ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 125, 2021-01-25 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, י"ב בשבט התשפ"א, 25 בינואר 2021.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הודעות שר החינוך חבר הכנסת יואב גלנט על מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת יוסף ג'בארין בנושא: פערים דיגיטליים בין החברה הערבית לחברה היהודית בעידן הקורונה; על מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יוסף טייב, שלמה קרעי, יעקב טסלר ואלכס קושניר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: השבת שעות הטיפול לתלמידי המוכש"ר והעברת מתווה לתקציב שוויוני לגני חינוך מיוחד לתלמידי המוכש"ר; על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת רם בן ברק ויוסף ג'בארין בנושא: מדיניות ותקצוב משרד החינוך לתוכנית ומיזמים לקידום חיים משותפים.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לממשלת נפאל ביחס לגיוס להעסקה של עובדים נפאלים בענפים ספציפיים בשוק העבודה במדינת ישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/1371).

יריב לוין: ]

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הראשון על סדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2020, לקריאה ראשונה.

יריב לוין: אני מזמין את שר הבריאות יולי יואל אדלשטיין להציג את הצעת החוק.

יריב לוין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: שלום, אדוני היושב-ראש, גברתי מזכירת הכנסת, חבריי השרים וחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מונחת בפני הכנסת הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2020.

יולי יואל אדלשטיין: בתקנות לפי חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש ובפקודת בריאות העם נקבעו כידוע הגבלות שונות שנועדו לצמצם את התפשטות נגיף הקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: מטרת הצעת החוק היא להחמיר את הענישה המוטלת על מי שמפר הגבלות שהפרתן מסוכנת במיוחד מבחינת פוטנציאל ההדבקה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, מוצע להרחיב את סל האמצעים העומדים לרשות גורמי אכיפת החוק בפעולות האכיפה של ההגבלות שנקבעו.

יולי יואל אדלשטיין: ראשית, מוצע להעלות את הסכום המרבי של הקנסות שניתן לקבוע על הפרת האיסור להפעיל מקום פתוח לציבור או בית עסק, או על פתיחת מוסד חינוך, או קיום אירוע, מסיבה, כנס, מופע בידור וכיוצא באלה בניגוד לתקנות, מסכום של 5,000 שקל – המצב הקיים כיום – ל-10,000 שקל.

אחמד טיבי: אדוני, טקס דתי היה בנוסח החוק, האם זה הוסר?

יולי יואל אדלשטיין: לא חושב שמצוין במיוחד טקס דתי, אבל "כיוצא באלה" כולל הגדרות.

יולי יואל אדלשטיין: יצוין גם, חבר הכנסת טיבי, שמשרד הבריאות ביקש במקור סכום יותר גבוה מ-10,000 שקל בתור קנס על קיום אירועים שונים, אבל בוועדת שרים לחקיקה הגיעו לסכום של 10,000 שקל.

יולי יואל אדלשטיין: העלאת הקנסות נועדה להביא לכך שהקנסות המוטלים בגין הפרת ההוראות בדבר איסור על פתיחת מקום פתוח לציבור, בית עסק, מוסד חינוך, או בדבר קיום אירוע רב-משתתפים, ישקפו את החומרה שבמעשה ההפרה ואת הסכנה הנשקפת לציבור כתוצאה ממנו, ויביאו להרתעה מביצוע הפרות.

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף מוצע להוסיף סמכות למתן צווי סגירה למוסדות חינוך הפתוחים לתלמידים בניגוד לאיסור על פתיחתם, באופן שניתן יהיה לסגור מוסדות חינוך אלו פיזית, גם אם הם לא מצייתים להוראה שבתקנות, בדומה לסמכות שקיימת כבר בחוק לגבי בית עסק או מקום פתוח לציבור.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, מוצע לתקן את תוקפם של צווי הסגירה הניתנים למקום הפתוח בניגוד לאיסור על פתיחתו, כך שיהיו בתוקף כל עוד ההוראה על איסור הפתיחה שלהם עומדת בתוקפה, וכן לאפשר את הארכת התקופה של צו סגירה שניתן בגין הפרה חוזרת, כך שבמקום שיהיה מוגבל לשבעה ימים הוא יהיה מוגבל ל-14 יום.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, רק מבחינת ההסבר, הגיע אליי, אדוני היושב-ראש, סגן ראש עירייה ודיבר על המציאות העגומה בעיר שלו – זה כבר היה מזמן.

יולי יואל אדלשטיין: איזשהו מקום בעצם מקיים דיסקוטקים, ומתחזה, אני כבר לא זוכר למה, למסעדה או לאולם כנסים או מה שזה לא יהיה, וכל פעם, בכל שבוע, הוא מגיע לעירייה ומבקש אישור מחדש מכיוון שהוא נסגר – כי היה שם דיסקוטק של מאות אנשים – אבל עברו שבעה ימים, ואפשר לפתוח מחדש, לבקש אישור חדש מן העירייה.

יולי יואל אדלשטיין: החוק מבקש לשים גבולות ברורים למציאות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: לבסוף, מוצע לתקן את הגדרת עבירה מינהלית חוזרת, שעונשה הוא כפל הקנס הרגיל, בכל הנוגע להפרת חובת הבידוד והגעה לבידוד שלא באמצעות תחבורה ציבורית, כך שהתקופה שצריכה לחלוף בין קבלת הקנס בעבירה הקודמת לבין ביצוע העבירה הנוספת תעמוד על יומיים בלבד – ולא חודש כפי שקבוע היום.

יולי יואל אדלשטיין: המשמעות היא שאם אדם מפר בידוד, ואחרי יומיים או יותר הוא הפר שוב את הבידוד, בהפרה השנייה ניתן יהיה להשית עליו קנס כפול, שישקף את החומרה שבהפרה חוזרת של עבירת הבידוד ואת הסכנה הטמונה בהפרות אלו לכלל הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר, חבריי חברי הכנסת, שאני בעצמי, עד שנחשפתי לנתונים, התקשיתי להאמין מה אחוז האנשים שלא שומרים על בידוד, במיוחד עם החזרה שלהם מחוץ לארץ – פשוט יוצאים לחופשי אחרי יום על סמך ההחלטה האישית שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה מדובר אפילו ברוב האנשים, אפשר לומר, במה שנוגע לחוזרים מחו"ל, והתוצאות בהתאם.

יולי יואל אדלשטיין: בשל האמור, ובהתאם להחלטת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2020.

יולי יואל אדלשטיין: אוסיף ואומר שוודאי שמצופה, ולפחות אני מצפה מחברי הכנסת, שבנושא של החוק הזה – שחל כידוע על כולם, לא על הקואליציה, לא על האופוזיציה, לא על סקטור זה ולא על סקטור אחר – מן הראוי שתהיה תמיכה גורפת להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אם בוועדה ירצו לשנות איזה דבר קטן זה או אחר ודאי שזה לגיטימי ובסמכותה של הכנסת, ברור.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הייתי מאוד מצפה – אני פשוט קצת הייתי עצוב לראות, אדוני היושב-ראש, שעושים גיוס בסיעות השונות, קואליציה – לפחות הדעת נותנת שבהצעת חוק כזאת צריכה להיות תמיכה מקיר לקיר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך.

יריב לוין: תודה רבה לשר הבריאות יולי יואל אדלשטיין.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

יריב לוין: חבר הכנסת אלי אבידר – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה.

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בזמן מגפה התמודדותה של מדינה נמדדת בשלושה פרמטרים עיקריים: 1.

אריאל קלנר: תמותה; 2.

אריאל קלנר: הפגיעה בכלכלה; 3.

אריאל קלנר: היציאה מהמשבר.

אריאל קלנר: אז בואו נדבר, חבריי, על מצבנו מול המצב בעולם.

אריאל קלנר: בעניין התמותה, אנחנו בעיצומה של מגפה אכזרית, אדוני היושב-ראש.

אריאל קלנר: כל אדם הוא עולם ומלואו, אבל כשאנחנו בוחנים את המצב אל מול העולם, ישראל נמצאת במקום ה-56 בתמותה ביחס לגודל האוכלוסייה, במקום טוב יותר מרוב המדינות המערביות המתקדמות.

אריאל קלנר: ישראל עוקפת בפער עצום ביחס לגודל האוכלוסייה.

אריאל קלנר: ואני מאחל כמובן לכל אזרחי העולם בריאות איתנה, אבל אנחנו עוקפים מדינות מתקדמות כמו ארצות הברית, גרמניה, שווייץ, שוודיה, בלגיה, הולנד, אנגליה, איטליה, צרפת, פורטוגל, לוקסמבורג, אירלנד, קנדה ועוד רבות אחרות.

אריאל קלנר: בעניין הכלכלה – – –

יריב לוין: צריך, אגב, לומר שיש לא מעט מדינות שבהן אין נתונים מדויקים, ככה – –

אריאל קלנר: בהחלט.

יריב לוין: – – שאצלנו הספירה היא לצערנו – – –

אריאל קלנר: במדינות המערביות שאליהן אני מתייחס, ששם באמת יש ספירה, אלה הנתונים.

אריאל קלנר: כמובן שמדינות עולם שלישי או כאלה ששם קשה למדוד או שהנתונים לא מדויקים, אליהן אני בכלל לא מתייחס.

יריב לוין: לכן ביחסיות המיקום הוא אפילו טוב יותר.

אריאל קלנר: כן, בוודאי, בוודאי.

אריאל קלנר: אבל אני מתייחס לנתונים שיש.

אריאל קלנר: ואנחנו במצב, ברוך השם – כמובן שנאחל גם רפואה שלמה לכולם ובריאות איתנה.

אריאל קלנר: בואו נדבר על כלכלה.

אריאל קלנר: קרן המטבע העולמית פרסמה לפני כמה ימים את סיכום שנת 2020, ושם היא כותבת מפורשות – ציטוט: כלכלת ישראל נפגעה פחות מכל שאר המדינות המחזיקות כלכלה מפותחת.

אריאל קלנר: קרן המטבע העולמית גם טורחת לציין כי כלכלת ישראל הגיעה אל משבר הקורונה כשהיא בשיא עוצמתה, והייתה כמעט ולא פגיעה.

עופר כסיף: תגיד את זה למיליון המובטלים.

אריאל קלנר: אני אומר את זה ביחס.

אריאל קלנר: אני יודע שיחסית לחזון אחרית הימים שלך, חבר הכנסת כסיף, אולי אנחנו לא במצב הכי טוב, אבל אני מדבר על נתונים השוואתיים.

אריאל קלנר: אלה הנתונים שאני יכול להשוות, ואלה הנתונים הרלוונטיים, אגב.

אריאל קלנר: יחד עם פעולות הממשלה צמצמנו את הפגיעה למינימום בנסיבות הקיימות, וקרן המטבע העולמית צופה זינוק בצמיחה בשנים 2022-2021.

אריאל קלנר: ואם אנחנו מדברים על היציאה מהמשבר – –

יריב לוין: אני מוסיף לך חצי דקה על חשבון ההערות, אבל – – –

אריאל קלנר: – – כאן ההישג הגדול ביותר – הישג החיסונים הוא הישג מטורף.

אריאל קלנר: מדינת ישראל עוקפת את כל מדינות העולם בפער עצום.

אריאל קלנר: אנחנו נהיה ככל הנראה המדינה הראשונה שתחסן את כל האוכלוסייה שלה.

אריאל קלנר: אתם מבינים בכלל את גודל ההישג?

אריאל קלנר: המדינה הראשונה בעולם, אנחנו – מדינת ישראל, אזרחי ישראל.

אריאל קלנר: הם מנסים לגמד את ההישג כמו שהם גימדו את כל ההישגים שלנו במשך כל השנים, אבל הנדסת התודעה לא תעבוד.

אריאל קלנר: אזרחי ישראל, אתם יודעים שאתם בידיים טובות תחת ההנהגה הטובה ביותר שיכולה להיות לכם בעת הזאת, ההנהגה של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ההנהגה שהרוב המוחץ של אזרחי העולם היה רוצה לעצמו.

אריאל קלנר: ב-23 במרץ נשים בגאווה את הפתק מחל – הליכוד בראשות בנימין נתניהו, הכרת הטוב על העבר, ועוד יותר חשוב – למען העתיד.

אריאל קלנר: שמרו על ההנחיות.

אריאל קלנר: בריאות לכולם.

אריאל קלנר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בימים שבהם אין מנהיגות בישראל והממשלה עסוקה בעיקר בעצמה, אני קורא מכאן לכל מי שהמדינה הזו חשובה לו, למאות אלפי המובטלים שלא יודעים אם תהיה להם עבודה לחזור אליה, לקשישים, לנזקקים שנאבקים להביא לחם הביתה, לאלפי משפחות טובות שאיבדו את יקיריהן בקורונה בגלל מחדלי הממשלה, לעצמאים, לבעלי העסקים, האנשים שמחזיקים על הכתפיים שלהם את כלכלת ישראל וכבר שבורים ומיואשים, לדתיים, לחילונים, לחרדים, למסורתיים, ליהודים ושאינם, לכל אותם אזרחים טובים שאוהבים את המדינה הזאת ורוצים לחיות כאן בשלום, לכל מי שתופס את הראש ולא מצליח להבין איך למען השם כבר יותר משנתיים אין כאן תקציב למדינה רק בגלל מאבקי כוח בין פוליטיקאים, לכל מי שמרגיש שצריך להתנהל אחרת, ואפשר להתנהל אחרת – שאפשר להקים כאן ממשלה שמתפקדת, שאכפת לה, שאכפת לה מהאזרחים, שאפשר להציל את הכלכלה, שאפשר להוסיף מאות אלפי מקומות עבודה ולהחזיר את המדינה למסלול.

אריאל קלנר: בכל העולם לומדים מאיתנו.

נפתלי בנט: אני קורא לכם – –

אריאל קלנר: בכל העולם באים ללמוד מאיתנו.

נפתלי בנט: – – כל אזרחי ישראל, אל תאבדו את התקווה.

אריאל קלנר: לעם ישראל יש תקווה.

נפתלי בנט: ב-23 במרץ – –

יריב לוין: חבר הכנסת קלנר.

נפתלי בנט: – – נביא, בעזרת השם, הנהגה חדשה למדינה, הנהגה שרואה אתכם, שאכפת לה מכם, שראויה לאמון שלכם.

נפתלי בנט: ואני פונה פה למירי רגב ולנתניהו, איך למען השם אפשרתם להכניס אוטוסטרדה של כל המוטציות בעולם לתוך מדינת ישראל?

נפתלי בנט: התרענו בזמן אמת, זעקנו בזמן אמת, אמרנו: תשתלטו על נתב"ג; בזמן אמת, לא בדיעבד.

נפתלי בנט: אמרנו: תשתלטו, תבדקו אנשים לפני שהם עולים למטוס, עם הנחיתה בארץ.

נפתלי בנט: בדובאי עשו את זה, בסיישל עשו את זה, בכל העולם עשו את זה.

נפתלי בנט: ומאז, עוד 1,000 מתים, ואתם מעיזים לעמוד פה ולהגיד: אוה, כמה הכול נפלא, בואו תלמדו מאיתנו.

נפתלי בנט: מה נלמד מכם?

נפתלי בנט: בושה וחרפה.

נפתלי בנט: הכנסתם את כל המוטציות.

נפתלי בנט: המוטציה הבריטית והדרום אפריקאית על ידיכם.

נפתלי בנט: 1,000 הרוגים.

נפתלי בנט: 1,000 הרוגים בגלל המחדל שלכם.

נפתלי בנט: לכו הביתה.

נפתלי בנט: למדינת ישראל מגיעה הנהגה רצינית שאכפת לה מהאזרחים.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת יעקב טסלר, בבקשה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במשל הרועים הידוע בספר זכריה מובא הפסוק: "ואקח לי שני מקלות, לאחד קראתי נֹעם ולאחד קראתי חֹבלים".

יעקב טסלר: המשמעות הפשוטה היא כי בשימוש במקל יש להשתמש בשני המקלות: מקל הנועם ומקל החובלים.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, היחס כלפינו, החרדים, בתקופה האחרונה איננו עם שני מקלות.

יעקב טסלר: בעצם, הוא יותר משני מקלות, הרבה יותר, אבל רק מקלות חובלים.

יעקב טסלר: חובלים בנו בתקשורת, חובלים בנו ברחובות עם אלות ורימוני הלם, ועכשיו גם מבקשים לחבול בנו כלכלית עם קנסות גבוהים.

יעקב טסלר: רוב-רובו של הציבור החרדי הוא שומר חוק, השומר בקפדנות על הנחיות הבריאות.

יעקב טסלר: התמונות הקשות שאנו עדים להן בימים האחרונים, אלו של נערי שוליים, מיעוט משולי המחנה, מיעוט שעליו אנו מתריעים כבר חודשים ארוכים – אלו השלכות סגירת מערכת החינוך.

יעקב טסלר: מה שאנו רואים כעת ברחובות זו תוצאה ישירה של השארת נערים בבית לתקופות ארוכות בבטלה ובשיעמום.

יעקב טסלר: אבל במקום שהמשטרה תשליט את הסדר ברחוב ותטפל בקומץ המתפרע, הם מענישים את כל הציבור, ששגרת חייו נהרסה והוחלפה בחיים בתוך שדה קרב.

יעקב טסלר: המשטרה זורעת פחד ואימה ברחובות, עם ירי חי, ירי רימוני הלם ואלימות קשה.

יעקב טסלר: חלק מהילדים מתמודדים עם פחדים בלילות האחרונים.

יעקב טסלר: במקום לקום ולהתנצל בפני גדולי ישראל, המביעים את כאבם כבר חודשים ארוכים על מה שעלול להתרחש בהיעדר מוסדות החינוך, מרשים לעצמם פוליטיקאים המגרדים את אחוז החסימה לפעור את פיהם בחוצפה ובעזות כנגד גדולי ישראל, מנהיגי הדור, הנושאים יום-יום, שעה-שעה, את משא הדור על לוח ליבם.

יעקב טסלר: מאיפה החוצפה?

יעקב טסלר: מאיפה העוז?

יעקב טסלר: במקום להבין את הטעות בסגירת מערכת החינוך ולנסות למצוא כל דרך איך לפתוח אותה בחזרה, אפילו חלקית, עושים בדיוק ההפך ומביאים הצעה להחמיר את הקנסות.

יעקב טסלר: לא מספיק לנו הנוער שכבר נמצא ברחובות, נוסיף עליהם עוד ועוד?

יעקב טסלר: איפה ההיגיון פה?

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אנו נמצאים, ברוך השם, בתוך מבצע החיסונים.

יעקב טסלר: כשלושה מיליון אזרחים כבר קיבלו את המנה הראשונה; מעל מיליון – גם את המנה השנייה.

יעקב טסלר: מה שנדרש כעת הוא להשתמש במקל הנועם: שחרור מבוקר של המחוסנים, חזרה לשוק העבודה, פתיחת מערכת החינוך בהדרגה ומתן מעטפת סיוע כלכלית, חברתית, הסברתית ראויה, כדי לאפשר חזרה הדרגתית לשגרה.

יעקב טסלר: ואני רוצה לסיים, אדוני: לא ניתן בשום אופן שהנזקים החינוכיים שנגרמו כתוצאה מהמדיניות השגויה בסגירת מערכת החינוך כולה ישמשו כלי ניגוח נגד הציבור החרדי כולו.

יעקב טסלר: לא ניתן למשטרה להמשיך ולהשליט אימה ברחובות נגד אזרחים תמימים חפים מפשע.

יעקב טסלר: לא ניתן לפירות ההסתה לחלחל עד כדי סכנת חיים.

יעקב טסלר: התמהמהות בכיבוי שרפה מסוכנת בבני ברק אמש זו עליית מדרגה חמורה ביותר.

יעקב טסלר: זה היה עלול להסתיים באסון המוני.

יעקב טסלר: לא ניתן להכות בנו עם קנסות חסרי פרופורציה רק כדי להציל את הכיסא של פוליטיקאים כושלים.

יעקב טסלר: יום אחד, בעזרת השם, הקורונה תסתיים ותצא מחיינו, אבל השסע שנפער, ההסתה שחלחלה – –

יריב לוין: חבר הכנסת טסלר, אתה כבר חורג מהזמן באופן – – –

יעקב טסלר: – – פירות השנאה והנזקים החינוכיים יישארו איתנו עוד שנים ארוכות, וזה יהיה על אחריותו של כל אחד ואחד שהיה שותף לזה.

יעקב טסלר: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

יריב לוין: אני מנצל את ההזדמנות לברך את חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יריב לוין: ברכות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת – כבוד היושב-ראש, הקדמת אותי, אז גם אני מצטרף ומברך (אומר בערבית: ואנחנו מברכים) את חברנו סמי אבו שחאדה על היבחרו ליושב-ראש סיעת בל"ד.

אוסאמה סעדי: וזו גם הזדמנות להודות ולהוקיר את תרומתו ואת פועלו של חברנו אנטאנס שחאדה, יושב-ראש בל"ד הקודם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני מסתכל, כבוד השר, על הצעת החוק שאנו דנים בה, ואני רואה שהצעת החוק הזאת הונחה ביום 4 בנובמבר 2020, כבוד השר אמסלם.

אוסאמה סעדי: בדברי ההסבר כתוב שנכון למועד פרסום הצעת חוק זו בישראל נדבקו בנגיף מעל 300,000 ונפטרו מעל 2,530, ומספר החולים קשה עומד על 410.

אוסאמה סעדי: ואני תוהה: מ-2,530 הגענו היום ליותר מ-4,300.

אוסאמה סעדי: מה מנע מהממשלה הזאת להביא את הצעת החוק הזאת – ובינתיים יש יותר מ-2,000 הרוגים מנגיף הקורונה?

אוסאמה סעדי: אם כל כך חשוב וחיוני החוק הזה, למה חיכו ארבעה חודשים, למה?

אוסאמה סעדי: רק בחודש אחד, בחודש ינואר, יותר מ-1,000.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על קורונה, אבל יש לנו, השר אמסלם, עוד מכה, עוד מגפה בציבור הערבי, בחברה הערבית: מגפת האלימות והפשע.

אוסאמה סעדי: רק החודש הזה, מתחילת השנה, אדוני היושב-ראש, 12 נרצחים בחברה הערבית, 12.

אוסאמה סעדי: באום אל-פחם ארבעה הרוגים בתוך שנה וחצי מאותה משפחה.

אוסאמה סעדי: באותו יום שישי האחרון, כאשר היו תפילה והפגנה נגד הפשע והאלימות, אחרי סיום ההפגנה הבחור ממשפחת אגברייה, שהיה בתפילה, חזר לביתו, נרצח.

אוסאמה סעדי: ואז, אנחנו רואים שהמשטרה חזקה מאוד, אדני היושב-ראש, חזקה מאוד, פעילה – בחלוקת דוחות.

אוסאמה סעדי: ואני מפנה אותך לסטטיסטיקה שהמשטרה עצמה הפיצה: מתוך 20 יישובים שמובילים במספר הדוחות, 18 יישובים ערביים, 18 מתוך 20.

אוסאמה סעדי: ואני קראתי את הריאיון עם נציג המשטרה, שאמר: אנחנו מחלקים דוחות לפי איפה שיש יותר תחלואה.

אוסאמה סעדי: אבל תראו: בני ברק, מקום שני בחולים – 20 בדוחות, אדוני היושב-ראש; מודיעין עילית, מקום חמישי בחולים – מס' 76 בדוחות; ביתר עילית, מקום 11 בחולים – 57 בדוחות.

אוסאמה סעדי: אבל אחוז התושבים שקיבלו דוחות, חבריי חברי הכנסת: מודיעין עילית – 1.5%.

אוסאמה סעדי: בני ברק – 2.3%; אלעד – 2.8%; ביתר עילית – 3%; ג'יסר א-זרקא – ואללה, כאשר יש מכות על היישובים אז כל המכות בבת אחת; ג'יסר א-זרקא, אדוני היושב-ראש – 29%; טורעאן – 22%; נצרת – 16%; קלנסווה – בסך הדוחות, אדוני השר, היישובים הערביים – 33%; ערים מעורבות – 65%; ערים חרדיות – –

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, משפט אחרון.

אוסאמה סעדי: אני מסיים, אדוני.

אוסאמה סעדי: – – 2.3%.

אוסאמה סעדי: וכאשר מדובר על אכיפה בררנית, סלקטיבית – פה, בחוק הזה מדובר על העלאת קנסות מ-5,000 ל-10,000 על בתי עסקים, עסקים שקורסים.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, רק לפני שבוע היינו צריכים להתערב, למנוע כמעט טבח בכפר אעבלין, כששוטרים באו לבית עסק סגור, דפקו על הדלת, פתחו אותו ונתנו לו דוח.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא מאמינים במשטרה, ולכן אנחנו לא רוצים לתת סמכויות יתר למשטרה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת עידן רול – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, תמיד אמרנו וקראנו לציבור שלנו, ולציבור באופן כללי, לכבד את הוראות משרד הבריאות, לשמור על ההוראות מכל משמר כדי לקטוע את שרשרת ההדבקה ולהוריד את התחלואה.

אחמד טיבי: הבריאות של כל פרט והבריאות של החברה כולה חשובות לנו מאוד.

אחמד טיבי: התנגדנו להתקהלויות; התנגדנו לחתונות.

אחמד טיבי: מאז תחילת הקורונה ועד היום אני לא משתתף בחתונות ולא בלוויות, למרות הכאב מצד אחד והשמחה מצד שני.

אחמד טיבי: אני אדם עממי, שאוהב להיות בין הציבור, אבל אני נזהר.

אחמד טיבי: זה כמה חודשים יש חוק כזה של הגדלת הקנסות, והוא לא הובא לכנסת מסיבות פוליטיות בלבד, שיקולים קואליציוניים.

אחמד טיבי: אבל לנו יש סיבות למה לא נוכל לתמוך בחוק הזה.

אחמד טיבי: מהן הסיבות?

אחמד טיבי: המספרים.

אחמד טיבי: בכל מקום שיש בו אכיפה, מי נפגעים הכי הרבה?

אחמד טיבי: הערבים.

אחמד טיבי: יש תחלואה גדולה ביישובים יהודיים, ויותר דוחות ביישובים ערביים.

אחמד טיבי: ירון אברהם פרסם את הנתונים האלה בערוץ 12: מתוך 20 הערים המובילות במספר הדוחות, 18 הם יישובים ערביים: תל שבע, שגב שלום, ג'יסר א-זרקא, אל-ע'ג'ר, טורעאן, עראבה, חורה, ערערה, אל-בועיינה, ג'לג'וליה, כפר מנדא, עילוט, בסמת טבעון, עוזייר, רהט, זרזיר, משהד, לקיה, ואילת וקצרין.

אחמד טיבי: לגבי מספר חולים לעומת מספר דוחות – בני ברק היא מקום שני בתחלואה, מס' 20 בדוחות; מודיעין עילית – מקום חמישי בתחלואה, 76 בדוחות; אום אל-פחם – מקום 22 בתחלואה, מקום שלישי בדוחות; תל שבע – מקום 175 בחולים ותחלואה, מקום 34 בדוחות.

אחמד טיבי: שיעור התושבים שקיבלו דוחות, אדוני היושב-ראש: מודיעין עילית – 1.5%; בני ברק – 2.3%; ג'יסר א-זרקא – 29% (אומר בערבית: שאלוהים לא ייתן בריאות לאלה שנתנו את הדוחות האלה רק לערים הערביות.

אחמד טיבי: 29%.

אחמד טיבי: ) אנחנו בעד לקיים את ההוראות, אבל יש כאן אכיפה סלקטיבית.

אחמד טיבי: טורעאן – 22%, הגיוני?

אחמד טיבי: נצרת – 15%; קלנסווה – 11%.

אחמד טיבי: סך כל הדוחות, כבוד היושב-ראש, ביישובים ערביים – 32.6%, בערים מעורבות – 65%, ובערים חרדיות – 2.3%.

אחמד טיבי: למרות כל מה שאמרתי, אני מתנגד למעשים חוליגניים.

אחמד טיבי: ראינו כמה מעשים חוליגניים בבני ברק.

אחמד טיבי: ראינו למשל תקיפת נהג אוטובוס מזרחי כי חשבו שהוא ערבי.

אחמד טיבי: זה מעשה שלא ייעשה.

אחמד טיבי: ראוי להוקעה.

אחמד טיבי: וגם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, משפט אחרון.

יריב לוין: אתה כבר הרבה מעבר לזמן.

אחמד טיבי: וגם תקיפת אנשי חוק שבאים ליישם ולאכוף את ההוראות.

אחמד טיבי: אבל אני מרגיש גם שיש הכללה נגד כל החרדים.

אחמד טיבי: אני לא מקבל הכללות, כי אני בא מציבור שסבל מההכללות האלה.

אחמד טיבי: אפשר להתמקד בקבוצה קטנה, שהיא חריגה, אבל לא להכליל, לא לעשות עליהום, כמו שאתם תמיד עושים עליהום על הערבים.

אחמד טיבי: אני שוב אומר: יש בניסוח של החוק – עוד משפט, יא ווליד – איסור וסגירה של מקומות, לרבות טקס דתי.

אחמד טיבי: אנחנו מתנגדים, אדוני היושב-ראש, לכל סגירה של מסגד או מקום תפילה או להגדלת הקנסות.

אחמד טיבי: אפשר לנהל דיאלוג עם אנשי הדת, אנשי המקום, ואפשר להגיע להבנות.

אחמד טיבי: אנשי הדת אצלנו הקדימו את הוראות משרד הבריאות מתחילת המשבר.

אחמד טיבי: משפט אחרון, ברשותך, אדוני.

אחמד טיבי: המגפה האמיתית אצלנו בחברה הערבית היא הרציחות; היא הפשיעה.

אחמד טיבי: אנחנו טובעים בדם.

אחמד טיבי: אנחנו נצא מהקורונה, אבל אנחנו רוצים לשמור על החיים של האזרחים שלנו.

אחמד טיבי: מוחמד ג'עו הצעיר, המנוח שנרצח, הוא אחד מארבעה מאותה משפחה – מוחמד, מוחמד, מוחמד וזיאד.

אחמד טיבי: זה כל כך מקומם, כל כך מעציב, קורע את הלב.

אחמד טיבי: אם זה היה ביישוב יהודי, לדעתי זה היה פותח מהדורות, זה היה ממשיך להיות על סדר-היום כל היום, גם של ראש הממשלה, גם של השרים.

אחמד טיבי: המצב הוא לא כך, כי מדובר בקורבן ערבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת, השר דהיום, יעקב ליצמן – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת ווליד טאהא.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו תמיד חשבנו, חברות וחברים, שמשטרת ישראל היא משטרה מקצועית.

וליד טאהא: לא טענו אחרת אף פעם.

וליד טאהא: מה שלא הסתדר לנו כל הזמן הוא כיצד משטרה שהיא מקצועית בכל דבר, עושה את הכול לפי מיטב העבודה המקצועית, כאשר היא באה להתמודד עם נושא הפשע וכנופיות הפשע והאלימות, שמטילה אימים על האזרחים הערבים, היא מתגלה כמשטרה אומללה, שאין בין מקצועיות לבין העבודה שלה ולא כלום.

וליד טאהא: ובכל זאת, אנחנו עדיין טוענים, אדוני היושב-ראש, שמשטרת ישראל היא משטרה מקצועית.

וליד טאהא: על כן אנחנו תמיד דורשים ממנה לעשות את העבודה שלה במיגור הפשיעה, במלחמה נגד אנשים אלימים, ובאיסוף מאות אלפי כלי נשק שמסתובבים בידיים של הצעירים ברחובות.

וליד טאהא: אני לא אחזור שוב על הנתונים שהחברים הציגו כאן.

וליד טאהא: הם פורסמו, הם ידועים והם מזעזעים.

וליד טאהא: הם צריכים להרגיז את כל חברי הבית לפני הח"כים הערבים, את כל הח"כים האחרים.

וליד טאהא: למה, לפי סדר התחלואה, היישובים הערביים אינם נמצאים בראש הטבלאות של מספרי התחלואה ביישובים אבל במספר הקנסות והדוחות אנחנו מככבים?

וליד טאהא: מתוך 20 יישובים, 18 יישובים ערבים.

וליד טאהא: הרי אנחנו רוצים לככב, אדוני היושב-ראש, אבל לא רק בדברים שליליים.

וליד טאהא: אם כבר צריך לתת דוחות, אז שלפחות לא יבחרו באוכלוסייה ספציפית כדי לעשות ממנה הון.

וליד טאהא: האזרח הערבי גם ככה הכי סובל מבחינה כלכלית ומבחינה סוציו-אקונומית.

וליד טאהא: הדוחות האלה הם דוחות פוליטיים ולא דוחות שיש בהם משום מימוש התקנות או חיפוש החוק והסדר.

וליד טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, אם אנחנו אפילו נחשוב לתמוך בחוק הזה שמביאים אותו עכשיו, אנחנו כאילו מראש מבקשים מהחברה הערבית לשלם את המחיר.

וליד טאהא: מראש – כי אנחנו לא מדברים סתם באוויר, התנסינו בזה ויש ממצאים ויש מספרים.

וליד טאהא: על כן, אנחנו נתנגד להצעת החוק הזאת.

וליד טאהא: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש:

וליד טאהא: אנחנו מפה קוראים למשטרה להפסיק להתייחס לאזרח הערבי בצורה הכל-כך עגומה הזאת, להתייחס אל כל האזרחים כולם – ערבים, חרדים, חילונים – אותו דבר, ולפעול באופן מקצועי ולא באופן סלקטיבי.

וליד טאהא: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: צוהריים טובים, כבוד היושב-ראש, חברות וחברים.

אימאן ח'טיב יאסין: (אומרת בערבית: ראשית, רחמים על השהידים של האלימות ועל השהידים של הקורונה.

אימאן ח'טיב יאסין: ) מה שקורה לאחרונה, בחודשים האחרונים, הוא יוצא מגדר כל דבר שיכול להיות הגיוני.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות.

אימאן ח'טיב יאסין: הבנו שהקורונה זו מחלה שכולנו צריכים להתמודד איתה; אבל בהחלט, ההתמודדות איתה לא צריכה להיות על חשבון סקטור מסוים ולא בדרך של אכיפה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו כן עם אכיפה, אנחנו כן עם שמירה על החיים, אנחנו כן עם שמירה על הסדר, אבל לא לעשות איפה ואיפה.

אימאן ח'טיב יאסין: סגן השר אמר שזה דבר שלא צריך להיות סקטוריאלי, אבל במציאות זה אכן סקטוריאלי.

אימאן ח'טיב יאסין: כשאנחנו רואים איפה האכיפה אנחנו בטוחים עוד פעם – למרות שהיינו בטוחים גם לפני כן – כי אנחנו רואים את האפליה הממוסדת נגד החברה הערבית קורית לאורך כל הדרך, גם במקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות ששיעור כה גדול מהיישובים הערביים מקבל את הדוחות.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו יודעים באיזה מצב סוציו-אקונומי חיים ביישובים הערביים.

אימאן ח'טיב יאסין: האם זה מתבקש להעלות את הקנסות?

אימאן ח'טיב יאסין: לדחוק את האנשים עוד יותר לפינה?

אימאן ח'טיב יאסין: בהחלט לא זאת הדרך ולא זה הפתרון.

אימאן ח'טיב יאסין: ראש הממשלה הגיע לנצרת ושיקר – לעצמו, קודם כול, כי אנחנו יודעים שהוא משקר.

אימאן ח'טיב יאסין: הוא אמר שביטחונם של האזרחים בישראל, כל האזרחים, כולל הערבים, הוא באחריות שלו.

אימאן ח'טיב יאסין: האמת, הופתעתי לשמוע, פעם ראשונה שהוא אומר שזה באחריות שלו.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל שייקח את האחריות הזאת ושיעשה את מה שצריך.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכולים להיות 12 הרוגים בחודש אחד מהחברה הערבית; לא יכול להיות שבכל יום, בכל חצי יום, אנחנו מאבדים עוד בן אדם.

אימאן ח'טיב יאסין: אתמול ביפו אימאם המסגד מוחמד אבו ניג'ם, שיהיה זכרו ברוך; יום לפני זה באום אל פחם; עכשיו קיבלתי חדשות שבדיר אל אסד יש עוד הרוג.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שהדבר הזה יימשך.

אימאן ח'טיב יאסין: אל תצחקו לנו בפנים ואל תגידו לנו: אתם חזקים; מי שחזק יכול לשמור על החיים של האזרחים.

אימאן ח'טיב יאסין: די, נמאס לנו מכל הסיפורים ומכל הדיבורים, צריך לקום ולעשות את המעשה הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: ממשלת ישראל ומשטרת ישראל, כשהיא רוצה לעשות דבר, היא יכולה לעשות את הדבר הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לה מספיק כוחות כדי לפזר הפגנות, אבל אילו הפגנות?

אימאן ח'טיב יאסין: הפגנות שבאו להתלונן על המצב העגום, על המצב הבלתי-נסבל, על גזלת החיים בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל היא לא עושה את זה בהפגנות אחרות.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שנעשה אתמול במגזר מסוים – החרדים, אני אגיד את זה, ולא שאנחנו מצדיקים שימוש בכוח; לא, צריך לתת פתרונות – אם ההפגנה הזאת הייתה נעשית על ידי ערבים, תהיו בטוחים גם אתם שהיו לנו יותר מעשרה הרוגים על ידי המשטרה.

