ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 128, 2021-02-03 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"א בשבט התשפ"א, 3 בפברואר 2021.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הידוק הגבלות) (תיקון), התשפ"א–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי על פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, משחדל חבר הכנסת רם שפע לכהן בכנסת ביום י"ח בשבט התשפ"א, 31 בינואר 2021, נמחק שמו מהצעות חוק שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעות חוק שמספרן 190/23, 1267/23 ו-2514/23, שהוגשו מטעמו כמציע יחיד, הוסרו מסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, משחדלה חברת הכנסת הילה שי וזאן לכהן בכנסת בכ' בשבט התשפ"א, 2 בפברואר 2021, נמחק שמה מהצעות חוק שהייתה שותפה להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעות חוק שמספרן פ/2058/23 ו-פ/2515/23, שהוגשו מטעמה כמציעה יחידה, הוסרו מסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, שאינה מחייבת הצבעה.

יריב לוין: בבקשה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

): כנסת נכבדה, אני רוצה להודיע על חילופי אישים בוועדות משותפות לאור חילופי גברי שהיו בכנסת: בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין הכרזה על מצב חירום – מטעם ועדת החוץ והביטחון, במקום הפנוי יכהן חבר הכנסת שבח שטרן במקומו של חבר הכנסת לשעבר גדעון סער.

): בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל – מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה, במקום הפנוי יכהן חבר הכנסת ניסים ואטורי במקומה של חברת הכנסת לשעבר מיכל שיר.

): בוועדה המשותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי במסמכי זיהוי ומאגרי מידע – מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה, במקום הפנוי תכהן חברת הכנסת יעל רון בן משה במקום חברת הכנסת עינב קאבלה.

): בוועדה המשותפת ליישומים ביומטריים לפי חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע – במקום הפנוי, כחברת קואליציה מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט תכהן חברת הכנסת יעל רון בן משה במקומה של חברת הכנסת עינב קאבלה.

): בוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לתקציב הביטחון – מטעם ועדת הכספים, במקום הפנוי תכהן חברת הכנסת רות וסרמן לנדה במקומה של חברת הכנסת הילה שי וזאן.

): תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יריב לוין: מכאן, חברות וחברי הכנסת, לרגע מיוחד נוסף.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצהרת האמונים, ולאחר מכן – לנאום הבכורה, של חברת הכנסת ענת כנפו.

יריב לוין: אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותה בכנסת של הילה שי וזאן, שנכנסה לתוקפה ביום שלישי, כ' בשבט התשפ"א, 2 בפברואר 2021, באה במקומה חברת הכנסת ענת כנפו.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת ולסעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אני מזמין את חברת הכנסת ענת כנפו לעלות לדוכן.

יריב לוין: בבקשה.

ענת כנפו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברת הכנסת ענת כנפו, אקרא בפנייך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואת תשיבי: "מתחייבת אני".

יריב לוין: זה נוסח ההצהרה: אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

ענת כנפו: מתחייבת אני.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שיהיה בשעה טובה.

יריב לוין: בבקשה, את מוזמנת לנאום את נאום הבכורה.

יריב לוין: בבקשה.

ענת כנפו: להישבע לכנסת ישראל – אני מאוד מתרגשת לעמוד כאן היום.

ענת כנפו: נולדתי בירושלים, עיר הקודש, בשכונת קטמון הישנה.

ענת כנפו: אני בת 58, אישה מזרחית, דתייה, שומרת מצוות ומאמינה; נשואה לזאב, שנולד בדימונה לדוד ולאה כנפו, שעלו בגפם מתוניס וממרוקו בגיל שמונה, ובין שאר ההישגים שלהם גידלו משפחה למופת והביאו לי את בעלי היקר, המאמין הכי גדול שלי.

ענת כנפו: אני אימא גאה לארבעת בניי האהובים ירדן, עומרי, קורן ומשה, חמות לכלתי היקרה מאוד נועה'לה וסבתא לנכדתי אורי, ששמה לקוח מסדר ההבדלה שאנחנו עורכים בביתנו מדי מוצאי שבת קודש: "קומי אורי כי בא אורך וכבוד ה' עליך זרח"; סוף-סוף תוספת נשית מבורכת לבית משפחת כנפו.

ענת כנפו: אני בת למיכאל, זכרו לברכה, ולמרסל אסרף, שתיבדל לחיים ארוכים וטובים, יוצאי העיר פאס שבמרוקו, ואחות למימי, מישל ודוד אסרף, יועץ הסתרים שלי מאז ומתמיד.

ענת כנפו: אבא, שהגיע לישראל בשנת 1946, היה אחד משמונת האנשים הראשונים שעלו ממרוקו לישראל ופתחו את העלייה לארץ.

ענת כנפו: אבא בא לבנות את מדינת היהודים בארץ ישראל.

ענת כנפו: אבא הוא שעמד מול הרכב המשוריין של הבריטים בשבת השחורה, ב-1947, והמריד את חברי קיבוץ בית השיטה להתנגד בגופם לכניסת המשוריין לקיבוץ.

ענת כנפו: אבא המנוח, שהיה ציוני גאה, נפצע פעמיים: כחייל במלחמת השחרור ב-1948 ובפיגוע של מכונית תופת במחנה יהודה בשנת 1968.

ענת כנפו: גם זאב בעלי היקר תרם את חלקו במלחמת לבנון הראשונה כצנחן בסיירת עורב, ואף הוא נפצע במהלך צניחת לילה במילואים.

ענת כנפו: אימא, שהגיעה לתפקידים בכירים בשירות הציבורי, אשת כספים מחוננת ללא השכלה פיננסית פורמלית, החליטה להירשם ללימודי כלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטה העברית בגיל 50.

ענת כנפו: אימא הייתה לי דוגמה ומופת למנהיגות נשית אמיצה.

ענת כנפו: אימא האמינה שכל ילד צריך לקבל חינוך מצוין כדי לממש את עצמו; דאגה שאני ושתי אחיותיי נלמד מוזיקה, והייתה גאה בי מאוד כשסיימתי בגרות בנגינה בפסנתר בתיכון של האקדמיה למוזיקה בירושלים.

ענת כנפו: כמי שזכתה לחינוך מצוין, גם מבית וגם בבתי הספר שבהם למדתי, חוויתי הלם תרבותי כשפגשתי בצבא, כמורה וכסמ"פ, את נערי רפול – גברים צעירים בני 18 שנפלטו ממערכת החינוך, חלקם בלי לדעת לקרוא ולכתוב.

ענת כנפו: היום אין מעקב על קיום התופעה הנוראית הזאת, כי צה"ל החליט שהוא לא מגייס אותם אפילו לצבא – המסגרת האחרונה שיכלה להשקיע בהם את מה שמגיע לכל ילד בישראל.

ענת כנפו: לימים, כשהייתי חלק מצוות הניהול של בית הספר התיכון הישראלי למדעים ולאומנויות, נפעמתי לא פחות מכך שקיימות בישראל פנינים חינוכיות שצריכות להוות מודל לחיקוי עבור מוסדות חינוך בישראל.

ענת כנפו: הפער הזה בין החינוך האיכותי, שלצערי איננו נחלת הכלל, לבין חינוך שאינו מקנה מיומנויות להגשמה ולהצלחה אישית, פוגע בחברה שלנו, בפרט ובכלל.

ענת כנפו: אני גאה להיות חלק מבני ישראל, בניו של עם הספר.

ענת כנפו: אני גאה לעבוד, עד לפני יממה, בתחום ההייטק, בחברה מובילה שנקנתה על ידי חברת אינטל העולמית ומהווה אחת מספינות הדגל של תעשיית ההייטק הישראלית.

ענת כנפו: כמי שהתמודדה לראשות מועצת הר אדר, התכבדתי ושמחתי לשרת את ציבור תושבי הר אדר בשיתוף, ביושרה ובשקיפות ולהביא לידי ביטוי את ערכיי, שינקתי משורשיי המשפחתיים, כשכיהנתי בתפקידי כסגנית ראש מועצת הר אדר.

ענת כנפו: בעולם מכנים אותנו "סטרטאפ ניישן" ומתפעלים מכמות החברות האיכותיות שהעם היהודי היושב בישראל מייצר; חברות משנות חיים.

ענת כנפו: בעבודתי פגשתי אנשי עסקים מקוריאה ומסינגפור – מדינות שהגיעו להישגים רבים, תוצר של השקעה בחינוך – והם אלה שמתעניינים בלימודי גמרא, כדי להתחקות אחר יכולות החשיבה המיוחדות של הראש היהודי.

ענת כנפו: אנו בני אותו עם ש-22.4% מפרסי הנובל בעולם הוענקו לו, ואנחנו מהווים רק 0.02% מאוכלוסיית העולם.

ענת כנפו: איך ייתכן שמעצמת ההייטק, שמגדלת משאב אנושי כל כך ייחודי, מגיעה לתוצאות כה מבישות במדדי החינוך העולמיים?

ענת כנפו: איך ייתכן שהאם היהודייה הגרה בישראל נאלצת להסתפק בהישגים כה נמוכים הפוגעים ביכולות של ילדיה להשתכר בכבוד ולהגשים את ייעודם?

ענת כנפו: כיושבת-ראש מטה החינוך של יש עתיד וכמי שהייתה שותפה מרכזית לכתיבת חזון החינוך של המפלגה אני קוראת לכל ההורים בישראל לבחון היטב את החזון והמצע החינוכי שלנו לפני שאתם בוחרים לאיזו מפלגה להצביע בבחירות הקרובות.

ענת כנפו: המצע של מפלגת יש עתיד בחינוך הוא פרי עבודתו של צוות היגוי מקצועי ומחויב, שעבד שנים בהתנדבות ביחד עם חברי כנסת ואנשי המטה של המפלגה וגיבש תוכניות מעשיות לקידום ילדי ישראל בחינוך.

ענת כנפו: זאת ההזדמנות להודות לחברי צוות ההיגוי: אור-לי להט, עמי שליט, יואל לוי, אביגיל גרינברג, אבנר ברק, רן מאיר, רונית גרינברג, מירב פולימר, חבר הכנסת משה טור פז ושאר חברי הצוות, שהיה לי הכבוד להיות חלק ממנו כשווה בין שווים.

ענת כנפו: תודה.

ענת כנפו: אני אמשיך לעשות הכול כדי לממש את עשייתנו המבורכת.

ענת כנפו: אני חייבת להיות כנה ולשתף אתכם, חברי הכנסת הנכבדים, ואותך, אדוני היושב-ראש, בהתלבטות שהייתה לי אם לממש את ההזדמנות שהגיעה לפתחי ולכהן חודשיים בלבד כחברה בכנסת ישראל.

ענת כנפו: זאת החלטה לא פשוטה.

ענת כנפו: אני נשלפת ממקום עבודתי ללא התראה מוקדמת, ועם החוק הנורבגי אני אף עלולה למצוא את עצמי בחוץ בתוך כמה ימים, עוד לפני השלמת 60 יום שנותרו עד להשבעת הכנסת הבאה.

ענת כנפו: כמנהגי, אינני מתלהבת מדי ולא אהיה עצובה כשאתפנה.

ענת כנפו: אני מבינה שהכול מאת השם – "נר לרגלי דברך ואור לנתיבתי.

ענת כנפו: נשבעתי ואקיֵּמה לשמֹר משפטי צדקך", תהילים קי"ט.

ענת כנפו: בכל זאת החלטתי להרוויח את ההזדמנות, לזעוק את זעקת ההורים ולבקש מכם, חברי הכנסת, אלה שיהיו שותפים בממשלה הבאה, להוציא את החינוך מהמטחנה הפוליטית שטוחנת אותו ואת עתיד הילדים והחברה בישראל עד דק; כי בינתיים, כשאתם משחקים במשחקי כוח פוליטיים, הילדים שלנו נמקים מאחורי מסכי הזום.

ענת כנפו: כולי תקווה שבזמן הקצר שניתן לי כחברה בכנסת ישראל, שאני יודעת שלא אחזור אליה כיוון שאינני מתמודדת ברשימה לכנסת הבאה, נוכל להקים את המועצה הלאומית לחינוך.

ענת כנפו: בעוד חודשיים אחזור לקריירה שלי באחת מחברות ההייטק הגדולות, ולצד זה אני מקימה את מועצת החכמות – גוף של נשים, אימהות, סבתות, מורות, תלמידות – גוף שיובל על ידי נשים, אך ישמח לקבל אליו גם אנשים מהמין הגברי.

ענת כנפו: כמו שראינו לאחרונה – ראינו מדינות שמנוהלות בהצלחה כבירה על ידי נשים צנועות וחכמות, שמביאות סוג אחר של מנהיגות לשדה ההשפעה.

ענת כנפו: אני מאמינה שדרך העשייה, הבינה והמנהיגות הנשית חייבת להשתלב בכל תחום של חיינו, וקוראת לכל גבר העומד בראש מערכת לשלב נשים לצידו.

ענת כנפו: אני קוראת מכאן לבני גנץ למנות מייד יושב-ראש – סליחה, לחבר הכנסת בני גנץ, שר הביטחון – למנות מייד יושב-ראש לוועדת חינוך ולאפשר לנו לנהל אותה ולעבוד יחד כדי לטפל בילדי ישראל.

ענת כנפו: אני גאה בראש המפלגה שלי יאיר לפיד על כך שנכנס לתפקידו כשר אוצר, שאותו מילא בהצלחה יתרה, ומינה רוב נשי ומנכ"לית למשרד.

ענת כנפו: שוב שאפו ליושב-ראש מפלגת יש עתיד, שהשכיל לשלב ברשימת יש עתיד לכנסת הבאה הכי הרבה נשים במקומות ריאליים.

ענת כנפו: ככל שתמשיך לבנות מנגנונים של דמוקרטיה ישירה במפלגתך ותאפשר לחוכמת ההמונים שצומחת מקרב 150 המטות והפעילים האיכותיים מכל רחבי הארץ לחלחל ולדייק את קבלת ההחלטות, כך תלך ותתחזק.

ענת כנפו: אני מברכת אותך על תהליך הדמוקרטיזציה של המפלגה שלו הייתי שותפה, ואני קוראת מכאן להורי ישראל לבחון את מצע יש עתיד כשהם באים לבחון באיזו מפלגה לבחור בבחירות הבאות.

ענת כנפו: אני מציעה לכם לבחור מפלגה שתשים את הילדים ככתר לראשה.

ענת כנפו: כשהייתי דוברת ארגון ההורים הארצי בהתנדבות, נחשפתי לפניות וזעקות של הורים שאיבדו את היכולת להתמודד עם השלכות עידן האינטרנט והרשתות החברתיות, לאיבוד גבולות וחשיפת ילדים בגילים צעירים לסמים, אלכוהול, תכנים מיניים ועוד מיני מרעין בישין, שהציבו את ההורים באתגרים קשים מנשוא.

ענת כנפו: אחת מההמלצות החשובות של צוות ההיגוי של יש עתיד בחינוך היא להקים את המועצה הלאומית לחינוך, שתפקידה יהיה לתכנן את התאמת מערכת החינוך למאה ה-21, לקדם את מערכת החינוך בישראל להיות אחת המערכות המובילות בעולם.

ענת כנפו: אזרחים המגשימים את עצמם מועילים לחברה.

ענת כנפו: כדי שיוכלו לספק את צורכי הצבא, האקדמיה ושוק העבודה, אני מפצירה בכם לתמוך בהקמתה של המועצה הלאומית לחינוך.

ענת כנפו: באתי לכאן רק כדי לזעוק בפניכם: כשזה מגיע לחינוך, תהיו ענייניים ותשאירו את המשחקים הפוליטיים מחוץ לתחום.

ענת כנפו: בידיכם הכוח, בידיכם הכסף, וזה מה שיביא לכם הכי הרבה כבוד.

ענת כנפו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה, וברכות גדולות לחברת הכנסת ענת כנפו.

יריב לוין: בהצלחה.

יריב לוין: לאחר הברכות של חברי הכנסת – אתם יודעים, בקצב השינויים שיש לנו כאן, אנחנו נזמין את מי שכבר נחשב ותיק, את חבר הכנסת משה טור פז, לברך.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

יריב לוין: רגע.

יריב לוין: חבר הכנסת טור פז, רק נאפשר לחברת הכנסת כנפו לשבת, כדי שהיא תוכל לשמוע את הדברים.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ענת כנפו, אני יודע בדיוק מה את מרגישה.

משה טור פז: את לוחמת שטח במפלגת יש עתיד, ועוד קודם לאורך כל חייך.

משה טור פז: נולדת וגדלת בירושלים, נשואה, אם לארבעה, סבתא לאורי – שמענו.

משה טור פז: התחלת לעבוד בגיל 14.

משה טור פז: למדת בתיכון האקדמיה למוזיקה וניסית להתקבל לקורס טיס, עוד לפני בג"ץ אליס מילר.

משה טור פז: לאחר מכן שירת כסמ"פ בפלוגת נערי רפול, ושם, כפי ששמענו, נחשפת לפער בין אלו שיש להם ואלו שדואגים להם לבין אלו שאין להם, ומרגע זה – אולי בעצם מרגע הולדתך – את לוחמת צדק.

משה טור פז: פתחת עסקים, נלחמת למען עסקים, השגת ארבעה מתוך תשעה מנדטים כסגנית ראש מועצת הר אדר בבחירות, ועבדת עד לאחרונה ממש במובילאיי, בשיווק בין-לאומי, כשבדרך את מצטרפת ליש עתיד, מקימה ומנהלת את פורום החינוך ונלחמת את מלחמתם של הילדים בכל מקום שאת.

משה טור פז: כנסת ישראל יכולה להתברך באשת ערכים ומעשה, וכמצטרף חדש אני מברך אותך, ענת כנפו, על הצטרפותך לכנסת ישראל.

משה טור פז: היות שכפי שאמרת, בעוד כחודשיים זה מסתיים, אין לי אלא לעוץ עצה מארבעת השבועות שלי במליאה: במקום שאין אנשים השתדלי להיות אישה.

משה טור פז: תהיי בדיוק כמו שאת, הילחמי על ערכייך, ואנחנו מברכים אותך ביש עתיד על הצטרפותך.

משה טור פז: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: עד כאן הצהרת האמונים ונאום הבכורה של חברת הכנסת ענת כנפו, ושוב, הצלחה גדולה.

ענת כנפו: תודה רבה.

ענת כנפו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1392).

ענת כנפו: ]

יריב לוין: ומכאן אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, לקריאה הראשונה.

יריב לוין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

יריב לוין: יציג את הצעת החוק סגן שר הבריאות יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, ברכות לחברת הכנסת החדשה ענת כנפו.

יואב קיש: מאחל לה הצלחה ושבאמת תצליח להיות גם בכנסת עם יותר יציבות ומשמעות וחקיקה.

יואב קיש: אני פה בשביל לדבר על תיקון לחוק הקורונה בכל הקשור לסמכויות הממשלה בכניסה ויציאה ממדינת ישראל.

יואב קיש: אני אגיד בקצרה שאנחנו נמצאים במציאות שונה, עם חשש מאוד גדול לכניסת מוטציות ווריאנטים של הנגיף, והדבר המרכזי שאנחנו חוששים ממנו, חוששים שיהיה בסופו של דבר, הוא שייכנס משהו שגם יכול לערער את "כיפת הברזל" שלנו, נקרא לזה, בנושא המגפה, וזה החיסונים.

יואב קיש: הדבר הזה – יש לו משמעות כבדה מאוד בחיי אדם, ולכן הממשלה כבר עכשיו, בימים אלה למעשה, מונעת את הכניסה והיציאה ממדינת ישראל ועושה זאת רק במשורה, דרך ועדת חריגים – גם ליציאה וגם לחזרה.

יואב קיש: יש כמה אלפי אזרחים ישראלים שהיום נמצאים בחו"ל ורוצים לחזור, והם יחזרו בתהליך מוסדר.

יואב קיש: יש כל יום טיסה יומית שיוצאת לפרנקפורט, שגם מוציאה וגם מחזירה.

יואב קיש: בהצעת החוק הזו אנחנו בעצם מסדירים את הכלים החוקיים שיאפשרו לממשלה להתקין תקנות שיסדירו את הכניסה והיציאה תחת ההגבלות והחשש הגדול מכניסה של מוטציה או וריאנט בצורה לא מבוקרת.

יואב קיש: רבותיי חברי הכנסת, ביום ב' באב התש"ף, 23 ביולי 2020, אושר בכנסת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש, המעגן בחקיקה ראשית את סמכות הממשלה לנקוט אמצעים מיוחדים להתמודדות עם נגיף הקורונה.

יואב קיש: החוק מסמיך את הממשלה להכריז על קיומו של מצב חירום בשל נגיף הקורונה, ומשפורסמה ההכרזה על מצב חירום כאמור – להתקין תקנות, בין השאר לעניין הגבלת פעילות במרחב הפרטי והציבורי ולעניין הגבלת פעילות בבתי עסק ומקומות פתוחים לציבור ועוד.

יואב קיש: אנחנו היום מתמודדים עם גל תחלואה שלישי, החמור ביותר שהיה מאז תחילת המגפה.

יואב קיש: בגל הנוכחי מספר המאומתים הגיע לשיא של מעל 10,000 חולים מאומתים ליום, וקיים עומס מאוד משמעותי בקופות החולים, בבתי החולים, עם שיאי תחלואה קשה שלא נראו כמותם; כל זאת כשבמקביל מתבצע מהלך של מבצע חיסונים אינטנסיבי.

יואב קיש: כבר בתחילת ההתמודדות עם נגיף הקורונה עלה הצורך בהטלת מגבלות על חוזרים לישראל מחו"ל כדי למנוע את התפשטות הנגיף והחמרת רמת התחלואה במדינה.

יואב קיש: בתקופה האחרונה הצטרפו לחששות האלו גם חששות ממוטציות של הנגיף, וההערכה היא כי המצב הנוכחי של התחלואה הגבוהה נובע ככל הנראה מהתפשטות של הווריאנט האנגלי, שהוא מידבק יותר מזן הקורונה המקורי, וגורם, לפי דיווחים שנבדקים בימים אלה – החשש הוא גם לתחלואה קשה ותמותה גבוהה יותר.

