ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 130, 2021-02-15 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, ג' באדר התשפ"א, 15 בפברואר 2021.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת, הודיעו חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, יוסף ג'בארין, עופר כסיף וג'אבר עסאקלה כי הם חוזרים בהם מהצעת חוק שירותי בריאות נפש ממלכתיים, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שמספרה פ/842/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו היום על שולחן הכנסת הודעות שר הבריאות חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין על מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת עידן רול בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מצוקת התושבים בשכונות דרום תל אביב לאור זיהום האוויר, הפשיעה, הסמים והזנות; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת תהלה פרידמן, יוליה מלינובסקי קונין ומתן כהנא בנושא: אסדרת מערך המקוואות במדינת ישראל; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת חוה אתי עטייה, משה ארבל, יעקב טסלר ואוסאמה סעדי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: המשך הפעלת מכשירי MRI ניידים; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אופיר כץ וסעיד אלחרומי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: פריסה לא שוויונית של מכשירי PET CT על ידי קופת חולים כללית; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שרן מרים השכל, יצחק פינדרוס ואוריאל בוסו בנושא: שימוש במכשור רפואי (תאי לחץ); בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת ע'דיר כמאל מריח, משה אבוטבול, מתן כהנא, אופיר כץ, אליהו ברוכי, עודד פורר ואימאן ח'טיב יאסין בנושא: החשב הכללי גורם לפגיעה אנושה בחולים האונקולוגיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונח היום על שולחן הכנסת דוח אגף השכר והסכמי עבודה במשרד האוצר על הוצאות השכר בשירות המדינה וגופי הביטחון לשנת 2019.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: << הלסי >> מצב מערכת החינוך בישראל << הלסי >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אם כן, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: מצב מערכת החינוך בישראל, שמספרן 2576, 2577, 2578 ו-2579.

יריב לוין: אני באמת מודה לחברי האופוזיציה החרוצים, שככה דואגים שאנחנו נתכנס גם בפגרה כדי לדון בנושאים שחשוב להעלות אותם על סדר-היום.

יריב לוין: הפעם אנחנו עוסקים במצב מערכת החינוך בישראל, על פי הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת משה טור פז, יאיר לפיד, עודד פורר ויבגני סובה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת משה טור פז, אם כי אני מוכרח לומר, חבר הכנסת טור פז, שאולי כדאי שנמתין עד שתגיע השרה, כי נדמה לי – לפחות השרה התורנית, כדי שלא נימצא במצב שאין נציג ששומע את הדברים מטעם הממשלה.

קריאה: – – – גלנט.

יריב לוין: כן, אם השר גלנט נמצא כאן, זה בוודאי הכי טוב, רק כדאי שיגיע, כן?

יריב לוין: אז אנחנו נמתין, ברשותך, עוד רגע, כדי שנוכל לקיים באמת דיון ענייני.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, נעשה כמו במטוס, נתפזר – אתה יודע, כמו שבמטוס ריק מתפזרים – – – באולם הריק – – –

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אתה יודע, אנחנו יכולים רק לזמן את הישיבות, לא יכולים לחייב אף אחד לבוא, וזה גם לא סוד שבתקופת פגרת בחירות הדברים הם מורכבים.

יריב לוין: יופי, אני שמח שיש לנו שרה תורנית, ואני מבין שגם שר החינוך בדרכו לכאן.

יריב לוין: אז אני מזמין את חבר הכנסת טור פז, משה טור פז, בבקשה.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להודות לך, יושב-ראש הכנסת, שנענית לבקשתי לכנס את המליאה הזאת, העוסקת בנושא המשבר במערכת החינוך.

משה טור פז: שנית, אני רוצה לפנות לאדונים הנכבדים גלנט את נתניהו, שר החינוך וראש הממשלה.

משה טור פז: לאחרונה שמעתי אתכם נותנים ציונים לעצמכם.

משה טור פז: גלנט מהשייטת נתן לעצמו ציון 90 על ניהול מערכת החינוך; אחר כך קצת חזר בו, כשהבין שהוא עושה צחוק מעצמו.

משה טור פז: ראש הממשלה נתניהו, בוגר סיירת מטכ"ל, נתן לעצמו ציון טוב למדי, בלשון המעטה.

משה טור פז: רבותיי היקרים, אתם מנותקים.

משה טור פז: אולי הייתם לוחמים דגולים, אבל מעולם, מעולם לא עמדתם בפני כיתה; מעולם לא הבטתם בפניו של ילד שמגיע לכיתה רעב כי אין לו מה לאכול בבית; מעולם לא התלבטתם איזה ציון לתת בתעודה לתלמיד.

משה טור פז: הציון על ניהול מערכת החינוך הוא נכשל.

משה טור פז: לא 90 ולא 60 – כישלון.

משה טור פז: ילדי ישראל נמצאים במקום האחרון בעולם בימי לימודים, ואתם חתומים על הכישלון הזה.

משה טור פז: את הפערים שהניהול הלקוי שלכם יוצר בקרב 2.5 מיליון תלמידים ייקח שנים לתקן, שנים רבות.

משה טור פז: לא שירתי בשייטת ולא במטכ"ל, אבל בשירותי הצבאי בסדיר ובמילואים כמג"ד קרבי, הובלתי את החיילים והמפקדים לאור הערכים שעליהם גדלנו, ואחד החשובים ביותר: לא מפקירים חיילים בשטח.

משה טור פז: אתם, הממשלה הנוכחית, החסרה כאן כל כך, הפקרתם את תלמידי ישראל בשטח.

משה טור פז: כבר כמעט שנה שמערכת החינוך נמצאת בנוהל נתק – מנותקים מהמציאות בשטח, מנותקים מהמצוקות, מנותקים מהצרכים של התלמידים, מנותקים מהמורים ומההורים ומתבצרים בין חומות של שמרנות, אטימות וחדלות ביצוע.

משה טור פז: וזה הוא לא מקרה יוצא דופן.

משה טור פז: ממשלת ישראל נכשלה בטיפול בקורונה בכל החזיתות: בחזית הבריאותית, שבה קיפחו את חייהם יותר מ-5,000 אנשים; בחזית הכלכלית, שבה עשרות אלפי עסקים ומאות אלפי משפחות איבדו את מטה לחמן; בחזית החינוכית, שפשוט הופקרה לחלוטין.

משה טור פז: הנזק הנפשי, החברתי והלימודי שנגרם לילדים הוא אדיר.

משה טור פז: כמי שכל עיסוקו ב-24 השנים האחרונות הוא חינוך, ערכתי בימים האחרונים שיחות עם עשרות אנשי חינוך מן המעלה הראשונה, מורים, הורים ותלמידים.

משה טור פז: המשותף לכולם הוא שהם עומדים משתאים ומיואשים מול אוזלת היד של המערכת החינוכית.

משה טור פז: ההצלחה הכבירה של הממשלה הביאה את תלמידי ישראל למקום הראשון בעולם – ראשון מהסוף.

משה טור פז: תלמידי ישראל כמעט לא למדו השנה.

משה טור פז: אומת הסטרטאפ, שראש הממשלה כל כך אוהב להתגאות בה, לא הצליחה לחבר אפילו אחד פלוס אחד – כמו המדינות הנחשלות ביותר בעולם, כשזה מגיע לתפעול מערכת החינוך.

משה טור פז: הזיגזגים בין סגר מלא לפתיחה מלאה אינם שפויים.

משה טור פז: הם מראים חוסר חשיבה, חוסר הבנה בניהול חינוכי, ובעיקר – חוסר אכפתיות מהתלמידים, מהמורים ומההורים.

משה טור פז: המציאות המורכבת מחייבת פתרונות מתקדמים וזהירים, שהיו צריכים להינקט לפני חודשים רבים.

משה טור פז: יהודה עמיחי כתב באחד משיריו: "לא כברוש, / לא בבת אחת, לא כולי, / אלא כדשא, באלפי יציאות זהירות-ירוקות".

משה טור פז: כך הייתה מערכת החינוך צריכה להיראות היום – אלפי מעגלים של תלמידים פזורים בגינות, בשדות, ובחצרות; אלפי מעגלים שנפגשים, מתחברים, תומכים אחד בשני וגם לומדים, משכילים ורוכשים כלים.

משה טור פז: אבל במקום החיבורים הגיעו הסגרים; במקום לאפשר שפיות הממשלה הביאה לניתוק; במקום לאפשר תמיכה הממשלה יצרה מבוכה.

משה טור פז: וזה לא מסובך.

משה טור פז: כל בר-דעת יודע מה צריך לעשות, ורק במגדל השן במשרד החינוך בירושלים לא מצליחים להבין את המובן מאליו.

משה טור פז: הכלל צריך להיות פשוט: אם ניתן להתכנס בקבוצות של עשרה אנשים בשטח פתוח, להתפלל, להיפגש או ללכת לבריכה, מותר גם ללמוד.

משה טור פז: ואם לחמישה אנשים מותר להתכנס בחדר סגור, גם לתלמידים מותר.

משה טור פז: אבל לא באנו רק לצעוק, באנו לשנות.

משה טור פז: אנו ביש עתיד מציעים מתווה שניתן ליישם מחר בבוקר בלי עלויות מטורפות.

משה טור פז: כל מה שצריך הוא רצון ואכפתיות מהתלמידים – דבר שהממשלה מתקשה להראות במשך כל השנה הזאת.

משה טור פז: המתווה של יש עתיד התבסס על חמישה עקרונות: הראשון והחשוב ביותר – אף ילד לא נשאר בבית.

משה טור פז: כל ילד יוצא ליום לימודים ארוך או קצר לפחות פעמיים או שלוש בשבוע.

יריב לוין: חבר הכנסת טור פז, סליחה, ברשותך.

יריב לוין: אדוני השר, אנחנו לא יכולים לנהל ככה את הדיון עם הטלפון, עם כל הקושי.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: סליחה.

משה טור פז: אני אחזור.

משה טור פז: העיקרון הראשון והחשוב ביותר – אף ילד לא נשאר בבית.

משה טור פז: כל ילד יוצא ליום לימודים ארוך או קצר לפחות פעמיים או שלוש בשבוע.

משה טור פז: זו המשימה וזה היעד שאותו משרד החינוך חייב להגדיר.

משה טור פז: נפגשים בחוץ – בישראל יש מעט מאוד ימים של מזג אוויר קשה.

משה טור פז: המפגשים ייערכו בשטחים פתוחים, בחצרות, בגנים ובטבע, תוך שמירה על ריחוק כנדרש.

משה טור פז: ככל שרמת התחלואה תרד, הרשויות, בשיתוף מנהלי בתי הספר, יכשירו חללי לימוד למספר מוגבל של תלמידים בספריות, במתנ"סים, באולמות המתאימים לכך.

משה טור פז: מתווה כזה הוצע ואף נוסה בהצלחה בקיץ האחרון, השר, אבל איש לא הקשיב.

משה טור פז: אנשי הוראה מחוסנים – מורים מחוסנים הם תנאי להוראה בכיתות, גם ברמה הבריאותית, גם ברמה הערכית וגם לטובת עידוד החיסונים בקרב צעירים, שחלקם נמנעים מלהתחסן.

משה טור פז: שיח רגשי ודאגה לפרט – החומר הלימודי יכול לחכות.

משה טור פז: הצרכים הנפשיים של התלמידים שבודדו, סבלו מחרדות ומלחץ, לא יכולים להמתין.

משה טור פז: המורים חייבים לייצר שיח רגשי עם התלמידים, פרטני וקבוצתי, על התקופה, על הקשיים, על מצבם האישי – דאגה לפרט לתלמידים ולמשפחותיהם.

משה טור פז: תכנון מראש – הילדים, ההורים והמורים צריכים לקבל מערכת מסודרת שתאפשר להם לתכנן קדימה איך נערכים, כיצד חוזרים לעבודה, איך לומדים.

משה טור פז: הזיגזג משגע את המערכת.

משה טור פז: חוסר ההחלטיות, ההססנות ובעיית התקשורת עם השטח גורמים נזקים כבדים.

משה טור פז: הורים לא יכולים לעבוד כמו שצריך; מורים לא יכולים להכין מערכי שיעור; ילדים כבר מטפסים על הקירות.