אימאן ח'טיב יאסין: אז בושה וחרפה על כל מה שקורה כאן, והגיע הזמן – ואנחנו כן נגד קנסות, והדבר הזה, קנסות, זה הדבר הכי פעוט והכי קטן בעניין, למרות גדולתו.

אימאן ח'טיב יאסין: קודם כול חיים.

אימאן ח'טיב יאסין: חיים – לשמור על החיים של הבן אדם, על הנפשות.

אימאן ח'טיב יאסין: ריבונו של עולם, מה אפשר עוד לעשות, אני לא מבינה.

אימאן ח'טיב יאסין: 12 הרוגים.

אימאן ח'טיב יאסין: די, די, די, נמאסתם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול תודה על הברכות, אדוני.

סמי אבו שחאדה: אתמול ביפו היה עוד מקרה רצח מזעזע.

סמי אבו שחאדה: עכשיו אומרים לאנשים: בטעות.

סמי אבו שחאדה: אתמול רצחו לי חבר, אדם שהיה חבר במשך הרבה שנים.

סמי אבו שחאדה: פעיל פוליטי, מנהיג, אחד המנהיגים הבולטים של התנועה האסלאמית ביפו, רואה חשבון מוצלח, בן אדם נורמטיבי.

סמי אבו שחאדה: כל יפו מכירה אותו, מוחמד אבו ניג'ם, הוא נורה כי היה באוטו ליד מישהו אחר שרצו לירות בו.

סמי אבו שחאדה: בן אדם בגיל 40, אדוני, יושב באוטו, עוברים אנשים עם נשק אוטומטי – ביפו, אדוני היושב-ראש, ביפו, לא ביער שליד התנחלות.

סמי אבו שחאדה: במרכז הארץ נורה למוות רואה חשבון, בחור מוצלח, מנהיג – – –

קריאה: למה, ליד התנחלות זה בסדר?

סמי אבו שחאדה: לא, ליד ההתנחלות מצאו אותם, אדוני.

סמי אבו שחאדה: בשום מקום לא בסדר, אבל ליד ההתנחלות, ביער, המשטרה כן מצליחה לעבוד.

סמי אבו שחאדה: ביפו היא לא מצליחה לעבוד.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, באו לאנשים בלוד, מה אמרו להם?

סמי אבו שחאדה: המשטרה, מדינת ישראל, מגיעה לאזרח הערבי בלוד ואומרת לו: בלוד אני לא יכולה להגן עליך, בוא ניקח אותך לכפר קאסם, אולי שם נוכל להגן עליך – ובדרך הוא גם נרצח.

סמי אבו שחאדה: מה קורה?

סמי אבו שחאדה: את מי מפטרים מתפקידו בגלל כל הכישלונות האלה, מי מצמרת המשטרה משלם בתפקידו בגלל כל הכישלונות האלה?

סמי אבו שחאדה: זה לא מעניין.

סמי אבו שחאדה: מה כל העניין פה של הפשיעה המאורגנת, אדוני?

סמי אבו שחאדה: הרי זה הדבר הכי גזעני שיש במדינה.

סמי אבו שחאדה: למה?

סמי אבו שחאדה: מה הנחת היסוד של כל מי שמנהל את המשרד לביטחון פנים וראש הממשלה וכל מי שלידו בעניין הזה?

סמי אבו שחאדה: שהחיים של האזרח הערבי שווים פחות מהחיים של האזרח היהודי.

סמי אבו שחאדה: כשיהודי נרצח זו מכה, והמשטרה צריכה לעבוד ומוצאים את הפושע.

סמי אבו שחאדה: כשערבי נרצח זה לא נורא.

סמי אבו שחאדה: לא נורא, לא משנה.

סמי אבו שחאדה: במדינת היהודים מי שלא יהודי שווה פחות.

סמי אבו שחאדה: במדינה שלו, עם שסבל מגזענות במשך מאות שנים בונה לנו חברה גזענית מזעזעת, אחת החברות הכי גזעניות שקיימות בעולם.

סמי אבו שחאדה: זה לא רק עניין של תקציבים ופחות תשתיות או פחות תקציב פה; אלה חיי אדם, חיי אדם.

סמי אבו שחאדה: פשוט חיי האדם הערבי, מבחינת ממשלת ישראל, שווים פחות.

סמי אבו שחאדה: אף אחד לא ישתכנע שהמדינה עם הצבא שהוא אחד הגדולים בעולם, שיכולה לעשות מקרי טרור בטהרן ומתגאה בהם, ויכולה לעצור את שיירת המכוניות בסודאן מתי שהיא רוצה כי היא חושבת שיש שם נשק בתא המטען, לא יודעים לגמור, להוציא ולמגר את הפשיעה המאורגנת מהחברה שלנו.

סמי אבו שחאדה: ועל מה אנחנו באים לדון היום?

יריב לוין: חבר הכנסת אבו שחאדה, קיבלת כבר עוד דקת יושב-ראש, אבל – – –

סמי אבו שחאדה: אני מסיים, אדוני, תודה.

סמי אבו שחאדה: על מה אנחנו באים לדון היום?

סמי אבו שחאדה: על העלאת הקנסות.

סמי אבו שחאדה: כל המספרים מוכיחים שגם הקנסות ניתנים באופן גזעני.

סמי אבו שחאדה: הערבים מקבלים הרבה הרבה הרבה מעבר לחלקם באוכלוסייה.

סמי אבו שחאדה: אני בא מהערים המעורבות, אדוני, 65% מהקנסות, בערים המעורבות.

סמי אבו שחאדה: כל החקיקה הזאת היא חקיקה גזענית, ועכשיו מוסיפים לכל האנשים בכל התקופה הזאת של הקורונה לעסקים ולמעגלי העוני עוד קנסות?

סמי אבו שחאדה: זה פתרון?

סמי אבו שחאדה: אנחנו, כמובן, נתנגד לזה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על סבלנותך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, לפני שנים רבות, באחד מהביקורים שלי באירופה, לפני עידן Waze וכל המהפכה הטכנולוגית, מי שהזמינו אותי להרצאות אמרו לי: תשמע, אם אתה הולך לאיבוד, תיגש לכל שוטר שתמצא ברחוב.

ג'אבר עסאקלה: אמרתי להם: אני בחיים שלי לא אגש לשוטר.

ג'אבר עסאקלה: אני בא ממקום שהשוטר עוין אותי.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו עדים למציאות הזאת בכל תחומי החיים.

ג'אבר עסאקלה: השוטרים מסתובבים ביישובים הערביים, במקום להסביר לאנשים – –

יריב לוין: רבותיי, סליחה.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, רק שנייה.

יריב לוין: אי-אפשר לשמוע את הדובר.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אי-אפשר.

ג'אבר עסאקלה: – – על חשיבות המסכות, שמירת מרחק, לא להסתובב לא להתקהל, הם ישר שולפים את הדוחות.

ג'אבר עסאקלה: אם אני נהג ועוצר אותי שוטר – אם אני נהג ערבי הסיכוי שלי לצאת עם דוח או שניים או שלושה הרבה יותר גדול מהסכנה שזה יקרה לנהג יהודי.

ג'אבר עסאקלה: המשטרה מתנהגת לאוכלוסייה הערבית – ואנחנו עכשיו עדים לכך שלאוכלוסייה החרדית גם כן – באופן עוין, תוקפני ורוצה קודם כול להעניש ולהטיל קנסות.

ג'אבר עסאקלה: לכן אני חושב שתפקידו של השר לביטחון פנים להורות למשטרת ישראל להתנהג כמשטרה של האזרחים ולא משטרה של המשטר שמדכא קבוצות מיעוט.

ג'אבר עסאקלה: זו האחריות של השר לביטחון הפנים ושל ראש הממשלה.

ג'אבר עסאקלה: אני לא יכול לדבר כאן בלי להתייחס לעוד נושא.

ג'אבר עסאקלה: הפרטים – גם חברי אחמד טיבי וחברים אחרים כבר פרסו בפניכם את המספרים.

ג'אבר עסאקלה: זה ברור כשמש שהמשטרה מתנכלת לאוכלוסייה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: אבל אני לא יכול לדלג על אוהל המחאה שמציבים מנהלי בתי החולים הציבוריים.

ג'אבר עסאקלה: חברים, מדובר על צורך ב-900 מיליון שקל, מיליארד שקל, כדי להציל את בתי החולים הציבוריים.

ג'אבר עסאקלה: הממשלה – אפילו שר הבריאות וסגן שר הבריאות באו להזדהות איתם באוהל.

ג'אבר עסאקלה: שר האוצר וראש הממשלה מתעקשים.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהגיע הזמן באמת לאפשר לבתי החולים האלה לתת את השירות ולספק להם את הצרכים הכספיים שלהם באופן מיידי.

ג'אבר עסאקלה: מה שקורה היום, זה מסכן את הפעילות שלהם.

ג'אבר עסאקלה: הם הולכים עכשיו להסלמה בצעדים שלהם.

ג'אבר עסאקלה: הם לא מקבלים עכשיו את – סליחה.

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית, אנא, בכל הכבוד.

ג'אבר עסאקלה: בתי החולים הציבוריים ממלאים חלק נכבד מאוד מהשירות של שירותי הבריאות, במיוחד בפריפריה.

ג'אבר עסאקלה: במיוחד שלושת בתי החולים בנצרת, בחודש הבא יכול להיות שלא ישלמו משכורות, לא יקבלו מטופלים.

ג'אבר עסאקלה: הגיע הזמן לטפל בעניין הזה ובאופן מיידי.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת משה טור-פז, בבקשה.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שעת צוהריים של יום שישי, מחלת הקורונה – כן, אני הולך לדבר על נושא הקריאה הזו – מחלקת הקורונה בבית החולים הדסה עין כרם מלאה עד אפס מקום.

משה טור פז: מגיע קשיש שריאותיו אינן עומדות בעומס.

משה טור פז: הוא מוכנס למחלקה, הצוות היקר מטפל בו בכל כוחו.

משה טור פז: הקשיש שוכב במיטתו בבגדים שעימם הגיע.

משה טור פז: פיג'מה, שמיכה וכרית אין לו.

משה טור פז: אזלו.

משה טור פז: הצוות טורח מסביבו, בודק בדיקות, מעלה ומוריד חמצן, בדיקת CT וזריקות וסטרואידים והערכת מצב, אבל פיג'מה, שמיכה וכרית אין.

משה טור פז: לבסוף, משמגיע בנו, הוא הולך לחנות הקרובה ורוכש שתי שמיכות לאב.

משה טור פז: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, בתי החולים הם החזית שלנו, והחזית הזו הגיעה למשבר הקורונה מורעבת.

משה טור פז: זו לא גזרת גורל, זו החלטה מודעת.

משה טור פז: במשך שנים הממשלה הזו וקודמותיה דיכאו את בתי החולים, לא תקצבו אותם כראוי.

משה טור פז: שמענו את הקולות, ראינו את הדברים, כל מי שהגיע לבית חולים בשנים האחרונות חש בניגוד בין צוות מסור, מקצועי ונפלא לבין תנאים מחפירים ותת-תקנון.

משה טור פז: רופאים צעירים העומדים על רגליהם 26 שעות ברצף, ויחס חולים–אחים ורופאות בלתי אפשרי.

משה טור פז: זו לא גזרת גורל, זו לא האפשרות היחידה, אפשר גם אחרת.

משה טור פז: בסוף השבוע האחרון התראיינו שישה רופאים ורופאות בכירים, מנהלי בתי חולים, וסיפרו על מצבם.

משה טור פז: אני מכיר אותם, הם הטובים שבטובים.

משה טור פז: הם צודקים, הם לא יכולים יותר.

משה טור פז: הניסים שהם עושים ייפסקו אם לא נתקצב אותם כראוי.

משה טור פז: אחרי שראינו בתחקיר "עובדה" בחמישי האחרון באיזו קלות ראש מוציאה הממשלה מיליארדים ללא תכנון מראש, על פי גחמות, ואנו רואים כיצד הממשלה עומדת גם עתה לשפוך כסף על הציבור ללא תכנון או בקרה של דרג מקצועי, הגיע הזמן לשים את הכסף במקום הנכון: ברפואה הציבורית.

משה טור פז: ממשלה שפויה תדאג לכך.

משה טור פז: הקשיש שריאותיו לא עמדו בעומס הוא אבי, אשר קלינגולד בן ה-91.

משה טור פז: הצוות המטפל בו הוא מחלקת הקורונה בבית החולים הדסה עין כרם.

משה טור פז: את השמיכות קניתי אני, בנו, בכספי.

משה טור פז: זו לא גזרת גורל.

משה טור פז: מגיעה לעם הזה ממשלה טובה יותר בראשות יאיר לפיד.

משה טור פז: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת איווט ליברמן, אביגדור ליברמן, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בספרו "מדינת היהודים" חזה, כנראה, בנימין זאב הרצל גם את תקופת שלטון נתניהו.

אביגדור ליברמן: בפרק "תיאוקרטיה" הוא כותב: "אנחנו ננהל את מדינת היהודים בחוכמות ובמדע, ואם כוהני הדת שלנו ינסו להתערב בניהול המדינה נדע לכלוא אותם בבית מקדשי האל".

אביגדור ליברמן: לצערי, מה שקרה היום – מי ששולט במדינת ישראל הם כוהני דת קיצונים ועסקני ש"ס ויהדות התורה.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה הוא יענקי קנייבסקי, נכדו של הרב קנייבסקי; וראש הממשלה הוא בקושי ראש ממשלה רזרבי, ולפעמים לוקח לו זמן להשיג בטלפון את יענקי קנייבסקי.

אביגדור ליברמן: לכן גם המציאות שאנחנו חווים היום, אותו פרץ אלימות, אותה השתוללות, גם בבית שמש, גם באשדוד, גם בבני ברק וגם בירושלים – מי שאחראי לכל ההשתוללות, לאלימות, למהומות האלה, הם ראש הממשלה בנימין נתניהו ועסקני ש"ס ויהדות התורה, שלא רק לא טורחים לגנות את האלימות, אלא להפך, עוד מגבים את הפורעים.

אביגדור ליברמן: ואם ראש הממשלה מגנה, אז הוא עושה את זה רק כמס שפתיים בלבד.

אביגדור ליברמן: כי יש כל הכלים, לא צריך גם קנסות.

אביגדור ליברמן: לו ראש הממשלה היה מפעיל את כל הסמכויות הוא היה מוציא צו סגירה לאותם מוסדות חינוך והיה מנתק אותם מתקציבי המדינה.

אביגדור ליברמן: תאמין לי, שני הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, היו עובדים יותר טוב מכל המשטרות.

אביגדור ליברמן: אבל מה לעשות, מי שפוגע באמת במגזר החרדי, מי שדואג לשמור אותו בור, מסכן, עני, אלה ראשי ש"ס ויהדות התורה.

אביגדור ליברמן: הסכנה הכי גדולה מבחינתם היא שאותם אנשים ילמדו, ירכשו מקצוע ולא יצטרכו את הקצבאות האלה ויוכלו לעמוד על הרגליים בזכות עצמם.

אביגדור ליברמן: ברגע שבן אדם מתפרנס בכבוד ולא תלוי באף אחד, אי-אפשר יחד עם הקצבאות להעביר לו גם פתק הצבעה.

אביגדור ליברמן: בכלל, כשאני מסתכל על ראשי ש"ס ויהדות התורה, לא מדובר ביהדות – מדובר בכיתות שאין להן שום קשר לא למסורת ישראל ולא לערכים יהודיים.

אביגדור ליברמן: שמישהו יראה לי במקורות מקום אחד שכתוב בו שיש סתירה בין עבודה ללימוד תורה.

אביגדור ליברמן: מי, אולי הרמב"ם כתב על זה?

אביגדור ליברמן: רש"י עבד במשרה מלאה; הוא כנראה הבין ביהדות לא פחות טוב מליצמן ומדרעי.

אביגדור ליברמן: איפה כתוב במקורות שיש סתירה בין להיות לוחם ולימוד תורה?

אביגדור ליברמן: מי היו החשמונאים, מי היה יהודה המכבי, מי היה יהושע בן-נון, המלך דוד?

אביגדור ליברמן: הכול פה ניצול ציני של המצוקות.

אביגדור ליברמן: וברור שגם בקנסות – אף חרדי לא ישלם גרוש אחד, אף מוסד חרדי לא ישלם גרוש אחד.

אביגדור ליברמן: הם תמיד ימצאו את הדרך לבטל את זה או לפצות אותם בדלת האחורית.

אביגדור ליברמן: לכן אנחנו נתמוך בהצעת החוק, אבל ברור לנו שבסופו של דבר הקנסות האלה פועלים נגד עמך ישראל והעצמאים והמסכנים, ופורעי חוק נהנים מהגיבוי של הממשלה הזאת, כי ראש הממשלה מעוניין בדבר אחד: בחוק הצרפתי ובפסקת ההתגברות.

אביגדור ליברמן: לכן כל מה שאנחנו רואים, אותה התפרעות, אותה אלימות, הוא אחראי לזה אישית, כמו שראשי המפלגות החרדיות אחראים לכך שהתחלואה הכי גבוהה, פי שישה מאשר בשאר האוכלוסייה היהודית, היא באותם מקומות: בביתר עילית ובמודיעין עילית ובכל אותם מקומות, שבהם לצערי אנחנו רואים יום-יום את אותם מראות של התפרעות.

אביגדור ליברמן: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, למעלה מ-1,000 מתים חדשים הצטרפו רק מתחילת השנה, ואפילו לא עבר חודש שלם מתחילת השנה.

תמר זנדברג: למעלה מ-60 מתים רק ביממה האחרונה, בשיא מתחילת המגפה.

תמר זנדברג: אנחנו גאים וגאות מאוד על מבצע החיסונים – אני התחסנתי כבר במנה הראשונה – אבל זה לא מספיק.

תמר זנדברג: המגפה עוד כאן וצריך לטפל בה ולא בעזרת מה שעשינו עד עכשיו.

תמר זנדברג: אנשים כורעים תחת הברירה הבלתי-אפשרית בין לצאת לעבוד ולהתפרנס ולפרנס את המשפחות לבין לחלות וחס וחלילה למות או להעביר את הנגיף לאלה שימותו.

תמר זנדברג: זאת לא מדיניות.

תמר זנדברג: אתמול שמענו על התוכנית הכלכלית.

תמר זנדברג: בואו, אני רוצה להפתיע אתכם:

תמר זנדברג: אני חושבת ומרצ חושבת שחשוב לתת כסף.

תמר זנדברג: חבילת הסיוע של ישראל עד עכשיו הייתה מהצנועות במערב.

תמר זנדברג: כן מדיניות כלכלית מרחיבה שמפצה כמו שצריך ושמשקיעה במנועי צמיחה ליציאה מהמשבר – זה הדבר הנכון לעשות.

תמר זנדברג: חשוב לתת פיצוי לעסקים, למובטלים, להורים העובדים, לנשים שהן 70% ממובטלות הקורונה בסגר השלישי.

תמר זנדברג: אבל אתם יודעים מה הבעיה עם התוכנית שהוצגה אתמול?

תמר זנדברג: שלא מתכוונים לתת אותה.

תמר זנדברג: התוכנית הזאת לא תהיה, היא לא תצא לפועל.

תמר זנדברג: ולמה?

תמר זנדברג: כי אם הייתם מתכוונים לתת אותה לא היינו עכשיו בבחירות, היינו עכשיו בממשלה שמתפקדת ועובדת לטובת הקורונה.

תמר זנדברג: אם לא היו בחירות אז לא הייתה כלכלת בחירות, הייתה פשוט כלכלה שעונה על הצרכים של אנשים.

תמר זנדברג: אבל עכשיו הרווחתם פעמיים: גם לא תיתנו את הכסף ותמשיכו באותה דוקטרינת נתניהו מאז 2003 כשר אוצר – לא לתת אלא לקצץ, לקצץ ולקצץ.

תמר זנדברג: שמענו את השיחה נגד העובדים המאוגדים, שהם רוב העובדים במשק.

תמר זנדברג: הם אנשים מובטלים, אנשים שיושבים עכשיו בחל"ת.

תמר זנדברג: מה היה דחוף להסית נגדם?

תמר זנדברג: אז זאת מצד אחד דוקטרינת נתניהו הכלכלית, ומצד שני נגד היועץ המשפטי לממשלה.

תמר זנדברג: זה win-win – להרוויח פעמיים: גם לא ניתן את הכסף כי עכשיו אנחנו בבחירות וזאת כלכלת בחירות, וגם נרוויח את זה שמי שעוצר, היועץ המשפטי לממשלה, נמשיך עוד קצת להסית נגדו.

תמר זנדברג: כי אם לא היינו עכשיו בדרך לבחירות אז היה תקציב.

תמר זנדברג: אין הפקרות גדולה יותר מזה שאנחנו התחלנו את שנת 2021 בלי תקציב מדינה במשבר הגדול ביותר בתולדותינו.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי היה יותר חשוב להידבק לכיסא, להיצמד לכיסא, ולצאת לבחירות כל עוד נתניהו יושב על הכיסא, וחס וחלילה לא משחרר את הכיסא לרוטציה שהוא התחייב לה רק כמה חודשים קודם.

תמר זנדברג: כן, חברות וחברים, הציבור והאזרחים והאזרחיות לא סומכים על הממשלה בגלל שהם רואים שהמדיניות מנוהלת לפי צורכי המשפט הפלילי של נתניהו ולא לפי צורכי האזרחים.

תמר זנדברג: לכן ההפקרות בבני ברק, בגלל החסינות; לכן העובדה שאת התוכנית הכלכלית אתמול מוציאים מטעם קמפיין הליכוד ולא מטעם משרד האוצר בדרך המלך.

תמר זנדברג: זאת הבעיה.

תמר זנדברג: לא שלא יודעים מה צריך לעשות – יודעים אבל לא עושים את זה, כי השיקולים הם אחרים.

תמר זנדברג: לכן אזרחי המדינה מאבדים את חייהם, לכן עסקים נסגרים, לכן נשים יוצאות לחל"ת, לכן נשים מובטלות, לכן הורים עובדים יושבים עכשיו ומתפעלים את הזום של הילדים שלהם בבית ללא שום פיצוי ושום טיפול במשפחות העובדות האלה.

תמר זנדברג: ככה נראה הטיפול במשבר הקורונה, וההתפארות כאן של חלק מהחברים כמה המצב שלנו הכי טוב בעולם – צאו החוצה למחלקות הקורונה, לעסקים שקורסים, למובטלים, ותשאלו אותם אם מהזווית שלהם זה נראה ככה.

תמר זנדברג: מנותקים, לכו הביתה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי יעלה ויבוא.

משה ארבל: בהזדמנות זאת אני גם מודיע שאני נועל את רשימת הדוברים.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: ערב פיזור הכנסת בשעה 23:45, 15 דקות לפני תום שנת 2020, עשיתי מאמצים יחד עם חברים נוספים על מנת לאשר תקציב המשכי לשנת 2021.

מיקי לוי: וכן, הצלחנו לאשר תקציב של 1 חלקי 12.

מיקי לוי: חשבתי לתומי כי גיליתי אחריות ציבורית.

מיקי לוי: יחד עם חבריי לאופוזיציה הצבענו בעד.

מיקי לוי: היו שהזהירו אותי כי לא ניתן לסמוך על ראש הממשלה, ובשלב כזה או אחר הוא יעשה שימוש בכסף לכלכלת בחירות.

מיקי לוי: לא האמנתי.

מיקי לוי: הייתי צריך להאמין.

מיקי לוי: אתמול הביאו שר האוצר וראש הממשלה תקציב בהפתעה, מבלי להתייעץ עם בעלי המקצוע בכלל – עם בעלי המקצוע במשרד האוצר; בלי מעורבות של החשב הכללי; בלי מעורבות של ראש אגף התקציבים; בלי מעורבות של ממלא מקום מנכ"ל האוצר; בלי מעורבות של היועץ המשפטי לממשלה; בלי משרד המשפטים ובלי משרדי הממשלה הרלוונטיים.

מיקי לוי: אין סדר עדיפויות, למשל להציל שבעה בתי חולים קורסים בלי תכנון, משל – כאילו הקופה הציבורית שייכת לראש הממשלה.

מיקי לוי: רפובליקת בננות.

מיקי לוי: היועץ המשפטי לממשלה הוא אדם עדין נפש, בניגוד לכמה כאן שטוענים אחרת.

מיקי לוי: הוא הזהיר את הממשלה ואת ראש הממשלה כי אינם יכולים לנהל כלכלת בחירות.

מיקי לוי: חברים, יש לי הפתעה בשבילכם, זוהי לא כלכלת בחירות, זה שוחד בחירות.

מיקי לוי: כן, שוחד, שוחד, שוחד, שוחד בחירות.

מיקי לוי: בלי שום תכנון, בלי היגיון, מפזרים מיליארדי שקלים.

מיקי לוי: החוצפה עוברת כל גבול.

מיקי לוי: משרד ראש הממשלה העביר את פרטי התקציב כמה דקות לפני מסיבת העיתונאים ליועץ הכלכלי שלו, נגיד בנק ישראל פרופ' ירון.

מיקי לוי: איזה זלזול.

מיקי לוי: ראש הממשלה נוקט דרך של אני ואפסי עוד.

מיקי לוי: אומר ראש הממשלה: אם התוכנית לא תאושר, היא תידחה לתקופה ארוכה.

מיקי לוי: כמה שטויות באמירה אחת.

מיקי לוי: אם היה אכפת לך, אדוני ראש הממשלה, היית דואג לתקציב מדינה.

מיקי לוי: אתה ורק אתה אחראי לכך שמדינת ישראל מתנהלת ללא תקציב, תקציב שהוא תוכנית פעולה, תוכנית עבודה.

מיקי לוי: משנת 2018 אין למדינת ישראל תקציב, והכול משיקולים פוליטיים של הישרדות אישית שלך, הישרדות של נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים.

מיקי לוי: איזה היגיון יש לך – – –

משה ארבל: נא לסכם.

מיקי לוי: אדוני, אין שר, אני יכול להמשיך כמה שאני רוצה.

משה ארבל: לא, אתה לא יכול להמשיך כמה שאתה רוצה.

מיקי לוי: אדוני, אבל זה בלתי אפשרי כך, אתה לא יכול לעשות איפה ואיפה.

מיקי לוי: אם אין שר, אני דורש את הזכויות המגיעות לי.

משה ארבל: ובכן, חבר הכנסת מיקי לוי, אני מנהל כאן את ישיבת המליאה.

מיקי לוי: אני מאוד מכבד את אדוני.

מיקי לוי: אני מאוד מכבד את אדוני.

משה ארבל: השר אמסלם באולם, ובלי קשר לכך, שלוש הדקות שעמדו לרשות אדוני תמו, ולכן אני מבקש שנייה אחת לסכם.

מיקי לוי: השר באולם?

מיקי לוי: אני מתנצל, לא ידעתי.

מיקי לוי: מאה אחוז, בסדר, אני מתנצל, לא ראיתי את השר.

מיקי לוי: איזה היגיון יש להעביר כסף חינם למי שאינו זקוק?

מיקי לוי: אומנם הממשלה הגבילה את המענקים לרמה סוציו 7, אבל הכסף גם יגיע לאנשים שלא איבדו את מקום עבודתם.

מיקי לוי: טירוף, אין היגיון.

מיקי לוי: הממשלה מעלה מטוס לאוויר, את מטוסו של ראש הממשלה, ומפזרת כסף.

מיקי לוי: חוסר תכנון, חוסר ראייה, גירעון מצטבר של 160 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: תודה רבה, ואני מתנצל.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף יעלה ויבוא, שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מישהו אמר פה קודם שאנחנו נמצאים בידיים טובות.

עופר כסיף: אנחנו נמצאים בידיים פושעות, לא בידיים טובות.

עופר כסיף: מסתבר שוב שהאיש המכונה ראש ממשלה הוא לא יותר מאשר עבריין סדרתי.

עופר כסיף: הזכיר פה לפניי חבר הכנסת מיקי לוי את כתבי האישום שעומדים כנגד ראש הממשלה – שוחד, מרמה והפרת אמונים.

עופר כסיף: אבל בואו נראה במה עוד אפשר לזקוף בדיוק את שלוש ההאשמות האלה לחובתו של הנאשם או העבריין הסדרתי.

עופר כסיף: אני אתחיל מהסוף, הפרת אמונים.

עופר כסיף: הפרת אמונים – ראש הממשלה ושריו הפרו וממשיכים להפר את האמון של הציבור, על שום שהם בלמו בכל כוחם למשל את תוכנית הרמזור, ומנעו טיפול דיפרנציאלי בהתפשטות המגפה על פי קריטריונים מקצועיים ואחידים.

עופר כסיף: ראש הממשלה הוא זה שהורה לסגור ולפתוח את המדינה במועדים שרירותיים ששירתו אותו.

עופר כסיף: הוא, אותו אחד שכינו אותו, באופן שמעליב את הציבור, כידיים טובות, הוא זה שהוביל לטרגדיה של למעלה מ-4,000 נפטרים.

עופר כסיף: איזו השוואה קלוקלת למדינות אירופה, כשלמדינות שם יש לפעמים עשרות נקודות מעבר, לישראל יש נקודת כניסה אחת.

עופר כסיף: איזו מין השוואה מופרכת?

עופר כסיף: רבים מאלה, מה-4,000 ומעלה – קורבנות על ידיו של ראש הממשלה ומשרתיו.

עופר כסיף: רבים מהם יכלו להיות בחיים.

עופר כסיף: הפרת אמונים גם על זה שראש הממשלה מנע תקציב, כפי שנאמר, ועשה את זה כדי לשמור לעצמו נקודת יציאה מהסכם הרוטציה.

עופר כסיף: היעדר התקציב הוביל לביטול תוכניות חינוכיות, להפרת הסכם עם ציבור הנכים, לפגיעה אנושה בתוכניות חברתיות, לפגיעה או מניעה של רפורמות, תקציבי רשויות מקומיות.

עופר כסיף: הפרת אמונים על זה שייבש במשך שנים את מערכת הבריאות, הביא את מנהלי בתי החולים – הם צריכים לפנות לשרים כקבצנים, מתחננים לתקציבים בשעת המשבר הכי קשה שהיינו בו, וביודעין הוא עשה את זה.

עופר כסיף: הפרת אמונים חמורה: שימוש בכלים דיפלומטיים, חוקיים וכלכליים כדי לעודד עשרות אלפי ישראלים לנפוש בחו"ל, בדובאי, למשל, כשהיה ידוע שיחזרו משם חולים, אבל זה לא מעניין אותו; מרמה – גם על כך ששיקר ורימה את הציבור בכל רגע; ושוחד – שוחד שהוא מציע לקראת הבחירות, אתנן.

משה ארבל: נא לסכם.

עופר כסיף: אני מייד מסכם, אדוני.

עופר כסיף: אתנן – עד כה הוא לא מצא את הזמן, שנה, שיהיו דמי אבטלה לעצמאים שמעוניינים בכך, לא דאג בכלל לשכירים קשי יום, ועכשיו הוא פתאום נותן את האתנן?

עופר כסיף: ברשותך, אם תיתן לי רק עוד כמה שניות.

משה ארבל: משפט.

עופר כסיף: השופט דב לוין הגדיר בפסק הדין של פלאטו שרון מהו שוחד בחירות.

עופר כסיף: לצערי אין לי את הזמן לצטט מפסק הדין, אני רק אומר שאני מציע לכל אחד מכם פה לקרוא.

משה ארבל: תוכל להפנות, למשפטנים בינינו.

עופר כסיף: כן, אני אפנה – אמרתי, פסק הדין של פלאטו שרון, השופט דב לוין.

עופר כסיף: אולי בכל זאת רק משפט אחד: "כיוון שמעשי צדקה או הענקת הנאה הנעשים דווקא בסמיכות לזמן בחירות עלולים לשמש מסווה לשיחוד בוחרים, שומה עלינו במקרה כזה לבדוק בדוק היטב מהי הכוונה האמיתית המנחה את המציע".

עופר כסיף: אני חושב שזה ברור, ובכך אני מסכם: ראש הממשלה אשם בשוחד בחירות, במרמה של הציבור ובהפרת אמונים של האזרחים כולם, ועל כך הוא צריך לשלם.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עופר כסיף.

משה ארבל: חבר הכנסת עודד פורר יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, טאיוואן – שבעה מתים מתחילת המגפה; סינגפור – 29 מתים; קפריסין – 167; ניו זילנד – 25.

עודד פורר: הגיע הזמן לומר את האמת, מעל 4,200 מתים, למעלה מ-1,000 רק בשבועות האחרונים, ולמה?

עודד פורר: כי אתם מ-פ-ח-דים.

עודד פורר: אתם מפחדים מאריה דרעי, ולכן בספטמבר אישרתם יבוא של 12,000 אברכים שייכנסו לכאן מארצות הברית בלי בדיקות, בלי בידוד כמו שצריך, ממוקד ההתפרצות בברוקלין, לא כדי לעשות עלייה – כדי ללמוד, בזמן שסוגרים את בתי הספר בסגר השני; אתם מפחדים מליצמן, ולכן כשהרבי מוויז'ניץ קורא לפתוח את מוסדות החינוך שלו בזמן שהילדים שלנו יושבים בבית, אתם שותקים וממלאים פיכם מים.

עודד פורר: אתם זה כל שרי הממשלה, חברי הקואליציה וחברי הכנסת החרדים מסיעות ש"ס ויהדות התורה.

עודד פורר: לפני קצת יותר משבוע, אדוני השר, באשדוד, במרכז הארץ, נפצעו שוטרים שבאו לאכוף את התקנות שאתם תיקנתם.

עודד פורר: ואיפה הייתם?

עודד פורר: איפה צעקתם?

עודד פורר: איפה דיברתם על זה?

עודד פורר: לא שמענו אתכם אז כפי שלא שמענו אתכם כשחיילת הותקפה כבר לפני שלוש שנים בהפגנות בבני ברק, לפני שהייתה קורונה.

עודד פורר: לא שמענו אתכם כפי שלא שמענו אתכם כשתלו בובה של חייל צה"ל במאה שערים – גם אז מילאתם את פיכם מים – וכפי שלא שמענו אתכם בהפגנות שחסמו את כביש 4 ואת הכניסה לירושלים באלימות, תוך סיכון חיי אדם, רק בגלל שלא רצו אפילו להופיע לצו הראשון, ששם הם יקבלו את הפטור מגיוס שאתם סידרתם להם.

עודד פורר: האחריות – חברות וחברים, חברי הכנסת, חברי הממשלה, חברי ש"ס ויהדות התורה – האחריות היא עליכם.

עודד פורר: אריה דרעי, ליצמן, אתם הפקרתם קודם כול את הציבור שלכם.

עודד פורר: את האנשים הישרים שומרי החוק הפקרתם בשביל החשבון הפוליטי שלכם עם כל מיני קבוצות באוכלוסייה, וכעת האחריות לעלייה בתמותה היא אצלכם.

עודד פורר: לא תוכלו להתחמק מכך.

עודד פורר: לא תוכלו להתחמק מכך שהפחד אחז בכם כדי לא להתעמת עם העבריינים והוביל אתכם לפגוע בזכאים.

עודד פורר: לא תוכלו להתחמק מהעובדה שבגלל שפחדתם לסגור את ביתר עילית כשחצתה את 10% ההדבקה, הובלתם לכן שהיא עלתה ל-29% תחלואה, ואז יחד איתה סגרתם את תל אביב, שהייתה ב-4%.

עודד פורר: לא תוכלו להתחמק מהעובדה שפחדתם לסגור את בני ברק כשהיו בה רק 10% הדבקה.

עודד פורר: חיכיתם שתעלה ל-22% תחלואה, ואז סגרתם גם את ראשון לציון עם 5%.

משה ארבל: נא לסכם.

עודד פורר: אני אסיים, אדוני.

עודד פורר: התנפלתם עליי כאן היטב כשאמרתי לכם את המילים האלה כשהלכתם לסגר, אבל אתם יודעים שצדקתי.

עודד פורר: אני עושה את זה כי אני אוהב את הציבור שלכם יותר משאתם אוהבים אותו, כי אתם אלה שאחראים לתחלואת הגבוהה דווקא איפה שנמצאים הבוחרים שלכם, רק כי פחדתם להתעמת ורק כי נתניהו מפחד מכם.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: חבר הכנסת יצחק פינדרוס יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשות אדוני.

יצחק פינדרוס: עודד, עם אוהבים כאלה, מי צריך שונאים?

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דוד המלך אומר בתהילים: "מפי עוללים ויֹנקים יסדת עֹז למען צורריך להשבית אויב ומתנקם".

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים לדעת את האמת.

יצחק פינדרוס: הבל פיהם של תינוקות של בית רבן זה הכוח שיכול לעצור מגפה, זה הכוח האמיתי.

יצחק פינדרוס: אנחנו מתעלמים מהדבר הזה.

