ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 117, 2020-12-22 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: היום יום שלישי, ז' בטבת התשפ"א, 22 בדצמבר 2020.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת.

יריב לוין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בנושא: פערים דיגיטליים בין החברה הערבית לחברה היהודית בעידן הקורונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית בעקבות דיון מהיר בנושא: עלייה דרמטית במקרי הרצח בחברה הערבית בשבוע האחרון.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בנושא: כינון אסטרטגיה להתמודדות עם המתקפה על ישראל בעצרת הכללית של האו"ם.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, מכאן אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יריב לוין: אין – אצלי לפחות – רשימת נואמים.

יריב לוין: המזכירה, אין אצלי את רשימת הנואמים.

יריב לוין: אין בעיה.

יריב לוין: מי שנמצא כאן ומעוניין לדבר – אנחנו נתחיל בחבר הכנסת שטרן.

יריב לוין: בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עבר עלינו לילה משמעותי.

אלעזר שטרן: הצלחנו, אבל אין לנו שמחה בלבד.

אלעזר שטרן: צריך לומר את האמת: בהנחה שהכנסת הזאת מתפזרת הלילה, היא לא מתפזרת מכוח כנסת שהחליטה לפזר את עצמה אלא מכוח חוק שהוא מאוד ברור וישן, שאם אין תקציב – הממשלה לא מצליחה להעביר תקציב – שזה אולי החוק הכי חשוב שלה, ממילא הממשלה לא מתפקדת והכנסת מתפזרת.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה.

אלעזר שטרן: אנחנו הצבענו על הדברים האלה קודם.

אלעזר שטרן: אנחנו רואים את האנשים שלא עובדים, את מקומות החינוך שסגורים, את היעדר קבלת ההחלטות ואת הקבינטים שמתכנסים בלי החלטות אחרי שעות של דיונים.

אלעזר שטרן: אני חושב שמנהיגות הייתה צריכה לראות גם את הדברים האלה מראש, כמו שאנחנו ראינו את החיבור ואת ההסכם הבלתי-אפשרי הזה.

אלעזר שטרן: אזרחי ישראל זקוקים לכנסת ולממשלה אחראית יותר.

אלעזר שטרן: אני מקווה שיחד, אחרי הבחירות הקרובות, וגם בדרך אליהן, נשמור כמה שאפשר על מה שנשאר, על כבודו של המוסד הזה, ונצליח להתחיל להרים בחזרה את המעמד של חבר הכנסת ואיש ציבור בחברה הישראלי.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת שטרן.

יריב לוין: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חיבורים, פיוס, אחיזת ידיים – שום דבר מזה לא החזיק מעמד.

אורלי פרומן: אז התחברתם; נכנסתם מתחת לאלונקה והבטחתם לשאת אותה יחד; מכרתם לעם אחדות, חוזק, חוסן, שיתוף פעולה; אמרתם: בלי שטיקים ובלי טריקים.

אורלי פרומן: אתם לא באמת הייתם קואליציה.

אורלי פרומן: לא היו לכם מטרות משותפות אמיתיות.

אורלי פרומן: החיבור שלכם היה תועלתני, ולכן הוא לא החזיק מעמד.

אורלי פרומן: שבעה חודשים זה לקח עד שאחיזת הידיים התגלתה כאחיזת עיניים, והינה, אמש שמטתם לחלוטין את האלונקה.

אורלי פרומן: העם ראה את הנולד, והוא יצא במחאה – מחאה עיקשת ואמיצה, שגם לה יש חלק בפירוקכם.

אורלי פרומן: ובכן, העם הזה מקבל כעת שוב את המנדט לעתיד המדינה.

אורלי פרומן: עם ישראל, חזק ואמץ.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת קטי שטרית – איננה; חברת הכנסת טלי פלוסקוב – איננה; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – איננו; חבר הכנסת מתן כהנא – איננו; חברת הכנסת תמר זנדברג – לא נמצאת; חבר הכנסת ינון אזולאי – לא נמצא; חבר הכנסת משה אבוטבול – איננו, אבל אני מאמין שיגיע.

יריב לוין: חבר הכנסת עופר כסיף, אני רואה שאתה כאן.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי.

עופר כסיף: השנה נרצחו למעלה מ-100 אזרחים ערבים.

עופר כסיף: אני רוצה לקרוא חלק משמותיהם: מוחמד בדראן, בן 27, מזמר; פהמי חינאווי, בן 55, מלוד; אחמד מחמד אל-ג'אמל, בן 29, מכאבול; יוסף אבו סתה, בן 23, מרהט; אחמד אבו ראס, בן 16, מעילוט; דיא מאהר פריג', בן 23, מכפר קאסם; זיאד גריפאת, בן 48, מזרזיר; מוחמד עראקי בן 19, מטירה.

עופר כסיף: אני פונה פה לבית הזה ובעיקר לממשלה להילחם ללא מורא בפשע המאורגן, כדי שהתופת הזאת תיפסק.

עופר כסיף: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עמית הלוי – איננו; חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

יריב לוין: אתה מעוניין?

אלי אבידר: – – –

יריב לוין: מוותר.

יריב לוין: חבר הכנסת אריאל קלנר – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גם אני אמשיך במאבק שהכנו אתמול בשיירה בכביש 6 וההפגנות, המאבק נגד הפשיעה והאלימות והצורך הדחוף שהמשטרה תקבל החלטה לפעול, החלטה פוליטית לפעול, נגד ארגוני הפשיעה.

אנטאנס שחאדה: נקריא את שמותיהם של חלק מהנרצחים בשנה האחרונה, מתוך כמעט 100 נרצחים: סלאמה חוסאם אבו כף, בן 32, מאום בטין; עופר אבו סעדה, 27, מעוספיא; קרלוס אבו תמימי, בן 30, מעוספיא; מחמוד מואיד עדווי, בן 27, מטורעאן; נור אבו אלקיעאן, בן 26, מחורה; עמיד פאדל, בן 32, ממע'אר; עבד אלרחים שלבאיה, בן 50, מקלנסווה.

אנטאנס שחאדה: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: כפי שהבטחתי, חבר הכנסת משה אבוטבול הגיע.

יריב לוין: בבקשה.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו באמת תמיד מנסים למצוא סגולות ופתרונות לכל הנושא הזה של הנגיף המגפה המשתוללת ומתאמצים בנושא הזה.

משה אבוטבול: אז גם חז"ל נתנו וגם הרבנים נותנים לנו סגולה נוספת, וזה הנושא של שמירת השבת וקידום הנושא והערך של שמירת השבת.

משה אבוטבול: אחד הדברים, המיזמים היפים שראיתי, הוא בעיר ביתר עילית.

משה אבוטבול: מאוד שמחתי לשמוע שהרבנים שם נתנו הוראה לסגור את שערי העיר 20 דקות לפני השקיעה, כדי שלא יגיעו לחילולי שבת, כי מה שקורה הוא שאנשים שנוסעים צמוד ממש לשבת, גם נוסעים במהירות, וזה יכול לגרום גם לסכנת נפשות ממש, ואחרי זה כולם מגיעים מתנשפים, וגם קרו כמה חילולי שבת.

משה אבוטבול: אז ביתר עילית סוגרת בערב שבת את שערי העיר 20 דקות לפני השקיעה בהוראת רבני העיר.

משה אבוטבול: אנחנו רוצים לברך את ראש העיר הנכבד הרב מאיר רובינשטיין, את חברי מועצת העיר ואת סגני ראש העיר, שקיבלו החלטה כזאת יחד עם רבני העיר.

משה אבוטבול: בכך, בעזרת השם, "לקראת שבת לכו ונלכה, כי היא מקור הברכה", יזכו שהנגיף יימנע לא רק מהעיר שלהם – מכל עם ישראל, אמן ואמן.

משה אבוטבול: אני קורא להמשיך הלאה ולאמץ את זה גם בערים חרדיות ותורניות אחרות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, ביום שישי יחול צום עשרה בטבת.

אוריאל בוסו: עשרה בטבת הוא היום שבו התחיל המצור על ירושלים, מצור שנמשך שנה וחצי והסתיים לאחר מכן בתמוז, עד החורבן בתשעה באב.

אוריאל בוסו: לא בכדי, וכמה סמלי, שדווקא בשבוע שלכאורה מתפזרת הכנסת ויוצאים לתקופה שיכולה להיות תקופה של שיסוי ופלגנות, בית המקדש נחרב – גם הראשון, גם השני.

אוריאל בוסו: מלבד כל העבירות הוא נחרב על שנאת חינם; אנחנו צריכים להרבות באהבת חינם.

אוריאל בוסו: יום עשרה בטבת גם נקבע כיום הקדיש הכללי, וזה נועד לאפשר אזכרה לכל קדושי השואה שמתו והתאריך שלהם לא ידוע.

אוריאל בוסו: לכן, חשוב להנציח ולזכור.

אוריאל בוסו: זה אחד מארבעת הצומות שעליו נאמר שגם אם היה חל בשבת הוא לא היה מתבטל.

אוריאל בוסו: אז בעזרת השם, שצום זה ייהפך לכולם לששון ולשמחה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי.

וליד טאהא: נרצחים ערבים בשנת 2020 – חלק מהנרצחים: ראזי עבאס אמארה, בן 35, כפר כנא; ג'יהאד איברהים אבו סאעלוק, בן 33, לוד; ניזאר אחמד זטמה, בן 38, נצרת; מוחמד אמין אבו ריאש, בן 19, לוד; מחמוד מאהר אבו ח'דיר, בן 27, ירושלים; מוחמד חאלדי, בן 40, ח'וואלד.

וליד טאהא: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, כנסת נכבדה.

אימאן ח'טיב יאסין: לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי.

אימאן ח'טיב יאסין: סלאח פאוזי ג'רבאן, בן 26, ג'יסר א-זרקא; יוסף מוחמד חסארמה, בן 60, בענה; אמיר אמון, בן 24, ירכא; רפיף קרעין, בן 5, ירושלים; נוהאד שמאלי, 28 רמלה; ראיד עבד אל לטיף, בן 40, רמלה; ראואן כתנאני, בן 29, רהט; נאדר אסלאיימה, בן 56, א-זעיים, ירושלים.

אימאן ח'טיב יאסין: רחמי האל על כל המתים.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי – איננו; חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו; חבר הכנסת עודד פורר – איננו; חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – איננו.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי.

עאידה תומא סלימאן: נרצחים ערבים בשנת 2020: ופאא עבאהרה, 37 שנים, עראבה; סמי אבו מועמר, 49 שנים, רמלה; פארס חטאר, 25 שנים, ירכא; ביאן אסלאן, 40 שנים, כפר מע'אר, והוא נורה על ידי שוטרים; מוחמד סאלם אלאטרש, 36 שנים, ערד; סובחייה טאטור, 73 שנים, ריינה; סלאם טאטור, 39 שנים, ריינה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: אני לא מאמינה שזה ייתכן, וככה זה נראה – שזה היום האחרון של הכנסת הנוכחית.

קרן ברק: צר לי שהגענו למצב הזה.

קרן ברק: העניין הוא כזה: אחרי שלוש מערכות בחירות החלטנו ללכת לממשלה של פשרה.

קרן ברק: מראש ידענו שאנחנו מתפשרים באיחוד הזה כדי שלא לגרור את המדינה למערכת בחירות נוספת באמצע המגפה הנוראית שתוקפת את כל העולם.

קרן ברק: המצב לא השתנה.

קרן ברק: המגפה לא עזבה, לא אותנו ולא את כל העולם.

קרן ברק: ובכל זאת, בשיא המגפה, אנחנו נגררים למערכת בחירות נוספת, מערכת בחירות שתשתק את הכלכלה, שתשתק את הציבור, שתגרום להרבה מאוד נזקים.

קרן ברק: במקום שנצמיח בעת הזאת – אחרי שהשגנו את החיסונים ואחרי שהצלחנו גם בתחום המדיני והבאנו שורה של הסכמי שלום; הראשונים בעולם שהבאנו את החיסונים וכולם מתחסנים – אחרי כל זה, העת הזאת היא להצמיח ולשקם את הכלכלה, ודווקא בעת הזאת אנחנו נגררים לבחירות מיותרות.

קרן ברק: אני יודעת, ומצפוני שקט, שאנחנו עשינו הכול, כולל הכול, כולל הכול, כדי להימנע מהבחירות האלה, והנזק שייגרם הוא באשמת מי שגרר אותנו לשם – שזה לא אנחנו.

קרן ברק: צר לי שלכאן הגענו.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אופיר סופר – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חוזר ממש ברגעים אלה מהלוויה של האישה הצדיקה, עולה מצרפת, אסתר היקרה, שנקטפה, נרצחה על ידי בן עוולה.

יוסף טייב: פעילות ספורט נורמטיבית – בן אדם יוצא מהבית, כמו כל אחד מאיתנו, ופשוט רוצח אותה בדם קר.

יוסף טייב: הייתי שם.

יוסף טייב: פשוט מחזה מזעזע לראות שישה ילדים, בעל, אבא ואימא מבוגרים מאוד שבאים וקוברים את הבת שלהם שכל החטא שהיא עשתה זה שהיא יצאה מהבית.

יוסף טייב: עזבה את צרפת לפני 30 שנה, הגיעה לארץ מתוך אהבת הארץ, העם, ולצערנו, היום נפרדנו בדרכה האחרונה.

יוסף טייב: יהא זכרה ברוך.

יריב לוין: אמן.

יריב לוין: חבר הכנסת חמד עמאר – איננו; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו; חבר הכנסת מאיר כהן – מוותר; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה; חבר הכנסת יבגני סובה – איננו; חבר הכנסת רם בן ברק – איננו; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אף הוא לא נמצא; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – לא נמצא; סגן השר פטין מולא – איננו.

יריב לוין: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

אחמד טיבי: עומר ינקלביץ' פה?

אחמד טיבי: היא לא פה?

קרן ברק: אין אף אחד למעלה.

קריאה: הם בבידוד.

קרן ברק: הם בבידוד, אבל אני לא רואה אותם למעלה.

אחמד טיבי: עומר בבידוד?

אחמד טיבי: כמה זמן?

קרן ברק: היא כבר – – –

אחמד טיבי: שמונה חודשים.

אלי אבידר: קרן, זה חוש ההומור.

קרן ברק: אני לא מבינה.

אלי אבידר: זה מורכב, גם אני לא הבנתי.

יריב לוין: רבותיי, אתם מפריעים לחברת הכנסת יזבק.

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת יזבק.

יריב לוין: בבקשה.

אחמד טיבי: זה שאת לא עוקבת אחרי הטוויטר שלי זה אומר – – –

קרן ברק: מה זה אומר?

יריב לוין: חברת הכנסת יזבק, בבקשה.

היבה יזבק: שנדע מה זה אומר קודם.

קריאות: – – –

היבה יזבק: טוב, אפשר להתחיל?

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת יזבק.

היבה יזבק: תודה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, הנרצחים הערבים הם לא מספרים.

היבה יזבק: לכל אחד מהם יש שם, לכל אחד מהם יש משפחה, לכל אחד מהם היו חיים שלמים, ועל כן ברצוני להקריא חלק משמותיהם.

היבה יזבק: אחמד ריאן, בן 60, מהכפר כאבול; סאמר אבו פאדל, בן 24, כפר קאסם; פארס אבו עראר, בן 22, קלנסווה; שריפה אבו מועמר, בת 30, רמלה; חנין אל-עבד, בת 27, לוד; בהאא מוחמד עלי בדראן, בן 26, ירושלים; מנהל אמון, בן 62, ירכא.

היבה יזבק: יהיה זכרם ברוך.

יריב לוין: אמן.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – איננו; חבר הכנסת מנסור עבאס – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת טופורובסקי, אני רק אומר:

יריב לוין: קיבלתי את מכתבך, והאמת, אין לי מה להוסיף על המכתב שאני כתבתי.

יריב לוין: כל אחד בעמדתו, וזה בסדר.

יריב לוין: בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש, גם על זה.

בועז טופורובסקי: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמו בכל שבוע, גם הפעם אקריא את שמות ההרוגים ופרטי תאונות הדרכים הקטלניות שהתרחשו בשבוע החולף: ביום רביעי, 16 בדצמבר, נהרגו משה ושמחה נזרי, בני 75 ו-63, בהתנגשות קטלנית בין רכבם הפרטי למשאית בכביש 90, סמוך ליישוב עוג'ה א-תחֵתא שבבקעת הירדן.

יריב לוין: עוג'ה א-תחְתא.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 17 בדצמבר, נהרג גבר בן 50 בתאונה חזיתית בין שני כלי רכב בכביש 60 סמוך לסינג'יל.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרגה צעירה בת 24 לאחר שהתנגשה במשאית בכביש 7266 סמוך לישוב דבורייה.

בועז טופורובסקי: אתמול, 21 בדצמבר, נהרג אהוביה סנדק, בן 17, בהתהפכות רכב, כשנמלט עם חבריו מניידת משטרה בכביש 449 באזור בנימין.

בועז טופורובסקי: בשבוע החולף נהרגו חמישה אנשים בכבישים.

בועז טופורובסקי: יכול להיות שזה סופה של הכנסת העשרים-ושלוש.

בועז טופורובסקי: אני מתחייב שאני אמשיך להיאבק בשביל להציל את חיי האדם בכבישים; בשביל שמדינת ישראל תראה במאבק בדרכים ובתאונות הדרכים מלחמה – מלחמה שאפשר ושחייבים לנצח בה.

בועז טופורובסקי: למרות ימיה הקצרים, מיום השבעת הכנסת הנוכחית ועד יום פיזורה נהרגו בדרכים 210 אנשים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, לכל איש יש שם, לכל אזרח ערבי יש שם.

איימן עודה: נרצחים ערבים בשנת 2020: סמיר עומריה, 50 שנה, אבטין; מחמד ג'בארין, 22, אום אל-פחם; נימר נזמי סלימאן, 46, ריינה; עלי בדאווי, 30, כפר קאסם; אחמד שרקייה, 30, ג'ת; מוחמד שרקייה, 40, ג'ת; אמיר אבו חוסיין, 25, באקה אל-גרבייה.

איימן עודה: 110 אזרחים ערבים נרצחו השנה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: שפיכות הדמים נמשכת והקזת אדם נמשכת.

אחמד טיבי: לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי.

אחמד טיבי: נרצחים ערבים בשנת 2020:

אחמד טיבי: פאדי אבו אלרוב, בן 27, חיפה; יוסף קבועא, נגב, אל-פורעה; אומייה תיתי, 48, בענה; נג'אח מנסור, בן 35, כאוכב; אברהים בחרי, בן 25, טייבה; אדם אמון, בן 20, ירכא.

אחמד טיבי: רחמת אללה עליהם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: 110 נרצחים השנה בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: לכל אחד מהם יש שם, גם אם הוא ערבי: רסמי עטייה אל אסד, 35, לקיה; נביל עיסא עמאש, 20, ג'יסר א-זרקא; נסרין אלחפיז ג'בארה, 36, טייבה; מוחיי אלדין בדראן, 33, בענה; מוחמד שמאלי, 33, רמלה; זמזם מחמיד, 19, אום אל-פחם; מוחמד סלימאן, בן 20, טירה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: לכל איש ואישה יש שם, גם אם הם ערבים.

סונדוס סאלח: 110 נרצחים ערבים בשנת 2020: עמר אל-עמורי, 40, ירושלים; נג'יב עבדאללה, 32, כסרא-סמיע; ופא ג'והר מסארווה, 40, טייבה; סעיד עסאף, 62, זמר; ראמי עסאף, 27, זמר; מוחמד ראאד ותד, 22, ג'ת; חוסיין אבו ג'אבר, 55, כפר קאסם.

סונדוס סאלח: רחמת אללה עליהם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי.

סמי אבו שחאדה: כ-110 אזרחים ערבים נרצחו מתחילת השנה.

סמי אבו שחאדה: אם צמרת המשטרה הייתה משלמת בתפקידה על אוזלת היד שלה, הרשימה לא הייתה כל כך מתארכת.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לקרוא את שמותיהם של אדם בשארה, 55, טירה; עומר כחיל, 20, יפו; עלי חאמד, 34, יפו; חאלד וליד חמאד, 35, אום אל-פחם; ראזי מהלוס, 45, כפר עקב; חנאן יאסין, בת 4, ירושלים; נורה כעבייה, 53, טובא-זנגרייה.

סמי אבו שחאדה: אני בטוח שאם כל השמות האלה לא היו ערבים במדינה הזאת, המדינה הייתה מתנהגת אחרת.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת שלמה קרעי – איננו; חבר הכנסת משה גפני – איננו; חבר הכנסת אליהו ברוכי – איננו; חבר הכנסת יעקב טסלר – גם הוא לא נמצא; חבר הכנסת משה ארבל – לא נמצא; חברת הכנסת אתי עטייה – לא נמצאת.

יריב לוין: חבר הכנסת ניסים ואטורי, בבקשה.

אלי אבידר: שאלתי אם זה הולך להיות דקה.

ניסים ואטורי: כן.

ניסים ואטורי: אתמול דווקא קיצרתי.

ניסים ואטורי: שלוש דקות – דיברתי שתי דקות וחצי.

ניסים ואטורי: אני מכבד את ההקראה פה של חברי הכנסת הערבים.

ניסים ואטורי: רציתי לשאול: אין נרצחות ערביות נשים?

אלי אבידר: קראו, קראו.

ניסים ואטורי: קראו?

ניסים ואטורי: לא, אני כנראה פספסתי, אבל בסדר.

ניסים ואטורי: אני רוצה לדבר על הטרור החקלאי, על מה שקורה בצפון.

סמי אבו שחאדה: אבל זה שאתה אפילו לא מזהה שמות של גברים ונשים בערבית זה אומר לא מעט.

ניסים ואטורי: (אומר בערבית: אני מבין ערבית, אבל לא שמעתי.

ניסים ואטורי: ) שוכרן.

סמי אבו שחאדה: – – –

ניסים ואטורי: לא, זה כואב.

ניסים ואטורי: שמע, כל רצח זה כואב.

סמי אבו שחאדה: לפחות שמות היית מזהה, אבל לא נורא, כולם ככה.

ניסים ואטורי: טוב, אני רציתי לדבר על הטרור החקלאי ועל פשיעה בתחום דמי החסות – מה שקורה בצפון היום.

ניסים ואטורי: חקלאי שלא מוכן לשלם שוחד, בוא נגיד דמי חסות, לכל מיני ארגונים – אני יודע שזה מגיע מהיישובים לידנו קצת, בכפרים, בלי לציין מאיזה עדה הם – פשוט שורפים לו את העסק; נזקים של מיליארדי שקלים בגליל, בגולן ובדרום.

ניסים ואטורי: בוזזים גם את בסיסי צה"ל, גם שם יש בזיזות.

ניסים ואטורי: אני יודע שיש חקלאים שהכלים שלהם כל כך יקרים, שהם אומרים: לכל טרקטור יש שם: יש ג'ון דיר, יש פורד, יש פיאט.

ניסים ואטורי: כל אחד אוהב את הכלי שלו, להבדיל מבני אדם שנרצחים.

ניסים ואטורי: אבל זה מאוד כואב.

ניסים ואטורי: זה פוגע במדינה, פוגע בכלכלה ופוגע באנשים שבעצם חיים את היום-יום.

ניסים ואטורי: הם קונים כלי, לוקחים הלוואה, ומגיעות לשם כנופיות – של מחבלים, אני יכול להגיד, כי זה טרור חקלאי – ומשחיתים את הציוד.

ניסים ואטורי: דרדרו טרקטורים לתוך מאגרי מים; שרפו את אחד המפעלים הגדולים בגולן בגלל שהוא לא הסכים לשלם דמי חסות.

ניסים ואטורי: יש טרקטור שיש לו שם, ג'ון דיר, המחשב שלו עולה בערך 200,000 דולר.

ניסים ואטורי: הוא לא הסכים לשלם – גנבו לו את זה.

ניסים ואטורי: עד שהוא לא שילם לא החזירו לו.

ניסים ואטורי: ההתמודדות של החקלאים היא קשה מאוד גם ככה, אנחנו יודעים את זה.