יואב קיש: ככל שהזמן עובר אנחנו רואים שיש וריאנטים מוטנטיים נוספים במדינות שונות, והכניסה של וריאנט לישראל, שעלול לגרום לעמידות לחיסון, יוצרת חשש משמעותי מהחמרה בהתפשטות הנגיף ובתחלואה ממנו בישראל.

יואב קיש: שלילת האפקטיביות של החיסונים – זה החשש המרכזי.

יואב קיש: זוהי סכנה ממשית לעלייה בתחלואה ובתמותה וסכנה ממשית לבריאות הציבור בישראל, ויש לנקוט צעדים מהירים כדי לבלום אותן.

יואב קיש: מאחר שהזיהוי של וריאנט במדינה מגיע באיחור, לאחר שכבר הייתה הדבקה בתוך המדינה, חשוב לנקוט פעולות מניעה שימנעו אפשרות של כניסה של אותם וריאנטים לישראל.

יואב קיש: בהתאם לכך, כדי למנוע סכנה חמורה לבריאות הציבור, ובמאמצים לבלום את התפשטות הנגיף בישראל, מוצע לתקן את החוק באופן שיאפשר לממשלה לקבוע הגבלות בתקנות לפי החוק בכל הנוגע לכניסה של אדם לישראל ויציאה ממנה בכל המעברים: באוויר, בים וביבשה.

יואב קיש: כדי להפחית את הסיכון הנשקף מחולי קורונה המגיעים לישראל, מוצע להסמיך את הממשלה לחייב את אותם אנשים לבצע בדיקת קורונה במועד שייקבע בתקנות, וכן מוצע לקבוע כי השימוש בסמכות הממשלה להתקין תקנות לעניין איסור יציאה מישראל וכניסה אליה יותנה בכך שהממשלה שוכנעה – על ידי חוות דעת אפידמיולוגית – שאכן קיים סיכון מוגבר להגעת חולים לישראל, וכי כניסה לישראל ממדינות אלה עלולה להוביל להחמרה נוספת בתחלואה.

יואב קיש: צריך לשקול גם שאין בהתקנת תקנות כאמור כדי לפגוע יתר על המידה, וכן לשקול את הצורך בתקנות מול מידת הפגיעה בזכות הכניסה לישראל והיציאה ממנה לפי סעיף 6 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

יואב קיש: כמו כן, תוסדר פעולתה של ועדת חריגים שתאשר התקיימותם של סייגים לאיסור הכניסה לישראל או היציאה ממנה, ככל שייקבעו בתקנות, ולכן מוצע לתקן את הוראות החוק, להקנות לממשלה סמכויות מקיפות יותר לעניין הטלת הגבלות על הפעלת כלי טיס, כלי שיט, נוסעים ואנשי הצוות בהם.

יואב קיש: בשל האמור, ובהתאם להחלטת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (תיקון מס' 6).

יואב קיש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לרשימת הדוברים.

יריב לוין: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתם יודעים, אני מחשיבה את עצמי לאדם די אופטימי ותמיד מנסה לחשוב חיובי, אבל דווקא במקרה הזה, אני רוצה לתאר לכם תסריט שיכול להתברר כמאוד ריאלי והגיוני במצב שאנחנו נמצאים בו היום אם לא נצליח להרכיב ממשלה של המחנה הלאומי בעוד 48 ימים.

מאי גולן: אז אני מתכבדת להציג בפניכם את ממשלת הבג"ץ: ראש הממשלה – אסתר חיות; שר האוצר – חנן מלצר; שר הביטחון – עוזי פוגלמן; שרת האוצר – דפנה ברק ארז; שר התחבורה – יצחק עמית; שרת הקליטה – ענת ברון; השר לביטחון פנים – אלכס שטיין.

מאי גולן: אני יכולה להמשיך עוד ועוד, אבל נראה לי שהבנתם את הרעיון.

מאי גולן: אותם שופטי בג"ץ שמניתי הם אלו שיהוו למעשה את ממשלת ישראל, או ליתר דיוק, את ממשלת הצללים.

מאי גולן: הם יקבעו, הם יפסקו, הם יחליטו על מדיניות – ואז גם יישמו אותה בפועל.

מאי גולן: למקרה שתהיתם, הדיון שהתקיים אמש בבג"ץ בשאלת חוקי-היסוד הוא רק הפרומו למה שמחכה לנו בכנסת הבאה אם חס ושלום לא נצליח להרכיב ממשלה יציבה של המחנה הלאומי.

מאי גולן: אנחנו למעשה רק תפאורה, סוג של ניצבים בתיאטרון האבסורד של בג"ץ.

מאי גולן: עזבו אתכם מחקיקה, מדיונים בוועדות, משאילתות, מהצעות לסדר-היום – כל זה לא נחוץ; יש לנו את שופטי בג"ץ.

מאי גולן: הם הרי המהות, הם הקיום, הם הבריאה.

מאי גולן: כן, כן.

מאי גולן: אותם שופטים שאחראים לעובדה שהמסתננים הבלתי-חוקיים עדיין איתנו ולא חזרו לארצות מוצאם; אותם שופטים שפסלו שלוש פעמים את חוק המסתננים שגיבשה הממשלה, שלוש פעמים עיקרו, סירסו ודרסו אותו, תוך כדי שהם צוחקים עלינו בכך כשהם שולחים אותנו לעשות תיקונים – תיקונים קטנים כאלה ואחרים שהם מבקשים – כשבפועל הם יודעים שאין להם שום כוונה בכלל לתקן כלום ושום דבר.

מאי גולן: אלה אותם שופטים שגם עיקרו, סירסו ודרסו את חוק הפיקדון – החוק היחיד שעוד טמן בחובו איזשהו תמריץ ליציאה מרצון של אותם מסתננים שכבשו שכונות שלמות בישראל.

מאי גולן: אתם בכלל מדמיינים לעצמכם באיזה מצב היינו יכולים להיות היום?

מאי גולן: שכונות שלמות בדרום תל אביב, בפתח תקווה, בלוד, באילת, בחיפה, באשדוד, בקריית מלאכי ובעוד מקומות רבים ברחבי הארץ – כל אלה היו חוזרות לתושבים הוותיקים שלהן.

מאי גולן: השקט, השפיות, הביטחון, הניקיון, תחושת הבית הבסיסית שנעלמה באלימות גסה – גם כל אלה היו חוזרים.

מאי גולן: אבל במקום זה, ובגלל שופטי בג"ץ – ושאף אחד לא יתבלבל, אך ורק בגללם – הם עדיין איתנו; הם מהווים עול כלכלי, חברתי, חינוכי, ערכי וביטחוני קשה מנשוא על תושבי השכונות האומללים.

מאי גולן: אני עומדת כאן מעל בימת הכנסת הנכבדה, מישירה אליכם מבט ואומרת בשם כל אותם תושבי שכונות: לא נשכח ולא נסלח.

מאי גולן: ואם כבר לא נשכח, אז אנחנו בוודאי לא מתכוונים לשכוח ולעבור לסדר-היום על אותו סרטון שכולנו נחשפנו אליו בימים האחרונים – סרטון מזעזע ואכזרי של הדור השני של המסתננים שכבר בא עלינו לרעה, מכה ומרביץ באופן ברוטלי ואכזרי מאין כמותו לדור הצעיר שלנו בשכונות שאיכשהו עוד שרד.

מאי גולן: אני מבטיחה לכם שכזאת אלימות לא תראו ברחביה או ברמת אביב, היכן שגרים אותם שופטים, שכנראה דם אחר זורם בעורקיהם, לא אותו דם שלנו, ולכן הדאגה לזכויות אדם לא נוגעת להם.

מאי גולן: טוב, בעצם היא נוגעת להם רק כשמדובר במסתננים בלתי חוקיים, וכמה שיותר אלימים – ככה יותר טוב, ככה יותר נדאג להם.

מאי גולן: אנחנו מבחינתם אוויר.

מאי גולן: אוויר.

מאי גולן: ישראל?

מאי גולן: מדינת היהודים?

מאי גולן: הצחקתם את שופטי בית המשפט העליון.

מאי גולן: ישראל היא מדינת כל אזרחיה, על פי תפיסת עולמם המעוותת והמנותקת.

מאי גולן: לסיום אני רוצה להקריא לכם ציטוט קצר על מערכת המשפט שלנו: "בדרך כלל שר המשפטים בארץ נבחר בצורה כזו שיודעים שהוא יהיה אוהד לנשיא בית המשפט העליון.

מאי גולן: אם יש איזה חשש שמישהו עלול להיות לא אוהד אז עוצרים אותו במשטרה או חוקרים אותו".

מאי גולן: כן, חברים, את המילים האלה אמר לא אחר מנשיא המדינה שלנו, אותו נשיא שגורמי השמאל וגורמי המשפט אוהבים מאוד להלל ולשבח על בסיס יומי.

מאי גולן: פעם, לא מזמן, מסתבר, הוא חשב אחרת; פעם הוא גם הבין שמשהו רקוב מאוד במערכת המשפט שלנו.

מאי גולן: אבל היום – אהוב התקשורת, נשיא המדינה נשמע כבר אחרת לגמרי.

מאי גולן: אז אם אנחנו לא רוצים להגיע למצב כפי שאותו רובי ריבלין תיאר באותו ציטוט, הבחירה היא בידיים שלכם, בידיים של המחנה הלאומי.

מאי גולן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל וונש, בבקשה.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני סגן השר, בהמשך לדבריך – לאחר שלא ראתה את משפחתה מאז תחילת הקורונה, מ', קצינה בודדת המשרתת במודיעין, קיבלה אישור מהצבא לצאת לביקור משפחתה בניו יורק.

מיכל וונש: למרות שהייתה צריכה לחזור ארצה כבר בסוף השבוע שעבר, מ' תקועה בחו"ל ולא יכולה לשוב לצבא; דניאל, יהודי בריטי שיחד עם משפחתו היה באמצע תהליך עלייה, נתקע בלונדון כאשר אשתו והילדים כבר הגיעו ארצה.

מיכל וונש: בכל ערב המשפחה בוכה בטלפון ומתחננת למצוא דרך להתאחד; דוד, איש עסקים שיצא לעבודה במיאמי, אינו יכול לחזור להיות עם משפחתו; מיכאלה, שיצאה לדרך לפני ימים רבים, לא הגיעה להיפרד בזמן מאביה, שנפטר מסרטן.

מיכל וונש: אלה הם רק חלק ממאות, אדוני סגן השר, מאות הסיפורים שמגיעים ללשכתי בכל יום בשבוע האחרון מאז ההחלטה לסגור – ואנחנו מבינים אותה, כמובן – את הטיסות היוצאות והנכנסות לישראל.

מיכל וונש: אלה, המילים שלי, הן רק מילים לעומת המצוקה שאני שומעת בצד השני של הטלפון בשיחות שאני מקבלת.

מיכל וונש: אין עוררין, אדוני סגן השר, אין עוררין על האתגר הבריאותי הגדול שמדינת ישראל נמצאת בו, אבל אני כאן דווקא לזעוק את זעקת אלפי הישראלים – שככה עברת לסדר-היום – שתקועים בחוץ לארץ.

מיכל וונש: ואני כאן לספר לך, אדוני סגן השר, שרבים מהם הם עולים חדשים וותיקים, שמן הסתם מוצאים את עצמם נדרשים לטוס יותר, גם לצרכים אישיים – כיוון שיש משפחות חולות בחוץ לארץ – או עסקיים ושנתקעו בחוץ לארץ ואינם מצליחים לחזור הביתה, עם השלכות קשות.

מיכל וונש: וזה הפך אזרחים שומרי חוק ומכבדי חוק – שרובם אף התחסנו בטרם צאתם מתוך מילוי החוק – נמנעת ונשללת מהם זכותם הבסיסית כאזרחים לשוב הביתה בחסות המדינה שאליה הם עלו כשהם השאירו הכול מאחור, אדוני סגן השר.

מיכל וונש: גם בנושא זה ההחלטה שהתקבלה יוצאת אל הפועל ללא כל תוכנית ובניתוק מהמציאות.

מיכל וונש: כך, למרות פרסום מידע בסיסי לציבור בנוגע להנחיות – שעליו סיפרת לנו – ואתר שמיועד להגשת בקשות לוועדת החריגים, קיימים פערים רבים בהנגשת המידע, בשקיפות וביכולת לממש את המדינות הלכה למעשה.

מיכל וונש: בין הבעיות העיקריות: חוסר תכנון ומידע על טיסות חילוץ ועיכובים באישור חברות ושדות התעופה, מעבר כמובן לישראייר ופרנקפורט – אגב, חלק מהאנשים הגיעו לפרנקפורט, והודיעו להם שגרמניה לא מרשה להם להיכנס בכלל – על מנת לאפשר לכל אזרח להגיע ארצה בכפוף להנחיות ולאישור הנדרשים.

מיכל וונש: ללא פרסום מסודר של כל הטיסות האפשריות או הפניה אליהן מאתר ממשלתי, או בלי מספר טיסות הולם, אין באפשרותם של אזרחים לתכנן את שיבתם ארצה גם כשמתקבל האישור.

מיכל וונש: משכך, ועדת החריגים שעליה סיפרת לא עוזרת למי שאין ברשותו פרטי טיסה חזרה.

מיכל וונש: לחלק מהם, אני גם שמחה לבשר לך, פגה הבדיקה השלישית של הקורונה בעודם בדרכם ארצה, כיוון ש-72 שעות אחרי היא כבר לא רלוונטית.

מיכל וונש: היעדר ההנגשה פוגע ביכולתם של עולים למלא את טופס ההפניה לוועדת החריגים שעליה סיפרת; בלי תרגום של המבוא לטופס, שכולל את כל הסעיפים החריגים – זה לא נמצא, לא באנגלית ולא בשפות אחרות שנפוצות בקרב עולים חדשים, צרפתית, רוסית – המידע אינו נגיש באופן בהיר ואינו ברור לנוסעים שמנסים בזמן מצוקה אנושית גדולה להבין את הכללים וההנחיות.

מיכל וונש: אל מול כישלון ביצועי זה שוב הוגש בג"ץ, מאי גולן – שוב הוגש בג"ץ, כן.

מיכל וונש: למה?

מיכל וונש: כי שוב מגלגלים תפוח אדמה לוהט שנובע מחוסר תפקוד של הרשות המבצעת והמחוקקת, שבסמכותה לפקח, אל הרשות השופטת.

מיכל וונש: ממשלת ישראל מתנהלת ללא תוכנית מסודרת בשום נושא מחודש מרץ, ללא מדיניות עקבית וללא תכנון ראוי כמעט שנה.

מיכל וונש: זהו עוד סימפטום שהקורונה רק מבליטה ומחדדת – התנהלות ללא קביעת יעדים, ללא היתכנות ביצוע, עם השלכות אנושיות קשות על כל אזרחי ישראל, בתקופה בין הקשות שידעו.

מיכל וונש: לכך אין חיסון.

מיכל וונש: נדרשת תוכנית ארוכת טווח, הוליסטית, שתיושם באופן שוויוני בכל נושא על מנת שנצלח כולנו את האתגר הכלכלי, הבריאותי, החברתי, הנפשי, מהקשים שידעה מדינת ישראל.

מיכל וונש: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת משה ארבל – איננו; חבר הכנסת אלעזר שטרן – גם הוא לא נמצא; חבר הכנסת מתן כהנא – לא נמצא.

יריב לוין: חבר הכנסת ולדימר בליאק, בבקשה.

ולדימיר בליאק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, בואו נדבר על הצלחה כבירה של הממשלה במשבר הזה – בואו נדבר על הצלחתה הכבירה בהשמדת העסקים הקטנים.

ולדימיר בליאק: 100,000 עסקים קרסו מתחילת המשבר; 100,000 משפחות בחרדה קיומית; 100,000 חלומות שהתרסקו.

ולדימיר בליאק: מסעדות ובתי קפה סגורים כבר חמישה חודשים, והתחלואה בשיא.

ולדימיר בליאק: 50% מהמסעדות בארץ נסגרו או נמצאות בסכנת סגירה, ואין שום מדינה בעולם – אין שום ממשלה בעולם שריסקה את ענף המסעדנות כמו ממשלת נתניהו.

ולדימיר בליאק: הצלחה כבירה.

ולדימיר בליאק: חנקתם את חנויות הרחוב, את חדרי הכושר, את הספרים, עצמאים קטנים שרק רצו לעבוד ולהתפרנס בכבוד – –

מאי גולן: פשוט ניסו להציל חיים – – – היינו צריכים לתת – – – היינו צריכים להיות – – – בושה וחרפה.

מאי גולן: יש לכם עוד טענות.

מאי גולן: הממשלה הראשונה שהביאה חיסונים מכל העולם.

ולדימיר בליאק: – – הממשלה ריסקה אותם והשפילה אותם שוב ושוב, בלי חמלה, בלי מחשבה, בלי אופק לעתיד.

ולדימיר בליאק: וגם היום, כמעט שנה אחרי פרוץ המשבר, אין לממשלה הזאת שום תוכנית סדורה לחזרה לפעילות עבור המגזר העסקי.

ולדימיר בליאק: כמה פעמים הם הבטיחו דמי אבטלה לעצמאים?

ולדימיר בליאק: לא מענקים עם נוסחאות מסובכות – דמי אבטלה במתווה פשוט ויעיל, שאנחנו ביש עתיד מציעים כבר שלוש שנים, והקואליציה הפילה את המתווה ב-2018, ב-2019 וב-2020.

ולדימיר בליאק: מדוע?

ולדימיר בליאק: כי לא אכפת לכם.

ולדימיר בליאק: כי לא אכפת לראש הממשלה הזה, כי הוא עסוק במשפט שלו, בהטבות המס שלו ובקואליציה שלו וביחס בין מספר המתים למספר המנדטים.

ולדימיר בליאק: מספר המתים ומספר המנדטים.

ולדימיר בליאק: זה היה חייב להתנהל אחרת.

ולדימיר בליאק: אנחנו ננהל את זה אחרת.

ולדימיר בליאק: אחרי הבחירות אנחנו נקים כאן ממשלה חדשה, שפויה וליברלית, וסוף-סוף ציבור העצמאים ידע כי יש ראש ממשלה בישראל.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ישנו פתגם עממי שאומר:

משה אבוטבול: השבע לעולם לא יבין את הרעב.

משה אבוטבול: זו התמצית של הכאב הגדול שהיה לנו לקראת כניסת שבת האחרונה, שבת המלכה – ההחלטה של בית המשפט להקפיא את הפרויקט החברתי ביותר של שר הפנים היקר הרב אריה דרעי, וזאת בעקבות עתירה קנטרנית של עמותת פתחון לב – כן, אותה עמותה שמספרת בכל מקום שהיא עוזרת לנזקקים, ידעה לגרום ל-300,000 משפחות בלמעלה מ-200 רשויות, 2 מיליון נזקקים מכל החוגים, דתיים, חילונים, ערבים, חרדים, מכל ערי הארץ, עם קריטריונים ברורים שאושרו על ידי אנשי המקצוע והיועץ המשפטי – כולם שם המתינו לרגע החלוקה, שתסייע בידם לצלוח את הימים הקשים הללו, ימי הקורונה, ימי הסגר הקשים; רבים מהאנשים האלה נמצאים בחל"ת ומתקשים לשלם למכולת, המקרר ריק – והינה, חודשים רבים לפני הכרזת הבחירות, לוקח כאן אחריות השר הרב אריה דרעי, שקשוב מאוד לרחשי לב הציבור ונוגע לו כל מקרה כזה; הוא פועל בנחישות להשגת התקציב האדיר של 700 מיליון שקלים לחלוקה לציבור – עבודה רבה וקשה של חודשים, הלוך ושוב.

משה אבוטבול: קשיים רבים נערמו בפרויקט; על הכול חשבו, אבל על עמותה שתתנהג באכזריות ותעתור לבית המשפט ותעצור את המיזם – על זה לא חשבו, כי כנראה זה היה תסריט דמיוני, שאלה שאמורים להיות אמונים על נתינה ולחלק לנזקקים הופכים כעת להיות אויבי הנזקקים.

משה אבוטבול: לא להאמין שכך יהיה.

משה אבוטבול: בתקשורת פורסם על שכרם הענק של מפעילי העמותה, כפי שמשתקף בדוחות הכספיים שלהם, ואכן כבר ציינתי שהשבע לעולם לא יבין את הרעב.

משה אבוטבול: אם הם, מנהלי העמותה, מקבלים כזה שכר עתק, אז כל השאלות נגמרות, הכול ברור.

משה אבוטבול: הדאגה שלהם היא לדברים אחרים ולא בדיוק לנזקקים.

משה אבוטבול: במשפט שלמה המפורסם, כאשר רבו הנשים על התינוק החי וכל אימא אמרה שהתינוק שלה, הציע שלמה המלך, החכם מכל אדם, בחוכמתו לאימהות: בואו ונחתוך את התינוק לשני חלקים, וכל אימא תקבל חצי מגופו.

משה אבוטבול: האימא המתחזה הסכימה מייד וצעקה: לא לי ולא לך; ואילו האימא האמיתית אמרה: תנו לה את הילד, רק אל תהרגו אותו.

משה אבוטבול: וכך שלמה ראה לפי התגובות מי האימא האמיתית הזו, שמוכנה לכול – רק שהילד ימשיך לחיות, והייתה מוכנה גם לוויתור בסיפור העצוב הזה.

משה אבוטבול: ולכן, גם כאן הוכיחה יותר מכול העמותה, עמותת פתחון לב, בעקשנותה בעתירה, שהם האחרונים שיכולים לייצג את הרעבים ואת הנזקקים.

משה אבוטבול: השמחה שלהם מהפסיקה מוכיחה שמטרותיהם אחרות ממטרות החלוקה לנזקקים.

משה אבוטבול: הם האחרונים שהייתי מפנה אליהם.

משה אבוטבול: ויותר מכך כואב שהשופט, לאור המצב, ובראותו את האובססיה של העמותה מול הכאב בעיניים של מיליוני הנזקקים – למה הוא לא פעל כשלמה המלך?

משה אבוטבול: הוא היה צריך לאפשר את החלוקה הצודקת לאזרחים.

משה אבוטבול: למה לדחות את החלוקה?

משה אבוטבול: למה גם בדבר כזה טהור וחברתי, שעוזר לכולם, גם בזה בית המשפט מתערב ופוגע באזרחים?