יצחק פינדרוס: אם אנחנו נדע לדאוג לדרך שבה יהיה הבל פיהם של תינוקות של בית רבן, זה מה שיעצור את המגפה.

יצחק פינדרוס: ואני לא איבהל לעמוד מול השקר ולומר את האמת.

עודד פורר: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת פורר.

עודד פורר: – – –

יצחק פינדרוס: הבל פיהם של תינוקות של בית רבן – זה מה שיכול להציל את העולם כולו ממגפה.

יצחק פינדרוס: ואם אנחנו נשכיל למצוא פתרונות כך שילמדו בקבוצות קטנות, שילמדו בדרך שלא תעלה את התחלואה באופן פיזי, נדע שזה מה שיציל אותנו מהמגפה, וכל בריחה מהדבר הזה רק תעצים ותחזק את המגפה.

יצחק פינדרוס: רבותיי, רק אתמול התחילו ללמוד בכל מיני מקומות בקבוצות קטנות, בצורה בריאה, וראו זה פלא:

יצחק פינדרוס: אתמול פעם ראשונה החרדים ירדו לתחתית של ה-R, של המכפלה.

אורלי פרומן: – – –

יצחק פינדרוס: לא יעזור שום דבר, זה יציל את כולנו, את תושבי תל אביב ואת תושבי ראשון ואת תושבי יפו, ואפילו את תושבי נצרת וערערה.

יצחק פינדרוס: רבותיי, צריכים לומר את האמת.

יצחק פינדרוס: ועכשיו אני רוצה להתייחס למה שקרה בימים האחרונים.

יצחק פינדרוס: אני אמרתי את זה פה מעל במה זו, ואני אחזור ואומר את זה: משטרת ישראל לא עושה שום דבר בשביל לעצור את הפצת הנגיף.

יצחק פינדרוס: היא עושה הכול בשביל כותרות ובשביל תמונות.

עודד פורר: – – –

יצחק פינדרוס: אם המשטרה לא הסכימה מיום חמישי עד אתמול בלילה לשתף פעולה עם עיריית בני ברק ועם ראש העיר, שניסה מיום חמישי בלילה לדבר איתם, מסיבות פוליטיות והוראות מגבוה – לנסות למצוא פתרונות, לנסות לעצור את המתפרעים – –

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: – – ראו רק היום בבוקר, פתאום איזה פלא, מדברים, פתאום עוצרים את המתפרעים, מצלמות העירייה משרתות אותם.

יצחק פינדרוס: רבותיי, בדרך לפה, למליאה, התקשר אליי מנהל ישיבה בבני ברק שסבל מהתנכלויות של קבוצות בבני ברק שעשו להם טרור.

יצחק פינדרוס: הוא התבקש לפני שנה על ידי משטרת ישראל לא להגיש תלונה בשביל להרגיע ולהשתיק את המצב, עכשיו הדברים האלה יוצאים.

יצחק פינדרוס: אין להם שום אינטרס, וזו הסיבה.

יצחק פינדרוס: הם לא מעלים קנסות בשביל לעצור תחלואה, הם מעלים את זה מסיבות פוליטיות ובשביל כותרות.

יצחק פינדרוס: לא ניתן גווינו למכים.

עודד פורר: – – –

משה ארבל: נא לסכם.

יצחק פינדרוס: ואני חוזר שוב: אם היינו יודעים והיינו מעריכים ומבינים שהבל פיהם של תינוקות של בית רבן, זה מה שיציל אותנו מהמגפה, היינו עושים הכול למצוא פתרון איך ילדי ישראל ימשיכו ללמוד.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

משה ארבל: חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת.

משה ארבל: חבר הכנסת סעיד אלחרומי יעלה ויבוא.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, לפני כמה ימים התפרסמה כתבה ובה 20 היישובים שהתושבים שלהם קיבלו הכי הרבה קנסות בחודש ינואר, מתחילת ינואר, נדמה לי.

קריאה: מהסגר השלישי.

סעיד אלחרומי: כן.

סעיד אלחרומי: מתוך 20 היישובים, 18 יישובים מהחברה הערבית, ואחד היישובים האלה זה שגב שלום, זה היישוב שלי.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, אם תבדקו תמצאו ששגב שלום הוא עם הכי פחות נדבקים וגם מבודדים בכל תקופת הקורונה.

קריאה: אולי זה בגלל – – –

סעיד אלחרומי: לא.

סעיד אלחרומי: אבל מה הסיבה?

סעיד אלחרומי: הסיבה היא שהיישובים האלה, גם כאשר רמת התחלואה היא נמוכה, הפכו להיות הכספומט של משטרת ישראל, קנסות על ימין ועל שמאל.

סעיד אלחרומי: משפחות שהן גם תחת סגר וגם תחת מצב כלכלי רעוע ויישובים שהם בסוציו-אקונומי 1 מככבים ברשימת היישובים שקיבלו הכי הרבה דוחות בגלל הסיפור של הקורונה.

סעיד אלחרומי: ומה הממשלה מגיעה היום ואומרת: אנחנו רוצים להעלות עוד את הקנסות.

סעיד אלחרומי: זאת אומרת שהקנסות שישלמו תושבי הערים והיישובים הערביים בעצם יגדלו – זה המסר.

סעיד אלחרומי: לכן התשובה שלנו בגדול היא לא.

סעיד אלחרומי: אנחנו נתנגד בתוקף לחוק הזה, אנחנו נתנגד למגמה הזו.

סעיד אלחרומי: וכל הסיפור מאחורי המאבקים שקורים בכמה יישובים זה כיסוי לכישלון בטיפול במגפה.

סעיד אלחרומי: אנחנו בסגר שלישי, אם הממשלה תמשיך באותו קצב נגיע לסגר רביעי, ואף אחד לא יודע מה הגבול בסוף.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

משה ארבל: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן תעלה ותבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, לא יכול להיות שכאשר אנחנו נתנגד להעלאת הסכומים של הקנסות יישמע כאילו אנחנו נגד אכיפה.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות, כאשר מבינים – אנחנו, שדרשנו את האכיפה בכל מה שקשור בארגוני הפשע ורצינו שהמשטרה תפעל, נקבל משטרה פעילה מאוד בתוך האוכלוסייה הערבית רק באכיפת דוחות בענייני קורונה, אבל כאשר אנחנו מדברים על הפשיעה ועל הרצח המשטרה נעלמת.

עאידה תומא סלימאן: המשטרה צריכה שיהיה לה מרכז, שיהיה לה בניין בתוך הכפר כדי שתוכל לפעול, אבל כדי לכפות את כל העניין של דוחות קורונה הם לא צריכים שום דבר, הם יודעים איך לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתנגדים להעלאה גם כי אין צדק לפנות לקבוצות הכי מוחלשות ולבוא ולדרוש מהן לשלם עוד יותר כדי לכסות על הפעילות הכושלת של ממשלת בנימין נתניהו בטיפול בענייני הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול יצאו אלינו שר האוצר וראש הממשלה ודיברו על תוכנית כלכלית, והיא נשמעת עם הרעיונות שלה די טובה, אבל היא מאוד מאוחרת.

עאידה תומא סלימאן: היא מגיעה מאוד מאוחר, כך שאפשר לחשוב שלפעמים אם מחכים יותר מדי עם התרופה, האקמול כבר לא מספיק אפילו לשיכוך כאבים.

עאידה תומא סלימאן: דיברנו על כלכלת בחירות ולצערי הרב ידענו מלכתחילה, לצערי הרב גם כאשר נשארנו עד השעה 03:00, כפי שאמר חבר הכנסת מיקי לוי, ושלושה מהרשימה המשותפת שברו היסטוריה מלאה.

עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא הצבענו עם התקציב; הצבענו כי רצינו להציל את האנשים, הבנו כמה זה חירומי להגיש סיוע לציבור בזמן הקורונה, אבל הממשלה לא השכילה ולא הבינה וחיכתה עם הפתרונות האמיתיים.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו נזכרו בדמי אבטלה לעצמאים?

עאידה תומא סלימאן: עכשיו נזכרו במענקי עבודה, כאשר ביקשנו מלכתחילה שיתחילו עם הדגם הגרמני במקרה הזה?

עאידה תומא סלימאן: אם אתם רוצים שאנחנו נאמין לכם שאכפת לכם ממה שקורה עם האזרחים, בואו תפתרו את בעיית בתי החולים.

עאידה תומא סלימאן: שבעה בתי חולים שבלעדיהם היינו, חס וחלילה, לא עם 4,200 מתים מקורונה – היינו עם הרבה יותר.

עאידה תומא סלימאן: שבעה בתי חולים נלחמים, אתם יודעים על מה?

עאידה תומא סלימאן: על מה עכשיו מתדיינים?

עאידה תומא סלימאן: מה הפער בין מה שבתי החולים רוצים למה שהאוצר רוצה לתת?

עאידה תומא סלימאן: 200 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: 200 מיליון שקל – לא מתביישים לעמוד מול צוותים רפואיים; לא מתביישים לעמוד מול האזרחים שלי, ששילמו את הקנסות הכי גבוהים ולהגיד להם: אתם תלכו לבתי חולים, תקבלו פחות רופאים, פחות ציוד ופחות אחיות שיטפלו בכם, ותמותו יותר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת יבגני סובה יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני דקות אחדות חבר הכנסת פינדרוס דיבר על חשיבות לימודי התורה.

יבגני סובה: גם אני חושב שצריך ללמוד תורה, אבל אם כולם ילמדו תורה מי יביא קמח?

יבגני סובה: גויים קומוניסטים יביאו לנו קמח?

יבגני סובה: הוא לא יהיה כשר.

יבגני סובה: לא צריך לחשוב רק על לימודי תורה, צריך לחשוב גם איך מביאים קמח.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אנחנו בשנה האחרונה לא אוהבים לדבר על סין, כי סין היא מקור לקורונה, אבל בכל זאת סין גם נתנה לאנושות הרבה דברים, בין היתר גם פתגמים סיניים.

יבגני סובה: אחד הפתגמים הסיניים העתיקים על חברות אומר כך: חברות שבנויה על תועלת או רווח לא תחזיק מעמד.

יבגני סובה: כשאני מסתכל על החברות הזאת בין ראש הממשלה למגזר שלם צר לי, כי החברות הזאת, שבנויה על תועלת פוליטית אישית, לא תחזיק מעמד.

יבגני סובה: במקום לבוא ולעשות באמת שותפות אמיתית עם המגזר, ראש הממשלה בנימין נתניהו – ואני אומר את זה לצער המגזר – משתמש במגזר הזה רק לצורך הישרדותו הפוליטית האישית.

יבגני סובה: במקום לשלב אנשים בשוק התעסוקה – ואנחנו יודעים בדיוק מהם הנתונים, ואי-אפשר להתווכח עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: כל גבר שני במגזר החרדי לא עובד; נכון, הוא לומד, אתם תגידו, אבל הוא לא עובד, הוא לא נכנס לשוק התעסוקה.

יבגני סובה: וכשנגיד בנק ישראל אומר שזאת סכנה לכלכלת ישראל, זה לא בגלל שהוא גוי קומוניסט, זה בגלל שהוא מסתכל קדימה על כלכלת ישראל.

יבגני סובה: ולכן חייבים להוציא אותם לשוק העבודה.

יבגני סובה: אגב, אמרתי לא פעם שאני מברך את הנשים החרדיות שיוצאות לשוק העבודה.

יבגני סובה: כנראה שהן מסתכלות באמת קדימה וחושבות על כלכלת ישראל, כי האחוז שלהן יותר גבוה מאחוז הגברים.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, מה שמפחיד אותי אלה הדברים שאני שומע בשיח החברתי, התקשורתי, אפילו בשיח המגזרי.

יבגני סובה: למשל, מה זה המשפט הזה – חוקי התורה מעל הכול.

יבגני סובה: מעל המדינה?

יבגני סובה: חברים, תחליטו, אתם אזרחי המדינה או שאתם לא אזרחי המדינה?

יבגני סובה: מה זה המשפטים האלה, והתקשורת אפילו מאשרת להגיד דבר כזה בשידורים.

יבגני סובה: או למשל משפטים שהתרגלנו לשכוח מהם, למשל המשפט: אני מוכן ללכת לכלא ולא לצבא.

יבגני סובה: אני מגדל את הילדים שלי, אמרתי את זה כמה פעמים, באהבה למסורת, אבל גם באהבה לציונות.

יבגני סובה: שירות צבאי זה חלק מהציונות.

יבגני סובה: כשאני שומע אנשים צעירים מהמגזר החרדי אומרים: אנחנו מוכנים ללכת לכלא ולא לצבא, אני נחרד מבפנים, באמת.

יבגני סובה: אני נחרד ממה שיהיה פה בעוד עשר שנים, בעוד עשרים שנה.

יבגני סובה: או למשל יש העניין הזה של הקנסות – ופה אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: כשמדברים ומתגאים שמשטרת ישראל נתנה הכי הרבה קנסות בכל העולם, אז מדאיגים אותי שני מדדים.

יבגני סובה: המדד הראשון – שאנחנו באמת נותנים יותר מדי דוחות כדי לחנך את הציבור, והמדד השני – ששני שלישים מאותם אנשים שקיבלו את הקנסות לא מתכוונים אפילו לשלם את הקנסות האלה.

יבגני סובה: מה זה אומר עלינו, מה זה אומר על החברה, ומה זה אומר על המדינה?

יבגני סובה: זה אפרופו החברות שבנויה על תועלת ולא על שותפות אמיתית.

יבגני סובה: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יבגני סובה.

משה ארבל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ישראל נמצאת עכשיו בסגר שלישי.

ניצן הורוביץ: משבר כלכלי נוראי, חסר תקדים, מערכת החינוך סגורה, המסחר סגור, כמעט מיליון איש באבטלה, בחל"ת, רק היום מתו לדעתי כמעט 70 איש, יותר מ-1,000 בחודש האחרון, ואל מול זה יש כאן הנהגה שמבצעת פשע נגד אזרחי ישראל, ואני מתייחס ספציפית לנושא של החברה החרדית.

ניצן הורוביץ: לא ייתכן, לא ייתכן שכאשר מדינה שלמה נמצאת בסגר ומוסדות החינוך שלנו סגורים, בחברה החרדית, בהוראה ישירה, פותחים מוסדות; בהוראה ישירה, תוך צפצוף על החוק.

ניצן הורוביץ: ולמה זה מתאפשר?

ניצן הורוביץ: כי ראש הממשלה מאפשר את זה לצורך הקואליציה הבאה שלו.

ניצן הורוביץ: אם אותם מנהיגים חרדים חושבים שבכך הם עושים טוב למישהו.

ניצן הורוביץ: קודם כול הם פוגעים בציבור של עצמם, התחלואה ביישובים החרדיים מטורפת, התמותה גבוהה מאוד.

ניצן הורוביץ: אלה אנשים חסרי אחריות.

ניצן הורוביץ: כשמישהו כמו האדמור מוויז'ניץ, שנושא באחריות ישירה, ישירה, לאלפי אנשים שממש מצפים למוצא פיו, והוא אומר להם במצב הזה: תפתחו את מוסדות החינוך – הוא נושא באחריות ישירה.

ניצן הורוביץ: החשבון שלו הוא לא איתי, החשבון שלו הוא עם הווירוס.

ניצן הורוביץ: הוא, לא מעניינות אותו הקומבינות, והתחלואה שם היא עצומה.

ניצן הורוביץ: אלה יישובים אדומים.

ניצן הורוביץ: בגלל זה ובגלל שלא רוצים לעשות – דיפרנציאלי, כל המדינה בסגר.

ניצן הורוביץ: מה אתם חושבים, שרק השמאל אומר את זה?

ניצן הורוביץ: שרק מרצ מדברת על זה?

ניצן הורוביץ: כולם מבינים את זה, כולם רואים מה קורה.

ניצן הורוביץ: אז אומרים: למה אתם מתקיפים את החרדים?

ניצן הורוביץ: אנחנו לא מתקיפים את החרדים, החרדים הם הראשונים שסובלים מהעניין הזה.

ניצן הורוביץ: << אחרי_כן >> אנחנו מתקיפים את אלה שמאפשרים לאנשים חסרי אחריות מסוימים – כמו הרב קנייבסקי, כמו כמה אדמו"רים, כמו כמה מנהיגים חרדים עם הרבה כוח; אלה לא אנשים מסכנים, הם לא ילדים, הם אנשים עם הרבה כוח, שבאופן מודע מקבלים החלטה בניגוד לחוק והשלטון מאפשר להם את העניין הזה.

ניצן הורוביץ: התוצאה היא קשה ביותר.

ניצן הורוביץ: אנחנו בגל שבו התחלואה שרק עולה.

ניצן הורוביץ: החיסונים לא מספיקים להדביק את זה.

ניצן הורוביץ: יש מוטציות, אנחנו מבינים את זה.

ניצן הורוביץ: השאלה היא מה עושים כדי למנוע?

ניצן הורוביץ: אם התשובה היא שיש מגזר שלם שפועל על פי חוקים משלו, למה מצפים מאזרחים רגילים לציית, למה מצפים מאזרחים רגילים לקיים את החוק?

ניצן הורוביץ: אני לא מבין את העניין הזה.

ניצן הורוביץ: אין לזה תשובה אחת הגיונית חוץ מקומבינה פוליטית.

ניצן הורוביץ: אני רואה את הדברים האלה בעיניים; אני רואה את מודעות האבל בעיתונות החרדית; אני רואה שאנשים מתים; אני רואה את בתי החולים המפוצצים.

ניצן הורוביץ: אלה לא דברים של מה בכך, אדוני השר ליצמן.

ניצן הורוביץ: אז איך אפשר לעשות דבר כזה?

ניצן הורוביץ: איך אפשר להתנהל בצורה כזאת?

ניצן הורוביץ: ואחר כך, כשאנחנו מגיבים אז אומרים: אתם שונאים חרדים, אתם אנטישמים.

ניצן הורוביץ: סליחה, אנחנו אוהבים חרדים ואנחנו אוהבים חילונים ובגלל זה אנחנו רוצים לנצח את הקורונה.

ניצן הורוביץ: ואת הקורונה, ליצמן – – –

יעקב ליצמן: בגלל זה יורים?

יעקב ליצמן: אני שואל אותך – – –

ניצן הורוביץ: אבל למה בכלל – – –

יעקב ליצמן: למה ילדים – – –

ניצן הורוביץ: אבל השר ליצמן, אבל למה בכלל שתיכנס משטרה – – –

יעקב ליצמן: תענה לי על זה.

ניצן הורוביץ: תגיד לי, אבל המשטרה שרפה אוטובוס?

ניצן הורוביץ: המשטרה הציתה את הרכבת הקלה בירושלים?

יעקב ליצמן: המשטרה נתנה הוראה אתמול למכבי אש לא לבוא.

יעקב ליצמן: אתה יודע מזה?

ניצן הורוביץ: מה הוראה?

ניצן הורוביץ: תראה, אבל למה – – –

יעקב ליצמן: – – –

ניצן הורוביץ: ידידי הרב ליצמן, למה לחבל ברכבת הקלה בירושלים?

ניצן הורוביץ: מה הרכבת אשמה?

ניצן הורוביץ: באמת, מה הרכבת אשמה?

יעקב ליצמן: אני שואל אותך איך זה יכול להיות שירו באוויר, שהמשטרה יורה באוויר?

יעקב ליצמן: איך זה יכול שהמשטרה מודיעה למכבי אש לא לבוא לכבות שרפות?

ניצן הורוביץ: אז אני אומר לך שאני מוחה על הדברים האלה כל ימות השנה, ולא רק כלפי חרדים אלא בכלל שימוש בכוח על ידי המשטרה כלפי מפגינים, מאה אחוז – וכלפי ערבים.

יעקב ליצמן: ברגע שאני מתחיל לשמוע – – –

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

ניצן הורוביץ: אני מגנה שימוש בכוח מופרז על ידי המשטרה.

יעקב ליצמן: לא – – –

ניצן הורוביץ: תשמע, אבל ליצמן, מתי אתה תגנה את מה שקורה שם?

יעקב ליצמן: אני גיניתי אתמול.

ניצן הורוביץ: אבל אתה היית שר בריאות.

ניצן הורוביץ: חלית בקורונה בעצמך, אתה יודע את הדבר הזה.

יעקב ליצמן: אני גיניתי אתמול, אבל אתה לא גינית זה שהמשטרה משתמשת נגד מפגינים ביריות.

יעקב ליצמן: מחר גנץ ישלח את חיל האוויר לשם.

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה בכלל שמשטרה תיכנס לשם, כי אני רוצה שהאנשים יקיימו את החוק בבני ברק כי זה לטובתם.

יעקב ליצמן: אני רוצה שהמשטרה גם – – –

קרן ברק: זה שני נושאים שונים.

ניצן הורוביץ: זה לטובתם, זה לטובתם.

קרן ברק: זה שני נושאים שונים.

קרן ברק: אתה צריך להתחיל לסיים כי חרגת בזמנים מזמן.

ניצן הורוביץ: צריך שלא תהיה כאן מדינה בתוך מדינה.

ניצן הורוביץ: אנחנו מדינת ישראל, כולנו, גם בני ברק, גם ירושלים וגם רמת גן.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר ככה.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר עם חוקים משלכם.

ניצן הורוביץ: תבינו, בראש ובראשונה זה פוגע בכם.

ניצן הורוביץ: אני קורא למשטרה ולממשלה לאכוף את הסדר ואת החוק בצורה שוויונית.

ניצן הורוביץ: לחלק את הקנסות בצורה שוויונית.

ניצן הורוביץ: את יודעת, היושבת-ראש, הלכתי בטיילת בתל אביב – מפוצץ משוטרים.

ניצן הורוביץ: הולכים לאנשים שיושבים שם על החול ונותנים להם קנס כי הם הורידו לרגע את המסכה.

ניצן הורוביץ: במקומות אחרים יש פשוט הפקרות מוחלטת.

ניצן הורוביץ: אז אולי השר אמסלם יגיד לי: אז מה עם המפגינים בבלפור?

קרן ברק: תודה.

ניצן הורוביץ: אני יודע כבר, אני מכיר את העניין, אבל יש הרי נתוני תחלואה.

קרן ברק: אתה ממש צריך לסיים.

ניצן הורוביץ: רואים איפה יש הדבקה ואיפה אין.

ניצן הורוביץ: כשרואים את היישובים האדומים מצד אחד, ואת חוסר האכיפה שם וחוסר החוק, אז מבינים שכאן יש כשל גדול מאוד, ואם לא נעשה – יהיה סגר רביעי.

ניצן הורוביץ: תקשיבו, יהיה סגר רביעי אם לא נתעשת.

ניצן הורוביץ: תודה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת הורוביץ.

קרן ברק: חבר הכנסת אליהו ברוכי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

קרן ברק: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

קרן ברק: אני גם מבינה שמי שישב לפניי על הכיסא אמר שמי שלא נוכח לא יוכל להגיע אחרי זה ולהגיד שהוא הגיע.

קרן ברק: אם אנשים צופים ורוצים לבוא לדבר, אז כדאי להגיע כי אנחנו רצים ברשימה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני שומע פה הרבה שאומרים: מדינה בתוך מדינה; לא ייתכן שתהיה פה מדינה אחת – או שתי מדינות.

ישראל אייכלר: אני רוצה להזכיר לכם שלפני שקמה מדינת ישראל דיברו על הקמת מדינה יהודית.

ישראל אייכלר: היהודים – אנחנו תושבי ירושלים מדורי-דורות – נדרשנו ונתבקשנו להמליץ לוועדת האו"ם על הקמת המדינה.

ישראל אייכלר: אנחנו חששנו מה יהיה אם תהיה מדינה חילונית.

ישראל אייכלר: אז הייתה הסכמה שתהיה אוטונומיה תרבותית, שלא יתערבו – – –

יוראי להב-הרצנו: התנגדתם להקמת מדינת ישראל כבר אז.

קרן ברק: אל תפריע לו, בבקשה.

קרן ברק: חבר הכנסת הרצנו, אל תפריע לו, בבקשה.

ישראל אייכלר: אני מבקש, אם הוא יפריע לי עוד פעם או עוד פעם, להוציא אותו.

ישראל אייכלר: אני לא מוכן שימנעו מאיתנו את זכות הדיבור על ידי הצעקות שלהם.

ישראל אייכלר: זאת שיטה אצלם.

יוראי להב-הרצנו: – – –

קרן ברק: פעם אחרונה, פעם אחרונה.

ישראל אייכלר: אז הייתה הסכמה, על דעת כולם, חילונים ודתיים, שישנו איזשהו סטטוס קוו.

ישראל אייכלר: יסוד היסודות של הסטטוס קוו הוא שיש עצמאות לחינוך החרדי.

ישראל אייכלר: אנחנו בעניין החינוך, אצלנו זה שונה לגמרי מאשר חינוך במקומות אחרים ובכל העולם, כי הבל פיהם של תינוקות של בית רבן – אין העולם מתקיים, אלא על הבל פיהם של תינוקות של בית רבן.

ישראל אייכלר: כך, כשבאים לדבר על פתיחת מוסדות חינוך, לקנוס, להכפיל ולשלש את הקנסות, אתם צריכים לדעת שמי שמפר את ההסכם ההיסטורי בין החרדים למשטר החילוני אלה לא החרדים.

ישראל אייכלר: אנחנו בסך הכול רוצים לחיות.

ישראל אייכלר: ללמוד וללמד.

ישראל אייכלר: לגבי המצב שנוצר.

ישראל אייכלר: אני קורא את הפסוק: "מי נתן למשִׁסה יעקב וישראל לבֹזזים?

ישראל אייכלר: " בחודשים האחרונים מתממשות תחזיות שהתרענו עליהם בעבר מה יהיה כתוצאה מההסתה התקשורתית, שהופכת את החרדים למפלצת מאיימת.

ישראל אייכלר: זה כבר הפך לסכנת נפשות.

ישראל אייכלר: היה ירי בשטח בנוי פעם, פעמיים ושלוש, וזה כבר פסע לפני שפיכות דמים, חס וחלילה, ועוד ידם נטויה.

ישראל אייכלר: בני ברק היא העיר השקטה ביותר במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: במשך שנים רבות אפילו לא הייתה שם תחנת משטרה.

ישראל אייכלר: מעולם לא אירעו שם מקרים כאלה.

ישראל אייכלר: תשאלו את עצמכם מה הוביל לכאוס המטורף הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל להאשים את מי שנתן למשטרה סמכות לעסוק בדבר אזרחי כמו מחלת קורונה.

ישראל אייכלר: גם משוטרים וקצינים אני שומע את הדבר הזה: זה לא תפקיד של שוטרים; בוודאי שלא להכות באלימות אנשים שעוסקים בזה.

ישראל אייכלר: אתם ראיתם בצרפת, בארצות הברית, בכל מדינה בעולם שמכים אנשים שמפירים את חוקי הקורונה?

ישראל אייכלר: נותנים להם קנסות.

יוליה מלינובסקי: בטח שראינו.

ישראל אייכלר: ראיתם ששוטר מרביץ לנהג שנסע לא לפי החוק?

ישראל אייכלר: הוא נותן לו דוח.

ישראל אייכלר: אין אלימות בדברים אזרחיים.

ישראל אייכלר: תפקידה של המשטרה להשתמש באלימות זה למנוע פשע, למנוע רצח, למנוע אלימות.

ישראל אייכלר: בשום מקום בעולם אין דבר כזה.

ישראל אייכלר: האחריות היא לא על השוטרים אלא על מי ששלח אותם, על ראש הממשלה והשרים, על המפכ"ל ועל כל השרים.

ישראל אייכלר: צריך להפקיע מיידית את האחריות לאכיפת הבריאות מהידיים של שוטרי משטרת ישראל ולהעבירה לפקחים עירוניים, פקחי משרד הבריאות, כל מי שיכול לתת דוח, לפקח ולא להרביץ לאנשים.

ישראל אייכלר: המשטרה מספיק עסוקה בבלימת הרצח ועושים גם לה עוול בעניין הזה.

ישראל אייכלר: הבעיה השנייה היא שבמשטרת ישראל, כמו בכל המערכות השלטוניות, מקבלים הוראות ופקודות מהתקשורת.

ישראל אייכלר: מה לעשות?

ישראל אייכלר: התקשורת רוצה אנרכיה ברחובות.

ישראל אייכלר: יום-יום, שעה-שעה, מסיתים בתקשורת נגד החרדים.

ישראל אייכלר: זה לא התחיל בקורונה ולא יסתיים אחרי הקורונה, אבל עכשיו הם מציתים להבות ומאשימים את החרדים שהם מפיצי מחלות, ומרכזים את תשומת הלב דווקא במגזר החרדי.

ישראל אייכלר: הרי יש עוד מגזרים ויש עוד בעיות.

ישראל אייכלר: כאילו רק החרדים מפירים הנחיות, כאילו בתל אביב ובאזורים האחרים לא קורה כלום.

ישראל אייכלר: השוטרים ששומעים כל היום את ההסתה הזאת, איך הם יכולים להתמודד עם השטח?

ישראל אייכלר: הקצינים כל הזמן לוחצים עליהם: למה אתם לא נכנסים בהם, למה אתם לא פוגעים בחרדים?

ישראל אייכלר: וכשהם באים אל תוך השטח מגיע שוטר ויורה באוויר אש חיה.

קרן ברק: תודה.

ישראל אייכלר: אז אומרים שהחרדים עושים אינתיפאדה.

ישראל אייכלר: אני רואה בזה אינתיפאדה שלטונית נגד החרדים.

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים, כבוד היושבת-ראש, באמירה כזאת.

ישראל אייכלר: רחובות שלמים וערים שלמות נמצאים כאילו במשטר של כיבוש.

ישראל אייכלר: מותר שם לעשות אלימות שעושים רק בשטחים הכבושים.

ישראל אייכלר: בואש – רק על חרדים; רימוני הלם – רק על חרדים.

ישראל אייכלר: פחד אימים על מי?

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על מי שעובר על החוק.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: על מי מאיימים?

ישראל אייכלר: על אזרחים תמימים וחפים מפשע שרק רוצים לחיות.

ישראל אייכלר: והסיבה העיקרית היא הטעות שעשו בסגירת מוסדות החינוך.

ישראל אייכלר: בלי חינוך ילדים מסתובבים ברחובות.

ישראל אייכלר: וילדים שמסתובבים ברחבות, בכל המגזרים, לא מתנהגים מחונכים כפי שמתנהגים ילדים שנמצאים בבתי הספר ובתלמודי תורה.

ישראל אייכלר: וכשגדולי ישראל אומרים מתחילת המגפה שמוסדות החינוך זה מוצר חיוני כמו חנויות מזון – זלזלתם.

ישראל אייכלר: עכשיו הגיע הזמן שתגידו סליחה לגדולי התורה, שראו יותר רחוק מכם, כאשר ילדים מסתובבים בכל הארץ במשך שנה שלמה בלי חינוך.

קרן ברק: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני מבקש, לסיום, כבוד היושבת-ראש, לקרוא לממשלה: הרגיעו את הרוחות מייד, אחרת מישהו חלילה ישלם בחייו ואף אחד לא יוכל לומר: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

ישראל אייכלר: אני מצפה מראש הממשלה לגנות את האלימות נגד החרדים בדיוק כמו שהוא גינה את האלימות של בודדים חרדים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

קרן ברק: אני רק רוצה לומר לך שבכל מדינת ישראל החינוך הוא מאוד מאוד חשוב.

קרן ברק: חינוך שונה, אבל לא פחות חשוב.

ישראל אייכלר: אנחנו המלצנו באמת לפתוח את בתי הספר בכל הארץ.

קרן ברק: לא, זה אומנם שונה אבל דרגת החשיבות איננה שונה.

ישראל אייכלר: אני תמכתי בפתיחת בתי ספר, כן.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: חבר הכנסת עוזי דיין – אינו נוכח.

קרן ברק: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן וחברת הכנסת אורלי פרומן, תתכוננו.

יוראי להב-הרצנו: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר אמסלם, אני לא יודע אם אתה יודע, אבל בשבוע החולף כל 27 דקות מתו אזרח או אזרחית ישראלים מהקורונה.

יוראי להב-הרצנו: בשלושת השבועות האחרונים נפטרו למעלה מ-1,000 בני אדם פה, במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: 4,437 ישראלים איבדו את חייהם בגלל הקורונה, השר אמסלם.

יוראי להב-הרצנו: 4,437 בני אדם.

יוראי להב-הרצנו: סבים, סבתות, הורים, אחים, אחיות הלכו, כל אחת וכל אחד עולם ומלואו.

יוראי להב-הרצנו: זה לא צריך להיות ככה.

יוראי להב-הרצנו: ממדי ההרס והאובדן הם אדירים, הם בלתי נתפסים, שלא לצורך.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו מדינת אי, השר אמסלם.

יוראי להב-הרצנו: במדינות אי אחרות זה לא קורה ככה, לא הולכים לעולמם כל כך הרבה אנשים.

יוראי להב-הרצנו: בקפריסין עד היום נפטרו מהקורונה 186 אנשים; בטאיוואן – שבעה; באוסטרליה הגדולה – 909 נפטרו.

יוראי להב-הרצנו: שמעתי את ראש הממשלה אומר שכשהקורונה למטה אז המנדטים למעלה.

יוראי להב-הרצנו: אז אני אומר לבנימין נתניהו: ככל שהמחדלים שלך ושל ממשלתך – שאתה נציגיהם כאן, אדון אמסלם – גדולים יותר, כך מספר הנספים מהקורונה הולך וגדל.

יוראי להב-הרצנו: מחדל רודף מחדל, החלטה שגויה אחת אחרי השנייה.

יוראי להב-הרצנו: הזלזול בחיי אדם, באנשים מבוגרים, במבוגרים פחות, העיסוק המתמיד שלך, בנימין נתניהו, בנושאים אחרים חוץ מהקורונה, משפטיים בעיקר, מחליאה.

יוראי להב-הרצנו: מחליאה אותי, את צעיר חברי הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: היא בלתי נסבלת בעיניי.

יוראי להב-הרצנו: בלתי נסלחת הדיפת האחריות שלך, כאילו אין לך שום קשר לנושא, להתנהלות, למחדלים.

יוראי להב-הרצנו: ההתנהלות הזאת עוד תיחקר.

יוראי להב-הרצנו: היא חייבת להיחקר, כדי שלא נשוב על אותם מחדלים, כדי שחיי אדם נוספים לא יתווספו לרשימה שפשוט לא נגמרת.

יוראי להב-הרצנו: נתניהו, למה לא סגרו בישראל את השמיים לכניסה מחו"ל?

יוראי להב-הרצנו: למה לא חייבו בדיקת קורונה שלילית לבאים מחו"ל?

יוראי להב-הרצנו: למה לא הפכו מדינות עם תחלואה כמו דובאי והמפרציות לאדומות?

יוראי להב-הרצנו: האם זה בגלל שיקולים פוליטיים?

יוראי להב-הרצנו: למה לא אכפו התקהלויות וחינוך בריכוזים חרדיים, השר ליצמן?

יוראי להב-הרצנו: למה לא אכפו חתונות המוניות במגזר הערבי?

יוראי להב-הרצנו: למה לא העלו את הקנסות ליצירת הרתעה – לא היום, לפני כמה חודשים?

יוראי להב-הרצנו: למה שריך, השר ליצמן, לא הפגינו דוגמה אישית בציות לסגרים, נדבקו בקורונה, והראו לציבור איך צריך להתנהל?

יוראי להב-הרצנו: למה לא הורידו צפיפות בתחבורה הציבורית?

יעקב ליצמן: בדיוק בתל אביב בחוף הים – – –

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר ליצמן, תתבייש לך.

יעקב ליצמן: אתה תתבייש.

יוראי להב-הרצנו: תתבייש לך.

יוראי להב-הרצנו: גם הפרת את ההנחיות של הסגר וגם אתה צועק על אזרחים שעושים ספורט בטיילת?

יעקב ליצמן: אל תטיף לי.

יוראי להב-הרצנו: תתבייש.

יעקב ליצמן: תתבייש אתה.

יוראי להב-הרצנו: תתבייש.

יוראי להב-הרצנו: תתנצל בפני הציבור הישראלי.

יוראי להב-הרצנו: חבל שנתניהו לא פיטר אותך.

יעקב ליצמן: אתה תתנצל.

יוראי להב-הרצנו: מייד.

יעקב ליצמן: מייד, גם אתה.

יעקב ליצמן: מייד.

יעקב ליצמן: איזה צחוק אתה עושה.

יעקב ליצמן: צוחק מהחוק – – –

יוראי להב-הרצנו: איזה צחוק.

יוראי להב-הרצנו: זה בעיקר עצוב, השר ליצמן, שבמקום להקפיד על ההנחיות שאתה חוקקת, אתה מפר אותן ואז מטיף מוסר לציבור.

יוראי להב-הרצנו: תתבייש לך.

יוראי להב-הרצנו: וזה שאתה צוחק פה על דברים חשובים כמו חיי אדם זה עוד יותר מביש.

יוראי להב-הרצנו: כן, תברח מהמליאה.