משה טור פז: ונקודה נוספת החשובה לשמירה על הבריאות הנפשית של הילדים היא חזרה לפעילות תנועות הנוער, תוך הקפדה על כללים של פעילות בחוץ, בקבוצות קטנות, ושמירה על ההנחיות.

משה טור פז: החיוניות של תנועות הנוער אינה מוטלת בספק, והן יאפשרו לילדים לשקם את היכולות החברתיות והאישיות שלהם, שנפגעו בתקופה הזאת.

משה טור פז: גם היישום פשוט: פרסמו את העקרונות באופן שקוף ותנו למנהלים ליישם אותם בפועל.

משה טור פז: עזרו למנהלים ולרשויות המקומיות בתקציבים ובכל הצרכים.

משה טור פז: הם החזית שלכם ואתם העורף.

משה טור פז: אל תהיו מנהלים גדולים מול מסכי הפלזמה, רדו לשטח ותעזרו בכל מה שצריך.

משה טור פז: זה לא זמן משחקי כבוד, זה זמן לאנשים שבאים לעבוד.

משה טור פז: חייבים להחליט שסגירת בתי החינוך היא האופציה האחרונה והבלתי-מתקבלת.

משה טור פז: חייבים להיות נחושים ודבקים במטרה – שכל ילד יצא מהבית.

משה טור פז: רבותיי, נכשלתם.

משה טור פז: אין לנו זמן לחכות, מספיק נזק כבר נגרם.

משה טור פז: מכאן צריך להיות ברור: אף ילד לא נשאר מאחור.

משה טור פז: אחרי הבחירות תקום כאן ממשלה שפויה שתדאג לכל הדברים הללו.

משה טור פז: זו לא פריבילגיה, זו חובה בסיסית שלכם לילדי ישראל.

משה טור פז: אז לכבוד 2.5 מיליון ילדי ישראל, שמקבלים בימים אלו תעודות מחצית אמיתיות, עם ציון שמשקף מה הם באמת עשו, הינה תעודתך, שר החינוך: אני מעניק בזאת לתלמיד יואב גלנט ולמורה שמינה אותו בנימין נתניהו את תעודת המחצית תחת הכותרת:

משה טור פז: נכשל – נכשל בהתוויית קו ברור למערכת החינוך; נכשל במתן אוטונומיה למנהלים; נכשל במאבק על התלמידים; נכשל בשימוש בטכנולוגיות למידה מרחוק; נכשל בתקשורת עם ההורים; נכשל בתקשורת עם המורים.

משה טור פז: ולמנהל בנימין נתניהו: נכשל בשיבוץ אנשים מתאימים לתפקידם.

יריב לוין: אדוני, לא עושים את הדבר הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת טור פז.

משה טור פז: כאן התעודה, שר החינוך.

משה טור פז: אתה מוזמן לקבל אותה.

יריב לוין: חבר הכנסת טור פז, אני לא רוצה להוריד אותך מהדוכן.

יריב לוין: תכבד את הכללים.

משה טור פז: אני מעניק בזאת לתלמיד יואב ולמורה שמינה אותו בנימין את תעודת המחצית – –

יריב לוין: אתה יכול להעניק וירטואלית, לא ביד.

משה טור פז: – – תחת הכותרת: נכשל.

יריב לוין: אני מזמין את ראש האופוזיציה.

יריב לוין: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מגיע לנו יותר.

יאיר לפיד: אתמול ישיבת הממשלה התחילה בזה שראש הממשלה, בנפרד, ושר הביטחון ראש הממשלה החליפי, בנפרד – כל אחד פתח מצלמה עם צוות צילום משלו ועשה כמיטב יכולתו להעליב את השני.

יאיר לפיד: כש-2.5 מיליון ילדים יושבים בבית, כש-90,000 עסקים נסגרו במדינת ישראל, כשאנחנו נמצאים עם 5,388 מתים נכון לבוקר זה, הם עסוקים בלהעליב אחד את השני.

יאיר לפיד: מגיע לנו יותר מהממשלה הזאת.

יאיר לפיד: מגיע לנו יותר מראש ממשלה, שעושה כמיטב יכולתו להכניס לקואליציה ולממשלה שלו את מפלגת ברוך גולדשטיין של איתמר בן גביר ואנשי נעם – חבורה גזענית, חשוכה, הומופובית, שונאי ישראל, אנטי-יהדות.

יאיר לפיד: פשוט מגיע לנו יותר ממה שאנחנו מקבלים מהממשלה הזאת.

יאיר לפיד: אנחנו קצת שכחנו את האפשרות הזאת, שמגיע לנו יותר מממשלה שלוקחת את כספנו וזורקת אותו על שטויות.

יאיר לפיד: במקום עוד 10 מיליארד שקל למערכת הבריאות – והמינימום שמערכת הבריאות זקוקה לו זה 10 מיליארד שקל – מוציאים מיליארדים על הסכמים קואליציוניים, על משרדי ממשלה מיותרים לגמרי כמו המשרד לענייני מים, והמשרד לענייני קהילות לא-קיימות, מיליארד שקל למטוס פרטי לראש הממשלה.

יאיר לפיד: כל הכסף הזה צריך היה להיות היום, באמצע מגפה, בתוך מערכת הבריאות הישראלית.

יאיר לפיד: אנחנו לא מבקשים המון.

יאיר לפיד: כשאנחנו אומרים: מגיע לנו יותר – אז בסדר, לא נהיה ניו זילנד, אבל לא מגיע לנו ממשלה הגונה, צנועה, חסכנית?

יאיר לפיד: 18 שרים, מקיימת את החוק, מצייתת לחוק, לא מעליבה כל הזמן – לא עוסקת מהבוקר עד הערב בלהעליב את אזרחיה, להעליב אחד את השני, לגרום לנו לשנוא ולכעוס.

יאיר לפיד: לא מגיע לנו ממשלה שבה שרים קמים בבוקר וסתם הולכים לעבוד?

יאיר לפיד: לא לייצר כותרות, לא להמציא תוכניות שלא יקרו, לא לכרסם בסמכויות של האחרים – פשוט הולכים לעבוד במשרד שלהם בלי לעשות יותר מדי רעש, מפני שהם יודעים שזה תפקידם; שרים שלא מחלקים לעצמם ציונים; ראש ממשלה שלא מודיע שמצלצלים אליו עשרות מנהיגים מרחבי העולם, סתם כי כל אזרח ישראלי יודע שלא מצלצלים אליו עשרות מנהיגים מכל רחבי העולם, כי אף אחד לא מצלצל לראש ממשלה שמתו לו, נהרגו לו, יש לו, 5,388 קורבנות – תבחרו את הביטוי הנכון – בשביל לשאול איך הוא עשה את זה.

יאיר לפיד: מצלצלים לראש ממשלת קפריסין, פה ליד, שיש לו 214 קורבנות, לשאול איך הוא עשה את זה.

יאיר לפיד: מצלצלים לג'סינדה ארדרן בניו זילנד, שיש לה 29 מתים, ושואלים איך היא עשתה את זה.

יאיר לפיד: אנחנו מכירים את נתניהו.

יאיר לפיד: לא במקרה הוא לא נוקב בשמם של מנהיגים שמתקשרים אליו, כי לא מתקשרים אליו.

יאיר לפיד: כי מה שקרה פה הוא טרגדיה יותר מכל דבר אחר.

יאיר לפיד: ומגיעה לנו ממשלה שלא אומרת "הצלחה כבירה" כשאלפי מתים נערמים במרתפים של בתי חולים.

יאיר לפיד: קל נורא לעמוד פה ולצעוק.

יאיר לפיד: אני חושב שנמאס לכולנו מצעקות.

יאיר לפיד: אנחנו רק צריכים להזכיר לעצמנו, לציבור במדינת ישראל, שעובד קשה, משלם מיסים, הולך לצבא, שולח את הילדים שלו לצבא, שמגיע לנו יותר.

יאיר לפיד: מגיעה לנו ממשלה שתאכוף את החוק.

יאיר לפיד: הדבר הבסיסי שמחזיק מדינות בחיים הוא שיש חוק ואנשים מקיימים את החוק, ומי שלא מקיים את החוק, אוכפים את זה עליו.

יאיר לפיד: זה יכול להיות בירושלים, זה יכול להיות בטמרה.

יאיר לפיד: זה פשוט התפקיד הבסיסי ביותר של ממשלה – שהחוק יהיה אותו דבר לכולם, לא משנה איזו מפלגה יש להם, לא משנה כמה השפעה פוליטית יש להם, לא משנה כמה ראש הממשלה תלוי בהם פוליטית.

יאיר לפיד: מגיע לנו יותר, ובעזרת השם, בעוד חודש וקצת יהיה לנו יותר.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יריב לוין: תודה לראש האופוזיציה יאיר לפיד.

יריב לוין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה היום לנצל את הבמה הזאת ולדבר אליך, דווקא לא בשמי או בשם ציבור גדול – אני רוצה לדבר בשם בתי הבכורה, גפן.

עודד פורר: בתי הבכורה, כמו עוד נערות ונערים במדינת ישראל, עלתה השנה לחטיבת הביניים, עברה מבית הספר היסודי לחטיבת ביניים, על כל המשמעויות של זה.

עודד פורר: היא פגשה את המורים והמורים שלה בבית הספר, את החברות והחברים שלה, אולי ימים ספורים בלבד.

עודד פורר: אפשר לספור אותן על כף היד, את מספר הפעמים שהיא בכלל ראתה את בית הספר השנה.

עודד פורר: היא מבלה חודשים ארוכים בפיג'מה, בין זום לזום, מנסה לתמרן בתוך התקופה הזאת.

עודד פורר: בתי השנייה, אדוני השר, התחילה את כיתה ד', ומנסה גם היא בין זום לזום לתמרן, להעביר את התקופה הזאת באיזושהי דרך כדי ללמוד משהו.

עודד פורר: בבית שלי, אדוני היושב-ראש, ברוך השם, אני מסתדר.

עודד פורר: יש לנו עוד מחשב, עוד מחשב, ואם צריך עוד מחשב – קנינו עוד מחשב.

עודד פורר: מה קורה בבתים אחרים, אדוני השר?

עודד פורר: אשתי היא מורה במערכת החינוך הזאת – היא מורה במערכת החינוך הזאת שאתה נתת לעצמך את הציון 90 על הניהול שלה, וגם היא מבלה מול המחשב חמש שעות ביום.

עודד פורר: ומה עושה הבת שלי בת הארבע בשעות האלה?

עודד פורר: מה תכננתם במערכת החינוך?

עודד פורר: איך ניהלת את המשבר בצורה הזאת, כשמשפחות על משפחות מגילי גן עד תיכון לא יודעים מה קורה איתן מחר, לא מבינים בכלל מה הם עושים עם השנה האבודה הזאת?

עודד פורר: וככה נראית השנה הזאת בהרבה הרבה בתים במדינת ישראל – שנה שבה אתם, אתה, השר גלנט וראש הממשלה נתניהו, הפקרתם את ילדי ישראל על מזבח השיקולים והאינטרסים הפוליטיים שלכם.

עודד פורר: כי במקום לקבל את ההחלטות בהתאם לנתונים, בהתאם למה שמונח בפניכם, במקום לפתוח ערים ירוקות וצהובות ולסגור ערים אדומות, עוד כשאפשר היה, עוד כשאחוזי ההדבקה לא הגיעו למספרים שהם הגיעו אליהם לפני חודש, במקום לעשות את זה המשכתם לחזור שוב ושוב ושוב על אותן הטעויות, פתחתם את מערכת החינוך וסגרתם אותה שוב ושוב בדיוק באותה צורה.

עודד פורר: עשית תפקידים בכירים בצה"ל, השתתפת במבצעים, תחקרת מבצעים, תחקרת טעויות.

עודד פורר: שווה בנפשך שפעם אחר פעם אתה יוצא למבצע ועושה את אותה הטעות שוב ושוב ושוב ושוב ושוב.

עודד פורר: זה נראה לך בכלל משהו שהדעת סובלת?

עודד פורר: ושוב ושוב אתה מפקיר באופן הזה את היקר לנו מכול – את הדור הבא של מדינת ישראל.

עודד פורר: לא בציניות אני אומר את זה, לא ככותרת.

עודד פורר: זאת האמת, אדוני השר.

עודד פורר: תסביר לי איך אתה יכול להסתכל להורים ולילדים בעיניים.