משה אבוטבול: שמענו גם על מקרי התאבדויות של אנשים בתקופה הזאת מחוסר מזון.

משה אבוטבול: זה אומר רבות על השאלה מדוע לעם אין אמון במערכות הצדק והמשפט.

משה אבוטבול: לבסוף, הצעתי לעמותת פתחון לב, לאחר המעשה החמור שלהם, היא שיעשו באופן דחוף שינוי השם ברשם העמותות ל"חסרי לב" או "חסרון לב", כי על חסרון הכיס שגרמו למיליוני איש לא יוכל איש לסלוח להם.

משה אבוטבול: אכן, השבע לא יכיר ולא יבין את הרעב.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת תהלה פרידמן – איננה; חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – לא נמצא; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אף הוא לא נמצא.

יריב לוין: חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה.

יריב לוין: סגן השר קיש מסכם, אבל יש עוד זמן, יש עוד דוברים.

יריב לוין: זה בסדר, הוא יכול להגיע בעוד כמה דקות.

יריב לוין: נמצאים פה לפחות שניים.

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אזרחי ישראל, גונבים אתכם, אזרחי ישראל.

אריאל קלנר: גונבים אותנו.

אריאל קלנר: בעודנו משחקים בבחירות, בג"ץ דן אתמול בחוקי-יסוד.

אריאל קלנר: גם בחוקי-יסוד הוא כבר דן, וזו בדיוק השיטה: קודם דיון תיאורטי, אחר כך מכניסים איזו פסקה לא מחייבת כדעת מיעוט, וכעבור תקופה נשענים עליה ונוטלים סמכויות שמעולם לא היו להם ומעולם לא היו אמורות להיות להם.

אריאל קלנר: את כל זה כמובן עוטפים בטרמינולוגיה משפטית לכאורה, ממציאים מונחים כמו "עקרונות היסוד של השיטה", "שימוש לרעה בסמכות מכוננות"; המטרה היא אחת: לקחת עוד סמכות שלטונית, עוד סמכות שלטונית, ולרוקן את הדמוקרטיה הישראלית מכל תוכן; זאת, כחלק מהמאבק הגדול לריקון התוכן הלאומי של המדינה היהודית.

אריאל קלנר: הדיון כעת תיאורטי לכאורה, וזה לא מעניין אף אחד.

אריאל קלנר: בזמן שאנחנו עסוקים באלף ואחד נושאים אחרים – הבאת חיסונים ושיקום הכלכלה ועוד כהנה וכהנה – בבג"ץ מנצלים את הרגע לקידום מעמדם הפוליטי, הכול על חשבון הדמוקרטיה והחירות הפוליטית של אזרחי ישראל.

אריאל קלנר: שימו לב, בג"ץ הופך את היוצרות: לא עוד הוא פועל מכוח החוק של הכנסת, אפילו לא חוק-יסוד, אלא הכנסת, בית הנבחרים, אלה שנבחרים בבחירות דמוקרטיות ומייצגים את הציבור, הם שצריכים את אישור בג"ץ.

אריאל קלנר: על פי זה, חוקי המדינה שמחוקקים כאן בכנסת, אפילו חוקי-יסוד, אינם אלא בסך הכול המלצה שמובאת לאישור העליונים.

אריאל קלנר: חשוב להבין כי לבג"ץ מעולם לא ניתנה שום זכות לפסול חוקים.

אריאל קלנר: הוא לקח אותה לעצמו תוך שימוש מניפולטיבי בחוקי-יסוד שעברו באישון לילה, ברוב קטן ומקרי, בכנסת דלת-משתתפים בתקופה של מערכת הבחירות 1992, ושרוב חברי הכנסת לא העלו בדעתם את השימוש שייעשה בהם.

אריאל קלנר: היום הם כבר מעיזים לדון, אדוני היושב-ראש, בחוקי-יסוד.

אריאל קלנר: בעוד קצת יותר מחודש וחצי נלך לבחירות.

אריאל קלנר: אם לא נצליח, חלילה, להביא לרוב מובהק לממשלת ימין ואזרחי ישראל יבזבזו קולות על מפלגות שאינן מחויבות קודם כול לממשלת ימין, העריצות המשפטית הזאת תמשיך לרדות בנו, לפגוע בביטחון, במדיניות ההגירה בארץ ישראל ובזהותה היהודית של מדינת ישראל.

אריאל קלנר: הפעם הזאת, אדוני היושב-ראש, בעזרת השם, יהיו מעל 61 מנדטים לימין, ונוכל לשים סוף לעריצות המשפטית.

אריאל קלנר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אדוני סגן שר הבריאות, אתם באים לכאן פעם אחר פעם כדי לחוקק סמכויות כאלה וסמכויות אחרות ולתקן תקנות כאלה ותקנות אחרות, אבל אני חייב לומר, ואני אומר זאת לא בפעם הראשונה: הבעיה לא בחוקים שאתם מחוקקים, הבעיה היא באיך שאתם מנהלים את האירוע.

עודד פורר: כי לחוקק ולהביא לפה, מעכשיו לעכשיו, מהר, חקיקה – בזה אתם מצטיינים; בלנהל אתם נכשלים פעם אחר פעם.

עודד פורר: אתם סגרתם את חנויות הרחוב ואפשרתם לרשתות הגדולות להפוך את עצמן למעין רחוב.

עודד פורר: אתה רואה את בעלי העסקים הקטנים של חנויות הבגדים, של חנויות הצעצועים, של המסעדות: הם נדרשים לפנות לבג"ץ כדי להבין למה הם סגורים והחנות ליד, של רשת גדולה, פתוחה ומוכרת את מה שהם מוכרים.

עודד פורר: המסעדה סגורה ואתה לא יכול לקחת טייק-אווי ממסעדה, אבל אתה יכול ללכת לכל אחת מרשתות הסופר ולקנות שם אוכל מוכן ואפילו לאכול במקום, וזה בסדר.

עודד פורר: אתם לא אוכפים אותם, לא בבני ברק ולא בטמרה.

עודד פורר: הכי קל לבוא איפה שלא צריך, הכי קל לבוא איפה שהציבור יותר ממושמע.

עודד פורר: והנתונים ברורים, אתם לא יכולים להתעלם מהם: בחודש ינואר חילקה המשטרה בהרצליה 110 דוחות, והרצליה נמצאה בסוף חודש ינואר עם 5% תחלואה; בתל אביב חילקה המשטרה 155 דוחות – לכל 10,000 נפש, חשוב להגיד; זאת אומרת, אנחנו בודקים את זה יחסית.

עודד פורר: בתל אביב – 155 דוחות לכל 10,000 נפש, 7% תחלואה; בבני ברק, עם 21% תחלואה – 59 דוחות.

עודד פורר: אז אל תספרו לי שאתם מנהלים את האירוע, אל תספרו לי שבאמצעות התקנות האלה או החקיקה הזאת תצליחו להוריד את התחלואה, כי אתם עושים בדיוק הפוך.

עודד פורר: בדיוק הפוך.

עודד פורר: תבואו לפה עוד פעם עם עוד חוק ועוד תקנה ועוד חוק ועוד תקנה, ותסגרו עוד עסקים ועוד בעלי עסקים יפשטו את הרגל, ולא תצליחו לנצח כי לא תעשו את זה לפי נתונים.

עודד פורר: אם לא תנהלו את זה לפי הנתונים לא תצליחו להתגבר.

עודד פורר: אם אתם באמת רוצים לנהל את האירוע הזה, ואתם באמת רוצים להוציא את מדינת ישראל מהמשבר – אז מתחילים לנהל את האירוע כמו שמנהלים, ומקבלים את ההחלטות לפי נתונים, ועושים את הסגר כסגר דיפרנציאלי.

עודד פורר: ואז גם עושים סגר אמיתי, מתגברים איפה שצריך בערים אדומות ומשחררים בערים ירוקות; ופותחים ומכינים את מערכת החינוך לא רק לפתיחה הקרובה – גם לשנה הבאה.

עודד פורר: קיימתם דיון בממשלה על זה, אדוני סגן השר?

עודד פורר: יש תלמידים שלא היו יום אחד בבית הספר, אולי שלושה ימים הם היו.

עודד פורר: מה יקרה בספטמבר בשנה הבאה?

עודד פורר: איך תפתחו את מערכת החינוך?

עודד פורר: תמשיכו עוד פעם עם כן זום לא זום, כן סגר לא סגר?

עודד פורר: תכינו תוכנית מסודרת.

עודד פורר: אתם יכולים להוציא את מערכת החינוך ממשבר הקורונה הזה, להפוך להיות דוגמה ומופת בעולם, לעבור לקבוצות קטנות, לעבור באמת ליכולת לנהל את האירוע הזה.

עודד פורר: כנראה – ובזה אני אסיים, אדוני – הקורונה כאן כדי להישאר איתנו בצורה כזאת או אחרת, אז כדאי שתתחילו לנהל את זה, איך חיים לצד הקורונה, איך מתגברים ומקטינים את התחלואה לצד הקורונה בלי לסגור את כולם בבית, כי אתם רואים כבר היום שזה ממש לא הפתרון.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת משה טור פז, בבקשה.

משה טור פז: 200,000 מורים יש במדינת ישראל.

משה טור פז: כמה מחשבים נרכשו עבורם על ידי משרד החינוך?

משה טור פז: אפס.

משה טור פז: נגיף הקורונה יצר שלוש חזיתות מרכזיות שבהן נאלץ להתמודד הציבור הישראלי: החזית הבריאותית, שבה קיפחו את חייהם 4,888 אנשים עד כה; החזית הכלכלית, שהביאה לקריסת עסקים, למספר שיא של מובטלים ודורשי עבודה ולציבור שלא יודע כיצד לגמור את החודש; והחזית החינוכית, שבה תלמידים נאלצים ללמוד בתנאים לא פשוטים, בתנאי בידוד ושחיקה, הורים צריכים לספק את התמיכה הלימודית, הנפשית והפיזית לילדיהם שנמצאים בבית, וציבור המורים מתמודד עם אתגר אדיר, חינוכי ונפשי.

משה טור פז: לצערי, התפקוד הלקוי של משרד החינוך במגפה הזו הוא מחדל שגובה מחיר כבד מדי יום, וגם יגבה בעתיד, כי הוא כושל בצעדים הבסיסיים ביותר שיש לנקוט.

משה טור פז: תלמידי ישראל נמצאים במקום האחרון בעולם במספר ימי הלמידה בתקופת הקורונה.

משה טור פז: ללא חזון, ללא תוכנית, ללא יכולות ביצוע וללא מנהיגות, תוך התבצרות במגדל שן של שמרנות, קיבעונות ונתק מהצרכים ומהמצוקות העולות מהשטח, מחמיר המחדל של משרד החינוך את הנזק והקושי של המורים, ההורים והתלמידים.

משה טור פז: מעשרות פניות שמגיעות ללשכתי מכל רחבי ישראל ומכל המגזרים עולה כי נוסף לאתגר החינוכי, מורים רבים מתקשים להתמודד מבחינה טכנית עם הלימודים מרחוק.

משה טור פז: למורים אלו אין מחשבים בבית, ואם יש, הם משמשים את ילדיהם, שגם הם צריכים אותם.

משה טור פז: המורים האלו נאלצים ללמד בעזרת הטלפון, שמגביל בצורה משמעותית את היכולת שלהם ללמד, להיות בקשר עם התלמידים ולמלא את תפקידם.

משה טור פז: לא יעלה על הדעת שמקום עבודה כלשהו, גם משרד החינוך, לא יספק לעובדים שלו, למורים, מחשבים ואמצעים בסיסיים.

משה טור פז: זו שערורייה.

משה טור פז: בדיוק כמו שמפקד לא ישלח את חייליו לשדה הלחימה ללא נשק.

משה טור פז: אני קורא למשרד החינוך לפעול במהירות, לצייד את כלל המורים במחשבים ובציוד בסיסי שיאפשר להם למלא את תפקידם החינוכי והחיוני בתקופה הזו.

משה טור פז: מהיכרותי העמוקה עם משרד החינוך במשך עשרות שנים ובמגוון תפקידים בשדה החינוך הארצי, אין בעיה של תקציב, גם לא בעיה של יכולת; זו בעיה של רצון ושל מוטיבציה.

משה טור פז: נקודה נוספת באותו עניין, ביחס למגזר החרדי, בדגש על המגזר הממלכתי-חרדי: בשל הגבלות דתיות ותרבותיות, ברוב הבתים החרדיים אין מחשבים, וברבים אין גישה לאינטרנט.

משה טור פז: הלימודים מרחוק מתבצעים באמצעות הטלפון.

משה טור פז: במשפחות החרדיות אין מספיק טלפונים היכולים לאפשר לילדים ללמוד.

משה טור פז: לעיתים ילדים אלה נאלצים להתגודד בכמה קבוצות גיל סביב מכשיר טלפון אחד וללמוד תוכני לימוד שלא בהכרח מתאימים לגילם ולצורכיהם הפדגוגים.

משה טור פז: אני קורא למשרד החינוך לקדם פתרון גם לצרכים של תלמידים אלו בחינוך החרדי באמצעות אספקה של טלפונים כשרים למשפחות או בכל פתרון אחר שיסייע בכך.

משה טור פז: אחרי הבחירות אנחנו ביש עתיד נקים ממשלה ליברלית שעובדת בשבילכם.

משה טור פז: יש עתיד תוביל אותה, והיא תדאג למורים ולחינוך ראוי.

משה טור פז: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, ביממה האחרונה מפלס הכעס והעצב בחברה הערבית הרקיע שחקים.

אחמד טיבי: הציבור שלנו תמיד תבע, דרש מאבק של המשטרה בפשיעה ובפושעים.

אחמד טיבי: תמיד.

אחמד טיבי: זו דרישה שלנו.

אחמד טיבי: אבל יש הבדל בין דרישה שהמשטרה תפעל נגד הרעים והפושעים לבין פגיעה והריגת הטובים שבבנינו.

אחמד טיבי: אחמד חג'אזי, רחמת אללה עליהו, סטודנט לסיעוד – אין אדם שלא אהב אותו ביישוב ומחוצה לו, אני מכיר את משפחתו – הציץ כי שמע יריות, ואז נשק אוטומטי בשכונה מאוכלסת פילח את גופו והוא נהרג.

אחמד טיבי: גם ד"ר ערמוש, רופא, נורה ברגלו.

אחמד טיבי: שוחחתי איתו אתמול, הוא אמר לי: ראיתי את המוות; הוא אומר לי: השוטר הגיע אליי עם אקדח.

אחמד טיבי: רק בגלל שהייתי מאחורי הרכב לא נהרגתי גם אני כמו אחמד.

אחמד טיבי: אני חוזר ואומר: אנחנו דורשים מהמשטרה שתפעל – כי היא לא פועלת כבר שנים רבות – כמו שעשתה בנתניה.

אחמד טיבי: בנתניה היא יכלה.

אחמד טיבי: השאלה אם בשכונה שבה אתה מתגורר, הוא מתגורר, היא מתגוררת, שוטרים היו יורים בנשק אוטומטי בצורה כזאת.

אחמד טיבי: אני חושב שלא.

אחמד טיבי: וכשאני אומר שאנחנו רוצים מאבק בפשיעה אני מדבר על מוכנות אישית, קולקטיבית, נפשית, חברתית, של החברה כולה, למאבק בפשיעה בגלל היעדר ביטחון אישי.

אחמד טיבי: זאת לא רק בקשה, "תפעלו", זה הפגנות, זה דרישות.

אחמד טיבי: באיטליה, מכובדי היושב-ראש, הקימו בית דין מיוחד לפשיעה, פושעים ומאפיות, והיה כלא מיוחד בשבילם, כי המדינה הכריעה ואמרה: אנחנו נאבקים בפשיעה.

אחמד טיבי: אגב, כך היה לגבי נתניה, נהריה ויישובים אחרים.

אחמד טיבי: הייתה הכרעה.

אחמד טיבי: פה עדיין אין הכרעה.

אחמד טיבי: מדי פעם יש מעצר פה, מעצר שם.

אחמד טיבי: איך זה שכבר עשור יש הברחות נשק, בעיקר מבסיסי הצבא, ומדי פעם יש עצורים בהברחות, ואחר כך הם משתחררים, חלק על תנאי, חלק שישה חודשים, חלק עם קנס כספי?

אחמד טיבי: ככה נאבקים בפשיעה מאורגנת?

אחמד טיבי: זאת לא דרך להיאבק בפשיעה מאורגנת.

אחמד טיבי: אין הכרעה.

אחמד טיבי: ויש רושם מוצק, חזק, אצלנו, שאתם מאוד לא מחוברים לכאב שלנו.

אחמד טיבי: אתה מכיר את זה, אתה מכיר את זה מאצלכם.

אחמד טיבי: אז נהרג אחמד, נפצע עוד רופא – ואז בתגובת המשטרה כתוב שהשוטרים פעלו כראוי.

אחמד טיבי: מה ראוי בזה שאחמד נהרג?

אחמד טיבי: מה ראוי?

אחמד טיבי: בכלל, בהודעות הראשונות דיברו על ארבעה מעורבים, כולל אחמד וד"ר ערמוש.

אחמד טיבי: זה קומם מאוד את האנשים.

אחמד טיבי: לכן ראיתם את האנשים שיצאו לצמתים גם בטמרה, באום אל-פחם, בנצרת, איפה לא.

אחמד טיבי: וזה יימשך, הכעס הזה.

אחמד טיבי: הדרישה שלנו היא ברורה, אולטימטיבית, ונמשיך.

אחמד טיבי: נכון, זה תהליך ארוך, מכובדי היושב-ראש – אין דברים של לחיצה על כפתור במאבק בארגוני פשיעה – אבל אתמול, מה היה?

אחמד טיבי: שוטרים שארבו לפושעים שבאו או לחסל או לעשות דמי חסות, פצועים – ומי שהזמין את הרצח או את הפרוטקשן עדיין חופשי.

אחמד טיבי: חשוב שהציבור ידע שצריך להעניש את מי שהזמין את הפשע הזה וצריך לשמור על חיי האזרחים, האנשים הטובים בינינו, שעושים הכול כדי להצליח להתרחק מהרע ולשמור על הטוב, ולשמוע את זעקת האימא שקורעת כל לב.

אחמד טיבי: גם לאימא ערבייה כואב, ולאחרונה לאימהות של הערבים כואב יותר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, חברות, חברים, האמת שקשה לי היום יותר מתמיד לעמוד כאן, אבל בכל זאת החלטתי שאני מגיעה מהצפון במיוחד כדי להשמיע את הזעקה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת לא הזעקה האישית שלי, זאת הזעקה של חברה שלמה.

אימאן ח'טיב יאסין: מזעיקים אותנו בתקופה האחרונה כדי לאשר כל מיני תקנות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה לזלזל באף תקנה – הכול חשוב – אבל אני פונה ושואלת מכאן אם לא הגיע הזמן לדון ולאשר תקנות כדי להפסיק את מרחץ הדמים בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: ריבונו של עולם, כמה אפשר עוד לשלם?

אימאן ח'טיב יאסין: איזה מחיר?

אימאן ח'טיב יאסין: בחודש הזה, חודש אחד, אנחנו עם 16 נרצחות ונרצחים.

אימאן ח'טיב יאסין: לא ייאמן מה קורה כאן.

אימאן ח'טיב יאסין: לא ייאמן.

אימאן ח'טיב יאסין: לאף אחד לא מזיז, ומה שקרה אתמול בטמרה – זה הגיע לשיא.

אימאן ח'טיב יאסין: ניסיתי להסתכל על כל התמונה ולראות, וגם לקרוא את התגובות מהצד השני, ההשוואה מצד מסוים: תסתכלו על הלוויה, תעשו השוואה למה שהיה לפני יומיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל אף אחד לא טרח אפילו להגיד שכאן נרצח צעיר בידי המשטרה – שוב המשטרה הזאת, שהיא אחראית בפועל לשמור על חיי אדם, אבל מה שקורה – היא רוצחת.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לשלם את המחיר הזה ונשתוק.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת כאן, ומי שרוצה – שישמע וייקח את הדברים לידיו: החברה הערבית הגיעה לנקודת אל-חזור בנושא הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: מי ששמע או רצה לשמוע את הכאב של אום ג'אבר, (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ומפה אני רוצה לומר לאום ג'אבר: אלוהים ינחם אותך ויחזק את ליבך, וכך גם לאום אדהם ולכל האימהות השכולות ולכל האחיות מוכות היגון ולכל הנשים הנשואות ולכל הילדים שהתייתמו שאנחנו רואים אותם ואף אחד לא רואה אותם.

אימאן ח'טיב יאסין: אנו חיים במדינה שמחשיבה את עצמה למדינת חוק, אבל המדינה הזאת, בחוקים שלה, בכל פעם מקפחת אותנו.

אימאן ח'טיב יאסין: הגענו למצב שהיא הורגת אותנו.

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן שהמדינה תישא באחריות שלה, והגיע הזמן שאנחנו כחברה גם נתקומם ונאמר: די, מספיק, אין אפשרות ליותר מכך.

אימאן ח'טיב יאסין: אחמד, רחמי האל עליו, לא הכרתי אותו מקודם, אבל את המשמעות – גם אחד שלא מבין ערבית יכול להבין מי הוא אחמד.

אימאן ח'טיב יאסין: )

משה ארבל: נא לסכם.

אימאן ח'טיב יאסין: (אחמד הוא כמו כל הנערים שלנו, כמו כל הבנים שלנו, שחיי היום-יום שלהם קשים מנשוא כדי שיחיו בכבוד, שילמדו, שיהיה להם עתיד.

אימאן ח'טיב יאסין: אום אחמד היא אֵם כמו כל האימהות שבעולם.

אימאן ח'טיב יאסין: היא רוצה לראות את הבן שלה מסיים את לימודיו ומצליח וחי ומקים בית ומשפחה.

אימאן ח'טיב יאסין: מכאיב לי כאם.

אימאן ח'טיב יאסין: אתמול הסתכלתי בעיניים של אום אחמד, ולא יכולתי לנשק את הראש שלה או לומר מילה.

אימאן ח'טיב יאסין: מה יכול להיות נורא מכך?