ניסים ואטורי: כשמייבאים ירקות מחו"ל עוד אפשר איכשהו, בקושי, להרים את האף מעל פני המים, אבל כשגורמים להם נזקים של מיליארדי דולרים במצטבר – מזה קשה להתאושש.

ניסים ואטורי: זה דבר שצריך להיפסק.

ניסים ואטורי: האלימות באזורים מסוימים בארץ היא קשה מאוד.

ניסים ואטורי: נכון, יש רציחות, יש אסונות מבחינת האנשים בשטח.

ניסים ואטורי: אתם יודעים, חקלאי שמוכר עגבנייה, מלפפון – – –

יריב לוין: חבר הכנסת ואטורי, רק אנא, תתכנס למשפט אחרון.

ניסים ואטורי: לא, זה כולל הפרעות בהתחלה, לא?

יריב לוין: כן, כן.

יריב לוין: כבר נתתי לך את כל ההנחות שאפשר, את כל התוספות.

ניסים ואטורי: ניסיתי להבין, ללמוד ערבית.

ניסים ואטורי: טוב, אני סיימתי.

קריאה: – – – ביותר.

יריב לוין: כן, הינה, יעיד חבר הכנסת אבידר, קיבלת את כל ההנחות.

יריב לוין: עוד משפט אתה יכול.

ניסים ואטורי: בסדר גמור.

ניסים ואטורי: אני חושב שצריכים לפעול ליותר – אני אומר תמיד אהבת חינם בתוך ישראל, אבל בכלל, צריך להוריד את האלימות, את רמת האלימות והשנאה.

ניסים ואטורי: אני חושב שאנחנו יכולים להוות פה דוגמה בבית הזה גם לאנשים בחוץ ולפעול יחד כדי למנוע את הדברים האלה.

ניסים ואטורי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן – איננה; חבר הכנסת עוזי דיין – מוותר; חברת הכנסת אוסנת מארק – איננה.

יריב לוין: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הרבה מכם בטח ראו אותי אתמול עם אישה נפלאה, מחלקת ונפגשת עם חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, מאוד רצינו להיכנס גם אליך, אבל לא הצלחנו כי לא סיכמנו מראש.

טלי פלוסקוב: זאת הייתה אישה בת 80, אמיליה לרין, שהגיעה לכאן להעניק ספרים, ספר לכל חבר כנסת.

טלי פלוסקוב: הספר הוא על מצור לנינגרד בשנות מלחמת העולם השנייה, ספר על תקופה של 900 יום של מצור שבו אנשים אכלו 125 גרם לחם ביום.

טלי פלוסקוב: זאת הייתה תקופה שבה ביום היו נפטרים 10,000 איש; 10,000 איש ביום אחד הלכו בתקופה הזאת.

טלי פלוסקוב: אני מדברת כאן בשם אמיליה לרין וכל הקבוצה הזאת.

טלי פלוסקוב: בקשה אחת גדולה: אנא, תקראו את הספר.

טלי פלוסקוב: הספר הזה זה זיכרונות של ישראלים שעברו את התקופה הזאת.

טלי פלוסקוב: מאוד חשוב להם שתלמדו על הימים האלה ותספרו את זה לילדים שלכם, לנכדים שלכם, ותעבירו את הספר הזה אחרי כן לספריות בערים שלכם.

טלי פלוסקוב: זה חלק מההיסטוריה שלנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים לזכור את זה ולהגיד לאנשים האלה תודה על התקופה הקשה הזאת, שהם עברו אותה בגבורה, ולאחל להם המון בריאות ואריכות ימים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה.

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על המעמד של הבית הזה, בית המחוקקים, שנפגע.

אריאל קלנר: אתמול – זה עוד נושא שצריך לדבר עליו – נהרג בחור צעיר בשם אהוביה סנדק במרדף משטרתי.

אריאל קלנר: דבר כזה לא צריך להיגמר במוות, והדברים האלה היו צריכים להיות מתוחקרים עד תום.

אריאל קלנר: אבל לאחר מכן הגיע חבר כנסת שהוא לא מסיעתי, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', לשם, לזירת התאונה.

אריאל קלנר: שמו לו דוקרנים לרכב; שוטרים התנפלו עליו.

אריאל קלנר: זה מצטרף לדבר שקרה עם עוד חבר כנסת לפני חודשים מספר, וכאן זה מהצד השני של המפה הפוליטית – חבר הכנסת יורם להב הרצנו, בהפגנה בבלפור – שגם שם, אני משתומם איך שוטרים מתנפלים על חבר כנסת ואין חסינות, אין כבוד לחברי כנסת.

אריאל קלנר: אני חושב, אדוני, שזוהי תוצאה של מסע דה-לגיטימציה הולך ומתמשך שנעשה כלפי נבחרי ציבור, כלפינו כחברי כנסת.

אריאל קלנר: יש איזו אווירה שחבר כנסת הוא פושע עד שלא תוכח חפותו – זו פחות או יותר הנורמה.

אריאל קלנר: האמת היא שאני מכיר כאן אנשים מהסיעות שלנו – מהסיעה שלי, מסיעות אחרות, כאלה שאני חלוק עליהם, אבל רוב האנשים, הרוב המוחלט של האנשים שאני מכיר כאן הם אנשים שבאו לעשות טוב, באו לשרת ציבור, כל אחד בדרכו ועל פי אמונתו.

אריאל קלנר: באנו להתווכח כאן ביחד.

אריאל קלנר: אנחנו חייבים לבוא ולחזק את המעמד של הבית הזה ולשמור עליו.

אריאל קלנר: הדה-לגיטימציה הזאת, שמגיעה מחוגים מסוימים שבאים לגדל מוסדות אחרים, אלטרנטיביים לנבחרי הציבור – כמו בית המשפט העליון, כמו מקומות אחרים – כל פעם כשאצלם מתגלה איזשהו משהו אז תמיד התגובה היא איזשהו פיהוק, כן?

אריאל קלנר: ניגודי העניינים שם – פיהוק; עבריינות שם – פיהוק.

אריאל קלנר: חברי כנסת כולם עבריינים עד שלא תוכח חפותם.

אריאל קלנר: אנחנו חייבים לעמוד על משמר הבית הזה, כי הבית הזה הוא הבית שמייצג את הציבור.

אריאל קלנר: כולנו פה הנבחרים של הציבור, אנחנו הפה של הציבור, והורדה של הבית הזה ממעמדו היא פגיעה בציבור ובדמוקרטיה.

אריאל קלנר: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה.

עמית הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

עמית הלוי: אני רוצה להצטרף לדברי חברי חבר הכנסת קלנר, אבל לפני כן אני חייב להעיר, כיוון שחברי הכנסת הערבים פה חזרו על הסלוגן, על המנטרה, "לכל איש יש שם, גם אם הוא ערבי", ואני שם לב לזה גם בוועדות ובדיונים כאן, לאיזושהי גזענות שנכנסה אצל חברי הכנסת הערבים – אצל אחמד טיבי, אצל עודה.

עמית הלוי: לא יודע, ניחוח הגזענות הזה, שהם כל הזמן מציגים את הציבור הערבי – פעם הם דורשים אפליה, או באים בטענות על לשכת עורכי הדין.

עמית הלוי: בגלל שהם ערבים אז הם אומרים: אנחנו כערבים צריכים יותר או צריכים פחות.

עמית הלוי: תשתחררו, אחמד, מהשיח הגזעני הזה.

עמית הלוי: לכל איש יש שם, כל כביש – צריך לטפל בו.

עמית הלוי: כל ההיבט של המוצא שאתם מזכירים פה השכם והערב זה משהו שאתם בדרך כלל טוענים נגדו אבל כנראה נגועים בו מאוד עמוק.

עמית הלוי: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת קלנר – נשארו לי עוד כמה שניות – הסיפור הזה ששוטר מעז לעצור חבר כנסת.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש יודע, הוא כינס צוות בנושא – חוק החסינות מאוד ברור.

עמית הלוי: למעט רשות יחיד, חבר כנסת יכול להיכנס לכל מקום.

עמית הלוי: הדבר הזה הוא באמת עזות מצח של משטרה.

עמית הלוי: משטרה בדמוקרטיה היא לא מיליציה, היא זרוע ביצועית של החוק, של הדמוקרטיה, של הציבור על פי החוק, וכל דבר אחר פשוט מהווה פגיעה אנושה בדמוקרטיה.

עמית הלוי: זה לא צריך להסתיים במחאה, כמו שאתה עשית, אדוני היושב-ראש – זה צריך ממש להיות מטופל, והכנסת ואדוני צריכים לעקוב אחרי הטיפול של המשטרה בהתנהלות של השוטר הזה, ושחוק החסינות יהיה מאוד מאוד ברור, כי הוא באמת נמצא בליבת הדמוקרטיה שלנו.

עמית הלוי: תודה.

יריב לוין: אכן אני מסכים, חבר הכנסת הלוי וחבר הכנסת קלנר.

יריב לוין: אני יכול גם לעדכן שקצין הכנסת שיגר בהנחייתי מכתב מאוד חד-משמעי וברור לגורמים המתאימים במשטרה, והוא גם פועל מולם כדי להטמיע ולהבטיח שההנחיות וההוראות תהיינה ברורות ושמקרים כאלה לא יישנו עד כמה שניתן.

יריב לוין: גם השר לביטחון הפנים, גם באירועים קודמים שהיו, גם בעניינו של חבר הכנסת אייכלר וגם בעניינו של חבר הכנסת להב הרצנו – גם בעניינם הדברים מטופלים, ונעשה מאמץ גדול שבאמת הם יגיעו לדרגי השטח ואחרון השוטרים יהיה באמת מודע להוראות חוק החסינות וגם יכבד אותן.

יריב לוין: אנחנו בעניין הזה נמשיך ונעמוד על המשמר, כמובן.

קריאה: – – – את חוק – – – שלהם ואת חוק החסינות שלנו.

יריב לוין: תראו, אני אומר עוד פעם: צריך לזכור שברוב המוחלט של המקרים מכבדים את חוק החסינות והדברים נעשים כפי שצריך.

יריב לוין: יש מקרים חריגים.

יריב לוין: במקרים החריגים האלה צריך לטפל.

יריב לוין: צריך להטמיע את ההוראות ואת ההנחיות.

יריב לוין: צריך גם לומר בצער שאותם שוטרים באותם מקרים – בוא נאמר שזה לא המקום היחיד שבו לא מכבדים את ריבונות הכנסת, את מעמדה ואת סמכותה.

יריב לוין: כפי שהיינו עדים רק הבוקר בדיון שהתקיים בבית המשפט העליון, הבעיה הזאת היא בעיה הרבה יותר עמוקה והרבה יותר רחבה.

יריב לוין: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, ראשית, תודה רבה לך על שאתה מגן על כנסת ישראל.

ינון אזולאי: אני חושב שזה בראש ובראשונה כי באמת כבודנו נרמס, וגם אם יש כאלה שיגידו שזה בגלל ההתנהגות שלנו פה, עם כל הכבוד, לא צריכים אחרים לקחת את החוקים שמחוקקים פה ולרמוס אותם.

ינון אזולאי: אנחנו רואים זאת בבית המשפט העליון, שרומס אותנו פעם אחר פעם, ובאמת אולי כדאי להגיע לשם, ושהקלפיות יהיו שם, ושם יבחרו, ושם הכול יהיה – כי חבל, בסופו של דבר התוצאה היא אותה תוצאה, אז חבל שזה כך.

ינון אזולאי: לעניין הדקה שניתנה לי, השבוע, בעזרת השם, היינו מקווים שייבנה בית המקדש, אבל לצערנו כנראה לא.

ינון אזולאי: אומנם אנחנו עדיין מאמינים שאולי ייבנה, אבל עשרה בטבת יחול ביום שישי.

ינון אזולאי: עשרה בטבת זה צום שגם הוכרז כיום הקדיש הכללי – הרבנות הכריזה.

ינון אזולאי: כל צרותיהם של עם ישראל הוכרזו כצומות, כתעניות, על מנת שעם ישראל ידע ויצטער ביום הזה, לכן גם יום הקדיש הכללי על אלה שנספו בשואה, שאנחנו חושבים ואנחנו יודעים שבזכותם אנחנו פה בארץ הזאת, בזכותם אנחנו קיימים.

ינון אזולאי: אבל בל נשכח שאצלם זה התחיל מניצנים שהיו עוד לפני זה, ולצערנו הגענו למצב הזה.

ינון אזולאי: לכן אני אומר, אם כל אחד מאיתנו – ביום זה, שאנחנו כנראה מתפזרים בו – אם נקבל על עצמנו, דקה לפני שאנחנו יוצאים, שלפחות מערכת הבחירות הקיימת תבוא, ונרבה בה אהבה ולא מחלוקת – גם אם יש חילוקים, שלא יגיעו למחלוקות; גם אם אין אהבה, שלא נגיע לשנאה.

ינון אזולאי: כך אולי נוכל להגיע לממשלה טובה יותר, למקום טוב יותר למען עם ישראל.

ינון אזולאי: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, את רוצה לדבר?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: זה מה שנקרא: בול בזמן.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול נרצחה אימא לשישה ילדים טהורים, זכים, שלא יזכו עוד להיות עם אימא שלהם.

מאי גולן: היא לא תזכה לחגוג איתם ימי הולדת וחגים; לא תזכה להיות בחתונה שלהם ולזכות לראות את הנכדים.

מאי גולן: ואני שואלת את עצמי שאלה אחת:

מאי גולן: האם הגענו למצב שבו רצח של יהודי במדינת ישראל ממשיך לעבור לידנו כאילו לא היה?

מאי גולן: נכון, לכולנו כואב, כולנו נגיע לנחם את המשפחה, יהיו כמה כותרות, אנחנו נדבר על זה, אבל בסופו של יום, המקסימום שאותו מחבל יקבל זה לעשות קצת על האש עם חבריו המחבלים בכלא, לקבל משכורת מפתח או חמאס, להיחשב לגיבור בעירו ואצל בני משפחתו ולקבל איזה שחרור מול מחבלים אחרים.

מאי גולן: אני אומרת: מה שטוב לדמוקרטיה הגדולה ביותר בעולם, ארצות הברית, טוב גם לנו.

מאי גולן: הגיע הזמן להעלות שוב מחדש – ואני מקווה שכך יהיה בממשלה שיהיה בה רוב ימני – חוק עונש מוות למחבלים.

מאי גולן: כי ברגע שמחבל יבין שהוא לא יקבל משכורת ויצא כגיבור ושהיד בפני משפחתו ובני עמו ברגע שהוא לוקח חיים של יהודים טהורים, אלא ייאבד את חייו שלו, זה יהיה העונש המקסימלי; זה יהיה הדבר היחיד שיוכל לעמוד אל מול פניו כדי להפחיד אותו ולגרום לו להבין שחיי יהודים אינם הפקר.

מאי גולן: תודה רבה.

משה ארבל: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: << הלסי >> ציון יום ההוקרה לנשות ואנשי החינוך << הלסי >>

משה ארבל: ובכן, נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום ההוקרה לנשות ואנשי החינוך, מס' 2168, 2320, 2454, 2471, 2472, 2476 ו-2477.

משה ארבל: לפני שנתחיל אני רק אומר שכרגע השעה 16:42, ואני ממתין לשר תורן שייכנס למליאה.

קריאה: יש ישיבת ממשלה, אולי בגלל זה.

משה ארבל: אפשר בזום, דרך המליאה.

משה ארבל: חבר הכנסת מאיר כהן, יעלה ויבוא אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: שלום, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, ציינו בשבוע שעבר יום הוקרה לאנשי החינוך, המליאה נסגרה ב-16:00, ואני מודה ליושב-ראש הכנסת על שאפשר להעתיק את זה להיום.

מאיר כהן: אני רוצה לברך את כל המורים: במגזר הערבי, במגזר היהודי, במגזר הדרוזי, מנהלים, מורות, מורים, גננות, גננים, במגזר החרדי – מלמדים, מנהלי ישיבות – אנשי אחזקה בבתי הספר, המזכירות בבתי הספר, העובדות הסוציאליות בבתי הספר, היועצות החינוכיות בבתי הספר, וכן, למרות שאנחנו בפתחן של בחירות, גם את שר החינוך.

מאיר כהן: להגיד לכולם, משה אבוטבול, ראש עיריית – להגיד לכולם, מוישה: הו, גילינו אתכם.

מאיר כהן: כשיש מלחמות אנחנו מגלים את הצבא החזק שלנו; כשיש שרפות אנחנו מגלים את הכבאים הגיבורים שלנו; לצערי הגדול, היינו צריכים את הקורונה כדי לגלות את המורים שלנו, לגלות את אנשי ההוראה המופלאים האלה, שכל כך הרבה קיתונות של בוז הפנינו אליהם.

מאיר כהן: כל כך הרבה פעמים שמענו: אח, המורים האלה, אם הם רק היו טובים יותר, אילו דורות היו לנו; מה עושים המורים?

מאיר כהן: שלושה חודשים יש להם חופש; איי, מה עושים המורים; אח, מה עושות המורות; איי, מתעוררת בבוקר עם הילדים שלה.

מאיר כהן: אני, שבאתי משם, כל פעם שמעתי את זה ונצבט ליבי ואמרתי: אילו רק ידעתם כמה קשה להיות מורה, מחנך, מלמד, מדריך בישיבה, מדריך בפנימייה.

מאיר כהן: כמה קשה וכמה חוסר הערכה הבענו לאנשים המופלאים האלה.

מאיר כהן: למרות שבתוכנו לכל אחד מאיתנו יש את המורה הפרטי שלו, שהוא זוכר – מעניין, בסקר קטן כאן, כל אחד מאיתנו זוכר את המורה.

מאיר כהן: אני זוכר.

מאיר כהן: היה לי מורה, אללה ירחמו, קראו לו ציון בן כנען, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: אהבתי אותו בגלל דבר אחד: הוא לקח אותנו – היינו קבוצה של ילדים שקופים, הסלילו אותנו לכל מיני מקצועות הזויים כאלה – והוא אמר לנו דבר אחד:

מאיר כהן: אני מחפש בכם דבר אחד: תהיו סקרנים, ומאז שהוא אמר את זה השיח החינוכי בכיתה שלי, בקבוצה שלי, הפך להיות מרתק.

מאיר כהן: אז אני רוצה להגיד לכל אנשי ההוראה האלה, לכל אנשי ההוראה הטובים, תודה על מה שעשיתם ועל מה שאתם עושים.

מאיר כהן: בשבוע שעבר קטי שטרית, אורלי ואני קיימנו יומיים לכבודם של אנשי החינוך האלה.

מאיר כהן: זכרו, אסור לנו להיות ציניקנים במי שאנחנו מפקידים את ילדינו בידיהם.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להיות זהירים בכבודם; אנחנו צריכים להקפיד על זכויותיהם כמו שאנחנו מקפידים על הזכויות של הילדים שלנו.

מאיר כהן: לכן, אני מוצא חובה נעימה מאוד להגיד לכל אנשי ההוראה, לכל המנהלים, לכל האנשים המופלאים האלה שעדיין נמצאים בעיצומם של ימים קשים, בעיצומה של מגפה, אני רוצה להגיד להם תודה – כן, גם בשמה של הכנסת, אני מאמין שבשמו ובשמה של כל אחד ואחת מכם.

מאיר כהן: ואני עושה את זה מתוך גאווה גדולה – לא בגלל שהייתי שם אלא בגלל שהיום אני צופה בקשיים ואני רואה את מקצוע ההוראה שממציא את עצמו מחדש.

מאיר כהן: היו ברוכים, מאושרים ובריאים, חבריי לספסלי ההוראה.

מאיר כהן: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

משה ארבל: לפני שנמשיך אני מודיע ומכריז שישיבת המליאה תצא להפסקה עד שייכנס שר תורן למליאה, תודה.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: רק לטובת צופי ערוץ הכנסת, אני מודיע כי חידשנו את ישיבת המליאה עם כניסתו של שר הרווחה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, בראשית דבריי אני רוצה להודות לחבר הכנסת ווליד טאהא מרע"מ, שנתן לי את הזכות לדבר לפניו כי אני צריך ללכת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: יישר כוח.

ישראל אייכלר: רבותיי, מדברים על חינוך.

ישראל אייכלר: זה לא דבר פשוט שאדם חייב לחנך את בניו.

ישראל אייכלר: היו זמנים ויש אנשים שבכלל לא חושבים שיש להם איזושהי חובה להגיד לילדים שלהם מה לעשות, אולי אפילו אידיאולוגיה שהם יבחרו את דרכם.

ישראל אייכלר: התורה אומרת שהקדוש ברוך הוא אהב את אברהם אבינו "כי ידעתיו למען אשר יצוה את בניו ואת ביתו אחריו ושמרו דרך ה' לעשות צדקה ומשפט".

ישראל אייכלר: הווי אומר שהאדם הראשון שהביא לעולם את המסר של חינוך היה אבי האמונה אברהם אבינו, שגם הביא את עולם החסד של הכנסת אורחים.

ישראל אייכלר: כולם יודעים שאבי המאמינים הנהיג בעולם את מידת הכנסת האורחים – כשהגיעו שלושה מלאכים, הוא חשב שהם ערבים והוא כיבד אותם והביא להם אוכל – וכך גם החינוך ביסודו הוא מאברהם אבינו.

ישראל אייכלר: בכוחם של המורים בכל הדורות, המלמדים והמחנכים, להיטיב.

ישראל אייכלר: הם אלה הנוטעים את היסודות ומשרישים את האותיות ואת האמונה, את החינוך ואת המסורת בליבם ובמוחם הרך של הילדים הקטנים מגיל צעיר מאוד.

ישראל אייכלר: הרבה שירים, הרבה הלל, נכתבו בהיסטוריה ובשירה היהודית על המלמד שיושב ומלמד – או המורי – שמלמד את הילדים אותיות האל"ף-בי"ת, שיש בהן קדושה גדולה.

ישראל אייכלר: מאז ותמיד היה המורה, הרבי, המלמד, מגיד השיעור, המחנך, בחדר, בתלמוד תורה ובבית הספר, סמל של העברת השושלת, של מי שעל כתפיו מונח המשך המסורת.

ישראל אייכלר: אמרנו הרבה פעמים למורים שהם היצרנים של נפש האדם של הדורות הבאים.

ישראל אייכלר: בידיים שלהם חומרי הבניין של נפש האדם.

ישראל אייכלר: במאמר מוסגר מותר לי להגיד שכשדיברתי על כך שסוגרים את בתי הספר בזמן המחלה וזו טעות, אמרתי שכמו שמבינים שחנות חומרי בניין זה דבר נחוץ וחיוני בזמן סגר, גם חומרי הבניין של נפש האדם בבתי הספר הם דבר חשוב מאוד גם בזמן סגר.

ישראל אייכלר: חז"ל מספרים לנו על רבי פרידא.

ישראל אייכלר: הרב פרידא היה אמורא, והיה לו תלמיד חלש שצריך היה ללמוד איתו 400 פעמים כל דבר, והוא לא קלט.

ישראל אייכלר: אחרי הפעם ה-400 הצליח התלמיד להבין.

ישראל אייכלר: פעם אחת, אחרי שהוא סיים ללמוד איתו 400 פעמים, הוא אמר לו שהוא לא מבין.

ישראל אייכלר: רבי פרידא, בסבלנות אין-קץ, התחיל ללמד אותו שוב 400 פעמים.

ישראל אייכלר: יצאה בת קול משמיים ואמרה: יכול רבי פרידא לבחור: או לחיות 400 שנה או שכל בני דורו יזכו לחיי העולם הבא בזכותו.

ישראל אייכלר: רבי פרידא בחר באפשרות השנייה – לזכות את בני דורו בחיי עולם הבא – ואז יצא משמיים שיזכה בשתיהן; גזרו עליו את שתיהן יחד: גם חי 400 שנה וגם זיכה את בני דורו לחיי עולם הבא.

ישראל אייכלר: אותו דבר יש על רבי חייא, שהפיץ תורה, וגם תקנתו של הכהן הגדול יהושע בן גמלא.

