליונות יהודית כלפי האזרחים הערבים.

אחמד טיבי: דמוקרטיה, רבותיי, היא לא רק זכותו של הרוב למשול ולשלוט אלא זכותו של המיעוט להיות שונה אבל שווה.

אחמד טיבי: שווה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

מיקי לוי: מזכיר הכנסת, בבקשה.

דן מרזוק: אבקש מחברי הכנסת והקהל לכבד את הנשיא בקימה.

דן מרזוק: כבוד הנשיא.

דן מרזוק: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

דן מרזוק: )

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.