יוראי להב-הרצנו: אדון נתניהו, למה לא יישמו אכיפה דיפרנציאלית לפי תוכנית הרמזור?

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

יוראי להב-הרצנו: למה לא הקמתם בזמן מערך לקטיעת שרשראות הדבקה?

יוראי להב-הרצנו: למה לא התנהלתם טוב יותר?

יוראי להב-הרצנו: גברתי היושבת-ראש, מגיע לנו טוב יותר, מגיעה לנו ממשלה שפויה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת הרצנו.

קרן ברק: חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

קרן ברק: חברת הכנסת אורלי פרומן, ואחריה – חברת הכנסת איילת שקד וחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אורלי פרומן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק שעולה כאן היום להצבעה מדבר בעצם על אכיפה: הטלת קנסות על מפירי החוק.

אורלי פרומן: נכון, חוק בלי שיניים לא יכול לעבוד, אבל עד לרגע הנשיכה, הנגיסה, קיים מדרג שלם.

אורלי פרומן: אינני מתעלמת מן הצורך הברור לקבוע תג מחיר לפורעי חוק, אבל כמה ציני הדבר נכון להיום, שכאשר בעלי עסקים יפתחו את העסק, שהוא מקור הכנסתם, הוא מקור מחייתם, ייאלצו לשלם קנס כספי שיפגע בהכנסתם, שיפגע במשפחתם.

אורלי פרומן: כמי שמגיעה מעולם החינוך, אני יכולה להעיד שהעונש הוא הכלי הפחות-יעיל ללמידה אמיתית.

אורלי פרומן: יותר מכול, הוא מעורר כעס, תסכול, אנטגוניזם; הוא מציף רגשות של קיפוח.

אורלי פרומן: עונש אינו צעד בונה אמון.

אורלי פרומן: הוא מרחיק ומדיר את הנענשים, והם בדרך כלל לא מבינים את ההיגיון שעומד בבסיסו.

אורלי פרומן: האדם הסביר, הנורמטיבי, לא מעוניין לעבור על החוק אלא אם כן החוק עומד בסתירה לערכים שלו ולהישרדותו.

אורלי פרומן: וזה מה שקורה כאן.

אורלי פרומן: אזרחי ישראל איבדו אמון בממשלה.

אורלי פרומן: כמה הם יכולים לסבול את העובדה שמדברים איתם בשתי שפות?

אורלי פרומן: מצד אחד, תוכנית כלכלית – כמובן, במסגרת תעמולת בחירות – לחלוקת כסף לאזרחים: מענק לעסקים, מענק למובטלים, מענק להורים, לילדים, לנכים, מענק פה, מענק שם.

אורלי פרומן: מצד שני, קנסות ועונשים.

אורלי פרומן: שיטת המקל והגזר.

אורלי פרומן: לא צעדים בוני אמון, לא שיטות שמשדרות לאזרחים שיש על מי לסמוך, שאפשר לישון בשקט, שכולנו שותפים לצרה אבל יחד נתגבר.

אורלי פרומן: רבותיי, בישראל 2021 כל ילד שלישי נמצא מתחת לקו העוני, כך לפי דוח המוסד לביטוח לאומי שפורסם החודש.

אורלי פרומן: 900,000 ילדים.

אורלי פרומן: כבר שלושה ימים אני שומעת תירוצים והסברים ופרשנויות שזה בעצם נתון מעודד, ואני שואלת: איך זה מעודד, את מי?

אורלי פרומן: 900,000 הסברים לא ירככו את העובדות הקשות: אחד מכל שלושה ילדים הולך לישון רעב, עצוב ומיואש; אחד מכל שלושה ילדים לא יוכל ללמוד כפי שהיה רוצה, כי קשה בבית; אחד מכל שלושה ילדים חי בבית שיש בו מחסור.

אורלי פרומן: בבית שיש בו מחסור, המחסור מתפשט לתחומים נוספים.

אורלי פרומן: לממשלת נתניהו יש קו ברור: להיכשל בענק ואז לבוא עם פתרונות מומלצים ומומצאים.

אורלי פרומן: די, מזמן עלינו עליכם.

אורלי פרומן: אם לא הייתם מנהלים מחדל ועוד מחדל, לא הייתם נזקקים למענק ועוד מענק ועוד מענק.

אורלי פרומן: חברות וחברים, עלינו להבטיח שבתום המשבר הקשה הזה כל אזרחי מדינת ישראל יחיו חיים נורמליים, בכבוד ובטוב.

אורלי פרומן: לשם כך דרושה בישראל הנהגה חדשה.

אורלי פרומן: תודה.

קרן ברק: תודה רבה, חברת הכנסת פרומן.

קרן ברק: חברת הכנסת איילת שקד.

קרן ברק: אחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת יואב סגלוביץ', שצופה בנו.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בחודש נובמבר עמדתי פה במליאה ודיברתי עם כמה שרים על הפרצה בנתב"ג.

איילת שקד: אמרתי להם: עכשיו מתחילה נהירה לדובאי, אתם חייבים לעשות בדיקות בנחיתה ובדיקות בעלייה למטוס.

איילת שקד: אי-אפשר לאפשר כניסה של עשרות אלפי ישראלים מדובאי וממדינות ירוקות אחרות מבלי לעשות דבר.

איילת שקד: הם אמרו לי: יש בעיה משפטית.

איילת שקד: אמרתי: אני שרת משפטים לשעבר, אי-אפשר להגיד לי שיש בעיה משפטית.

איילת שקד: הרמתי טלפון למשרד המשפטים וביררתי אם יש בעיה משפטית.

איילת שקד: מסתבר שלא.

איילת שקד: במשרד המשפטים נאמר לי: אין שום בעיה לחייב בדיקה.

איילת שקד: תנו חלופה של בדיקה או בידוד.

איילת שקד: חזרתי לאותם שרים, פה במליאה, ואמרתי להם: אין שום בעיה משפטית – זה היה בנובמבר – תנו חלופה של בדיקות או בידוד.

איילת שקד: הם אמרו לי: באמת?

איילת שקד: וואו, את צודקת, נעשה את זה.

איילת שקד: והם לא עשו כלום.

איילת שקד: פשוט לא עשו כלום.

איילת שקד: ראש הממשלה נתניהו ושרת התחבורה מירי רגב והשרים האחרים נתנו לאוטוסטרדה של מוטציות להיכנס לכאן רק כדי שהם יוכלו לומר שעושים חיים בדובאי והכול בסדר.

איילת שקד: אז לא, הכול לא בסדר.

איילת שקד: לא בסדר.

איילת שקד: 1,000 מתים בחודש זה לא בסדר.

איילת שקד: יש 160 מדינות עם מספר מתים נמוך מהמספר בישראל.

איילת שקד: זה לא בסדר.

איילת שקד: וזה שהילדים היום נדבקים ואף אחד לא יודע מה יהיו ההשלכות ארוכות הטווח של זה, זה לא בסדר.

איילת שקד: 50,000 ילדים שנדבקים בחודשים האחרונים זה לא בסדר.

איילת שקד: לסגור עכשיו את נתב"ג, כשכל המוטציות כבר פה במסיבת הדבקה בארץ, זו לא חוכמה גדולה.

איילת שקד: היה צריך לעשות את זה בזמן – באוקטובר, בנובמבר.

איילת שקד: אבל הם נותנים לאנשים לנסוע, שירגישו טוב.

איילת שקד: זה מחדל, אחד החמורים בתולדות המדינה, שבגללו אנשים איבדו את חייהם, אנשים איבדו את בריאותם, ואנשים רבים איבדו את פרנסתם.

איילת שקד: והממשלה הזו, הפחדנית, שניסתה להתחבא מאחורי יועצים משפטיים – בושה וחרפה.

איילת שקד: אני הייתי צריכה להגיד לכם את זה?

איילת שקד: לא יכולתם להרים טלפון ליועצים המשפטיים לשאול אותם?

איילת שקד: וגם אם אומרים לכם, אתם נבחרתם למשול, תעשו מה שצריך, לא מה שאומרים לכם.

איילת שקד: מה זה הדבר הזה?

איילת שקד: בושה וחרפה.

איילת שקד: הממשלה הזאת צריכה ללכת.

איילת שקד: לאזרחי ישראל יש הזדמנות ב-23 במרץ לשלוח את כל הממשלה הזו הביתה, ושתקום כאן הנהגה חדשה, רצינית, אחראית; הנהגה שלא מסתתרת מאחורי פקידים, הנהגה שעובדת בשביל האזרחים.

איילת שקד: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת שקד.

קרן ברק: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

קרן ברק: אחריו – חבר הכנסת יואב סגלוביץ' וחבר הכנסת רם שפע.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול השתתפתי בהלווייתו של מוחמד נאסר אגבריה, בן 21, תושב העיר שלי, אום אל-פחם.

יוסף ג'בארין: מוחמד הוא הנרצח הרביעי מאותה משפחה, והוא מצטרף לעוד מספר נרצחים בעיר אום אל-פחם בשנים האחרונות, ולעשרות נרצחים, מעל 100, בשנה האחרונה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אלה לא מספרים, אלה טרגדיות ואובדן אמיתי וקשה.

יוסף ג'בארין: הכאב שלנו ושל המשפחות הוא גדול, אבל גם הכעס הוא רב.

יוסף ג'בארין: אתמול אלפים השתתפו בהלוויה ובמחאה שאחריה.

יוסף ג'בארין: והאמת היא שאכן המחאה מתגברת, והיום נקים אוהל מחאה מול תחנת המשטרה בוואדי עארה כנגד הפשיעה הגואה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: בזמן שמוחמד אגברייה נרצח, היו עשרות שוטרים בקרבת מקום, בכניסה ליישוב.

יוסף ג'בארין: אבל הם לא עסקו בהגנה על הביטחון האישי של התושבים.

יוסף ג'בארין: הם דיכאו מחאה של האזרחים הערבים נגד הפשיעה.

יוסף ג'בארין: זהו הסיפור של משטרת ישראל – כאילו אוזלת יד מול הפושעים, ואלימות קשה מול מפגינים.

יוסף ג'בארין: אנחנו עוברים מהפגנה להפגנה, מהלוויה להלוויה, בשבועות האחרונים, מניחום אבלים לניחום אבלים, והכול בגלל מדיניות המשטרה והממשלה.

יוסף ג'בארין: והאמת היא שאתמול, בעוד אנחנו מתארגנים ללוויה ולהפגנה באום אל-פחם, אנחנו שומעים על מקרה ירי נוסף – מוחמד אבו נג'ם, פעיל יפואי מוכר, שנרצח בירי.

יוסף ג'בארין: אני רוצה מכאן לחזק את ידיהם של המפגינים ושל המוחים בכל היישובים הערביים – באום אל-פחם, ביפו, טמרה, נצרת, שפרעם, והרשימה ארוכה.

יוסף ג'בארין: הדרך שלנו להחזיר את הביטחון האישי ליישובים הערביים היא דרך המאבק, דרך המחאה הציבורית, דרך הלחץ המתמשך.

יוסף ג'בארין: ואני אומר לכם מה בינתיים אנחנו שומעים: כל מה שאנחנו שומעים מהממשלה זו פטפטת נמשכת והבטחות סרק של ראש הממשלה.

יוסף ג'בארין: ראש הממשלה עושה קמפיין, והוא חושב שיוכל לקושש קולות מהחברה הערבית תוך ניצול ציני של ייאוש ושל המצב החברתי הבלתי-אפשרי של פשיעה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: כבר מזמן הגיע הזמן, ואנחנו אומרים את זה, לפעול לריסוק ארגוני הפשיעה.

יוסף ג'בארין: המשטרה מדברת על מאות אלפי כלי נשק ואמצעי לחימה בחברה הערבית, אבל מה היא עושה כדי לאסוף אותם?

יוסף ג'בארין: איך יכול להיות שעשרות מקרים של רצח אינם מפוענחים?

יוסף ג'בארין: מישהו החליט כאן על אוטונומיה בפשיעה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: מישהו החליט שאין דין ואין דיין ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא נתייאש.

יוסף ג'בארין: אנחנו נמשיך את המאבק, ונוביל אותו בגאווה עד הניצחון על הפשיעה, על הפשיעה המאורגנת, ועד שנבטיח את החיים בחברה הערבית ללא נשק ועם ביטחון אישי.

יוסף ג'בארין: האם זה יותר מדי לבקש כבוד לזכות הבסיסית לחיים ולביטחון אישי ביישובים ובשכונות ובבתים שלנו?

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין.

קרן ברק: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת רם שפע – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף טייב – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חברת הכנסת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת; חבר הכנסת פטין מולא – אינו נוכח; חברת הכנסת אוסנת הילה מארק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – סליחה, מחקתי; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח.

קרן ברק: חבר הכנסת משה גפני.

קרן ברק: מי שצופה ורוצה להגיע לדבר במליאה כדאי שיגיע למליאה, כי אנחנו לא נחזור אחורה.

קרן ברק: מי שמעוניין כדאי שיגיע למליאה כבר עכשיו.

קריאה: – – –

קרן ברק: אלעזר, זה בסדר.

קרן ברק: אמרתי, סליחה, טעות.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ביקשתי לעלות לדבר בגלל שתי סיבות בחוק הזה: האחת, מסע הדה-לגיטימציה לציבור החרדי על זה שהוא מתפרע ושורף אוטובוסים וזורק פחי אשפה.

משה גפני: ביקשתי שיביאו לי את התצלומים של מה שהיה אתמול עם שרפת האוטובוס, ומתברר, גברתי היושבת-ראש – אלה הצילומים: יושבים פה נערים שאני לא יודע אם הם תושבי בני ברק, שיש להם סימון של איקס על הגב.

משה גפני: כותב הכתב, שהוא איננו דתי, איתי בלומנטל: "נערי השוליים שהובילו אתמול את המהומות בבני ברק, שבמהלכן שני אוטובוסים נסקלו באבנים ואחד מהם אף הועלה באש, לבשו קפוצ'ון עם סמל x זהה על הגב.

משה גפני: אותה חבורה גם שרפה פחי אשפה וירתה זיקוקים לכל עבר".

משה גפני: ואני אשם?

משה גפני: והילדים שלי אשמים?

משה גפני: אנחנו, שאנחנו לא יכולים לצאת לרחוב?

משה גפני: יושבת משטרה שלא מסוגלת.

משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה שאפשר לעשות איכון של הבדיקות האפידמיולוגיות – עד שאני אומר את המילה הזאת; יודעים לעשות את זה, ולא יודעים למצוא את האנשים?

משה גפני: לא יודעים לדעת?

משה גפני: לא יודעים להביא את מי שצריך ולכלוא?

משה גפני: באים ביום חמישי בלילה והופכים את הכול לפוגרום.

משה גפני: משטרה שלא יודעת לעשות את עבודתה, למה היא לא עצרה אותם?

משה גפני: אני שומע עכשיו, אגב, לפני שעליתי לפה לדבר, שעצרו שניים מהם.

משה גפני: למה, למה אנחנו מקבלים את התדמית הזאת שאנחנו מפגינים, אנחנו שורפים אוטובוסים, אנחנו מסכנים אנשים במעבר?

משה גפני: לא היה, לא נברא, לא משל ולא נמשל.

משה גפני: נכון, היו הפוגרומים האלה, אבל מי שסובל מזה זה הציבור החרדי; מי שהיה צריך לטפל בהם זה המשטרה, המשטרה של אמיר אוחנה.

משה גפני: בושה שהולכים וזורקים את זה על הציבור החרדי, שהוא ציבור שקט, הוא ציבור לא אלים.

משה גפני: אנחנו יודעים את זה כל הזמן, זה לא דבר חדש.

משה גפני: הינה התמונה, אם אתם רוצים, אביא לכם עוד.

משה גפני: אלה זרקו את פחי האשפה, עם ה-x על הגב.

משה גפני: עכשיו, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה רק להגיע לחוק.

משה גפני: מה החוק הזה הולך לעשות?

קרן ברק: אסור להציג פה תמונות, אז אל תעשה את זה יותר.

קרן ברק: בסדר?

משה גפני: אוקיי, בסדר.

אלעזר שטרן: הוא גמר, הציג חמש פעמים.

קרן ברק: כן, הערנות שלי.

קרן ברק: זו אשמתי, לא אשמתו.

משה גפני: בסדר, לא אמשיך עם זה, גברתי היושבת-ראש.

משה גפני: אני רק אומר, מדובר על אנשים מוגדרים.

משה גפני: היום כל דבר מצולם, כל דבר רואים.

משה גפני: מה מבלבלים במוח, המשטרה, במקום לעשות?

משה גפני: עכשיו אני שומע שהיא עוצרת, בסדר, באופן נקודתי.

משה גפני: למה מביאים את החוק הזה עכשיו?

משה גפני: מביאים את החוק – – –

אלעזר שטרן: למה צריך משטרה?

משה גפני: למה צריך משטרה.

משה גפני: מביאים את החוק כדי להשמיץ את הציבור החרדי.

משה גפני: לא היה מקרה כזה שבו מביאים חוק – הרי אחת מהשתיים: אם אכן מדובר על דבר של פיקוח נפש, לא יפתחו את מוסדות החינוך; אם מדובר על זה שפותחים את מוסדות החינוך בגלל שמוכרחים לפתוח את מוסדות החינוך, הקנס הזה, בין 5,000 ל-10,000, הוא ישנה?

משה גפני: יש מי שרוצה לעשות על זה הון פוליטי.

משה גפני: כולם מדברים על החרדים, כאילו שהם הגרועים ביותר.

משה גפני: עברנו שלוש תקופות עם הקורונה: תקופה אחת – החרדים היו באמת בתחלואה גבוהה; התקופה השנייה – החרדים היו הכי נמוך.

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

משה גפני: לא שמעת מילה בתקשורת, שיגידו מילה טובה על המשפחה החרדית, שיש לה שמונה ילדים ושני ילדים בבידוד נמצאים במטבח.

קרן ברק: אבל אתה צריך לסיים, בסדר?

משה גפני: כן, אני מסיים.

משה גפני: לא שמעתם מילה.

משה גפני: רק עכשיו, כשלצערנו הרב התחלואה גואה, אנחנו מתפללים לקדוש ברוך הוא שזה ייפסק, שזה יפסיק, שזה ייגמר.

משה גפני: אנחנו לא אשמים.

משה גפני: אתם, שהכנסתם אותנו לגור בצפיפות כזאת, אתם אשמים.

משה גפני: עוד מעיזים פה כאלה לבוא ולתקוף אותנו בשעה שהדברים אינם נכונים.

משה גפני: עורבא פרח.

משה גפני: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

קרן ברק: חברת הכנסת אוסנת הילה מארק.

קריאה: – – –

קרן ברק: הוא איננו, אז זה במקומו חבר הכנסת כץ.

אוסנת הילה מארק: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אתמול הציגו ראש הממשלה ושר האוצר תוכנית כלכלית חדשה, תוכנית כלכלית שתזרים אוויר קריטי לבעלי העסקים, למשקי הבית, לעצמאים במדינת ישראל; תוכנית שתעודד השקעה בהייטק הישראלי, שתחזיר אלפי מובטלים, אלפי אנשים שנמצאים בחל"ת, למעגל העבודה; תוכנית שתזרים כסף שיחזור למשק ויניע את הגלגל העצום הזה שנקרא כלכלת ישראל; תוכנית שמאות אלפי אזרחים ומשקי בית, עצמאים ובעלי עסקים בישראל משוועים לה כמו אוויר לנשימה אחרי שנה כלכלית קשה ומורכבת.

אוסנת הילה מארק: ובשעה שראש הממשלה עמל על החזרה של כולנו לחיים, יושבים פקידים ויועצים משפטיים ומכתיבים לכולנו איך יחולקו המענקים, ואם בכלל.

אוסנת הילה מארק: יועצים משפטיים מכתיבים פה מדיניות; יועצים משפטיים מחליטים לראש הממשלה הנבחר של ישראל איך להתמודד עם משבר הקורונה; פקידים באוצר יחליטו על פי איזה מדיניות ינוהל הכסף של המדינה.

אוסנת הילה מארק: התבלבלתם.

אוסנת הילה מארק: שלטון הפקידים והיועצים המשפטיים של ישראל עבר כל גבול.

אוסנת הילה מארק: אולי יתכבד היועמ"ש ויכתיב את כמות החיסונים.

אוסנת הילה מארק: למה, כולנו רוצים שיהיו פה מלא חיסונים ושכולנו נתחסן, אבל אולי גם את זה היועץ המשפטי לממשלה יגביל?

אוסנת הילה מארק: אולי פקידי האוצר רוצים להכתיב לראש הממשלה כמה לשלם על כל חיסון וחיסון?

אוסנת הילה מארק: יושבת אתמול הפרשנית הכלכלית של חברת החדשות ומודיעה בחגיגיות לאזרחי ישראל: אל תבנו על המענקים, הם כנראה לא יגיעו.

אוסנת הילה מארק: הפרשנית הכלכלית אולי רוצה להכתיב לנו גם איך לנהל את המלחמות שלנו, איזה יעדים לתקוף ברצועת עזה, את מי להביא לכאן.

יאיר גולן: בסך הכול פרשנית.

יאיר גולן: זה התפקיד שלה.

יאיר גולן: את לא מבינה מה זה מדינה בכלל.

אוסנת הילה מארק: אני רוצה להזכיר לכל שוחרי הדמוקרטיה: רק דרג נבחר מכתיב מדיניות כלכלית או כל מדיניות אחרת.

אוסנת הילה מארק: לכן אני מודיעה באותה חגיגיות לאזרחי ישראל: רק ראש הממשלה יחליט מי יקבל מענקים, איך הם יתקבלו וכמה.

אוסנת הילה מארק: ראש הממשלה ימשיך לעמול כדי להחזיר אותנו לחיים, ואתם תמשיכו לצקצק.

אוסנת הילה מארק: תודה.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת מארק.

קרן ברק: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח.

קרן ברק: חברת הכנסת מאי גולן, ואחריה – חברת הכנסת מרב מיכאלי וסגן השר קיש.

קריאה: – – –

קרן ברק: אחריה, אחריה, אז שתישאר פה.

מאי גולן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בשבועיים האלה היינו שוב עדים להמשך מסע הצביעות חסר התקדים שמתחולל כאן.

מאי גולן: לאחר ארבע שנות כהונת הנשיא טראמפ, שיש לציין שלא היה כמותו ליהודים מאז ימי כורש, אנו עדים לצהלות ושמחות באולפנים השונים ובחלקים מבית זה.

מאי גולן: מגישים ופרשנים שלא חייכו כך אולי מיום חתונתם.

מאי גולן: ועל מה בדיוק?

מאי גולן: על זה שדאעש איבד למעלה מ-90% משטחו מאז נכנס טראמפ לתפקיד?

מאי גולן: על הנסיגה מהסכם הגרעין עם איראן?

מאי גולן: על תיווך הסכמי השלום ההיסטוריים בין ישראל לבין מדינות ערב?

מאי גולן: אולי על זה שביקר בחריפות את בית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג על כוונתו לחקור את ישראל על פשעי מלחמה?

מאי גולן: על זה שנקט סנקציות אישיות נגד התובעת ואנשיה?

מאי גולן: הכול הפוך.

מאי גולן: ועכשיו, תמונת ראי לצביעות במחוזותינו.

מאי גולן: בפנתיאון תחזיות השווא הפוליטיות של כל הזמנים, תבהלת הצונאמי המדיני זוכה למקום של כבוד מיוחד.

מאי גולן: לא רק שהתחזית השחורה לא התגשמה, אלא שההפך הגמור התרחש: ישראל הרחיבה את המעגלים המדיניים והמסחריים שלה, חיזקה קשרים בין-לאומיים והוסיפה חדשים, ופרצה עם יכולותיה הטכנולוגיות והביטחוניות לעולם כולו.

מאי גולן: ישראל מקיימת יחסים רשמיים עם 161 מדינות ועם עוד שש ממדינות ערב.

מאי גולן: בירושלים ביקרו בשנים האחרונות מאות מנהיגים זרים, ביניהם ראש ממשלת הודו, סגן נשיא סין, ראש ממשלת יפן, נשיא ברזיל, קנצלרית גרמניה, וזאת מעבר לביקורים הרגילים של נשיאי ארצות הברית ואנשי ממשלם.

מאי גולן: אפילו, אפילו במדינות המפרץ מתקבלת ישראל בברכה ובכבוד לא יתואר.

מאי גולן: אבל הם בשלהם.

מאי גולן: צונאמי מדיני.

מאי גולן: איפה גפני, הוא עדיין פה?

מאי גולן: הוא לא פה.

מאי גולן: האט ער געזאגט – אני מקווה שאני אומרת את זה נכון – אומרים ביידיש.

מאי גולן: זו אומנם לא שפתי, אבל גפני יודע מה זה אומר: אז שיגידו.

מאי גולן: רק הם שוכחים לספר לנו – – –

קרן ברק: הינה, הוא פה, גפני.

מאי גולן: גפני אתה פה?

מאי גולן: איך אמרתי את זה, טוב?

מאי גולן: האט ער געזאגט, נכון?

מאי גולן: שיגידו.

משה גפני: כן.

מאי גולן: יש לי אישור על המבטא או לא משהו?

מאי גולן: עדיף ערבית, אתה אומר.

מאי גולן: הם רק שוכחים לספר לנו שהם היו הראשונים לטוס לדובאי ובחריין כדי לנפוש ולעשות עסקים.

מאי גולן: גברתי היושבת-ראש, לסיכום, אי-אפשר שלא להתייחס לתוכנית – אם אפשר, קצת שקט.

קרן ברק: חברי הכנסת, חבר הכנסת יעקב אשר, אם אפשר רק שקט, זה מפריע.

מאי גולן: תודה.

מאי גולן: גברתי היושבת-ראש, אי-אפשר שלא להתייחס לתוכנית "עובדה" ששודרה השבוע, כשהמרואיינים מצולמים, יש לציין, בבתים מרווחים ומעוצבים היטב, ומדי פעם הם יוצאים לגינותיהם הפרטיות, לוגמים שם קפה יחד עם קריאת עיתון הבוקר.

מאי גולן: כמובן, כמובן, ראינו כבר איך פותחים מהדורות וכתבות עם הצביעות של כל המזועזעים, התחקירנים, הלשעברים, הדוקטורים והפרופסורים לענייני משילות – – –

קטי קטרין שטרית: עם המוזיקה הדרמטית – – –

מאי גולן: נכון, עם המוזיקה הדרמטית, קטי שטרית, נכון.

מאי גולן: וכל זה בעת מלחמה כלכלית עולמית שמשתנה כל דקה.

מאי גולן: מדברים איתנו ללא הרף על תקציבים ודיונים והתנגדויות – בזמן שמה, בזמן שמה?

מאי גולן: בזמן שאנשים עומדים בתור בקופה לסופר והארנק ריק.

מאי גולן: הרי אתם יודעים את זה, נכון?

מאי גולן: אתם יודעים מה שקורה לאזרחי מדינת ישראל.

מאי גולן: הם, אותם צבועים למיניהם, מסתובבים בדרום תל אביב, בגבעת אולגה, בירוחם, בדימונה אולי?

מאי גולן: הם שומעים את זעקות השבר?

מאי גולן: מעניין, אולי מטבלאות האקסל שלהם הם מכירים כך יותר את השכונות שהם לא זכו לראות בשנים האחרונות.

מאי גולן: אנחנו, נבחרי הציבור שנמצאים בקשר יום-יומי, יום-יומי, מול הציבור – ועל זה חברתי, גברתי היושבת-ראש חברת הכנסת קרן ברק, תודה – נמצאים בקשר יום-יומי מול הציבור בשטח ששלח אותנו לכאן, מקבלים אין ספור הודעות וטלפונים של "תעזרו לנו", ומה אנחנו אמורים לעשות?

מאי גולן: לא לעזור?

מאי גולן: הרי אם נעזור זה לא טוב, לא נעזור – זה גם לא טוב.

מאי גולן: ומי באים ללמד אותנו בדיוק?

מאי גולן: עיתונאים בעלי אג'נדה ברורה, שרים כושלים וממורמרים?

מאי גולן: הם יטיפו לנו?

מאי גולן: לא נראה לי.

מאי גולן: או אולי, אולי בכלל היועץ המשפטי לממשלה, שמתנהג כמו גנב בלילה ומגיש כתבי אישום מחוררים?

מאי גולן: אולי בכלל רון חולדאי, שעדיין לא החליט אם הוא מתמודד לכנסת או נשאר ראש עיר ומציע לפתוח בניגוד לחוק מוסדות תרבות?

מאי גולן: הם באים ללמד את ראש הממשלה נתניהו, שמה שהוא שכח הם עוד לא ילמדו גם בעוד מאה שנה.

מאי גולן: אותו ראש ממשלה שהעביר תקציבים כמספר שנותיהם.

מאי גולן: הם לא יודעים דבר וחצי דבר על תקציבים וניהול משרדים, אבל הם יודעים להיות פקידים, פקידים מתוסכלים.

מאי גולן: את זה הם יודעים טוב מאוד.

מאי גולן: אני מודה, גברתי היושבת-ראש, גם אנחנו עושים טעויות.

מאי גולן: גם אנחנו עושים טעויות, בהחלט – – –

אלעזר שטרן: תגידי, למה את נותנת לה כל כך הרבה זמן?

אלעזר שטרן: די, הבנו.

אלעזר שטרן: זה לא מכובד.

מאי גולן: אחת הטעויות, חבר הכנסת אלעזר שטרן – – –

אלעזר שטרן: לא, זה לא מכובד.

קרן ברק: תסיימי, בבקשה.

אלעזר שטרן: ההשתלחויות האלה – בזמן שלה, בסדר.

אלעזר שטרן: אבל ככה?

מאי גולן: גם אנחנו, חבר הכנסת שטרן, עושים טעויות.

מאי גולן: אחת הטעויות היא שכאשר ראש הממשלה עמד בבית המשפט – – –

אלעזר שטרן: היושבת-ראש יודעת שהזמן נגמר מזמן.

מאי גולן: אל תדאג, אני מסיימת.

מאי גולן: כאשר ראש הממשלה עמד – – –

אלעזר שטרן: אבל היית צריכה מזמן.

אלעזר שטרן: יש גבולות.

מאי גולן: לא נורא, לא נורא.

מאי גולן: תתמרמר בשקט, אלעזר.

מאי גולן: תתמרמר בשקט.

מאי גולן: דקה להתמרמר בשקט.

קרן ברק: חברת הכנסת גולן.

אלעזר שטרן: לא, את לא יכולה.

אלעזר שטרן: אז מה אם אתן מאותה מפלגה?

מאי גולן: אני מסכמת.

מאי גולן: הוא מוריד לי מהזמן.

אלעזר שטרן: מוריד לך מהזמן?

אלעזר שטרן: היית צריכה לסיים מזמן – – –

מאי גולן: כן, אתה מוריד לי מהזמן.

מאי גולן: גברתי היושבת-ראש, גם אנחנו עושים טעויות, בהחלט – – –

אלעזר שטרן: די, מספיק עם ההשתלחויות.

אלעזר שטרן: להשתלחויות יש שלוש דקות גג.

אלעזר שטרן: זהו, נגמר.

מאי גולן: אחת הטעויות היא שכאשר ראש הממשלה עמד בבית המשפט עמדנו מאחוריו.

מאי גולן: בהחלט טעות.

מאי גולן: עכשיו, לאחר תיקון כתב האישום שהוגש נגדו, היה ברור שהיינו חייבים לעמוד לפניו.

אלעזר שטרן: די, מספיק.

אלעזר שטרן: די, די.

קרן ברק: אתה רוצה להגיש תלונה?

קרן ברק: אתה רוצה לעשות את העבודה שלי גם?

אלעזר שטרן: אני רוצה שתגידי לה.

אלעזר שטרן: אני רוצה שתמלאי את תפקידך.

אלעזר שטרן: תגידי לה שנגמר הזמן.

מאי גולן: אנחנו ושני מיליון ו-220,000 אזרחים שהצביעו למפלגות שהתחייבו להמליץ על נתניהו מבינים שיש כאן מסע של שקר, מסע של צביעות והנדסת תודעה מבית היוצר של להקת "רק לא ביבי" – – –

אלעזר שטרן: אין גבולות, אין גבולות, כך אתן נראות.

אלעזר שטרן: כך אתן נראות.

קרן ברק: תודה.

מאי גולן: "רק לא ביבי".

מאי גולן: אין לי ספק שאזרחי ישראל, לפחות חלקם הגדול, יצליחו להתעלות בבחירות הקרובות על אותה הנדסת תודעה ומסע הכפשה שנמשך ללא הרף – –

אלעזר שטרן: נאום מדהים.

אלעזר שטרן: הייתי נותן לה עוד חצי שעה.

מאי גולן: – – ויצביע בראש מורם למחנה הלאומי.

מאי גולן: בראש מורם.

קרן ברק: תודה.

אלעזר שטרן: מדהים.

אלעזר שטרן: מדהים.

אלעזר שטרן: עוד לא היו כאלה נאומים.

קרן ברק: תודה רבה, חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת יואב קיש, ואחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי, אם היא תהיה פה, ואחרי זה חבר הכנסת יועז הנדל.

יואב קיש: תודה, כבוד היושבת בראש.

יואב קיש: חברות וחברי הכנסת, עושים השוואות של הקורונה למלחמת יום כיפור, אז גם אני רוצה להשתמש באיזו השוואה קצרה בעניין הזה.

יואב קיש: בואו נראה מי יודע כמה – – –

קריאה: מחירים קשים.

יואב קיש: מחיר קשה.

יואב קיש: כמה נפטרים בבריטניה מקורונה?

יואב קיש: מישהו יודע להעריך את המספר?

יואב קיש: אני אעזור לכם.

אלעזר שטרן: בישראל 4,500.

יואב קיש: 97,939.

קרן ברק: כמה?

יואב קיש: 97,939 נכון להיום.

אלעזר שטרן: כמה שדות תעופה יש במדינה?

יואב קיש: איראן – 57,383.

יואב קיש: חבר הכנסת שטרן, אני לא זוכר שאיראן נלחמה במלחמת יום כיפור.

יואב קיש: אנחנו, מי שלא מבין את זה, אנחנו במלחמת עולם שלישית.

יואב קיש: המלחמה הזו היא בכל העולם.

יואב קיש: היא מלחמה בריאותית.

יואב קיש: היא נגד מגפה מתעתעת, מסוכנת וקטלנית.

יואב קיש: וכל ההשוואות הפופוליסטיות האלה וכל מי שרוכב על הדם – זה פשוט מגעיל.

יואב קיש: אני חושב שהאתגר הוא אתגר של כל עם ישראל ומדינת ישראל, והדרך לנצח במלחמת עולם שלישית היא רק אם נפעל ביחד.

יואב קיש: רק אם כל המגזרים בחברה יפנימו את זה, ולא כל אחד יבוא ויסתכל על השני ויגיד על השני: למה הוא לא ואני כן?

יואב קיש: אנחנו צריכים להתגייס כולנו ביחד בשביל לנצח את המגפה הארורה הזו.

יואב קיש: כולם צריכים להתעשת.

יואב קיש: זה לא קל.

יואב קיש: זה קשה לכולם.

יואב קיש: הסגר קשה.

יואב קיש: למגזר החרדי, עם הצפיפות שלו, זה קשה מאוד; לשוטרים, שעושים עבודת קודש באכיפה, זה קשה מאוד.

יואב קיש: אנחנו צריכים לזכור דבר אחד: כולנו אחים, משפחה אחת.

יואב קיש: יהיה גם היום שאחרי הקורונה, ולא יכול להיות שאנחנו ממשיכים פה עם שיסוי אחד בשני.

יואב קיש: את הווירוס זה לא מעניין, הוא לא רואה בעיניים.

יואב קיש: אנחנו חייבים לפעול ביחד, לשים כתף, כל אחד – להסתכל על חלקת האלוהים הקטנה שלו.

יואב קיש: וזה מה שהכי חסר לנו היום במדינת ישראל.

יואב קיש: בעזרת השם, אני מאוד מקווה שהחיסון יוכיח את עצמו כנגד הקורונה הבריאותית.

יואב קיש: וברוך השם, מדינת ישראל במקום הראשון בעולם בחיסון נגד קורונה בזכות ראש הממשלה, בזכות שר הבריאות ומערכת הבריאות.

יואב קיש: וכן, יש גם קורונה כלכלית, ואי-אפשר לחכות עם הקורונה הכלכלית.

יואב קיש: והתוכנית הכלכלית שראש הממשלה מוביל – –

אלכס קושניר: כבר שנה חיכיתם, שנה.

יואב קיש: – – חייבת להתקבל על ידי הבית הזה.

אלכס קושניר: איפה הייתם שנה שלמה?

יואב קיש: אחרת אתם גם את החיסונים תעצרו – –

אלכס קושניר: שנה חיכיתם, שנה.

יואב קיש: – – אם ההסתכלות תהיה פוליטית וזולה.

אלכס קושניר: עשרות אלפים קרסו, ואתם שנה חיכיתם.

יואב קיש: אני מבקש שלא יפריעו לי ושייתנו לי לדבר.

אלכס קושניר: עכשיו נזכרתם?

אלכס קושניר: מה קרה, בחירות?