ישראל אייכלר: רבי יהושע בן גמלא דרש שגם ילדים עניים שאין להם כסף – הוא אבי תלמודי התורה – שכל אחד יש לו זכות ללמוד ולהתחנך.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת שמצד שני יש למורים גם אפשרות לקלקל.

ישראל אייכלר: הדברים הנוראיים ביותר קרו ממלמדים ומורים שלא הצליחו, ובפרט מורים שהייתה להם אידיאולוגיה לקלקל את הנוער.

ישראל אייכלר: "שמעו נא המורים" אל המורדים במלכות שמיים אמרו בזמנם של הרב קוק ורבי יוסף חיים זוננפלד, כשיצאו למושבות, כשהייתה שם הידרדרות גדולה וכשהיו שם מורים שלמרות שכל הציבור כיבד אותם, קיבל אותם ושמח איתם שהם רוצים להמשיך את המסורת הישנה – המורים היו הראשונים שמרדו בהם.

ישראל אייכלר: הייתה להם מהפכה חדשה.

ישראל אייכלר: אז היה הסוציאליזם והאמונה באדם ובעבודה ובכל מיני דברים שהיום נראים כבר ארכאיים ואנכרוניסטיים.

ישראל אייכלר: אבל החינוך היהודי המקורי, שחי כבר אלפי שנים, ממשיך לפאר, לרומם ולחנך דורות, ואפילו האנשים שלא נמנים עם הציבור החרדי והדתי מבינים היום שחינוך לערכים ולמוסר, ולא למרד ולנמרוד, זה הדבר החשוב.

ישראל אייכלר: הדיון הזה הוא לכבד את המורים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לכבד את כל המורים לדורותיהם, לתת כבוד למורים שיושבים בכיתה ומוסרים את נפשם – מורים ומורות – ומוסרים את ימיהם ולילותיהם לחנך דור צעיר שילך בדרך השם לעשות צדקה ומשפט.

ישראל אייכלר: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת הרב ישראל אייכלר.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא יעלה ויבוא.

משה ארבל: בבקשה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אכן זו הזדמנות ביום ההוקרה לאנשי החינוך לשלוח מפה את ברכותינו, ברכות חמות, לכל העוסקים במלאכה הקדושה ביותר, בשליחות.

וליד טאהא: אז, בעבר, כשדיברנו על המורֶה והמורָה, השתמשנו במושג "השליח", "שליחות", כי באמת הם עוסקים בשליחות החשובה ביותר בכל חברה עלי אדמות – הם עוסקים בהכנת הילד, התלמיד, לחיים הרחבים כשיתבגרו, ואז התפקיד שלהם הוא חשוב ביותר.

וליד טאהא: ביום זה אנחנו רוצים באמת לברך אותם על העבודה הקשה מאוד שהם עוסקים בה, שהם עושים באופן שוטף, במיוחד עכשיו, בתקופת הקורונה, היושב-ראש – להתנסות בסיוט שקוראים לו למידה מרחוק וזום, וכל הקשיים שמורה שהיא גם אימא לילדים שגם הם צריכים ללמוד מהבית ומרחוק, ועל כן באמת מגיע להם ולהן הערכה רבה מאוד.

וליד טאהא: בל נשכח שהם עוסקים גם – לחלק לא מבוטל מהתלמידים שלהם במסגרת החינוך, המורָה והמורֶה הם מעין פיצוי חברתי בעבור התלמיד, שאולי המסגרת הזאת באמת מספקת לו מפלט אחרון של תקווה בחיים.

וליד טאהא: אני מבקש לעבור לדבר בערבית, להפנות מילים בערבית לנשות ולאנשי החינוך.

וליד טאהא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ביום זה אני פונה אל המורות והמורים בכל שלבי החינוך, מהגיל הרך, שלוש שנים; אנו דורשים שתהיה אחריות לחינוך הילד מגיל לידה, אבל החוק עכשיו מדבר גיל שלוש שנים.

וליד טאהא: ברכות חמות לכל המורות שמלוות את התלמידים והילדים מגיל שלוש שנים בכל שלבי החינוך: פעוטונים, גנים, בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים, תיכונים ואפילו בהכנת התלמידים האלה ללימודים באוניברסיטה.

וליד טאהא: המורים והמורות ראויים למלוא הכבוד וההערכה שלנו, משום שאנחנו בחברה הערבית גאים היום בכך שהאוניברסיטאות מלאות בסטודנטים ובסטודנטיות שלנו.

וליד טאהא: עשרות אלפי סטודנטים ערבים לומדים היום באוניברסיטאות בתוך המדינה ומחוצה לה, וכל זה קודם כול בזכות האל ישתבח ויתעלה ולאחר מכן בזכות המאמצים העצומים המושקעים על ידי כל מורה ומורָה כדי להכין את התלמיד לשלב החשוב מאוד הזה.

וליד טאהא: ככל שתתחזק התודעה והחינוך כך יפחתו הפשע והאלימות, וזה גם אינטרס לאומי ושליחות מוסרית, חינוכית ודתית.

וליד טאהא: עם זאת, אני ער היטב לכך שיש בעיות רבות– –) שלום כבוד השר.

קריאה: – – –

וליד טאהא: (– – שסובלים מהן המורים וסובלות מהן המורות בחברה הערבית, בייחוד שיש לנו קרוב ל-15,000 מורים ומורות שעדיין לא השיגו את זכותם להיקלט במקצוע שלמדו והם רוצים לעבוד בו.

וליד טאהא: יש גם אלפי מורים ומורות שגומאים מאות קילומטרים כדי להגיע לבתי הספר שהם עובדים בהם, הרחק מאזור מגוריהם.

וליד טאהא: אנו ערים מאוד לקשיים שהמורות הערביות והמורים הערבים סובלים מהן.

וליד טאהא: אנו רוצים לעשות כל אשר לאל ידנו כדי להקל עליהם, והם ראויים למלוא ביטויי האהבה, ההערכה וההלל מאיתנו ביום זה.

וליד טאהא: תודה לכולכם.

וליד טאהא: ) תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ווליד טאהא.

משה ארבל: חבר הכנסת אוריאל בוסו יעלה ויבוא, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, למעשה, יום הוקרה לאנשי ונשות החינוך נקבע לימי חג החנוכה, בשבוע שעבר, שבו נאמר: "הנרות הללו קודש הם, ואין לנו רשות להשתמש בהם אלא לראותם בלבד".

אוריאל בוסו: וכמובן, כמו שאמרו בעלי המוסר, הנרות הללו הם הילדים שלנו, הן הנשמות שלנו.

אוריאל בוסו: כאשר אנו כהורים שולחים את ילדינו ללמוד במסגרת חינוכית, אנחנו מפקידים את האוצר הגדול והחשוב ביותר שיש לנו בידי אותם אנשי צוות, אנשי חינוך נפלאים, שמשקיעים את מרבית זמנם ומרבית מרצם למען חינוך ילדינו.

אוריאל בוסו: הנרות הללו קודש הם, ואנו חייבים לראות אותם בעיקר צומחים ופורחים.

אוריאל בוסו: החינוך הוא יסוד הצמיחה של כל ילד וילדה במשעול החיים.

אוריאל בוסו: החינוך מהווה את הבסיס והתשתית לכל החיים.

אוריאל בוסו: אנשי מערכת החינוך המופלאים, שמקדישים את כל עיתותיהם לחינוך הילדים, הם אבן היסוד שלנו; הם המתווים ומנחים את דרך הילדים ואת הנפש הזכה שלהם; הם חורטים גרסא דינקותא, שנחקקת לעולם בלבבות הטהורים, והם אשר נמצאים שם בשבילם בכל מקום ובכל זמן.

אוריאל בוסו: מורָה, מורֶה, יודעת ויודע לשאול למה היום המצב רוח לא כזה.

אוריאל בוסו: אנחנו רוצים לקנות מכונית – אנחנו בודקים כמה כוח סוס, כמה סמ"ק, בודקים הכול בשביל לקנות; כשאנחנו שולחים את הילדים שלנו, אנחנו סמוכים ובטוחים שהם נמצאים בידיים הכי טובות והכי נכונות.

אוריאל בוסו: להם אנחנו צריכים להריע, להם אנחנו צריכים להודות על פועלם יום-יום, שעה-שעה, במסירות נפש של ממש, מסירות והתמדה שאין למעלה ממנה, אין חשובה ממנה.

אוריאל בוסו: אותה עבודת קודש לא באה לידי ביטוי מספיק במעמדם וגם בשכרם, אדוני סגן השר, ואני אומר את זה בצער גדול.

אוריאל בוסו: אנשי מערכת החינוך בישראל לא מתוגמלים מספיק בעבור עבודתם.

אוריאל בוסו: בדוח ה-OECD שפורסם בשנה שעברה עולים נתונים מזעזעים כי מורה בישראל מרוויח אלפי שקלים פחות מבמדינות המפותחות.

אוריאל בוסו: מורה בתיכון משתכר 50% מהמקובל במדינות המפותחות.

אוריאל בוסו: המורים בארץ ייאלצו לעבוד כל חייהם כדי להגיע לשכר עמיתיהם במדינות המפותחות.

אוריאל בוסו: ישראל נמצאת כמעט במקום הנמוך ביותר בעולם בכל הקשור לשכר המורים במערכת החינוך – ואני מדבר בעיקר על המורים הצעירים במערכת החינוך.

אוריאל בוסו: גם כאשר תקציב החינוך הכפיל את עצמו בעשור האחרון, ועלה ביותר מ-30 מיליארד שקלים, דווקא השכר של המורים הוותיקים עלה באופן משמעותי, ומי שיצאו נפסדים הם המורים הצעירים, שנשארו הרחק מאחור.

אוריאל בוסו: כנראה, אולי, זה מסביר את הירידה המשמעותית בשנים האחרונות בדרישה לכהן במסגרות חינוכיות.

אוריאל בוסו: זה כבר לא סוד שיש מחסור במורים בישראל, וחבל שאנחנו לא עושים את הנדרש כדי לעודד ולתת את מה שמגיע למי שמוסר את נפשו והוא האוצר.

אוריאל בוסו: אם נביט לרגע, ולו לתקופת הקורונה – התקופה המאתגרת שכל אחד ואחד התמודד איתה – תחשבו שמורֶה או מורָה, בתנאים-לא-תנאים, עם ילדים בבית, צריך או צריכה לנהל כיתה שלמה, 30 תלמידים, 25, 35, בזום, להעביר את המסרים דרך המחשב.

אוריאל בוסו: אצלנו, במערכת החינוך החרדית, זה מרחב קולי – גם זום אין לנו – ומדובר לא ביום ולא ביומיים; חודשים ארוכים שהמורים והמורות הם הראשונים והיחידים שהיו צריכים לייצר ולהמציא את עצמם, יום אחרי הסגר, בדברים שלא היו רגילים אליהם.

אוריאל בוסו: דווקא חרה לי שבתקופה הראשונה של הקורונה, הראשונים שהיה עליהם את העליהום – על השכר שלהם – על המורים והמורות, למרות שהם המשיכו והשקיעו.

אוריאל בוסו: אני אומר לכם את זה ממבט של מי שנשוי לאשת מערכת חינוך הרבה שנים.

אוריאל בוסו: אני רואה בבית את ההתנהלות: אישה צריכה גם לנהל בו-בזמן את משק הבית הפרטי שלה, גם את הכיתה, גם את הילדים.

אוריאל בוסו: שעות.

אוריאל בוסו: זו עבודה הרבה יותר קשה מאשר הולכים בשעה 08:00, חוזרים ב-13:00, 14:00, ומסיימים את העבודה.

אוריאל בוסו: מישהו חשב עליהם?

אוריאל בוסו: החינוך היה ותמיד יהיה נשמת אפה של היהדות החרדית ומנוע הצמיחה שלה.

אוריאל בוסו: מרן רבנו עובדיה יוסף, זכר צדיק קדוש לברכה, מסר את נפשו ברמ"ח אבריו ושס"ה גידיו להקים את מערכת החינוך התורנית של ש"ס.

אוריאל בוסו: בכל ההסכמים, בכל ממשלה – זה הדבר הראשון שהוא עשה.

אוריאל בוסו: אנשי ונשות מערכת החינוך בישראל, לולא עבודתם המסורה, כל זה פשוט לא היה קורה.

אוריאל בוסו: אסיים אולי בסיפור קטן שמסמל.

אוריאל בוסו: בא יהודי אחד למרן רבנו עובדיה יוסף, דפק בדלת, אמר לו: כבוד הרב, אני רוצה לשלוח את הילד שלי למקום מסוים, אבל אשתי לא רוצה.

אוריאל בוסו: אחרי שתי דקות הרב לבש את הגלימה שלו, אומר לו: בוא.

אוריאל בוסו: הוא אומר לו: מה בוא?

אוריאל בוסו: אומר לו: בוא, יורדים למטה.

אוריאל בוסו: ירד איתו למטה – הוא אומר לו: יש לך מכונית?

אוריאל בוסו: הוא אמר לו: כן.

אוריאל בוסו: אבל אתם יודעים איזו מכונית הייתה לאותו אדם?

אוריאל בוסו: משאית של פינוי אשפה.

אוריאל בוסו: אומר לו הרב: בוא, עולים.

אוריאל בוסו: הוא אומר לו: הרב, לא נעים.

אוריאל בוסו: הוא אומר לו: בוא, עכשיו נוסעים.

אוריאל בוסו: עלה איתו הרב, זכר צדיק וקדוש לברכה, עם הגלימה שלו נוסע במשאית של פינוי אשפה בירושלים עד מעלה אדומים.

אוריאל בוסו: הוא אמר לו: בוא.

אוריאל בוסו: דופקים בדלת, אשתו פותחת את הדלת, כמעט מתעלפת – היא רואה את הרב עובדיה.

אוריאל בוסו: הוא אומר לה: גברתי, בתי היקרה, הילד שלך – לחינוך טהור וזך.

אוריאל בוסו: כמובן שבאותו רגע לא הייתה שאלה, אבל זה רק ביטא כמה אצל מרן, בנפשו ובגופו היה כל נושא החינוך.

אוריאל בוסו: ולכן כאן בכנסת אני חושב שיום החינוך וההוקרה לאנשי ונשות מערכת החינוך הוא דבר מתבקש ומחויב המציאות.

אוריאל בוסו: אנחנו כאן, הפוליטיקאים, שיודעים לפעמים רגעים שאולי אם ילדים יסתכלו הם יגידו: זה לא זה בדיוק החינוך – והמורים צריכים להיות כנגד – אנחנו כן צריכים להיות סמל של חינוך לאותם תלמידים, לאותן תלמידות, ולהוקיר את מערכת החינוך, לשים אותה בראש מעיינינו.

אוריאל בוסו: רק כך נזכה באמת לראות את הפירות שלנו גדלים בדיוק כמו שאנחנו רוצים.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת הרב אוריאל בוסו.

משה ארבל: אולי אינכם יודעים, אבל גם הוא איש חינוך בעברו, וכמובן שהפירות שלו והתלמידים שלו היום הם רבנים חשובים.

משה ארבל: חבר הכנסת רם שפע – אינו נוכח.

משה ארבל: אשר על כן, ישיב על ההצעות לסדר-היום סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לחברי הכנסת המציעים שדיברו עד עכשיו: חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת ווליד טאהא, חבר הכנסת אוריאל בוסו, חבר הכנסת הרב אייכלר, שמופיע רביעי ברשימה אבל נאם קודם, כי יש לו שמחה משפחתית.

מאיר פרוש: ברשותך, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית, בשם משרד החינוך אני מבקש להודות על ציון יום המורה בכנסת ועל קיומו של הדיון החשוב הזה.

מאיר פרוש: זוהי ההזדמנות להכיר תודה לנשות ואנשי החינוך העושים לילות כימים בשליחות, במסירות, לטיפוחם והעצמתם של תלמידי ישראל, דור העתיד של החברה הישראלית.

מאיר פרוש: לאמירת התודה וההערכה שאני אומר עכשיו שותפים מיליוני תלמידים והוריהם והחברה הישראלית כולה.

מאיר פרוש: השנה האחרונה, אדוני היושב-ראש, הייתה ללא ספק אחת השנים המורכבות שידעה מערכת החינוך.

מאיר פרוש: נגיף הקורונה חולל שינויים דרמטיים בפעילותה של מערכת החינוך ובאופיו של מקצוע ההוראה.

מאיר פרוש: בזמן קצר ובתנאים של חוסר ודאות נאלצו המורים להתאים את אופן הוראתם והתנהלותם למציאות החדשה.

מאיר פרוש: התגייסותם המהירה והסתגלותם למציאות החדשה אפשרו, אדוני היושב-ראש, את המשך העשייה החינוכית לצד הנגיף – לצד הנגיף אמרתי, ואני מזכיר: לצד רופאים ושוטרים הפכו המורים האלה לחזית המאבק וההתמודדות עם מגפת הקורונה.

מאיר פרוש: עבודתם החיונית הייתה ועודנה עוגן לילדי ישראל ולפעילותו של המשק כולו.

מאיר פרוש: זו הזדמנות כפולה להביע הערכה על עשייה ממושכת ועל התגייסות מעוררת השראה בתקופה המורכבת הזאת.

מאיר פרוש: עם כניסתו של שר החינוך לתפקידו קבע השר כמה עקרונות לפעולה על מנת להבטיח את התחדשותה ושיפורה של מערכת החינוך.

מאיר פרוש: לשניים מהעקרונות הללו זיקה ישירה למעמד שאנו מציינים היום.

מאיר פרוש: העיקרון הראשון: חיזוק מעמדו של המורה כך שיזכה להערכה הציבורית ולמעמד הראויים לו; העיקרון השני:

מאיר פרוש: העצמת מנהלות ומנהלי בתי הספר והרחבת הגמישות הניהולית והפדגוגית על מנת לאפשר להם לממש את אחריותם ולהצליח בעשייתם החינוכית.

מאיר פרוש: בתוך כך, בימים אלה שוקד משרד החינוך על כתיבת תוכנית מערכתית לקידום מעמד המורה אשר תכלול התייחסות לרכיבי השכר בחוזה העסקתם של המורים ודרכים לשיפור סביבת עבודתם ויכולתם לבצע את תפקידם בצורה המיטבית.

מאיר פרוש: במסגרת התוכנית יפותחו מסלולי קריירה למורים ולבעלי תפקידים במערכת החינוך, וגם תינתן גמישות ניהולית ופדגוגית רבה יותר למנהלים ולמורים בדרכי ההוראה ובתכניה השונים, בלי לפגוע בחתירה המתמדת לשיפור הישגי הלומדים.

מאיר פרוש: מערכת החינוך עוברת בימים אלה שינוי; שיטות ההוראה הופכות חדשניות וטכנולוגיות יותר.

מאיר פרוש: צוותי החינוך הם מובילי התהליך ומלֻווים במערך השתלמויות רחב המתאים לרוח התקופה.

מאיר פרוש: כבר כיום כל בתי הספר לוקחים חלק בהשתלמויות הכוללות שלושה תחומים מרכזיים: 1.

מאיר פרוש: טכנולוגיה ללמידה מרחוק.

יריב לוין: מכובדיי, אנא, סגן השר מתקשה.

יריב לוין: תודה.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: פדגוגיה מרחוק.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: שיח רגשי-חברתי בלמידה מרחוק.

מאיר פרוש: כמובן שאנחנו נמשיך לקדם את המהלך ולהצעיד את המערכת בכיוונים הללו.

מאיר פרוש: אני רוצה – ברשותך, אדוני היושב-ראש, כי אין הרי שום דבר שהוא במקרה בעולם הזה – אומנם בשבוע שעבר נערכנו לציין את יום החינוך, אבל מכיוון שסדר-היום הסתיים, לא צלח הדבר ולא יכולנו לעשות זאת בימים ההם, בימי החנוכה, אז הכנסת השכילה להעביר את ההקדשה של היום הזה, יום החינוך, להיום, יום שלישי, ז' בטבת.

מאיר פרוש: אני רוצה להזכיר דברים שחשבתי לומר.

מאיר פרוש: אנחנו פחות משבוע ימים מחג החנוכה, ואני רוצה לומר כמה מילים בהקשר הזה.

מאיר פרוש: ימי החנוכה קשורים באופן מיוחד עם ילדי ישראל.

מאיר פרוש: דבר זה נרמז בשמו של החג – חנוכה, מלשון חינוך.

מאיר פרוש: כך גם מובא בספרים, שאחד מטעמי היום-טוב הוא משום שבו חנכו את המזבח ואת בית המקדש.

מאיר פרוש: ככה אנחנו גם אומרים בתפילה ב"על הניסים", שכאשר ניצחו ישראל את היוונים הם היו צריכים לטהר את בית המקדש, ורק לאחר מכן הם התחילו מחדש את העבודה בבית המקדש.

מאיר פרוש: מובן גם שכמו שהם טיהרו את המזבח והמקדש כדי לחדש שם את העבודה, כך גם היה אצל היהודים עצמם שעסקו בחינוך: הם טיהרו וקידשו את עצמם כדי שיהיו ראויים להדליק את נרות המנורה הטהורה ובכך להשפיע אור וטהרה בעולם כולו.

מאיר פרוש: חינוך מתחיל בילדים קטנים ביותר, כמו שכתוב בפסוק: "חנֹך לנער על פי דרכו גם כי יזקין לא יסור ממנה".

מאיר פרוש: יש לחנך את ילדי ישראל ואת הילדים באופן שהחינוך יהיה חקוק בליבם וישפיע על הילד גם כאשר יזקין, דהיינו, אפילו בהגיע האדם לגיל מבוגר יותר, כתוצאה מברכת הקדוש ברוך הוא שהוא זכאי וזוכה לאריכות ימים ושנים טובות, שנים של בריאות ושמחה, גם אז אנחנו מקווים שימשיך בדרך היהדות.

מאיר פרוש: יוצא אפוא שחג החנוכה, הימים שהיינו צריכים גם לציין את יום החינוך, את יום המורה, הוא מלשון חינוך, מזכיר לנו גם את החובה לחנך את ילדי ישראל בדרך ישראל סבא, להכניס בהם עוד יותר טהרה וקדושה, באופן שהחינוך יהיה חקוק בליבו של הילד עד שהוא משפיע על כל ימי חייו.

מאיר פרוש: ימי החנוכה הם ימים שבהם נעשו ניסים לישראל במלחמתם באומה היוונית, שהטילה את אימתה על העולם ובמרוצת סוסיה היא גם כבשה שטחים נרחבים, היא סיפחה אליה עמים רבים ובישרה על ישנה-חדשה, תרבות יוון, אשר התמקדה בפיתוח הגוף והנאות העולם.

מאיר פרוש: מלחמה על המשך מורשת ישראל, על ערכי הרוח שהנחילו לנו אבותינו, ומלכות הרשעה הזאת רצתה לבטלה, בחסדי ה' הרבים ריחם הקדוש ברוך הוא עלינו וגברה יד בית חשמונאי על האומה החזקה בעולם.

מאיר פרוש: וכשהגיעו לבית המקדש הם מצאו אותו מחולל, כל השמנים היו טמאים, הכדים מנופצים, מלבד פך שמן אחד טהור שחתום בחותמת כוהן גדול שהעיד על טהרתו.

מאיר פרוש: ונעשה נס – השמן שאמור היה להספיק ליום אחד האיר שמונה ימים.

מאיר פרוש: אחד הטעמים שנקרא בשמו, מהשורש חנ"ך, כלומר חינוך – שחנכו מחדש, כמו שהזכרתי בראשית דבריי, שחנכו מחדש את בית המקדש.

מאיר פרוש: ואז נשאלת השאלה: הרי ישנו דין הנקרא ''טומאה הותרה בציבור'', ומשמעותו: גם כשאין אמצעים טהורים ובנוסף רוב העם טמא מטומאת המתים אשר במלחמה, מותר להדליק בשמן טמא.

מאיר פרוש: מדוע טרחו וחיפשו וביקשו שייעשה נס והמנורה תאיר לשמונת הימים?