עודד פורר: תלמידי כיתות ה' עד י' בערים ירוקות וצהובות לא רואים בית ספר.

עודד פורר: וגם בהשוואה בין-לאומית, בעולם המפותח, בשנה האחרונה של המשבר, מדינת ישראל היא המדינה היחידה למעט מקסיקו שבה לאורך כל השנה מערכת החינוך לא הייתה פתוחה במלואה ולו יום אחד, יום אחד.

עודד פורר: ואתה יודע, אדוני השר, אם לא היה מה לעשות, היינו אומרים: תשמע, אין מה לעשות, זה המצב.

עודד פורר: אבל לא השתמשתם ב-10% מהכלים שעומדים לרשותכם.

עודד פורר: לא ביקשת מצבא ההגנה לישראל להשתמש במורות החיילות; לא ביקשת להפעיל את המש"קיות והמש"קים של החינוך בצה"ל; לא ביקשת לקחת את כל בנות ובני שנת השירות ולהגיד: זו שנת השירות שלכם עכשיו – הנוער שלנו, הילדות והילדים שלנו הם שנת השירות שלכם כדי שנוכל לעבוד בקבוצות קטנות.

עודד פורר: לא יצרתם מתווה של פעילות בקבוצות קטנות באופן שמותאם לכל רשות ורשות מקומית.

עודד פורר: הרי לא דין מועצה אזורית מבוזרת כדין עיר גדולה, ואפשר היה למצוא פתרונות נקודתיים, אם רק הייתם עושים דבר אחד פשוט – מוותרים קצת על האגו והאינטרסים הפוליטיים שלכם ונותנים לראשי הרשויות להוביל באירוע הזה, עם הסמכות ועם האחריות, כדי לחשוב קצת מחוץ לקופסה, להשתמש במבנים הציבוריים, באולמות הספורט, במתנ"סים, במתקנים שעמדו ריקים.

עודד פורר: הגדלת לעשות ונתת לעצמך את הציון 90 על ניהול המשבר.

עודד פורר: הייתי נותן את הציון הזה על ניתוק – בניתוק קיבלת 90.

עודד פורר: אבל הינה גיליון הציונים שאני הייתי נותן לממשלה: בניהול המשבר – נכשל; ביצירתיות במתן הפתרונות – נכשל; ביוזמה – נכשל; באחריות – נכשל, לך ולכל הממשלה.

עודד פורר: את הציון 90 הייתי נותן לכם אולי על מסיבות העיתונאים.

עודד פורר: שם, חבריי חברי הכנסת, הכול מתקתק – הפודיום במקום, התאורה דולקת באופן הכי מכוון והכי נכון לפי הספר, האיפור מהודק והתסרוקת מושלמת.

עודד פורר: אבל במעשים של הובלת המערכת הזאת לא הייתם שם.

עודד פורר: והינה, לסיכום, כמה דברים של מה כן אפשר לעשות, מה כן מצופה מממשלה לעשות ומה אנחנו נעשה כשנשב בממשלה: הדבר הראשון זה תוכנית לאומית דיגיטלית לכל מדינת ישראל, ובתוכה גם מערכת החינוך.

עודד פורר: אפשר היה להשתמש במשבר הזה, אדוני השר, לעשות מהפכה.

עודד פורר: הייתה לך הזדמנות.

עודד פורר: הציבור היה נותן לך גיבוי מול כל הארגונים, מול כל המערכות – מהפכה דיגיטלית גם בניהול המדינה וגם בניהול המערכת, עם רישות תשתיות וכניסה למקומות שאין בהם תשתית דיגיטלית, עם מחשוב כל המורות והמורים.

עודד פורר: מתוך כ-170,000 מורות ומורים במדינת ישראל, רק 27,000 עם מחשב נייד, שחולק על ידי עמותה וולונטרית, כמובן עם איזשהו סיוע של משרד החינוך.

עודד פורר: הייתם צריכים לסיים את השנה הזאת כשלכל מורָה ומורֶה יש מחשב, כשכל מורָה ומורֶה עברו הכשרה דיגיטלית.

עודד פורר: מעבר ללימודים הדיגיטליים הייתם יכולים לייצר מנגנון שבו הכיתות מוקטנות, ושגם נצא מהמשבר הזה עם כיתות קטנות.

עודד פורר: יכולתם לגייס את כוח האדם לחירום כדי לעשות את זה, ויכולתם ליצור לתלמידות ולתלמידים שנה אחרת, חווייתית, כזאת שהם כן היו זוכרים אותה לחיוב ולא לשלילה, בקבוצה הקטנה, בסיור במקומות פתוחים במדינת ישראל; יש מספיק איפה לסייר.

עודד פורר: הייתם יכולים לצמצם את כוח האדם בפיקוח.

עודד פורר: אתה לא צריך כל כך הרבה מפקחים – תיתן סמכויות למנהלים שלך.

עודד פורר: הרי יש מנהל בית ספר.

עודד פורר: מנהל עם מפקח ומפקח ומפקח.

עודד פורר: צמצם, תוריד אותם לשטח, תוציא את כוח האדם שלך מהניאונים לשטח, ואז תוכל לייצר את הקפסולות הנכונות.

עודד פורר: וכמובן, כמו שכבר אמרתי, תיעזר בראשי הרשויות המקומיות ובשלטון המקומי.

עודד פורר: את כל זה, אדוני השר, לא עשית אתה, לא עשתה הממשלה, ולא משנה איך תנסו לייפות את זה במילים – נכשלתם.

יריב לוין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יריב לוין: ואני מזמין את חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, תרשו לי סיפור קצר.

יבגני סובה: לפני הרבה שנים ביקר בישראל מייסד גוגל סרגיי ברין, יהודי שנולד במוסקבה וכשהיה ילד קטן ההורים שלו עברו לארצות הברית.

יבגני סובה: הילד הזה גדל, התחנך, והיום הוא בין האנשים העשירים בעולם בזכות המוח שלו, בזכות ההתמדה במקצוע ובזכות ההישגים, בין היתר בלימודים.

יבגני סובה: סיפור אמיתי.

יבגני סובה: הוא הגיע לאחד מבתי הספר בישראל, ושם הציגו לו תלמידים שהשתתפו באולימפיאדות – מתמטיקה, פיזיקה, כל המדעים – ואז מי שאחראי לקבוצה הזאת הציג בפניו ואמר:

יבגני סובה: התלמידים שלנו לקחו ארבע מדליות זהב מתוך חמש – באיזו אולימפיאדה לפני הרבה שנים.

יבגני סובה: ואותו סרגיי ברין, כך על פי הסיפור שאני שמעתי מאותו מנהל בית הספר, אמר: למה לא כל החמש?

יבגני סובה: מה קרה שלא לקחתם את המדליה החמישית?

יבגני סובה: זה החינוך היהודי הקלאסי.

יבגני סובה: כשאני שמעתי אותך וקראתי על הציון שנתת, אדוני השר, אני חייב להגיד שאני מאוד הופתעתי.

יבגני סובה: זה לא אופייני לך.

יבגני סובה: אני מאוד מעריך אותך באופן אישי, גם על התרומה שלך לביטחון המדינה וגם על העבר העשיר הצבאי שלך, ואני תמיד מקפיד להזכיר את זה בכל הנאומים, כשאנחנו דנים במחלוקות הפוליטיות.

יבגני סובה: מה ששלך הוא שלך.

יבגני סובה: אתה תרמת לביטחון המדינה, ואין הרבה אנשים כמוך, אולי בהיסטוריה של המדינה.

יבגני סובה: אבל כשאנחנו דנים בסוגיות של חינוך – ואתה כרגע מופקד על מערכת החינוך – מאוד הופתעתי כששמעתי שנתת לעצמך ציון 90.

יבגני סובה: ואז אמרתי: למה רק 90?

יבגני סובה: למה לא 100?

יבגני סובה: מה קרה שם?

יבגני סובה: איפה ה-10 האלה?

יבגני סובה: יכול להיות שתשיב.

יבגני סובה: איפה ה-10 הנותרים?

יבגני סובה: מה קרה שלא נתת לעצמך 100?

יבגני סובה: אולי בזה נתחיל את הדיון הרחב שצריך להתקיים בבית הזה, משום שנושא החינוך, הדיון בנושא הזה לא צריך להתקיים בגלל הקורונה – הקורונה פשוט הבליטה את הנושאים האלה.

יבגני סובה: אני זוכר היטב, כשהייתי חבר ועדת החינוך עוד לפני הקורונה, השאלה הראשונה שעלתה בוועדת החינוך הייתה מדוע האנשים של המשרד או שר החינוך לא מגיעים לוועדות.

יבגני סובה: יכול להיות שתתקן אותי, אני לא יודע.

יבגני סובה: כמה פעמים יצא לך להשתתף בדיוני ועדת החינוך, שאמורה לפקח?

יבגני סובה: אולי יש פעמים שמחייבים אותך להגיע, כשאתה מציג את התוכנית, אבל סביר להניח שאם היית משתף את הכנסת וגם את הגופים במערכת החינוך – אני מדבר על ארגון המורים והסתדרות המורים – יכול להיות שהתוצאות היו שונות, טובות יותר.

יבגני סובה: אנחנו בתחילת משבר הקורונה לא רק ביקרנו, למרות שתפקידה של האופוזיציה לבקר, אבל אמרנו שלא רק נבקר – זו לא חוכמה רק לבקר – אלא נציע פתרונות.

יבגני סובה: חברי עודד פורר הזכיר את הבנות שלו.

יבגני סובה: גם אני אבא לשלוש בנות.

יבגני סובה: שתי בנות שלי לומדות, הגדולה בכיתה ה', הקטנה הלכה לכיתה א'.

יבגני סובה: הגדולה איכשהו מסתדרת, אבל כשאני רואה את הקטנה, שראתה את בית הספר אולי שבוע וחצי, שבועיים, מאז תחילת שנת הלימודים, והם גם ככה בימים מוגבלים, אני שואל את עצמי מה היא למדה בשנה הזאת בזום.

יבגני סובה: היא יושבת מול הטאבלט – ודרך אגב, הטאבלט משמש אותה גם לשעות מעבר לשעות הלימוד, וכנראה היא גם לא מבדילה בין חינוך בית הספר לבין הפנאי; זה כמו פנאי כזה, אז בערב היא משחקת בטאבלט, ואנחנו מנסים שהיא לא תהיה בו כל הזמן, ובבוקר יש לה פנאי כזה בטאבלט עם המורה, עם הסיפורים.

יבגני סובה: הרבה פעמים אני פשוט מרחם על הילדים האלה, על כיתות א', ב', ג', שהיה אפשר להכניס אותם לבית הספר, היה אפשר לעשות את הלימודים בכיתות והיה אפשר להרחיב את הפעילות שלהם.

יבגני סובה: איך עושים את זה?

יבגני סובה: פשוט מאוד: מרחיבים את השטחים; מגייסים אנשים למערכת.

יבגני סובה: עודד הזכיר מורות חיילות.

יבגני סובה: אני אזכיר גם מורי דרך, למשל, שהיה אפשר לשלב.

יבגני סובה: יש גם הרבה אנשים שישמחו לתת הרצאות ושיעורים בנושאים שהם מבינים, אם זה מדעים, אם זה מתמטיקה, אם זה פיזיקה, אם זה אנגלית – מקצועות שאסור לעצור את הלימודים בהם.

יבגני סובה: לצערי, הדבר הזה לא נעשה.

יבגני סובה: אני לא יודע מאיזה שיקולים, אבל אם זה לא נעשה, מי שנושא באחריות זה ראש הפירמידה – זה אתה, אדוני השר.

יבגני סובה: אני מקווה שתסביר לנו ותגיד מה הסיבה, מדוע לא שולבו במערכת החינוך אותם אנשים שיכולים לתרום למערכת החינוך, כי המטרה זה לא להעסיק אנשים ולהגיד להם: הינה, אתה מועסק ויש לך עבודה – המטרה זה לתת את מקסימום הידע בזמן המשבר, וכמובן ככה להוריד את הנטל מההורים, כי ההורים, כשהם בבית, זה גם נטל עליהם.

יבגני סובה: הרבה פעמים בבוקר אני שומע שהקטנה שלי – הבינונית שלי, כי הקטנה נולדה לפני חודשיים – אומרת: המורה, המורה, המורה, המורה, ואני לא מצליח להבין מה קורה שם בחדר.