קרן ברק: חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: זה מעצבן.

יואב קיש: תודה.

קרן ברק: אני שמחה שזה מעצבן אותך, אבל אתה לא יכול אפילו עוד פעם אחת להתפרץ לו לדברים.

קרן ברק: ברגע שהדובר לא מסכים, אתה לא יכול להתפרץ לו לדברים.

קרן ברק: ועכשיו אני גם מוסיפה לו זמן.

קרן ברק: אבל זאת פעם אחרונה.

יואב קיש: כמו שהחיסון – –

אלכס קושניר: תוסיפו לו שבע וחצי שניות שדיברתי.

יואב קיש: – – ניתן, ואף אחד לא טוען – אולי יהיו כאלה שגם יטענו שהחיסונים זה מערכת בחירות, וכך גם התוכנית הכלכלית לשוק, למשק, לעצמאים, לשולמנים.

יואב קיש: צריכים את זה עכשיו.

יואב קיש: והבית הזה יצטרך להעביר את זה, וזו ההסתכלות וזו האמת.

יואב קיש: וכל אחד, גם ליועץ המשפטי אני אומר את זה, שינסה לעצור את התמיכה הכל-כך הכרחית הזו לכלכלה שמוביל ראש הממשלה – ואני לא מתבייש בזה, כן, ראש הממשלה ושר האוצר מובילים תוכנית הכרחית למשק הישראלי, וכן, היא חייבת להיות בימים אלו, ובושה גדולה אם הבית הזה ינסה לעצור את זה.

יואב קיש: כי כמו שאנחנו מביאים חיסונים כנגד המגפה הבריאותית כך גם התוכנית הכלכלית כנגד המגפה הכלכלית לא פחות חשובה.

יואב קיש: מפה אני רוצה לחזק את ראש הממשלה ואת שר האוצר: תמשיכו, תובילו, המשק צריך את זה.

יואב קיש: זה הפתרון, והבית הזה יאמץ את זה.

יואב קיש: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

קרן ברק: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

קרן ברק: חברת הכנסת מיכאלי, את מעוניינת בזכות הדיבור?

מרב מיכאלי: כן, כן.

קריאה: מזל טוב, מרב.

מרב מיכאלי: תודה.

קרן ברק: אז קודם כול, מזל טוב וברכות.

מרב מיכאלי: תודה רבה, תודה רבה.

קרן ברק: נאום ראשון כיושבת-ראש מפלגת העבודה?

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: מסתבר.

קרן ברק: זאת כבר היסטוריה.

קרן ברק: בשעה טובה.

יועז הנדל: מזל טוב לכם.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אנחנו מתבקשות ומתבקשים לאשר עכשיו עוד קנסות במקביל לזה שראש הממשלה מבטיח בציבור עוד מתנות.

מרב מיכאלי: ואני שואלת באמת: את יודעת, גברתי היושבת-ראש, מה ההגדרה של לחזור על אותו דבר ולצפות לתוצאות שונות?

קרן ברק: אני אוהבת מתנות, דרך אגב.

מרב מיכאלי: כן, כל אחת וכל אחד אוהב מתנות, אבל מה לעשות – – –

קטי קטרין שטרית: אבל זה לנכים, חלקם נכים.

מרב מיכאלי: מה לעשות שראש הממשלה – – –

קטי קטרין שטרית: חלקם נכים.

קרן ברק: לא, לא תשכנעי אותי לא לקבל מתנה.

קטי קטרין שטרית: אני בשוק, חלקם נכים.

מרב מיכאלי: מה לעשות שראש הממשלה, לא תפקידו לחלק מתנות.

מרב מיכאלי: עכשיו, במקרה של ראש הממשלה דנן, שהוא חשוד במעורבות בשוחד – אולי זה לא מפתיע שהוא חשוד גם – –

קרן ברק: לא קשור.

מרב מיכאלי: – – בפיזור שוחד לציבור.

קרן ברק: זה לא קשור.

מרב מיכאלי: אבל אילו ראש הממשלה הזה היה לוקח את כל הכסף שהוא שוב רוצה לפזר לציבור בתור מתנות לבחירות, והיה נותן את הכסף הזה כאן ועכשיו לבתי החולים הקורסים, שאין בהם מקום להכניס חולות וחולים שמגיעים באמבולנסים לפתח בית החולים; אילו הוא היה לוקח את הכסף הזה עכשיו, את אותו כסף עצמו, אפילו לא יותר כסף, אפילו לא כסף ממקומות אחרים, פשוט לוקח את אותו כסף ובמקום לחלק אותו בתור מתנות לכבוד הבחירות, נותן אותו לבתי החולים, לאותה תשתית ציבורית של בריאות שהוקמה לא בזכותו ולא בזכות יחסי הציבור שלו אלא באמת בזכות מפלגת העבודה בימים שבהם היא זאת שבנתה כאן את התשתיות – הוא עושה את יחסי הציבור על זה שכאילו הוא הביא והוא עשה, תמיד זה הוא, הוא.

מרב מיכאלי: כל מדינת ישראל בעידן נתניהו זה לא על האזרחיות והאזרחים, זה לא על החברה עצמה, זה לא על החיים עצמם, זה רק על נתניהו, "כן נתניהו, לא נתניהו".

מרב מיכאלי: הראשון שמעודד את השיח של "כן נתניהו, לא נתניהו" הוא נתניהו.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, בתי החולים שלנו, שעומדים כל כך הרבה זמן בעומס כל כך גדול – ובאמת בזכותם יש לנו יחסית מעט מתות ומתים, ואלוהים יודעת שהיו צריכים להיות הרבה פחות מתות ומתים – עומדים עכשיו ובאמת לא מסוגלים יותר להכיל את הלחץ, אבל ראש הממשלה מחלק מתנות לבחירות.

מרב מיכאלי: באמת, סיום צורם כמו שהייתה כל הקדנציה הזאת.

מרב מיכאלי: עוד מחווה מכוערת של נתניהו ושל הממשלה המושחתת הזאת, שבאמת צריכה ללכת.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

קרן ברק: חבר הכנסת יועז הנדל, ואחריו – חבר הכנסת ניר ברקת.

יועז הנדל: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם דיבר כאן חברי סגן השר יואב קיש.

יועז הנדל: הוא דיבר על מלחמה, ובמלחמה המשימה הלאומית היא לשקם את האמון, לשקם את האמון, לשמור על האמון, לוודא שאנחנו יודעים ביחד להתמודד עם הקשיים.

יועז הנדל: יש שיר נורא יפה של אריאל הורוביץ, "כמו רקפות בין הסלעים", שמתאר את עופרת יצוקה, איך הישראלים צצים ביחד, מתאחדים ברגעי מצוקה וחירום.

יועז הנדל: ואני שואל את עצמי האם זה מה שעשינו?

יועז הנדל: האם דאגנו לשקם את האמון בשנה האחרונה בהתמודדות מול הקורונה?

יועז הנדל: והתשובה שלי היא חד-משמעית לא.

יועז הנדל: ואני אומר את זה כמי שדחף להקמת ממשלת אחדות שבדיוק תעשה את זה, שבדיוק תייצר תקציב, כי נכון, בחירות זה לא הדבר החשוב.

יועז הנדל: והאם ראש הממשלה נתניהו ואריסטובולוס השני, שידוע בכינויו ישראל כץ, דאגו להעברת תקציב כי זה מה שצריך?

יועז הנדל: והאם דאגנו לזה שתהיה ממשלה יציבה?

יועז הנדל: והאם חיפשנו אחר אמון הציבור?

יועז הנדל: והתשובה שלי היא לא.

יועז הנדל: והגיע הזמן שנשקם אותו, כי צריך אחראי.

יועז הנדל: ואם הגענו למצב שבלילה שורפים אוטובוס בלב בני ברק והמשטרה לא מצליחה לאכוף את החוק על חבורת נערים עבריינים – ולא, זה לא הציבור החרדי, אלו נערים עבריינים שצריך לטפל בהם; אם הגענו למצב שבו אנשים מתים באמבולנס בדרך לבית חולים כי אי-אפשר לתת להם טיפול; אם הגענו למצב שביפו אנשים נרצחים לאור יום, ונדמה לי שכבר הגענו ל-11 נרצחים במגזר הערבי מאז תחילת השנה, אז איפה האחראי?

יועז הנדל: מי אחראי למשילות, לחוק, לסדר, לאכיפה אחידה?

יועז הנדל: ולא, אני לא יכול לבוא בתלונות לא למנהיגי הציבור החרדי ולא למנהיגי הרשימה המשותפת ולא לראשי ערים.

יועז הנדל: אני בא בתלונות אל מי שבמשך עשור שלם הזניח את החוק והסדר במדינת ישראל, את האכיפה האחידה, את המשילות, את העובדה שכל אדם במדינת ישראל – דתי, חילוני, יהודי, וערבי – יזכה לזכויות פרט ולחובות בצורה שווה, מלאה; זכויות פרט, אני אומר שוב פעם, זכויות אזרחיות.

יועז הנדל: נדמה לי שבעשור האחרון זלזלנו בזה, ובעשור האחרון מישהו הקפיד לא להקפיד על כך שבמדינת ישראל תהיה משילות ויהיו חוק וסדר.

יועז הנדל: וכשעסקנו בנגב ובגליל התעלמנו מזה שיש אזורים שלמים שבהם המדינה לא נמצאת – ברמלה ובלוד ובמקומות אחרים.

יועז הנדל: אז מה שאנחנו רואים אלה התוצאות.

יועז הנדל: האוטובוס שנשרף זאת תוצאה של הזנחה של עשור; הבנייה הבלתי-חוקית בנגב ובגליל זאת תוצאה של עשור; הנשק, האמל"ח הבלתי-חוקי שעובר מיד ליד, זאת תוצאה של עשור; הביגמיה, הפרוטקשן, הרציחות, כל אלה זו הזנחה של עשור.

יועז הנדל: והמציאות הזו היא אינה גזרת גורל.

יועז הנדל: אני לא מוכן לקבל את זה.

יועז הנדל: ישבתי בממשלה, ראיתי אנשים שמתאמצים כדי שיהיה אמון של הציבור, למרות שהייתה ביקורת מאוד גדולה.

יועז הנדל: אני זוכר את המספרים העצומים של תמיכה כשהוקמה הממשלה ואני רואה את השפל עכשיו.

יועז הנדל: אני רואה מה קורה עכשיו, גם ברגעים אלה ממש: במקום להתעסק ביצירת אמון, מתעסקים ביצירת מסכי עשן, מתנות של בחירות.

יועז הנדל: בעיניי זה מתחיל ונגמר בלקיחת אחריות, מתחיל ונגמר ביצירת תקווה.

יועז הנדל: אם אנחנו לא נייצר את אותה תקווה, אם אנחנו לא נייצר אכיפה אחידה, מסלולי שירות, שינוי שיטה – כי גם השיטה מחייבת תיקון – אם אנחנו לא נעשה את זה מכאן, לא יהיה פה ריק; מישהו ימלא את הריק הזה והכאוס ישתלט.

יועז הנדל: לכן בחירות או לא בחירות, צריך להפיק לקחים עכשיו, ולא מהחודשיים האחרונים אלא מהעשור האחרון – מההזנחה, מחוסר היכולת, מחוסר הרצון לקחת אחריות.

יועז הנדל: אחריות זה מה שמלמדים כל קצין צעיר בבה"ד 1, כל צוער – אלעזר שטרן, שהיה מפקד שלי בבה"ד 1, זוכר את זה היטב – כל קצין צעיר.

יועז הנדל: ואותה אחריות – אני מצפה ומקווה ומתפלל שגם עכשיו המילה הזאת תוזכר, ואולי יהיו כמה שייזכרו בה.

יועז הנדל: על זה אנחנו הולכים לבחירות – על האחריות, על היכולת לקחת אחריות, על הרצון לקחת אחריות, אחריות גם על הטוב וגם על הרע, על הדבש ועל העוקץ.

יועז הנדל: ובזה אני אסיים, גברתי: מי שחושב שהוא ייקח במלחמת יום כיפור את האחריות על הרכבת האווירית אבל ישכח את הקונספציה, זה לא יעבוד.

יועז הנדל: אחריות לוקחים על הכול.

יועז הנדל: אחריות זו החלטה, אחריות זו מנהיגות.

יועז הנדל: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת ניר ברקת.

ניר ברקת: גברתי ממלאת מקום היושב-ראש קרן ברק, חברות וחברי הכנסת הנכבדים, פה ליד הכנסת יושבים במאהל מחאה שבעה מנהלי בתי חולים; בתי חולים שקמו כאן לפני מדינת ישראל: הדסה, שערי צדק, לניאדו, מעייני הישועה, סנט וינסנט, הסקוטי, המשפחה הקדושה.

אלעזר שטרן: פקידים, פקידים.

ניר ברקת: כל בתי החולים הללו הם בתי חולים ציבוריים ועצמאיים, ומהווים כ-20% מהמיטות במדינת ישראל.

ניר ברקת: ובניגוד ל-80% של המיטות האחרות בבתי החולים האחרים, הם לא מקבלים מימון מלא מהמדינה.

ניר ברקת: שנה אחרי שנה הם נדרשים לגייס תרומות, שנה אחרי שנה הם מתייעלים, והיום היעילות שלהם, יחסית לבתי החולים האחרים, ידועה ומקובלת.

ניר ברקת: הם מקבלים תקצוב מהמדינה הרבה פחות מהקולגות בבתי החולים הציבוריים, ועדיין נותנים רמת שירות גבוהה.

ניר ברקת: מה קרה לנו בתקופת הקורונה?

ניר ברקת: הקורונה הציפה את הפער הענק במודל התקצוב של מדינת ישראל לבתי החולים הציבוריים העצמאיים.

ניר ברקת: כתוצאה מהפער הזה, והקורונה כמשל, הם קורסים תחת הנטל.

ניר ברקת: הם נמצאים בנקודה שבה הם מסכנים את כל בתי החולים, את כל העובדים שלהם.

ניר ברקת: הם מסכנים את היכולת לתת רמת שירות נאותה לחולי הקורונה.

ניר ברקת: איפה הם נמצאים?

ניר ברקת: הם נמצאים בירושלים, בפריפריה, במגזר הערבי, במגזר החרדי.

ניר ברקת: והם נושאים 30% מחולי הקורונה על גבם.

ניר ברקת: ועל כל חולה קורונה שהם מקבלים הם מפסידים הון עתק של כסף נוסף על ההפסדים הכלליים שלהם שנה אחרי שנה.

ניר ברקת: חברות וחברים, אנחנו צריכים להגיע לנקודה שבה אנחנו מבינים שאנחנו זקוקים לבתי החולים הללו יותר מאשר הם זקוקים לנו.

ניר ברקת: במפגש איתם היום הם הסבירו לי והם אמרו לי שהם כבר לא יכולים לקלוט יותר חולי קורונה, והם יפנו אותם לבתי חולים שאין להם בעיית תקציב, כי כל שאר בתי החולים במדינה, בסוף השנה המדינה מכסה להם את כל הגירעונות.

ניר ברקת: חברות וחברים, אסור לנו להסכים לדבר הזה.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לנצל את משבר הקורונה, שבו כולם מבינים שמדינת ישראל צריכה להשקיע משמעותית יותר משאבים בתחום הבריאות כמכלול, ובוודאי ובוודאי בתחום הבריאות בפריפריה ובירושלים, ובוודאי בבתי החולים שממילא היו בתת-תקצוב של המדינה יחסית לבתי חולים אחרים.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לנצל את ההזדמנות הזאת ולראות איך אנחנו מסייעים להם לא רק להתמודד עם משבר הקורונה ולתת את המשאבים הנדרשים לכך, אלא לנצל את ההזדמנות שממילא אין היום בן אדם במדינת ישראל שלא מאמין שאנחנו צריכים לתעדף את תחום הבריאות.

ניר ברקת: עדיף לעשות את זה במשבר שיש לבתי החולים הציבוריים העצמאיים, לנצל אותו עכשיו ומייד ולוודא שכל מי שמגיע ולצערנו הוא חולה קורונה, ובכלל, שלא יחשבו פעמיים אם לקבל אותו לא בגלל האתגר התקציבי שיש להם, כי בסוף, בנפשנו הדבר.

ניר ברקת: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת ברקת.

קרן ברק: חבר הכנסת ולדימיר בליאק.

ולדימיר בליאק: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בואו נדמיין שכל שר בממשלה לא היה שר עם לשכה, רכב, עוזרים.

ולדימיר בליאק: בואו נדמיין שהמשכורת של השרים לא הייתה נכנסת כל חודש כמו שעון, עם כל ההטבות.

ולדימיר בליאק: בקיצור, בואו נדמיין שכל שר היה בעל עסק, עצמאי.

ולדימיר בליאק: כרואה חשבון, שעד לפני חודש ליווה מאות עסקים וראה מה הקורונה עשתה להם, או יותר נכון, מה הממשלה הזאת וההחלטות ההזויות שלה עשו להם, אני רוצה לומר לכם שאם שרי הממשלה היו עצמאים, הם לא היו שורדים חודש כבעלים של עסק.

ולדימיר בליאק: חודש – לא שנה, לא חצי שנה, חודש.

ולדימיר בליאק: ומדוע אני אומר את זה?

ולדימיר בליאק: כי עצמאי מרגיש בכיס כל צעד וכל החלטה שלו.

ולדימיר בליאק: שרי הממשלה לא מבינים את האירוע.

ולדימיר בליאק: אני באתי לכנסת לזעוק את זעקת העצמאים בישראל.

ולדימיר בליאק: שרי הממשלה סוגרים עסקים בלי שום נתון מספרי שמצדיק את הסגירה, רק כי נראה להם שזה יכול לעזור או כי משרד הבריאות אמר להם שצריך.

ולדימיר בליאק: שרי הממשלה לא היו שורדים חודש כעצמאים.

ולדימיר בליאק: עצמאים יודעים להסתגל לשינויים, להמציא את עצמם מחדש, לנסות לשרוד.

ולדימיר בליאק: שרי הממשלה לא מאפשרים לעסקים לעבוד – מחליטים לסגור או לפתוח מרגע לרגע.

ולדימיר בליאק: שרי הממשלה מטילים קנסות על מי שעושה משלוחים לטווח קצר בשעה שבחנות החיונית ליד אפשר לקבל שירות מקופאי.

ולדימיר בליאק: שרה בממשלה שחוגגת עם 13 עובדים ללא מסכות לא תשלם שקל.

ולדימיר בליאק: אם היא הייתה עצמאית, על פחות מזה היא הייתה משלת 5,000 שקל.

ולדימיר בליאק: קחו את ראש הממשלה, לדוגמה: הוא יכול לסדר לעצמו הטבות מס בשווי מיליון שקלים בזמן המשבר.

ולדימיר בליאק: עצמאי שהפסיד השנה 50% מההכנסות שלו יכול רק לחלום על טיפול דומה.

ולדימיר בליאק: אתם יודעים מה, לא דומה – עשירית מזה.

ולדימיר בליאק: שרי הממשלה מסודרים.

ולדימיר בליאק: עצמאים שסגרו את העסק, שאין להם אופק, שאין להם מושג מה יקרה מחר, יכולים רק לחלום על דמי אבטלה.

ולדימיר בליאק: את הפנסיה הם כבר אכלו כדי לשרוד, וגם שילמו על זה 35% מס הכנסה.

ולדימיר בליאק: למרות זאת, יש לומר ביושר, מגיע לשרי הממשלה ולראש הממשלה מילה טובה.

ולדימיר בליאק: לשווק את עצמם הם יודעים.

ולדימיר בליאק: אפס הישגים, בעלי העסקים בקריסה, למעלה מ-4,300 מתים, ולשרי הממשלה אין בושה להמשיך ולמכור סיפורים לציבור.

קרן ברק: תודה.

ולדימיר בליאק: והסיפור החדש: הגדלת הקנסות.

ולדימיר בליאק: גם זה לא יקרה.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת בליאק.

קרן ברק: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

קרן ברק: אחריו – חבר הכנסת קושניר, ואחריו – חברת הכנסת תהלה פרידמן.

אלעזר שטרן: תודה, גברתי היושבת בראש.

אלעזר שטרן: השר, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את משטרת ישראל על עבודת הקודש שהמשטרה עושה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להזכיר לכולנו שהמשטרה נכנסה, נכנסת ותיכנס לכל אותם מקומות שבהם לא רק שלא שומרים על החוק ועל הוראות הריחוק של הקורונה אלא גם מתים הכי הרבה אנשים ביחס לגודל האוכלוסייה.

אלעזר שטרן: משטרת ישראל עסוקה בהצלת חיים.

אלעזר שטרן: אני לא אומר שמדי פעם בשוליים של השוליים לא נעשות גם טעויות, אבל קודם כול תודה למשטרת ישראל.

אלעזר שטרן: אם יורשה לי, אני מניח שאני מדבר גם בשמם של הרבה מאוד חרדים שאולי לא יודעים שהמשטרה ממש מצילה את חייהם.

אלעזר שטרן: אני רוצה לברך את הרב שלום כהן, נשיא מועצת גדולי התורה, שהוציא פסק הלכה, קריאה, שאסור להימצא בהפגנות – כך, באופן פשוט – שהימצאות בהפגנות היא מנוגדת לדרך התורה.

אלעזר שטרן: זאת יהדות מקרבת, זאת יהדות שלא מנסה למצוא תירוץ אם שוטר אחד במקרה פגע במפגין אחר.

אלעזר שטרן: פשוט ככה: תיכנסו לבתים, כל אחד בבית שלו, תלמדו תורה – זה מה שצריך לעשות עכשיו.

אלעזר שטרן: חברים דיברו פה על שבעה מנהלים של בתי חולים פרטיים, ש-30% מחולי הקורונה, חברי חבר הכנסת ניר ברקת – – –

קטי קטרין שטרית: זו לא המילה המתאימה.

קטי קטרין שטרית: הם ציבוריים.

אלעזר שטרן: בתי חולים ציבוריים.

קריאה: עצמאיים.

אלעזר שטרן: עצמאיים, סליחה, זאת המילה.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, הם נקראים ציבוריים.

אלעזר שטרן: קטי, תודה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להזהיר אותם.

אלעזר שטרן: הם בטח עמדו אתמול וחיכו: ראש הממשלה מחלק מיליארדים עם שר האוצר, בואו נראה מה אנחנו נקבל תכף.

אלעזר שטרן: מיליארדים – באוצר לא יודעים.

אלעזר שטרן: גשם של כסף על המצביעים הפוטנציאליים של הליכוד.

אלעזר שטרן: כן, גם עסקים קטנים צריכים לקבל, היו צריכים לקבל כבר מזמן.

אלעזר שטרן: אבל איפה אותם מנהלים של בתי חולים שמצילים חיים ממש?

קטי קטרין שטרית: אז אני אסביר לך – – –

אלעזר שטרן: אתם יודעים כמה כסף חסר להם?

קטי קטרין שטרית: פקידי האוצר אומרים – – – שלא צריך לתת להם.

אלעזר שטרן: הרבה פחות.

אלעזר שטרן: אין פה מפגינים מול משרד האוצר המיותר.

קטי קטרין שטרית: זה מה שפקידי האוצר אומרים.

קטי קטרין שטרית: אתם מגינים על הפקידים.

אלעזר שטרן: חברי חבר הכנסת ניר ברקת, יכול להיות שאת משרד האוצר, לפי דעת ראש הממשלה, צריך להפוך לבית חולים בגלל ששם יש רק פקידים מיותרים.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, פקידי האוצר ממליצים לא לתת.

אלעזר שטרן: ואז יכול להיות שנכניס מכונות הנשמה למשרד ראש הממשלה, למשרד האוצר, לכל המשרדים של הפקידים.

אלעזר שטרן: אבל מה הסכנה שלי?

אלעזר שטרן: הסכנה שלי היא שמחר גם מנהלים של בתי חולים – הם לא נבחרו, קטי, הם לא נבחרו.

אלעזר שטרן: הם כמו הפקידים, באו לשרת.

אלעזר שטרן: אז הם לא נבחרי ציבור כמונו – אנחנו נגיד להם מה לעשות.

אלעזר שטרן: הם רק מנהלים של בתי חולים עצמאיים.

אלעזר שטרן: אז מה אם 30% מחולי הקורונה אצלם?

אלעזר שטרן: אבל אני אגיד לך מה עוד הבעיה: אם ראש הממשלה היה מחליט אתמול לתת כסף לבתי החולים העצמאיים, אולי היועץ המשפטי לממשלה לא היה פוסל את ההחלטה.

אלעזר שטרן: אז על מי ראש הממשלה יתגולל?

אלעזר שטרן: על מי ראש הממשלה יתגולל?

קטי קטרין שטרית: תמשיך להתעקש, תמשיך להתעקש.

קטי קטרין שטרית: פקידי האוצר טוענים אחרת.

אלעזר שטרן: הרי חלק גדול מההצגה – הוא כבר הכין אותנו אתמול: הפקידים והיועצים המשפטיים.

אלעזר שטרן: חס וחלילה שראש הממשלה היה נותן כסף לבתי החולים העצמאיים.

אלעזר שטרן: מה היה קורה?

אלעזר שטרן: מי היה מתנפל על היועצים המשפטיים?

קטי קטרין שטרית: אז אני אסביר לך – –

אלעזר שטרן: מי היה קורא "פקידים" לפקידי האוצר?

יאיר גולן: מי יצביע?

קטי קטרין שטרית: – – אתה רוצה לשמוע או רק להגיד – – –

אלעזר שטרן: לא, אני לא צריך להסביר את זה.

קטי קטרין שטרית: בטח שלא.

קטי קטרין שטרית: כי קשה לך לשמוע שהפקידים אומרים לא לתת.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, אני מסיים.

קרן ברק: לא, לא, אני – – –

אלעזר שטרן: אני יודע, אני מסיים.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד רק דבר אחד, מה זה מזכיר לי.

אלכס קושניר: – – –

קרן ברק: כי הדובר ביקש להפסיק אותך.

קרן ברק: הוא לא ביקש, הוא מנהל איתה שיח.

קרן ברק: זה ההבדל בין מי שמפריע למי שלא מפריע.

קרן ברק: קריאה אינטליגנטית, קוראים לזה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: גם חבר הכנסת ליצמן שומע את זה.

אלעזר שטרן: לפני שבוע וחצי קיבל בית המשפט העליון החלטה נגד בדיקת החמץ, או החליט לגלגל – התנפלו כולם על בית המשפט העליון, איך הוא מחליט נגד היהדות.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שהוא התחנן לרבנות שתקבל החלטה על איך נראה החמץ בבתי החולים בפסח, אתה היית שר הבריאות.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, הייתי שם עם הרבנות, הייתי שם גם בפגישה עם היועץ המשפטי, וזה לא הסתדר.

אלעזר שטרן: אני יודע, אני יודע.

אלעזר שטרן: לא, לא, לא, בסוף הוא התחנן.

קטי קטרין שטרית: הרב ליצמן, הם לא רוצים לשמוע את האמת.

קטי קטרין שטרית: אתה לא מבין את זה?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך עוד דבר: יש סוגיית הגיור, חברי חבר הכנסת ליצמן, סוגיית הגיור.

יעקב ליצמן: למה אתה הולך לגיור – – –

אלעזר שטרן: שנייה, שנייה.

אלעזר שטרן: לא, אני רוצה לחבר את זה.

קרן ברק: אתה כבר כפול זמן, אתה כבר כפול זמן.

אלעזר שטרן: בית המשפט העליון התחנן 15 שנים.

קרן ברק: חבר הכנסת שטרן, אתה כבר בכפול זמן ועכשיו אתה פותח נושא חדש.

אלעזר שטרן: לא, אני לא פותח.

אלעזר שטרן: אני מבטיח לך שאני לא פותח.

קרן ברק: טוב.

קטי קטרין שטרית: – – –

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד דבר אחד: 15 שנה בית המשפט העליון מחכה לממשלה, לכנסת, שתזכיר גיור באיזשהו חוק.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: אין החלטה על הגיור.

אלעזר שטרן: בשבוע הבא, כשהוא יתערב בגלל שאנחנו לא עושים את העבודה שלנו, אז עוד פעם נתנפל על הפקידים, על היועצים המשפטיים ועל השופטים.

אלעזר שטרן: תודה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת שטרן.

קרן ברק: ראית?

קרן ברק: אני נותנת תוספת זמן בלי להבחין בזהות הדובר.

קרן ברק: חבר הכנסת אלכס קושניר.

אלכס קושניר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, מותר לצטט את ראש הממשלה?

קרן ברק: רצוי.

אלכס קושניר: לפני שבוע וחצי אומר ראש הממשלה: כשהקורונה עולה המנדטים יורדים, וכשהקורונה יורדת המנדטים עולים.

אלכס קושניר: עובר שבוע, ועכשיו ראש הממשלה הוגה נוסחה חדשה: כשהמענקים עולים גם המנדטים עולים.

אלכס קושניר: כולנו שמענו על התוכנית הכלכלית החדשה של ראש הממשלה: תשעה צעדים – – –

קטי קטרין שטרית: המנדטים עלו לפני כן.

אלכס קושניר: גברתי היושבת-ראש, אני פונה אלייך באופן רשמי ומבקש שלא יפריעו לי לדבר.

קרן ברק: חברת הכנסת שטרית, אל תפריעי לו, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: סדר הדברים.

קטי קטרין שטרית: אני מסדרת – – –

אלכס קושניר: אז יש תשעה צעדים של אשליה, של זריית חול בעיני הציבור.

אלכס קושניר: אני רוצה לשאול: איפה הייתם קודם?

אלכס קושניר: על דמי אבטלה לעצמאים כאן במליאה הזאת הצבעתם נגד; הגדלת הלוואות לעסקים – התנגדתם; ביטול רישוי עסקים – אפילו לא רציתם לשמוע בוועדת הכספים; פריסה ודחיית תשלומי מיסים הייתה מבחינת

אלכס קושניר: כם מילה גסה.

אלכס קושניר: פתאום נזכרתם, אחרי שנה של עינויים, אחרי שעשרות אלפי עסקים נמצאים על סף קריסה?

אלכס קושניר: אבל אם כבר נזכרתם ואם כבר סיוע, לא יכולתם להמציא משהו חדש?

אלכס קושניר: משהו אחר?

אלכס קושניר: שוב אתם מחלקים פה כסף לכל אזרח ומיטיבים רק עם הציבור שיש להם יותר ילדים מאחרים?

אלכס קושניר: חברים, זו כלכלת בחירות.

אלכס קושניר: זה זלזול באינטליגנציה של הבוחר.

אלכס קושניר: אמרתם תשעה צעדים.

אלכס קושניר: אבל כבר היו לנו תשעה שלבי יציאה מהסגר השני, והממשלה פשוט לא עמדה בשום תנאי בשום שלב.

אלכס קושניר: אבל כמובן זה לא באשמתה.

אלכס קושניר: כל העולם אשם חוץ מהממשלה.

אלכס קושניר: 4,300 מתים זו גזרת גורל; תחלואה ותמותה בבתי אבות, מי אשם?

אלכס קושניר: המטפלות; מיליון מובטלים זו לא קריסה, זה ביטחון כלכלי; עשרות אלפי עסקים על סף פשיטת רגל, מי אשם?

אלכס קושניר: הפקידים והכנסת; מחדל נתב"ג – היועץ המשפטי אשם; מחדל בתי החולים הציבוריים – הנהלת בתי החולים; אנרכיה במגזר הציבורי, מי אשם?

אלכס קושניר: המשטרה; מאות אלפי תלמידים יושבים בבית, מי אשם?

אלכס קושניר: ההורים; סטודנטים מאבדים את ההשכלה שלהם, מי אשם?

אלכס קושניר: התאחדות הסטודנטים; עולם התרבות סגור, מי אשם?

אלכס קושניר: האומנים; חדרי הכושר סגורים, מי אשם?

אלכס קושניר: המתאמנים, מפיצי המחלות הארורים, אמרתם כאן.

קרן ברק: מי אמר את זה?

אלכס קושניר: בכל מחדל שהממשלה אשמה בו היא פשוט מסרבת לקחת אחריות.

אלכס קושניר: אבל יש דבר אחד שהממשלה בכל זאת טובה בו, וזו התעמולה ויצירת האשליות.

אלכס קושניר: אתם זוכרים?

אלכס קושניר: במאי, אחרי הסגר הראשון, ראש הממשלה שלח אותנו לשתות בירה; באוקטובר, אחרי הסגר השני, ראש הממשלה טען שהסגר הוא הצלחה אדירה; ועכשיו מספרים לנו שאנחנו נמצאים בעיצומו של מבצע "חוזרים לחיים".

אלכס קושניר: אבל מה שאני רואה פה זה מבצע של שקרים וכשלים.

אלכס קושניר: הממשלה הזאת פשוט לא מסוגלת לקחת שום אחריות על כלום.

אלכס קושניר: נתניהו איבד שליטה ופועל מתוך פניקה, וממשיך בכיבוי שרפות – אגב, בעיקר שרפות פוליטיות.

אלכס קושניר: במקום לספור מתים, הוא סופר מנדטים.

אלכס קושניר: זאת ציניות ברמה הכי גבוהה שרק אפשר לדמיין, אתם לא רואים את זה?

אלכס קושניר: באמת, תתעוררו.

אלכס קושניר: הגיע הזמן שנחליף את הממשלה הזאת, נציל את הכלכלה, נציל את המדינה ונציל את העם.

אלכס קושניר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת קושניר.

קרן ברק: חברת הכנסת תהלה פרידמן, אחריה – חבר הכנסת איתן גינזבורג, ואחריו – יאיר גולן.

קרן ברק: לא להפריע בבקשה לחברת הכנסת פרידמן.

קרן ברק: גם אם דבריה לא מוצאים חן בעיני מישהו, אני מבקשת מראש לא להפריע לחברת הכנסת פרידמן.

תהלה פרידמן: 24,000 תלמידי רבי עקיבא מתו במגפה.

תהלה פרידמן: חז"ל אומרים שהם מתו כי לא נהגו כבוד זה בזה.

תהלה פרידמן: תמיד חשבתי שזה איזה לקח מוסרי יפה.

תהלה פרידמן: היום אני מבינה שהם תיארו תיאור היסטורי.

תהלה פרידמן: אותם אנשים שמתעקשים היום לקיים חתונות צפופות הם אותם אנשים שלא יקיימו חתונות עוד כמה חודשים בגלל המגפה שהרגה את תלמידי רבי עקיבא.

תהלה פרידמן: כתוב שהתורה יכולה להפוך לסם מוות.

תהלה פרידמן: כמה עצוב לראות בעיניים תורה שהיא סם מוות, לימוד תורה שמביא למוות, מוות עבור התורה ובשמה.

תהלה פרידמן: מי שמרחם על אכזרים סופו להתאכזר לרחמנים.

תהלה פרידמן: מי שסירב לשלול תקציבים מבתי ספר, מי שסירב לשלול רישיון עסק מאולמות חתונה, מי שסירב לשלול סמל מוסד מבית ספר שפתוח, מי שסירב להשתמש בסמכויות חוקיות כדי למנוע את הפרות החוק – אחראי לא רק למוות של אלפים אלא גם לתמונות הקשות מרחובות בני ברק אתמול, כי מי שבוחר לרחם על אכזרים, תמיד בסוף יתאכזר אל הרחמנים.

תהלה פרידמן: מההתחלה היו בתוך המגזר החרדי, כמו בכל מגזר אחר, אלה שבחרו לגלות אחריות וערבות הדדית ולשמור על החוק ועל ההנחיות, ואלה שבחרו שלא.

תהלה פרידמן: גם היום זה כך, וזה לא שוליים.

תהלה פרידמן: היום במודיעין עילית נפתחים שלושה תלמודי תורה גדולים מהמיינסטרים: החינוך, דרכי אבותינו, דרך האמת – לא שוליים; 2,000 ילדים שנשלחו הבוקר ללמוד בעיר אדומה מאודם, 2,000 משפחות שהושמו בסכנת חיים, 2,000 אימהות, חלקן בוודאי בהיריון, שהושמו בסכנת חיים.

תהלה פרידמן: הבחירה שלא לאכוף בצורה אפקטיבית של שלילת תקציבים היא בחירה להפקיר את האנשים האלה.

תהלה פרידמן: הרצון לאכוף הוא רצון להגן על חיי אדם, על חיי אזרחי מדינת ישראל, על חיי הציבור החרדי, שהוא גם אזרח במדינת ישראל, למרות שפה בבית הזה מתייחסים אליו פעמים רבות כמו אזרח של איזה אוטונומיה שכנה.

תהלה פרידמן: הדיל הוא כזה: אתם תיתנו לליכוד את השלטון – אנחנו ניתן לכם את השליטה בחיים של 1.2 מיליון אזרחים.

תהלה פרידמן: ולכן כשהחרדים מתקשרים למשטרה להתלונן על תלמוד תורה שנפתח להם מתחת לבית, אומרים להם: אי-אפשר לאכוף, זה פוליטי, זאת בעיה.

תהלה פרידמן: כשהורים חרדים מתקשרים לומר שנותנים לילדים כדורים פסיכיאטריים בשביל לשלוט בהתנהגויות מיניות נורמטיביות, אז משרד הבריאות מתעלם.