מאיר פרוש: אלא יסוד חשוב לימדונו החשמונאים, שכאשר חונכים דבר חדש, יסודו ושורשו רצוי לעשותו בקדושה וטהרה, כאשר הוא נקי מכל חשש טומאה, וזאת מכיוון שהבניין כולו בנוי על היסודות, ואם היסודות חלשים, חלילה, עתיד הבניין לצאת עקום ואפילו לקרוס ולקבור את יושביו תחתיו.

מאיר פרוש: עניין זה בעצם שייך גם לחינוך האדם את ילדיו וגם את עצמו.

מאיר פרוש: בתחילתו זו איזו דרך או הנהגה חדשה, ואז האדם מתבונן על עצמו בעין בוחנת ומחפש את פך השמן הטהור הטמון בנבכי נשמתו, ויאחז בו ועימו יצעד אט-אט.

מאיר פרוש: אבל חשוב שנקודה זו שעימה הוא מתחיל לצעוד במסילה העולה תהיה נקייה מנגיעות.

מאיר פרוש: ואם ידבק בה במסירות נפש כאותם חשמונאים, תאיר לו אותה מצווה לשאר החיים ותרומם אותו אל דרך ישראל.

מאיר פרוש: כאשר נדליק את נרות החנוכה, אל נשכח את הרעיון המוסרי המסתתר מאחורי נרות אלו – אותו לימוד חשוב שלימדונו אבותינו על חינוך עצמנו.

מאיר פרוש: לפני שאני מסכם אני רוצה להקריא בפניכם קטע ממאמר, בעצם משיחה שקיים הוד קדושת האדמו"ר מסלונים, זכר צדיק וקדוש לברכה, שהיה בנשיאות מועצת גדולי התורה, ובתכונותיו היה גם מחנך דגול מאוד, ידוע בספריו, בעל הנתיבות שלום, שכל הכרכים וכל מאמר ומאמר בפני עצמו – עולם ומלואו.

מאיר פרוש: וכך הוא אמר: תפקידו של מורה מחנך, למעלה מעצם הלימוד והחינוך, הוא יצירת אווירה בכיתה שתהא מתאימה כרקע לבנות עליה אווירה של יראת שמיים – של יראת שמיים ושל אמונה במידות טובות ואהבת רעים.

מאיר פרוש: רק עם אווירה כזאת ירגיש הילד כמה שהוא קטן, כי אם הוא מעליב את חברו, וכל שכן כאשר מכהו, החטא של הילד מאוד חמור.

מאיר פרוש: האווירה של הכיתה, אומר האדמו"ר, היא ממרכיבי החינוך החשובים ביותר, ומה מאוד מזיק לחינוך אווירה קלה או חס ושלום זולה.

מאיר פרוש: ומאידך גיסא אווירה מתאימה, אווירה של רצון להיות גדול בתורה, שמעוררת לשקידה בלימוד, ועוד יותר – אווירה של מידות טובות, שעוזרת לעקור מהתלמידים מידות מושחתות, אם מתולדה ואם מהשפעת חברים רעים, שהזמן הטוב ביותר לעקירתם הוא דווקא בגיל הצעיר.

מאיר פרוש: ואז צריך לייצר אווירה כזאת.

מאיר פרוש: ועל כך יש כמה וכמה דרכים שדורשות עבודה ברציפות ובעקביות, מהדרכים הקלות – הסיפורים על גאונים וצדיקים, איך שהם היו בעלי מידות טובות בימי ילדותם ואיך שהם אהבו את הזולת והצטערו כשראו את חברם בצרה, ואיך התפילות שלהם ואיך התורה שלהם הייתה בתקופת הילדות.

מאיר פרוש: וידוע שכל הדברים האלה משפיעים על הילד, ובמיוחד סיפורי צדיקים שמספרים להם מימי ילדותם, מה הם הצדיקים עשו בגילו, ואילו לשאר סיפורי צדיקים, אין להם השפעה כל כך מיוחדת עליו.

מאיר פרוש: וממשיך האדמו"ר ואומר: חז"ל קבעו כי בחינוך הילד צריך להיות שמאל דוחה וימין מקרבת.

מאיר פרוש: והכלל הזה של שמאל דוחה וימין מקרבת זה יסוד עיקרי בחינוך.

מאיר פרוש: כי הינה לכאורה בחינוך שני כללים יסודיים שסותרים זה את זה.

מאיר פרוש: מצד אחד ידוע שהצלחת החינוך תלויה באהבת החניך למחנך, שמתוך זה יש לו אמון מלא לדבריו, כי כשאוהבים לאדם ויש אמון בו שרוצה רק בטובתו, דבריו מתקבלים על הלב ויש להם השפעה מיוחדת.

מאיר פרוש: ולהפך, להפך הוא כאשר החניך, יש לו שנאה למחנכו, שאז אין לו שום סיכויים להצלחה ושיקבל השפעה ממנו.

מאיר פרוש: מאידך גיסא מצינו בחכמינו בחז"ל שאמרו: הטל מרה בתלמידים.

מאיר פרוש: כי המשמעת החזקה בכיתה היא הכרחית – וכל זה אומר האדמו"ר למחנך – ובלעדיה אין כל סיכוי להצלחה.

מאיר פרוש: התשובה לזה היא מאמר חז"ל הנזכר שצריך שיהיו שניהם גם יחד כתרין רעין דלא מתפרשין – כמו שני חברים שלא פורשים אחד מהשני, כך שני הפסוקים האלה.

מאיר פרוש: תמיד הימין, שהוא הכוח העיקרי, מקרב, ותמיד השמאל, הכוח החלש, הוא הדוחה.

מאיר פרוש: והיינו איזון כוחות הנפש שיהיו למחנך, שעיקר יהיה אהבה, ואילו הטלת מרה בתלמידים תהיה מצד הכוח החלש.

מאיר פרוש: והחידוש בזה – שגם בעת שהשמאל דוחה, גם אז תהיה הימין מקרבת.

מאיר פרוש: האהבה הפנימית שבלב התלמיד תהיה גם בשעה שמוכרח להטיל אימה כדי להחזיק את המשמעת.

מאיר פרוש: וכוח עילאי יש גם בתינוקות לדעת ולהרגיש מי שאוהב אותם באמת, וזה אחד העניינים הקשים במלאכת החינוך, שגם את התלמיד הגרוע ביותר והמרגיז והמתחצף כנגדו, כנגד המחנך – הוא מחויב לאהוב אותו, ואחרת אין לו שום סיכוי להצליח.

מאיר פרוש: ובמקום שהמורה אינו יכול לאזן את השמאל דוחה והימין מקרבת, מוטב שהחינוך יהיה נוטה ומופרז לצד הימין מקרבת משחלילה יהיה מופרז לצד שמאל דוחה, כי בלי האהבה מצד התלמיד לא תיתכן הצלחה.

מאיר פרוש: ומהעניינים העיקריים שבהם תלויה הצלחת החינוך זה הבנת נפש הילד.

מאיר פרוש: לכל ילד יש נפש מיוחדת, והמחנך צריך להיות בעל נפש להבין נפש החניך, ובמיוחד במקרים שאין לילד נפש יציבה והוא נתון תחת מצבי רוח, שאז צריך להכיר את נפשו ואת מצבי הרוח שבו.

מאיר פרוש: אז מרגיש גם הילד הקטן בתת-הכרתו כי המורה מבין אותו, ועל ידי זה הוא אוהב אותו ונותן בו אמון והוא מקבל את מרותו.

מאיר פרוש: ואם המורה המחנך אינו מכיר את נפש הילד, עלול המורה לעשות שגיאות חמורות בחינוך, כי גם לילד לפי ערכו יש משברים שהמחנך צריך לעזור לו לצאת מהם.

מאיר פרוש: וכשאינו מכיר את נפשו, כשהמחנך לא מכיר את נפשו של הילד, הוא יכול חלילה לגרום לו פגמים קשים בחינוך – לדוגמה, ילד שסובל מרגש נחיתות וחושב שכולם שונאים אותו, והתוצאות מרגשות אלו קשות ומרגיזות ביותר את המחנך וטועה שסובל על גאות מופרזת ולכן רוצה לשבור את רוחו, ומשריש בו הילוך מחשבה שהוא ילד רע ובלתי נסבל ושהוא לא יצליח בלימודו, ועל ידי זה מערער המחנך את כל כוחות הנפש של התלמיד.

מאיר פרוש: ולפעמים זה בבחינת מכה שיש בה כדי להמית בתכונת נפשו.

מאיר פרוש: והמומחיות המיוחדת בחינוך היא כלפי ילד בעייתי שמוחו סתום ואינו תופס מה שלומדים, וליבו סגור, ואין לו כל רגש לשום דבר שבקדושה, מידותיו רעות ובלתי נסבל על חבריו ותמיד נדמה לו כאילו כולם רודפים אותו ומבקשים רעתו – הדבר הגרוע ביותר יהיה אם המורה מתייאש ממנו ומשלים עם מצבו הרע שאין מה לעשות.

מאיר פרוש: לא – עליו להאמין ראשית כי בכל נפש ובכל ילד יש נשמה קדושה וחלק אלוה ממעל, אך שמסביבם יש אחיזת חיצונים וקליפות וצריך תמיד לחפש עצות איך לפתוח את המוח ואת הלב של הילד.

מאיר פרוש: ועל כגון דא נאמר – אומר האדמו"ר – מאמר החכם: אין עצה כמחפש עצות; וכאשר מחפשים עצות, יש סייעתא דשמיא; ואחרי כל העצות אין עצה כמבקש ומתחנן לקדוש ברוך הוא שישלח עזרו מקודש.

מאיר פרוש: ומצטט את לשונו של האדמו"ר הראשון לבית סלונים, בעל "יסוד העבודה", כמו שמסופר על אחד מראשי הישיבות שאחד מתלמידיו לא היה רואה סימן ברכה בלימודו או במידותיו, היה צם ומבקש רחמים בעדו – כך צריך להיות גם אצל מורה במוסד החינוך.

מאיר פרוש: לסיכום הדברים אני רוצה לומר כך: מורי ומורות ישראל הם ליבה הפועם של מערכת החינוך.

מאיר פרוש: הם בעצם סוכני השינוי של הדברים שיכולים לחול בילד בהווה או בעתיד.

מאיר פרוש: זוהי הזדמנות להכיר תודה והערכה לפועלם.

מאיר פרוש: בצל נגיף הקורונה עמדו המורים בחזית כדי לשמר שגרה לימודית וחברתית וליתן מענה רגשי לילדינו, אשר חוו גם הם טלטלה.

מאיר פרוש: הם בהחלט גיבורי התקופה ונושאי הדגל.

מאיר פרוש: משרד החינוך ימשיך לפעול לחיזוק מעמדם של המורים, ובכך תחוזק מערכת החינוך כולה.

מאיר פרוש: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר מאיר פרוש.

יריב לוין: << הלסי >> ציון יום השפה הערבית << הלסי >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנו עוברים כעת אל הנושא הבא, והוא ציון יום השפה הערבית.

יריב לוין: אני מבקש לברך את חבר הכנסת יוסף ג'בארין על היוזמה החשובה לציין בכנסת את יום השפה הערבית – יוזמה אשר נעניתי לה בשמחה רבה.

יריב לוין: השפה הערבית היא עולם ומלואו.

יריב לוין: זכיתי לגדול בבית שבו השפה הערבית תמיד הייתה נוכחת.

יריב לוין: אבי, פרופ' אריה לוין, חתן פרס ישראל לבלשנות, הקדיש את חייו לחקר הדקדוק הערבי.

יריב לוין: אימי, גאיל לוין, למדה אף היא את השפה, ועמדה במשך שנים רבות בראש מחלקת אסיה ואפריקה בספרייה הלאומית, מחלקה אשר בין היתר הייתה ממונה על רכישת הספרים בערבית וניהול אולם הקריאה, אשר שימש דורות של חוקרים וסטודנטים.

יריב לוין: השפה הערבית היא שפה עשירה, מגוונת ומיוחדת.

יריב לוין: יש בה עושר לשוני יוצא דופן, שהוא תולדה של הפיזור הגיאוגרפי העצום של הדוברים אותה.

יריב לוין: השפה הערבית מדוברת בלהגים שונים; כל להג מביא עימו לא רק הבדלים באופן הגיית האותיות או באופן הגיית התנועות, אלא כולל אוצר מילים שלם וייחודי אשר התפתח כתוצאה מהוויית החיים באזור שבו הוא מדובר.

יריב לוין: הדבר הביא גם לעושר עצום של פתגמים, אשר כל אחד מהם משקף פן אחר באורחות חייהם של הדוברים באותו להג.

יריב לוין: כך, למשל, קיימים בלהגים של מדינות מדבריות פתגמים רבים הנסובים סביב ספינת המדבר, הלוא הוא הגמל.

יריב לוין: כך, למשל הפתגם (אומר בערבית ומתרגם:) קרי, מי שאינו יכול להתמודד עם גמל נושך את האוכף, או במילים אחרות: לא חוכמה להיות גיבור על חלשים.

יריב לוין: השפה הערבית היא גם השפה שבה נכתבו יצירות ספרותיות, מחזות וסרטים יוצאי דופן אשר העשירו את התרבות העולמית כולה.

יריב לוין: אכן, ידיעת השפה הערבית פותחת בפני הדובר אותה עולם שלם של תרבות מפוארת ומיוחדת המשתרעת על פני יבשות ואשר יש בה כדי להעשיר את עולמו של כל אדם בתחומים רבים ומגוונים.

יריב לוין: אין צורך להכביר מילים על חשיבות ידיעת השפה הערבית באזורנו, אשר רוב מוחלט של תושביו דוברים את השפה כשפת אם.

יריב לוין: הדבר חשוב לחיי המסחר, לעולם התיירות וגם ליכולתנו להביא את המודיעין הדרוש להגנת המדינה.

יריב לוין: חשובה לא פחות היא העובדה שידיעת השפה הערבית יש בה כדי לאפשר הבנה טובה יותר וקשר הדוק יותר בין אזרחי המדינה שהערבית אינה שפת אימם לבין אזרחינו הרבים שהם דוברי ערבית כשפת אם.

יריב לוין: כבר בכנסת התשע-עשרה, הגשתי יחד עם חבר הכנסת לשעבר עיסאווי פריג' הצעת חוק שנועדה לחייב לימודי ערבית בבתי הספר היהודיים.

יריב לוין: ההצעה לא התקבלה בהסבר שאין קובעים בחקיקה את התכנים הנלמדים בבתי הספר.

יריב לוין: עם זאת, הצורך בלימוד הערבית היה ונותר הכרחי, כיוון שהפער בנושא זה הוא גדול ובלתי נסבל.

יריב לוין: מספר התלמידים בבתי הספר היהודיים הלומדים ערבית ברמה מינימלית הוא נמוך, ומספר התלמידים המסיימים את בתי הספר עם ידע מספיק בשפה הערבית הוא קטן ביותר.

יריב לוין: אני סבור שמצב זה חייב להשתנות, ואני מקווה שהיום המיוחד שאנו מציינים כאן יסייע בהגברת המודעות לחובה להרחיב ולהעמיק את לימודי הערבית ולהבטיח כי כלל ילדי ישראל ידעו את השפה לפחות ברמה הבסיסית.

יריב לוין: לצד זה חשוב, בעיניי, להנהיג גם בבתי הספר הערביים את הוראת השפה, כפי שנעשה בלימודי הלשון בבתי הספר ששפת ההוראה בהם היא עברית.

יריב לוין: העושר הלשוני של הערבית צריך להיות מוקנה לכל תלמיד גם אם הוא דובר את השפה כשפת אם.

יריב לוין: יתרה מזו, ראוי לעודד את מחקר השפה הערבית כדי שישראל, כמדינה החיה במרחב דובר ערבית ושרבים מאזרחיה דוברים את השפה כשפת אם, תהא מוקד של ידע אקדמי ותתרום את תרומתה להעמקת הידע האנושי ביחס לערבית וביחס למקורותיה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנו ניצבים בפתחו של עידן חדש ביחסינו עם עמי האזור בעקבות חתימת הסכמי השלום עם איחוד האמירויות הערביות ובחריין והסיכומים בדבר נורמליזציה עם ממלכת מרוקו ועם סודאן.

יריב לוין: אין ספק שזוהי שעת כושר להעמקת לימודי הערבית, שכן יש בהסכמים אלה כדי להסיר הרבה מן הרתיעה מהשפה הערבית, שצריך להודות, לצערי, שעדיין קיימת אצל רבים בחברה היהודית.

יריב לוין: היום ברור לכולם שהתועלת בידיעת הערבית לחיי המסחר, הכלכלה, התיירות ובתחומים נוספים היא רבה ביותר.

יריב לוין: אני מקווה כי היום המיוחד הזה יהיה נקודת ציון נוספת שתתרום להעלאת המודעות לשפה הערבית וכי נגיע למצב שבו כלל אזרחי ישראל יבינו ערבית, ומדינת ישראל תהיה למוקד של יצירה, כתיבה ומחקר בשפה הנפלאה הזאת.

יריב לוין: אני מבקש להזמין את יוזם היום המיוחד, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יריב לוין: אגב, חברי הכנסת, יש תרגום סימולטני לערבית.

יריב לוין: אם מי מהדוברים יבחר לדבר בערבית, יש כאן אוזניות שאפשר להשתמש בהן באופן מיוחד.

אוסאמה סעדי: אפשר שביום השפה הערבית תנאם בערבית?

יריב לוין: אני אומר לך את האמת, חבר הכנסת סעדי, אני חושב שהייתה חשיבות מאוד גדולה דווקא לומר את הדברים האלה לאוזניים יהודיות.

אוסאמה סעדי: גם וגם.

יריב לוין: יש לי הרבה מה לשפר, אבל – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יריב לוין: התרגום הסימולטני הוא מערבית לעברית, לטובת חברי הכנסת, אם יהיו דוברים שידברו בערבית לכבוד היום המיוחד הזה.

יוסף ג'בארין: יהיו דוברים.

יוסף ג'בארין: איפה המכשירים?

יריב לוין: המכשירים על השולחנות של חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: המכשירים על השולחן.

יריב לוין: נמצאים, נמצאים, בוודאי.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם הסימולטני: עמיתיי חברי הכנסת, זאת השנה הרביעית שבה אנו מציינים את יום השפה הערבית בכנסת ובמסגרת הימים המיוחדים של הכנסת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפתוח ולהצטרף לדבריו של יושב-ראש הכנסת בשתי סוגיות שהוא מציג: ראשית, החובה לחזק את השפה הערבית בקרב התלמידים הערבים ובקרב הערבים ולחזק את מעמדה של השפה הערבית, וגם להדגיש את חשיבות הוראת השפה הערבית לתלמידים דוברי העברית בבתי הספר דוברי העברית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שכולנו רוצים שכל האזרחים ידברו את שתי השפות ושתהיה גם אפשרות של דו-לשוניות בכל בתי הספר הערביים והיהודיים.

יוסף ג'בארין: אני גם שואף שיהיה מסלול לימודי, שיאמץ משרד החינוך, שהוא מסלול דו-לשוני.

יוסף ג'בארין: עד עכשיו יש מעט בתי ספר מהסוג הזה, והם בתי ספר פרטיים, אבל אני חושב שחשוב שמשרד החינוך יאמץ גישה של קיום בתי ספר דו-לשוניים ודו-לאומיים כאלטרנטיבה שתהיה לתלמידים יהודים וערבים.

יוסף ג'בארין: אין ספק, כשאנחנו מדברים על השפה הערבית – מדברים עליה כשפה הרשמית, וזה חוזר לחוק המנדטורי שנחקק בשנת 1922, שהפך לחלק מהחוק בישראל, אבל חשוב גם להדגיש שהמעמד הרצוי לשפה הערבית הוא לא רק בגלל החוק הרשמי שנותן לה את המעמד הרשמי הזה; המעמד הרצוי לשפה הערבית הוא בעיקר בגלל השורשים ההיסטוריים, השורשים עתיקי היומין של השפה הזו בארץ הזאת וגם בקרב התושבים שלה, והיא חלק מהזהות של הארץ הזאת.

יוסף ג'בארין: ) החלום שלי הוא, כבוד היושב-ראש, שבאמת נוכל להגיע למצב של דו-לשוניות, קודם כול במערכת החינוך, כדי שבאמת יהיה אפשר לאפשר גם לדור הצעיר ולדור הבא מקרב התלמידים היהודים לדבר את השפה הערבית, אבל גם דו-לשוניות במרחב הציבורי.

יוסף ג'בארין: והדו-לשוניות במרחב הציבורי גם מחייבת שככלל, עובדי השירות הציבורי, עובדי משרדי הממשלה, ידעו לתפקד בשתי השפות ולטובת שתי האוכלוסיות, בין שהם ערבים ובין שהם יהודים.

יוסף ג'בארין: ולכן, כשאני חושב על המעמד של השפה הערבית, אני אומנם חושב על מערכת החינוך, וכפי שאמרתי על הצורך לחזק את לימודי הערבית בבתי הספר הערביים ולחזק את לימודי הערבית בבתי הספר היהודיים, אבל אני חושב גם על מוסד להשכלה גבוהה בשפה הערבית – שלא קיים, ואותו משרד יכול לקחת גם, בוודאי, תפקיד חלוצי בטיפוח ובקידום השפה הערבית ברמה המחקרית וברמה המציאותית.

יוסף ג'בארין: ואני לפעמים באמת תוהה, כשאני מסתכל על המציאות בישראל – נתחיל בכנסת, הפרלמנט של המדינה, של נבחרי הציבור:

יוסף ג'בארין: מדוע הפרלמנט לא יכול לתפקד בשתי השפות?

יוסף ג'בארין: מדוע שהתרגום הסימולטני לא יהיה חלק אינטגרלי ממציאות העבודה בתוך הבניין?

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם שאני ביקרתי בפרלמנט הקנדי.

יוסף ג'בארין: אתם יודעים, יש שם שתי שפות רשמיות, אנגלית וצרפתית, ואפשר לראות שיש מנגנון דו-לשוני קבוע, כל הזמן; כל חבר פרלמנט בוחר את השפה שבה הוא רוצה לדבר.

יוסף ג'בארין: לכן זה מתחיל מהכנסת, אבל זה גם משרדי הממשלה.

יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, כמעט אי-אפשר לכתוב מכתב בערבית למשרדי ממשלה.

יוסף ג'בארין: גם אם האופציה התיאורטית קיימת, עד שתקבל התייחסות זה אולי ייקח תקופה קיצונית, ואז אנשים לא יעדיפו לעשות את זה, אז צריך גם לאפשר קשר עם הרשויות בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה להגיד לכם שלפעמים יש דברים בסיסיים שאתם לא יכולים לחשוב עליהם שהם לא קיימים בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, בעקבות העבודה שלנו ברשימה המשותפת, רק בשנתיים האחרונות התחילו אפילו להנפיק תעודות בגרות בשפה הערבית, והצורך הזה עלה כשיותר ויותר סטודנטים התחילו ללמוד באוניברסיטאות ברשות הפלסטינית, אבל גם בירדן, ואז הם ביקשו תעודה בערבית ולא רק בעברית, ומשרד החינוך נענה לכך.

יוסף ג'בארין: אני בשנה האחרונה טיפלתי בתלונות של בתי ספר שעדיין במבחני בגרות לתלמידים הערבים יש גרסה רק בעברית.

יוסף ג'בארין: אלה דברים בסיסיים שבוודאי אין להם מקום במערכת שנותנת את המעמד הראוי של השפה.

יוסף ג'בארין: אתרי ממשלה – הגיע הזמן להבטיח שכל האתרים הממשלתיים, כל האתרים הציבוריים, יהיו נגישים בוודאי גם בשפה הערבית, שכל השירותים הניתנים יהיו גם בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: זה קשור גם להעסקה של האקדמאים והצעירים הערבים בשירות המדינה, בחברות הממשלתיות, אבל בוודאי גם במגזר הציבורי, שכן אין ספק ששילוב של אנשי מקצוע ועובדים ערבים בשירות הציבורי ובסקטור הפרטי יכול גם לקדם את הנגישות הלשונית של אותה שפה.