יבגני סובה: מסתבר שהיא פשוט ב"השתק", והמורה לא שומעת אותה כשהיא מנסה להגיד משהו למורה, כי המורה עושה השתקה לכל הילדים והילדות כדי שהם לא יפריעו לה בהעברת השיעור, ואז אני מסתכל על המסכנה הזאת בכיתה א', שלא מצליחה להגיע למורה – קוראים לה גאיה – ואני אומר לה: גאיה, פשוט תעשי ככה, תנפנפי עם הידיים, אולי היא תשים לב אלייך בחלון הקטן הזה.

יבגני סובה: והסיפור הזה שילדים מתביישים לפתוח מצלמה כשהם יושבים בבית, והמורים והמורות, בעיקר מורות, יושבות מול המסך השחור ואומרות: אנחנו לא רואות את התלמידים שלנו, מסיבות שונות, אם זה חדירה לפרטיות, אם זה מעמד סוציו-אקונומי נמוך – אני מבין את האנשים האלה, אני מבין.

יבגני סובה: אני רוצה גם להגיד בהקשר של מה שנאמר פה על הסמכות של המנהלים.

יבגני סובה: אני חושב שמשבר הקורונה רק הבליט את העניין הזה של הסמכות והאחריות.

יבגני סובה: לפני כמה שבועות, כמעט חודשיים, ביקרתי את חברי הקרוב, מנהל בית הספר עתידים בחולון, סגן אלוף במיל' מרק בבוט.

יבגני סובה: הוא כבר כמעט חמש שנים מנהל בית הספר בחולון, והוא הגיע לפני חמש שנים, כשאחוזי הגיוס לצה"ל היו יחסית נמוכים, והבעיות הטכניות בבית הספר – המבנה היה ברמה מאוד ירודה.

יבגני סובה: יכול להיות, דרך אגב, שזה בגלל העבר הצבאי הזה, בגלל ההתמדה במשימה והמסירות, הוא עושה הכול עם הצוות הפדגוגי שלו, למעלה מ-100 איש, והוא כמו אריה נלחם עבור התלמידים שלו.

יבגני סובה: גם כשאומרים: לא, אנחנו לא רוצים את התלמידים בבית הספר שלנו, הוא מוכן לקלוט כל תלמיד.

יבגני סובה: הוא אמר: אני קולט כל תלמיד, לא משנה מה רמת ההישגים שלו ולא מה הרמה הסוציו-אקונומית שלו.

יבגני סובה: הוא עשה לי סיור בבית הספר.

יבגני סובה: אני חושב, אדוני השר, שתכריח את כל הח"כים – לא ח"כים, אתה לא יכול להכריח ח"כים; תכריח את כל מי שעובד במערכת שלך להגיע לאותם בתי ספר שהם דוגמה לניהול הנכון של המנהלים.

יבגני סובה: אם אתה מפקיד את הסמכות אצל אותו מנהל ויש לו אוזן קשבת במערכת, לאותו מנהל, ולא רק בגלל פיקוח ופיקוח ופיקוח, אלא גם בגלל שאתה מבין את המשימה שלו – סליחה שאני מדבר במושגים הצבאיים, אבל ככה זה, באמת.

יבגני סובה: האנשים האלה כן רואים את המטרה, אז כן תהיה תוצאה.

יבגני סובה: כן תהיה תוצאה.

יבגני סובה: למרות הקורונה ולמרות כל הכשלים, כן תהיה תוצאה.

יבגני סובה: אני ממליץ מאוד לראות את זה כדוגמה.

יבגני סובה: זו רק דוגמה אחת.

יבגני סובה: יש מאות בתי ספר כאלה שמנהלים משקיעים, עושים את מיטב הדברים, הרבה פעמים לוקחים על עצמם את הסמכות, הרבה פעמים רבים עם הפקידים במשרד, אבל בסופו של דבר מי שמרוויחים אלה התלמידות והתלמידים.

יבגני סובה: הם עושים את זה רק למען הילדים שלנו, כי בסופו של דבר החינוך זה אצלנו.

יבגני סובה: כולנו הורים וכולנו רוצים שהילדים שלנו יתחנכו, ילמדו, יצליחו.

יבגני סובה: אני מאוד מקווה, אדוני השר, שתהיה קשוב גם לאופוזיציה – הרבה פעמים גם מהאופוזיציה אפשר לשמוע דברים טובים, דברים לייעול.

יבגני סובה: לא בושה גם להודות בטעויות שנעשו, וכמובן גם להתמודד עם הנתונים, כי יש נתונים, וצריך להתמודד איתם, ולא לתקוף את אלה שמציגים אותם.

יבגני סובה: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת סובה.

קרן ברק: ישיב שר החינוך יואב גלנט.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שנדבר על חינוך – יש הרבה מה לדבר על חינוך – אני מבקש לפתוח את הדברים שלי באמירה כללית.

יואב גלנט: אפשר לחלק לשתי קבוצות מרכזיות את אלה שבחרו לשמש אנשי ציבור: אלה שעושים ואלה שמבקרים; אלה שפועלים ואלה שמדברים; אלה הבוחרים לקחת אחריות ולהוביל גם בזמנים קשים ואלה שצייצנותם אומנותם והטלת רפש היא הספורט האהוב עליהם.

יואב גלנט: לאורך כל השנים שלי בשירות הציבורי – זה כבר הרבה שנים, מעל 40 שנה – בחרתי להשתייך לצד של העושים.

יואב גלנט: כל חיי בחרתי לקחת אחריות ולדעת שתמיד יהיו כאלה אשר כוחם במתן עצות מהיציע.

יואב גלנט: החודשים האחרונים, ובמידת מה גם הדברים ששמעתי כאן היום, גבירותיי ורבותיי חברי הכנסת, רק חיזקו את התפיסה הזאת אצלי.

יואב גלנט: כבר ביומי הראשון כשר החינוך הבנתי שהשאלה הגדולה ביותר שתלווה אותנו בתקופה הקרובה היא אחת: כיצד מבטיחים מקסימום פעילות חינוכית עם מינימום תחלואה ומינימום נזק בריאותי ל-2.4 מיליון תלמידים ולכ-200,000 עובדי הוראה.

יואב גלנט: הובלתי את המאבק להשאיר את מערכת החינוך פתוחה, ואני ממשיך להוביל אותו עד אשר כלל התלמידים במדינת ישראל יחזרו לבתי הספר ולשגרת הלימודים המבורכת, ובהמשך – לרכישת ידע והשכלה.

יואב גלנט: את המאמץ הזה אנחנו מובילים, ואנחנו נצליח בו רק אם נשלב, לצד השיקולים החינוכיים והפדגוגיים, גם התנהלות בריאותית אחראית, שתואמת את תמונת המצב בצד הבריאותי באופן מדויק ועדכני.

יואב גלנט: כאשר בחנתי את הדברים, ראיתי את תמונת המצב.

יואב גלנט: התמונה הזאת מאוששת את העמדה שלי לאורך כל תקופת המגפה: מוסדות החינוך אינם המוקד והמקור לתחלואה.

יואב גלנט: ההדבקה חלה בקהילה.

יואב גלנט: 85% מהתלמידים אשר נמצאו חיוביים לקורונה נדבקו מחוץ לכותלי בית הספר.

יואב גלנט: יתרה מזו, אין הבדל בין שכבות חינוך, שכבות גיל, למשל כיתות ד' וה', כאשר כיתות מסוימות היו בבית הספר וכיתות אחרות לא היו.

יואב גלנט: קחו למשל את כיתה ד', שעד חודש ינואר הייתה כל יום בבית הספר בחצאי כיתות, ולעומתה כיתה ה' – כיתה ה' הגיעה יום כן, יום לא, ובחודש נובמבר לא הייתה בכלל בבית הספר, בעקבות החלטות משרד הבריאות על הסגר.

יואב גלנט: וראה זה פלא: נתוני התחלואה שלהם זהים – לא דומים, זהים.

יואב גלנט: הצגתי את זה ממש לפני דקות אחדות גם בקבינט.

יואב גלנט: קחו למשל את כיתות ב' וג'.

יואב גלנט: בכיתות ב' אנחנו לומדים בכיתות מלאות, 35 ילדים בכל כיתה, לפעמים קצת פחות, לשמחתנו; בכיתות ג' – חצאי כיתות, 18 תלמידים בכל כיתה.

יואב גלנט: וראה זה פלא: התחלואה בב' ובג' זהה לחלוטין.

יואב גלנט: בחודש האחרון אפילו אלה שלומדים בחצאי כיתות, קרי כיתות ג', חולים קצת יותר, למרות הקפסולות.

יואב גלנט: אני יודע שיש הרבה דיס-אינפורמציה והרבה זריעה של נתונים ושקרים.

יואב גלנט: למשל, האמירה שצוטטה רק עכשיו, שאנחנו לא למדנו אפילו יום אחד באופן מלא.

יואב גלנט: זה נכון, כיוון שלא תכננו ללמוד אפילו יום אחד באופן מלא.

יואב גלנט: בנינו את המערכת – – –

עודד פורר: אז מה השקר בזה?

קרן ברק: אז מה?

קרן ברק: לא הבנו.

קרן ברק: לא מבינים אתכם עם המסכות.

עודד פורר: מה השקר בזה?

עודד פורר: הוא אומר שהאמירה היא שקר.

קרן ברק: אני יכולה להפסיק אותם, אם זה מפריע לך.

קרן ברק: תחליט.

יואב גלנט: אני מציע שתיתני לי לדבר.

קרן ברק: אז תנו לו לדבר.

עודד פורר: – – –

קרן ברק: אנחנו מבקשים שלא תפריעו לו.

יואב גלנט: מעולם לא תכננו בשנה הזאת שכל התלמידים ילמדו אפילו יום אחד כולם ביחד בבית הספר, כי חילקנו לחצאי כיתות, אז מראש הם לא יכולים להגיע.

יואב גלנט: כאשר עושים סטטיסטיקה, והסטטיסטיקה הזאת בוחנת באילו מדינות בעולם למדו כל התלמידים ימים מלאים, אז ברור לגמרי שמי שלא תכנן ללמוד באופן מלא איננו לומד באופן מלא.

יואב גלנט: זה כמובן ציטוט של סגמנט אחד בתוך דוח שלם, ששם אותנו במקום מאוד טוב בשאר הדברים.

יואב גלנט: כאשר מדובר בלמידה היברידית, המצב שונה לחלוטין, אבל השטחיות, הרדידות, הרצון לכותרות, מביאים לאן שהם מביאים.

יואב גלנט: אז אני מוחל לכם, וגם לאלה שציטטו את זה לפניכם במקומות אחרים, אבל כדאי שהציבור ידע מהי האמת.

עודד פורר: הציבור, הילדים שלו נמצאים בבית הספר – – – מה לעשות?

קרן ברק: חבר הכנסת פורר – – –

עודד פורר: הציבור של הילדים נמצא בבתי הספר.

עודד פורר: הוא שופט אותך, תאמין לי.

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אתה מפריע לשר להשיב.

קרן ברק: יש שרים שאוהבים את זה; השר גלנט פחות.

עודד פורר: – – –

יואב גלנט: תמונת המצב שאני הצגתי מאוששת, כפי שאמרתי, את המצב, שהתלמידים אינם נדבקים בבית הספר.

יואב גלנט: אין תחלואה עודפת בקרב שכבות שנכחו יותר בבית הספר ביחס לשכבות שנכחו פחות.

יואב גלנט: ואולי הדבר החשוב ביותר: בית הספר הוא מראה של סביבתו, כלומר כאשר הסביבה חולה, התחלואה גולשת אל בתי הספר; כאשר הסביבה היא סביבה מרוסנת, התחלואה הזאת אינה גולשת לבתי הספר, ואנחנו רואים את זה יום אחרי יום בכל הנתונים.

יואב גלנט: אני יודע שמסיבות כאלה ואחרות הציבור מקבל נתונים מגמתיים, בחלקם מעוותים, שנראים אחרת על ידי כל מיני פרשנים מטעם עצמם, וגם מטעם אנשים מסוימים, ובסופו של דבר אני שם לכם את התמונה כפי שהיא, ואם אצטרך, אציג אותה בפרטים.