אימאן ח'טיב יאסין: )

משה ארבל: תודה, תודה רבה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, על הדברים החשובים.

משה ארבל: חברת הכנסת סונדוס סאלח תעלה ותבוא, בבקשה.

משה אבוטבול: – – –

משה ארבל: רק ברשותך, חברת הכנסת סונדוס סאלח, אני לא אאפשר לך להתחיל לדבר עד שייכנס שר תורן למליאה.

משה ארבל: אני כרגע מוציא את המליאה להפסקה עד לכניסתו של שר תורן.

אחמד טיבי: יש הצעה אחרת.

משה ארבל: כן, מה, אדוני?

אחמד טיבי: שהיא תמשיך לדבר עד שהשר יגיע.

יואב קיש: בלי הפסקה, בלי הפסקה.

יואב קיש: היושב-ראש, הייתה פה אורית, שנייה הלכה, היא לא – ישבה פה.

משה ארבל: חברת הכנסת סאלח, בבקשה.

משה ארבל: אני מחדש את דיוני המליאה עם כניסתה של השרה.

משה ארבל: בבקשה, גברתי.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, הרצח אתמול בטמרה זעזע את כל היישובים הערביים, את כל החברה הערבית, את כל אחד ואחד, כי קצה נפשנו – – –

משה ארבל: תרשי לי לתקן אותך: את כל החברה, לא רק הערבית.

סונדוס סאלח: כן, את כל החברה, ובמיוחד את החברה הערבית.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, אני מודה לך על התמיכה וההצטרפות שלך למכתב שלי ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה נפרדת ממח"ש – לחקור את ההתנהגות והתנהלות של המשטרה במקרה הרצח בטמרה.

סונדוס סאלח: מה שקרה בטמרה – אנחנו אלה שרוצות ורוצים שהמשטרה תרסן ותילחם בפשיעה המאורגנת שחוגגת ביישובים הערביים.

סונדוס סאלח: אנחנו הראשונות והראשונים שרוצים שהמשטרה תעשה את העבודה שלה.

סונדוס סאלח: יחד עם זאת, אנחנו לא נותנים לגיטימציה להוצאה להורג ומשפט שדה.

סונדוס סאלח: מה שקרה בטמרה זה שהמשטרה לקחה על עצמה תפקיד גם של שוטר וגם של שופט ונתנה פסק דין בשטח.

סונדוס סאלח: הקורבן, אחמד, שילם מחיר כבד, כבד מאוד – מחיר בחיים שלו, בנפש שלו.

סונדוס סאלח: אדהם בזיע מנצרת ואחמד מטמרה העלו את מניין ההרוגים בחברה הערבית ל-16 קורבנות רצח, קורבנות של רשלנות המשטרה, קורבנות של הנשק הפזור במרחב הציבורי.

סונדוס סאלח: זה המחיר שאנחנו משלמים.

סונדוס סאלח: את שנת 2020 סגרנו עם למעלה מ-113 קורבנות שאיבדו את חייהם, ובשנה הנוכחית, 2021 – 16 קורבנות, ואנחנו רק 32 ימים; זאת אומרת, יום כן, יום לא, אנחנו מוצאים עצמנו עם עוד הרוג, עם עוד משפחה שכולה, עם עוד ילדים יתומים, עם עוד אבא ואימא שבוכים ימים ולילות בגלל האובדן הקשה של הבנים שלהם.

סונדוס סאלח: זו מציאות עגומה וקשה מאוד, ואנחנו רואים ורואות שזה הופך להיות מדיניות – מדיניות שמאפשרת לנשק להישאר ואף לסכן את חייהם של יותר ויותר אנשים.

סונדוס סאלח: גם המרחב הציבורי מסוכן לנו וגם המרחב הפרטי מסוכן לנו.

סונדוס סאלח: התחומים השונים בחיים כל כך חונקים אותנו בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: אנחנו דורשים ודורשות חקירה מיידית, עניינית, ולא במח"ש.

סונדוס סאלח: רק בשנת 2018 נסגרו למעלה מ-1,766 תיקים במח"ש.

סונדוס סאלח: דוח מבקר המדינה של 2017 מראה שרק ב-3% מהתיקים הועמדו שוטרים לדין.

סונדוס סאלח: מח"ש היא מחלקה לקידום שוטרים ולא לחקירת שוטרים.

סונדוס סאלח: אנו דורשים מחלקה נפרדת, עניינית, מקצועית, אנושית, הוגנת, שתטפל במקרים האלה.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת סונדוס סאלח.

משה ארבל: חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

משה ארבל: סגן השר יסכם.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת סגן שר הבריאות יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאתייחס לנושא, אני רוצה לומר לאותם חברי כנסת שהתייחסו לאירוע הקשה בטמרה שכולנו, כל עם ישראל, כואב את המוות המיותר של אחמד חג'אזי, זיכרונו לברכה.

יואב קיש: לממשלת ישראל, בראשות שר הבט"פ, יש תוכנית למיגור הפשיעה במגזר הערבי, והמאבק הזה הוא שלנו לא פחות מאשר של אף אחד אחר.

יואב קיש: אני הובלתי פתיחת תחנות משטרה במגזר הערבי כשהייתי יושב-ראש ועדת הפנים, בניגוד לבעיות שהיו לנו במגזר הערבי – חבר הכנסת טיבי, אתה יודע טוב מאוד מי ניסה למנוע את הדבר הזה מאיתנו.

יואב קיש: אני אומר לך, הליכוד נחוש לטפל בפשיעה במגזר הערבי.

יואב קיש: עכשיו, ברשותכם, אני רוצה לדבר על הנושא שלשמו התכנסנו, וזה החקיקה ומצב התחלואה.

יואב קיש: נמצאת פה השרה אורית פרקש כהן, שהיא נציגה של כחול לבן בקבינט הקורונה.

יואב קיש: אני חייב לומר לך, השרה, שהמדיניות שמנסה להוביל בני גנץ בממשלה – אם אני אנסה להמשיל את זה למשהו אחר, רק כדי להבהיר – בואו ניקח את הקבינט הביטחוני; לקבינט הביטחוני-מדיני מגיע שר הביטחון, מגיע הרמטכ"ל כוכבי, הרצי, ומציגים את התוכנית שלהם.

יואב קיש: אנחנו באמצע לחימה קשה בגזרה הצפונית, והם מציגים את התוכנית המורכבת שלהם לנצח את החיזבאללה.

יואב קיש: ואז יעלה וידבר שר הבריאות החליפי, והוא יגיד שהוא מתנגד לעמדת משרד הביטחון ושהוא חושב – המומחים שלו אמרו לו לתקוף מדרום עם חיל אוויר ולא מצפון עם הטנקים, וייצר מבוכה, חוסר הסכמה, חוסר פעילות ושיתוק של הממשלה בקרב ובמלחמה.

יואב קיש: אז אני חושב, עם כל הכבוד לכל המומחים, בסוף, כשאתם מבקשים לפתוח ולפתוח – מי שמטפל בתחלואה ובחולים במדינת ישראל אלה בתי החולים, זו מערכת הבריאות, והם אמונים על המצב הזה, והם מתמודדים היום עם תחלואה קשה מאוד: 1,200, 1,100 חולים קשים בבתי חולים זה שיא שלא היה לנו – חולי קורונה שלא מאפשרים לנו לעשות פה כרצונכם.

יואב קיש: ואני אומר דרכך לראש הממשלה החליפי בני גנץ: אתה תגיע לממשלה, תאמר את דעתך, תשפיע מתוך הממשלה, אבל אל תפעל לשיתוק לאומי.

יואב קיש: אל תייצר אירוע שבו מדינת ישראל לא מסוגלת להתמודד עם הקורונה, כי זה מה שהיה בישיבה האחרונה, ולשם אתם מובילים.

יואב קיש: אנחנו במשרד הבריאות נבקש לחכות עם הפתיחה עד יום ראשון, מכמה סיבות טובות: סיבה ראשונה – שעד תאריך זה עוד כ-200,000 איש ישלימו את כיפת הברזל האישית שלהם; החיסון ייכנס לשיא תוקפו לעוד 200,000 איש באוכלוסיית הסיכון.

יואב קיש: ההזיה הזאת, שבאים אלינו ואומרים לנו: תפתחו מחר – למה?

יואב קיש: ככה – זה לא יכולה לעבוד.

יואב קיש: יש לנו אחריות, מספיק עם הפופוליזם הזה.

יואב קיש: שלום לשר הבריאות.

יואב קיש: מאוד מאוד חשוב שנמשיך עם מדיניות זהירה, מושכלת.

יואב קיש: לא להיכנע לפופוליזם.

יואב קיש: אנחנו במצב מאוד מאתגר.

יואב קיש: אמרתי, אנחנו עם אחוז בדיקות חיוביות שנע בין 9% ל-10%, עם חולים קשים.

עודד פורר: מה עשיתם עם הדיפרנציאציה – – –

יואב קיש: אנחנו רוצים לראות את הירידה בחולים הקשים החדשים, ושתבוא לידי ביטוי כמובן גם בהצטברות החולים הקשים במערכת.

יואב קיש: כשנראה שהדבר הזה קורה, את האפקט, כשמתחילים לראות – אני מאמין שזה קורה; אנחנו מתחילים לראות את הירידה המתונה בגרפים האלה.

יואב קיש: כשאנחנו נראה את זה קורה, אז באמת ביום ראשון אפשר יהיה לבחון ללכת להקלות מאוד מצומצמות.

יואב קיש: זה לא כולל – אני אומר את זה בצורה הכי ברורה – לא את המסחר ולא את החינוך.

יואב קיש: כשהתחלואה משתוללת ברמות האלה – – –

עודד פורר: על איזה הקלות אתם מדברים?

יואב קיש: יש הרבה דברים אחרים שהם ברמות – אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו.

יואב קיש: הממשלה תדון ותחליט.

עודד פורר: בנושא של גני הילדים – – –

יואב קיש: אני רק רוצה לחדד את המסר שאנחנו לא במצב שאנחנו יכולים לפתוח ולפתוח.

יואב קיש: אנחנו במצב של תחלואה גבוהה מאוד; אנחנו במצב שאנחנו רק עכשיו מתחילים לראות את השפעת החיסונים, וגם זה עוד לא מובהק.

עודד פורר: אנחנו שנה מהאירוע.

עודד פורר: את מערכת החינוך לא יכולתם לעשות עם קפסולות, עד עכשיו?

עודד פורר: לפתוח את מערכת החינוך בקפסולות?

יואב קיש: מערכת החינוך עברה שינויים רבים במהלך השנה הזאת.

עודד פורר: איזה שינויים?

יואב קיש: כל פעם שהיא נפתחה, היא נפתחה בצורה שונה.

עודד פורר: מי שיש לו ילדים במערכת החינוך – – – מה שאמרת לא נכון, פשוט לא נכון.

יואב קיש: אני מניח שגם אחרי הגל השלישי וגם כשנעבור את הגל השלישי יעשו התאמות, ואנחנו נהיה חייבים – – –

עודד פורר: מערכת החינוך עשתה את אותן טעויות עוד פעם ועוד פעם עוד פעם.

יואב קיש: אני יכול לומר לך רק דבר אחד:

יואב קיש: התחלנו עם מערכת החינוך אולי הכי צפופה ב-OECD, אולי אחת פחות, ונתוני הפתיחה שלנו מאוד קשים, במיוחד לנוכח מגפה שמבוססת על התקהלויות.

עודד פורר: אבל לא עשיתם שום דבר.

יואב קיש: עשו הרבה מאוד דברים.

עודד פורר: כלום.

עודד פורר: כלום.

יואב קיש: אני אומר, לנוכח המוטציה, הווריאנט הבריטי, צריך להמשיך.

יואב קיש: לא להתעייף.

יואב קיש: אני מקווה שביום ראשון הממשלה תאמץ את עמדת משרד הבריאות ולא משרד הבריאות הפריטטי, שאני לא יודע מי שם קובע, אבל הם בטח לא אחראים למה שקורה בבתי החולים, והגיע הזמן שנוכל לנהל את האירוע הזה בלי פוליטיקה, ובעיקר – לפי עמדת אנשי הבריאות במשרד הבריאות.

יואב קיש: תודה רבה.

משה ארבל: כבוד השרה אורית פרקש הכהן, גברתי מבקשת למסור הודעה אישית או לדבר בשם הממשלה?

משה ארבל: הודעה אישית – אז זה יהיה מייד לאחר ההצבעה.

משה ארבל: אם כן, אני מתכבד לעבור להצבעה על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, בקריאה ראשונה.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, מי שבעד – בעד; מי שנגד – נגד.

אחמד טיבי: ירוק, ירוק.

משה ארבל: בעד זה הירוק, נגד זה האדום – הבהרה חשובה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: מייד לאחר תוצאות ההצבעה האלקטרונית אצרף את חברי הכנסת שנוכחים כאן במליאה.

משה ארבל: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – 3 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קריאה: משה.

משה ארבל: היית בזמן ההצבעה?

משה ארבל: ובכן, 20 בעד, שלושה מתנגדים, נמנע אחד.

משה ארבל: אני מצרף את חברת הכנסת קטי שטרית כתומכת.

משה ארבל: כבודו היה כאן בזמן ההצבעה?

קריאה: שתי שניות – עד שראיתי על הלוח.

משה ארבל: הרב רפי פרץ גם כן בעד; סגן השר יואב קיש – בעד; חבר הכנסה משה אבוטבול – בעד.

משה ארבל: אם כן, 24 בעד, שלושה מתנגדים, נמנע אחד.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

משה ארבל: כבוד השרה אורית פרקש הכהן, לרשותך חמש דקות.

משה ארבל: בבקשה, גברתי.

אורית פרקש הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, אני יושבת כאן במליאה כשרה בממשלה הזאת.

אורית פרקש הכהן: שמעתי את סגן שר הבריאות יואב קיש מכנה את עמדת כחול לבן בנושא שכולנו עסוקים בו, בנושא נגיף הקורונה, "משתקת את המשק", כאילו שבאמצע קרב מגיע שר הבריאות ומעיר הערות.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שלא יכולה להיות הצגת דברים רחוקה ושטוחה יותר מהאמת ומהמורכבות של נגיף הקורונה.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שבדברים שאתה אמרת יש הרבה מאוד מהבעיה שנעוצה בטיפול בקורונה עד כה – ללכת כל הזמן על אותו הדבר עוד פעם ועוד פעם, גם כשזה נכשל, ולצפות לתוצאות אחרות.

אורית פרקש הכהן: אני רוצה לפרט למה אני מתכוונת.

אורית פרקש הכהן: קודם כול, נסתכל על הנתונים: קיבלנו מתנה – יש חיסונים.

אורית פרקש הכהן: המספרים והמגמות יורדים, למרות ההפחדות הבלתי-פוסקות שלכם, יואב, של משרד הבריאות, ואני חושבת שלציבור מגיע לדעת את האמת:

אורית פרקש הכהן: עשרות אחוזים של ירידה בגילי הסיכון למחלות ולנפטרים בחולים; עשרות אחוזים ירידה בתוספת חולים קשים, וגם במספרים מוחלטים יש יציבות בחולים קשים במדינת ישראל.

אורית פרקש הכהן: עם כל הכבוד, דיוני ממשלה – –

יואב קיש: איך זה מסתדר – –

אורית פרקש הכהן: – – דיוני ממשלה והחלטות – –

יואב קיש: – – איך זה מסתדר אם יש עשרות אחוזים של ירידה ויש יציבות בתחלואה?

יואב קיש: משהו לא מסתדר לי במתמטיקה.

אורית פרקש הכהן: – – של ממשלה – כשממשלה יושבת ומקבלת החלטות היא לא משרד הבריאות, היא לא הנהלת בתי חולים.

יואב קיש: דברי על הנתונים.

אורית פרקש הכהן: אני אדבר על הנתונים.

יואב קיש: לא, אבל תסבירי.

יואב קיש: את אומרת – אני מקשיב לך.

יואב קיש: אני שואל אותך.

אורית פרקש הכהן: תן לי להסביר.

יואב קיש: אני שואל אותך: עשרות אחוזים ירידה, יציבות – –

אורית פרקש הכהן: כשממשלה יושבת ומקבלת החלטות בנושאים של בריאות, היא לא יושבת כשר בריאות – –

יואב קיש: – – זה לא עובד.

אורית פרקש הכהן: – – היא שוקלת שיקולים רבים: היא שוקלת שיקולי תחלואה, היא שוקלת שיקולי תמותה, אבל היא גם שוקלת את הנזקים הבריאותיים של הסגר, את הנזקים הנפשיים של הסגר.

אורית פרקש הכהן: היא גם יודעת שמספר ההתאבדויות גדל; היא גם יודעת שמספר האובדניים והמחירים הנפשיים שהחברה משלמת בגין הסגר קפץ בעשרות אחוזים; היא גם יודעת שיש מחיר כלכלי אדיר לסגר; היא גם יודעת שאנשים איבדו את פרנסתם, שיש בעיות של אובדן כושר, של השמנה, של פגיעה בחולים, של אי-יכולת לטפל בחולים אחרים ועוד ועוד.

אורית פרקש הכהן: תן לי לספר לך סיפור, סגן שר הבריאות.

אורית פרקש הכהן: עד לרגע זה, למרות הבקשות שלי, פעם אחת בישיבת ממשלה לא בא משרד הבריאות והציג גם את המחירים הבריאותיים של הסגר.

אורית פרקש הכהן: כל פעם אותן מילים: מאומתים, נפטרים, חולים.

אורית פרקש הכהן: לא מזלזלת בזה, אנחנו באתגר אדיר, אבל שבודקים ומכמתים מחירים בריאותיים צריך לדבר גם על המחלה הסמויה ועל הנפגעים הסמויים בסגר הזה מהסגר, כלומר מהמגפה – על הנפגעים הסמויים מהקורונה, שגם הם בגין הסגר.

אורית פרקש הכהן: אלה נתונים שלא מעלים לנו בכלל.

אורית פרקש הכהן: בוא נדבר על העומס בבתי החולים: 1,100 חולים – במגמת ירידה.

אורית פרקש הכהן: בוודאי שאין עלייה.

אורית פרקש הכהן: יש בשבוע האחרון ובשבועיים האחרונים ירידה של עשרות אחוזים בגילי החיסון, בתוספת החולים הקשים, וכולנו יודעים שאלה הנתונים.

אורית פרקש הכהן: באים לממשלה ואומרים: בואו נסגור את הכול בגלל עומס בבתי החולים.

אורית פרקש הכהן: באה שרה כמוני, למשל, ומבקשת נתונים מפרויקטור הקורונה – מקבלים החלטות על בסיס נתונים: אני רוצה לדעת, בחמש השנים האחרונות, מה היה העומס בבתי החולים מדי שנה בחודש ינואר, חודש קשה במערכת הבריאות?

אורית פרקש הכהן: "אין אפשרות לספק לך את הנתונים" – זוהי התשובה.

אורית פרקש הכהן: כולנו יודעים שהשפעת נעלמה; כולנו יודעים ולא מזלזלים בעומס הקשה ובעבודה המסורה והמדהימה שעושה מערכת הבריאות, אבל נתונים אין, ואני אגיד לכם למה: כי הנתונים מראים שמערכת הבריאות, שסבלה מהרעבה קשה בממשלה שלכם, בממשלת הליכוד, הייתה ועודנה במצב שמותח את השמיכה ובעומס גדול.

אורית פרקש הכהן: אבל עדיין צריך לדעת את הנתונים.

אורית פרקש הכהן: ומה אני אומרת?

אורית פרקש הכהן: כשמסתכלים באמת על הנתונים – לא עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם סגר כשיטת עבודה, כמה שנותן את הפתרון – כשאנחנו מסתכלים על מספר הערים המחוסנות בישראל, יש כבר יותר מעשר ערים עם 85% ומעלה בגילים המחוסנים.

אורית פרקש הכהן: יש עוד עשר ערים או יותר בדרך, בשבוע הבא הן יגיעו לשם.

אורית פרקש הכהן: מהן לא יבואו החולים הקשים והנפטרים, אדון סגן שר הבריאות.

אורית פרקש הכהן: אנחנו יודעים מאיפה הם יבואו – מהיכן שמצפצפים על הסגר, באלפים, בעשרות אלפים, באוכלוסיות שלמות ובאירועים שלמים, ששם יש אתגר מנהיגותי לממשלה לטפל בו.

אורית פרקש הכהן: לסגור עוד פעם את תל אביב ואת נהריה ואת כל המקומות האלה, עם נתוני תחלואה ואחוזי חיסונים מרקיעי שחקים, זאת לא תוכנית עבודה לטווח הארוך.

אורית פרקש הכהן: תוכנית עבודה לטווח ארוך, מבחינתי – – –

יואב קיש: את יודעת מה קורה במגזר הכללי?

יואב קיש: את יודעת על מה את מדברת בתחלואה במגזר הכללי?

אורית פרקש הכהן: אני רוצה להסביר לך למה אני מתכוונת.

יואב קיש: אין לך מושג בנתונים.

אורית פרקש הכהן: נהייתה איזו אופנה פופוליסטית שכל מי שמציע תוכנית עבודה אחרת – הוא נהיה מכחיש קורונה, הוא נהיה משוגע.

אורית פרקש הכהן: אז אני רוצה להסביר לך בזעיר אנפין מה אנחנו אומרים, פעם אחת: יש 200,000 איש מעל גיל 60 שפשוט לא מתחסנים.

אורית פרקש הכהן: זה לא קשור להכרזות של הממשלה, של ראש הממשלה, על שלושה ימים או יומיים – –

משה ארבל: נא לסכם.

אורית פרקש הכהן: – – אין שום קשר.

אורית פרקש הכהן: הם פשוט לא הולכים להתחסן.

אורית פרקש הכהן: הם יכלו להתחסן בשבוע האחרון.

אורית פרקש הכהן: צריך מבצע ממוקד שיביא את האנשים ויתמרץ את האנשים להתחסן, ואת זה עושים קודם כול בניטור מדויק שלהם, ודבר שני – בלחץ אדיר לפתיחה של דברים בתו ירוק לאנשים מחוסנים, לאנשים עם בדיקות, לאנשים עם תעודת מחלים, כדי שאנשים ירצו להתחסן ויהיה להם אינטרס לכך.