יוסף ג'בארין: דוברי השפה הערבית, האוכלוסייה הערבית בישראל כיום – יותר ממיליון וחצי, וזהו עושר תרבותי ועושר לאומי ועושר לשוני שצריך לחזק אותו, וצריך להתייחס אל העושר הזה במבט החיובי – שפה יכולה להיות גשר בין העמים, שפה יכולה להיות גשר בין שתי קבוצות, במיוחד כאשר מתח פוליטי ותרבותי מאפיין את הקשר הזה.

יוסף ג'בארין: כן, לשפה יש הקסם הזה להוות את אותו גשר, ולכן אני אומר שקידום מעמדה של השפה הערבית בישראל הוא חלק אינטגרלי מקידום מעמדו של הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: לכן, אין ספק שאנחנו גם דוחים את אותה הוראה בחוק הלאום שפגעה במעמדה של השפה הערבית, והיום היינו בדיון בבג"ץ נגד חוק הלאום.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שבג"ץ בהחלט יתערב ויפסול את החלק הזה שפוגע במעמדה של השפה הערבית, כי את השפה הערבית צריך לחזק, צריך לקדם, ולא לפגוע, כפי שהיינו עדים לכך בחוק הלאום.

יוסף ג'בארין: לכן אני רוצה לסיים בקריאה – שאני רוצה לקוות שהיא מוסכמת על כולם – לחיזוק מעמדה של השפה הערבית במרחב הפרטי, אבל בוודאי במרחב הציבורי, בוודאי על ידי כל רשויות השלטון בישראל.

יוסף ג'בארין: קידום מעמדה של הערבית הוא תנאי הכרחי גם לקידום מעמדו של הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני מעריך מאוד את הדברים שפתחת בהם.

יוסף ג'בארין: בדיוק דיברתי עם סטודנט לשעבר של אביך הפרופסור לערבית, ג'אבר עסאקלה, שבאמת אמר כמה הערבית הייתה שגורה בפיו ועד כמה המציאות הזאת צריכה להיות אולי חלק נורמלי וחלק מאותו גיוון תרבותי ולשוני שאנחנו מדברים עליו בכינון של חברה בישראל שתהיה רב-תרבותית, רב-לשונית – לפחות דו-לשונית – באמת ובתמים במציאות החיים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: שוכרן.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואני מזמין את חבר הכנסת אבי דיכטר, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, שבאמת עומד מאחורי היום הזה כבר הרבה שנים, ונשאר נציג יחיד של דוברי ערבית כשפת אם אחרי שכולם ברחו.

אבי דיכטר: אבל כמו שאומרים בערבית – – –

יריב לוין: לא רק הוא, גם חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

אבי דיכטר: סליחה, סליחה, אלי, כמובן, וע'דיר, כמובן – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: יש לנו את ע'דיר, שאצלה זה אמיתי.

קריאה: אבל גם אדוני היושב-ראש מבין ערבית.

יריב לוין: בין להבין ללדעת, אתה יודע, כשפת אם, יש פער.

אבי דיכטר: אני רואה שחברי המשותפת ברחו מהאולם ברגע שעליתי, אבל גם לזה יש פתגם בערבית: (אומר בערבית ומתרגם,) זאת אומרת – –

ע'דיר כמאל מריח: איך?

אבי דיכטר: – – הבריחה היא שני שלישים מהגבורה.

אבי דיכטר: אז הם עשו את המהלך הזה – – –

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על הערבית כגשר, אבי.

יוסף ג'בארין: למה אתה – – –

אבי דיכטר: כן, כן, תראה.

אבי דיכטר: אני מסכים, אבל על גשר – אתה יודע, אנחנו מכירים את ההפגנתיות הזאת, אבל אני בחברה טובה.

אבי דיכטר: גם נשיא המדינה שמעון פרס, זכרו לברכה, כשעלה לנאום, כולנו זוכרים איך חברי המשותפת, או מה שהיה אז, עזבו את האולם, כך שאני באמת מרגיש בחברה טובה.

אבי דיכטר: אבל אני לא רוצה לעסוק בזה.

אבי דיכטר: אני באמת – נכנס עסאקלה, ומאחר שגם הוא היה סטודנט אצל – – –

ג'אבר עסאקלה: אני רק שכחתי את המשקפיים.

אבי דיכטר: מאחר שהוא היה סטודנט – גם אני הייתי סטודנט של פרופ' אריה לוין – אז אנחנו סוגרים פה מעגל מדהים.

אבי דיכטר: אבל אני רוצה לעסוק היום, ביום השפה הערבית, דווקא בהשפעות שהיו לשפה הערבית על מה שקורה כאן בשטח, בארץ ישראל, לפני הקמת המדינה ואחרי הקמת המדינה.

אבי דיכטר: אני לוקח רק את 500 השנים האחרונות, וזה מעניין.

אבי דיכטר: אני לוקח את התקופה העות'מאנית, שלטון האימפריה העות'מאנית.

אבי דיכטר: הטורקים הם באמת, החותם שלהם – אני קורא לחותם שלהם בארץ ישראל בשפה הערבית "חותם ג'י".

אבי דיכטר: מה זה חותם ג'י?

אבי דיכטר: כל המקצועות שאנחנו מכירים – סנדלר זה כונדרג'י – הג'י זה ג'י טורקי; מתקן הפנצ'רים, הפנצ'רג'י – כולנו מכירים את זה; כמובן הח'כודרג'י, וכו' וכו', הירקן.

אבי דיכטר: זה מעניין איך התקופה ההיא השאירה כאן לא מעט מילים.

אבי דיכטר: אני רק שמתי סט של מילים שעוסק בתקופה הטורקית.

אבי דיכטר: כשהגיעו הבריטים – הם היו תקופה קצרה, אבל זה מעניין; הם השאירו חותם מאוד מעניין אצל חלק מדוברי הערבית, בעיקר הדרומיים יותר, הבדואים.

אבי דיכטר: זה מדהים לראות איך בתקופה הקצרה יחסית של המנדט הבריטי נוצר פועל בערבית שמחליף את המילה אִמשי – לך, רֻחְ.

אבי דיכטר: כולנו מכירים את המילה הזאת; אנחנו לא כל כך יודעים שהמקור שלה הוא בכלל אנגלית בריטית.

אבי דיכטר: אנחנו שומעים את הבדואים אומרים: (אומר בערבית ומתרגם:) הלכנו לשם והלכנו לפה.

אבי דיכטר: המילה (אומר בערבית ומתרגם:) לך מפה – קוטר מין הון – היא מילה אנגלית, היא מילה בריטית מהתקופה של המנדט הבריטי, כשהמילה השגורה בפיהם הייתהgo there – הסתלק מפה.

אבי דיכטר: go there הפך להיות פועל והוא הפך להיות קוטר.

אבי דיכטר: יום אחד שמעתי איזשהו זקן סופר, ואני שומע אותו סופר שטרות והוא ספר כך: וואן, וואנין, תלאתה.

אבי דיכטר: אני אומר: מה זאת אומרת?

אבי דיכטר: וואן, וואנין, תלאתה – לקח one באנגלית והפך את זה לזוגי בערבית, אבל וואנין ותלאתה.

אבי דיכטר: ההגייה של הישראלים דוברי העברית היא אולי המהפכה בשילוב בין שפות, מפני שהשפות השמיות, עברית ערבית, הן שפות של שלוש אותיות שורש, בניינים, כמעט אותם בניינים.

אבי דיכטר: אני מודה שאת הדקדוק העברי הבנתי הרבה יותר טוב אחרי שלמדתי את הדקדוק הערבי.

אבי דיכטר: הסיבה פשוטה: בערבית מספר היוצאים מן הכלל הוא קטן מאוד ובעברית מספר היוצאים מן הכלל הוא גדול מאוד.

אבי דיכטר: לפעמים הוא קצת בלתי נתפס.

אבי דיכטר: למה צריך להגיד חלונות גדולים ודלתות גדולות?

אבי דיכטר: זאת אומרת, אתה מרובע כזה, מקובע, ש"ות" זה נקבה ו"ים" זה זכר.

אבי דיכטר: בעברית יש יוצאים מן הכלל; בערבית הסיפור הוא הרבה יותר פשוט.

אבי דיכטר: אבל זה מדהים כמה הקרבה בין השפות, לפעמים אפילו דמיון בין מילים, כמה זה עזר לערבב בין המילים, בין השפות, בין המשפטים ובין מילים בתוך המשפטים, והיום, 72 שנה אחרי הקמת המדינה, אתה יכול לשמוע לא מעט משפטים שהם מח'לוט – עירוב של עברית וערבית.

אבי דיכטר: אתה יכול לשאול מישהו: כיף חאלכ?

אבי דיכטר: מה שלומך?

ע'דיר כמאל מריח: סבבה.

יריב לוין: ואללה, בסדר.

אבי דיכטר: סבבה בא מערבית, זה נכון.

אבי דיכטר: אבל זה מדהים לראות איך אתה יכול במקומות מסוימים לשמוע תשובה בנוסח: ואללה, בסדרין ותלאת גמאמיר.

אבי דיכטר: מה זה?

אבי דיכטר: בסדר גמור.

אבי דיכטר: לקחו את זה ואמרו בסדרין – שני בסדר – ותלאת גמאמיר, שזה שלושה גמור, מה שנקרא.

אבי דיכטר: או שאתה יכול לראות בעברית יאללה הולכים – יאללה היא מילה ערבית טהורה.

אבי דיכטר: כל ילד: יאללה או יא אללה.

אבי דיכטר: איזה יופי.

אבי דיכטר: בכלל, את המילה "יא", אתה יכול לשמוע בהרבה מאוד מילים חיוביות או מילים שליליות; אגב, בדרך כלל מילים שליליות: יא מג'נון, או יא חתיכת אפס וכו' וכו' וכו'.

אבי דיכטר: אנחנו לקחנו את הנס קפה מאנגלית ועשינו בעברית "נמס", קפה נמס.

אבי דיכטר: אני לא מכיר ישראלי שאומר: תכין לי קפה נמס – תביא לי נס קפה.

אבי דיכטר: בערבית זה מדהים: אתה יכול לשמוע מישהו אומר לך – אתה שואל אותו: שו תשרב?

אבי דיכטר: מה תשרב?

אבי דיכטר: הוא אומר לך: נוס' קפה.

אבי דיכטר: אני אומר לו: נס קפה, הוא אומר לי: נוס' קפה.

אבי דיכטר: בסוף מסתבר שהנוס' קפה זה חצי קפה, חצי חלב – זה נס קפה בתפיסה שאתה שומע בערבית.

אבי דיכטר: או שאתה יכול לשמוע לפעמים: תשרב מיץ?

אבי דיכטר: תשתה מיץ?

אבי דיכטר: אתה שואל מישהו: ווין כונת?

אבי דיכטר: איפה היית?

אבי דיכטר: והוא אומר לך: טסתי אל ח'ארג', טסתי לחו"ל.

אבי דיכטר: בנתב"ג אתה יכול לשמוע את הבודק ששואל אותו: מי ארז לך את הדברים?

אבי דיכטר: הוא אומר: ארזת לחאלי – ארזתי לבד, מה שנקרא.

אבי דיכטר: אתה שומע את השילוב הזה, זה מדהים.

אבי דיכטר: אני מודה שבאחת ההזדמנויות ישבתי עם בחור דובר ערבית כשפת אם, ואמרתי לו שאני חייב לזוז.

אבי דיכטר: הוא אומר לי: (אומר בערבית ומתרגם:) אתה תזיז אותי איתך.

אבי דיכטר: זאת אומרת, לקחו את הפועל לזוז והפכו אותו בעברית לערבית, שמו אותו בניין שני בערבית, ופתאום אתה שומע את השילוב הזה.

אבי דיכטר: אבל נדמה לי שהשילוב הכי קטלני ששמעתי בעשרות שנותיי כדובר ערבית נולד בדבר מאוד מעניין.

אבי דיכטר: אני מסתכל ככה על הדור – רובנו מספיק מבוגרים; ע'דיר קצת יותר צעירה: בשנות השבעים, פחות או יותר, השמונים, הרכב הכי פופולרי היה פז'ו 404.

אבי דיכטר: למה הוא היה פופולרי?

קריאה: – – –

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: הוא היה פופולרי בכל מקום, גם ביהודה ושומרון, גם בעזה אבל גם בין הישראלים.

אבי דיכטר: למה הוא היה פופולרי?

אבי דיכטר: סיבה עסקית: הוא היה מוביל הרבה מאוד פועלים והיה לו גיר ידני.

אבי דיכטר: גיר ידני מאפשר לשים עוד נוסע.

אבי דיכטר: במקום להסיע ארבעה נוסעים, שלושה מאחור ואחד לפנים, יכולת להסיע חמישה נוסעים; זה עוד 20% הכנסה.

אבי דיכטר: הפז'ו הפך להיות רכב מאוד פופולרי.

אבי דיכטר: אגב, הוא גם היה אוטו טוב.

אבי דיכטר: לאט-לאט הוא הפך להיות מושג, זאת אומרת, היית שואל מישהו: לאן נסעת?

אבי דיכטר: הוא היה אומר לך: באז'ינא ע-תל אביב – נסענו לתל אביב.

אבי דיכטר: זאת אומרת, פז'ו, נסענו בפז'ו בהתחלה, אבל לאט-לאט הפג'ו – אגב, אנחנו מכירים את זה ממודל יותר ישן, של פריג'ידר.

אבי דיכטר: הרי פריג'ידר זו חברה שייצרה מקררים, אבל לאט-לאט פריג'ידר הפך להיות השם הקיבוצי למקררים.

אבי דיכטר: אז יום אחד אני שומע מישהו מדבר על באז'ינא ע-תל אביב ואני שואל אותו: כיף באז'יתו?

אבי דיכטר: גם אני כבר התקלקלתי, ואני שואל אותי בערבית: כיף באז'יתו?

אבי דיכטר: איך נסעתם לתל אביב?

אבי דיכטר: והוא עונה לי תשובת מחץ: באז'ינא בל א-פלוקס – נסענו בפולקסווגן.

אבי דיכטר: באז'ינא – מלשון פז'ו, ופולקסווגן זו המכונית שהוא נסע בה.

אבי דיכטר: אבל נדמה לי שיש מילה אחת שעליה אין מחלוקת.

אבי דיכטר: היא לא שובשה, היא נשארה כמות שהיא, היא קיימת בעברית ובערבית ממש באותו פורמט, וזו המילה "ישראל", "איסראיל" – מילה שכמובן לקוחה מהמקורות, גם של היהדות, גם של האסלאם.

אבי דיכטר: אבל באמת, המילה "איסראיל", אפילו עם כל ודיבר על זה גם חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אפילו בחוק-יסוד: הלאום המילה "איסראיל", "ישראל", נשמרה: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, (מתרגם את דבריו לערבית.

אבי דיכטר: ) גם בנוסחים שנוסחו על ידי מגישי הצעת חוק-יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, ואפילו, ע'דיר, בהצעה שלך, המילה "איסראיל" נשמרה.

אבי דיכטר: אני חושב שזה אולי אחד הדברים הכי חזקים שמראה לנו כמה המילה "ישראל" משותפת גם ליהודים וגם לערבים.

אבי דיכטר: אין ספק, הקריאה שעלתה פה מכולם, גם מחבר הכנסת יוסף ג'בארין וכמובן מהיושב-ראש, ואני משוכנע שהיא עלתה ותעלה גם מאחרים, היא שאנחנו חייבים גם ללמוד יותר ערבית וגם ללמד יותר ערבית.

אבי דיכטר: הסוגיה הזאת פשוט מקוממת שבישראל אני בתור תלמיד בתיכון למדתי שפה שנייה צרפתית.

אבי דיכטר: האמינו לי, סיימתי את התיכון ולא השתמשתי בשפה הזאת אלא אם כן נסעתי לצרפת.

אבי דיכטר: בישראל שפה זרה שנייה שנלמדת בתי ספר ללא דוברי ערבית חייבת לדעתי להיות ערבית, ואני חושב שהיא לא רק חייבת להילמד אלא להילמד ברצינות, לא רק לתכלית הצבאית, לא רק לתכלית הביטחונית, אלא לתכלית של חיי יום-יום.

אבי דיכטר: אתם יודעים, בערבית, כשאתה רוצה להמחיש משהו, אם אתה רוצה להמחיש את זה לרעה תשתמש בפתגם שיש בו חמור, ואם אתה רוצה להמחיש אותו לטובה תשתמש בפתגם שיש בו סוס.

אבי דיכטר: אלה, הייתי אומר, קטגוריות מאוד ברורות.

אבי דיכטר: לכן אני אומר: (אומר בערבית ומתרגם:) לשונך היא סוסך.

אבי דיכטר: תחזק את הסוס – הוא יישא אותך בגאון; לא תתחזק אותו – הוא יבגוד בך ביום פקודה, כשתצטרך אותו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת אבי דיכטר.

יריב לוין: אני מזמין את חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד יושב-ראש הכנסת, כאדם בקי המעריך את השפה הערבית, אני מקדישה לך נאום זה.

יריב לוין: תודה רבה.

ע'דיר כמאל מריח: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם הסימולטני: שלום עלייך, שפת הדת, האוצר והזהות והשורשים העמוקים באדמה ובלב.

ע'דיר כמאל מריח: שלום עלייך.

ע'דיר כמאל מריח: בין אותיותיך זרחו משמעויות החיים ומבין הביטויים שלך צצו פרטי היופי.

ע'דיר כמאל מריח: את האישה היפה, הגבוהה, העדינה והאצילית, תרגום של החשיבה המודעת והחיה בגשר לקשר והיכרות ובניית האדם והתרבות.

ע'דיר כמאל מריח: שלום עלייך.

ע'דיר כמאל מריח: הוכחת את היציבות שלך למרות כל השוני ונותרת איתנה למרות כל הדחיקה לשוליים, נושאת את מורשת האבות הקדמונים וזורחת בכל חג באור.

ע'דיר כמאל מריח: שלום עלייך, שפת האם שלי.

ע'דיר כמאל מריח: שלום עלייך, שפת הדת.

ע'דיר כמאל מריח: ) הערבית היא שפת האם שלי.

ע'דיר כמאל מריח: השפה שלאורה גדלתי והתחנכתי, השפה שבה אמרתי את מילותיי הראשונות, שבה הבעתי את אהבתי להוריי, למשפחתי.

ע'דיר כמאל מריח: הערבית היא חלק מהזהות שלי, חלק בלתי נפרד מהמורשת שלי.

ע'דיר כמאל מריח: כאשר אני אומרת לבן שלי: יא אבני, אני מתחברת למי שאני.

ע'דיר כמאל מריח: כשאימי אומרת לי: אללה יסאהל עליכי – שהאל יהיה איתך – אני מתחברת לשורשים שלי.

ע'דיר כמאל מריח: השפה היא חותם התרבות שלי, שלנו.

ע'דיר כמאל מריח: השפה הערבית, הנכתבת מימין לשמאל בדיוק כמו העברית, יכולה להיות האמצעי המרכזי לדו-קיום שאנחנו כל כך כמהים לו, אבל דווקא מדינת ישראל, שמרכיבה בתוכה פסיפס עשיר ורב-גוני של עדות ודתות, מתקשה לקבל את השפה הערבית.

ע'דיר כמאל מריח: דווקא מדינת ישראל, השואפת להשתלב במרחב, שלחמישית מאזרחיה הערבית היא שפת אם – יש בה ניכור לשפה.

ע'דיר כמאל מריח: לצערנו, במציאות שלנו, דובר ערבית עשוי להיתקל במבטים חשדניים ואולי אף עוינים מעצם ההתבטאות שלו בשפת אימו.

ע'דיר כמאל מריח: כמה סימבולי.

ע'דיר כמאל מריח: חזרתי רק עכשיו מבית המשפט העליון, שם התקיים דיון על חוק הלאום, החוק שהדיר את השפה הערבית מהמעמד שלה.

ע'דיר כמאל מריח: במקום שתוכר כשפה רשמית לצד השפה העברית, הפכה הערבית לשפה בעלת מעמד מיוחד – מעמד מיוחד ונחות, אדוני כבוד היושב-ראש.

ע'דיר כמאל מריח: כמו הערבית, כך הדיר החוק כל מי שאינו יהודי, בניגוד למדינות רבות בעולם שמכבדות את שפת המיעוטים החיים בהן ומכירות בחשיבות העליונה של השפה לפיתוח וחיזוק חוסנה של החברה.

ע'דיר כמאל מריח: השפה העשירה, השזורה בזהותם ובביתם של יהודים רבים יוצאי מרוקו, תוניס, עיראק, סוריה וגם לבנון, אמורה להוות גשר שיחבר בינינו.

ע'דיר כמאל מריח: החיים בעולם הגלובלי והטכנולוגי שבו אנחנו מצויים היום מאפשרים לנו הן כאזרחים והן כעמים להכיר, ללמוד, להיחשף ולבנות קשרים עם אחרים.

ע'דיר כמאל מריח: אני קוראת לכל אחד ואחת להכיר, ללמוד, להיחשף ולבנות קשרים עם אחרים.

ע'דיר כמאל מריח: למדו על האחר, חקרו את שפתו, התעמקו בתרבות שלו, והחשוב מכול – התרחקו מסטיגמות והכללות.

ע'דיר כמאל מריח: בשפה הרוסית יש 130,000 מילים; בשפה הצרפתית יש 150,000 מילים; באנגלית יש 600,000 מילים; בשפה הערבית יש 12,000,000 מילים.

ע'דיר כמאל מריח: השפה הערבית היא הרבה יותר מעבר ל"יא חביבי", "יאללה", "סבבה".

ע'דיר כמאל מריח: השפה הערבית עשירה ועתיקת יומין.

ע'דיר כמאל מריח: עד שנת 2050, אדוני היושב-ראש, מספר דוברי השפה הערבית יהיה גבוה מ-600,000,000 בני אדם.

ע'דיר כמאל מריח: ראו את החשיבות שיש בהבנת השפה למען חיים משותפים במדינה ובמרחב.

ע'דיר כמאל מריח: אני נרגשת, כי זה כנראה נאומי האחרון בכנסת הנוכחית, העתידה להתפזר בעוד כמה שעות.

ע'דיר כמאל מריח: כולי תקווה שהשיח הגזעני והמפלג עוד יחלוף מחיינו, ובמקומו נפתח שיח מאחד של שוויון, של תקווה ושל חיים משותפים, שיתפרס בכל חלקי ושבטי המדינה, מדינת ישראל שאני כל כך אוהבת.

ע'דיר כמאל מריח: השיח הזה יהיה גם בעברית וגם בערבית.

ע'דיר כמאל מריח: סלאם.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום כאן בכנסת, כנסת ישראל, אנחנו מציינים את יום השפה הערבית, וכאן המקום לברך את יושב-ראש הועדה לזכויות הילד ד"ר יוסף ג'בארין על היוזמה, יוזמה מבורכת.

יוסף טייב: השפה הערבית שימשה שפת אם של יהדות המזרח.

יוסף טייב: אבותיי דיברו ערבית.

יוסף טייב: אומנם נולדתי בצרפת, הוריי בצרפת דיברו צרפתית, אבל אבא, סבא וסבתא דיברו בבית ערבית.

יוסף טייב: רבי חי טייב "לא מת", רבי יצחק טייב מתוניס – על זה גדלנו.

יוסף טייב: לא רק בשגרה השתמשו בשפה, אלא יצירות רבות וחיבורים תורניים נכתבו בשפה הערבית, נכסי צאן ברזל של ממש ליהדות המזרח וליהדות כולה.

יוסף טייב: הרמב"ם חיבר ספרים רבים בערבית, וגם יצירות מוזיקליות רבות נכתבו בשפה הערבית.

יוסף טייב: ר' דוד בוזגלו הלחין שירים רבים בערבית שהפכו להיות חלק משולחן השבת היהודי, וקיימות עוד דוגמאות רבות אחרות.

יוסף טייב: חברים, התרבות שספגה התרבות היהודית מהשפה הערבית נשכחה, לצערי.

יוסף טייב: התרבות היפה הזאת של יהדות המזרח – אני חושב שדווקא בתקופה זו של שלום משגשג, השפה הערבית, כמו שאמר קודם חברי, יוסף ג'בארין, יכולה להיות גשר, גשר אמיתי בין התרבויות ובין העמים, איחוד האמירויות, בחריין, מרוקו ועוד; בעזרת השם, הרשימה תהיה ארוכה מאוד.