יואב גלנט: מערך קטיעת שרשראות ההדבקה במערכת החינוך הוא המהיר והאפקטיבי ביותר, ויש לו תרומה משמעותית להורדת התחלואה לא רק במוסדות החינוך אלא בקהילה בכלל.

יואב גלנט: מאז יום חמישי האחרון, אגב, מיושמת החזרה למוסדות החינוך בהתאם למתווה שהוצע על ידי משרד הבריאות ואושר על ידינו בצד הארגוני והפדגוגי.

יואב גלנט: התוכנית שאנחנו קיימנו והתחלנו בה בתחילת השנה מאפשרת לנו לקיים שגרת לימודים לצד הנגיף בהתבסס על המשאבים שגייסנו.

יואב גלנט: ובהקשר הזה אני רוצה לציין חלק מהדברים.

יואב גלנט: בזכות התקציב הזה גייסנו 13,000 מורים ותומכי חינוך כדי לאפשר את הפיצול של כיתות ג'-ד' בבתי הספר, ובכך למעשה להקנות גמישות לכל מערכת החינוך בכיתות א' עד ו' בבתי הספר היסודיים.

יואב גלנט: במקביל לתחילת החזרה ללימודים אנחנו עוסקים רבות גם באלה שכתוצאה מהחלטות משרד הבריאות, כבר תקופה ארוכה אינם נוטלים חלק בלימודים הפרונטליים, בעיקר בכיתות ה' עד י'.

יואב גלנט: אני מזכיר לכולם שמי שקובע לחלוטין מי לומד ומי לא לומד זה רק גורם אחד במדינת ישראל: משרד הבריאות, ולאחר מכן – אישור הקבינט.

יואב גלנט: לנוכח התופעות המדאיגות שמתפתחות אצל חלק מהתלמידים, הצבתי למערכת החינוך כיעד מרכזי שני נושאים שבהם נעסוק בתקופה הקרובה כדי לצמצם את הפערים שנוצרו: האחד – העלאה של תחושת המסוגלות והביטחון העצמי של התלמידים, וזה נכון לכל הגילים; השני – שימור הרצון של התלמידים להמשיך וללמוד.

יואב גלנט: אם יהיו לנו שני הדברים האלה, נוכל להעלות תלמידים על דרך המלך, והנושאים הפדגוגיים ירדפו אחרי הנושאים החברתיים והנפשיים.

יואב גלנט: אנחנו הקמנו שורה של צוותים.

יואב גלנט: מנכ"ל משרד החינוך מוביל צוות רחב שעוסק בנושא, ואת תוצאות העבודה נציג בקרוב.

יואב גלנט: בשבוע האחרון עצרנו ובדקנו את הנתונים ואת ההערכות שלנו.

יואב גלנט: לאור הנושא של המוטציה צריך להבין מה קרה ומדוע עשינו את העצירה המתודית הזאת.

יואב גלנט: אנחנו חיינו על בסיס נתונים מאוד מאוד מדויקים עד לתחילת ינואר.

יואב גלנט: בתחילת ינואר קרו שלושה דברים, במקביל פחות או יותר: הנושא הראשון – המוטציה השתלטה על התחלואה, ורוב החולים חולים כתוצאה מהזן הבריטי; הדבר השני – נעשו שני מאמצים לבלימה של הנושא: סגר מתמשך של למעלה מחודש, שישה שבועות, סגר הדוק, והשני – כמות הולכת וגדלה של חיסונים.

יואב גלנט: למרות שני המאמצים האלה הבלימה לא הביאה למצב של ריסוק המגפה אלא רק לעצירתה, עד לשבוע האחרון, על סדרי גודל של 8% או 9% תחלואה, דבר שהוא מאוד מאוד מדאיג.

יואב גלנט: במצב הזה ברור לכם שמערכת הבריאות עלולה לאבד את הכלי היחיד האפקטיבי שיש לה כנגד המגפה, ולכלי הזה קוראים סגר.

יואב גלנט: מדוע?

יואב גלנט: מפני שבעבר, כאשר הטלנו סגר, אז בתוך שבוע הייתה ירידה והדברים התייצבו.

יואב גלנט: פה, אחרי חמישה ושישה שבועות, ולמרות שיש חיסונים הולכים וגוברים, המוטציה נתנה פייט.

יואב גלנט: במצב הזה, אני אמרתי: בואו נבדוק את עצמנו מחדש.

יואב גלנט: היום, אחרי שעצרנו ובדקנו את הנתונים, אני יכול לומר לכם באחריות מלאה שבהינתן נתוני התחלואה הנוכחיים, ועל פי המלצות המומחים הרבים שאני נועץ בהם לילה-לילה, הגענו לנקודה שמאפשרת לפתוח את מוסדות החינוך בערים הירוקות והצהובות באופן מלא לכל הגילים.

יואב גלנט: אני חוזר עוד פעם: הגענו לנקודה שבה ניתן לפתוח באופן מלא את מערכת החינוך מגן ועד י"ב גם בערים הצהובות וגם בערים הירוקות.

קרן ברק: מתי?

יואב גלנט: הגענו לנקודה – –

קרן ברק: היום?

יואב גלנט: – – היום, להבנתי – כך הצגתי גם בקבינט – שבה ניתן לפתוח בערים ירוקות וצהובות את מערכת החינוך באופן מלא מגני הילדים ועד י"ב.

יואב גלנט: אני מקווה – – –

קרן ברק: זו בשורה משמחת מאוד, כבוד השר.

עודד פורר: אז ההחלטה שדיברת עליה קודם שלא לפתוח את כל מערכת החינוך – – –

קרן ברק: זו בשורה משמחת, עודד.

קרן ברק: אפשר להגיד כל הכבוד, וזה הרגע להגיד כל הכבוד.

אורלי פרומן: השאלה היא אם הקבינט קיבל את זה או שזה – – –

יואב גלנט: אני הצגתי את העמדה.

יואב גלנט: אני חושב שזוהי תמונת המצב שאליה הגענו, ואני מאוד מקווה שהקבינט יאמץ את עמדתי.

יואב גלנט: מוסדות החינוך בערים הירוקות והצהובות יכולים להיות פתוחים באופן מלא.

יואב גלנט: אין שום סיבה להשאיר ולו תלמיד אחד בבית בערים ירוקות וצהובות.

יואב גלנט: אנחנו במשרד החינוך ערוכים ומוכנים לכך בכל היבט.

יואב גלנט: דבר נוסף, חשוב אף הוא, הוא לפתוח באופן חלקי – וגם זאת באופן מיידי – חלק מהחינוך, בעיקר בגילים הנמוכים, בערים הכתומות.

יואב גלנט: כולנו ערים – ואני שמעתי גם אתכם – לאתגרים הרגשיים והנפשיים שאיתם מתמודדים התלמידים, ולצידם, כמובן, הפגיעה הכלכלית במשקי הבית כתוצאה מכך שההורים נמצאים עם הילדים.

יואב גלנט: למיטב שיפוטי, בשלו התנאים למימוש ההחלטה שעליה דיברתי כעת, והיא חייבת להתקבל לפני שמחליטים על הקלות אחרות בנושאים אחרים.

יואב גלנט: אנחנו צריכים לשים את הילדים לפני הכול ואת החינוך במקום הראשון.

יואב גלנט: אין כל היגיון בפתיחה של מגזרים אחרים לפני החינוך, והתנאי לחזרה למשק בריא ופתוח הוא תלמידים בבתי הספר והורים פנויים לעבודה.

יואב גלנט: משרד החינוך פועל בכיוון הזה, ואנחנו ממתינים להחלטות הקבינט.

יואב גלנט: מאחר שעלו שאלות, בחרתי לציין כמה דברים שאפשרו לנו, במצב המורכב והקשה הזה שמדינות רבות בעולם נמצאות בו ולא יודעות מה לעשות – לצד הצהרות בבריטניה, הם סגרו את מערכת החינוך עד אמצע חודש מרץ; לצד הצהרות במדינות אירופיות אחרות, הם סוגרים את מערכות החינוך – אנחנו מתמרנים בקשיים גדולים, אבל אני רוצה לספר לכם מה נעשה פה.

יואב גלנט: כאשר מערכת החינוך פעלה, וזה היה רוב הזמן, עד לחודש ינואר האחרון – אני מדבר על הלמידה הפיזית; הלמידה ההיברידית נמשכת – גני הילדים ותלמיד א'–ד' למדו לפחות שלושה ימים בשבוע, אבל ברוב המקומות ארבעה וחמישה ימים.

יואב גלנט: כ-80% מהתלמידים בכיתות ה' ומעלה למדו שלושה ימים ויותר בשבוע.

יואב גלנט: השתמשנו במבנים חיצוניים ברשויות – הדבר הזה הוא אפשרי בכל רשות שבוחרת.

יואב גלנט: להסדר הזה ניתן ביטוח כבר ביום הראשון שבו נכנסתי לתפקידי בתחילת השנה.

יואב גלנט: מרחבים חיצוניים – הנושא הזה הוסדר אחרי הרבה שנים.

יואב גלנט: ניתן ללמוד בחוץ ועושים בזה שימוש ממש בימים אלה, כפי שהתחייבנו בתחילת השנה.

יואב גלנט: אנחנו מאפשרים לפתוח מצלמות תוך כדי שיעור – הדבר הזה מאושר לפי נוהלי משרד החינוך.

יואב גלנט: יש גמישות ניהולית ופדגוגית שלא הייתה בעבר אף פעם.

יואב גלנט: מי שקובע ברמה העקרונית, לאחר שמשרד הבריאות מאפשר או לא מאפשר את הפתיחה, מי שקובע ברמה העקרונית זה משרד החינוך, מעבר לזה, למנהלי בתי הספר יש יכולת להתנהל בקריטריונים ברורים ובהירים תוך קביעת עדיפויות.

יואב גלנט: עוזרי החינוך שנתנו להם מסייעים מאוד באפשור הגמישות.

יואב גלנט: יש במשרד החינוך משל"ט ייחודי שאיננו קיים בשום מקום בארץ חוץ מאשר בפיקוד העורף, ובמובנים מסוימים במשרד הבריאות, אבל באופן חלקי.

יואב גלנט: הוא לא קיים במגזרים אחרים.

יואב גלנט: יש לנו שורה רחבה של מנגנוני פיקוח ועצירה של שרשראות ההדבקה.

יואב גלנט: יש לנו למעלה מ-100 עובדים, חלקם מקרוב, חלקם מרחוק, שעברו הכשרה מיוחדת גם בטכנולוגיות חדשות וגם בנושא הניטור והאיסוף של מגעי התחלואה.

יואב גלנט: אני רוצה לתת לכם למשל נתון על מה עשינו בחודש אוקטובר-נובמבר שאפשר לי להגיד את הדברים שאני אומר על הנושא של מקומות ההידבקות.

יואב גלנט: בדקנו 16,000 תלמידים, כל מי שהוגדר מאומת בתקופה מסוימת בין אוקטובר לתחילת דצמבר.

יואב גלנט: מתוך ה-16,000 האלה, 9,000 לא היו שבוע לפני ושבוע אחרי בבית הספר, לפי הנתון שהיה לנו, קרי לא נדבקו ולא הדביקו בבית הספר ובודדו שם.

יואב גלנט: מתוך 7,000 הנותרים, 5,000 היו החולה היחיד בכיתתם, כלומר, הם לא נדבקו במערכת החינוך ולא הדביקו במערכת החינוך אלא הביאו את זה מהבית ואותרו במערכת החינוך.

יואב גלנט: מתוך ה-2,000 הנותרים, 1,500 היו אחד משני תלמידים מאומתים בכיתתם, כלומר, הם הדביקו או נדבקו מאחד.

יואב גלנט: קטענו את השרשרת והוצאנו אותם.

יואב גלנט: רק 500 תלמידים מתוך 16,000 – עשו את האחוזים – הם כאלה שהיו שייכים לשרשרת הדבקה של מעל שני תלמידים חולים.

יואב גלנט: זה הרבה יותר טוב מאשר נעשה בכל מקום אחר במשק.

יואב גלנט: יתרה מזו, אנחנו בודקים 20 מגעים, מגיעים ל-20 מגעים סביב התלמיד, והממוצע הארצי הוא 11-10 מגעים לתלמיד.

יואב גלנט: יש בזה הבדל עצום.