אורית פרקש הכהן: דבר שני, מערכת הבריאות – כן, יואב, להציג תוכנית איך מטייבים את העמידה בעומס של בתי חולים, כי יש לי משהו לספר לך: אחרי המוטציה הבריטית ואחרי המוטציה הדרום-אפריקאית תגיע עוד מוטציה; וירוסים, דרכם להישאר, ולכן צריך להציג תוכנית שבה מטייבים ומייעלים את העומס בבתי החולים במדינת ישראל.

אורית פרקש הכהן: למה כל בתי החולים הפרטיים במדינת ישראל הם בכלל לא חלק מהמאמץ?

אורית פרקש הכהן: תסביר לי, למה הם לא חלק מהמאמץ של מערכת הבריאות?

יואב קיש: זה אותם רופאים.

יואב קיש: את יודעת על מה את מדברת בכלל?

אורית פרקש הכהן: כוח אדם אדיר וגדול שלא מטפלים בו.

יואב קיש: הרופא שבבית החולים הפרטי עובד וקורע את עצמו בבית החולים הציבורי.

יואב קיש: מאיפה ההמצאה הזאת?

אורית פרקש הכהן: אני לא מזלזלת – – –

יואב קיש: את פשוט לא מכירה כלום.

משה ארבל: כבוד השרה, הדיון הוא באמת באמת מרתק – –

יואב קיש: את פשוט לא מבינה כלום.

אורית פרקש הכהן: אני מבקשת לסיים.

משה ארבל: – – אבל מכיוון שזאת לא ישיבת ממשלה – לכנסת יש כללים משלה.

אורית פרקש הכהן: אני מבקשת לסיים.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שהקול הזה שאנחנו משמיעים הוא חשוב מאין כמותו, ולו רק בגלל הניסיון להדביק לכל קול של חשיבה אחרת חוסר לגיטימיות.

אורית פרקש הכהן: עצם הדיון, עצם העלאת חלופות אחרות לטיפול, הם חשובים מאין כמותם.

אורית פרקש הכהן: בעולם שבו הגבינה שלנו זזה וזכינו למיליוני חיסונים, ובעולם של מיליוני ישראלים מחוסנים, הגיע הזמן לדיון אמיתי וער על שילוב בין המשך שמירה וריסון, כמובן, והגבלות על הציבור ושל שינוי מחשבה ופתרונות אחרים ויצירתיים.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לשרה אורית פרקש הכהן.

משה ארבל: [נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: ובכן, נעבור לנושא הבא בסדר-היום – תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הידוק הגבלות) (תיקון), התשפ"א–2021.

משה ארבל: יציג את התקנות סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: אתם מעמידים במבוכה את חבר הכנסת טיבי.

משה ארבל: אתה בדילמה קשה: ממשלת ישראל מציעה עמדות מנוגדות, ואתה כאופוזיציה לא יודע לאיזו ממשלה להתנגד.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאתחיל בתקנות, אני באמת רוצה להתייחס לדבריה של השרה אורית פרקש הכהן.

יואב קיש: קודם כול, אין לנו שום בעיה לשמוע דעות שונות.

יואב קיש: אני מברך על זה, אני חושב שזה חשוב.

יואב קיש: אנחנו נשמע אותן גם בממשלה.

יואב קיש: הבעיה הבסיסית היא שגנץ מנצל את הכוח הפריטטי שלו בשביל לשתק את הממשלה אם לא מסכימים לדעותיו.

יואב קיש: אין לי בעיה – תבואו לממשלה, תציגו, נתווכח ונצביע, אבל אל תנצלו את הכוח הפריטטי בשביל לשתק את הממשלה.

יואב קיש: פה הביקורת שלי כלפיכם.

יואב קיש: אני מעולם לא אמרתי שאני מתנגד לשמוע כל דעה.

יואב קיש: אני תכף גם אתייחס לנתונים.

יואב קיש: אני אגיד לך יותר מזה: אם חסר לך איזה נתון, בפעם הבאה תפני אליי – תקבלי את כל המידע, כמו שפרופ' ערן סגל פונה ומקבל את כל המידע.

יואב קיש: הכול בשקיפות מלאה לציבור, הכול נמצא, כולם יודעים הכול.

אורית פרקש הכהן: לי אמרו שאין נתונים על הנושא.

יואב קיש: אז תפני אליי ותקבלי את הכול, ואם אין, אני אגיד שאין, כי אין לנו.

יואב קיש: יכול להיות, לא הכול יש למשרד הבריאות.

יואב קיש: אני לא יודע מה ביקשת ספציפית; כל מה שיש, מקבלים.

יואב קיש: אנחנו לא מסתירים כלום.

יואב קיש: אנחנו משתפים.

יואב קיש: הדבר היחיד שאני דורש מכם בממשלה זה להיות קשובים, להתווכח ולהצביע, ולא לנצל כוח פריטטי לשיתוק.

יואב קיש: לגבי מה שאמרת, אני לא מבין איך זה מסתדר.

יואב קיש: מצד אחד את אומרת: ירידה של עשרות אחוזים בחולים הקשים – –

אורית פרקש הכהן: בגילאי הסיכון.

יואב קיש: – – בגילי הסיכון, שאנחנו יודעים שהם מרכיבים את רוב החולים הקשים – מצד אחד זה, ומצד שני את אומרת:

יואב קיש: אבל אנחנו עוד לא רואים את זה במספר החולים הקשים במערכת.

אורית פרקש הכהן: רואים.

אורית פרקש הכהן: יש ירידה בתוספת חולים קשים, ואתה יודע את זה.

יואב קיש: את יודעת כמה חולים קשים יש היום במערכת?

אורית פרקש הכהן: כן.

אורית פרקש הכהן: 1,100.

יואב קיש: אנחנו ב-1,100.

אורית פרקש הכהן: 1,100, ו-300 פחות – – –

יואב קיש: היינו בשיא ב-1,200.

יואב קיש: אנחנו בין 1,200 ל-1,100.

יואב קיש: אז איך עשרות אחוזים – – –

אורית פרקש הכהן: תוספת חולים קשים.

יואב קיש: את יודעת כמה חולים קשים התווספו אתמול?

אורית פרקש הכהן: ירידה בחולים קשים.

יואב קיש: כמה חולים קשים התווספו אתמול למערכת?

אורית פרקש הכהן: 100.

יואב קיש: 130.

יואב קיש: 129, ליתר דיוק.

יואב קיש: תסתכלי על כל המספרים: אנחנו בעלייה בשלושת הימים האחרונים.

אורית פרקש הכהן: בירידה.

יואב קיש: אנחנו בעלייה מ-100.

יואב קיש: היינו בשיא של 160, תביני.

יואב קיש: תסתכלו על הנתונים, אל תזייפו ואל תבלפו.

יואב קיש: פשוט הזוי.

אורית פרקש הכהן: אני מסתכלת על הנתונים, אבל על כולם, על שני הצדדים.

יואב קיש: עוד דבר – חוסר הבנה בסיסי – אתם באים ומסתכלים על מספר המונשמים או על מספר החולים במצב קשה; את אומרת לי: בוא נראה מה היה בינואר.

יואב קיש: את יודעת את ההבדל העצום בין מחלקה פנימית רגילה לבין מחלקה פנימית קורונה?

יואב קיש: את מבינה את העומס על הצוותים?

אורית פרקש הכהן: מה זה קשור?

אורית פרקש הכהן: דיברנו עכשיו על נתונים.

אורית פרקש הכהן: מכירה.

אורית פרקש הכהן: מבינה.

יואב קיש: אז איך את יכולה להשוות?

אורית פרקש הכהן: לא משווה.

יואב קיש: זו לא אותה מיטה.

אורית פרקש הכהן: לא משווה – – –

יואב קיש: את אומרת לי: היו לך 1,000 חולים קשים משפעת לפני שנה, והיום יש לך 1,200 חולים קשים של קורונה.

יואב קיש: זה פי שלושה או ארבעה בעומס על הצוותים.

יואב קיש: אתם לא מבינים את זה?

אורית פרקש הכהן: אז אני מבקשת תוכנית למערכת הבריאות.

יואב קיש: אתם לא מבינים.

יואב קיש: עזבי תוכנית, אבל בואי נתחיל מזה שאת לא יכולה לבקש השוואה בין מחלקה רגילה למחלקת קורונה.

יואב קיש: זה פשוט חוסר הבנה בסיסי – –

אורית פרקש הכהן: לא זה מה שדיברנו.

אורית פרקש הכהן: יואב.

אורית פרקש הכהן: יואב.

אורית פרקש הכהן: יואב – – –

יואב קיש: – – איך בית חולים מתנהל בעומסים על הצוותים, בקושי של הטיפול בקורונה.

אורית פרקש הכהן: יואב, אם אתה לא יכול להתמודד עם העובדות – זה לא בסדר.

יואב קיש: גם כן, אתם סופרים את המונשמים.

אורית פרקש הכהן: אתה לא בסדר.

יואב קיש: את יודעת שאנחנו עושים היום הכול בשביל לא להנשים את האנשים, אז מה ההיגיון לספור את המונשמים, כשאנחנו עושים הכול להימנע מלהגיע לשם?

אורית פרקש הכהן: אתה לא מתמודד עם הנתונים שלי.

יואב קיש: אני לא אגיד לך מי אמר לי שאם היו מנשימים אותו, הוא לא היה שורד – –

אורית פרקש הכהן: אתה לא מתמודד עם הנתונים שלי.

יואב קיש: – – למזל הגדול של כולנו הוא שרד.

אורית פרקש הכהן: אתה בורח למקומות אחרים כי אין לך מה להגיד.

יואב קיש: אני מתייחס לדברים שאמרת ומראה לך כמה הם שגויים, לא רציניים ומבוססים על חוסר הבנה בסיסי של מערכת הבריאות.

אורית פרקש הכהן: אין בעיה.

אורית פרקש הכהן: נשב בסגר עוד חצי שנה.

אורית פרקש הכהן: 10,000 איש יהיו בלוויות, במסגדים, והקורונה תיעלם.

יואב קיש: את יודעת מה זה R?

יואב קיש: השרה פרקש הכהן, את יודעת מה זה R?

יואב קיש: את יודעת מה זה R?

יואב קיש: כי האשמת, אמרת: יש ערים – למה בתל אביב ונהריה – את יודעת מה זה R?

יואב קיש: את יודעת כמה ה-R במגזר הכללי היום?

אורית פרקש הכהן: עולה.

אורית פרקש הכהן: עולה.

אורית פרקש הכהן: אני יודעת.

יואב קיש: עולה.

יואב קיש: כמה הוא?

אורית פרקש הכהן: יודעת.

יואב קיש: ה-R במגזר הכללי עומד על 1.05.

יואב קיש: את יודעת כמה ה-R במגזר החרדי, שלפני שנייה האשמת אותו בכל מיני האשמות?

יואב קיש: את יודעת?

אורית פרקש הכהן: לא דיברתי על המגזר החרדי.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אמרת: איפה שלא מצייתים, הלוויות וזה, אז דיברת על הדברים האלה.

אורית פרקש הכהן: איפה שלא מתחסנים.

אורית פרקש הכהן: איפה שלא מתחסנים.

יואב קיש: אז אולי על הערבים.

יואב קיש: ה-R במגזר החרדי הוא 0.88.

אורית פרקש הכהן: זה אחוז מאומתים.

יואב קיש: עכשיו מה את מציעה לנו?

יואב קיש: בואו נפתח במקומות – בתל אביב, במגזר הכללי, איפה שה-R גבוה, נגיע להתפרצות.

אורית פרקש הכהן: יואב, זה אחוז מאומתים – – –

יואב קיש: מי יטפל בחולים האלה?

יואב קיש: בתי החולים הציבוריים הפריטטיים של גנץ?

יואב קיש: ואת יודעת מה, כן, אני אגיד לך: ראינו את הסרט של אורלי וגיא; אתם עושים לנו את הסרט של אורית וגנץ.

ניסים ואטורי: ורצים להתחסן.

יואב קיש: על דבר אחד אנחנו מסכימים – שהחיסונים הם סופר-חשובים.

יואב קיש: אני שמח שאתם מצטרפים לקריאה של ראש הממשלה מאתמול לאותה אוכלוסייה להגיע ל-90%.

אורית פרקש הכהן: אנחנו אמרנו את זה קודם.

יואב קיש: אני שמח ומברך על זה שלפחות בנושא החיסונים אתם מבינים את הנושא ואתם קוראים יחד איתנו להגיע להתחסן.

יואב קיש: זה מאוד מאוד חשוב.

יואב קיש: אם יש משהו בכל הגל השלישי הקשה הזה שיכול לעצור אותו ולבלום את התחלואה הקשה והתמותה זה אך ורק החיסונים.

יואב קיש: עברנו חודש ינואר קשה, עם מספרים קשים של תמותה וחולים קשים.

יואב קיש: אנחנו בפתח חודש פברואר, שבו ייתכן שנמצא את עצמנו באותה תמונה, אלא אם – ואני אומר עוד פעם: בכל יום שעובר ואנשים מתחסנים, הם בונים לעצמם את כיפת הברזל האישית שלהם מהמגפה.

יואב קיש: לכו להתחסן.

יואב קיש: זה חשוב מאוד.

יואב קיש: זה מציל חיים.

יואב קיש: המאמץ שלנו הוא להגיע ל-90% מכלל ה-50 פלוס.

יואב קיש: אנחנו עובדים על זה בכל הכוח, ואני מבקש מכל מי ששומע ורואה: לכו להתחסן.

משה ארבל: אתה רומז שצופי ערוץ הכנסת הם בדרך כלל בני 50 פלוס?

יואב קיש: לא, אבל יש ביניהם גם צופים בגיל 50 פלוס.

יואב קיש: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש, לפי סעיף 4(ד)(2)(ג) לחוק סמכויות הקורונה.

יואב קיש: בהתאם למנגנון בחוק, תקנות מכוח סעיפים 6 ו-7 לחוק, שהותקנו על ידי הממשלה, שעניינן הגבלות על המרחב הפרטי והציבורי, יידונו בוועדה בכנסת בתוך שבעה ימים.

יואב קיש: מכך, כשזה לא קורה, זה אמור להגיע למליאה.

יואב קיש: זה המנגנון, והגענו למליאה.

יואב קיש: בשבוע שעבר המליאה אישרה חלק מהתקנות בנושא, וכעת מובאים לאישורכם יתר ההסדרים בתקנות שהארכתם מתבקשת, הנוגעים להגבלות על מקומות ציבוריים ועסקיים, הגבלת אירועים ועוד.

יואב קיש: יצוין כי התקנות המובאות מציעות להאריך את התוקף עד 31 בינואר 2020.

יואב קיש: אומנם מועד זה חלף, אבל המשמעות היא שללא אישור המליאה תבוטל האחריות הפלילית לעשיית עבירות הנובעות מהתקנות ויוחזר כל קנס ששולם, ולכן אבקש לאשר תקנות אלה, שאושרו לאור נתוני התחלואה במטרה לצמצם את התפשטות הנגיף בישראל.

יואב קיש: תקנות 1 ו-2 הן לעניין תיקון והארכת תוקפן של ההוראות בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה, שתיקונן והארכת תוקפן לא נכללו בהחלטה בדבר אישור תקנות הידוק ההגבלות שהתקבלה על ידי הכנסת ביום י"ד בשבט התשפ"א, 27 בינואר 2021, ותקנות 3 עד 9 – לתיקון תקנות הידוק ההגבלות.

יואב קיש: תודה, היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר הבריאות.

משה ארבל: ברשות

משה ארבל: כם אעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: ראשון הדוברים, סגן השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גדי יברקן, יעלה ויבוא.

משה ארבל: יש 30 דוברים.

משה ארבל: אני נועל בזה את רשימת הדוברים, לידיעת חברי הכנסת.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי, קודם הקשבתי לך בקשב רב, לדבריך החשובים מאוד בנושא האלימות והפשע במגזר הערבי.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, אתה יודע, אני בהחלט כואב את מה שקרה ומשתתף בצער המשפחה של האח שנהרג בחילופי האש.

דסטה גדי יברקן: כרגע הכול נבדק, כמובן.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להביא תזה אחרת: אני מאמין שהפשיעה בחברה הערבית היא לא בחברה הערבית בכלל – היא בכלל של החברה כולה.

דסטה גדי יברקן: כל עוד אנחנו, הממשלה, או כל אזרח, או אתם, חברי הכנסת מהרשימה, או מכל הבית הזה, יחשבו שהפשיעה במגזר הערבי היא רק במגזר הערבי, הוא טועה – טועה ומטעה – משום שמדינה לא יכולה להתנהל במגזרים, כפי שאנחנו רואים את זה.

דסטה גדי יברקן: ערביי ישראל הם חלק בלתי נפרד מהחברה בישראל.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת טיבי, אתה ואני לא נסכים לעולם בנושאים מדיניים; אני אחלוק עליך ואתה תחלוק עליי; אני אנהל איתך דיאלוג עד הפיסה האחרונה של ארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני מכבד את דעתך.

דסטה גדי יברקן: כל עוד אנחנו חיים באותה מדינה, אין לי פריבילגיה לא להילחם את מלחמתך בשכונה.

דסטה גדי יברקן: ולכן מי שחושב שהאלימות כלפי החברה הערבית, בתוך החברה הערבית, היא רק עניין שלכם, טועה.

דסטה גדי יברקן: וכאן המדינה כולה מפסידה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו בימים אלה, אתם גם רואים את זה, עושים משהו שאנחנו יכולים באמת – והמשטרה מגויסת בשיא כוחה כדי להיאבק בפשיעה.

דסטה גדי יברקן: למרות המקרה הטרגי – ואתם יודעים היטב שבשנה האחרונה משטרת ישראל פועלת, פותחת תחנות משטרה ומפעילה כוחות סיור.

דסטה גדי יברקן: זה לא מספיק.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לדבר על התפיסה – לנתק את הנושא הזה של הפשיעה בחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: החברה הערבית היא חלק מהחברה הישראלית, ואני משוכנע שאתה תסכים איתי.

דסטה גדי יברקן: ומי שחושב שהנושא הזה יפגע רק בחברה הערבית, טועה.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל פועלת, ואתם ראיתם את זה – אני הייתי מצפה שאתם תתמכו במשטרה, תשימו בצד את הטרגדיה שקרתה.

דסטה גדי יברקן: הניסיון שאנחנו עושים חייב להיות משותף, יחד עם ההנהגה ויחד עם האזרחים.

דסטה גדי יברקן: אבל זה לא משנה מי יהיה במשרד, לא משנה זהותו של ראש הממשלה אשר יהיה; אנחנו צריכים להבין בתפיסה שערביי ישראל הם חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית.

דסטה גדי יברקן: ותאמין לי, כמי שנולד במדינה שמאכלסת 78 ניבים באתיופיה, שקיימת יותר מ-3,000 שנה ויש בה מוסלמים ונוצרים ויהודים שחיו בה – כל עוד כבוד האדם לא יהיה במרכז, שום חברה לא יכולה להחזיק מעמד.

משה ארבל: נא לסכם.

דסטה גדי יברקן: ולכן, הנושא של המאבק בפשיעה במגזר הערבי חייב להיות של כולם ביחד.

דסטה גדי יברקן: אני יודע שאתם מייצגים את הציבור שלכם נאמנה.

דסטה גדי יברקן: חלקתי עליכם פה כשהגיעו הסכמי שלום, הסכמי אברהם, ולצערי הרב אתם הצבעתם נגדם; הציבור הערבי נהנה לא פחות מהסכמי שלום.

דסטה גדי יברקן: רק עם דובאי – כמיליארד שקל מאז שהסכמי השלום הגיעו.

דסטה גדי יברקן: והיום אני, כמי שעלה מאתיופיה והמשפחות שלי הגיעו מסודאן – היום בני המשפחה שלי יוכלו ללכת להקים אנדרטה על אדמת סודאן ולקרוא קדיש על יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: אין משהו יותר חשוב משלום.

דסטה גדי יברקן: אנחנו צריכים להתחיל לחנך בחברה הישראלית – הלוואי שאת השפה הערבית היו מלמדים בכל בית ספר, מעכשיו, בכל גן, כי ככה שוברים מוסכמות, בתרבות ובשפה.

משה ארבל: תודה.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני לצידך, לצידכם, לצד ציבור הערבים אזרחי ישראל, והנושא הזה בכלל אמור להיות נושא א-פוליטי.

דסטה גדי יברקן: מדובר בחיי אדם.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל פועלת, עושה את המקסימום האפשרי, ואני מצפה שאתם תביאו את הדוגמה האישית ותעמדו לצד המשטרה, על הניסיון.

דסטה גדי יברקן: כשאנחנו עושים, קורים דברים, טעויות – נתקן.

דסטה גדי יברקן: אבל אי-אפשר תמיד לבקר את המשטרה, שהיא בעצם השלוחה והזרוע של מדינת ישראל מול האזרח.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר לביטחון הפנים גדי יברקן.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשות אדוני.

קריאה: לפי הרישום אימאן ח'טיב מופיעה.

משה ארבל: יש כאן פריבילגיה של סגני יושב-ראש.

משה ארבל: אנחנו, אנחנו – – –

קריאה: לא, אז זה בסדר.

קריאה: הדוברת תהיה אחרי ד"ר אחמד?

משה ארבל: זה לבקשת הסיעה וזה מתואם, השינוי הזה.

משה ארבל: זה בסדר.

משה ארבל: אין פרוטקציות.

משה ארבל: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, מכובדי היושב-ראש חבר הכנסת ארבל.

אחמד טיבי: בנאום הקודם דיברתי על הפשיעה ועל הרצח בנצרת והרצח בטמרה, ורצח לפני בבאקה, באום אל-פחם, איפה לא?

אחמד טיבי: שמעתי אותך, סגן השר.

אחמד טיבי: אתה בא מהקהילה האתיופית, שסבלה מנחת זרועה של המשטרה.

אחמד טיבי: סלומון טקה נורה ונהרג, וכולכם זעקתם וכעסתם – ובצדק, בצדק זעקתם; אבל כאשר אתם הפגנתם, לא היו שוטרים עם נשק, לא ירו נגדכם גז מדמיע.

אחמד טיבי: נתנו לכם למחות, לזעוק, ובצדק למחות ולזעוק, כי זה הדם שלכם.