תהלה פרידמן: כשאזרחים חרדים מתקשרים לומר שחוסמים להם את הקווים בקווים כשרים, משרד התקשורת עד השר האחרון מתעלם, כי זה הדיל: אתם תיתנו לנו שלטון ואנחנו ניתן לכם שליטה.

תהלה פרידמן: את המחיר משלמים ומשלמות אימהות שהפילו תינוקות, ילדים שחולים, זקנים שנפטרו.

תהלה פרידמן: את המחיר משלמים אלפי מתים, עשרות אלפי חולים.

תהלה פרידמן: את המחיר משלמים בעיקר האזרחים החרדים שמבקשים לשמור על החוק, שמבקשים לחיות.

תהלה פרידמן: אל תשלחו משטרה ליומיים עם מכת"זיות ועשן ופירוטכניקה להשתולל – תשללו תקציבים, תשללו רישיון עסק, תשללו סמלי מוסד, תשתמשו בכל מה שאנחנו בוועדת החוקה ובמקומות אחרים מנענו.

תהלה פרידמן: אל תבלבלו את המוח על משילות, אף אחד לא מונע אכיפה.

תהלה פרידמן: אל תרחמו על אכזרים, לא תצטרכו להתאכזר לרחמנים.

תהלה פרידמן: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת היום בפנינו הייתה צריכה לעלות כבר מזמן ולעבור בשלוש קריאות.

איתן גינזבורג: ראיתי פה את שר הבריאות – הינה שר הבריאות – שהיה זה שדרש מלכתחילה להעלות את החוק הזה עוד בחודש אוקטובר אחרי הסגר השני.

איתן גינזבורג: הממשלה אישרה אותו בחודש נובמבר, ומאז ועד היום הוא שכב כאן, מעבר לקיר, מבלי שיעלו אותו, מבלי שידחפו אותו.

איתן גינזבורג: היינו צריכים להגיע למצב כל כך דרמטי כדי שהדבר הזה יגיע היום לכדי דיון.

איתן גינזבורג: אבל עדיף מאוחר מאשר לעולם לא.

איתן גינזבורג: אנחנו יכולים להמשיך לדבר תחת כל עץ רענן על היקפי תחלואה, על וריאנטים ומוטציות חדשות שמתגלים, על החשיבות בהטלת מגבלות שונות וגם על האחוזים הגבוהים בקרב המתחסנים, אבל זה לא מספיק.

איתן גינזבורג: כדי להבטיח את השמירה על ההגבלות צריך גם לוודא שהן יעילות.

איתן גינזבורג: דרושה אכיפה ישימה, שוויונית, כזו שתייצר הרתעה, שתהיה פרקטית ומהירה.

איתן גינזבורג: ותראו מה החוק הזה מחולל היום.

איתן גינזבורג: איך יודעים שהוא מועיל?

איתן גינזבורג: בגלל שהרבה מתנגדים לו, סקטורים מתנגדים לו, וגברתי היושבת-ראש, להטיל קנסות על הציבור בגלל שהוא מפר הנחיות זה כלי אחד, אבל הוא ממש ממש לא מספיק, ואני לא בטוח שצריך להגדיל את הקנסות בצורה כזאת דרמטית, בטח לא על העסקים.

איתן גינזבורג: אבל מוסדות, אירועים המוניים – אי-אפשר לאפשר לדברים האלה להמשיך.

איתן גינזבורג: עדיין ישנם מוסדות חינוך ואירועים המוניים שמתנהלים כאילו אין קורונה, כאילו אין הגבלות.

איתן גינזבורג: הם עובדים כרגיל, מאפשרים התקהלויות, פוגעים בבריאות הציבור, חד-משמעית, ואת זה אי-אפשר לקבל בשום פנים ואופן.

איתן גינזבורג: לכן חייבים להגדיל את יכולת האכיפה של הרשויות, של ראשי הערים, של משרד הבריאות, של המשטרה; לוודא שמקומות שפותחים את השערים שלהם לילדים, לתלמידים, שחוגגים והציבור מגיע בהמוניו בניגוד להנחיות – המוסדות האלה חייבים להיסגר, האירועים האלה חייבים להיסגר.

איתן גינזבורג: והיום אי-אפשר לסגור אותם כי החוק לא מאפשר, וזה החוק שבא לאפשר.

איתן גינזבורג: לכן אני לא מבין את ההתנגדות.

איתן גינזבורג: מתנגדים לקנסות?

איתן גינזבורג: בסדר, בואו נדבר בוועדה על הקנסות.

איתן גינזבורג: להתנגד לכל החוק הזה?

איתן גינזבורג: הקנסות פחות חשובים.

איתן גינזבורג: סגירת מוסדות ואירועים, למה את זה אתם לא מאפשרים?

איתן גינזבורג: וכפי שאמרה פה חברתי חברת הכנסת פרידמן, אם הם מתוקצבים מתקציב המדינה צריך לשלול את התקציב הזה, כי מי שפוגע בציבור לא צריך להיות ממומן על ידיו.

איתן גינזבורג: חייבים להפוך את האכיפה ליעילה דה פקטו.

איתן גינזבורג: ועל כן, גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק הזאת היא חלק אינטגרלי ובלתי נפרד מכל חיקוק שהטלנו עם הגבלות על הציבור, והוא משלים את מה שחסר היום בחוק, וחייבים לוודא שההנחיות נשמרות ושהציבור מציית להוראות, ואני מתכוון לכל הציבור בכללותו.

איתן גינזבורג: משפט אחרון – – –

קרן ברק: יש לך יום הולדת היום, אז מזל טוב.

איתן גינזבורג: אני מודה לך, גברתי.

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

איתן גינזבורג: אז עכשיו יש לי עוד זמן?

קרן ברק: לא, אז מזל טוב.

קרן ברק: כולם אומרים לך פה, בשם כולנו, מזל טוב.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ולכן אני שמח שבע

איתן גינזבורג: קבות הלחץ שכחול לבן ובני גנץ הפעילו על ראש הממשלה, שחודשיים עיכב את החוק הזה מלהגיע לכאן, אנחנו נמצאים היום במעמד הזה שמאפשרים את העלאתו של החוק – אומנם רק בקריאה הראשונה, ומזכירות הממשלה עוד לא ביקשה לכנס את המליאה לקריאה שנייה ושלישית, אבל זה צעד חשוב.

איתן גינזבורג: כדי למנוע את ההתקהלויות חייבים לוודא שהציבור נשמע להנחיות, לעשות את זה בצורה כזאת שתחזק את הטבעת של האכיפה ולהפוך אותה לקשיחה ומרתיעה כדי להציל נפשות בישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג, יום הולדת שמח.

קרן ברק: חבר הכנסת יאיר גולן, ואחרי זה חבר הכנסת זמיר.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי הבוקר את סגן השר אורי מקלב מתראיין ברשת ב' אצל קלמן וליברמן.

יאיר גולן: הם שאלו אותו שאלות קשות על יחס החרדים למדינה ולשלטון החוק, ומקלב התפתל והתפתל והתפתל, והאשים והסתבך, ובעיקר לא לקח אחריות על דבר.

יאיר גולן: ואני אומר לך, אורי, מתוך גישה בסיסית שאנחנו אנשים אחים, מאותו עם, ואני אוהב אותך ואת הציבור החרדי כולו כבני עמי: די, די.

יאיר גולן: קחו אחריות.

יאיר גולן: קחו אחריות על הבריאות של המדינה ולכו להיות רופאים; די, קחו אחריות על החינוך של הילדים שלכם ולמדו אותם לימודי ליבה כדי שיהיו כשירים להתמודד עם עולם מודרני; די, קחו אחריות על הכלכלה של המדינה ולכו לעבוד בעבודות מכניסות; די, קחו אחריות על הביטחון של המדינה והתגייסו, ואם לא לצה"ל אז למשטרה, למכבי האש, לשב"ס או לכל משימה אחרת שמשרתת את ביטחון הכלל; די, קחו אחריות ותפרידו בין סמכות רוחנית-דתית לסמכות שלטונית וצייתו לחוק, כי הציות לחוק מאפשר לנו חיים משותפים במדינה אחת.

יאיר גולן: אתם לא בשטעטל ואתם לא בגולה, המדינה הזו שלכם בדיוק כמו שהיא שלי, בדיוק כמו שהיא של כולנו.

יאיר גולן: מספיק להסתגר, קחו אחריות.

יאיר גולן: תהפכו את המדינה בכל המובנים גם למדינה שלכם.

יאיר גולן: הקורונה הראתה לכולנו שהיא אדישה להבדלים שאנחנו נותנים בין אנשים.

יאיר גולן: הקורונה היא שוויונית מאוד.

יאיר גולן: קחו את לקח הקורונה וצאו מעורכם כדי שהעתיד יהיה של כולנו ביחד.

יאיר גולן: שלב ראשון בלקיחת אחריות – תפסיקו לאלתר לגבות ראש ממשלה מושחת ומפלגת ליכוד מסואבת המנהלים יחדיו כלכלת בחירות צינית ואכזרית על הגב של כולנו, על הגב של הילדים שלנו והנכדים שלנו – שלכם, שלי, של כולנו.

יאיר גולן: דבר אחרון, ביחס להצעת החוק המובאת בפנינו.

יאיר גולן: אני שואל את חבר הכנסת גינזבורג מה הטעם בחקיקה קשוחה אם האכיפה היא ממילא סלקטיבית?

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת גולן.

קרן ברק: חבר הכנסת אסף זמיר.

קרן ברק: אחריו – חברת הכנסת מלינובסקי, אחריו – חבר הכנסת יעקב אשר וחבר הכנסת ואטורי.

אסף זמיר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי וחברות הכנסת, לפי קצב ההתקדמות אני יכול להמר שזה אולי הנאום האחרון שלי פה במליאה.

אסף זמיר: ואני מרגיש שזה סמלי מאוד שהנאום האחרון שלי במליאה עוסק בחוק שהיה צריך להיות מחוקק כבר לפני שנה, עם פרוץ המגפה הזו, עם כינון ממשלת האחדות, עם ההבנה לאן אנחנו הולכים.

אסף זמיר: זה היה כל כך ברור – דין אחד לכולם, אכיפה שוויונית וציות לחוק הם כללי ברזל שבלעדיהם אי-אפשר כחברה אחת סולידרית לעבור משבר כזה.

אסף זמיר: אבל למה זה סמלי?

אסף זמיר: כי לא רק שזה לא קרה אז, זה גם לא יקרה עכשיו.

אסף זמיר: אני קורא כל היום בעיתונות שהתרבות סגורה ממרץ.

אסף זמיר: התרבות לא סגורה, התרבות פתוחה.

אסף זמיר: אנחנו נמצאים כאן בהצגה הכי גדולה והכי מפוארת בכל מדינת ישראל.

אסף זמיר: כולנו דנים כאן בחוק שגם אם יעבור היום, לכולם ברור שלא יעבור קריאה שנייה ולא יעבור קריאה שלישית, כמו ששום דבר שעלול להסב נזק פוליטי לנתניהו ולליכוד לא עבר כאן בשנה האחרונה.

אסף זמיר: אנחנו מנהלים מגפה – צעד קדימה, שניים אחרונה.

אסף זמיר: אנחנו נותנים קופסת קורונה לעצמאים אבל לא מעבירים תקציב, עושים תוכנית רמזור ולא אוכפים אותה על אף אחד.

אסף זמיר: ולמה זה?

אסף זמיר: כי אין דבר אחד שעלול לסכן את המשך שלטון הליכוד שהליכוד יעשה ושנתניהו יעשה, גם אם הוא טוב לעם ישראל.

אסף זמיר: לכן אנחנו נמצאים במצב שאנחנו נמצאים בו, ולכן אנחנו בפיגור גדול בהרבה ממה שיכולנו להיות.

אסף זמיר: אני הייתי שר בממשלה הזו וראיתי איך ההחלטות הנדרשות לא עוברות.

אסף זמיר: בנימין נתניהו, על הדבר הזה שאנחנו דנים בו היום, דיבר כבר באוקטובר – להביא אכיפה נגד מוסדות.

אסף זמיר: אבל איזה אשמה יכולה להיות למוסדות הללו אם אף אחד לא אוכף לגביהם?

אסף זמיר: אני לא מצפה מאף אחד לציית לחוק אם יודעים שלא יאכפו לגביהם.

אסף זמיר: ובואו אגלה לכם סוד.

אסף זמיר: אם ביבי נתניהו היה חושב שהקולות שלו נמצאים בהבימה, הבימה היה פתוח ותלמודי התורה היו סגורים.

אסף זמיר: אבל הוא יודע שזה לא המצב, ולכן גם במחיר של הדבקה המונית וגם במחיר של חולי גדול וגם במחיר של פגיעה כלכלית אדירה אנחנו רואים את התמונות שאנחנו רואים ואנחנו נמשיך לראות אותן.

אסף זמיר: וזו הסיבה שעזבתי את הממשלה הזו, וזו הסיבה שיחד עם חבריי הצבעתי ב-23 בדצמבר כדי להפיל את הממשלה הזו, וזו הסיבה שיש הזדמנות ב-23 במרץ להחליף את הממשלה הזו.

אסף זמיר: כי כל עוד יהיה נתניהו בראש המדינה, זו רמת ההחלטות שתתקבלנה, אלו הדברים שלא יקרו, ואנחנו נמשיך לשחות בתוך הבוץ הזה.

אסף זמיר: תודה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת זמיר.

קרן ברק: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

קרן ברק: חבר הכנסת יעקב אשר.

קרן ברק: אנחנו מפריעים לכם שם למעלה?

קרן ברק: קצת קצת.

קרן ברק: נהיה בשקט פה.

גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, אמר כאן קודם ידידי איתן גינזבורג שהוא לא מבין למה מתנגדים לקנסות, ואני אומר: אנחנו לא מתנגדים לקנסות.

הרי אנחנו, אצלנו בוועדה, גברתי היושבת-ראש, העברנו את כל הקנסות שהיו בתחילת הדרך.

דנו בצורה רצינית.

שמעתם פעם מישהו שם, יושב-ראש ועדת החוקה במקרה, שדיבר וביקש קנסות למשהו מסוים?

לבדוק הפרות של ההפגנות?

הרי הפגנות מותר – גם את זה אנחנו אישרנו, גם על זה אנחנו עמדנו, על שתי זכויות, להבדיל ביניהן, הפגנה ותפילה.

אבל מישהו בדק?

יש מצלמות שבודקות את ההפרות שם?

יש קנסות מיוחדים לעניין הזה או אין אומץ לאף אחד לומר את זה?

יש קנסות מיוחדים לחוף הים?

יש קנסות לפארקים המפוצצים?

יש קנסות להפרות של ה-take away?

אגב, גם על זה נלחמנו בוועדה, ואנחנו יודעים מה קורה בפועל.

כולם יודעים מה קורה בפועל.

יש take away או אין take away על הדרך?

תמר זנדברג: – – – אתה לא יכול להגיד – – – נתונים, כמה קנסות בתל אביב, כמה קנסות בבני ברק.

תמר זנדברג: למה סתם להגיד – – –

רגע, תמר, תמר, תמר, אל תפריעי לי.

תמר זנדברג: אל תגיד – – –

לא.

אל תפריעי לי, את יודעת למה?

כשאת אומרת את הדברים שלך, לך אני מאמין, אוקיי?

ואני אדבר על זה, אבל אל תפריעי לי.

תמר זנדברג: – – – יש נתונים.

לך במקרה אני מאמין, אבל לא לכמעט אף אחד אחר, בעניין הזה.

אנחנו נוסעים כל בוקר, אלפי רכבים עוברים.

כולם עובדים חיוניים?

כולם?

יש קנסות מיוחדים לעניין הזה?

כל מקומות העבודה שפתוחים, משרדים מפוצצים, יש קנסות ואכיפה בעניין הזה, מישהו דיבר על זה בכלל?

לא.

אבל כשמגיעים קנסות לחרדים – זה מה שמפריע לי.

לא מפריעים לי קנסות – קנסות לדברים שמצטלמים טוב, קנסות לדברים הללו, זה מה שכואב לי פה.

ותדעו לכם שהקנסות שכרגע מדובר עליהם, להעלות ל-10,000, יפגעו גם באותו אילן מהפלאפל ששוטר נתן לו 5,000 שקל קנס בלי שיקול דעת.

רציתם 20,000 שקל ו-25,000 שקל לתת לשוטר ביד, פנקס ל-25,000 שקל.

כמה טעויות של שיקול דעת יש אצל שוטר שנמצא בשטח?

זה מה שרציתם?

רק סיבה אחת: פוליטיקה, לא משהו אחר.

הבקשה להעלאת הקנסות לא באה מהמשטרה, שהיא האוכפת.

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

אני מסיים.

אני מסיים.

הבקשה להטלת הקנסות לא באה מהמשטרה.

אני לא זוכר, לא אני ולא אף אחד מעולם דיברנו נגד אכיפה.

לא.

אבל קנסות מיוחדים לחרדים – לא.

ואני אומר לך, ידידי בני גנץ, אתה איש ערכי, אבל איך אפשר להפוך את הקורונה למאבק בשביל לקושש עכשיו קולות בבחירות הללו?

אני אומר את זה בכאב רב, כמו שהשתמשו והשתמשתם, והיועצים שהיו לך בעניין הזה – השתמשתם בעניין של חוק הגיוס בשביל הסכמי רוטציה כאלה ואחרים.

לא יכול להיות שיתייגו את הציבור המוכה הזה כל כך הרבה, הכול בשביל לגנוב עוד כמה קולות מליברמן ומחובבי ההסתה כנגד החרדים.

יש לך הרבה מה לתרום לקורונה, יש לכחול לבן הרבה מה לתרום לקורונה, אבל השנאה – יש אחרים שעושים את זה הרבה יותר טוב.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת אשר.

קרן ברק: חבר הכנסת ניסים ואטורי, ואחריו – אחרון הדוברים, השר חבר הכנסת בני גנץ.

ניסים ואטורי: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אסף זמיר דיבר פה קודם על ההתנהלות של הממשלה.

ניסים ואטורי: אתה היית בממשלה, נכון.

ניסים ואטורי: אתם הרסתם את מדינת ישראל בזה שאתם לוקחים אותנו לבחירות נוספות.

ניסים ואטורי: מר בני גנץ, אתה זה שחסמת את המהלכים של נתניהו.

ניסים ואטורי: נתניהו עובד עבור מדינת ישראל, ואתם שמים מקלות בגלגלים.

ניסים ואטורי: אתם הפרעתם לנו לנהל את המדינה הזאת כמו שצריך.

ניסים ואטורי: אמרתם על החיסונים: לא יהיו, יהיו חמישה חיסונים, נכון?

ניסים ואטורי: איפה החיסונים, כולכם רצתם כמו חתולים, כמו עכברים, נמושות, כדי להתחסן.

ניסים ואטורי: שר הבריאות יושב פה.

ניסים ואטורי: הוא נותן עבודה כל יום בשביל מדינת ישראל, אתם רק באתם והפרעתם.

ניסים ואטורי: אתם הפרעתם לנתניהו ולשרי הליכוד.

ניסים ואטורי: כן, שרי הליכוד, אלה שיודעים לעבוד.

ניסים ואטורי: אתה יושב פה, מר בני גנץ, היית צריך לתת יד לפחות למהלכים כדי למנוע תמותה בישראל.

ניסים ואטורי: המתים האלה רשומים עליכם, רשומים על המצח שלכם.

ניסים ואטורי: אתם אלה שגרמתם למתים במדינת ישראל.

ניסים ואטורי: כשנתניהו בא לעשות משהו בעזרת השרים, בעזרת יולי אדלשטיין, אתם קמתם ובאתם להפריע.

ניסים ואטורי: באתם להפריע ולא לסייע.

ניסים ואטורי: לפעמים, כשמדינת ישראל נמצאת בצרה כמו מלחמת יום כיפור – אתם עמדתם מנגד ונלחמתם נגד ישראל.

ניסים ואטורי: זה אתם.

ניסים ואטורי: זה עומד לכם מול הפנים.

ניסים ואטורי: קשה לשמוע את זה, אבל זה אתם.

איתן גינזבורג: שקרים – – –

ניסים ואטורי: זה אתם, נקודה.

ניסים ואטורי: כמו שאתם טוענים לגבי החרדים.

ניסים ואטורי: אני יודע שקל לשנוא אותם, יש שם קיצונים שצריך לטפל בהם, צריך לעצור אותם, כן, אבל איפה השלום בין אחים, איפה?

ניסים ואטורי: מה קורה, מה קורה לנו?

ניסים ואטורי: אחיי החרדים, אתם יודעים שבתורה מוזכר לא פעם אחת – כשמגיעה מגפה לישראל זה רק בגלל סיבה אחת, סיבה אחת – תתקנו אותי אם אני טועה: שנאה בין אחים.

ניסים ואטורי: כשיש שנאה בישראל באה מגפה לישראל.

ניסים ואטורי: מה קורה איתכם?

ניסים ואטורי: מה קורה בבני ברק אתמול?

ניסים ואטורי: מה יהיה עם העם הזה, חבר'ה?

ניסים ואטורי: תחשבו רגע, שימו יד על הלב ותחשבו אם זאת הדרך הנכונה להילחם בקורונה.

ניסים ואטורי: מבחינה דתית – קודם כול אהבת חינם, אהבה בין יהודים.

ניסים ואטורי: קודם כול, לפני הכול.

ניסים ואטורי: ולפני שהשמאל רונן וחוגג על החרדים אתמול בבני ברק, והתקשורת – תגידו לי, מה קורה בבלפור, מה זה השטויות האלה?

ניסים ואטורי: מה זה, אפילו – אתם יודעים מה, אני לא רוצה לתאר את המצב שם.

ולדימיר בליאק: דמוקרטיה.

ניסים ואטורי: שמתי לב לדמוקרטיה הזאת שגורמת לתחלואה אדירה בישראל.

ניסים ואטורי: חברים יקרים, אחיי החרדים, אתם לפחות יודעים שפיקוח נפש לפני הכול, לפני הכול, אפשר לחשוב איך עושים תלמודי תורה בלי לפגוע בעם ישראל, כי אם אתה הורג יהודי הרגת עולם ומלואו, אז מה זה נותן לנו.

קרן ברק: תודה.

ניסים ואטורי: המגפה הזאת איומה, ואני חושב שהטיפול הראשון, גם מבחינת האמונה – חבר'ה, אהבת חינם.

ניסים ואטורי: תעצרו את הכול בבני ברק, חבקו שוטרים.

ניסים ואטורי: שוטרים צריכים לבוא ולעצור את הקיצונים שהורסים את החברה שלנו, והשנאה הזאת לא מקובלת.

ניסים ואטורי: צריכה לצאת קריאה מהבית הזה שהשנאה הזאת לא מקובלת עלינו.

ניסים ואטורי: וחברתי חברת הכנסת תהלה פרידמן, שלא כאן – –

תהלה פרידמן: – – –

ניסים ואטורי: – – קודם נאמת בנאום הבכורה שלך.

ניסים ואטורי: הדמעות שלך שיתפו את כולנו, את כל עם ישראל – –

קרן ברק: היא כאן.

קרן ברק: היא כאן למעלה.

ניסים ואטורי: – – השתתפנו איתך בזה.

ניסים ואטורי: אני חושב שהדמעות היום מגיעות גם לגבי מה שאמרת עכשיו.

ניסים ואטורי: קודם כול, מי שרוצה שהבית הזה – הבית הזה יושב על יסודות של עם ישראל, ועם ישראל, הבסיס הכי טוב שלנו זה אהבת ישראל.

ניסים ואטורי: עצרו את שנאת החינם כלפי חרדים, חרדים כלפי שוטרים וכו'.

ניסים ואטורי: אהבה זה מה שצריך פה.

ניסים ואטורי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת ואטורי.

קרן ברק: אחרון הדוברים, שר הביטחון חבר הכנסת בני גנץ.

קרן ברק: אחריו ישיב שר הבריאות, והצבעה.

בנימין (בני) גנץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, צפיתי אתמול בידידי יהודה משי זהב, שאיבד את אחיו, אביו ואימו במחלה הארורה הזאת.

בנימין (בני) גנץ: צפיתי בו אומר: אנשים מתים ונהרגים, ועולם כמנהגו נוהג, ולמעלה על הסיפון עומד מישהו ומתווכח איזה שיר, איזה ולס לשים עכשיו.

בנימין (בני) גנץ: הם לא לומדים שזה אמיתי, כך אמר.

בנימין (בני) גנץ: הם לא רואים את הכאב, כך אמר יהודה משי זהב.

בנימין (בני) גנץ: אז כן, יהודה, לי כואב.

בנימין (בני) גנץ: כואב לי על האנשים שמתים, כואב לי על עסקים שנסגרים, כואב לי על תלמידים שמשתגעים בבית.

בנימין (בני) גנץ: אני לא דורש אכיפה שוויונית כי אני נגד חרדים, אלא כי אני בעדם, כי אני רוצה להציל את ההורים שלכם, את הסבים שלכם, את האחים שלכם.

בנימין (בני) גנץ: איך יכול להיות ששוטרי ישראל זוכים ליחס שכזה בבני ברק או בכל מקום אחר שבו הם מותקפים?

בנימין (בני) גנץ: שוטר צריך לעשות עם האצבע: אתה תלך לכאן, ובזה זה צריך להיגמר.

בבלפור.

בנימין (בני) גנץ: בכל מקום, חבר הכנסת אשר.

– – –

בנימין (בני) גנץ: בכל מקום שוטרים צריכים לקבל את הכבוד שלהם.

בבלפור הם קיבלו כבוד של – – –

בנימין (בני) גנץ: בכל מקום הם צריכים לקבל – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אשר.

קריאות: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אשר, תן לחבר הכנסת גנץ להשלים את דבריו, בבקשה.

איתן גינזבורג: – – – גם בתקשורת.

בנימין (בני) גנץ: חברים, בואו נהיה ישרים עם עצמנו.

בנימין (בני) גנץ: בואו נהיה ישרים עם עצמנו.

בנימין (בני) גנץ: אפס מוסדות נשללו מהם תקציבים, אפס מוסדות נסגרו בגלל שהפרו את הנחיות הממשלה.

בנימין (בני) גנץ: זו עצימת עיניים שהורגת – הורגת אנשים, הורגת עסקים, הורגת את החברה שלנו.

יעקב ליצמן: האם אדוני יודע כמה מוסדות כן פתוחים?

בנימין (בני) גנץ: בישיבת קבינט בתחילת נובמבר הבנו שנושא האכיפה הוא קריטי, והחלטנו להעלות את סכומי הקנסות ולאפשר סגירה מינהלתית של מוסדות חינוך שייפתחו בניגוד להוראות.

בנימין (בני) גנץ: את המתווה הזה, שאנחנו מנסים לקדם היום – חבל לומר, אבל נתניהו תקע יחד עם עוד החלטות שלא יישמנו, יחד עם מדיניות דיפרנציאלית שהחלטנו עליה על הנייר ולא הצלחנו ליישם אותה בשטח.

בנימין (בני) גנץ: לצערי, ראש הממשלה משתמש בקורונה כקמפיין בחירות והוא עושה שיקול פוליטי בתהליכי האכיפה.

בנימין (בני) גנץ: אני מודיע, כאן זה לא תחמניסטן.

בנימין (בני) גנץ: מדינת ישראל היא מדינת חוק.

בנימין (בני) גנץ: מדינת ישראל היא מדינת סדר.

בנימין (בני) גנץ: אני מודיע כאן מעכשיו שאם משרד החינוך לא יפעיל את הסמכויות שלו, לא ישלול תקציבים היכן שצריך, לא יסגור מוסדות שמפירים את הנחיות המדינה, לא משנה לי מאיזה זרם הם – אם החוק שאנחנו דנים בו היום לא יעבור בשלוש קריאות לא נוכל להישאר אדישים: נפעל בכדי לבטל רטרואקטיבית קנסות גם לבעלי עסקים פשוטים שנפגעו – בעלי מסעדות, חדרי כושר, רבים שפרנסתם נפגעה.

בנימין (בני) גנץ: לא נכון שתהיה כאן אכיפה סלקטיבית.

בנימין (בני) גנץ: לצערי, הקמפיין הפוליטי של נתניהו עולה לנו בחיי אדם.

בנימין (בני) גנץ: אנשים חרדים, חילונים, יהודים וערבים.

בנימין (בני) גנץ: אני יודע שתגידו שגם אני חלק מהממשלה.

בנימין (בני) גנץ: כן, אני חלק מהממשלה.

בנימין (בני) גנץ: אני החלק שדואג לציבור, אני זה שעמד על כך שמערכת הביטחון תיכנס לטיפול בקורונה למרות מה שביבי ניסה לחסום.

בנימין (בני) גנץ: אני זה שהבאתי לכך שבמקום שיהיו 10,000 בדיקות יש 120,000 בדיקות.

בנימין (בני) גנץ: אני זה שהכניס לכל הרשויות האדומות והכתומות ובכללן הרבה מאוד רשויות ערביות והרבה מאוד רשויות חרדיות, את צה"ל, פיקוד העורף ואנשי משרד הביטחון.

בנימין (בני) גנץ: אני החלק שבמקום להמציא תוכניות כלכליות כספין בחירות נלחמתי על כך שיהיה תקציב מדינה, אומנם המשכי אך סביר, שיציל אלפי עסקים שקורסים ויאפשר לכל משרדי הממשלה בכל זאת לעבוד איכשהו.

בנימין (בני) גנץ: אני החלק שנלחם שזכויות בני ברק והרצליה ודין בני ברק והרצליה יהיו אותן זכויות ויהיה אותו דין.

בנימין (בני) גנץ: כך על פי חוק וכך על פי העזרה המושטת בכל מקום ומקום.

בנימין (בני) גנץ: אז זהו, חברים, הגיע הסוף לתחמונים, סוף להעדפות מגזריות.

בנימין (בני) גנץ: הגיעה העת לבחור בדרך ישרה, לשרת את כולם ולדרוש מכולם את אותה המשמעת והאחריות, את אותה רמה של ציות לחוק.

קרן ברק: תודה.

בנימין (בני) גנץ: אחרי הבחירות נוודא שתקום ממשלה שתורכב רק מאנשים ישרים – –

קרן ברק: תודה.

בנימין (בני) גנץ: – – שיעשו הכול לשקם את המדינה – ואת הפילוג בעם.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה לך.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת גנץ, שר הביטחון.

קרן ברק: ישיב שר הבריאות יולי אדלשטיין.

קרן ברק: אחרי זה הצבעה, אנא שבו במקומותיכם.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, נשאלת שאלה, האם החוק הזה עדיין רלוונטי?

יולי יואל אדלשטיין: הרי אנחנו – חברים, חברים.

קרן ברק: חברים, להיות בשקט, בבקשה.

קרן ברק: לשמור על השקט למעלה.

קרן ברק: חברת הכנסת שטרית, להיות בשקט שם למעלה, בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: נשאלת השאלה האם החוק רלוונטי, הרי אנחנו במבצע חיסונים חסר תקדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר לך שרק במדינת ישראל, כשאני מגיע למהדורת החדשות לריאיון פותחים את המהדורה בכשלי הטיפול בקורונה, כישלון הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר שבשבועות האחרונים יצא לי, ולא מכיוון שחיפשתי את זה, להתראיין לתקשורת זרה; הייתי מעז לומר שלכל ערוץ מרכזי שרק קיים בתבל, אם זה בארצות הברית, אם זה בבריטניה, כולל ודאי לא רק ערוצי טלוויזיה אלא גם עיתונים ותחנות רדיו מרכזיות, וקשה למצוא מכנה משותף – – –

קרן ברק: לשמור על השקט בבקשה, אתם מפריעים.

קרן ברק: לשמור על השקט.

יולי יואל אדלשטיין: קשה למצוא מכנה משותף לכל התוכניות האלה: יש בהן שמרניות יותר, ליברליות יותר, כפי שאמרתי, במדינות שונות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מכנה משותף אחד היה בולט: כל מראיין, כמעט כל מראיין, פתח את הריאיון באותה מילה, והמילה היא congratulations, ברכות.

יולי יואל אדלשטיין: כל העולם באמת מסתכל ומשתאה איך מדינת ישראל מצליחה לתת חיסונים בכזאת מהירות, בכזאת יעילות.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע כבר יותר מ-2.5 מיליון איש התחסנו לפחות בחיסון אחד, ומתוכם כבר מיליון מחוסנים בשני החיסונים.

יולי יואל אדלשטיין: מספרים שאין להם אח ורע באף מדינה בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל איך אומרים?

יולי יואל אדלשטיין: אליה וקוץ בה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצלחה הזאת, המבצע, כפי שאמרתי, חסר התקדים הזה, יוצר מצב של תודעה של פוסט-קורונה.

יולי יואל אדלשטיין: נגמר העניין, או-טו-טו, עוד מאמץ קטן.

יולי יואל אדלשטיין: יש באמת היענות מדהימה של האוכלוסייה בגילים – בקרב מה שנקרא האוכלוסיות בסיכון, מעל גיל 60, כך הגדרנו את זה, ומחלות כרוניות ההתחסנות היא מעל 80%.

יולי יואל אדלשטיין: קשה להאמין, אני חוזר ואומר, מעל 80%.

יולי יואל אדלשטיין: עדיין אנחנו מנסים להגיע לכל אחד ולכל אחת.

יולי יואל אדלשטיין: יש כרגע עדיין פוטנציאל של כרבע מיליון איש במדינת ישראל שעוד לא התחסנו בגילים האלה, כפי שאמרתי, כמעט 20%.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מנחים את קופות החולים להגיע לכל אחד ולכל אחת, גם כשגיל המתחסנים ירד.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, נוצרת איזושהי אווירה שזהו, עוד מאמץ קטן וזה מאחורינו.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, צריך לומר ביושר, זה לא המצב.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא המצב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצטרך לחיות בצל הקורונה עוד תקופה ארוכה.

יולי יואל אדלשטיין: לא לימדו אותי לשקר, לא למדתי לשקר גם בחיי הפוליטיים, ואני לא רוצה לדווח לכם שבעוד חודש הכול יהיה פתוח והכול יחזור כפי שהיה לפני שנה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא המצב.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, לצערי, גם ביציאה מהסגר הזה אנחנו נצטרך להיות מאוד זהירים גם באופן אישי, עם המסכות והריחוק החברתי, כל הדברים המוכרים לכולנו, אבל גם כקולקטיב, גם כחברה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, במצב האידיאלי הייתי פשוט מבקש מכולם לא לחכות לשוטרים ופקחים כדי שיבואו לפזר התקהלות או לפזר מוסד שנפתח בניגוד לחוק או מסחר או מה שזה לא יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: במצב האידיאלי זה לא צריך לקרות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה לעשות, אנחנו לא במצב אידיאלי, ויש אנשים שלא מצייתים, מסכנים את עצמם, מסכנים את הבריאות של הסובבים אותם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן חייבים את החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: צריך להעביר אותו וצריך לדאוג לכך שאנחנו כחברה נוקיע סוף-סוף את כל העבריינים, ומי שלא מבין בטוב יקבל גם קנסות בהתאם.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לכל חברי הכנסת ולכל חברות הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיו שינויים מינוריים אלו או אחרים בוועדה בכנסת אז זה דבר מקובל וראוי, כפי שכבר אמרתי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל את החוק צריך להעביר בהקדם האפשרי עוד לפני היציאה מן הסגר הנוכחי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם.

קרן ברק: תודה רבה לשר הבריאות יולי אדלשטיין.

קרן ברק: אני מבקשת מכל הנוכחים לתפוס את מקומם.

קרן ברק: חברי הכנסת, לתפוס את מקומכם.

קרן ברק: אחרי זה תגידו שלא הספקתם, וזאת הצבעה אלקטרונית.

קרן ברק: למעלה כולם נמצאים?

קרן ברק: חברת הכנסת זנדברג, עוברים להצבעה.

קרן ברק: עוברים להצבעה על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה.

קרן ברק: מי בעד ומי נגד?

קרן ברק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – 23 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קרן ברק: בעד – 52, נגד – 23.

קרן ברק: אני אומרת שההצעה עברה ותעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אלי אבידר: ועדת הכנסת.

קריאה: ועדת הפנים.

קרן ברק: אתם רוצים ועדת הפנים?

קרן ברק: אז זה יגיע לוועדת הכנסת להכרעה לאיזו ועדה זה מגיע להמשך דיון.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

): תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

): חבריי חברי הכנסת, אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדת הכלכלה: מטעם סיעת יש עתיד-תל"ם, במקום חבר הכנסת עידן רול יכהן חבר הכנסת ולדימיר בְליאק.

ולדימיר בליאק: בֶליאק.

): בֶליאק.

): תודה, אדוני.

): ולדימיר בֶליאק.

): כמו כן, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום כ"ז בטבת התשפ"א, 11 בינואר 2021, להעביר את הצעת חוק סליקת שיקים ושיקים ללא כיסוי (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מ/1388, לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת הכלכלה, לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): צריך להצביע על כך.

): תודה.

קרן ברק: נעבור להצבעה על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת איתן גינזבורג.