יואב גלנט: הנתונים האלה ועוד סדרה ארוכים של נתונים שאני מציג, גם אם יש מי שמנסה לכסות אותם, מאפשרים לנו להגיד בבטחה את מה שאומרים הרבה אחרינו בארצות הברית, ב-CDC, מה שאומר היועץ המיוחד פאוצ'י, מה שאומרים אחרים: מערכת החינוך היא לא מקור ההדבקה, היא מראה של סביבתה.

יואב גלנט: את זה אמרנו בחודשים מאי ויוני, לא חיכינו עד עכשיו.

יואב גלנט: אני שמח שבעניין הזה כיוונו לדעת גדולים.

קרן ברק: מי עשה את המחקר?

יואב גלנט: אנחנו עשינו את המחקר.

קרן ברק: משרד החינוך עצמו?

יואב גלנט: יש לנו צוות אנליסטים, ומעל צוות האנליסטים יש הנחיה של פרופסורים – גם ממכון ויצמן, גם מהאוניברסיטה העברית.

יואב גלנט: את חלקם אתם רואים חדשות לבקרים בטלוויזיה.

יואב גלנט: הם הנחו את צוות האנליסטים שהנחה את אוספי הנתונים מה לעשות.

יואב גלנט: הנתונים – – –

עודד פורר: אתה קולט שהממשלה קיבלה החלטות בניגוד לנתונים שאתה מציג עכשיו?

קרן ברק: לא, הנתונים נאספו עכשיו, זה מה שהוא אומר לך.

קרן ברק: הם התחילו אז ועכשיו נגמר המחקר, אבל זה מחקר שנשמע שבכל העולם אפשר להסתמך עליו.

יואב גלנט: לא לא לא, הנתונים ידועים כבר מחודש נובמבר, הנתונים האלה.

יואב גלנט: אני מוכן להציג את המחקר הזה בפני חבריי חברי הכנסת ובפני הציבור באופן מלא, וכמו שאמרתי, הוא נעשה או הוכוון על ידי מיטב הפרופסורים במדינת ישראל באפידמיולוגיה, רפואה, חינוך, מתמטיקה וכדומה.

יואב גלנט: יש לנו היום – גם זה מגיע היום לרשויות, ואני מניח שיגיע גם לציבור – יש לנו רמזור חינוך, ואנחנו יודעים מה מצבו של כל בית ספר ושל כל גן ילדים במדינת ישראל.

יואב גלנט: מדובר על סדר גודל של 5,200 בתי ספר ולמעלה מ-20,000 גנים – כמעט 26,000 מוסדות חינוך.

יואב גלנט: הייתי קורא להם 26,000 נקודות על המפה.

יואב גלנט: כל הנקודות האלה מופיעות על מפה.

יואב גלנט: אנחנו נתנו לנקודות האלה ציון לפי צבעים, שלושה צבעים.

יואב גלנט: לגבי גני הילדים, ירוק זה גן שאין בו חולים; חולה אחד – אדום, נסגר.

יואב גלנט: תסתכל על המפה ותראה נקודות אדומות – אם זה גני ילדים, אלה גני ילדים שנסגרו.

יואב גלנט: לגבי בתי הספר, זה יכול להיות בית ספר של 2,000 ילדים וזה יכול להיות בית ספר של 300 ילדים.

יואב גלנט: עד חולה אחד, אפס או אחד – ירוק; 2–5 – צהוב; מעל חמישה – אדום.

יואב גלנט: אנחנו רואים מה תמונת המצב.

יואב גלנט: יש אלפי מוסדות חינוך שאין בהם תחלואה בכלל.

יואב גלנט: למעשה, הרוב מרוכז במספר מצומצם של מוסדות.

יואב גלנט: את הדבר הזה אנחנו מעבירים אל ראשי הערים, בשלב הזה במפות, ובקרוב – באפליקציה שתהיה אצלם.

יואב גלנט: אני רוצה לומר משהו לכל מי שדיבר על נושא המחשוב.

יואב גלנט: כשנכנסתי לתפקידי שאלתי מה תמונת המצב.

יואב גלנט: ההערכה הייתה שחסרים 150,000 מחשבים, לפי דוחות של מבקר המדינה מהעבר.

יואב גלנט: יצאתי למבצע רכש, אחרי ששכנעתי את הממשלה שצריך להעמיד לטובת העניין 1.25 מיליארד שקל.

יואב גלנט: מה עשינו?

יואב גלנט: 1.

יואב גלנט: תקשבנו 4,600 בתי ספר במדינת ישראל מתוך 5,200.

יואב גלנט: תכננו 3,500; בתי ספר חרדיים נכנסו לעניין כאשר הם ראו את זה, ואפשרנו את זה.

יואב גלנט: חלק מבתי הספר כבר תוקשבו וחלק נמצאים בתהליך.

יואב גלנט: חלק משודרגים: פס רחב, מסכים וכל מה שאתם רוצים.

יואב גלנט: הפעולה הזאת לא קרתה מעולם במדינת ישראל, אף פעם לא.

יואב גלנט: היא קרתה בשלושת החודשים האחרונים, היא מתעצמת, ועד פסח היא תסתיים.

יואב גלנט: רכשנו 150,000 מחשבים – זה המספר.

יואב גלנט: חילקנו 150,000 מחשבים במדינת ישראל.

יואב גלנט: רק בירושלים חילקנו 15,000 מחשבים, וחלק ניכר מזה – במזרח ירושלים, לערביי מזרח ירושלים.

יואב גלנט: ברהט חילקנו 3,000; בבאר שבע – 4,000; בלוד וברמלה – 1,600 לכל אחת; בחיפה – 3,000, אם אינני טועה; בבאר שבע – אמרתי, 4,000; באשקלון ובאשדוד – – –

עודד פורר: תלמידים או – – –

יואב גלנט: אני מדבר על מחשבים.

יואב גלנט: נתנו לכל מנהל במדינת ישראל – כל מי שדיבר איתי על הגמישות, על העצמאות ועל האוטונומיה – קבעתי שרק גורם אחד במדינת ישראל יחליט לאן הולך המחשב.

יואב גלנט: זה לא המנכ"ל, זה לא השר וזה לא ראש העיר – זה מנהל בית הספר.

יואב גלנט: בית הספר מתוקצב לפי רמתו הסוציו-אקונומית, או במילים של משרד החינוך, "מדד הטיפוח הבית ספרי", כלומר אם יש בית ספר שיש בו 700 תלמידים ומדד הטיפוח שלו גבוה, הוא מקבל 100 מחשבים; אם מדד הטיפוח שלו הוא הכי נמוך הוא יקבל חמישה מחשבים, כי הוא נמצא במקום מאוד מאוד טוב.

יואב גלנט: בית ספר שקיבל 50 מחשבים – מנהל בית הספר יחליט, יחד עם המורים, יחד עם ועד ההורים ויחד עם כל מי שהוא רוצה, אם הוא נותן בהשאלה את המחשב למורה – כי יש לו חמישה ילדים ורק מחשב אחד – או לתלמיד.

יואב גלנט: אחרי שעשינו את הפעולה הזאת עשינו מיפוי של הדרישות פעם נוספת.

יואב גלנט: יש דרישות מינוריות ממקומות נוספים.

יואב גלנט: אנחנו נביא 15,000 מחשבים נוספים ונחלק אותם בשבועות הקרובים לכל המורים הרלוונטיים דרך בתי הספר באותה שיטה, כלומר בית ספר שקיבל 100 מחשבים, אני מניח שהוא יקבל עבור המורים שלו עשרה מחשבים, ואחד שקיבל 20, אני מניח שיקבל רק שניים, כי אלה המדדים, ודרך זה נביא בשורה גם למורים.

יואב גלנט: אני נותן רק חלק מהתמונה.

יואב גלנט: יותר מזה – אנחנו אפשרנו לבתי הספר לרכוש כל ידע, כל חומר שהם רוצים, מכל מקום.

יואב גלנט: בעבר זה היה מתוחם לרשתות מסוימות; היום, כל דבר שעומד בקריטריונים הפדגוגיים של משרד החינוך – אפשר לרכוש את הידע.

יואב גלנט: זה יכול להיות באוניברסיטה הפתוחה, זה יכול להיות בהרווארד, זה יכול להיות בדובאי, אם יש שם חומר מתאים ועונה לדרישות, וזה יכול להיות כמובן במט"ח או בכל מוסד אחר במדינת ישראל.

קרן ברק: מי יכול לרכוש?

יואב גלנט: בית הספר, בכסף שנתנו, רוכש את הידע על מנת שהוא יועבר בשידור אל התלמידים ויהיה חלק ממערכי השיעור שלהם.

יואב גלנט: למשל, עם ישראל דיגיטלית השקענו 80 מיליון שקל לייצר מערכי שיעור.

יואב גלנט: אני מזמין אתכם להיכנס.

יואב גלנט: אני לומד שם מתמטיקה כדי לרענן את עצמי מדי פעם.

יואב גלנט: תיכנסו למערכי השיעור.

אלכס קושניר: – – – עכשיו הבנתי – – –

יואב גלנט: 80 מיליון שקל, וב-80 מיליון השקלים האלה, רבותיי, נעשו שיעורים עבור כיתות י', י"א, י"ב, הכנה לבגרות שלוש, ארבע וחמש יחידות, וזו רק ההתחלה.

יואב גלנט: התהליך הזה נמצא בעיצומו.

יואב גלנט: אז אני יודע שכאשר רוצים להגיד שלא עושים כלום, אומרים שלא עושים כלום, אבל בסופו של דבר מי שישפוט את זה זה הציבור.

יואב גלנט: ביצענו הכשרות לכל עובדי החינוך הרלוונטיים, ושמנו עבור כל בית ספר מישהו שנוסף על תפקידו, אחראי לחינוך והלמידה הדיגיטליים בבית הספר, ומעל כל קבוצה של עשרה ברשות המקומית – גם מפקח שזה תחום עיסוקו.

יואב גלנט: אני רוצה לדבר על דבר שנעלם מעיני הציבור, וכדאי שתאזינו לו היטב, כי יש נטייה להדחיק אותו; לא אצלי.

יואב גלנט: החינוך המיוחד, החינוך המשלים, הנוער בסיכון וכפרי הנוער לא פסקו לעבוד יום אחד במדינת ישראל מאז תחילת המשבר.

יואב גלנט: הכול מתקיים, זאת אומרת, אנחנו מ-1 בספטמבר המשכנו ללמוד ולא סגרנו לא את כפרי הנוער, לא את הפנימיות ולא את החינוך המיוחד.

יואב גלנט: האמינו לי שיש הרבה כאלה שמנסים לסגור אותם ומעבירים ביקורת.

יואב גלנט: כשם שיש כאלה שטוענים למה משהו אינו פתוח, יש כאלה שטוענים למה משהו – –

קרן ברק: כן פתוח.

יואב גלנט: – – נמצא במצב הזה והוא כן פתוח.

יואב גלנט: התהליך הזה – תהליך של ביקורת שדיברתי עליו בהתחלה – הוא תהליך שנמשך.

יואב גלנט: אני מאוד גאה בזה שהחינוך המיוחד במדינת ישראל ממשיך לעבוד כנדרש.

יואב גלנט: בהקשר הזה, אני רוצה לומר – – –

קרן ברק: לגבי החינוך המיוחד, דווקא בגלל שהוא פתוח, אני מניחה שאפשר היה למדוד שם את מדדי התחלואה.

קרן ברק: האם יש מדדי תחלואה?

יואב גלנט: אז הינה, אני אפרט.

יואב גלנט: אני קבעתי – – –

ענת כנפו: – – – צריך אותו ליום שלם עכשיו.

יואב גלנט: אני קבעתי שהחינוך המיוחד יהיה הראשון בסדר העדיפויות.

יואב גלנט: הקביעה הזאת מבוססת על אמונה עמוקה שדאגה לצורכי ילדים עם מוגבלות היא המדד הראשון במעלה עבורי לחוסנה המוסרי של החברה ושל המדינה, ואני מופקד על זה.

יואב גלנט: כמו שהייתי מופקד על דברים דומים, לא זהים, במערכות אחרות ותמיד דאגתי להם – לאלה שחסר להם, לאלה שקשה להם, לאלה שאין להם, לאלה שאין להם איפה לגור, ובמקרה הזה לאלה שמתקשים בלימודים – אני יודע מה המשמעות של אובדן יום אחד לילד בחינוך המיוחד.