אחמד טיבי: אצלנו כשמוחים בצומת אום אל-פחם או בטמרה, מדכאים את המחאה, בסופו של דבר.

אחמד טיבי: גם כנגד זה צריך למחות ולהגיד דברים.

אחמד טיבי: מכאן אני רוצה לעבור לחוק הזה לגבי מניעת טיסות, סגירת נתב"ג.

אחמד טיבי: אנחנו מוצפים בקריאות של אזרחים שנמצאים באיסטנבול, בדובאי, סטודנטים בירדן ששבו למעבר הירדן ולא נתנו להם לעבור, באירופה, איפה לא.

אחמד טיבי: אזרחים – חוק-יסוד אוסר על מניעת כניסת אזרחים למדינה, ואז בוועדת חוקה הסבירו לנו שזה לא איסור כניסה אלא תעדוף כניסה.

אחמד טיבי: אנשים הפכו להיות פליטים, לא נשאר להם כסף, לאנשים, למשפחות; כל יום אנחנו מקבלים טלפונים.

אחמד טיבי: לכן עיכבתי את הדיון והצבענו נגד בוועדת חוקה, אבל גייסו את הקואליציה והייתי לבד.

אחמד טיבי: אבל חשוב שנשמיע את הזעקה של האזרחים, יהודים וערבים, ערבים ויהודים, שנמצאים בחוץ לארץ ונתקעו.

אחמד טיבי: פינדרוס דיבר על גופה שלא נותנים לה להיכנס.

אחמד טיבי: גופה.

אחמד טיבי: מה קרה?

אחמד טיבי: אנחנו בעד קיום כל הוראות משרד הבריאות; אפשר להכניס את האנשים עם הגבלות של שמירה על ההוראות, אבל לא להשאיר אותם בחוץ לארץ ככה – תסתדרו, בלי כסף?

אחמד טיבי: תוכניות כאן מתרסקות, לימודים, משפחה.

אחמד טיבי: אי-אפשר ככה.

אחמד טיבי: לכן אנחנו נגד ההרחבה הזאת בחוק של איסור טיסות, מניעת כניסה.

אחמד טיבי: אזרח שנמצא בחוץ לארץ ורוצה לחזור, מכובדי היושב-ראש, יש לאפשר לו זאת.

אחמד טיבי: אחר כך להגיד לו: אתה צריך להיות בבידוד כי היית בחוץ לארץ, זה כן, אבל לא להשאיר אותו עם הילדים בחוץ לארץ, זרוק, ללא פתרון באופק, ואז מביאים חוק דרקוני שסוגר את הכול.

אחמד טיבי: לא נסכים.

אחמד טיבי: אנחנו נגד, ואנחנו נמשיך לזעוק וללחוץ כדי לאפשר לאזרחים האלה שנתקעו בחוץ לארץ לחזור כל אחד לביתו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: בהחלט, אני סבור שמן הסתם גם תוגש עתירה לבג"ץ בנושא הזה.

משה ארבל: מדובר בפגיעה לא מידתית לחלוטין.

משה ארבל: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת משה ארבל – מוותר; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח.

משה אבוטבול: בטוח שהוא מוותר?

משה אבוטבול: בדקת איתו?

משה ארבל: אני התייעצתי איתו.

משה ארבל: בכובעי כסגן יו"ר שאלתי אותו בכובעו כחבר הכנסת, והוא אמר לי שהוא מוותר.

משה אבוטבול: אה, יפה.

משה אבוטבול: ממנו ילמדו.

משה אבוטבול: ממנו ילמדו.

משה ארבל: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן גינזבורג – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה טור פז – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת אריאל קלנר יעלה ויבוא.

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למה לדעתך, אדוני היושב-ראש, המסתננים כל כך חשובים לשמאל?

אריאל קלנר: מדוע מעלימים את המידע שרובם המוחלט אינם פליטים כלל וכלל?

אריאל קלנר: למה התקשורת הישראלית אינה מסקרת את המציאות הקשה בדרום תל אביב?

אריאל קלנר: מדוע מסתירים ומטייחים את מספר מקרי הפשע שמבוצעים על ידי מסתננים?

אריאל קלנר: מדוע אזרחים חלשים המתגוררים באזורים שמאוכלסים במסתננים לא מעניינים את חסידי זכויות האדם?

אריאל קלנר: מה, הם לא רואים את זה?

אריאל קלנר: והתשובה היא אחת: המסתננים הם הדרך האפקטיבית ביותר במאבק נגד מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

אריאל קלנר: אגב, אני ממליץ מאוד לקרוא את הספר "ניידים ונייחים" של ד"ר גדי טאוב.

אריאל קלנר: לטעמי הוא מסביר את הנושאים בצורה מושלמת.

אריאל קלנר: בשנת 2007 עמד כאן בכנסת חבר הכנסת וילן, והסביר שמדובר בסך הכול ב-288 אנשים; כיום יש כבר מעל ל-30,000 מסתננים – רובם המוחלט, כאמור, אינם פליטים ולא מבקשי מקלט; אולי מבקשים, אבל פליטים הם לא.

אריאל קלנר: כאשר רוב מוחלט של המסתננים הם גברים צעירים בגילי העבודה, זה לא במקרה.

אריאל קלנר: כך לא נראים פליטים – כך נראים מהגרי עבודה, גם בארץ וגם בעולם.

אריאל קלנר: דרך המסתננים, ובאמצעות שיח זכויות האדם, אפשר לרמוס את זכויות האזרח, וכך לרוקן את מדינת הלאום מתוכן.

אריאל קלנר: כך, במקום להגיד שהם פועלים כנגד הרוב במדינה, הם מגדירים את עצמם כחומלים, ואת אלה שמבקשים להגן על מדינת הלאום – כגזענים וחשוכים.

אריאל קלנר: לאומיות זה עולם ישן בעיניהם, ועולם ישן – עדי היסוד נחרימה.

אריאל קלנר: ומי הזרוע הביצועית הראשית של מדיניות זו?

אריאל קלנר: כמובן בג"ץ.

אריאל קלנר: עמותות שמאל וקרנות שונות במימון זר משתפות פעולה ומקבלות גיבוי תקשורתי, מאגפות את הממשלה והכנסת ומתמרנות את הדמוקרטיה דרך בג"ץ.

אריאל קלנר: דלתם של השופטים פתוחה כמובן לקבל כל עתירה בנושא; ארבע פעמים בעבר הם ביטלו הסדרים וחוקים שנועדו להוצאתם של המסתננים, גנבי הגבול, משטח מדינת ישראל.

אריאל קלנר: מלחמתו של השמאל בעד המסתננים היא הדגל האנטי-דמוקרטי המונף בראש התורן ומסמן את העברת הבעלות על המדינה אל הרשות השופטת כדי לרוקנה מתוכנה הלאומי, התוכן הלאומי שהוא-הוא תכלית הציונות.

אליהו ברוכי: נא לסכם.

אריאל קלנר: אני מסכם.

אריאל קלנר: תכלית הציונות היא כאמור הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל – לא מדינת כל אזרחיה או מסתנניה.

אריאל קלנר: אני כאן, ואיתי רבים אחרים, ואנו נמשיך במאבק על דמותה וצביונה של המדינה, מדינת הלאום של העם היהודי.

אריאל קלנר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחבר הכנסת אריאל קלנר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין תעלה ותבוא.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, כנסת נכבדה, ד"ר אחמד, אתה היית בוועדת החוקה והתנגדת, וזה לא עזר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני הייתי בוועדת הכלכלה והתנגדתי – אני ועוד חבר.

אימאן ח'טיב יאסין: ואז, אותו תהליך: הוזמנו עוד חברים שחייבים לתמוך בכל החלטה של הממשלה, ולא משנה מה: לא משנה אם היא צודקת, לא צודקת, אם היא אנושית, לא אנושית; ואז היינו גם למיעוט, וחבל.

אימאן ח'טיב יאסין: חבל שההתנהלות הזאת – כולה מתנהלת בצורה של אינטרסים פוליטיים נטו ולא משהו אחר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני הזדעזעתי.

אימאן ח'טיב יאסין: מצמרר לשמוע את הסיפור של הילד – הגופה של הילד שלא הורשתה להיכנס בגלל שהייתה במטוס זר.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו כאן – וכשאני אומרת "אנחנו" אני מדברת על חברי הכנסת הערבים ברשימה המשותפת – תמיד דואגים לאינטרסים של כלל האזרחים, ובתוך זה, ובראשם, וזכותנו, לאינטרסים של החברה שלנו, של הילדים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: וכן, אתה צודק, אנחנו מוצפים יומם ולילה בפניות של אנשים ושל סטודנטים שתקועים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש קבוצה של 200, 200 אזרחים ישראלים, יהודים וערבים, שתקועים באיסטנבול.

אימאן ח'טיב יאסין: דיברתי עם מישהי שאחראית בוועדת החריגים על להוציא מטוס חילוץ.

אימאן ח'טיב יאסין: למה אנשים צריכים להיתקע שם ולשלם עוד כסף על מלון, עם ילדים קטנים?

אימאן ח'טיב יאסין: אין להם את הכסף הזה בכלל.

אימאן ח'טיב יאסין: עוד יותר גרוע, במקרה שהם יכולים לטוס לפרנקפורט, אחרי כל ההחרגות – זה גם עלות טיסה, גם בדיקת קורונה, גם בתי מלון, שאין מאיפה לשלם, ורוב הסיכויים שהם לא יעלו למטוס.

אימאן ח'טיב יאסין: שוב, אנחנו נסתכל על המקרה הזה כמקרה למידה על המציאות המעוותת שאנחנו חיים בתוכה.

אימאן ח'טיב יאסין: זו פשוט מאוד בושה לכל מי שיושב ויכול לעשות אחרת ולא עושה את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: ותסלחו לי, כן, זו בושה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לחזור לסיפור של אחמד חג'אזי.

אימאן ח'טיב יאסין: מאז שנת 2000 יש לנו קרוב ל-1,500 נרצחים ונרצחות בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: ליתר דיוק, 1,466.

אימאן ח'טיב יאסין: מישהו יכול לדמיין את הדבר הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רוצה לספר את הסיפור של אחמד, שכולם יבינו – תרשה לי – שכולם יבינו על מה הוא נרצח.

אימאן ח'טיב יאסין: אחמד – בחור למופת.

אימאן ח'טיב יאסין: איש מאמין, איש של ערכים, צעיר עם ערכים שחלם להיות אח מוסמך ולתרום את חלקו לבריאות.

אימאן ח'טיב יאסין: החלום שלו התגשם בזה שהוא נכנס לבית הספר לסיעוד.

אימאן ח'טיב יאסין: ביום הראשון, כשהוא לקח את המדים – הוא לא הצליח להיות אפילו יום אחד בסטאז'.

אימאן ח'טיב יאסין: למוחרת הוא היה אמור להיות בסטאז' בבית החולים כרמל.

אימאן ח'טיב יאסין: מה העוול שלו?

אימאן ח'טיב יאסין: העוול שלו הוא שהוא הלך לחבר שלו כדי ללמוד את החומר למבחן שלמוחרת.

אימאן ח'טיב יאסין: הם שמעו את היריות, והוא הביט מהחלון – אפילו לא העז לצאת אל הרחוב – ואז הכדור פגע ישירות בחזה שלו.

אימאן ח'טיב יאסין: גם זה שנרצח היה אמור לקבל את הדין, אבל לא דין מוות.

אימאן ח'טיב יאסין: המשטרה יודעת שהבן אדם שאיים – וצריך לתת דין וחשבון – נמצא בתוך השכונה.

אימאן ח'טיב יאסין: איך היא עושה מרדף, והכדור ישר במקום שגורם רק למוות?

אימאן ח'טיב יאסין: זה הטיפול של המשטרה.

אימאן ח'טיב יאסין: הקלות בלחיצה על ההדק כלפי הערבים – בל ייאמן איזו קלות יש.

אימאן ח'טיב יאסין: ושוב אני אומרת: הגיע הזמן לתקנות חירום גם בנושא הזה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת משה אבוטבול יעלה ויבוא.

אליהו ברוכי: עטרה לראשנו, רבי משה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה לא נאמר, נכתב, שודר בתקשורת, על ההלוויה רבת-המשתתפים של גדולי ישראל שנערכה בתחילת השבוע?

משה אבוטבול: לא היה גוף תקשורתי שמכבד את עצמו שלא נתן במה ובימה לכל מי שרק ירצה לחבוט במגזר החרדי ככאלה שמביאים את המגפות, מרעילי בארות – הכול, הכול, על המוטציה החרדית שמתפשטת במהירות האור והורגת בדרכה רבבות-רבבות.

משה אבוטבול: לא יעזור גם אם מוכיחים שהתחלואה בכלל בירידה במגזר החרדי, וששם שומרים ברובם על כללי וצווי הבריאות, כהוראת גדולי ישראל מכל החוגים.

משה אבוטבול: את מי זה מעניין?

משה אבוטבול: אסור לבלבל את המסיתים עם עובדות.

משה אבוטבול: הם חייבים כעת לפעור פה במלוא המרץ כנגד החרדים, הרבנים, המנהיגים הפוליטיים שלהם.

משה אבוטבול: זו ההזדמנות – יש בחירות, רייטינג – ההזדמנות לעשות סיבוב על החרדים.

משה אבוטבול: אסור לפספס.

משה אבוטבול: כמובן שבראש המסיתים מוביל חבר הכנסת אביגדור ליברמן, איש האתמול; האיש שלא התבייש להסתפר בסגר במספרה וצפצף על החוק ואירח את בנו וכלתו, למרות האיסור, בליל הסדר, ועוד הפרות מצידו שמוכיחות יותר שהוא האחרון שיכול להטיף לאחרים בדברים שהוא בעצמו נגוע בהם, ומלא בחמאה בראשו.

משה אבוטבול: זוהי הפוליטיקה הזולה שלו, הרוויה בניחוחות אנטישמיים, שכביכול החרדים הם מוצצי דם התקציב ולא תורמים דבר למדינה, וכאשר הוא היה צריך אותם – הוא עשה גם עשה איתם עסקים פוליטיים, ובא לרבנים וכרע ברך אצל הרבנים.

משה אבוטבול: הוא הציג את הרשימה שלו לבחירות אתמול, וכדאי לשמוע, לדעת, ממי וממה היא מורכבת, כפי שציין זאת העיתונאי יהודה שלזינגר מישראל היום: מקום ראשון, איווט – קרא לא לציית להנחיות הקורונה; מקום שלישי – טען שהחיסונים הם בכלל בזבוז כסף; מקום רביעי – הפגין לצד מכחישי הקורונה; מקום חמישי – הודיעה שהיא לא תתחסן.

משה אבוטבול: אכן, מופת של אחריות ציבורית.

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: עדיף להסתתר לפני שמטיפים לאחרים.

משה אבוטבול: הצביעות חוגגת במלוא עוזה, והתקשורת – כרגיל, כרגיל, שותקת, כי אם זה לא חרדי אז זה לא מעניין כלום.

משה אבוטבול: הייתה השבוע גם לוויה המונית מאוד במגזר הערבי.

משה אבוטבול: שמעתם את איווט או את חבורתו מטיפים?

משה אבוטבול: מעירים?

משה אבוטבול: התמונות היו זהות, אבל שתיקת הכבשים שלו ושל שאר הפוליטיקאים והתקשורת הייתה בולטת מאוד.

משה אבוטבול: למה שם הם שותקים?

משה אבוטבול: כי אולי הם בונים על הקולות של הערבים?

משה אבוטבול: אולי כי אם זה לא חרדי אז זה לא מעניין?

משה אבוטבול: אני יודע?

משה אבוטבול: היכן אבירי הצדק הדו-פרצופיים שלוקים בראייה סלקטיבית וחייבים לעבור בדיקת ראייה ואולי גם ניתוח לייזר?

משה אבוטבול: אבל אנחנו רואים את הצביעות של התקשורת ומבינים שאכן זה רק מחזק את מה שכל השנים חשנו – שהתקשורת מנסה לעצב את העם ולזרוע שנאה נגד הציבור החרדי.

משה אבוטבול: הם אוהבים את זה, הם אפילו נהנים, בהשאלה, מלראות דם בכיכרות.

משה אבוטבול: הכה את החרדים – והצל את המפלגה שנמצאת בגבול אחוז החסימה.

משה אבוטבול: הכה את החרדים – והצל את המדינה.

משה אבוטבול: בתוך כך – אני רוצה לסיים – כמה נעים לראות ולשמוע שבעיצומו של גל ההסתה החמור ראש עיריית עפולה אומר:

משה אבוטבול: אני מזועזע מההתבטאויות על סף האנטישמיות נגד הציבור החרדי.

משה אבוטבול: הוא גם שיגר הודעת תמיכה וחיזוק לתושבי עירו החרדים.

משה אבוטבול: ראש עיריית לוד: אני מברך כל ראש עיר בישראל בציבור החרדי.

משה אבוטבול: זוהי האמת, וכל השאר פוליטיקה זולה.

משה אבוטבול: תתבייש לך, איווט.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

משה ארבל: חברת הכנסת תהלה פרידמן – איננה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – פעם ראשונה, נראה לי, אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת עמית הלוי יעלה ויבוא.

קריאה: – – –

משה ארבל: אה.

משה ארבל: עבד קשה כדי להשיג את זה.

משה ארבל: הרבה בזכותו של כבוד שר הבט"פ הוא חבר כנסת.

עמית הלוי: רק בזכותו.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

עמית הלוי: תודה.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי לכנסת, אזרחי ישראל, לפני חמישה ימים נשא היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט נאום חוצב להבות, ובו הוא טען שמאשימים אותו בלא פחות מעלילת דם.

עמית הלוי: אני מניח שזה לא מבורות, מכיוון שאף אחד לא האשים את ד"ר מנדלבליט בשימוש בדם למצות בסדר הפסח שלו; אז זה די ברור שהחלטת, ד"ר מנדלבליט, ליצור תעמולה שנועדה להציג אותך כקדוש מעונה שמקריב את עצמו על ערכי הדמוקרטיה – על מזבח ערכי הדמוקרטיה, כפי שרק אתה מגדיר אותם.

עמית הלוי: אני מציע לך: אל תיקח על עצמך האשמות שאתה לא אשם בהן.

עמית הלוי: מספיק הדברים שאתה אשם בהם – ואני אומר לך כאן בדיוק במה אתה אשם.

עמית הלוי: במילה אחת אומר זאת: קוראים לזה אוטוקרטיה, אבסולוטיזם, שלטון יחיד.

עמית הלוי: לא היססת לקבוע בנאום הזה בשם כולנו – ואני מצטט: "כולם קיבלו כהנחת מוצא לשיח שהתנהל את קיומם של עקרונות היסוד הדמוקרטיים" – מהם?

עמית הלוי: ככה קבעת – "העיקרון לפיו הרשות המבצעת כפופה לשלטון החוק והעיקרון בדבר עצמאות שיקול הדעת המקצועי של גורמי הייעוץ המשפטי ואכיפת החוק".

עמית הלוי: עקרון-על בדמוקרטיה: עצמאות שיקול הדעת של היועץ המשפטי.

עמית הלוי: זו הנחת מוצא שלך בלבד, אביחי מנדלבליט.

עמית הלוי: אתה קורא לזה – ואנחנו מכירים את זה – מניעה משפטית; פקיד אחד, אדוני היושב-ראש, מחליט לומר שמשהו אסור, וזהו.

עמית הלוי: איפה נשמע דבר כזה?

עמית הלוי: יותר מבג"ץ.

עמית הלוי: בבג"ץ יושבים שלושה ושומעים את שני הצדדים – יש דיון.

עמית הלוי: התעלה על בג"ץ.

עמית הלוי: שום דבר.

עמית הלוי: פקיד אחד, בלי שום סמכות בחוק, חומס את הסמכות הזאת – צריך לומר את הדברים ביושר – וקובע שיש לו כוח אבסולוטי מעל לחוק.

עמית הלוי: אנחנו יודעים שזה חמס, שאין לו שום סמכות להחליט.

עמית הלוי: הרי הדיון הזה התחיל כבר ב-1962.

עמית הלוי: היו ויכוחים בין שר המשפטים ליועץ המשפטי; הייתה ועדה; קראו לה, אדוני היושב-ראש, ועדת אגרנט.

עמית הלוי: תרשה לי לצטט – הרי כולם דוקטורים ואמורים לדעת לקרוא – אז הינה ועדת אגרנט מ-1962:

עמית הלוי: הסדר הטוב במדינה מחייב כי בדרך כלל תתייחס הממשלה לחוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה – זה סעיף אחד.

עמית הלוי: סעיף ב': "על אף האמור לעיל, רשאית הממשלה להחליט כיצד עליה לפעול במקרה מסוים לפי שיקול דעתה שלה".

עמית הלוי: כלומר, ישבה הממשלה, שמעה את היועץ המשפטי, החליטה שלא – רשאית לפעול לפי שיקול דעתה שלה, בניגוד לחוות הדעת של היועץ המשפטי.

עמית הלוי: ההחלטות האלה אומצו על ידי הממשלה, ואחר כך בוועדת שמגר.

עמית הלוי: אבל לא מעניין את ד"ר מנדלבליט מה שמגר אומר, מה אגרנט אומר ומה החוק אומר – רק אוטוקרטיה; רק מה שאתה אומר.

עמית הלוי: עכשיו אני רוצה לומר לך במה אתה אשם בקורונה; מה גרמת בידיים.

עמית הלוי: לא מצות ולא דם, ואל תהלך אימים בתעמולה זולה.

עמית הלוי: פשוט הפרת את החוק תחת הכותרת הזאת, "מניעה משפטית", ואני אתן שתי דוגמאות, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: רק תבחר את הדוגמה הטובה יותר, כי זמננו תם.

עמית הלוי: דוגמה אחת – נתחיל בדוגמה הזאת – הכריח את הממשלה, הכריח את הממשלה, להפסיק עם תקנות לשעת חירום ולחוקק את הכול בכנסת.

עמית הלוי: הינה תשובה מהנאום עצמו: הממשלה אינה מוסמכת – קובע היועץ המשפטי לממשלה – אינה מוסמכת להתקין תקנות שעת חירום מקום שבו הכנסת פעילה, וניתן לחוקק את הדברים בדרך המלך.