יוסף טייב: אנחנו הולכים רחוק, אבל גם לשכנינו הקרובים.

יוסף טייב: ידענו לחיות זה לצד זה במשך שנים רבות, מאות שנים.

יוסף טייב: חבל שבתקופה האחרונה, לצערי, במאות השנים האחרונות, השפה הערבית תפסה קונוטציה שלילית.

יוסף טייב: עלינו לחזק, ללמוד ולתמוך במורשת המזרח, ורק כך נצליח להחזיר עטרה ליושנה.

יוסף טייב: אני גדלתי על השפה הערבית.

יוסף טייב: כשסבא וסבתא לא רצו שנבין אותם, הם עברו – בצרפתית אומרים mode Arab, כך היינו אומרים בבית.

יוסף טייב: זהו, סבא וסבתא עברו ל-mode ערבית.

יוסף טייב: ועד היום, כשאני רוצה לשמח את סבתא אני שר לה כמה שירים בערבית שמזכירים לה את צעירותה.

יוסף טייב: אני באמת חושב ומאמין שהשפה הערבית והשפה היהודית יכולות להוות גשר וחיבור בין העמים.

יוסף טייב: שיהיה שלום אמיתי בין העמים.

יוסף טייב: אמן.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

משה אבוטבול: אלי, אפשר בערבית.

משה אבוטבול: בבקשה, יש לי תרגום.

אלי אבידר: אני לא כל כך יודע.

משה אבוטבול: – – –

אלי אבידר: אני לא כל כך יודע ערבית, זו הבעיה.

משה אבוטבול: אז תעשה במצרית.

משה אבוטבול: אתה מש"ס, אתה צריך לדעת ערבית.

אלי אבידר: אני צוחק.

משה אבוטבול: בערבית אומרים: בינך לבין ימין סולחה.

אלי אבידר: אנחנו לא נריב היום.

יריב לוין: זה בסדר.

משה אבוטבול: שני הצדדים מוותרים.

אלי אבידר: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם הסימולטני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת המכובדים, אני מאוד שמח להשתתף ביום השפה הערבית.

אלי אבידר: אני היססתי והתלבטתי בעניין שפת הנאום שלי, ואני אומר שלשפה הערבית מגיע לא נאום אחד אלא עשרות נאומים.

אלי אבידר: המשכילים של העידן החדש, המודרניסטים בעולם, גילו את אפלטון ואריסטו אחרי שקראו את כתביהם בערבית.

אלי אבידר: הם הבינו את הפוליטיאה שחיבר אפלטון אחרי שהבינו את העיר האידיאלית.

אלי אבידר: לכן החלטתי לעשות את הנאום שלי קליל.

אלי אבידר: אני רוצה למחות.

אלי אבידר: יושב-ראש הכנסת, אני מוחה על כך שהסרט בערבית נעלם מערב שבת.

אלי אבידר: בעבר, כשהיה ערוץ אחד בטלוויזיה הישראלית, אנחנו בכל יום שישי ישבנו ביחד, בשעה 16:00, לראות את הסרט הערבי, ואני מתכוון לסרט המצרי, כמובן.

אלי אבידר: המשפחות הישראליות ישבו ביחד מול הטלוויזיה וצפו בסרט הערבי.

אלי אבידר: היה מי שהביא גרעינים שחורים, ויש כאלה שהביאו גרעינים לבנים ופיסטוקים, לפי המצב הכלכלי.

אלי אבידר: זאת הייתה תופעה חברתית מדהימה.

אלי אבידר: לצפות בסרט הערבי היה מנת חלקם של כל האזרחים, מזרחים וגם אשכנזים.

אלי אבידר: "יוקאל" זה "אומרים", ואני מאוד אוהב את המילה הזאת, כי אתה תגיד מה שאתה רוצה בלי לקחת אחריות על מה שאתה הולך להגיד.

אלי אבידר: נאמר שהתעניינות הצופים בשורשים אחרים נבעה מההתעניינות באומנות, ובמיוחד ברקדניות הבטן, כמו נג'וא פואד וסאמיה ג'מאל, אבל למען הצדק צריך להגיד שההתעניינות לא הייתה רק מנת חלקם של הגברים אלא גם של הנשים.

אלי אבידר: כאשר רושדי אבאזה, למשל, שיחק בסרטים והיה חם, הוא היה צריך להוריד את החולצה, והינד רוסתום הייתה מסתכלת עליו במבט כזה שגרם לקירות להזדעזע.

אלי אבידר: הם כינו אותה "מרילין מונרו של העולם הערבי".

אלי אבידר: איזה מרילין ואיזה מונרו, זאת הינד רוסתום הגדולה, שהייתה מושא הערצתנו.

אלי אבידר: חוסיין פהמי, כששיחק בשיער הבלונדי שלו, האימהות שלנו התעלפו.

אלי אבידר: ההתעניינות הייתה התעניינות משפחתית.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, אנחנו, מהדור המבוגר, דורשים את זכויותינו הבסיסיות האומנותיות.

אלי אבידר: אין מנוס מלהחזיר את הסרט הערבי ביום שישי בשעה 16:00 בדיוק, כפי שהיה פעם.

אלי אבידר: זאת זכותנו ולא נוותר עליה.

אלי אבידר: בסוף נאומי, וברצינות: השפה הערבית חשובה מאוד, אך ההתפתחות של החברה הערבית היא לא בהכרח בהתקדמות כלכלית וטכנולוגית אלא בלחגוג את השפות המגוונות והתרבויות המגוונות.

אלי אבידר: ב-2008 היה לי הכבוד לבסס ולהקים את פורום המזרח התיכון החדש, שחיזק את לימוד השפה הערבית, ולהכניס את תנאי הכרת השפה הערבית לבחינות הכניסה לאוניברסיטאות.

אלי אבידר: עדיף שמורי השפה הערבית יהיו ערבים, ורוב מורי השפה העברית יהיו יהודים.

אלי אבידר: אבל תעשו לנו טובה, בבקשה, המורים לאומנות והאנשים הנחמדים צריכים להיות מצרים.

אלי אבידר: תודה רבה, וברכותיי על היום הזה שערך חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אלי אבידר: אני מברך אותו על היום הזה.

אלי אבידר: תודה.

אלי אבידר: )

יריב לוין: תודה, וברוח המחויכת והטובה הזאת אני מזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש כדי להשיב ביידיש.

משה אבוטבול: – – – פריד אל-אטרש.

איימן עודה: – – – בכלל סרט ערבי?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני כארבע שנים עמדתי כאן על הדוכן וציינתי לראשונה את יום השפה הערבית בכנסת ישראל.

מאיר פרוש: יש חשיבות רבה לשימוש בשפה המשמרת את תרבותו של עם, וכך זה בכל עם – זה מהווה את תעודת הזהות התרבותית של העם.

מאיר פרוש: הקשר בין הערבית לבין העברית כשתי שפות עשירות, קרובות ומאותה משפחה הוא רב.

מאיר פרוש: עד היום שמרה הערבית הספרותית מבנים וצורות שקיימים להם מקבילים בעברית מקראית וקדומה.

מאיר פרוש: לעם היהודי יש היסטוריה עם השפה הערבית.

מאיר פרוש: הרבה מהספרות וההגות היהודית של חכמי יהדות ספרד בימי הביניים נכתבה בלשון ערבית, בערבית-יהודית, כלומר נכתבה באותיות עבריות, דהיינו בלשון הקודש, ובשפה הערבית, וכך גם חלק מספרי פרשנות המקרא וההלכה.

מאיר פרוש: בערבית-יהודית נכתבו כתביו של רבנו סעדיה גאון, ובהם התרגום הערבי למקרא, המשמש את עדת תימן, וחיבוריו בתחומים המגוונים של ההגות היהודית, הבלשנות העברית וההלכה.

מאיר פרוש: גם כתבי הרמב"ם נכתבו בערבית-יהודית, ובהם גם הספר הנודע מורה נבוכים או פירוש המשניות וספר המצוות, אך לא משנה תורה, שנכתב בלשון הקודש.

מאיר פרוש: גם ספר הכוזרי של רבי יהודה הלוי נכתב בערבית-יהודית, ועוד חיבורים רבים בהלכה, בפרשנות, בדקדוק ובתחומים נוספים.

מאיר פרוש: רוב הממצאים בגניזת קהיר כתובים גם הם בערבית-יהודית, ואנו למדים מכך שגם כאשר היהודים השתמשו בשפת המקום, עדיין הם שמרו על לשונם, כאשר החיבורים נכתבו באותיות עבריות – מה שמלמד בין היתר על חשיבות שמירת הזהות והתרבות, כלומר אף שהם חיו בארצות נכר והשתמשו בשפה המקומית המדוברת, הם ידעו לשמור על לשונם, על הזהות שלהם.

מאיר פרוש: לפני כ-80 שנה, אדוני היושב-ראש, הוריי התגוררו בעיר העתיקה, סמוך לשכנים הערבים.

מאיר פרוש: הם דיברו ביניהם ערבית.

מאיר פרוש: אני זוכר גם ערבים שידעו את שפת היידיש.

מאיר פרוש: שנים לאחר מכן אני זוכר, כילד בן 12, שלאחר מלחמת ששת הימים, כאשר המתיחות בין הערבים ליהודים ירדה, הלכתי עם אימי, עליה השלום, לשוק ה"בטראק" בעיר העתיקה, ואימא דיברה עם המוכרים והשכנים בשפה הערבית, שהיא הכירה על בורייה.

מאיר פרוש: השימוש בשפה הערבית הוא כלי להמחיש את הרצון להפיג מתיחויות בין הערבים ליהודים, וככל שהמתיחות תרד כך השימוש בערבית יהיה רב יותר.

מאיר פרוש: זה גם יעזור להתפייסות בין שני העמים.

מאיר פרוש: אקח כדוגמה, אדוני היושב-ראש – אתם יכולים לדמיין לעצמכם ערבי שישתף פעולה, למשל, עם חבר הכנסת איווט ליברמן?

מאיר פרוש: ממש לא יכול להיות דבר כזה.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: אני מדבר על זה שהשפה היא שיכולה לקרב.

מאיר פרוש: למה ערבי פה לא ישתף פעולה עם חבר הכנסת איווט ליברמן?

מאיר פרוש: כי מבחינתם איווט הוא בוטה, הוא גס רוח כלפיהם.

מאיר פרוש: מישהו מאיתנו חושב שאיווט ליברמן הוא יותר יהודי מאשר היושב-ראש יריב לוין? לא.

מאיר פרוש: אבל ליברמן יוצר את האווירה והוא נדחה מהחברה הערבית.

מאיר פרוש: אני אומר שלא רק מהחברה הערבית הוא נדחה – גם מהחברה היהודית, מהקונסנזוס הגדול, כי הוא הרי גם בימים האלה מנסה לבנות לעצמו קואליציה, מה יהיה, והוא היה רוצה שתהיה קואליציה חילונית, ליברלית.

מאיר פרוש: בבוטות, בהתנהלות שלו, בדברים הגסים הוא מרחיק את עצמו מהחברה.

מאיר פרוש: אני אומר שגם בתוך החברה החרדית יש כאלה שחושבים שהם החכמים הכי גדולים, ורק מה שהם חושבים – רק כך צריך להיות, אבל אם מישהו חושב שאלה המשתמשים בבוטות בחברה החרדית הם-הם המובילים בדעת הציבור – ממש לא.

מאיר פרוש: הבוטים ואלה שמתנהלים בגסות לבסוף נדחקים לצידי המחנה.

מאיר פרוש: אני אומר זאת לח"כים הערבים, כדי שהם יבינו שאם יש אצלם התנהלות בוטה בנושאים המדיניים, אז כמה שהם ישקיעו מאמץ כדי לחבב את השפה הערבית, באופן טבעי זה מרחיק אותם מרוב-רובו של הבית הזה.

מאיר פרוש: לכן רוב-רובו של הבית הזה לא מתעניין בדיון שאנחנו מקיימים עכשיו על החשיבות של השפה הערבית, ולמה?

מאיר פרוש: המליאה ריקה מכיוון שיש נתק; נוצר איזשהו מרחק בין הקבוצה של חברי הכנסת מהמשותפת, שמייצגים את הקיצוניות של הערבים ולא מנסים אפילו להתקרב.

מאיר פרוש: ועכשיו, בימים האחרונים, בחודשים האחרונים, יש איזושהי התקרבות בין המדינות הערביות לבין ישראל, כך שאני אומר שכשרוצים לבקש להכניס את השפה הערבית ועל ידי זה גם להפיג את המתיחויות, ההתנהגות הבוטה, הקיצונית, דווקא מרחיקה.

מאיר פרוש: אבל יחד עם זאת, עם הרצון ששני העמים יחיו בשלום ובאחדות, אנחנו עושים הכול – אצלנו עושים הכול כדי שלא תהיה חס ושלום התבוללות בעם היהודי.

מאיר פרוש: כל אחד – הן עם לבדו ישכון, נאמר בפסוק, ואנחנו עומדים על המשמר, עושים את הכול כדי שחוליות חלילה לא ינותקו מן השרשרת שמחברת אותנו למעמד הר סיני.

מאיר פרוש: אני מאמין שגם העם הערבי לא רוצה שתהיה התבוללות בתוך עמו עם בני עם אחר, כי כל אחד גאה באומה שלו.

מאיר פרוש: והתשובה של משרד החינוך היא כדלהלן: המשרד ודאי רואה חשיבות רבה בהנחלת השפה הערבית לילדי ישראל.

מאיר פרוש: חשיבותה הרבה של השפה למדינת ישראל ולאזרחיה נובעת ממרקם האוכלוסייה במדינת ישראל, ממיקומה הגיאופוליטי של המדינה, ובעיקר מהצורך בהידברות וקיום דיאלוג וחיים משותפים בין דוברי שתי השפות, העברית והערבית.

מאיר פרוש: אנחנו מאמינים כי לימוד השפה מסייע להעמקת הקשר בין העמים, להכרת התרבות ולטיפוח סובלנות ורגישות.

מאיר פרוש: השפה הערבית, זה לא סוד, היא שפה רשמית במדינת ישראל, והיא אחת ממטרות החינוך כפי שהוגדר בסעיף 2(א)(11) לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953 – להכיר את השפה, התרבות, ההיסטוריה והמורשת של האוכלוסייה הערבית – וכפי שבא לידי ביטוי בחוזר מנכ"ל מ-1996.

מאיר פרוש: לימודי השפה הערבית הם חובה בכיתות ז'–ט' בהיקף של שלוש שעות שבועיות בכל כיתה בבתי הספר העבריים, וזה גם נאמר בחוזר מנכ"ל תשסז 9/א', סעיף 9.7 – 9.7-12.

מאיר פרוש: בכיתות י'–י"ב המקצוע הוא מקצוע בחירה ובמסגרתו מוצעים שני מקצועות: ערבית ועולם הערבים והאסלאם; ערבית ולימודי המזרח התיכון.

מאיר פרוש: המשרד מעודד את בתי הספר בארץ ללמד את השפה ומעניק תמיכה תקציבית לחטיבות ביניים ולחטיבות עליונות.

מאיר פרוש: בחטיבות הביניים מוענקת שעה צבועה לכל כיתת לימוד שבה נלמדת השפה הערבית בהיקף של שלוש שעות שבועיות.

מאיר פרוש: בחטיבות העליונות מוענקות לבתי הספר על פי תבחינים שעות עידוד במטרה לתמוך בתחומי הדעת הערבית והעולם הערבי והאסלאם, והם משתדלים להגדיל את מספר הלומדים בתחומים אלה.

מאיר פרוש: בשנים האחרונות ניתן להצביע על עלייה במספר התלמידים הניגשים לבגרות בהיקף של חמש יחידות לימוד בערבית, ובשנת הלימודים התשע"ט ניגשו כ-2,800 תלמידים.

מאיר פרוש: בבתי הספר היסודיים נלמדת הערבית כתוכנית רשות, זולת מחוז צפון והעיר חיפה, שבהם יש חובת למידה בכיתות ה'-ו', וההחלטה התקבלה בשל מרקם האוכלוסייה ובמטרה לגשר ולחבר.

מאיר פרוש: תוכנית הלימודים לכיתות ה'-ו' היא תוכנית לימודים חדשנית המבוססת על הוראת השפה המדוברת בשילוב מיומנויות של ראשית הקריאה והכתיבה.

מאיר פרוש: התוכנית מתמקדת בשיח בערבית מדוברת בנושאים יום-יומיים ובהכרת התרבות הערבית, וחושפת את התלמידים לאותיות ולמילים בערבית.

יריב לוין: אדוני סגן השר, אם תרשה לי – ואני מקווה שחבר הכנסת ג'בארין יסכים איתי – אני חושב שזאת אחת השגיאות הכי גדולות.

יריב לוין: ההנחה שאפשר ללמוד ערבית בלי בסיס של ערבית ספרותית, רק כערבית מדוברת, היא בעיניי הנחה שגויה מהיסוד.

יריב לוין: אין שום יכולת לעשות את זה.

יריב לוין: הדבר הזה גורם רק לתסכול אצל הילדים ומביא למצב שהם אחר כך לא רוצים להמשיך ללמוד.

יריב לוין: הלימודים האלה פשוט לא נותנים כלום.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הראשון שצריך לעשת הוא לשים סוף לעניין הזה.

יריב לוין: להפסיק.

יריב לוין: התחושה – אני אומר באמת, אדוני סגן השר – –

מאיר פרוש: אני שומע, אני שומע.

יריב לוין: – – הכוונות הן ודאי טובות, אבל אני יכול להעיד, כמי שמכיר את הנושא מקרוב – זה ממש לצאת ידי חובה.

יריב לוין: אף אחד לא יוצא אפילו עם ידיעות מינימליות בערבית, לא מכיתה ה' ולא מו' ולא מז' ולא מח' ולא מט', ולצערי הרב גם בחמש יחידות מה שמגיעים אליו הוא רחוק ממה שצריך.

יריב לוין: קצב הלימוד הוא איטי מאוד.

יריב לוין: החומר, צריך לומר, עושה הרבה דברים, אבל לא מנצל בכלל את העושר ואת הפוטנציאל העצום, שיכול לגרום לתלמידים באמת להתעניין ולרצות להמשיך בכיוון הזה.

יריב לוין: אני חושב שכל הנושא הזה, אדוני סגן השר – וזה בוודאי מסר שאני הייתי שמח אם תוכל להעביר אותו גם לגורמי המקצוע במשרד – פשוט מחייב רוויזיה יסודית.

יריב לוין: יש בארץ הרבה מאוד אנשים שמבינים בתחום הזה.

יריב לוין: צריך לשבת איתם, צריך לראות איך מביאים את העניין הזה למקום אחר.

יריב לוין: צריך להבין, מכלל תלמידי ישראל בבתי הספר היהודיים במחזור, אנחנו נשארים עם 2,800 איש שעושים בסוף בגרות בערבית.

יריב לוין: אני חושב שאלה מספרים פשוט עצובים.

יריב לוין: אני אומר שוב ומדגיש: בראש ובראשונה, אני אומר לך, אדוני סגן השר, דווקא ביום השפה הערבית, תחסכו את הכסף.

יריב לוין: להתחיל ללמד ערבית מערבית מדוברת – כבר יותר טוב לא לעשות שום דבר.

יריב לוין: זאת האמת.

יריב לוין: ואני – – –

אבי דיכטר: – – – מה שנקרא ערבית קפדנית.

יריב לוין: לא, זה בלתי ניתן.

אבי דיכטר: אני אגיד לך, אדוני סגן השר, אומרים בערבית: – – – ערבית.

מאיר פרוש: – – – ערבית אומרים גם בערבית?

מאיר פרוש: חשבתי שרק בארמית.

יריב לוין: ואני רואה שחבר הכנסת ג'בארין מהנהן, ובצדק.

יוסף ג'בארין: אני מסכים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהגיע הזמן להקים ועדה ציבורית שתבחן את לימודי הערבית בבתי הספר היהודיים ולהגיש המלצות מקצועיות בנושא.

יריב לוין: אני לגמרי מצטרף להצעה הזאת.

יריב לוין: אני חושב שהיא נכונה ובמקומה, ויפה שעה אחת קודם.

יריב לוין: אדוני סגן השר, אם אתה תוכל לתרום בנושא הזה, אני חושב שכולם יודו לך.

מאיר פרוש: אני בהחלט אעביר את המסר ששמעתי כאן מהיושב-ראש ואת דברי החיזוק של חבר הכנסת ג'בארין.

מאיר פרוש: אבל לעת עתה, כאשר זה לא קורה, אז אני מנסה להסביר לחברי הכנסת מה המשרד עושה.

מאיר פרוש: אולי הוא עושה כאשר אין לו את כל ההבנה הדרושה לדבר הזה.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שזה נעשה אחרי התייעצות עם גורמים במשרד שמתעסקים – לא רק בגלל שהם מתעסקים במשרד החינוך בתחום הזה אלא בגלל שהם גם בני העדה המוסלמית.

מאיר פרוש: בכל אופן, אני אעביר את המסר ששמעתי פה עכשיו.

מאיר פרוש: אני חוזר ואומר שכרגע התוכנית של המשרד מתמקדת בשיח בערבית מדוברת בנושאים יום-יומיים ובהכרת התרבות הערבית, וחושפת את הלומדים לאותיות ולמילים בערבית.

מאיר פרוש: מטרתה של התוכנית היא להגביר את המוטיבציה של הלומדים הצעירים ללמוד את השפה הערבית, לטפח בהם את אהבת השפה ואת הסובלנות כלפי דוברי שפות אחרות, ולא פחות מזה – להכין אותם לקראת המשך לימוד הערבית בחטיבת הביניים.

מאיר פרוש: הלימוד במסגרת התוכנית חווייתי, ומשולבים בו שירים, משחקים, סיפורים וסרטונים, במטרה להגביר את ההנאה מלימוד השפה.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים תש"ף פותחה תוכנית להוראת הערבית המדוברת בחטיבות העליונות, והיא החלה להילמד השנה, תשפ"א, בכמה בתי ספר, ועתידה להתרחב בשנת הלימודים תשפ"ב לבתי ספר נוספים.

מאיר פרוש: אנו מכשירים מורים ופיתחנו חומרי למידה ויחידות הוראה עבור המורים והתלמידים.

מאיר פרוש: לצד ההשקעה בלמידת השפה הערבית במגזר היהודי, פועל המשרד באופן ממוקד לחיזוק השפה הערבית ומעמדה כשפת אם בבתי הספר הערביים.

מאיר פרוש: מערכת החינוך של החברה הערבית היא חלק מרכזי ובלתי נפרד ממערכת החינוך הכללית בישראל, ומאפייניה הייחודיים מחייבים להעניק לה תשומת לב מיוחדת ופתרונות מתאימים.

מאיר פרוש: השפה הערבית היא שפת האם והשפה הלאומית של האזרחים הערבים בישראל.

מאיר פרוש: היא נלמדת כשפה ראשונה בכל בתי הספר הערביים, מגני הילדים ועד סיום י"ב, וכן במוסדות להכשרת מורים למגזר הערבי.

מאיר פרוש: חיזוק השליטה של התלמידים בחברה הערבית בשפת האם התקנית עומד במוקד מאמציו של משרד החינוך.

מאיר פרוש: ההשקעה המיוחדת בתחום השפה הערבית נובעת מהתפיסה ששליטה בשפת האם מהווה תשתית ללמידה בכל תחומי הדעת.

מאיר פרוש: לכן, שיפור ההישגים בשפת האם הערבית הוא תנאי הכרחי לשיפור ההישגים בכל המקצועות.

מאיר פרוש: מדיניות זו של חיזוק שפת האם בקרב התלמידים בחברה הערבית באה לידי ביטוי בתוכניות לימודים חדשות, פיתוח חומרי לימוד חדשים, מבדקים ייעודיים, תוספת שעות ללימוד שפה ולמידה בקבוצות קטנות.