יואב גלנט: בקצה הקשה של הרצף זה אומר שזה ממש למנוע ממנו טיפול, ובקצה הקל של הרצף זה אומר שיום אחד יצריך שבוע סגירה, אם בכלל הוא יוכל לסגור את זה, כדי להיכנס אל הקבוצה הרגילה; והוא יכול להיכנס לשם.

יואב גלנט: ילדים שמטפלים בהם נכון בגן הילדים ובכיתות א' וב' נכנסים והופכים להיות ילדים רגילים אחרי תקופה.

יואב גלנט: אפשר להגיע לזה.

יואב גלנט: אני מדגיש את זה ואני עוסק בזה.

יואב גלנט: כל הדבר הזה מוצנע, אבל אני מוצא לנכון להגיד פה שבתוך הקבוצה הזאת יש 280,000 ילדים, שלשמחתנו חלק גדול מהם במצב קל, ואנחנו מטפלים בהם.

יואב גלנט: במקביל, כמו שאמרתי, הבטחתי לעשות כל מה שביכולתי כדי למנוע את סגירת תוכניות החינוך המשלים.

יואב גלנט: אינני יודע אם אתם זוכרים – רצו לסגור פה את היל"ה, את קרב ואת המתנ"סים.

יואב גלנט: שום דבר לא נסגר.

קרן ברק: זוכרים.

יואב גלנט: שום דבר לא נסגר.

יואב גלנט: אני מכיר גם את ההפגנות שעשו לי מול הבית.

יואב גלנט: הן היו מיותרות.

יואב גלנט: הייתי רתום לעניין הזה מהרגע הראשון.

יואב גלנט: למעשה – ופה אני מגיע לשאלה שלך, גברתי היושבת-ראש – אנחנו רואים תופעה מאוד מעניינת: אין עלייה בהדבקה בחינוך המיוחד.

יואב גלנט: זה פתוח במשך שמונה חודשים, שבעה חודשים; בשנה האחרונה – מ-1 בספטמבר.

יואב גלנט: אין עלייה בהדבקה.

יואב גלנט: לצערנו, מהגבלות שונות ומסיבות שונות, ההדבקה בחינוך המיוחד קטנה מאשר ההדבקה בחינוך הרגיל, והסיבה שנותנים המומחים שלנו, גם לאפידמיולוגיה וגם לחינוך, היא שבבית הספר לא נדבקים – –

קרן ברק: נכון.

יואב גלנט: – – ומה שמייצר את ההדבקות זה האינטראקציות החברתיות.

קרן ברק: ברור.

קרן ברק: אמרנו את זה.

יואב גלנט: לצערנו, אצל הילדים שיש להם מגבלה, האינטראקציות האלה יותר קטנות אחרי הצוהריים ואחרי הלימודים.

יואב גלנט: אז כדאי לדעת את הנתונים, גם על החינוך המיוחד, שפועל, גם על כפרי הנוער, גם על הנוער העולה וגם כמובן על נושא התחלואה.

יואב גלנט: התחום השלישי שבו עסקנו היה התאמה של מערכת החינוך במגוון רחב של אפיקים לנושא מבחני הבגרות.

יואב גלנט: אנחנו קיבלנו מצב נתון.

יואב גלנט: בסופו של עניין אני עשיתי – אישרתי – שלוש התאמות לאורך השנה, והן נראות כאילו מובנות מאליהן והן רחוקות מזה.

יואב גלנט: החלטנו על מימוש של התאמות והקלות.

יואב גלנט: התחלנו מירידה לשישה מקצועות, ולאחר מכן ירדנו לחמישה מקצועות, קרי, שלושת מקצועות החובה, מתמטיקה, אנגלית ושפה, עברית או ערבית, ובנוסף, מקצוע בחירה מוגבר אחד – יכול להיות פיזיקה ויכול להיות מחול, מה שבוחר התלמיד – ומקצוע הומני אחד מתוך ארבעת המקצועות ההומניים כחובה.

יואב גלנט: הדבר הנוסף שהגענו אליו בכיווץ השלישי היה צמצום בחומר ולאחר מכן מיקוד בבחינה, כלומר מתוך החומר – רק חלק מהחומר, ממקדים עליו לקראת הבחינה, ולאחר ההגדרה של המיקוד קבענו גם שתהיה שיטה של צבירה, כלומר, גם אם תלמידים ענו על חלקי שאלות, אפשר יהיה לצבור את זה לציון גבוה יותר.

יואב גלנט: כל זה נעשה בשיתוף פעולה הדוק עם המל"ג ועם ור"ה, ועד ראשי האוניברסיטאות, והמועצה להשכלה גבוהה, על מנת שההתאמה תשרת אותם גם בהמשך.

יואב גלנט: נועצנו במיטב המומחים.

יואב גלנט: מיניתי ועדה בראשותה של הגב' רונית תירוש, שצריכה להמליץ לי המלצות על המשך השנה והשנים הבאות.

יואב גלנט: אני מעריך שהתהליך הזה ילך ויתבסס, דבר שלא נעשה במערכת החינוך במשך שנים ארוכות.

יואב גלנט: הגיע הזמן.

יואב גלנט: דבר נוסף – אנחנו עוסקים בצמצום הפערים.

יואב גלנט: אני יכול לתת לכם טפח מתוך העניין הזה, אבל עדיין לא את הכול.

יואב גלנט: הערכה שלי היא שלצורך צמצום הפערים אנחנו נידרש לתקופת זמן ממושכת ולמשאבים גדולים.

יואב גלנט: בסופו של דבר צמצום פערים זה אנשי חינוך והוראה, אם בחינוך רגיל, אם בחינוך המיוחד, בשירות הפסיכולוגי, בתומכי חינוך וכן הלאה.

יואב גלנט: המשמעות של זה היא תקציבים.

יואב גלנט: כללית, אני מעריך שההשלמה תיקח כשנה מעכשיו, בהנחה שאנחנו נצא מהסגר עכשיו וניכנס לחינוך רציף, והיא תימשך או תסתיים רק בסוף תשפ"ב.

יואב גלנט: זו ההערכה שלי.

יואב גלנט: הסגירה תהיה סגירה איטית, חלק בטיפול בקבוצות, חלק בטיפול בגילים הרלוונטיים, למשל הגילים שהם גילי המעברים – מגן לא', מו' לז' וכן הלאה – וחלק, כמובן, הוא סביב תלמידים מתקשים.

יואב גלנט: ההערכה שלנו היא שבמדינת ישראל יש תלמידים בסדר גודל של 25% שנכנסו למצב שהוא מצב שאנחנו צריכים לפקח עליו באופן מיוחד.

יואב גלנט: יש רשויות ובתי ספר שזה אפסי, ויש רשויות ובתי ספר שהמצב הזה הוא יותר גדול.

יואב גלנט: בכל זה אנחנו נוגעים.

יואב גלנט: מתוך זה אני רוצה לומר שבחופש הגדול, בחודש יולי, אנחנו נקיים בתי ספר מלמדים עד כיתות ג'-ד'.

יואב גלנט: במקום בתי הספר של החופש, שהם למעשה קייטנות משופרות, נעשה בתי ספר מלמדים, קרי, מי שילמד שם בתוך מוסדות החינוך יהיו עוזרי חינוך, שהוכיחו את עצמם מצוין בעת האחרונה, וגם מורים שירצו שכר נוסף.

יואב גלנט: בחודש האחרון, בשבועיים האחרונים של חודש אוגוסט, נעשה ריכוז מאמץ מיוחד עם התלמידים בכיתות המעבר שאותן ציינתי: מעבר לכיתה א', המעבר לכיתה ז' והמעבר לכיתה י' – כל אחד עם ההתאמה שלו לפי הגיל שלו.

יואב גלנט: אני חושב שגם בנושא הזה אנחנו נצליח לקיים את הדברים.

יואב גלנט: כשאני בא לסכם את הדברים אני רוצה להיכנס לעוד נקודה אחת שהיא בעיניי מאוד מאוד חשובה: תלמידי ישראל, לא מהיום – בעשור האחרון במיוחד, אבל זה התחיל לפני זה – הם לצערי תלמידים פחות ספורטיביים, יותר סובלים מעודף משקל, פחות תנועתיים ויותר סוכרתיים מבכל מדינות ה-OECD.

יואב גלנט: זה נתון מאוד מדאיג, בראייתי.

יואב גלנט: אנחנו פועלים להנחלת אורח חיים בריא לתלמידות ולתלמידים מאז שאני נכנסתי לתפקיד, לאור החשיבות שאני רואה בחינוך הגופני, בתזונה נכונה ובהכנה הנפשית לעניין הזה, ופועלים בשורה ארוכה של דברים נוספים.

יואב גלנט: לסיכום, גבירותיי ורבותיי חברי הכנסת, יש לפנינו יעדים מגוונים ומשימות רבות, ואיננו חפים מטעויות בתקופה שבה העולם כולו מופתע בכל פעם מחדש מהשפעותיו של הנגיף, אנחנו עושים הכול כדי להשיב את תלמידי ישראל בבטחה אל הנתיב החינוכי, אל חבריהם וחברותיהם, אל השגרה.

יואב גלנט: יש בי גאווה רבה להיות אחראי למערכת הזאת.

יואב גלנט: ש בי גאווה רבה להיות אחראי על המערכת הזאת.

יואב גלנט: אני גאה במורות, במורים, בגננות, במנהלות, במנהלים, שמוכיחים, במיוחד בשנה הזאת, שהם היהלומים שבכתר והגיבורים האמיתיים של מערכת החינוך ושל החברה בישראל.

יואב גלנט: אני מקווה שבימים הקרובים, כמו שאמרתי, אנחנו נראה פתיחה הולכת וגוברת של הלימודים הפיזיים בבתי הספר ובגני הילדים.

יואב גלנט: תודה רבה לכם.

קרן ברק: תודה רבה לשר גלנט.

קרן ברק: מה ההצעה שלך?

קרן ברק: זו הצעה לסדר-היום.

קרן ברק: הנוהל הוא – אם אתה מבקש להסתפק בדברים שאתה אומר או שאתה רוצה להעביר את זה לוועדה להמשך דיון.

יואב גלנט: אני מסתפק.

קרן ברק: אתה מבקש להסתפק בדברים שלך.

יואב גלנט: אם מישהו רוצה להעביר – שיעביר, זה בסדר.

קרן ברק: כן.

קרן ברק: אנחנו נצטרך להעמיד את זה להצבעה.

עודד פורר: הוועדה למעמד האישה.

יבגני סובה: למעמד האישה.

קרן ברק: לפני ההצבעה יש עמדות נוספות, ואז נעבור להצבעה.

קרן ברק: תודה רבה ברמה האישית על הדברים המעמיקים והמלמדים שאמרת.

יואב גלנט: תודה.

קרן ברק: עמדות נוספות: חברת הכנסת ענת כנפו; אחריה – חבר הכנסת אלכס קושניר; אחריו – חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

ענת כנפו: גברתי היושבת-ראש, אני שוב רוצה לדבר גם כיושבת-ראש מטה החינוך של מפלגת יש עתיד וגם כאימא.

ענת כנפו: אני חושבת שהמצב שלנו כל כך נורא.

ענת כנפו: אנחנו צריכים להתעורר.

ענת כנפו: כשאנחנו מסתכלים בעיניים של הילדים שלנו בימים אלו, איזה מסר אנחנו מעבירים להם?

אלכס קושניר: גברתי, תעצרי את הדיון, בבקשה.

יבגני סובה: אין שר במליאה.

קריאות: – – –

קרן ברק: בסדר גמור.

קרן ברק: פנינה תמנו שטה הייתה אמורה להיות פה.

קרן ברק: נראה לי שהיא בחוץ.

קרן ברק: מישהו יכול לקרוא לה?

ענת כנפו: כן, היא בחוץ.

ענת כנפו: היא בחוץ.

קריאה: – – –

קרן ברק: היא לא יכולה לצאת.

ענת כנפו: גם ככה לא ישמעו, אתה אומר.

עודד פורר: השר דיבר כל כך הרבה, היה יכול להישאר עוד חמש דקות.

קרן ברק: יש לו גם ישיבות קבינט.