עמית הלוי: מאיפה, ריבונו של עולם, יועץ משפטי בישראל מביא את זה?

עמית הלוי: איפה זה כתוב?

עמית הלוי: יש חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 23: ממשלה רשאית – הכנסת הסמיכה את הממשלה לתקן תקנות לשעת חירום.

עמית הלוי: זה רציונל מאוד פשוט, כן?

עמית הלוי: אי-אפשר בשעת חירום ללכת כל פעם לכנסת לחוקק.

עמית הלוי: אבל הכנסת הסמיכה.

משה ארבל: נא לסכם.

עמית הלוי: זה היה ב-1949, זה היה בשנות החמישים וזה היה בשנות השישים, והכנסת הייתה פעילה – לא הפריעה לממשלה להתקין תקנות שעת חירום.

עמית הלוי: רק הוא החליט היום שאי-אפשר.

עמית הלוי: אבל זה קרה.

עמית הלוי: הרי בשנות השמונים, תוכנית הייצוב הכלכלית – היו אף היו תקנות לשעת חירום.

עמית הלוי: הכנסת הייתה פעילה.

עמית הלוי: לא היו פה הפצצות על הכנסת.

עמית הלוי: היא הייתה פעילה.

עמית הלוי: עשו תקנות לשעת חירום.

עמית הלוי: לא – מנדלבליט אומר: לא, אתם לא תעשו תקנות לשעת חירום, הכנסת.

משה ארבל: כחבר כנסת אתה צריך לברך על זה.

עמית הלוי: לא.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, הכנסת יכולה לפקח על הפעולות.

עמית הלוי: אני לא יכול לברך על זה.

עמית הלוי: אני אומר: ממשלה בעת חירום – תחשוב על מלחמה, ואנחנו במגפה.

עמית הלוי: פה יושבים באופוזיציה ומשווים את זה ליום כיפור ואומרים שיש 4,000, 5,000 מתים.

משה ארבל: כאשר ניתנה לממשלה האפשרות להתקין את התקנות – וניתנה לממשלה האפשרות – הן לא יכולות להיות לנצח.

משה ארבל: הן אמורות להיות לחירום, לפרק זמן מסוים – –

עמית הלוי: בזמן המלחמה, בזמן המלחמה.

משה ארבל: – – ולהביא את זה לכנסת.

עמית הלוי: אבל המגפה – עכשיו משתולל וריאנט בריטי.

עמית הלוי: יש עכשיו איגוף משמאל ואיגוף מימין.

עמית הלוי: זו בדיוק ההגדרה של שעת חירום.

עמית הלוי: כך היה בשנות השמונים, כך היה בשנות החמישים, וכך היה בשנות השישים.

משה ארבל: ההעברה לכנסת מסכנת את התקנת התקנות.

עמית הלוי: כן, העברה לכנסת מעכבת – הינה, תראה מה קרה היום – את האפשרות של ממשלה לפעול באופן מהיר, באופן דינמי.

עמית הלוי: שמעת את סגן שר הבריאות קודם, בדיוק בנקודה הזאת.

עמית הלוי: כן, מעכבת.

עמית הלוי: אבל אני מדבר על הקביעה הנורמטיבית.

עמית הלוי: הוא אומר: אי-אפשר, אי-אפשר.

עמית הלוי: אם הכנסת פעילה, צריך לחוקק בדרך המלך.

עמית הלוי: על איזה מלך הוא מדבר?

עמית הלוי: על עצמו.

עמית הלוי: איזו דרך מלך?

עמית הלוי: מי המלך פה שקובע דרך המלך?

עמית הלוי: דרך המלך נקבעה בחוק-יסוד: הממשלה.

משה ארבל: לא.

משה ארבל: אנחנו מלינים על הפעלת הרשויות ועל זה שבית משפט מתערב, ואתה לוקח כמובן מאליו את התערבות הממשלה בעבודת הכנסת.

עמית הלוי: לא, אני אומר שהכנסת הסמיכה, אבל זה חוק-יסוד.

עמית הלוי: זה חוק-יסוד.

עמית הלוי: אומנם הוא פלסטלינה היום, בג"ץ יכול לדון בחוק-יסוד אם בא לו – – –

משה ארבל: היא הסמיכה לחירום – –

עמית הלוי: הסמיכה לחירום.

עמית הלוי: המצב הוא מצב חירום.

משה ארבל: – – לתקופה מסוימת.

עמית הלוי: לא, לא.

עמית הלוי: לא כתוב.

עמית הלוי: מאיפה הבאת את זה?

עמית הלוי: לתקופה מסוימת – כתוב "לחודש"?

עמית הלוי: כתוב "לחודשיים"?

עמית הלוי: איפה זה כתוב?

עמית הלוי: תסתכל, תקרא את חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 23: בשעת חירום, הממשלה – והיו דברים מעולם.

משה ארבל: נלבן את זה.

עמית הלוי: היו דברים מעולם, אבל הפעם לא.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: אוטוקרטיה.

עמית הלוי: החליט היועץ המשפטי.

משה ארבל: הדוגמה השנייה?

עמית הלוי: החליט היועץ המשפטי.

משה ארבל: התחלת לסקרן.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: החליט היועץ המשפטי שזה לא דרך המלך.

עמית הלוי: רק לו הפריע.

עמית הלוי: זה לא הפריע לאף יועץ משפטי, לא בשנות השמונים, לא בשנות השישים.

עמית הלוי: רק עכשיו הפריע.

עמית הלוי: דוגמה שנייה – גם כן, לא עלילה ולא אגדות אנדרסן – מניעה משפטית.

עמית הלוי: קבע היועץ המשפטי: יש מניעה משפטית לאסור הפגנות; הבחין, אדוני היושב-ראש, בין הזכות להפגין לכל זכות אחרת.

עמית הלוי: מאיפה, ריבונו של עולם, בדמוקרטיה, בתורה דמוקרטית, בתורת המשטר הדמוקרטי, לוקח לעצמו היועץ המשפטי לומר: הזכות להפגין היא יותר מהזכות להתפרנס או להתפלל?

עמית הלוי: איפה זה קיים?

עמית הלוי: זה לא קיים באף משטר דמוקרטי.

עמית הלוי: לא שאנחנו מנענו את הזכות להפגין, אדוני היושב-ראש.

עמית הלוי: לא מנענו, כן?

עמית הלוי: הזכות להפגין היא חלק מחופש הביטוי.

עמית הלוי: יש חופש ביטוי.

עמית הלוי: מה, לא נשמע קולם של מתנגדי הממשלה בספרה הציבורית, הם אומרים.

עמית הלוי: אתה מבין את המשמעות?

עמית הלוי: לא נשמע קולם.

עמית הלוי: יש תוכנית טלוויזיה אחת, יש ערוץ אחד, שלא נשמע בהם קולם של מכפישי נתניהו, מתנגדי נתניהו?

עמית הלוי: מישהו מנע חופש ביטוי?

עמית הלוי: אנחנו אמרנו ככה: התקהלויות בעת הפגנה – לא הפגנה, אפשר להפגין.

עמית הלוי: הם אומרים: תתפללו ביחידות – אפשר להפגין ביחידות.

עמית הלוי: לא היו הפגנות של אסירי ציון?

עמית הלוי: יחידים עמדו, חמישה – השפעה בכל העולם.

עמית הלוי: יש רשתות היום.

עמית הלוי: מישהו מנע חופש ביטוי?

עמית הלוי: אגב, חופש הביטוי, בזמנו – אמרת שהתחלתי לסקרן – חופש הביטוי בזמנו, אמנון רובינשטיין הציע את זה כחוק-יסוד – כידוע, הוא הציע ארבעה חוקי-יסוד – הציע את זה כחוק-יסוד; לא עבר בכנסת כאן.

עמית הלוי: עברו חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק.

עמית הלוי: באו אחרי זה, הפסיקה וזה, אמרו: בסדר, חופש הביטוי – חלק מכבוד האדם.

עמית הלוי: בסדר, אז הוא חלק מכבוד האדם – ניחא, אני בעד חופש הביטוי, אבל הוא יותר מחוק-יסוד: חופש העיסוק?

עמית הלוי: עכשיו, הלך מנדלבליט ואמר ככה: רק אם תסגרו את כל המשק נאפשר לכם להגביל הפגנות.

עמית הלוי: שוב אני אומר: התקהלות בהפגנות.

עמית הלוי: כלומר, אם אנחנו נגרום לזה ששני אנשים בפס ייצור לא יוכלו ללכת לעבוד, להתפרנס, רק אז יימנעו ההפגנות.

עמית הלוי: נשמע כדבר הזה?

עמית הלוי: מה זה הדבר הזה?

עמית הלוי: זו דמוקרטיה?

עמית הלוי: באמת.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עמית הלוי.

עמית הלוי: אני רק רוצה לומר משפט מסכם.

משה ארבל: בבקשה.

עמית הלוי: אנחנו – – –

מיקי לוי: ארבע דקות אחרי.

קריאות: – – –

עמית הלוי: אנחנו נצטרך להפיק – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, אדוני היושב-ראש – – –

משה ארבל: כדי שהוא לא יוכל להשתמש בסרטון ולהגיד שאני סותם לו את הפה מול מנדלבליט, אני מאפשר לו לדבר.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

ינון אזולאי: – – –

עמית הלוי: אני מקווה שהקשבת.

עמית הלוי: אני אשמח לשמוע את דעתך כחבר כנסת מאוד בכיר בש"ס – ברצינות, לא בסרטון ולא בכלום.

עמית הלוי: זה עסק רציני, ואני אומר לך את זה במלוא הרצינות, במלוא הרצינות.

מיקי לוי: – – – לבודד את הדעות שלו מהמאבק על הדמוקרטיה, ארבל.

יעקב מרגי: מיקי, איזה אותיות בסוף קיבלתם?

מיקי לוי: שלנו.

מיקי לוי: מי שלא מכבד הסכמים – – –

משה ארבל: בכבוד, חבר הכנסת עמית הלוי, משפט סיכום.

עמית הלוי: במלוא הרצינות אני אומר לך – למיקי לא תמיד אפשר לומר ברצינות.

עמית הלוי: אני אומר לך, במלוא הרצינות:

עמית הלוי: אחד הלקחים שצריך להפיק – אנחנו נפיק הרבה לקחים מהקורונה, ואם יש לקח חשוב מהקורונה זה הדבר הזה: להפסיק את המשטר האוטוקרטי הזה, להפסיק את הנוהג הזה שמתקבע פה בשיח ומוציא מושגים: "שיח הנאמנות" ו"שיח המשילות".

עמית הלוי: הוא הוציא – הנאום הזה רווי מושגים חדשים שממשיכים את "הדמוקרטיה המהותית" ושאר המושגים האלה.

עמית הלוי: אנחנו צריכים אחרי הבחירות – ואני מאוד מקווה שתתייחס לזה ברצינות וגם תיתן כתף לעניין הזה – להחזיר את ישראל לדמוקרטיה.

עמית הלוי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עמית הלוי.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא יעלה ויבוא.

משה ארבל: אדוני, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הזכות לחיים היא זכות יסוד בסיסית, אוניברסלית, שכל משטר עלי אדמות חייב לספק עבור האזרחים שלו, ואני אנצל את ההזדמנות שהשר לביטחון פנים נמצא במליאה כדי לומר שהזכות הבסיסית האוניברסלית הזאת איננה מובנת מאליה עבור האזרחים הערבים.

וליד טאהא: השר לביטחון פנים, האזרחים הערבים יוצאים להפגין ולהקים אוהלי מחאה מול תחנות המשטרה כדי לבקש מהם, מהשוטרים, לעשות את העבודה שלהם – להגן על החיים של האזרחים – וכדי לדרוש שהמשטרה תאסוף את מאות אלפי כלי הנשק שמסתובבים בידי הילדים, כאילו הדבר הזה לא היה מובן מאליו, אדוני היושב-ראש; כאילו הזכות לחיים היא מובנת מאליה עבור כל אזרח, בלבד שאינו ערבי, כי אם הוא ערבי אז הזכות לחיים היא לא ממש מובנת מאליה עבורו.

וליד טאהא: אז השר לביטחון פנים, הגיע הזמן שהמשטרה תעשה את העבודה שלה כדי להגן על החיים, על הזכות הבסיסית של כל אדם, של החברה הערבית.

וליד טאהא: הם לא צריכים להקים אוהלי מחאה כדי שהמשטרה תעשה את העבודה שלה, והם לא צריכים למחות כדי שהמשטרה תעשה את העבודה שלה, והמשטרה לא צריכה לחכות לשום תוכנית כדי שהיא תעשה את העבודה שלה, והיא לא צריכה לחכות לשום תוכנית כדי לאסוף את מאות אלפי כלי הנשק שנמצאים בידי הילדים, שעושים בהם שימוש אכזרי כלפי חפים מפשע.

וליד טאהא: והדבר האחרון, לפני שאני עובר לסוגיה השנייה, שגם כאשר באים למחות על אדם שנורה ונהרג על ידי המשטרה, המשטרה מתמודדת עם האזרח הערבי עם נשק ואקדחים ועם כלים לפיזור הפגנות, כאילו היא גם לא מתחשבת ברגשות שלהם.

וליד טאהא: הייתי אתמול – נקלעתי בין המשטרה לבין האנשים האלה; גז מדמיע, נשקים – למה נשקים?

וליד טאהא: הנקודה השנייה, אדוני היושב-ראש – הממשלה החליטה על סגירת שדה התעופה, המעבר היחיד של מדינת ישראל לאלה שמגיעים אליה מחו"ל.

אחמד טיבי: – – –

וליד טאהא: כן, והמעברים הקרקעיים.

וליד טאהא: לא רק שהיא סגרה אותו בפני מבקרים מחו"ל, היא סגרה את המעבר היחידי גם בפני האזרחים שלה, וכמעט בלי התראה מוקדמת.

וליד טאהא: אז איך יכול להיות שאותו אזרח ממוצע, שגם ככה משלם את המחיר של הקורונה – גם מענישים אותו כאשר הוא צריך לחזור לארץ והוא לא מוצא אפשרות?

וליד טאהא: נשים עם ילדים תקועים בכל מיני בירות של העולם, מבקשים, שואלים: איך אנחנו יכולים לחזור?

וליד טאהא: זה נשמע מטומטם.

וליד טאהא: גם כאשר באים להכריז על סגירת נמל התעופה, צריך שתהיה בידיים שלהם תוכנית לפתיחת האפשרות להחזרת האזרחים שרוצים לחזור.

וליד טאהא: אבל להכריז שסגרנו ומי שנמצא בחו"ל שיסתדר?

וליד טאהא: אנחנו זורקים את האנשים ככה לעזאזל?

וליד טאהא: זה נשמע מזעזע.

וליד טאהא: זה נשמע מעין התעמרות באדם הממוצע, שגם ככה משלם את המחיר הכבד של מצב החירום ושל הקורונה.

וליד טאהא: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ווליד טאהא.

משה ארבל: אני באמת רוצה לציין שאזרחי ישראל שנמצאים בחו"ל ולא יכולים להגיע ורוצים להתמודד לכנסת הבאה – באפשרותם לעשות זאת.

משה ארבל: בדקתי את זה משפטית, כי זו פגיעה בזכות חוקתית.

משה ארבל: הם יכולים דרך השגרירות או – היום לראשונה – דרך האינטרנט.

משה ארבל: אז רוצו להתמודד – עד מחר ב-22:00 אפשר להגיש.

וליד טאהא: – – – אדוני היושב-ראש, קודם כול לאפשר להם לחזור.

משה ארבל: אני מסכים לחלוטין.

יואב קיש: יש רשימה פנויה – הישראלים.

יואב קיש: מי שרוצה עכשיו.

יעקב מרגי: יש לך מזל – – – טופס היום – – –

משה ארבל: חבר הכנסת יעקב מרגי יעלה ויבוא.

קריאות: – – –

משה ארבל: השמיעיני את קולך.

יעקב מרגי: אני הולך להשמיע דברים לא נעימים.

משה ארבל: העיקר – את האמת.

משה ארבל: בבקשה.

יעקב מרגי: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים וסגן השר, תחילה ברצוני להשתתף בצערה של משפתחו של אחמד חג'אזי, שנהרג בחילופי הירי בין כוחות המשטרה לבין העבריינים.

יעקב מרגי: כמובן, זה צריך להיחקר.

יעקב מרגי: מבחינתי, הרוצחים הישירים והעקיפים הם העבריינים וכוחות הפשע.

יעקב מרגי: אני רוצה לחזק את ידי החברה הערבית, שלא תרפה את ידיה של המשטרה במאבקה ובמלחמתה בפשיעה ובאלימות בחברה הערבית.

יעקב מרגי: זה אינטרס של החברה הערבית בפרט ושלנו בכלל.

יעקב מרגי: השוטרים והתושבים נמצאים בסכנה – – –

משה ארבל: כבוד השר לביטחון הפנים, כבוד השר אוחנה.

יעקב מרגי: אנחנו מקשיבים בשקיקה לנאום.

יעקב מרגי: חיזקתי עכשיו את כוחות המשטרה ולא שמעת.

אמיר אוחנה: סליחה.

יעקב מרגי: גם השוטרים וגם האוכלוסייה הערבית נמצאים בסכנה מתמדת במאבק הזה.

יעקב מרגי: השוטרים שהיו באירוע הזה הסתכנו, חתרו למגע עם העבריינים בכל הכוח.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת הערבים ברשימה המשותפת, כל ניתוח כירורגי הוא ניתוח כואב ומסוכן, אבל בסוף הגידול הסרטני שנקרא "הפשיעה והאלימות בחברה הערבית" ימוגר.

יעקב מרגי: אבל צריך את הנחישות, צריך את הסבלנות וצריך את שיתוף הפעולה, ויבואו אליכם השקט והשלווה שאתם ראויים להם.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, באותה נשימה – מעבר חד – אני רוצה לחזק את ידי הממשלה, ומשרד הבריאות בראשה, במאבקם בנגיף המתעתע, נגיף הקורונה על מוטציותיו השונות.

יעקב מרגי: אתם יודעים, בדרכי לכאן ובחזרתי יוצא לי להדליק לעיתים את מכשיר הרדיו ברכב, ואני שומע תוכניות אקטואליה וחדשות.

יעקב מרגי: תאמין לי, סגן השר יואב קיש, תוכניות האקטואליה – אני שומע אותך לפעמים מתראיין בהן.

יעקב מרגי: גם מגישי התוכניות למיניהם – הם הצליחו לבלבל אותי: כשהיה סגר ולא היו מחסומים, זה היה פייק – למה לא עושים מחסומים?

יעקב מרגי: כשיש סגר ויש מחסומים – למה יש מחסומים?

יעקב מרגי: כשיש סגר – למה יש סגר?

יעקב מרגי: עכשיו יש תוכנית לפתוח – למה אתם פותחים אם מספר החולים לא ירד?

וליד טאהא: אנחנו לא אומרים את זה.

יעקב מרגי: אתה לא מהתקשורת, אני מדבר על התקשורת.

יעקב מרגי: אני גדלתי על התקשורת.

יעקב מרגי: עד שלב מסוים האמנתי להם.

יעקב מרגי: הם הצליחו לבלבל אותי, אני באמת לא יודע מה רוצים.

יעקב מרגי: אתה עושה ככה – לא טוב; עושה ככה – גם לא טוב.

יעקב מרגי: וכשאתה עושה בסוף מה שהם שאלו – גם לא טוב.

יעקב מרגי: אז אני רוצה לומר, כפי שנאמר הרבה בתקופה האחרונה: בתקופה האחרונה ראינו – ובזה אני מסיים – הרבה אנשים שיושבים ביציע ויש להם הרבה מה לומר.

יעקב מרגי: הם היו עושים יותר טוב, ויודעים יותר טוב איך להתמודד עם הנגיף הבריטי, עם הדרום-אפריקאי, עם הקורונה, עם ה-COVID-19 על כל גרסאותיו – הכול הם יודעים.

יעקב מרגי: בכל מצב הם ידעו איך להתמודד.

יעקב מרגי: רבותיי, נכון, יש מערכת בחירות, יש פוליטיקה, אבל הנזקים של הקורונה הם לא הנזקים היחידים שנתמודד איתם אחרי המגפה האיומה הזו.

יעקב מרגי: הנזקים שהבאנו לחברה בפגיעה בחוסן, בלכידות, באמינות של הריבון, במשילות – זה בסוף יתפוצץ לאותם דוברים בפנים.

יעקב מרגי: יש גבול לכמה אפשר לתעתע בדעת הציבור.

יעקב מרגי: אני מקווה שהימים שבהם נעמוד כאן על הפודיום ונודה לכל מי שהיה שותף למאבק קרובים.

יעקב מרגי: אחרונים אחרונים חביבים אלה כוחות הרפואה, שמחרפים את נפשם כמעט למוות עם הנגיף – וכדי לסייע, להושיט יד תומכת ויד חמה צריך לחזק אותם ולומר להם מילה טובה בימים אלה.

יעקב מרגי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

משה ארבל: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה השנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סליקת שיקים ושיקים ללא כיסוי (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

משה ארבל: חבר הכנסת ניסים ואטורי, בבקשה, אדוני.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

ניסים ואטורי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

ניסים ואטורי: מותו המצער של אחמד חג'אזי לא הגיע סתם.

ניסים ואטורי: האלימות בחברה הערבית – יש לה כמה סיבות, ויש לה פתרונות.

ניסים ואטורי: החברים, חברי הכנסת מהרשימה המשותפת – כמו שאתם רואים – יוצאים מהאולם כשאני מדבר, במקום לשתף איתנו פעולה.

ניסים ואטורי: אני מבקר ביישובים הערביים.

ניסים ואטורי: ביקרתי ביומיים האחרונים – – –

וליד טאהא: עם מי?

וליד טאהא: עם מי זה "איתנו"?

וליד טאהא: תגיד עם מי לשתף פעולה.

ניסים ואטורי: תן לי לדבר ואז תבין.

וליד טאהא: תגיד עם מי לשתף פעולה, עם המשטרה – – –

ניסים ואטורי: אני ביקרתי ביישובים הערביים ג'ת, באקה אל-גרבייה, זמר – תקשיב, הם לא מתים עליכם.