מאיר פרוש: פותחו על ידי המשרד גם תוכניות לימוד לחיזוק השפה הערבית כשפת אם בשלבי הגיל השונים, כדלקמן: על מנת להעשיר את עולמם של הילדים בשפה הערבית, המשרד הטמיע תוכנית רחבה לחיזוק תשתית הקריאה והכתיבה בגני הילדים.

מאיר פרוש: כיום בכל גני הילדים במגזר הערבי נלמדת התוכנית "תשתית לקראת קריאה וכתיבה בערבית כשפת אם בגני ילדים".

מאיר פרוש: כצעד משלים משמעותי מתקיימים השתלמויות מקצועיות וימי הדרכה לגננות לצורך חיזוק החשיפה לשפה התקנית והקניית אוריינות לשונית ומיומנויות פיתוח חשיבה החל מגיל הגן.

מאיר פרוש: יש לציין שהמשרד מפעיל את התוכנית "ספריית אל-פאנוס", שבמסגרתה כל ילד בגן הילדים מקבל ערכת קריאה של שמונה ספרים כדי לחזק את השפה הערבית התקנית ולעודד את הקריאה החופשית של התלמידים.

מאיר פרוש: בנוסף, מוטמעת כיום בכל בתי הספר היסודיים בחברה הערבית תוכנית לימודים חדשה לחיזוק השפה הערבית, "חינוך לשוני ערבי: שפה, ספרות ותרבות".

מאיר פרוש: תוכנית לימודים זו נחשבת לאחת התוכניות המובילות בתחום רכישת השפה בעולם הערבי.

מאיר פרוש: גם במסגרת תוכנית זו מתקיימות השתלמויות מקצועיות וימי הדרכה למורים.

מאיר פרוש: יש לציין שהמשרד מפעיל את התוכנית "ספריית אל-פאנוס" גם בכיתות א' וב'.

מאיר פרוש: גם בזה מקבל התלמיד ערכת קריאה המונה שמונה ספרים כדי לחזק את השפה הערבית התקנית ולעודד קריאה חופשית.

מאיר פרוש: עבור בתי הספר בחטיבה העליונה פותחה תוכנית לימודים חדשה בלשון ובהבעה אשר עומדת בסטנדרטים בין-לאומיים, ובימים אלה מפותחת תוכנית לימודים חדשה בספרות לחטיבות הביניים ולחטיבה העליונה.

מאיר פרוש: לשם חיזוק הנושא ואיתור נקודות לשיפור פותחו מבדקים ייעודיים, וכן ניתנת תוספת שעות ללמידה בקבוצות קטנות.

מאיר פרוש: פותח גם כלי מבדק קריאה וכתיבה בשפה הערבית לילדי כיתה א' וב' אשר מיועד לאיתור תלמידים מתקשים בשפה הערבית בכיתות א' וב'.

מאיר פרוש: מבדק זה בשפה הערבית הוא הראשון מסוגו בעולם.

מאיר פרוש: המבדק מוטמע בכל כיתות א' וב' בחברה הערבית.

מאיר פרוש: עבור התלמידים המתקשים נבנית תוכנית אישית וניתנת עבורם תוספת שעות לימוד לשם הקניית מיומנויות היסודי בשפה הערבית.

מאיר פרוש: כמו כן, במסגרת הפעלת התוכנית לתקצוב הדיפרנציאלי בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים בכלל בתי הספר ניתנות שעות תוספתיות לתגבור אוריינות בשפה הערבית.

מאיר פרוש: תוספות אלה מסייעות לקידום ההישגים הלימודיים במבחנים הבין-לאומיים ובבחינות המיצ"ב.

מאיר פרוש: חשוב להוסיף ולציין שעל מנת להקפיד על הוראה בשפה ערבית תקנית בכל מקצועות הדעת, מתבצע מבחן בשפה הערבית למועמדים להוראה במגזר הערבי.

מאיר פרוש: לסיכום הדברים, אדוני היושב-ראש, במערכת החינוך פועלים לחיזוקה והבטחת מעמדה הראוי של השפה הערבית.

מאיר פרוש: הדבר מוצא ביטוי בחיזוק לימודי השפה במגזר דוברי העברית, ובדגש מיוחד במגזר דוברי הערבית.

מאיר פרוש: מטרתנו היא מחד גיסא לקדם גשר ודיאלוג בין האוכלוסיות, ומאידך גיסא לחזק את הישגיהם של תלמידי המגזר הערבי.

מאיר פרוש: עד כאן, אדוני.

מאיר פרוש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר פרוש.

יריב לוין: עד כאן ציון יום השפה הערבית.

יריב לוין: שוב תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יריב לוין: אני מזמין את סגן היושב-ראש משה ארבל, ונעבור לנושא הבא בסדר-היום.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: ובכן, הנושא הבא בסדר-היום הוא "ציון יום ההצדעה וההוקרה לתורמי הכליה בישראל", מס' 2251 ו-2534, אך לפני שאנחנו נתחיל את ההצעות לסדר-היום של חברי הכנסת, שעליהם אמור להשיב סגן שר הבריאות – שאיננו נוכח, וגם אף שר משרי הממשלה אינו נוכח – אני מודיע על יציאת המליאה להפסקה עד שיגיע שר תורן.

בשעה 18: << הלסי >> הצעות לסדר-היום << הלסי >>

משה ארבל: אני מתכבד לחדש את ישיבת מליאת הכנסת היום, ז' בטבת תשפ"א, עם כניסתו של השר התורן.

משה ארבל: עם חידוש הישיבה נעבור לנושא הבא בסדר-היום: ציון יום ההצדעה וההוקרה לתורמי הכליה בישראל, הצעות לסדר-היום מס' 2251 ו-2534.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

משה ארבל: אני רק מעדכן את אדוני שכעת אתה מוגבל לחמש דקות בלבד.

משה ארבל: אני מקווה שתוכל לעמוד במשימה.

משה אבוטבול: אני מבקש להעביר אותו תהליך גמילה – – – מייד לצמצם לחמש דקות – – –

משה ארבל: אנחנו נבחן בלב פתוח ונפש חפצה את הבקשה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני ארגיע את כבודכם – לא מתכוון לעמוד פה בשעתיים הקרובות.

יצחק פינדרוס: אין בתוכנית, לא התבקשתי לעשות את זה וגם לא אעשה את זה.

משה ארבל: עם ישראל מבקש.

יצחק פינדרוס: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: אני חושב שברור לכל אחד מאיתנו, כשמדברים על יום ההצדעה וההוקרה לתורמי הכליה, אי-אפשר – אנחנו בתוך השנה – שלא לדבר על איש החסד היקר הרב ישעיהו הבר, שהסתלק מאיתנו השנה אחרי שנדבק בנגיף הקורונה הארור.

יצחק פינדרוס: הרב הבר – מדינת ישראל הכירה אותו; לצערי הרב לא תמיד הוקירה אותו – היה חלוץ אמיתי.

יצחק פינדרוס: לאחר שחווה בעצמו את סבל טיפולי הדיאליזה, לאחר שראה כיצד נער צעיר שהכיר במחלקה, פנחס תורג'מן, קרס מהטיפולים, הקים את ארגון "מתנת חיים".

יצחק פינדרוס: הוא רתם מאות מתנדבים והם תרמו את גופם, פשוטו כמשמעו, למען השני.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, זה מביא אותי לאחד הדברים המצערים שאנחנו כחברי כנסת צריכים לשים לב אליהם, וזה הנושא שלפעמים תקנות שאנחנו מתקנים וביורוקרטיות שאנחנו יוצרים, יוצרים עיוותים חברתיים נוראים, למי שלא יודע מה שהוא עבר.

יצחק פינדרוס: מאות נשמות מכל המגזרים והמינים שהסכימו לוותר על חלק מגופם – גמילות חסד בגופם, כפשוטו – כדי שמישהו שהם לא מכירים יזכה לאריכות ימים באיכות חיים – זה מעשה נפלא ובלתי רגיל.

יצחק פינדרוס: הרב הבר, זיכרונו לברכה, ניצח על מלאכת ההסברה כמעט לבדו, שכנע ורתם מאות תורמים.

יצחק פינדרוס: אבל במדינת ישראל רשויות האכיפה עובדות מתוך נקודת הנחה שהאזרחים שקרנים וגנבים.

יצחק פינדרוס: אצלנו האדם חשוד עד שתוכח חפותו, וכך, ברשעות ובזדון, בוקר אחד הרב הבר מגלה כי הוא חשוד בלא פחות מסחר באיברים.

יצחק פינדרוס: האיש שהדליק מאות נשמות, הבעיר את ליבם של אנשים עד שתרמו את גופם, נחשד בסחר באיברים.

יצחק פינדרוס: אם זה לא היה כואב זה היה מצחיק.

יצחק פינדרוס: במשך תקופה ארוכה כל הפעילות הענפה של "מתנת חיים" נבלמה.

יצחק פינדרוס: שנה, שנה שלמה לקח למערכת טחינת הצדק, לגאונים הביורוקרטיים האחראים לאכיפת החוק, לגלות שמאחורי הפעילות של הרב הבר לא עומדים חלילה אינטרסים אישיים.

יצחק פינדרוס: שנה שלמה של כאב הסתיימה בהודעה לקונית מהפרקליטות על גניזת התיק.

יצחק פינדרוס: מי ייתן את הדין על אותם טיפולים מיותרים שהזדקקו להם חולי הכליות שבלי המעצר אולי היו משיגים תרומה?

יצחק פינדרוס: מי ייתן את הדין על אותם תורמים שהשתכנעו ורצו לתרום וברגע האחרון, בגלל החקירה המיותרת, החליטו לוותר?

יצחק פינדרוס: הרב הבר היה אמור להרים ידיים, אבל למרות הכול הוא שינס מותניו ויצא שוב לקרב לשכנע, לרתום, להסביר, להרגיע, ואט-אט שוב תרומות הכליה טיפסו.

יצחק פינדרוס: לצערנו, לפני כשמונה חודשים הוא נדבק בנגיף הקורונה וגופו נדם.

יצחק פינדרוס: לשמחתנו מפעל חייו ממשיך לבעור ביתר שאת.

יצחק פינדרוס: רעייתו, הרבנית רחל, לקחה על עצמה להמשיך את מפעל חייו הגדול, ולמרות הכאב האישי ועל אף הקושי בתקופת הקורונה, עמותת "מתנת חיים" ממשיכה במפעל הגדול של חיבור נשמות, הרכבת הפאזל בין תורמים לנזקקים.

יצחק פינדרוס: וכמה מילים לגיבורי הרוח התורמים.

יצחק פינדרוס: באמת, אדם בא ותורם – כפי שאמרתי, גמילות חסד בגופו, כפשוטו.

יצחק פינדרוס: במאמר חז"ל גמילות חסד מגופו זה שהוא מתאמץ, אבל פה זה תרומת כליה, שהיא מעשה חסד נאצל.

יצחק פינדרוס: בזכותם העולם עומד.

יצחק פינדרוס: כפי שאמר שמעון הצדיק: על שלושה דברים העולם עומד – על התורה, על העבודה ועל גמילות חסדים.

יצחק פינדרוס: בעומדי כאן על הבמה כנציג דגל התורה, אני לא יכול שלא להזכיר את הסיפור שהסעיר הרבה אנשים בארץ ישראל, את הרב רביץ, זיכרונו לברכה, יושב-ראש דגל התורה, ששני בניו ניהלו דין תורה קשוח, משא ומתן קשוח ודין תורה.

יצחק פינדרוס: זה אומר: אני אתרום לאבא, זכותי קודם, וזה אומר: אני אתרום לאבא.

יצחק פינדרוס: הוויכוח שניהלו – מי יתרום לאבא את הכליה שהיה צריך לה.

יצחק פינדרוס: מאותו ניתוח מפורסם ומאותו דין תורה מפורסם יצא ספר על כל הוויכוח מהגאון רב שמשון רביץ, שזכיתי שהיה מראשי הישיבה בביתר, שהיה אחד הטוענים לכתר.

יצחק פינדרוס: בסופו של דבר אחיו, רב משה, זכה במצווה.

יצחק פינדרוס: הם ניהלו משא ומתן קשוח שהיה אז לקידוש שם שמיים גדול.

יצחק פינדרוס: מי ייתן ונזכה שאותם אנשים שעומדים בחזית עשיית החסד, בחזית העשייה ובחזית קידוש שם שמיים, יאירו בימים האלה, כשאנחנו צריכים רחמי שמיים, יאירו על כולנו, ולא נדע עוד מחלה ושוד ושבר בגבולנו.

יצחק פינדרוס: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק פינדרוס.

משה ארבל: ההתנהלות כרגע במליאת הכנסת, לטובת אזרחי ישראל וחברי הכנסת שנמצאים כאן, היא חרפה ובושה לממשלת ישראל.

משה ארבל: זו פעם שלישית היום שאני נועל את ישיבת הכנסת ויוצא להפסקה בשל אי-נוכחות שר תורן.

משה ארבל: ההתנהלות הזאת, הביזוי הזה של הכנסת הוא תופעה רעה מאוד.

משה ארבל: אין שום רלוונטיות לקואליציה ואופוזיציה.

משה ארבל: אני נאלץ כעת בפעם השלישית לצאת להפסקה מישיבת המליאה.

משה ארבל: ובכן, עם כניסתו של כבוד שר התרבות חילי טרופר כשר תורן – – –

קריאה: אני אומר לך שיש לו תרבות, נשאר פה עד סוף – – –

משה ארבל: לא, לא, כמובן, גם הביקורת שהייתה לי קודם על היעדר שר תורן היא חלילה לא הייתה כלפיו, מכיוון שהתורנות שלו מתחילה בשעה 19:00.

משה ארבל: אני מתכבד לחזור ולפתוח בשלישית היום את ישיבת מליאת הכנסת, ז' בטבת תשפ"א, 22 בדצמבר 2020, ולהמשיך בציון יום ההצדעה וההוקרה לתורמי הכליה בישראל, ולהזמין את חבר הכנסת ניסים ואטורי.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני, בבקשה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, לרשותך חמש דקות.

ניסים ואטורי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רציתי לספר לכם קצת על עצמי.

ניסים ואטורי: אני יודע שפה דיברנו קצת קודם, ולא יודעים, אבל אני מושתל כליה.

ניסים ואטורי: אולי שמעתם – דיברתי קצת בנאום הפתיחה שלי על זה.

ניסים ואטורי: אני זכיתי ואשתי תרמה לי כליה לפני כשש שנים.

ניסים ואטורי: אני חייב לספר לכם שהנושא הזה מאוד כאוב.

ניסים ואטורי: אתם צריכים להבין שאנשים יושבים בחדר דיאליזה כזה, באולם, כולם יושבים מחוברים למחשבים במעגל – מלבני כזה, אתם יודעים – אחד מול השני.

ניסים ואטורי: אתה מגיע בבוקר ואתה שואל: איפה אבי?

ניסים ואטורי: שכב פה לידי אתמול.

ניסים ואטורי: אומרים לך: תשמע, הוא לא שרד את הלילה.

ניסים ואטורי: הוא לא הצליח להגיע היום בבוקר כי בעצם הוא נפטר בלילה.

ניסים ואטורי: וזה ככה אחד אחרי השני.

ניסים ואטורי: אתה נמצא שם.

ניסים ואטורי: הייתי בן 45 עם ילדים, אמצע החיים, ועברתי תקופה קשה מאוד בתקופה הזאת.

ניסים ואטורי: זאת הייתה תקופה של דיאליזה שלוש פעמים בשבוע, משהו כמו שלוש שעות להיות מחובר למכונה.

ניסים ואטורי: כל הדם עובר דרך המכונה שמסננת את הדם.

ניסים ואטורי: אני יודע שאני נוגע פה בפרטים קטנים, אבל בעצם זו מהות החיים שלך באותו זמן.

ניסים ואטורי: כשאתה יוצא משם כולך מעולף כבר ולא יכול לתפקד.

ניסים ואטורי: הייתי אז בעל עסק, הייתי חייב להגיע לעסק, אבל לא תפקדתי.

ניסים ואטורי: את הסיפור כבר סיפרתי בנאום שלי, בנאום הפתיחה.

ניסים ואטורי: קרסתי ממש, בריאותית וכלכלית.

ניסים ואטורי: אני יודע שנמצא פה חבר כנסת חילי טרופר, שתרם לאיש שאינו מכיר.

ניסים ואטורי: אתם לא מבינים את הגדולה הזאת.

ניסים ואטורי: אדם שקם מהמיטה, תשמע, הוא חצי מת, ובא איזה אדם שאתה לא מכיר ואומר: תשמע, אני תורם לך כליה.

ניסים ואטורי: אני שומע את זה מחברים, למרות שאשתי תרמה לי.

ניסים ואטורי: ואשתי – יש פה חלק, כן, כאן, בבטן, יש לי חלק מאשתי, שזו הכליה שלה.

ניסים ואטורי: היא עם כליה אחת עכשיו, וכליה אחת אצלי.

ניסים ואטורי: חילי, השר, חבר הכנסת חילי טרופר, אני לא אומר את זה בגלל שאתה כאן, אבל תשמע, זה דבר אדיר.

ניסים ואטורי: אנשים צריכים להבין את זה.

ניסים ואטורי: אני אומר, אנשים ששומעים אותי עכשיו צריכים להבין: זה פשוט להעיר בן אדם.

ניסים ואטורי: אני מרגיש כאילו שכבתי במעין קבר כזה, כבר הייתי בעולם הבא, ואז פתאום אתה קם ומתחיל ללכת.

ניסים ואטורי: תשמעו, אני מתעורר מניתוח, פותח עין אחת – עשיתי את זה בבית חולים בילינסון.

ניסים ואטורי: יש לציין שהרופאים בישראל הם מדהימים בקטע הזה.

ניסים ואטורי: מחברים, פשוט – פותחים את הבטן, לוקחים כליה מאדם בחדר הניתוח ליד, מחברים אותה, מחברים לעורק ראשי, מחברים לזה, ואז פתאום הגוף מתחיל לעבוד.

ניסים ואטורי: אתה לא מבין מה קורה איתך.

ניסים ואטורי: אני פותח עין אחת ואני מרגיש שהקיבה זזה, כי הכול לא עובד, כי בעצם יש רעלים בגוף, אפילו שהדיאליזה מוציאה את הרעלים, אבל עדיין היא מוציאה הכול הכול מהדם, ואתה מרגיש שאתה פשוט בן אדם מת, מת מהלך.

ניסים ואטורי: הרב ישעיהו הבר, שלא זכה לראות אור היום – אני אומר, הוא חלה בקורונה – הקים את "מתנת חיים".

ניסים ואטורי: היא נוסדה בשנת 2009.

ניסים ואטורי: גויסו כ-1,000 תורמים עד היום.

ניסים ואטורי: אני רואה את הסיפור שלי כמאוד כואב, ואני אומר את זה בגרון ניחר, חנוק כרגע – לדעת שיש 1,000 כאלה שתרמו.

ניסים ואטורי: עכשיו, רוב-רובם, אני אגיד, 697 אנשים, אולי קצת יותר, אולי 700, בערך, תרמו כליה לאנשים שהם לא מכירים בכלל.

ניסים ואטורי: זה דבר אדיר, ואנחנו יכולים להיות גאים בו כעם כשרואים את זה קורה בישראל.

ניסים ואטורי: לצערי, 98% מהתורמים הם דתיים; רק 2% הם משאר האנשים בעם.

ניסים ואטורי: כנראה שרואים את זה כשליחות.

ניסים ואטורי: ונשאלת השאלה: אנשים חוששים – אני יודע שאני חייב לנצל את המעמד הזה ואת העמדה שאני נמצא בה כרגע כדי לעודד תרומה.

ניסים ואטורי: אנשים שואלים: האם יש סכנה להישאר עם כליה אחת?

ניסים ואטורי: אז אני אומר: לא, אין סכנה.

ניסים ואטורי: קיבלנו שתי כליות כדי לעזור לאנשים אחרים, כנראה, כי אם יש איזו מחלה ויראלית או משהו, זיהום שפוגע בכליות, הוא יפגע בשתיהן.

ניסים ואטורי: אתה לא תישאר עם אחת.

ניסים ואטורי: היום אני מתפקד, ברוך השם, עם תמיכה של כדורים.

ניסים ואטורי: החיים שלי השתנו מאותו רגע.

ניסים ואטורי: אני קורא לכל מי ששומע עכשיו, קודם כול להגיד תודה רבה לכל מי שתרם כליה בחייו, לאורך כל הזמן הזה.

ניסים ואטורי: התרומה היא בל תתואר.

ניסים ואטורי: אני חוזר על הדברים, אני יודע, אבל חשוב להבין את זה.

ניסים ואטורי: זה דבר מדהים.

ניסים ואטורי: כמו שאני זכיתי, אני מקווה שיהיו עוד הרבה תורמים שיתרמו לאנשים שכרגע שוכבים חולים.

ניסים ואטורי: אני רוצה להגיד לאלה ששוכבים עכשיו בדיאליזה ואולי שומעים אותי בטלוויזיה – כי יש מסכים; אתה יושב שלוש שעות ובעצם אתה רואה טלוויזיה, ואולי רואים גם את ערוץ הכנסת: יום אחד גם אתם תזכו לתרומה.

ניסים ואטורי: למרות שהתור ארוך, אל תאבדו תקווה.

ניסים ואטורי: יום אחד גם אתם תרגישו כמוני, כמו שאתם רואים שאני עומד פה היום, ולא חלמתי שזה יקרה בזמן ששכבתי במיטת חוליי.

ניסים ואטורי: תודה רבה לכם.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת ואטורי.

קרן ברק: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: כבוד היושבת בראש, כנסת נכבדה, כבוד השר היקר, אני רוצה באמת להיות קצת פחות שגרתי ולקרוא מכתבים של אנשים חשובים ששלחו אליי על פי בקשתי.

משה אבוטבול: מכתב אחד הוא מיהודי שנעזר על ידי מישהו אחר וקיבל כליה ממנו.

משה אבוטבול: לכבוד ידידי היקר חבר הכנסת משה אבוטבול שליט"א.

משה אבוטבול: לכבוד ציון תורמי הכליות בארץ, ברצוני לשתף אותך, ודרכך גם את כלל הציבור, בסיפור האישי שלי, להמחיש ולהעצים את המושג "תרומת כליה".

משה אבוטבול: אני ראש כולל ואב לשבעה ילדים קטנים.

משה אבוטבול: לפני כשנה, לצערי, אובחנתי כחולה באי-ספיקת כליות, והיא אילצה אותי לעבור טיפולי דיאליזה מתישים ומפרכים – טיפולים שגרמו לי עצירה של החיים וצער לי ולמשפחתי.

משה אבוטבול: המחשבה בסיום הטיפול, שמתיש את הגוף, היא שהינה, בעוד יומיים זה שוב חוזר ושוב חוזר, והכול נהיה כבוי סביבך.

משה אבוטבול: והינה, לפני תקופה התבשרתי על ידי ארגון "מתנת חיים" שנמצא אדם שמתאים לי לתרומת הכליה, והוא מוכן ממש בשמחה להיכנס לחדר הניתוח כדי להציל את חיי ואת חיי משפחתי.

משה אבוטבול: אדם צעיר, אב לארבעה ילדים קטנים, נכנס לפני שבועיים לחדר ניתוח, הכליה שלו עברה אליי, אני נולדתי מחדש, ואני ומשפחתי המורחבת חזרנו לחיים חדשים.

משה אבוטבול: זה מעשה אצילי ומרומם, שיותר קשה להסביר ולהבין איך זה – כוחו ועוצמתו של עם ישראל.

משה אבוטבול: ראויים כל אותם התורמים לכל שבח, תהילה וכבוד.

משה אבוטבול: כמובן שזה בעילום שם, כבקשתו.

משה אבוטבול: זה מכתב של מי שקיבל כליה.

משה אבוטבול: ביקשתי גם מחבר טוב שתרם כליה מעירנו בית שמש שיכתוב לי גם כמה מילים, והוא כתב לי: כאחד שזכה לתרום כליה, מרגש אותי כל פעם שאני נפגש עם המושתל שלי, שברוך השם יכול לתפקד כאדם רגיל ולשמש כאבא בריא לשמונה הילדים שלו ולא להיות חולה ולהתייסר עם טיפולי דיאליזה ארבע פעמים בשבוע וגרוע מכך, חס וחלילה.