קרן ברק: הצבעה.

קרן ברק: תצביעו בבקשה.

קרן ברק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 8 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק סליקת שיקים ושיקים ללא כיסוי (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכלכלה נתקבלה.

קרן ברק: בעד – שמונה, ואני מוסיפה את הצבעתו של חבר הכנסת אלעזר שטרן בעד – תשעה, מתנגד אחד, אין נמנעים.

קרן ברק: ההודעה התקבלה.

קרן ברק: השר דוד אמסלם ימסור הודעה בשם הממשלה.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע כי חברותו בממשלה של שר המדע והטכנולוגיה יזהר שי נפסקה ביום 12 בינואר 2021 בשעה 21:05, וזאת בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר יזהר שי את כתב התפטרותו מן הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

דוד אמסלם: כמו כן, אני מתכבד להודיע, בהתאם לסעיף 9(א)(7) – –

משה גפני: מה קורה שם, אדוני השר?

דוד אמסלם: עוד מעט.

דוד אמסלם: – – לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי משעה שנפסקה חברותו של השר יזהר שי בממשלה, החל ראש הממשלה החלופי למלא את תפקיד שר המדע והטכנולוגיה, וזאת בהתאם לסעיף 43ד(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, נוכח זיקתו של השר יזהר שי.

דוד אמסלם: בנוסף, ובהמשך להודעות בדבר הפסקת כהונתו של השר יזהר שי ומילוי מקומו, ובהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת כי בהתאם לסעיף 43ד(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה לקבוע כי השר חילי טרופר ימלא את מקום שר המדע והטכנולוגיה נוסף על תפקידו כשר התרבות והספורט, וזאת במקום ראש הממשלה החליפי, שמילא את התפקיד לפי הסעיף האמור החל מיום 12 בינואר 2021, המועד שבו נכנסה לתוקף התפטרותו של השר יזהר שי מתפקיד זה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: << הלסי >> קריסת בתי החולים הציבוריים בישראל << הלסי >>

קרן ברק: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: קריסת בתי החולים הציבוריים בישראל, מס' 2563, 2565, 2566 ו-2567, של חברי הכנסת עודד פורר, יוליה מלינובסקי, אורנה ברביבאי ומאיר כהן.

קרן ברק: ראשון הדוברים – חבר הכנסת עודד פורר.

קרן ברק: משה, אתה יכול לבוא להחליף אותי?

עודד פורר: אפשר שחבר הכנסת מאיר כהן ידבר לפניי?

קרן ברק: חבר הכנסת מאיר כהן, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

קרן ברק: כן, תתחיל.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני השר, השרים, 30 בתי חולים ציבוריים פועלים ברחבי הארץ.

מאיר כהן: אגב, 17 מתוכם נמצאים במרכז הארץ.

מאיר כהן: אלו הם הפנים של חזית הרפואה בישראל.

מאיר כהן: חלקם פועלים מיום הקמתה של המדינה.

מאיר כהן: אני מבקש שקט, חברים.

קרן ברק: נא לשמור על השקט שם בירכתיים, אתם מפריעים.

מאיר כהן: בדירוג ה-OECD משתרכת מדינת ישראל הרחק מאחור בהשקעה הממשלתית בתקציבי הבריאות.

מאיר כהן: למרות זאת, ממוקמת מדינת ישראל במקום גבוה באותה טבלה בתוחלת החיים.

מאיר כהן: אפילו יותר מארצות הברית.

מאיר כהן: אני מבקש להפסיק את השעון עד שאני אוכל לדבר.

מאיר כהן: מה שלומך, אדוני השר?

מנסור עבאס: בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, כבוד השרים, 30 בתי חולים ציבוריים פועלים ברחבי הארץ.

מאיר כהן: 17 מהם, אדוני היושב-ראש, במרכז הארץ.

מאיר כהן: אלו הם הפנים של חזית הרפואה במדינת ישראל.

מאיר כהן: חלקם פועלים מיום הקמתה של המדינה.

מאיר כהן: בדירוג ה-OECD משתרכת מדינת ישראל הרחק מאחור בהשקעה הממשלתית בתקציבי הבריאות.

מאיר כהן: למרות זאת, ממוקמת ישראל במקום גבוה באותה טבלה בתוחלת החיים, אפילו יותר מאשר בארצות הברית.

מאיר כהן: הסיבה המרכזית לכך, אדוני היושב-ראש, גבירותיי ואנשים נכבדים – המסירות של הצוותים הרפואיים שפועלים בבתי החולים.

מאיר כהן: זאת הסיבה.

מאיר כהן: המסירות של הצוותים הרפואיים.

מאיר כהן: מיום התפרצות הנגיף הם נמצאים שם, יום ולילה, ימי חול ושבת, חגים וימים מיוחדים.

מאיר כהן: הם שם, עובדים ומחרפים נפשם רק כדי להעניק טיפול מציל חיים.

מאיר כהן: רבים מהם נדבקו בנגיף, רבים מהם סיכנו את בני המשפחות שלהם.

מאיר כהן: אבל זה לא עצר אותם – את הרופאים, את האחיות, את האחים, את כל העובדים בבתי החולים.

מאיר כהן: הם ממשיכים לעשות את מה שהם יודעים לעשות הכי טוב: להציל חיים.

מאיר כהן: והינה, בעיצומה של מלחמת קיום, מלחמה על החיים עצמם, שעה שישראל קוברת מעל 4,400 מאזרחיה שנפטרו מהנגיף, זיכרונם לברכה, אנחנו נאלצים לחזות במנהלי בתי החולים שמפגינים מול משרד ראש הממשלה.

מאיר כהן: מי שלא מכיר את מצבם האמיתי של בתי החולים בימים של שגרה הרים גבה ושאל: למה, למה להפגין בעת הזאת?

מאיר כהן: נכון, זו ממשלה מנותקת שנכשלה כישלון חרוץ בהתמודדות שלה עם הנגיף, אבל האם היא עד כדי כך מנותקת שהיא תזניח את החיילים הראשונים בחזית ובקרב הזה על החיים של כולנו, את בתי החולים וצוותי הרפואה?

מאיר כהן: הממשלה הזניחה את העצמאים, לזה כבר התרגלנו, לצערי.

מאיר כהן: היא מזניחה את המובטלים ואת המעסיקים שלהם, ושילמה להם איזה מודל של חל"ת כושל, גם את זה ראינו וגם לזה התרגלנו.

מאיר כהן: התרגלנו שבעיצומה של מגפה מקבלת הממשלה המנותקת הזאת החלטות שגויות מתוך שיקולים פוליטיים.

מאיר כהן: גם לזה לצערי התרגלנו.

מאיר כהן: לממשלה הזאת לוקח שנה לסגור את שדה התעופה.

מאיר כהן: מזל שהם מתעוררים בדקה ה-90.

מאיר כהן: כנראה שבעת שיתוק כלכלי החליטה הממשלה שמשתלם להביא מוטציות מחוץ לארץ; אחרת, מי יכול להסביר את מחדל נתב"ג.

מאיר כהן: כל אלה החלטות קשות וגרועות כשלעצמן, וכולן עלו ועולות לנו בחיים.

מאיר כהן: אבל להפקיר את בתי החולים?

מאיר כהן: את אלה שמצילים חיים?

מאיר כהן: את אלה שנאבקים סביב השעון על כל נשימה ונשימה של כל חולה וחולה?

מאיר כהן: אותם אתם מזניחים?

מאיר כהן: בעת הזו אנחנו צריכים לשמוע שאין תרופות, שאין כסף לספקים?

מאיר כהן: תגידו, אתם השתגעתם?

מאיר כהן: מה, אנחנו מדינה שפויה?

מאיר כהן: כך אנחנו גומלים לאלה שנמצאים בחזית?

מאיר כהן: כך אנחנו צריכים – זה הכבוד שראויים לו בתי החולים?

מאיר כהן: אם למישהו היה עוד ספק לגבי כישלונה של הממשלה בטיפול בקורונה, אז שיסיר אותו.

מאיר כהן: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר האוצר, הייתם צריכים לקרוא באופן מיידי לשבעת המנהלים שהפגינו בכאב גדול מול הלשכות שלכם.

מאיר כהן: הייתם צריכים לקרוא להם: בואו, שבו איתנו.

מאיר כהן: לקרוא לכל מנהלי בתי החולים, כן, גם של הקופות, הממשלתיים, הציבוריים, ולשאול אותם: איך אנחנו יכולים לעזור לכם, שנלחמים על החולים?

מאיר כהן: מה אנחנו צריכים לעשות?

מאיר כהן: ובמקום זה מתנהלת מלחמה נגדם, מכפישים אותם.

מאיר כהן: אני רואה את רוטשטיין מירושלים, שומע כל מיני פוליטיקאים שמשמיצים אותו, למה הוא אוזר עוז ומביא את הצעקה של בתי החולים.

מאיר כהן: הם לא הפקידים שלנו.

מאיר כהן: הם מנהלי בתי החולים, הם הצוות הרפואי, שאנחנו כל כך צריכים היום.

מאיר כהן: הכישלון הזה בטיפול בקורונה יהדהד עוד הרבה מאוד שנים.

מאיר כהן: בכנות רבה, בחרתי לפרגן על הבאת החיסונים, מהלך שצלח בניגוד לתחזיות של בכירי משרד הבריאות.

מאיר כהן: אבל בזה אתם מתהדרים?

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת הנכבדים, יש אנשים שהחיסון כבר לא יציל אותם.

מאיר כהן: ניהול נכון של המשבר היה מציל אותם.

מאיר כהן: יש בעלי עסקים שהחיסון כבר לא יציל את העסק שלהם, הוא נסגר.

מאיר כהן: ניהול נכון, אכיפה מקצועית, היו מצילים את העסקים האלה, לפחות חלק גדול מהם.

מאיר כהן: אכיפה נכונה ונרחבת הייתה מעניקה לנו את האפשרות לקיים כלכלה, אומנם מצומצמת, אבל לא לסגור את כל העסקים ולהוריד עליהם את המסך.

מאיר כהן: כמעט שנה שלמה, אדוני שר החינוך לשעבר, כמעט שנה שלמה שתלמידות ותלמידי ישראל יושבים בביתם בלי תוכניות, לא לטווח הארוך ולא לטווח המיידי, בלי מתווה ברור.

מאיר כהן: יושבים ולומדים בין הסגרים.

מאיר כהן: קידשתם את תרבות הזום בעוד התלמידים שלנו צוללים בכל הפרמטרים.

מאיר כהן: לא ניצלתם את האקלים הנוח שהיה לנו, וחצרות בתי הספר נותרו מיותמות כמו הכיתות.

מאיר כהן: הורדתם להם ציונים, ביזיתם את המורים שלהם.

מאיר כהן: תלמידות ותלמידי ישראל חיים בעלטה, בערפל פדגוגי וחברתי, ואתם עסוקים במה?

מאיר כהן: בלבזות גם את מערכת הבריאות.

מאיר כהן: אם לא ביזיתם מספיק את התלמידים, את המורים, את המנהלים, עכשיו הגיעה תורה של מערכת הבריאות.

מאיר כהן: הם קורסים – אין להם לשלם לספקים?

מאיר כהן: נמשיך לבזות אותם.

מאיר כהן: ואם מישהו ידבר נגדנו נשים אותו על המוקד, נגיד שהוא בוגד, נגיד שהוא לא עושה את העבודה שלו, מה אכפת?

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, 4,400 נפטרו.

מאיר כהן: משפחות נהרסו.

מאיר כהן: משפחות כואבת ומבכות את מתיהן.

מאיר כהן: אולי שכחתם, אבל ישראל היא מדינת אי, ולמרות זאת היא קוברת יותר מתים מבכל מלחמה שעברנו.

מאיר כהן: איזה עוד ראי אתם צריכים שישקף עבורכם את עומק הכישלון?

מאיר כהן: ובתוך כל הכאוס הזה אתם – ואני חוזר בפעם השלישית – מעיזים להפקיר את בתי החולים?

מאיר כהן: אני קורא לכם: תשאירו את בתי החולים הממשלתיים, שאתם עוזרים להם, מכסים את ההפסדים שלהם – אבל מה קורה עם הציבוריים?

מאיר כהן: מה קורה עם בתי החולים של הקופות?

מאיר כהן: תעזבו אותם מחוץ למאבקים שלכם.

מאיר כהן: אני חוזר ומבקש ממך, אדוני שר הבריאות, אדוני שר האוצר, אדוני ראש הממשלה: תקראו למנהלים הטובים האלה עוד היום.

מאיר כהן: הם לא העמיתים שלכם, הם לא העמיתים שלנו; הם המצילים שלנו.

מאיר כהן: הם אלה שמנהלים את המקומות שבהם מצילים חיים.

מאיר כהן: הם אלה שהיום הם חלון הראווה הטוב של המדינה הזאת.

מאיר כהן: תקשיבו להם, תעזרו להם.

מאיר כהן: תבינו שזה מביש שבתקופה של משבר מנהל בית החולים הדסה כותב מכתב בהול ואומר: רבותיי, אין לי כסף לשלם לספקים, ומנהלי בתי חולים שאנחנו מדברים איתם אומרים: אין לנו כסף לשלם משכורות לאנשים שעובדים סביב השעון.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה – ואני משוכנע – שכל מי שיעלה לפה יחזור על הדרישה הזאת.

מאיר כהן: ומעבר לסיפור הפוליטי, אף אחד מאיתנו לא נמצא פה כדי לנגח.

מאיר כהן: הלוואי שלא היינו צריכים את הדיון הזה.

מאיר כהן: הלוואי שבתי החולים היו מתנהלים בתחושה שיש להם שותפים בממשלה ושמקשיבים להם.

מאיר כהן: לא היינו עולים לפה.

מאיר כהן: לא כדי להכעיס אנחנו נמצאים כאן אלא כדי לעורר.

מאיר כהן: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, רבותיי השרים הגיע הזמן לומר את האמת.

עודד פורר: מעל ל-4,400 מתים.

עודד פורר: רק בחודש האחרון למעלה מ-1,000 שילמו בחייהם על מחדלי הקורונה.

עודד פורר: אנחנו נמצאים בלא פחות ממלחמה, מלחמה שבגלל הפעולות של הממשלה הזאת ובגלל הטעויות שלה אנחנו הולכים ומשלמים עליה מחירים כבדים.

עודד פורר: אבל אם אנחנו כבר מדברים על מלחמה, אז דווקא במלחמה הזאת מצופה מהממשלה שלא להפקיר את לוחמי החוד.

עודד פורר: ונתניהו ושריו – הוא והשר ישראל כץ, ושר הבריאות יולי אדלשטיין וכל שרי הממשלה, שנושאים באחריות – מפקירים את הלוחמים האלה.

עודד פורר: כי מנהלי בתי החולים האלה הם כרגע חוד החנית של המלחמה על החיים של כל אחת ואחד מאזרחיות ואזרחי ישראל.

עודד פורר: הרי אתם מבינים שהעובדה שמנהלי בתי החולים זועקים לשמיים על חוסר היכולת שלהם לשלם לספקים שלהם בסוף נופלת על האזרחים.

עודד פורר: מעניין אותי, חבר הכנסת משה ארבל, אולי אתה יודע אם אזרח שהולך לבית החולים לניאדו בנתניה או הדסה בירושלים בודק אם זה בית חולים ממשלתי או בית חולים ציבורי, ואיך מתוקצבת המיטה שלו שם?

עודד פורר: הוא יודע בכלל שבמקומות האלה מתקצבים פחות ושולחים את מנהלי בתי החולים להיות שנוררים ולבקש תרומות?

ינון אזולאי: לא רק, הוא בטוח שעושים עליו כסף.

עודד פורר: הוא בכלל מבין את ההבדל?

עודד פורר: וכמו שאתה אומר, הוא חושב שעושים עליו כסף.

עודד פורר: ובשיא המשבר – אגב, משבר כלכלי עולמי, שפגע גם ביכולת גיוס התרומות של הרבה מאוד מוסדות – מה התשובה של משרד האוצר למנהלי בתי החולים?

עודד פורר: תלכו לגייס תרומות.

עודד פורר: מדינת ישראל, 2021, משבר קורונה, שר האוצר שולח את מנהלי בתי החולים לגייס תרומות כדי לסגור את הגירעון.

עודד פורר: שוו בנפשכם שבזמן המלחמה שר הביטחון היה אומר לחלק מהחטיבות: תלכו לאסוף תרומות.

עודד פורר: שוו בנפשכם שאוגדה 98 או שייטת 3 היו נדרשות לאסוף תרומות כדי להצטייד.

עודד פורר: מה הייתה עושה שייטת 7, שייטת הצוללות?

מאיר כהן: עודד, לך תדע.

מאיר כהן: אולי זה יהיה.

עודד פורר: אולי במקרה הזה, אם שייטת הצוללות הייתה נדרשת לאסוף תרומות, בסוף אולי כן היו מוצאים תקציב עבורה.

קריאה: במצרים, במצרים.

עודד פורר: או שגם את שייטת הצוללת נתניהו היה שולח לאסוף תרומות, כפי שהוא שולח את מנהלי בתי החולים.

עודד פורר: זה פשוט הזוי, הזוי, שאנחנו צריכים לכנס דיון פגרה מיוחד של הכנסת כדי לדון על העניין הזה.

עודד פורר: בימי שגרה זה הזוי, בימי הקורונה זה הזוי פי כמה.

עודד פורר: צריכה לצאת מכאן קריאה ברורה, היא לא נוגעת לא בקואליציה ולא באופוזיציה ואין פה שום שאלה פוליטית: תפתרו את המשבר הזה עם תקצוב בתי החולים הממשלתיים באופן כזה שתתקצבו אותם בדיוק כפי שאתם מתקצבים את הממשלתיים, לא שקל אחד פחות.

מאיר כהן: את הציבוריים.

עודד פורר: אני אומר:

עודד פורר: את הציבורי תתקצב בדיוק כפי שאתה מתקצב את הממשלתי, כי לא יכול להיות שהאזרח הישראלי, שהוא לא יודע – איך אומרים, הוא טבולה רסה: הוא הולך לבית חולים, הוא לא שואל בכניסה של מי בית החולים.

מאיר כהן: גם של הקופות במצב רע.

עודד פורר: בין אם זה של הקופות ובין אם זה של אחרים.

עודד פורר: והבעיה היא שמנהלי בתי החולים עושים את עבודתם.

עודד פורר: הם לא חוסמים כבישים, הם לא משתוללים, כי אם הם היו עושים את זה, אז אולי פותחים בזה את מהדורות החדשות ואז נתניהו היה מכנס את הדיון המיוחד ומוצא את התקציב, כי בקרב הזה הממשלה מפקירה את לוחמיה, ומי שמשלם את המחיר הם לא רק החולים.

עודד פורר: ראינו את מסיבת העיתונאים, ראינו את ישראל כץ ונתניהו מישירים מבט למצלמה ומספרים לנו – פתאום יש להם תוכנית כלכלית.

עודד פורר: שנה שלמה לא מעבירים תקציב, והוא היה אמור להיות תוכנית כלכלית, ופתאום יש להם תוכנית כלכלית, שנדבר עליה בפעם אחרת עד כמה היא הזויה בפני עצמה ועד כמה היא מנותקת מהמציאות.

עודד פורר: הם מדברים על להציל את העצמאים?

עודד פורר: מה תגידו לעצמאי, לספק של בית החולים הדסה או בית החולים לניאדו, שמשלמים לו שוטף פלוס 180?

עודד פורר: מה תגידו לו? מה, הוא צריך לממן את החשבונות הקטנים האלה פה?

עודד פורר: הוא צריך לשאת על גבו את תקציב המדינה ואת תקציב הבריאות?

עודד פורר: מי שמשלם את המחיר הזה אלה לא רק החולים ובתי החולים, אלה גם כל הספקים שלהם שנמצאים בשרשרת האספקה הזאת.

עודד פורר: ואני אומר לכם שמדינה שבה מנהלי בתי חולים צריכים להקים אוהל מול משרד האוצר ולשבות – בשגרה זאת בושה, ובימי קורונה זאת פשוט חרפה.

עודד פורר: אני לא רוצה להתחיל לספר לכם מאיפה אפשר לקחת את הכסף.

עודד פורר: אבל ראינו כולנו, ישבו פה חלק מהחברים בוועדת הכספים.

עודד פורר: אני יודע למה מוצאים כסף, אני יכול להצביע לכם, אם תרצו, שקל-שקל מאיפה אני מביא – זה אפילו לא 1.2 מיליארד, כי המחלוקת כרגע היא על סדר גודל של 500–600 מיליון שקל – שקל-שקל מתוך הדברים שעברו בוועדה בראשות חבר הכנסת גפני בחודשים האחרונים.

עודד פורר: אני יכול למצוא לכם את זה שם, אם אתם לא יודעים למצוא איפה שאתם אמורים למצוא.

עודד פורר: וכדי שלא נתחיל לייצר את השקל מול שקל הזה, אני אומר לממשלה, אני אומר לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, ואני אומר לשרים שיושבים כאן: תפתרו את המשבר הזה היום.

עודד פורר: לא מחר, לא מוחרתיים, היום.

עודד פורר: עד הערב תגמרו את העניין הזה.

עודד פורר: אתם יודעים לגמור עניינים, ובטח שלא בסכומים האלה – בסכומים הרבה יותר גדולים.

עודד פורר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

מנסור עבאס: אז חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

מנסור עבאס: אורנה, סליחה, כי אין לי רישום פה של סדר הנואמים.

אורנה ברביבאי: אין שום בעיה.

אורנה ברביבאי: יוליה.

יוליה מלינובסקי: זה לא משנה.

יוליה מלינובסקי: אורנה תעלה, אני אחריה.

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורנה, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לך, שלום חברים.

אורנה ברביבאי: מערכת הבריאות שלנו הוקמה מתוך תפיסה הרואה את האזרח במרכז ושואפת להבטיח בריאות איכותית לכל אזרח במדינה.

אורנה ברביבאי: אבל בדרך קרתה לנו תאונה.

אורנה ברביבאי: היה מי שחשב שבתי החולים הציבוריים והצוותים הרפואיים, המונעים מתוך תחושת שליחות עמוקה לספק שירותי בריאות לציבור, יוכלו להתקיים בכל מצב.

אורנה ברביבאי: התאונה הקטלנית הזאת דחקה את שירותי הבריאות לעבוד תחת חוסר תנאים קיצוני והגעה לאי-ספיקה עוד הרבה לפני הקורונה.

אורנה ברביבאי: לציבור זה ממש לא משנה אם האחראי לכך הוא משרד הבריאות, שלא הצליח לייצג את הצרכים של אזרחי המדינה לאורך השנים, או משרד האוצר, שהשפיל את מנהלי בתי החולים, קופות החולים, בתי החולים הסיעודיים, המוסדות הגריאטריים, המוסדות הפסיכיאטריים וכל מי שמערכת הבריאות חשובה לו.

אורנה ברביבאי: ההסבר של האוצר כי ישראל עלתה בהיקף ההוצאה על הבריאות לא משכנע אף אחד.

אורנה ברביבאי: כאשר מסתכלים על אחוז ההוצאה הלאומית על בריאות בהשוואה למדינות ה-OECD בוודאי אפשר להבין למה זה לא משכנע, וזה עוד מבלי שדיברנו על הדמוגרפיה והגידול באוכלוסייה.

אורנה ברביבאי: התוצאה העגומה של ההזנחה, שלא לומר ההפקרה, פוגעת קודם כול באזרחים, ודווקא באלו שידם אינה משגת לצרוך שירותי רפואה פרטיים.

אורנה ברביבאי: זאת בדיוק הסיבה שמנהלי בתי החולים הציבוריים עזבו את משמרתם בחזית ההתמודדות מול נגיף הקורונה והקימו אוהל מחאה מול משרד האוצר.

אורנה ברביבאי: הם סיפרו לי בשבוע שעבר שהקושי הגדול ביותר של הצוותים הרפואיים הוא לא רק באתגר המקצועי הקשה; הוא נעוץ בידיעה כי ישנם הרבה מאוד אנשים שנמנע מהם טיפול רפואי בעת הזאת, לצד העיסוק האינטנסיבי שלהם בהצלת חיים, אבל הקושי הנוסף והמיותר הוא בחוסר היכולת שלהם לתכנן תקציב שנתי לבתי החולים, לקבוע סדרי עדיפויות ולקבל החלטות שיאפשרו להם ניהול מושכל של המשאבים מול צורכי המטופלים והמערכת כמו בכל ארגון מתוקן.

אורנה ברביבאי: נמאס להם לפשוט יד ולקושש תרומות כדי להתמודד עם הפערים שהממשלה יצרה באופן מכוון – צר לי שאני אומרת את זה – וחסר אחריות.

אורנה ברביבאי: תתפלאו, אפילו הדרישה להתייעלות מקובלת לפחות על חלק מהם, אך היא לא תיתכן במציאות מתמשכת של חוסר ודאות, ללא גיבוש מתווה יציב ומבלי שיתקיים איתם דיאלוג מקצועי – אתמול הוא היה צריך כבר להסתיים.

אורנה ברביבאי: שום דבר לא חדש כאן.

אורנה ברביבאי: רק במרץ האחרון – במרץ, אני מזכירה לכם, קורונה כבר התחילה במקומות אחרים – היה דוח של מבקר המדינה שהתריע.

אורנה ברביבאי: דוח מאוד קשה, שעוסק בטיפול מערכת הבריאות במערכות מתפרצות ומתחדשות, ואני מצטטת: "משרד הבריאות, קופות החולים ומערך האשפוז אינם ערוכים", במרץ 2020, "אינם ערוכים באופן מלא למקרה של התפרצות שפעת פנדמית, שבגינה עלולים לחלות כרבע מהאוכלוסייה", וזו רק שפעת.

אורנה ברביבאי: עוד הוא קבע כי "מלאי התרופות, שכיום נותן מענה ל-16% מהאוכלוסייה, אינו עומד בגידול הנדרש שנקבע בתוכנית ההיערכות לחיסונים".

אורנה ברביבאי: אבל כאילו זה לא מספיק, הוא מציין גם את הפער ביכולת לאשפז למעלה מ-150,000 אנשים, בדגש על מחסור ביחידות טיפול נמרץ.

אורנה ברביבאי: רבותיי, אני אומרת לכם, זה לפני התפרצות הקורונה אצלנו, כדוח מקדים שמדבר על שפעת – רק על שפעת, תחשבו מה המשמעות לנושא הקורונה.

אורנה ברביבאי: אז מה הפלא שהקורונה תפסה אותנו לא מוכנים לקראתה והיום אנחנו סופרים את הקורבן ה-4,419 שלנו?

אורנה ברביבאי: מספר בלתי נתפס.

אורנה ברביבאי: אל תספרו לנו שזאת בעיה עולמית וזאת גזרה שאי-אפשר היה להיערך אליה, אל תיתנו לנו דוגמאות ממדינות אחרות.

אורנה ברביבאי: מי שלא התכונן להתמודד עם שפעת שמגיעה כל חורף, כמה מפתיע, שלא ייתמם כשהוא נתפס לא מוכן להתמודד עם נגיף מסוכן כמו הקורונה.

אורנה ברביבאי: ממדינה שחוותה אין ספור מצבי חירום מצופה היה שהיא תהיה ערוכה גם לתרחישי קיצון בריאותיים, במיוחד אם אנחנו מבינים את הפערים המוצגים לנו על ידי כל בר-דעת.

אורנה ברביבאי: אבל את הממשלות בראשותו של נתניהו זה לא ממש הטריד.

אורנה ברביבאי: בתרבות הפלסטרים שהונחלה כאן מרעיבים את הסוס עד שהוא מגיע לקצה גבול היכולת, ואז זורקים לו קש או קצת cash, לא נורא, ועוד מצפים ממובילי מערכת הבריאות להפסיק לקטר ולהיות אסירי תודה.

אורנה ברביבאי: הם ממש ננזפים על זה שהם מציגים את הפערים.

אורנה ברביבאי: איך אני יודעת?

אורנה ברביבאי: בשנים האחרונות הובלתי את מיזם מגן חיים להורדת הזיהומים בבתי החולים.

אורנה ברביבאי: ראיתי מקרוב את האנשים הנפלאים שכורעים תחת הנטל ואת העבודה המאומצת סביב השעון של כולם, כאיש אחד – האחיות, המתמחים סביב השעון, המקצועות הפארה-רפואיים, צוותי המינהלה, הרופאים – שעושים כל מאמץ כדי למקסם את המענה לכולנו.

אורנה ברביבאי: ראיתי את הפער המטריד בין הפריפריה למרכז והתקשיתי לקבל את העובדה שתשתיות הבריאות, התקינה, היקף כוח האדם, הטכנולוגיות, התקציבים ואפילו שיטת ההתחשבנות רחוקים כל כך מצורכי השטח.

אורנה ברביבאי: אבל את מר נתניהו מערכת הבריאות לא ממש עניינה עד עכשיו.

אורנה ברביבאי: שנתיים המדינה מתנהלת ללא תקציב וראש הממשלה ממשיך לנהל את כספי הציבור כאילו זה כסף פרטי שלו.

אורנה ברביבאי: מדוע אין שקיפות ולא ניתן דין וחשבון לציבור על חוסר ההשקעה במערכת הבריאות?

אורנה ברביבאי: מדוע אין תקציב במדינה בעצם, מי יודע להשיב על זה?

אורנה ברביבאי: האם לא ברור שכאשר אין תקציב למדינה גם מנהלת בית החולים המוכשרת ביותר לא תצליח לתכנן את ההשקעה לטווח הקצר, ובוודאי, רחמנא ליצלן, השקעה לטווח ארוך, באותו מתחם של בית החולים?

אורנה ברביבאי: אף מנהל בית חולים לא יודע מה יקרה ביולי הקרוב כאשר יפוג תוקפם של התקנים הזמניים שנתנו למערכת הבריאות.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים מה?

אורנה ברביבאי: אני לא בטוחה ששר הבריאות יודע.

אורנה ברביבאי: ראיתי אותו בחוץ, שאלתי אותו על מכתב ששלחתי לו בתחילת ינואר, וכך הוא ענה לי בחצי פה: זה משרד האוצר וכו'.

אורנה ברביבאי: בעיצומה של מגפה בהיקף כל כך גדול של מתים שאנחנו סופרים אנחנו לא יודעים אם מאריכים את התקנים לבתי החולים.

אורנה ברביבאי: אבל אתמול בערב הסתבר שהבעיה היא בכלל לא כסף.

אורנה ברביבאי: הממשלה המנופחת הזאת מפזרת כספים פופוליסטיים לכל אזרח, גם איפה שלא צריך, העיקר לסתום לנו את הפיות ולהגיע ליום הבחירות עם גירעון שהיום עומד על 160 מיליארד והיד עוד נטויה.

אורנה ברביבאי: מי יודע איך נגיע לבחירות.

אורנה ברביבאי: אז מכאן אני רוצה דווקא לדבר אליכם, אזרחי המדינה.

אורנה ברביבאי: אל תיתנו לגלולת הדמה הזאת לעבוד עליכם.

אורנה ברביבאי: אתם בעוטף עזה, שהתחננתם לקבל עוד כמה מיליונים בודדים לצורך הקמת מרכזי חוסן כאשר הטילים התעופפו לכם מעל הראש; אלה שלא יזכו לקבל אישור לתרופה מצילת חיים רק כי לא נמצא עבורה מקור כספי בסל התרופות; כל מי שהתאשפז בפרוזדור או יצטרך להמתין שבועות לטיפול מרופא מומחה, אל תבנו על זה, הכסף נמצא במקום אחר.

אורנה ברביבאי: כל אלה הן עדויות לרשלנות של משרדי הממשלה הרעה והמנותקת הזו בחסות ראש ממשלה שעסוק בהישרדות פוליטית ונתון לסחטנות של קבוצות לחץ.

אורנה ברביבאי: זה ברור כאור השמש.

אורנה ברביבאי: אז במקום לממש הבטחות שניתנו לציבור ולשפוך מיליארדים על ארבע מערכות בחירות ועל כל מיני פרויקטים סודיים שדחוף לגנוז את הפרוטוקולים שלהם כאילו היו משהו סודי מאוד, אפשר היה לדאוג לאנשים השקופים, שומרי החוק, אלה שמשלמים מיסים וכעת נוכחים לדעת שדווקא בשעת משבר לאומי מי שנושא באחריות לבריאותם מפקיר אותם שוב.

אורנה ברביבאי: מי שצריך להניף את דגל המחאה הם הנפגעים מההתנהלות המחפירה של הממשלה.

אורנה ברביבאי: ולא רק מנהלי בתי החולים: אלו שעד לא מזמן היה להם מקום עבודה, שמימנו את מערכת הבריאות גם באמצעות כיסויי בריאות פרטיים חסרי כל פרופורציה למדינות אחרות.

אורנה ברביבאי: אפשר וצריך אחרת.

אורנה ברביבאי: אסור להחזיר את מערכת הבריאות למציאות שבה היא הייתה לפני הקורונה.

אורנה ברביבאי: יש לבצע תחקור הכשלים הכרוניים ולפרסם את הסיבות לחוסר המוכנות, שעלתה בחיי אדם, על אף המאמץ הכביר של צוותי הרפואה הנפלאים שלנו.

אורנה ברביבאי: נדרש להתחייב לתוכנית ארוכת טווח שתטפל בהתאמת מערכת הבריאות למערכת חדשנית ומתקדמת לאתגרים המתפתחים, ללא תלות במציאות פוליטית כל כך כאוטית.

אורנה ברביבאי: הגיע הזמן להסדיר את כפיפות בתי החולים, את ריבוי הכובעים המסורבל ואת ניגוד העניינים המובנה במערכת הבריאות.

אורנה ברביבאי: נדרש לקדם חקיקה שתפשט תהליכים ותגדיר סמכויות, משאבים ומנגנוני פיקוח המגדירים את הקשר בין בתי החולים לקופות החולים והקהילה.

אורנה ברביבאי: למה לא לעשות את זה, בעצם?

אורנה ברביבאי: למה להמשיך את כל הברדק הזה לאורך שנים?

אורנה ברביבאי: מפלגת יש עתיד יודעת וערוכה לעשות זאת, מיישמת תוכנית בריאות מקיפה המתבססת על המלצות ועדות מקצועיות שנכתבו על ידי מיטב מומחי התוכן, יחד עם בכירי משרד הבריאות – שיודעים את התשובות, רק משום מה לא מקדמים אותן – מתוך הבנה כי שירותי רפואה איכותיים לציבור הם הכרח במדינה מתוקנת.

אורנה ברביבאי: ברור לנו כי תידרש תוספת תקציבית משמעותית, ואנחנו מתחייבים לקדם את בריאות הציבור בסדרי העדיפויות הלאומיים ולקבוע תוכנית רב-שנתית שתכבד את החוזה הבסיסי בין המדינה לאזרחים על ידי ביסוסה של מערכת בריאות טובה ומתפקדת בשגרה ובחירום כרכיב מאוד משמעותי בחוסן הלאומי.

אורנה ברביבאי: הקורונה לימדה את מנהיגי העולם כי אין בכוחן של הכחשה והתעלמות לשנות את המציאות.

אורנה ברביבאי: כולי תקווה שבבחירות הרביעיות בתוך שנתיים הציבור יבוא חשבון עם מי שדרדר את מערכת הבריאות, ונוכל להתחיל סוף-סוף במסע לשיקום והבראה של החברה כולה.

אורנה ברביבאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

מנסור עבאס: תעלה ותבוא חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

מנסור עבאס: בבקשה, עשר דקות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: שלום, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, סגן השר.

יוליה מלינובסקי: זה עצוב שעכשיו, בנושא כל כך חשוב, בעצם הכי חשוב בימינו – מערכת הבריאות שלנו, בתי החולים והקריסה שלהם והאי-יכולת לתת מענה וטיפול לאנשים – אולם המליאה ריק וזה לא מעניין כמעט איש.

יוליה מלינובסקי: זה אפילו מראה לנו את הזילות בחיי אדם.

יוליה מלינובסקי: ראש הממשלה היה צריך לשבת פה, שר האוצר היה צריך לשבת פה, שר הבריאות היה צריך לשבת פה.

יוליה מלינובסקי: אם הם לא מסוגלים להתכנס ביחד בנושא כל כך כאוב מחוץ לכנסת אז הם היו צריכים לעשות את זה בכנסת.

יואב קיש: מה עם סגן שר הבריאות?

יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד לסגן, אתה יודע, עדיין סגן.

יוליה מלינובסקי: עדיין.

ינון אזולאי: כנראה שאת לא מבינה מספיק את יואב ואת לא מכירה את היכולות שלו.

יוליה מלינובסקי: תקשיב, יש לי הערכה רבה ליואב קיש, גם ברמה – – –

יואב קיש: יש פה יו"ר ועדת הכספים.

יואב קיש: הוא זה – – –

יוליה מלינובסקי: אני לא ידעתי שיו"ר ועדת הכספים זה ראש הממשלה שלנו.

יוליה מלינובסקי: אולי חידשת לי פה משהו.

יואב קיש: בתקופת בחירות, שלא נותנים לראש הממשלה להבריא את הכלכלה ואומרים שזו פוליטיקת בחירות, צריך את יו"ר ועדת כספים.