ניסים ואטורי: הם יודעים שאתם עושים פעולות למען הטרור.

ניסים ואטורי: מי שלא טרוריסט, אתם לא נותנים לו בכלל ייצוג בכנסת.

וליד טאהא: אתה מדבר שטויות.

וליד טאהא: דבר עניינית.

ניסים ואטורי: אתם מייצגים פה טרוריסטים.

ניסים ואטורי: הגיע לפה השר אמיר אוחנה, שיושב כאן, והוא פועל.

ניסים ואטורי: הוא התחיל מה שלא עשה שום שר ביטחון פנים בישראל: הוא קם ונלחם בטרור הערבי – בטרור החקלאי של העבריינים ביישובים הערביים.

וליד טאהא: בטרור הערבי?

וליד טאהא: אתה לא מתבייש?

ניסים ואטורי: אתם, בגלל זה זרקו אתכם מהמאהל.

ניסים ואטורי: אתה תתבייש.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ניסים ואטורי: תשמע, אתה והחברים שלך מתנהגים כמו מחבלים.

ניסים ואטורי: למה?

ניסים ואטורי: כשמישהו נהרג בחברה הערבית, אנחנו מצירים על זה – האם אתם פעם הצרתם על זה שיהודי נרצח?

וליד טאהא: מה הקשר עכשיו, מה הקשר – – – על רציחות או על אזרחים שנרצחים?

וליד טאהא: מה הקשר?

ניסים ואטורי: האזרחים שנרצחים נרצחים על ידי ערבים שחונכו על ידיכם לרצח ודם.

ניסים ואטורי: זה מה – – –

אימאן ח'טיב יאסין: סליחה – – –

ניסים ואטורי: סליחה רגע.

ניסים ואטורי: אני ביקרתי ביישובים הערביים – – –

וליד טאהא: יש לך דעות חולניות.

וליד טאהא: זו הבעיה שלך.

וליד טאהא: יש לך ראש חולני.

אימאן ח'טיב יאסין: – – – זה מה – – – להגיד, לא משהו אחר.

אימאן ח'טיב יאסין: חבל על כל – – –

משה ארבל: חברת הכנסת ח'טיב יאסין וחבר הכנסת טאהא, קריאת הביניים נרשמה.

אימאן ח'טיב יאסין: חבל, חבל – – –

קריאה: – – –

וליד טאהא: אבל אין להם רגש לחיי אדם.

וליד טאהא: תראה מה – – –

ניסים ואטורי: יש רגש.

ניסים ואטורי: התחלתי בזה שאנחנו מצירים על מותו של אזרח חף מפשע.

ניסים ואטורי: למה זרקו אתכם מהמאהל?

ניסים ואטורי: למה?

ניסים ואטורי: תסביר לי למה.

ניסים ואטורי: אתה יודע למה?

ניסים ואטורי: כי אתם לא מייצגים את הציבור הערבי בישראל.

ניסים ואטורי: אני ביקרתי אתמול בג'ת, בזמר ובבאקה אל-גרבייה.

ניסים ואטורי: אני כן, נכנסתי.

ניסים ואטורי: אני זה שפה – אתם לא כל כך אוהבים לשמוע אותי מדבר, נראה לכם שאני אולי קיצוני, אבל בוא אני אסביר לך: נפגשתי עם האזרחים שלכם.

ניסים ואטורי: להם מפריע שאתם מטפלים בפלסטינים ולא בערביי ישראל.

ניסים ואטורי: אתם מבינים?

ניסים ואטורי: כואב לכם שעכשיו נכנסתם למשבצת – – –

קריאות: – – –

ניסים ואטורי: ואנחנו מטפלים בזה.

ניסים ואטורי: השר אמיר אוחנה הקים תשע תחנות משטרה במגזר הערבי, שכמו שאמרת – אתם הולכים להפגין?

ניסים ואטורי: איפה יש לכם להפגין?

ניסים ואטורי: תחנות משטרה?

ניסים ואטורי: הוא הקים לכם עוד תשע כאלה.

וליד טאהא: אתה האחרון שיכול להטיף מוסר.

וליד טאהא: אל תטיף מוסר.

ניסים ואטורי: 15 מיליארד שקלים השקיעה ממשלת נתניהו.

ניסים ואטורי: אתה רוצה להמשיך לצעוק או שאתה רוצה לשמוע מה שיש לי לומר?

ניסים ואטורי: אני הפרעתי לך?

וליד טאהא: אין לך מוסר.

וליד טאהא: אל תטיף מוסר.

ניסים ואטורי: זה כואב, זה כואב.

ניסים ואטורי: אני יודע.

ניסים ואטורי: האמת כואבת.

משה ארבל: בשל קריאות הביניים אני מאפשר עוד דקה.

ניסים ואטורי: הציבור שלכם מאס בכם.

ניסים ואטורי: פשוט מאס בכם.

ניסים ואטורי: כשאמרנו שאתם צריכים לשתף פעולה – אמיר אוחנה יצא למלחמה, מלחמה בכל הטרור הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: מי אתה בכלל שתדבר בשם – – – תגיד.

ניסים ואטורי: אני ישבתי איתם והם אמרו לי.

ניסים ואטורי: מה שהם אמרו לי – אני אומר לכם.

קריאות: – – –

ניסים ואטורי: תתעסקו באלה שהצביעו לכם.

ניסים ואטורי: אתם הזנחתם את הציבור הערבי.

ניסים ואטורי: בגלל זה הציבור הערבי היום מצביע נתניהו.

וליד טאהא: אתה ממשיך לשקר.

וליד טאהא: אתה ממשיך לחזור על השקר שאמרו פעם.

אימאן ח'טיב יאסין: – – – די.

אימאן ח'טיב יאסין: מי שמכיר אותי יודע שאני אף פעם לא צעקתי בצורה כזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: אי-אפשר להמשיך לשמוע את הדברים האלה.

ניסים ואטורי: הציבור הערבי, כפי שאני שומע בכפרים שלכם, מאוד מאוד מרוצה מהטיפול של השר אוחנה – –

וליד טאהא: – – – עם הערבים.

וליד טאהא: הרי כולם יודעים שזה שקר; היושב-ראש יודע שזה שקר.

וליד טאהא: אנחנו מתעסקים רק בעניינים של האזרח הערבי.

וליד טאהא: הוא מסית נגדנו.

ניסים ואטורי: – – בפשיעה.

ניסים ואטורי: יש לנו אינטרס משותף.

ניסים ואטורי: אתם לא מתעסקים בכלל בעניין של ערביי ישראל.

ניסים ואטורי: אתם מתעסקים רק במחבלים.

ניסים ואטורי: אם זה לא חמאס – – –

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא, קריאת הביניים נרשמה.

משה ארבל: אני מבקש לסכם, עשר שניות.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: נתתי גם הארכת זמן נוספת.

ניסים ואטורי: פשוט אתם לא מטפלים באזרחים שלכם.

ניסים ואטורי: אני חושב שהמלחמה של אמיר אוחנה – אתם צריכים לגבות אותה.

ניסים ואטורי: מה שהוא עושה היום, כשהוא אוסף נשקים יום-יום, אנחנו רואים עשרות נשקים – – –

אימאן ח'טיב יאסין: מה לגבות – – –

ניסים ואטורי: רגע, יש לך בעיה עם זה?

ניסים ואטורי: הוא אוסף נשקים מהפושעים, אתם אומרים.

ניסים ואטורי: הינה, העבודה נעשית שוב ואתם לא נותנים יד למלחמה בפשיעה במגזר שלכם.

ניסים ואטורי: מה שמעניין אתכם זה לא – – –

וליד טאהא: אתה, אין לך ערך לחיי אדם.

ניסים ואטורי: יש לכם ערך רק לחיי מחבלים של חמאס בעזה וחיזבאללה בלבנון – זה מה שמעניין אתכם.

וליד טאהא: אתה, אין לך ערך לחיי אדם.

וליד טאהא: אתה האחרון שיכול להטיף מוסר.

אימאן ח'טיב יאסין: מה אתה מדבר?

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ניסים ואטורי.

ניסים ואטורי: בושה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ניסים ואטורי.

משה ארבל: יסכם את הדיון סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש.

משה ארבל: יעלה ויבוא, בבקשה.

וליד טאהא: זה מה שצריך – לבוא ולגבות.

וליד טאהא: יש פה נתונים, אנחנו מדברים על נתונים.

ניסים ואטורי: אתם רק בוכים ולא מוכנים – – –

משה ארבל: חבר הכנסת ואטורי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה ארבל: סגן שר הבריאות, בבקשה, נא לסכם.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת ואטורי, אני אגיד לך מה התפיסה שלי לגבי מה שקורה בחברה הערבית במדינת ישראל.

יואב קיש: במדינת ישראל, בציבור הערבי, יש שתי מגמות: מגמה אחת – מגמה חיובית, שאנחנו מחזקים בכל הכוח – היא של אזרחים ערבים, אזרחי ישראל, שרוצים לחיות פה בשוויון זכויות במדינה יהודית דמוקרטית.

יואב קיש: להם – אנחנו מחזקים אותם ותומכים בהם.

יואב קיש: מהצד השני, לצערי, יש לאומנות, תמיכה בטרור, אנשים שרוצים לשנות את אופייה של המדינה – ובהם אנחנו נילחם בכל הכוח.

יואב קיש: בהם אנחנו נילחם בכל הכוח.

וליד טאהא: מה הקשר?

וליד טאהא: תמיד צריך לנופף בסיסמאות.

יואב קיש: לכן, לא לריק אנחנו רואים את התמיכה של המגזר הערבי בליכוד, שמוביל עכשיו, בראשות השר אוחנה, תוכנית למיגור הפשיעה במגזר הערבי.

וליד טאהא: אה, עברת לדבר פוליטיקה, לא לדבר על התופעה.

וליד טאהא: תגיד משפט לגבי האזרחים במדינה – – –

יואב קיש: תוכנית לאומית.

יואב קיש: זה חשוב לנו כי האזרחים הערבים שומרי החוק והנורמטיביים חשובים לנו, ואנחנו נילחם בכל אלמנט של לאומנות וטרור במדינת ישראל.

וליד טאהא: תילחם בפשע, תילחם בפשע.

וליד טאהא: תילחם בכנופיות הפשע.

יואב קיש: ואנחנו לא מכלילים, אנחנו לא מכלילים, כי יש הבדל – – –

וליד טאהא: אתה מעניש אותם.

יואב קיש: אני לא אומר על כל אחד.

יואב קיש: כמו שאני לא אומר על כל יהודי, אני גם לא אומר על כל ערבי.

יואב קיש: יש ערבים שרוצים להשתלב ורוצים להיות פה שווי זכויות – נילחם על זכותם, זה מגיע להם.

יואב קיש: ואותם אלה שמניפים את דגל פלסטין ומנסים להפוך את מדינת ישראל עם לאומנות – הם לא יקבלו כלום.

יואב קיש: לגבי התקנות, אני מבקש מהכנסת לתמוך בתקנות.

יואב קיש: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר הבריאות יואב קיש.

משה ארבל: עליזה בראשי, יש לו אומץ, לסגן שר הבריאות, להמשיך לדבר אחרי שקיבל הנחיה, ועוד לפני הגשת הרשימות.

משה ארבל: ברוכה הבאה.

משה ארבל: אם כן, נעבור להצבעה על תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הידוק הגבלות) (תיקון), התשפ"א–2021.

משה ארבל: אני עובר להצבעה, בבקשה.

משה ארבל: אני אאפשר להצביע מפה.

משה ארבל: אצרף את שמות חברי הכנסת שמצביעים מכאן ולא מהיציע.

משה ארבל: הצבעה מס' 2 בעד התקנות – 7 נגד – 3 נמנעים – אין תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הידוק הגבלות) (תיקון), התשפ"א–2021, נתקבלו.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן: שבעה בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מצרף את חבר הכנסת אבוטבול כתומך, ואת חבר הכנסת אזולאי, חברת הכנסת מאי גולן, חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת שבח שטרן, סגן השר יואב קיש, חבר הכנסת ניסים ואטורי.

משה ארבל: לכן, נוסף לשבעה – יש לנו 14 תומכים, שלושה מתנגדים.

משה ארבל: אני קובע כי התקנות אושרו ונכנסו לתוקפן באופן רטרואקטיבי, כמצוין בנוסח ובהחלטה.

משה ארבל: אני מכריז כעת על הפסקה, וכמובן נודיע מייד עם חידוש ישיבת המליאה.

משה ארבל: תודה רבה.

בשעה 14: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

מכלוף מיקי זוהר: לילה טוב.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתכבד לחדש את ישיבת הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל בסעיף ראשון שעל סדר-היום: הודעה למזכירת הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, גברתי.

מכלוף מיקי זוהר: [מס' מ/1392; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה זו; נספחות.

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: נעבור לסעיף 2 בסדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מכלוף מיקי זוהר: ההצעה קיבלה פטור מחובת ההנחה.

מכלוף מיקי זוהר: יציג את הצעת החוק, באופן קצר וקולע, חבר הכנסת עמית הלוי בשם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: מעט מאוד זמן לרשותך.

עמית הלוי: קריאת שמע של שחרית.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, חבריי לכנסת, אזרחי ישראל, מי מכם שער בשעה הזאת, כמו מיקי והחברים שכאן, אני מעלה כאן להצבעה בקריאה שנייה ושלישית את חוק הקורונה – סמכויות מיוחדות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א.

עמית הלוי: עיקר החוק הזה עוסק במתן כלים לממשלה להתמודד עם הנגיף, בפרט בהקשר של כניסה ויציאה.

עמית הלוי: אנחנו מאפשרים – הממשלה מוסמכת להתקין תקנות שיאסרו יציאה וכניסה, בכפוף לסייגים האמורים בחוק שלפניכם.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש שלושה דברים שעמדנו עליהם בוועדה ושחשוב מאוד שהם יהיו ברורים לציבור הרחב, וגם בדברי הכנסת: דבר אחד, לגבי ההגבלות על הכניסה: זה נכון שיאיר לפיד מספר לנו כל הזמן שאנחנו מדינת אי, ניו זילנד, נכון?

עמית הלוי: כל היום: ניו זילנד, תשוו לניו זילנד, לניו זילנד.

עמית הלוי: אבל אתה יודע, מיקי, גם כשחוזרים על הדבר הזה אלף פעם, זה לא הופך את נהר הירדן לאוקיינוס האטלנטי.

עמית הלוי: מה לעשות, יש מעברים יבשתיים, ולכן אנחנו קובעים היום שגם המעברים היבשתיים – הכניסה אליהם מוגבלת, והיא מותנית בתוצאה שלילית בבדיקת קורונה שתיעשה 72 שעות לפני הכניסה.

עמית הלוי: דבר שני – והוא סיבה שנייה, אגב, לכך שההשוואה למדינת אי היא השוואה מופרכת: ישראל מחויבת לעם היהודי, שכידוע נמצא עדיין במיליוניו במדינות אחרות, וכמובן גם ללא מעט אזרחים שגם הם נמצאים בחו"ל.

עמית הלוי: אני רוצה לומר כאן לאזרחים ששומעים אותנו, בשעות אחרות, בחוץ לארץ: אנחנו מחויבים לכם, והאחווה היא ערך מרכזי כאן.

עמית הלוי: אבל האחווה היא דו-צדדית, ולכן אנחנו מבקשים מכם – אנחנו לא מתנערים בגרם אחד מאדם שרוצה להיכנס לארץ ישראל, לא מתנערים מאף אחד ומהאחריות שלנו אליו, אבל מבקשים, בגלל שאתם חלק מהכלל הזה, גם מכם:

עמית הלוי: אם נמצאתם חיוביים לקורונה, אנא תתאפקו שבועיים, תחלימו ותבואו.

עמית הלוי: אנחנו כאן מחכים לכם עם שטיח אדום.

עמית הלוי: אבל תתאפקו.

עמית הלוי: כמובן שגם לכלל הזה, כפי שתראו בחוק, יש יוצאים מן הכלל, ויש אפשרות, באישור פרטני של מנכ"ל משרד הבריאות או מי מטעמו, להכניס חריגים מכל הסיבות ההומניטריות והאחרות.

עמית הלוי: דבר נוסף, אנחנו הגבלנו גם את היציאה מישראל, כידוע – זה כבר היה – אבל ההגבלה הזאת איננה חלה על מי שאינו אזרח וצריך לצאת למקומו, וגם הוספנו בחוק הזה את מי שיש לו מגורי קבע או שהולך לתקופה ארוכה בחו"ל.

עמית הלוי: גם הוא יוכל לצאת, כמובן.

עמית הלוי: אבל – ואני מסיים בזה, חבריי ואדוני היושב-ראש – מי שיוצא, גם עליו חלה חובת בדיקה.

עמית הלוי: המחוקק כאן נאמן לכלל שקבע הלל הזקן: מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך, ואידך זיל גמור, כל השאר.

עמית הלוי: זו כל התורה כולה.

עמית הלוי: לכן, כשם שאנחנו לא רוצים לייבא קורונה, אנחנו גם לא רוצים לעשות את מה ששנוא עלינו ולייצא קורונה.

עמית הלוי: לכן, אנשים שרוצים לצאת מכאן, טרם עלייתם למטוס נדרשים גם הם להביא תוצאה שלילית של הקורונה, וכך הם יוכלו לצאת.

עמית הלוי: דבר אחרון: ההגעה.

עמית הלוי: מי שמגיע לכאן, לארץ, וצריך להגיע למלוניות, אנחנו אפשרנו הפעלת כוח סביר כדי לאפשר לאנשים להגיע למלוניות.

עמית הלוי: אנחנו נשתדל לעשות את זה בהקדם.

עמית הלוי: משרד הבריאות ישתדל לעשות את זה בהקדם בשדה התעופה.

עמית הלוי: אם לא – זה לא חייב להיות בשדה התעופה; זה ייעשה במלוניות, ושם תתבצע ההחלטה.

עמית הלוי: אני מודה מאוד לך ולח"כים שעמדו – – –

מכלוף מיקי זוהר: מודה על הדברים המפורטים והארוכים.

עמית הלוי: משפט אחרון, מיקי זוהר: אני הצטערתי היום בדיונים בוועדת החוקה – גם זה חשוב שייאמר – שהיה צריך להילחם עם משרד המשפטים לגבי הדבר הבסיסי הזה, שאומר שמי שנכנס לארץ במעברים היבשתיים יצטרך להראות בדיקת קורונה, תוצאה שלילית, נוכח המוטציות שמשתוללות.

עמית הלוי: אנחנו בסך הכול הולכים על גשר צר מאוד בין התברואה לבין הזכויות האחרות, שומרים על הבריאות.

עמית הלוי: כולנו צריכים להיות בצד אחד, בלי שטיקים ובלי טריקים.

עמית הלוי: זה נכון גם למה שאנחנו שומעים בשעות האחרונות מיושב-ראש כחול לבן.

עמית הלוי: אני מקווה שהדברים האלה יהיו מאחורינו.

עמית הלוי: לילה טוב.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אכן מפורט.

מכלוף מיקי זוהר: בזמן רדתך לכיסא תחשוב על סנקציה על הארכת הדברים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נדון בזה בהמשך.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אני רוצה לעדכן את החברים שלחוק לא נרשמו הסתייגויות, אך יש בקשת דיבור אחת, של חבר הכנסת אריאל קלנר, וכולי תקווה שהוא יוותר על זכותו לדבר – –

אריאל קלנר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – ואכן הוא ויתר על זכותו לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: מהרגע שחבר הכנסת ויתר על זכותו לדבר, אנחנו נוכל לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית נתחיל בהצבעה בקריאה השנייה.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, אני מבהיר לחברים הרבים שנמצאים פה במליאת הכנסת – –

מיכאל מלכיאלי: אולי תעשה שמית.

מכלוף מיקי זוהר: – – שאנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021.

מכלוף מיקי זוהר: הינה, בבקשה, נא להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נמנע?

מכלוף מיקי זוהר: כמובן שאני לאחר מכן אכלול גם את הקולות של האנשים שיושבים כאן – –

מיכאל מלכיאלי: הרבים.

מכלוף מיקי זוהר: – – הרבים, שלא יכלו ללחוץ על לחצן ההצבעה.

מיכאל מלכיאלי: לממש את זכותם.

מכלוף מיקי זוהר: ברור.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נאפשר לכם לממש את זכותכם.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–10 – 2 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–10 נתקבלו.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, בעניין הקולות שנספרו אלקטרונית, ראינו שיש שתי הצבעות בעד, ואנחנו רוצים להוסיף את קולו של חבר הכנסת אריאל קלנר, את קולו את חבר הכנסת עמית הלוי ואת קולו של חבר הכנסת מלכיאלי, כמדומני – אתה מצטרף.

מיכאל מלכיאלי: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לכן אפשר לקבוע כי ההצעה הזו אושרה בקריאה שנייה על ידי חמישה תומכים, אפס מתנגדים ואפס נמנעים והתקבלה בקריאה השנייה.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו נעבור להצבעה בקריאה השלישית, ונוכל להצביע מייד.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נמנע?

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 2 נגד – אין נמנעים – אין חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"א–2021, נתקבל.

קריאה: – – – בלילה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, שעת לילה מאוחרת.

מכלוף מיקי זוהר: השעה 01:00, ואנחנו עובדים למען עם ישראל.

קריאה: – – – נעימה.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי כך אולי הציבור גם יעריך.

מכלוף מיקי זוהר: בהצבעה הזאת אותה תוצאה: שני תומכים, אפס מתנגדים ואפס נמנעים, וקולות החברים כאן יצטרפו – של חבר הכנסת אריאל קלנר, של חבר הכנסת עמית הלוי ושל חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, התוצאה חזרה: חמישה תומכים, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: בכך אפשר לומר שההצעה אושרה גם בקריאה שלישית.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, הצעת החוק אושרה, והיא נכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל – אני מניח שברשומות ממש בקרוב.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, אפשר לומר שתם סדר-היום.

מכלוף מיקי זוהר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני הבא, כ"ו בשבט התשפ"א, 8 בפברואר 2021, בשעה 12:00.

מכלוף מיקי זוהר: ישיבה זו נעולה.

מכלוף מיקי זוהר: לילה טוב.