קרן ברק: אתה רוצה שאת הדברים שהוא אמר כאן – הוא גם ינסה לשכנע בקבינט לפתוח את מערכת החינוך.

ענת כנפו: בדיוק אנחנו רוצים – – –

קרן ברק: אני מניחה שזה מה שהיית הכי רוצה מכל הדיון הזה.

ענת כנפו: בדיוק אנחנו רוצים שימנו את ועדת החינוך.

קרן ברק: זה מה שביקשת, לא?

קריאות: – – –

ענת כנפו: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים – שימנו יושב-ראש לוועדת חינוך, כדי שאפשר יהיה לדון על הבעיות.

ענת כנפו: אולי את זה הוא יגיד בקבינט.

קרן ברק: אנחנו כרגע רוצים להתעמק בפתיחת בית הספר.

קרן ברק: השרה הגיעה, את יכולה להמשיך.

ענת כנפו: אז אני אומרת שוב: כשאנחנו מסתכלים בעיניים של הילדים שלנו בימים אלו, איזה מסר אנחנו מעבירים להם?

ענת כנפו: בלבול, כאוס, הסתרה, מסרים סותרים, מבוגרים שלא מסוגלים לראות אותם, הורים שקורסים בבתים סגורים, ילדים שמטפסים על הקירות וכנסת שלא מתפקדת כי היא יצאה לבחירות.

ענת כנפו: הילדים שלנו נמקים מאחורי הזום, וועדת החינוך יצאה לפגרה ונותרה ללא יושב-ראש בזמנים הכי קשים.

ענת כנפו: אנחנו נכנסים ויוצאים מהסגר, וכתוצאה מכך ילדנו נכנסים, ובעיקר יוצאים, מבתי הספר ומהגנים.

ענת כנפו: מבחינת הילדים זה כמו רכבת שדים שנוסעת בלופ ובלי נהג, אבל אנחנו לא בלונה פארק; אנחנו בחזית, וכל העיניים נשואות למשכן הכנסת.

ענת כנפו: הבן שלי משה, בן 14 וחצי, היה בבית ספר 16 יום ממרץ שעבר – 16 יום בשנה שלמה.

ענת כנפו: זה נתון מזעזע.

ענת כנפו: איך נערים מתבגרים, שכל ההתפתחות האישית שלהם תלויה בקבוצת השווים, בני גילם, יגדלו ויתפתחו לבוגרים?

ענת כנפו: תבינו, הקורונה מאוד מסוכנת, אבל הסגר מסוכן לא פחות.

ענת כנפו: יש לכך השפעות והשלכות לטווח ארוך.

ענת כנפו: הילדים חווים מצוקות רגשיות וחברתיות, ילדים מבתים נורמטיביים נחשפים לפשיעה, והורי ישראל חסרי אונים.

ענת כנפו: הם רואים את הילדים הולכים להם לאיבוד בין הידיים, ואין להם כלים להתמודד.

ענת כנפו: אנחנו צריכים לתת פתרונות מיידיים.

ענת כנפו: אני קוראת לכנס את ועדת חינוך ולמנות לה יושב-ראש לאלתר.

ענת כנפו: אני קוראת לכחול לבן ולליכוד להניח את המחלוקות בצד, להוציא את הילדים ואת החינוך מחוץ לפוליטיקה.

ענת כנפו: מדובר בדיני נפשות, לא פחות.

ענת כנפו: אל תיתנו לילדים לשלם את המחיר של הפוליטיקה – הם כבר שילמו מחיר כבד מדי, הם וההורים שלהם.

ענת כנפו: אנחנו צריכים להציל את הדור הזה, ויפה שעה אחת קודם.

ענת כנפו: אנחנו רוצים ממשלה שפויה שמקבלת החלטות ענייניות.

ענת כנפו: כבוד השר גלנט הלך, אבל אני רוצה להגיד לכם שמרוב זומים הפכנו את הילדים לזומבים.

ענת כנפו: איך זה מרגיש לדבר עם מישהו כשהוא מאחורי מסך?

ענת כנפו: איך זה מרגיש לכם?

ענת כנפו: איך מרגיש הילד מאחורי המסך?

ענת כנפו: איך מרגיש הילד כשהוא לגמרי מושתק?

קרן ברק: את צריכה לסיים.

ענת כנפו: אני מסיימת.

ענת כנפו: פניתי אתמול ליושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יריב לוין לבקש ממנו למנות יושב-ראש לוועדה.

ענת כנפו: אני קוראת גם מכאן למנות לאלתר יושב-ראש לוועדה, כי אנחנו צריכים לדון בקשיים שעולים מן השטח ולמצוא להם פתרונות מושכלים ויצירתיים.

ענת כנפו: המטרה שלנו ביש עתיד זה שכל הילדים יחזרו, גם אם יחזרו במתווה זה או אחר – שכל הילדים יחזרו מייד למערכת.

ענת כנפו: אלה דיני נפשות.

ענת כנפו: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: אני לא אקבל עוד כאלה עמדות נוספות כל כך ארוכות.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: עמדה נוספת זה דקה, חבר'ה, שתדעו את זה, בסדר?

קרן ברק: אפשר דקה וחצי, שתיים, לא נאום.

קרן ברק: חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: קודם כול, חבל באמת שהשר הלך.

אלכס קושניר: הוא דיבר פה באמת על הרבה, פרס הרבה מאוד נתונים.

אלכס קושניר: כל הנתונים שהוא פרס בעצם מוכיחים שמערכת החינוך הייתה צריכה להיות פתוחה כבר מזמן, כי הוא אמר שאין הבדל בנתונים בין כיתות ד', שלמדו, לכיתות ה', שלא למדו, ובין כיתות ב', שלמדו ביחד, לכיתות ג', שלמדו במחולק.

אלכס קושניר: רק איפה הבעיה שלי, גברתי היושבת-ראש?

אלכס קושניר: הבעיה שלי שהוא פורס פה נתונים שהם מוכיחים שצריך לפתוח, ובמשפט הבא הוא אומר שבמדינת ישראל, משרד החינוך אפילו לא תכנן השנה לפתוח את מערכות החינוך.

אלכס קושניר: זה כשהוא השיב בעניין המחקר שאנחנו במקום האחרון – שמערכת החינוך לא הייתה פתוחה.

אלכס קושניר: אז כנראה יש פה איזושהי בעיה עם המסקנות שאפשר להסיק מהנתונים שאתה רואה.

אלכס קושניר: זה – דבר אחד.

אלכס קושניר: דבר נוסף שהייתי רוצה לשאול אותו, ובאמת חבל שהוא הלך: בוועדת הכספים של הכנסת הוקצו מיליארד ו-650 מיליון שקלים להכנת מערכת החינוך להתמודדות עם משבר הקורונה.

אלכס קושניר: עד אוקטובר בוצעו רק 4% מהסכום הזה.

אלכס קושניר: רק 4%.

אלכס קושניר: המשמעות של זה היא שמערכת החינוך לא הייתה מוכנה.

אלכס קושניר: דיברו פה חבריי על כל מיני פתרונות, ואני הייתי רוצה לדבר על עוד פתרון אחד.

אלכס קושניר: הרי מה היה אפשר לעשות בכסף הזה?

אלכס קושניר: רק שתי פעולות מאוד פשוטות.

אלכס קושניר: 1.

אלכס קושניר: להכשיר את המבנים הציבוריים לכיתות; 2.

אלכס קושניר: לשכור מבנים פרטיים שמתאימים לכיתות וכך להקטין את מספר התלמידים; למשל לגייס סטודנטים להוראה בשנים מתקדמות כדי שילמדו ולהכיר להם בזה אחר כך כהתמחות.

אלכס קושניר: כך היינו מגיעים למערכת חינוך שפועלת בכל הארץ עם 15 תלמידים בכיתה, 18 תלמידים בכיתה.

אלכס קושניר: לא צריך לסגור את הכול ולא צריך להושיב את הילדים שלנו מול המסכים כל היום, ולא לייצר פה דור אבוד.

אלכס קושניר: רק חבל שהשר הלך.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת קושניר.

קרן ברק: גם על העמידה בזמנים תודה רבה.

קרן ברק: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, לכי בדרכו של חבר הכנסת קושניר.

רות וסרמן לנדה: כנסת נכבדה, המסר שלי פשוט וקצר.

רות וסרמן לנדה: אני מבקשת לומר ששימת דגש מיוחדת נדרשת בתקופה זו בחברה הערבית בישראל, בנוגע לחברה הערבית בישראל.

רות וסרמן לנדה: בזמן הקורונה, בזמן הסגר, בזמן שמערכת החינוך נפתחת בהדרגה ובאופן חלקי; בזמן שהשטח ברחוב הערבי בוער בגלל פשיעה ואלימות; בזמן שלא לכל התלמידים יש מחשבים, ולאלה במגזרים המוחלשים במיוחד, ובכלל זה בחברה הערבית – מדובר במצב קשה לכולם, אבל בצל האלימות והפשיעה, שיצאו מכלל שליטה ברחוב הערבי, אני שבה ומבקשת לשים דגש מיוחד.

רות וסרמן לנדה: כפי שמפקד בכיר במשטרת ישראל ובכירים בחברה הערבית אמרו לי אתמול, איפה שאין דין ואין דיין, הרוע והאכזריות שולטים.

רות וסרמן לנדה: אני מבקשת ממערכת החינוך, ממערכת הביטחון, ממערכת הרווחה ומכלל משרדי הממשלה לשים דגש מיוחד על החברה הערבית.

רות וסרמן לנדה: במסגרת הזאת אני גם מבקשת להזמין את כל משרדי הממשלה להצטרף ליוזמה שאני מובילה להקמת ועדה עליונה להידברות אזרחית בנושא האלימות שתכלול אנשי דת, ראשי רשויות, דמויות נערצות כמו שחקני כדורגל וזמרים, אבל בעיקר נשים – אותן אימהות שלא רוצות לבכות על עוד בנים שיאבדו את חייהם לאלימות ולפשיעה.

רות וסרמן לנדה: ולסיכום אומר שכתבתי מכתב ליושב-ראש הוועדה בכנסת שאמון על מיגור האלימות, חבר הכנסת עבאס מנסור, עם העתק ליושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יריב לוין, לכנס את הוועדה למיגור האלימות, שלא התכנסה מ-16 בדצמבר.

רות וסרמן לנדה: מתחילת השנה נהרגו 14 אנשים.

רות וסרמן לנדה: כל זה, כנסת נכבדה, קשור בקשר הדוק לעניין החינוך, פורמלי ובלתי פורמלי.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנס וסרמן לנדה.

קרן ברק: אנחנו נעבור להצבעה.

קריאה: – – –

קרן ברק: מה?

קרן ברק: מה?

קרן ברק: אני מבינה.

קרן ברק: אני פשוט מתייעצת פה אם אני יכולה לבקש גם ועדה אחרת.

קרן ברק: לא מקובל, אז בסדר.

קרן ברק: יש הצעה אחרת?

קרן ברק: לא, אז אין גם מה להצביע.

קריאה: – – –

קרן ברק: אז יש הצעה להעביר את זה לוועדה לקידום מעמד האישה, באין הצעה אחרת.

קרן ברק: נצביע על העברת – – –

עודד פורר: אני יכול להצביע גם מלמטה?

קרן ברק: כן, כן, כולם יכולים להצביע מלמטה.

קרן ברק: רגע, אני רק מעבירה להצבעה.

קרן ברק: אני נגד.

קרן ברק: את יודעת, אני אחת מה-120.

קרן ברק: הצבעה מס' 1 בעד – אין נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האישה נתקבלה.

קרן ברק: אז אחד נגד, ואני מוסיפה את קושניר, פורר, סובה – בעד, אחרים לא משתתפים, אז שלושה בעד ואחד נגד.

קרן ברק: ארבעה בעד, גם כנפו.

קרן ברק: ארבעה בעד ואחד נגד.

קרן ברק: ההצעה תעבור – – –

פנינה תמנו: גם אני, גם אני, בשביל עודד.

קרן ברק: את לא יכולה להצביע מפה בלי לשבת.

קרן ברק: סליחה, את יכולת להצביע.

קרן ברק: ארבעה בעד ואחד מתנגד.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדה לקידום מעמד האישה להמשך דיון.

קרן ברק: תודה רבה.