יוליה מלינובסקי: יש לי הערכה רבה אליך, סגן השר – –

אלי אבידר: יואב, יש בחירות בזמן או שאתה דוחה אותן?

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לאפשר לחברת הכנסת להשלים.

יוליה מלינובסקי: – – אבל שבעה בתי חולים, שנמצאים במצב עגום, שמטפלים בשניים וחצי מיליון אזרחי ישראל, לא מסוגלים עכשיו לתת טיפול לאנשים.

יוליה מלינובסקי: אתמול גברת מבוגרת פה בירושלים נפטרה באמבולנס, חולת קורונה, בגלל שבתי החולים בירושלים לא היו יכולים לקבל אותה, סגן שר הבריאות יואב קיש, אם אתה שמעת על זה משהו.

יוליה מלינובסקי: ואתם לא מצליחים אפילו להתכנס ביחד כדי לחשוב על פתרונות.

יוליה מלינובסקי: לאותם בתי חולים אין כסף לשלם לספקים, אין כסף לקנות תרופות, אין כסף לשלם משכורות.

יוליה מלינובסקי: יש לנו – עשיתי קצת שיעורי בית: בשערי צדק – 4,500 עובדים; במעייני הישועה – 1,650; בבית החולים האנגלי – 700 עובדים.

יוליה מלינובסקי: הרשימה המשותפת, איפה אתם?

יוליה מלינובסקי: אוסאמה, איפה אתם?

יוליה מלינובסקי: יש שלושה בתי חולים בנצרת שקורסים, במגזר שלכם.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, כשלפני שבועיים ביבי היה בנצרת, הוא ביקר במקרה בבתי חולים או שפשוט הבעיה הזאת לא הייתה קיימת?

יוליה מלינובסקי: שקרנים.

יוליה מלינובסקי: וגם אתם, במשותפת, תפסיקו לריב.

יוליה מלינובסקי: תנו טיפול לאנשים שלכם, הם מתים שם.

יוליה מלינובסקי: אני, מישראל ביתנו, מדברת עם מנהלי בתי החולים בנצרת – – –

אוסאמה סעדי: למה, אנחנו לא דואגים לבתי החולים בנצרת?

יוליה מלינובסקי: לא יודעת למה אתם דואגים.

יוליה מלינובסקי: אתם דואגים עכשיו לדברים אחרים.

אוסאמה סעדי: אנחנו דואגים, והיינו באוהל, והיינו בכל צעד ושעל עם בתי החולים בנצרת, בכל הוועדות.

אחמד טיבי: – – –

יוליה מלינובסקי: לא התייחסתי אליך בכלל, אני דיברתי עם אוסאמה.

יוליה מלינובסקי: באופן אישי פניתי אליו, אתה לא קשור.

יוליה מלינובסקי: או שבאים לשם לקושש קולות ולספר סיפורים, ראש הממשלה שלנו, לשקר שם ולעבוד עליכם?

יוליה מלינובסקי: יושב-ראש רע"ם, כן, מה קורה לכם?

יוליה מלינובסקי: תדאגו לאזרחים, תדאגו לביטחון, תדאגו לבריאות, תדאגו לבתי החולים, תדאגו לחברה האזרחית.

יוליה מלינובסקי: בית החולים לניאדו לא מסוגל לשלם חשבון מים.

יוליה מלינובסקי: זה מזיז למישהו, אדוני סגן שר הבריאות?

יוליה מלינובסקי: ולמה עכשיו אנחנו נמצאים בסיטואציה שמעייני הישועה, כדי לשלם חשבון חשמל, צריך לגרד תרומות בחו"ל?

יוליה מלינובסקי: הם מטפלים באזרחים שלנו פה ולא באזרחי חו"ל.

יוליה מלינובסקי: פה בירושלים.

יוליה מלינובסקי: ח"כים חרדים היו צריכים לעמוד פה על הרגליים האחוריות, כי רוב בתי החולים האלו גם כן נותנים טיפול לחברה החרדית, במיוחד עכשיו, בעת הזו, שיש שם שרפה.

יוליה מלינובסקי: אז עוד אישה שלא תקבל טיפול ותלך לעולמה באמבולנס ועוד ועוד ועוד, כי זה לא קשור, כי זה לא מעניין, כי זה לא סקסי, כי זה לא חסידות כזו או אחרת, כי זה החיים?

יוליה מלינובסקי: אף אחד מאיתנו לא היה רוצה להגיע למצב שאימא שלו או סבתא שלו הייתה נפטרת באמבולנס בגלל חוסר יכולת של בית חולים לקבל אותה.

יוליה מלינובסקי: תראו לאן הגענו.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שחבר הכנסת גפני ניסה לגשר בין משרד האוצר לבין מנהלי בתי חולים, ואני מעריכה את זה.

יוליה מלינובסקי: אבל חבר הכנסת גפני עדיין לא שר הבריאות, ואני מצפה שמי שיישא באחריות על מערכת הבריאות זה שר הבריאות.

יוליה מלינובסקי: ושלא יספרו לי כל יום בכותרות כמה זה אשם וזה אשם וזה לא בסדר, והאזרחים לא טובים.

יוליה מלינובסקי: שייכנס לזה, זה המערכת שלו, על זה הוא אחראי.

יוליה מלינובסקי: ואם צריך, אנחנו כולנו נתגייס לטובת העניין.

יוליה מלינובסקי: אתמול שמעתי את התוכנית הכלכלית של ראש הממשלה.

יוליה מלינובסקי: ואללה יופי, איך הבן שלי היה אומר: ואללה יופי, 15 מיליארד שקל.

יוליה מלינובסקי: אני רק תוהה מאיפה הכסף, כי כלכלת הבית מאוד פשוטה: כדי להוציא 15 מיליארד שקל צריך להביא מאיפשהו 15 מיליארד שקל.

יוליה מלינובסקי: על זה אני לא קיבלתי תשובות.

יוליה מלינובסקי: הכול טוב ויפה, כותרות, מסיבות עיתונאים, לזה יש זמן.

יוליה מלינובסקי: אני לא ראיתי שם שום התייחסות למצוקת בתי החולים.

יוליה מלינובסקי: אם אני לא טועה, ויכול להיות שיש פה מומחים שיתקנו אותי, מדובר על 800 מיליון שקל, זה מה שהם צריכים כדי לתפקד.

יוליה מלינובסקי: למה ראש הממשלה לא דאג ולא חשב, מתוך ה-15 מיליארד עאלק, להביא 800 לבתי חולים?

יוליה מלינובסקי: כי מה, זה לא סקסי?

יוליה מלינובסקי: כי זה לא בחירות?

יוליה מלינובסקי: זה לא פופולרי?

יוליה מלינובסקי: האנשים האלו שבבתי החולים לא מצביעים שלו?

יוליה מלינובסקי: למה?

יוליה מלינובסקי: זה משהו שהדעת לא סובלת.

יוליה מלינובסקי: זה משהו שאנחנו כולנו נשלם עליו מחירים, במיוחד עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו פה שכח במקרה, יש לנו קורונה, היא גם כן לא נעלמה, לא עם חיסונים ולא עם דרכונים, ולא עם סיפורי סבתא ולא שום דבר.

יוליה מלינובסקי: קורונה זה וירוס, הוא יהיה איתנו כל הזמן בצורה כזו או אחרת.

יוליה מלינובסקי: עם קצת לימודי ביולוגיה היו גם מבינים שווירוס עושה מוטציות, זה טבעו של וירוס.

יוליה מלינובסקי: מי שלא מבין, בכל שנה יש שפעת אחרת, כי וירוס עושה מוטציות.

יוליה מלינובסקי: גם קורונה עושה מוטציות.

יוליה מלינובסקי: וכל פעם מכניסים בבהלה את המילה "מוטציה", ושוב פעם נכנסים להיסטריה.

יוליה מלינובסקי: זה היה צפוי.

יוליה מלינובסקי: כל בן אדם שלמד קורס בסיסי בבית ספר יודע את זה.

יוליה מלינובסקי: אז דווקא עכשיו בתקופה הזאת אנחנו רוצים להרוג את בתי החולים?

יוליה מלינובסקי: זה כמו שעכשיו אם תהיה מלחמה נשלח את החיילים שלנו לקרב בלי בגדים, בלי תחמושת, בלי כלום, ונגיד להם: תיהרגו למען מדינת ישראל, ובמקרה הטוב תגייסו תרומות.

יוליה מלינובסקי: כן, סגן שר הבריאות, זה כמו שישלחו אותך בטיסה ויגידו לך: אתה יודע מה, תגייס תרומות לקנות את המטוס שלך, ובנוסף אנחנו לא ניתן לך תחמושת כי אין לנו כסף לזה.

יוליה מלינובסקי: אז מה אנחנו רוצים לעשות?

יוליה מלינובסקי: שבתי החולים יקרסו?

יוליה מלינובסקי: שהצוותים הרפואיים, שאלו עשרות אלפי אנשים, לא יקבלו משכורת?

יוליה מלינובסקי: שלא יהיה להם כסף לקנות תרופות ודברים בסיסיים?

יוליה מלינובסקי: ויש גם שאנשים שהם לא חולי קורונה.

יוליה מלינובסקי: אני עשיתי בדיקה קצרה, וחוץ מקורונה יש עוד מחלות.

יוליה מלינובסקי: בשערי צדק עכשיו יש 1,000 מאושפזים בנוסף לקורונה – שהם גם לא יקבלו טיפול?

יוליה מלינובסקי: אני דורשת, אני לא מבקשת, אני דורשת שיתקיים דיון בהשתתפות כל השרים: אוצר, בריאות, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, כי לה יש את הסמכות, ושייתנו שם תשובות.

יוליה מלינובסקי: שר הבריאות לא יכול לדבר רק על מה שטוב, הוא צריך להיכנס ולטפל בכל הבעיות של מערכת הבריאות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שאלו בעיות עמוקות, אנחנו יודעים ששנים רבות אף אחד לא טיפל בהן שם.

יוליה מלינובסקי: ואליך, מנסור עבאס, אני פונה באופן אישי: שלושה בתי חולים במגזר הערבי סובלים בצורה בלתי רגילה.

יוליה מלינובסקי: דיברתי עם המנכ"לים שלהם, עם דמעות בעיניים.

יוליה מלינובסקי: אז במקום להתעסק בסחר-מכר תתכנסו לזה, תדרשו תשובות ותקציבים, שיהיה טיפול למגזר שלכם.

יוליה מלינובסקי: כי מן הסתם מי שצריך את הטיפול בבתי החולים האלו הם תושבי האזור.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, ותודה על הדאגה גם לבתי החולים בנצרת.

יוליה מלינובסקי: בן אדם הוא בן אדם, אתה יודע, בלי שום קשר.

מנסור עבאס: בוודאי, בוודאי.

מנסור עבאס: ישיב סגן שר הבריאות יואב קיש, בבקשה.

מנסור עבאס: יואב.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני שמח לראות פה את חברי יושב-ראש ועדת הכספים גפני, אני חושב שאני תולה תקוות גדולות בוועדה וביכולת שלך באמת להביא להבשלה של המהלך.

יואב קיש: ואני אדבר על הדברים שלפחות במשרד הבריאות חושבים שנכון לעשות.

יואב קיש: קצת רקע כללי, למרות שאני מניח שרוב חברי הכנסת מכירים, אבל חשוב לי בכל זאת לומר.

יואב קיש: את בתי החולים במדינת ישראל אנחנו מחלקים לשלושה: יש את הממשלתיים, שיש להם כ-50% מסך המיטות במדינה; קופת חולים כללית עם 30% מסך המיטות; ציבוריים, שהם כ-20% מסך המיטות.

יואב קיש: באופן בסיסי ניהול בתי החולים מבוסס גירעון – ההכנסות נמוכות מההוצאות.

יואב קיש: זו השיטה שבה מנהלים את בתי החולים במדינת ישראל.

יואב קיש: יש לזה יתרונות וחסרונות, ואני חושב שלא נצליח היום בתקופה הזו לתקן או לשנות, למרות שיש הרבה דברים שרוצים לעשות, אלא אנחנו צריכים להתמקד בבעיה שעומדת לנגד עינינו.

יואב קיש: ככלל, אני חייב לומר שבתי החולים במדינת ישראל נתונים לרגולציה גבוהה מאוד שהממשלה קובעת, ובסופו של דבר בתי החולים די דומים אחד לשני.

יואב קיש: בהשוואה קבוצתית קבוצת בתי החולים הציבוריים מהווה את המשק היעיל ביותר במונח עלות לשקל תפוקה.

יואב קיש: בניגוד לבתי החולים הממשלתיים ולבתי החולים בבעלות כללית, בתי החולים הציבוריים עצמאיים ואינם זכאים להסכמי ייצוב או סובסידיה.

יואב קיש: מדובר בבתי חולים שבשנים כתיקונן מתנהלים ביעילות ובאחריות תקציבית באופן יחסי למשקים אחרים.

יואב קיש: לשם השוואה והמחשה, בשנת 2020 שירותי בריאות כללית והממשלה הזרימו לבתי החולים מתקציבים מרכזיים של כ-4.5 מיליארד ש"ח, והממשלה הזרימה לציבוריים 450 מיליון ש"ח.

יואב קיש: בנוסף לסכום זה המדינה העבירה לכלל בתי החולים סכום נוסף של כ-2.5 מיליארד ש"ח עבור שיפוי הוצאות ואובדן הכנסות במסגרת ההתמודדות עם נגיף הקורונה: 1.17 מיליארד לממשלתיים, 679 מיליון ש"ח לכללית ו-689 מיליון ש"ח לציבוריים העצמאיים.

יואב קיש: אנחנו מגיעים לנקודת הזמן הנוכחית, פתחה של שנת 2021, במצב של אי-ודאות תקציבית, שהשלכותיה על בתי החולים הציבוריים העצמאיים מסכנת את המשך פעילותם.

יואב קיש: שנה זו מתחילה לאחר שבתי החולים דחו תשלומי ספקים על מנת לשלם משכורות לעובדים בשנת 2020, ללא תקציב מדינה מאושר ובעיצומו של גל שלישי, שמשית על בתי החולים הוצאות נוספות.

יואב קיש: אנחנו פועלים ליצור ודאות ויציבות פיננסית לבתי החולים הציבוריים העצמאיים על ידי ליווי וניטור שוטף של מצבם הפיננסי וקיום פגישות משותפות לדיון על תוכנית עבודה, אך – ואת זה אני אומר גם למשרד האוצר – ללא הגדלת התקציב הוודאות התקציבית לא תאפשר להבטיח את קיומם של מרכזים אלו.

יואב קיש: כפי שניתן לראות, הקצאת המשאבים במשק האשפוז נעשית בצורה לא שקופה, ובהסתכלות של השקעה למיטה ניתן לראות הבדלים מהותיים ללא הסבר.

יואב קיש: לכן פתרון שאנחנו מציעים על ידי משרד הבריאות – ואנחנו נוקבים פה גם בסכום של 550 מיליון ש"ח לתקצוב השוטף של בתי החולים הציבוריים העצמאיים – הוא לקבוע את מתווה התקצוב לפי מודל תקצוב לאומי, עם פרמטרים שקופים ואחידים בין כלל בתי החולים הכלליים במדינת ישראל.

יואב קיש: לאור המצב הנוכחי, אני חושב שהמתווה שהציע גם יושב-ראש הוועדה גפני, ששוחחתי איתו על זה – לקחת את התקצוב שנעשה עודף ב-2020, לשכפל אותו ל-2021; אני אגיד יותר מזה, לשכפל אותו עד שיהיה תקציב במדינת ישראל, כי אני כבר לא יודע לכמה מערכות בחירות נגיע ואני חושב שכדאי לתת מענה לדבר הזה.

יואב קיש: זו ההחלטה הנכונה, שצריך ללכת עליה – – –

משה ארבל: אתה יכול להרחיב בנושא הזה, כמה מערכות בחירות אנחנו – – –

יואב קיש: קראתי שחבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר בני בגין אמר, אני מצטט – אולי אני מצטט לא כהלכה, פשוט בטוויטר, לפני זה: עדיף ממשלת שמאל, העיקר שנתניהו לא יהיה ראש הממשלה.

יואב קיש: זה מה שהוא אמר כרגע.

יואב קיש: אז אם זו התפיסה של מפלגת סער, מפלגת גדעון סער, אז כנראה – – –

משה ארבל: – – –

יואב קיש: זהו.

יואב קיש: אני יוצא מהנחה שהמטרה שלנו לחזק את הליכוד ל-35 מנדטים, לחזק את השותפים שלנו יחד עם המפלגה של בצלאל סמוטריץ', שיגיעו ל-20 מנדטים לפחות.

יואב קיש: ואם אנחנו נעמוד על המקום הזה, אני מניח שמפלגתו של בנט תצטרף, ותהיה ממשלת ימין שתעשה מה שממשלת ימין רוצה לעשות ותוביל מדיניות ברורה.

יואב קיש: ואני חושב שזו המטרה, ועל זה אנחנו נלחמים.

משה ארבל: מילה על ש"ס ויהדות התורה.

יואב קיש: השותפים הגדולים שלנו.

יואב קיש: דרך אגב, אתה יודע, יש סקרים – איך אני יודע אם סקר הוא משקר, אם הוא שקר או סקר?

יואב קיש: אני מסתכל לראות: אם ש"ס ויהדות התורה הם 16, אני מסתכל מה קורה בסקר.

יואב קיש: אני אומר שזה סקר.

יואב קיש: אם שמים אותם עם 13, 14, אני אומר: זה שקר, הבנתי את המשחק של מי שרוצה.

יואב קיש: אז אני מאחל לכם רק להמשיך ולהתחזק.

יואב קיש: אני רוצה לחזור לענייננו ולדבר באמת על הנושא הכאוב.

יואב קיש: דרך אגב, מנהלי בתי החולים – אני לא יודע אם האוהל היה, אבל הייתי שם רק לפני יומיים, דיברתי איתם, אני מכיר את המצוקות – –

עודד פורר: עדיין שם.

יואב קיש: – – הם צודקים, הם צודקים.

יואב קיש: צריך לתת להם מענה.

יואב קיש: האוצר מדבר איתם.

יואב קיש: ואני אומר עוד פעם, אני חושב שבתקופת בחירות – כן, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – בתקופת בחירות כשלממשלה יש אתגר מאוד גדול, הכנסת צריכה לתת את הפתרון.

יואב קיש: הממשלה צריכה להביא את הפתרון לכנסת.

יואב קיש: זה יגיע לוועדת הכספים בהובלתו של הרב גפני, ואני מאמין שלפחות את אותו תקציב שהם קיבלו ב-2020 – כל בית חולים כפי שהיה חלקו.

יואב קיש: כי באמת צריך להפריד בין הבעיה האקוטית הגדולה שמלווה אותנו שנים רבות ושעוד לא נתנו לה פתרון, וזה איך נותנים מענה לכל השאלה הגדולה של תקצוב בתי חולים – – –

עודד פורר: למה – – –

יואב קיש: כי אתה לא תעשה את זה עכשיו בתקופת בחירות.

עודד פורר: אני אומר לך, דווקא, יואב – – –

יואב קיש: אני רוצה לפחות לדאוג שהאינפוזיה תיכנס לווריד.

יוליה מלינובסקי: – – –

יואב קיש: ואת זה נצטרך לעשות – אמרתי, זו ההערכה שלנו, 550 מיליון ש"ח.

יואב קיש: אפשר באותה מידה לשבת עם האוצר.

יואב קיש: אני יודע שהדברים האלה קורים ומדברים על המשך תקצוב.

עודד פורר: יואב, מילה, אפשר?

יואב קיש: אני אסיים ואז אני אקשיב, ואחרי זה אני אסיים לגמרי.

יואב קיש: אני רק רוצה לסיים את דבריי.

יואב קיש: קודם כול, אני רוצה עוד פעם לשבח את בתי החולים הציבוריים ואת כלל בתי חולים.

יואב קיש: אני אומר לכם, העומס שהם נמצאים בו היום הוא עצום.

יואב קיש: אנחנו מאוד מקווים שהסגר יתחיל גם להשפיע על התחלואה הקשה ונראה את הירידה בתחלואה הקשה.

יואב קיש: לצערי עוד לא הגענו לשם.

יואב קיש: אני מקווה שזה יקרה, כי אין לי ספק שהמספרים הם קשים ומאתגרים את כל המערכת.

יואב קיש: בתי החולים לוקחים תפקיד מרכזי בחזית המאבק הלאומי במגפת הקורונה.

יואב קיש: אנחנו נמצאים בעיצומו של גל ההתפרצות השלישי, ואני מאוד מקווה שיחד עם החיסונים ויחד עם הסגר נוריד את התחלואה הקשה ונחזור לתפקוד.

יוליה מלינובסקי: – – – איך קשור לתקצוב – – –

יואב קיש: אני אשמח לשמוע את הערתו של חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: יואב, תשמע, הקורונה היא לא רק איום, זו גם הזדמנות.

עודד פורר: יש לכם הזדמנות פז לתקן משהו ששנים אתם יודעים שצריך לתקן אותו.

עודד פורר: ברור שצריך לתקן אותו.

עודד פורר: הרי מה יקרה, עכשיו ימרחו משהו, איזה פלסטר, ובסוף נמצא את עצמנו עם עוד בעיה מחר בבוקר.

עודד פורר: תביאו עכשיו, ודווקא ועכשיו כשהכנסת מגויסת, כשהציבור מגויס, תפתרו את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

עודד פורר: הרי הם לא דורשים משהו מעבר.

עודד פורר: הם דורשים בסך הכול – – –

יואב קיש: אני התייחסתי אולי לבעיה קצת יותר גדולה.

יואב קיש: אני התייחסתי – – –

עודד פורר: בתי החולים הציבוריים – – –

יואב קיש: לא רק הציבוריים.

יואב קיש: סליחה, לא רק הציבוריים.

יואב קיש: אנחנו דנים עם האוצר על המגבלות ועל ניהול בכלל של כל מערכת הבריאות הציבורית והממשלתית, על בתי החולים, על התפיסה שהם צריכים להיות גירעוניים כי אחרת הם מבזבזים.

יואב קיש: יש פה שאלות מהותיות ארוכות טווח, ואני מודה, יכול להיות שבעולם אידיאלי, כשאין בחירות, היה נכון להיכנס לזה ולטפל בזה.

יואב קיש: אבל בעולם של בחירות, עם כל הקרב שאנחנו מנהלים – – –

יוליה מלינובסקי: – – – תוכנית – – –

יואב קיש: סליחה, אני עונה על שאלה של חבר שלך לסיעה.

יואב קיש: אני יכול לענות?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: כי אתה – – –

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אז טוב.

יואב קיש: אז תודה רבה.

יואב קיש: חברתך לסיעה אמרה לי לא לענות.

מנסור עבאס: סגן השר, אתה מסכים לבקשתם להעביר את זה לוועדה?

יואב קיש: לי לא משנה – ועדת כספים, לדעתי.

מנסור עבאס: אז נסיים עם דעות נוספות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, דקה.

יוליה מלינובסקי: – – – בתי חולים אי-אפשר.

יוליה מלינובסקי: איפה ואיפה.

יוליה מלינובסקי: איזה יופי.

יוליה מלינובסקי: כי זה נוח וזה לא נוח – – –

יואב קיש: – – –

יוליה מלינובסקי: לא, תקשיב, בוא, אל תעבוד עליי.

יואב קיש: גם מהצד שלכם, כשעונים לחבר סיעה שלך אפשר קצת נימוס.

מנסור עבאס: אוקיי, תודה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר וכבוד סגן השר, גברתי יוליה, חברת הכנסת יוליה, אני רוצה להגיד לך, אולי לא שמעת בין הדברים, אבל הוא אמר את זה בבירור.

ינון אזולאי: גם שר הבריאות וגם סגן השר אומרים בבירור: אנחנו מבינים את מצוקתם, אנחנו רוצים לעזור, מגיע להם.

ינון אזולאי: זה מה שהוא אמר, זה מה שגם אנחנו אומרים.

ינון אזולאי: ואני היום מסתכל – אני הייתי השבוע באוהל, במאהל המחאה, ואני רוצה להגיד לך, ישבתי מול שבעת מנהלי בתי החולים והתביישתי.

ינון אזולאי: התביישתי שאנשים כאלה, שנותנים את הנשמה, שמצילים את החיים של השכנים שלנו, של הילדים שלנו, של ההורים, של כולנו – צריכים לשבת במאהל מחאה מול משרד האוצר ולבקש צדקה.

ינון אזולאי: הרב גפני עשה לא פעם אחת בוועדת הכספים דיונים על זה ולא בגלל שיש שם את מעייני הישועה, והחברים מהרשימה המשותפת היו שמה לא בגלל בתי החולים של נצרת, והיו שם כולם, מכל הסיעות, כי הדבר הזה אכפת לכולנו.

ינון אזולאי: ולכן הקריאה שיוצאת מפה – זה לא משנה מאיזו מפלגה אנחנו, זה לא משנה אם זה בחירות או לא בחירות, מנהלי בתי החולים צריכים לחזור למקום הטבעי שלהם בבתי החולים, להמשיך ולהציל את עם ישראל.

ינון אזולאי: ואנחנו, התפקיד שלנו לעזור להם ולסייע להם, ואני מקווה שאנחנו נעשה את זה, בעזרת השם, עוד השבוע בוועדת כספים אצל הרב גפני, שידעו אחת ולתמיד: הם חייבים להמשיך בלי פשרות ולא כל שנה לבוא ולשחק את המשחק.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ינון אזולאי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, דקה.

יוסף ג'בארין: – – –

מנסור עבאס: אחרי ההצבעה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אוקיי, אחר כך.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, פעם אחר פעם אנחנו דנים במצוקה של בתי החולים הציבוריים, גם לפני שנה, גם לפני שנתיים.

אחמד טיבי: מדובר בבתי חולים שהצוותים שלהם עושים עבודת קודש.

אחמד טיבי: דווקא בתקופת המשבר, משבר הקורונה, דנו בנושא הזה בוועדת הכספים בראשותו של חבר הכנסת גפני עשר פעמים לפחות.

אחמד טיבי: אני, כחבר כנסת ורופא, עוקב ומטפל, ומלווה את בתי החולים בנצרת – הם קרובים לליבי – אבל לא רק אותם, גם הדסה, גם שערי צדק, מעייני הישועה, לניאדו.

אחמד טיבי: יש לעמוד לצד בתי החולים האלה, והאוצר מגלה אטימות בכל מה שקשור לדרישות של מענקי איזון.

אחמד טיבי: מה זה 200 מיליון שקל לכולם לשנה אחת?

אחמד טיבי: מה שצריך זה מיליארד או מיליארד ו-200 מיליון שקל.

אחמד טיבי: נראה לכם מחזה טוב לראות מנהלי בתי חולים חוסמים את הכביש מול משרד האוצר ומול הכנסת, להפגין בחלוקים כאשר התחלואה מכה בכולם, כאשר אנשים מתים והם נותנים את הטיפול?

אחמד טיבי: זאת התעמרות לא רק ברופאים ובבתי החולים, אלא התעמרות בציבור כולו.

אחמד טיבי: די כבר.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מנסור עבאס: ההצעה היא להעביר את זה לוועדת הכספים – – –

יוסף ג'בארין: – – –

מנסור עבאס: רק לשני חברי כנסת יש זכות לעמדה נוספת.

אחמד טיבי: הוא גם – – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מנסור עבאס: יאללה, סחתיין, אבו תייסיר.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: יעני – – –

יוסף ג'בארין: הנושא חשוב, ולכן החריגה הזו באמת במקומה.

יוסף ג'בארין: תודה, כבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לחזק את ידיהם של מנהלי בתי החולים הציבוריים על המאבק הצודק והאמיץ שלהם.

יוסף ג'בארין: וזה מאבק לא על בתי החולים, זה מאבק על השירות שהציבור זכאי לקבל אותו.

יוסף ג'בארין: זה מאבק על רמת הבריאות ורמת שירותי הבריאות של כולנו.

יוסף ג'בארין: לכן אני בהחלט רוצה לחזק את ידיהם.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה לקרוא מכאן ליושב-ראש ועדת הכספים שכשהנושא הזה יגיע אליו אחרי הדיון הזה יעשה כל מאמץ אל מול האוצר, אל מול משרד הבריאות, שיבטיח שדרישותיהם של המנהלים אכן ימולאו בהקדם האפשרי.

יוסף ג'בארין: בתי החולים הציבוריים הם במשבר עוד לפני הקורונה, והקורונה רק החריפה את המצב – במקום להגיד להם תודה והערכה רבה.

יוסף ג'בארין: אסור לקבל מצב שממשיכים לפגוע בהם.

מנסור עבאס: שוכרן, חבר הכנסת.

יוסף ג'בארין: אז בהצלחה להם במאבק הזה, שהוא מאבק של כולנו.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על העברת ההצעה לסדר-היום: קריסת בתי החולים הציבוריים בישראל לוועדת הכספים.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: מי שלא נמצא במקומו, נאפשר לו.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת יוליה – בעד; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בעד; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – בעד; חברת הכנסת סונדוס סאלח – בעד; חבר הכנסת עודד פורר – בעד; חבר הכנסת איימן עודה – בעד; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בעד; חבר הכנסת ינון אזולאי – בעד; חבר הכנסת משה אבוטבול – בעד.

קריאה: ארבל.

מנסור עבאס: ארבל, סליחה.

משה ארבל: זה כבוד גדול עבורי.

משה ארבל: אני מבקש הודעה אישית.

מנסור עבאס: 15 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום בנושא: קריסת בתי החולים הציבוריים בישראל עוברת לוועדת הכספים.

מנסור עבאס: הודעה אישית לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: חמש דקות, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, פנתה אליי חברת הכנסת יוליה, וכאילו משתמעות מדבריה האשמות כלפי הרשימה המשותפת שאנחנו לא עומדים לצידם ותומכים במאבקם של בתי החולים הציבוריים בכלל ושל שלושת בתי החולים בנצרת.

אחמד טיבי: – – –

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: אפילו הקרֵח והחלוד מהמרים נגדנו.

אוסאמה סעדי: )

יוליה מלינובסקי: – – –

אוסאמה סעדי: אז חברת הכנסת יוליה, אתם האחרונים שיכולים לבוא ולדבר על הציבור הערבי.

אוסאמה סעדי: את והיושב-ראש של המפלגה שלך, שדוגלים בטרנספר, בשלילת אזרחות ובשלילת זכויות של הציבור הערבי, אתם האחרונים שיכולים לדבר ולפנות אל הציבור הערבי.

יוליה מלינובסקי: – – –

אוסאמה סעדי: יוליה, את יודעת, את יודעת.

אוסאמה סעדי: לכן את מטעה ביודעין.

יוליה מלינובסקי: – – – מבלבל.

אוסאמה סעדי: את מטעה ביודעין.

יוליה מלינובסקי: יש – – – לבלבל בין בריאות – – –

אוסאמה סעדי: אנחנו בוועדת הכספים, בוועדת הכלכלה, בוועדת העבודה והרווחה, במליאה, בשאילתות – אנחנו עומדים גם לצידם, גם במאבק שלהם.

אוסאמה סעדי: היינו מהיום הראשון באוהל המחאה שלהם – –

יוליה מלינובסקי: – – – בתי חולים זה לא קשור לפוליטיקה.

אוסאמה סעדי: – – עם כל בתי החולים, לא רק נצרת.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקרים בבתי חולים בנצרת – –

יוליה מלינובסקי: כשבן אדם בא לבית חולים זה לא קשור אם הוא ערבי או יהודי או – – – אין קשר.

אוסאמה סעדי: – – היינו בבית החולים האנגלי, היינו בבית החולים הצרפתי, היינו בבית החולים האיטלקי.

אוסאמה סעדי: אנחנו הבאנו מכשיר CT – חבר הכנסת אחמד טיבי הביא לפני כמה שנים, עם השר ליצמן – מכשיר CT ראשון לבית חולים בנצרת.

אוסאמה סעדי: ואנחנו תמיד נעמוד לידם.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו לא נקבל שום טיעונים ושום ביקורת מהצד שלכם, כי אתם – – –

יוליה מלינובסקי: מערכת הבריאות היא של כולנו, זה של כולנו – –

אוסאמה סעדי: הטפת המוסר מהצד שלכם היא לא במקום.

יוליה מלינובסקי: – – ולא צריך להבחין בין – – –

אוסאמה סעדי: אנחנו נאבקים.

אוסאמה סעדי: במקום לבוא אלינו בטענות, אנחנו צריכים לאחד כוחות.

יוליה מלינובסקי: ואם יקרה משהו – – – מערכת בריאות נורמלית.

אוסאמה סעדי: כולנו, אדוני היושב-ראש, צריכים לאחד כוחות, כי בתי החולים הציבוריים, כבוד סגן השר, עושים מלאכת קודש – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

אוסאמה סעדי: גם בית חולים שערי צדק – –

יוליה מלינובסקי: נכון.

אוסאמה סעדי: – – גם בית חולים הדסה, גם בית חולים לניאדו – –

יוליה מלינובסקי: נכון.

אוסאמה סעדי: – – גם בית חולים מעייני הישועה.

אוסאמה סעדי: שלושת בתי החולים בנצרת נותנים את נשמתם ונותנים את השירות הכי טוב בתנאים הכי מחפירים, בתת-תנאים.

אוסאמה סעדי: לכן את צריכה, איתנו – – –

יוליה מלינובסקי: – – – בממשלה – – – במערכת הבריאות, כי אתם אלופים בזה.

משה ארבל: – – –

אוסאמה סעדי: אנחנו דורשים בית חולים בעראבה, חבר הכנסת אבוטבול.

משה ארבל: ארבל.

אוסאמה סעדי: אני יודע.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת ארבל, אתה יודע, באמת, שלושת בתי החולים בנצרת שנבנו על ידי הכנסיות, על קרקע של הכנסיות שהמדינה לא השקיעה, כבוד השר, אפילו שקל אחד בבנייתם, במקום לתת להם את כל התקציבים – והם לא מבקשים תוספת יתר, והם לא מבקשים משהו שלא מגיע להם.

אוסאמה סעדי: הם מבקשים שוויון – לתת להם אותו אחוז.

אוסאמה סעדי: הם מטפלים ב-20% מהחולים.

אוסאמה סעדי: יש להם 20% מהמיטות, אז צריך לתת להם 20% מהתקציב.

אוסאמה סעדי: לכן, חברת הכנסת יוליה, אנחנו כולנו צריכים להיות יד אחת, מאוחדים, גם קואליציה וגם אופוזיציה כי העניין הזה הוא בנפשנו, ואנחנו מדברים על הצלת חיים.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: אז על מה דיברתי?

אוסאמה סעדי: לצערנו, חבר הכנסת אזולאי וארבל וכבוד השר יעקב, לצערנו, בגלל שבתי החולים האלה משרתים את הפריפריה – גם הגיאוגרפית אבל גם החברתית וגם בעיקר ערבים וחרדים, כנראה הממשלה הזאת אטומה.

אוסאמה סעדי: במקום תוכנית כלכלית עם תשע נקודות, ולשפוך מיליארדים ובחלק מהמקרים במקומות הלא נכונים – כאן הכתובת הנכונה, אדוני היושב-ראש – –

יוליה מלינובסקי: – – –

אוסאמה סעדי: – – כאן צריך להשקיע את הכסף, גם בהצלת חיים, גם במתן תקנים.

אוסאמה סעדי: ואני מברך פה ושולח בשם כולנו ברכת כל הכבוד והערכה לכל הצוותים הרפואיים, ערבים ויהודים, שעומדים בחזית מול אחת המגפות הקשות ביותר.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: צריך לתת להם את כל התמיכה ואת כל הסיוע.

יוליה מלינובסקי: – – –

מנסור עבאס: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: הודעה למזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: נא להקשיב.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת ההצהרה המשותפת לממשלת ישראל, ממשלת ארצות הברית וממשלת מרוקו בדבר כינון קשרי דיפלומטיה, שלום וידידות מלאים בין מדינת ישראל וממלכת מרוקו.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה, גברתי המזכירה.

מנסור עבאס: אנחנו יוצאים להפסקה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

בשעה 16: << נושא >> הודעת ועדת הכנסת << נושא >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מחדשים את הישיבה.

יריב לוין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, שתימסר בשמו על ידי חבר הכנסת אופיר כץ.

יריב לוין: ההודעה איננה מחייבת הצבעה.

יריב לוין: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשפ"א–2020, לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

): תודה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, תם סדר-היום.

יריב לוין: אשר לישיבה הבאה, אנחנו כמובן נודיע.

יריב לוין: ניתנה הודעה מראש שייתכן שתתקיים ישיבה ביום רביעי – ייתכן שתתקיים ישיבה ביום רביעי הקרוב בהתאם לבקשה, אם תגיע, מהממשלה.

יריב לוין: כמו כן, לאור בקשה שקיבלנו בחתימת 25 חברי כנסת, אנחנו נכנס את המליאה גם ביום שני בשבוע הבא, וכמובן גם בעניין הזה תישלח הודעה מסודרת.

יריב לוין: ישיבה זו נעולה.