משה אבוטבול: ארגון "מתנת חיים", כשמו כן הוא – התורם כליה נותן מתנה של חיים לבן אדם.

משה אבוטבול: משמעות נוספת יש למתנת חיים: התרומה נותנת לתורם מתנה נפלאה לחיים – ההרגשה שזכית להציל נפש מישראל על ידי תרומה של חלק ממך, חלק מהגוף שלך; זה ממלא את כל-כולך בהרגשה נפלאה ומרוממת.

משה אבוטבול: אלו מכתבים שמדברים בעד עצמם.

משה אבוטבול: אחרי קריאת שני המכתבים המרגשים הללו אי-אפשר שלא להזכיר את היוזם והמחולל של המפעל הגדול והנפלא "מתנת חיים", המנוח הרב ישעיהו הבר זצ"ל, שהציל אלפי יהודים על ידי מערך שלם של השתלות כליות שהצילו וחידשו לאנשים את החיים שלהם, שניתנו להם במתנה.

משה אבוטבול: לא אשכח את המפגש הראשון שלי איתו בירושלים, כשגישרתי בינו לבין יהודי יקר מחוץ לארץ שבסך הכול ביקש לסייע ליהודי בארץ, להשתיל לו כליה ולהציל את חייו.

משה אבוטבול: ההתרגשות שלי התעצמה יותר ויותר כאשר לאחר שנתיים חברי מחו"ל הכיר לי את אותו האיש היקר, המושתל, שברוך השם נראה אחרת לאחר ההשתלה.

משה אבוטבול: זה מקרה אחד מני רבים שהרב הבר היקר טיפל בהם.

משה אבוטבול: בלי ספק הרב הבר, שבעצמו עבר השתלת כליה, ידע את הסוד המוצלח כיצד לגשר ולחבר בין התורמים לנתרמים, להמשיך בכך וללוות את כל התהליך מהתחלה ועד תום.

משה אבוטבול: נפרדנו ממנו בעקבות פטירתו מן הקורונה, איש חסד גדול שהמון חייבים לו את חייהם.

משה אבוטבול: הוא תמיד היה מזכיר לי שרוב התורמים של הכליות היו מעירנו בית שמש, ששם שימשתי כראש העיר, וגם ערכנו ערב הוקרה למענם, להודות להם ולחזק את אותם אנשים על פועלם הרב.

משה אבוטבול: אני עצמי, בשליחותו, קראתי ביום ההילולה של אהרן הכהן בירדן את שמותיהם על קברו של אהרן הכהן לברכה והצלחה.

משה אבוטבול: אני שמח שכעת רעייתו היקרה רחל ממשיכה את מפעל חייו, ובעצם ממשיכה לתת חיים במתנה לעוד ועוד אנשים בארץ ובעולם.

משה אבוטבול: מכאן נשלח לה את מיטב הברכות על פועלה, ונירתם ונקרא לציבור להיות שותף מלא בעשייה רפואית זו, בעלת החסד ממדרגה ראשונה.

משה אבוטבול: מאוד שמחתי גם לשמוע מידידי היקר חבר הכנסת הרב ינון אזולאי על שפעל בחקיקה למען פעולות ברוכות אלה, שתורמי הכליה יקבלו גם דמי מחלה וחופשת מחלה ממקום עבודתם – דבר שנכנס לספר החוקים.

משה אבוטבול: אני רוצה רק בסיום לציין ברגש את המעשה הנאצל של הנער מעירי בית שמש, דניאל מדמון ז"ל, שנפטר לפני כמה ימים מנפילה ותרם לאחר מותו את כליותיו, בהוראת הרבנים.

משה אבוטבול: זה מוכיח מה זו ערבות יהודית הדדית, ושלעם הזה שלנו יש עוד תקווה, בעזרת השם.

משה אבוטבול: נאחל ברכה, בריאות והחלמה לכל חולי עמו ישראל, ולכל התורמים והנתרמים – יישאו ברכה מאת ה'.

משה אבוטבול: אמן ואמן.

משה אבוטבול: רפואה שלמה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב – השר חילי טרופר.

חילי טרופר: האמת שזה יצא די מדהים, כי במקרה יצאתי תורן מליאה, ואני מחובר כמובן ברמה האישית לסיפור הזה.

חילי טרופר: לפני תשעה חודשים תרמתי כליה.

חילי טרופר: לא הייתי אמור להיות פה בכלל אלא רק להקריא את תשובתו של שר הבריאות, אבל אם כבר, אז אני אגיד ברמה האישית שהחוויה היא בעיקר של ערבות הדדית במובן הפיזי ממש.

חילי טרופר: יאיר, שלא הכרתי אותו עד שתרמתי לו, אבל מאז אנחנו מכירים, כמו שד"ר ואטורי סיפר, זה מישהו שהיה תשע שעות כל לילה בדיאליזה.

חילי טרופר: בחיים שלנו קשה לדמיין איך צולחים אותן כל לילה מחדש.

חילי טרופר: היום, כשאנחנו מדברים בכל יום שישי – הוא חזר לחיים.

חילי טרופר: זו זכות גדולה.

חילי טרופר: את הזכות הזאת – והזכירו אותו כבר פה, אבל ראוי שיזכירו אותו שוב – העניק לי הרב הבר, זכרו לברכה, שבאמת התקשרתי אליו כששמעתי על הדבר הזה.

חילי טרופר: הוא ליווה אותי בכל התהליך, הגיע איתי, ביקר אותי אחרי הניתוח, בהתאוששות, ועוד היינו בקשר גם כשהקורונה באה.

חילי טרופר: הוא היה בקבוצת סיכון והוא דווקא מאוד נשמר.

חילי טרופר: איכשהו בכל זאת הקורונה תפסה אותו והוא איבד את חייו, אבל הוא השאיר אחריו באמת הרבה מאוד אנשים בחיים.

חילי טרופר: קשה לחשוב על אנשים – בדרך כלל הגיבורים הם אנשים שהצילו חיים במלחמה.

חילי טרופר: אז הרב הבר היה גיבור לא במלחמה אלא בחיים – הוא הציל חיים של מאות אנשים.

חילי טרופר: אולי רק ברמה יותר רחבה: אלה לא ימים מפוארים לישראל, ובטח לא לממשלה ולכנסת הזאת, שמתפזרת הערב, אבל דבר אחד שאנחנו לגמרי יכולים להיות גאים בו זה שאנחנו במקום הראשון בעולם בתרומות אלטרואיסטיות.

קרן ברק: באמת?

חילי טרופר: כן.

חילי טרופר: אין עוד אף מדינה שקרובה בכלל, זה בלי פרופורציות בכלל.

חילי טרופר: מספר התרומות האלטרואיסטיות בישראל זה פי – תיקחו את כל המדינות בעולם ביחד, לדעתי הן לא מגיעות למספר הזה.

קרן ברק: וואו.

חילי טרופר: אז יש לנו במה להתגאות.

קרן ברק: טוב לשמוע.

חילי טרופר: כן.

חילי טרופר: אני מקריא את תשובתו של שר הבריאות לכבוד היום המיוחד הזה, יום השתלות הכליה: כידוע, זו שנה מאתגרת במיוחד הן למערכת הבריאות העולמית והן למקומית.

חילי טרופר: מגפת הקורונה מעסיקה את העובדים בתחומי הבריאות, ובמרבית הפעילויות השגרתיות נאלצו להצטמצם או לשנות התנהלות.

חילי טרופר: מתחת לרדאר של תשומת הלב הציבורית המשיכו מתאמות ההשתלות בארץ לפעול בהתמדה ועקשנות – כאן אני אזכיר ברמה האישית את נטע, שליוותה אותי בבית החולים הדסה – ובלבד שלא לוותר על תרומות איברים.

חילי טרופר: כמובן שבוצעו ההקפדות וההתאמות הנדרשות לתקופה זו, ופרט להשהיה קצרה של השתלות מתורמים חיים, הפעילות של המרכז הלאומי להשתלות לא פסקה.

חילי טרופר: בבואנו לסכם את שנת 2020, למרות הירידה הטבעית במספר התורמים הנובעת מהשלכות המגפה והסגר, נשמרו שיעורי ההסכמות לתרומה, העומדים על 61%.

חילי טרופר: בהשוואה למדינות מערביות אחרות, שבהן חלה ירידה של 30%, 50% ואפילו 80% במספר תורמי האיברים, אצלנו הירידה הייתה של 18% בלבד.

חילי טרופר: למרות הירידה במספרים, בכל זאת המספרים מרשימים: 66 איש זכו בהשתלת כבד, 17 – בהשתלת לב, 31 – בהשתלת ריאות ו-110 – בהשתלות כליה.

חילי טרופר: ההפתעה הגדולה התרחשה בקרב התורמים החיים.

חילי טרופר: למרות השהיה של חודש וחצי בפעילות השתלות הכליה, חלה עלייה של 40% בקרב התורמים האלטרואיסטים, מ-127 בשנת 2019 ל-177 עד לפני ימים אחדים, ועד סוף דצמבר המספרים עוד יעלו.

חילי טרופר: בחדרי הניתוח משוריינים חדרים לניתוחי השתלות.

חילי טרופר: תורמים אלו תרמו כליה לאדם שאינו קרוב משפחתם מתוך תחושה של הכרת הטוב, נדיבות ורצון עז להציל חיים.

חילי טרופר: אחדים מהם תרמו דרך מאגר ההצלבות הלאומי של משרד הבריאות.

חילי טרופר: תוכנית ההצלבות הלאומית מאפשרת לזוגות בני משפחה שאין ביניהם התאמה למצוא התאמות על ידי הצלבה בין זוגות.

חילי טרופר: תוכנת מחשב ייעודית יודעת למצוא התאמות גם בין שלושה, ארבעה ויותר זוגות.

חילי טרופר: ההתאמה משמעותה שאני אתרום כליה לאדם זר ומישהו אחר יתרום לבן משפחתי, וגם בן משפחתו של הזר שתרם יקבל השתלה באותו סבב התאמות.

חילי טרופר: בזכות שלושה תורמים אלטרואיסטים שנרשמו ישירות במאגר ההצלבות הלאומי שבמרכז להשתלות נוצרה שרשרת של שמונה זוגות ובוצעו שמונה השתלות.

חילי טרופר: בשרשרת זו נכללה גם כליה אחת שהוטסה מתורם ישראלי לחולה מצ'כיה וכליה מתורם מצ'כיה שהוטסה להשתלה בחולה ישראלי.

חילי טרופר: אני שואף להגדיל את שיתופי הפעולה עם מדינות זרות כדי להגדיל את הסיכוי למציאת התאמות.

חילי טרופר: אני מבקש להוקיר את המשפחות השכולות שיקיריהם נפטרו ותרמו את איבריהם, וכן להוקיר את התורמים החיים שתרמו כליה לבן משפחתם או לאדם שאינם מכירים.

חילי טרופר: בהזדמנות זו אני פונה לנוכחים ולציבור הישראלי: חתמו על כרטיס אדי.

חילי טרופר: עוד 6,000 חתימות חדשות ונגיע למיליון חתומים.

חילי טרופר: תחתמו על הצלת חיים.

חילי טרופר: חתמו על ערבות הדדית.

חילי טרופר: עד כאן דבריו של שר הבריאות יולי אדלשטיין, ואני מצטרף, כמובן, לקריאתו: תחתמו על כרטיס אדי ותצילו חיים.

חילי טרופר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לשר חילי טרופר, ושאפו גם על התרומה האישית שלך.

קרן ברק: ביום מיוחד זה שווה לציין את זה, אז תודה לך.

קרן ברק: עמדה נוספת – של חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: באמת, אני רק רוצה להגיד מילה, מילה קטנה: תודה רבה לכל התורמים.

ינון אזולאי: גם אנחנו צריכים שיהיו לנו הזכות והאומץ לעשות זאת.

ינון אזולאי: כבוד השר, תודה רבה לך.

ינון אזולאי: אתה פשוט נותן אומץ וזכות – – –

קרן ברק: השראה.

ינון אזולאי: השראה וגם אומץ – הוא מחדיר אומץ באחרים.

ינון אזולאי: אני אומר לך שאנשים – גם אנחנו, אני, אני לא יודע אם יש לי האומץ לעשות דבר כזה.

ינון אזולאי: אני חושב שאחד כמו השר שעושה דבר כזה, זה פשוט נותן לאחרים, משרה עליהם אומץ.

ינון אזולאי: אני אומר לך, זו זכות גדולה, ורק לברך אותך על כך ושירבו כמותך בישראל.

ינון אזולאי: תודה.

חילי טרופר: תודה רבה.

קרן ברק: מכולנו, מכל הבית הזה, כבוד השר.

קרן ברק: << הלסי >> ציון חודש ההתמודדות עם סמים ואלכוהול << הלסי >>

קרן ברק: נעבור לנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: ציון חודש ההתמודדות עם סמים ואלכוהול, מס' 2498, 2533, 2536 ו-2545.

קרן ברק: חברת הכנסת מיכל וונש – אינה נוכחת.

קרן ברק: היא פה?

קרן ברק: אה, היא שם.

קרן ברק: אני רגילה לראות רק את רם שפע מגיע משם, מגיח.

תמר זנדברג: כל כך מהר התרגלת לטוב הזה?

קרן ברק: כל הטוב הזה, כן.

קרן ברק: יש לך חמש דקות.

קרן ברק: לא שומעים אותך.

קרן ברק: את מדברת?

קרן ברק: היא מדברת והרמקול לא עובד.

קרן ברק: לא שומעים.

מיכל וונש: שומעים?

קרן ברק: עכשיו כן.

מיכל וונש: אז נתחיל מההתחלה.

מיכל וונש: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיכל וונש: חבריי חברי וחברות הכנסת, חודש דצמבר הוא חודש המודעות הלאומי להתמודדות עם סמים ואלכוהול.

מיכל וונש: בזמן שאנחנו, נבחרי הציבור, עסוקים במדיניות פלסטרים – הסכמים, משאים ומתנים, מי ינצח ומי יפסיד, מי ניצח ומי הפסיד – יש מאות אלפי אזרחים במדינת ישראל שחיים במציאות שונה לחלוטין.

מיכל וונש: אפשר להגיד שהם מנותקים, למרות שלא ברור מי המנותק כאן.

מיכל וונש: הם עסוקים בהישרדות יום-יומית ובהתמודדות עם מחלת ההתמכרות.

מיכל וונש: במציאות זו מכורים נאבקים על חייהם ממש, יום-יום.

מיכל וונש: משפחות ממש כמו שלנו, שביום אחד השתנו להן החיים, מחפשות מקורות מימון ודרכים להכניס לטיפול את היקרים להם מכול.

מיכל וונש: צוותים שמצילים חיים נלחמים עם ומול ביורוקרטיות כדי שיוכלו להמשיך בעבודת הקודש שלהם.

מיכל וונש: זו מציאות שאולי נשמעת רחוקה להרבה מחברי הכנסת, אבל הנתונים מעידים על כך שאחד מכל עשרה ישראלים מכור למשהו – לתרופות מרשם, לסמים, לאלכוהול, לניקוטין, להימורים, למין, לפורנוגרפיה – ולכן המציאות הזאת אינה רחוקה מאף אחד מאיתנו.

מיכל וונש: רק החודש התאבד החייל שגיא בן דוד, זכרו לברכה, ששקע בחובות כבדים בעקבות התמכרות קשה להימורים; רק החודש נפטרה ממנת יתר יולי זולקוביץ', זכרה לברכה, בת 18.

מיכל וונש: במדינת ישראל לא עובר שבוע אחד ללא אובדן חיים שקשור להתמכרות לחומרים ממכרים או להתנהגויות ממכרות.

מיכל וונש: כמה טרגדיות צריכות לקרות כדי שנתעורר ונבין שנושא ההתמכרויות נמצא בתת-טיפול מתמשך, משך שנים ארוכות, שעולה למדינת ישראל כ-7 מיליארד שקלים בשנה?

מיכל וונש: הקורונה לא חידשה דבר.

מיכל וונש: היא הציפה וחידדה פערים קיימים והציבה בפנינו אתגרים חדשים, ובהם מגפה נוספת, שקטה – מגפת בריאות הנפש, שבין היתר מובילה אזרחים רבים, וביניהם בני נוער רבים, לחפש דרכי בריחה או תרופה למשבר ולמצוא אותם בחומרים ובהתנהגויות ממכרים.

מיכל וונש: לצד זה יש להביא בחשבון, בגלל הנורמליזציה, ירידה משמעותית בתפיסת המסוכנות של החומרים וההתנהגויות הממכרות.

מיכל וונש: זוהי מציאות מסוכנת שתישאר איתנו עוד זמן רב אחרי שמשבר הקורונה יהיה מאחורינו.

מיכל וונש: חשיפת האתגרים שהביאה איתה הקורונה מהווה הזדמנות ואף חובה אדירות למדינת ישראל ולהנהגתה להתמודד סוף-סוף עם האתגרים הללו מהשורש, בצורה הוליסטית, מקיפה וארוכת טווח.

מיכל וונש: חיוני לשים סוף למדיניות הפלסטר ולהתחיל לרפא את הפצעים ביסודיות לטובת כלל אזרחי מדינת ישראל, ללא הבדל.

מיכל וונש: בוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול בראשותי, שבוחנת את כל הנושאים דרך הפריזמה של ההתמכרויות, אירחנו הורים אמיצים רבים שאיבדו את היקר להם מכול בנסיבות שונות.

מיכל וונש: ההורים הללו, שחוו את האובדן הקשה מכול, בחרו להתמודד ולנסות למנוע את המקרה הבא.

מיכל וונש: כך, בשבוע שעבר אירחנו את הוריו של עומר לב, זכרו לברכה, שנפטר לפני כשנה ממנת יתר לאחר שימוש בתרופות מרשם בגיל 25.

מיכל וונש: אילי ורון, שלאחר מותו של בנם הקימו את המיזם "להעיר את עומר", שנועד להעלות מודעות להתמכרות לסמים ואלכוהול, חלקו את סיפורם איתנו.

מיכל וונש: אילי ורון, כמו הורים רבים שאיבדו את היקר להם מכול, לצד מי שמוכר כמכור ובוחר בכל יום מחדש ליישם ולהשתמש בכלים שניתנים לו על מנת להציל את חייו, לצד המשפחות שנאלצות להתמודד עם שינויים בלתי נסבלים ולא צפויים בחייהם, לצד הצוותים המטפלים ועובדי הממשלה השונים שעוסקים בנושא – הם-הם התקווה, ההשראה והדוגמה ללקיחת אחריות אישית גם עבורנו בבית זה.

מיכל וונש: דווקא כעת חיוני שכולנו נלמד מהם על לקיחת אחריות אישית ועל לקיחת אחריות ממלכתית – אחריות ממלכתית שתטפל בצורה מתכללת במשבר החברתי-נפשי שפוקד אותנו; אחריות ממלכתית שתטפל בנושא ההתמכרויות בצורה יסודית וראויה; אחריות ממלכתית שתטפל בפערים מהשורש ותמנע את קיומם של אותם דיונים שנה אחר שנה, את העלאת אותן מסקנות ואת האכזבה שבאי-יישומן.

מיכל וונש: עלינו לוודא שיקום גורם מתכלל עצמאי ומתוקצב, עם סמכויות לרכז ולפקח על התהליכים של הגדרת כל הרצף – איתור, חינוך, זיהוי, מניעה, טיפול, שיקום ומחקר – על אחת כמה וכמה לקראת תהליך לגליזציה, כש- ואם יקודם.

מיכל וונש: בנוסף, וכצעד ראשון בתיקון נושא ההתמכרויות, שהטיפול בו הוחרג ממסגרת הרפורמה לבריאות הנפש, הגשתי הצעת חוק שמשלימה את אותה רפורמה בבריאות הנפש משנת 2015, שהובילה לכך שלנושא ההתמכרות יש לא אבא אחד או שניים אלא שלושה אבות, וכך נופלים יתומים רבים בענייני חיים ומוות בין הכיסאות השונים.

מיכל וונש: הצעת החוק מעבירה את סל בריאות הנפש לגמילה מאחריותו הישירה של משרד הבריאות אל קופות החולים, ובכך מאחדת את הטיפול בהתמכרות עם נושא בריאות הנפש תחת גורם אחד.

מיכל וונש: במדינת ישראל בת ה-72 חיוני לקחת אחריות על מנת לזהות ולמצות את ההזדמנויות האדירות שלצד המשבר – לטובתנו, לטובת ילדינו ולטובת העתיד המשותף כאן.

מיכל וונש: תודה.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת וונש קוטלר.

קרן ברק: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: תודה למיכל וונש קוטלר על היוזמה של היום הזה ועל העמידה בראש הוועדה החשובה הזאת.

תמר זנדברג: אני עמדתי בראש הוועדה הזאת בכנסת העשרים, ואני רוצה לשתף אתכם קצת בחוויה, איך נחשפתי לנושא הזה של התמכרויות.

תמר זנדברג: אני הגעתי לוועדה בתור חברת כנסת שתומכת בלגליזציה, וחשבתי שזה יהיה מעניין וחשוב שחברת כנסת שתומכת, במפלגה שתומכת בלגליזציה, תעמוד בראש ועדת הסמים ותקדם את הנושא משם.

תמר זנדברג: אגב, בהתחלה זה היה – יושב-ראש הכנסת קיבל עצומות שקוראות להדיח אותי, והיו מחאות וכל מיני דברים כאלה.

קרן ברק: זוכרים.

תמר זנדברג: אבל אני הגעתי לוועדה וגיליתי את כל עולם התוכן של הוועדה, ובעיקר את נושא ההתמכרויות.

תמר זנדברג: גיליתי את אחת הפינות החשוכות ביותר לא רק של החברה הישראלית אלא גם של מבוכי הנפש.

תמר זנדברג: לא מספיק יודעים את זה: מחלת ההתמכרות היא מחלה פסיכיאטרית, היא מחלת נפש.

תמר זנדברג: יכולים להיות טריגרים, יכולות להיות לה נסיבות חיים, אבל בעיקרו של דבר היא מחלה מתחום בריאות הנפש.

תמר זנדברג: היא זורעת הרס ועושה שמות לא רק בנפשו של האדם וביכולת שלו, ביכולת ההתמודדות והתפקוד, אלא במשפחה.

תמר זנדברג: זה ממש כמו איזה דיבוק שמשתלט על המכור ובאמת הופך אותו לאדם אחר.

תמר זנדברג: אחר כך תהליך השיקום וההחלמה – גם השיקום, ולא רק הפנימי והנפשי אלא גם החברתי – הוא תהליך מאוד מאוד סיזיפי, קשה, והוא מתבצע באמת במקומות שהם לא גלויים לעין, לא חלק ממערכת הבריאות הרגילה, הלגיטימית.

תמר זנדברג: יש עדיין סטיגמה מאוד מאוד קשה על נושא ההתמכרות.

תמר זנדברג: זה משליך על המון דברים: על דיור, על יכולת למצוא עבודה, על פשע, כמובן, על עבירות אלימות.

קרן ברק: אלימות במשפחה.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: ויש קשר לעוד כל מיני תופעות חברתיות, כמו לדוגמה אלימות במשפחה, כמו לדוגמה פוסט-טראומה – פוסט-טראומה גם כתוצאה משירות צבאי, גם כתוצאה מטראומה מינית, מטראומות ילדות משפחתיות.

תמר זנדברג: באמת מדובר בעולם שלם, וההתמכרות היא דרך, היא מעין מעגל, היא סבוכה בתוך עולם שלם, והרבה פעמים המערכות החברתיות והמדינתיות לא בדיוק יודעות איך להתמודד איתה.

תמר זנדברג: אני כן אקשר את זה בחזרה לנושא הלגליזציה.

תמר זנדברג: אחד הדברים שהבנתי זה שהדחיפה שלנו את הסובלים מהמחלה הזאת אל זרועות האכיפה, התיוג שלהם כפושעים – מכיוון שהם באמת מבצעים עבירות, מכיוון שהסמים הם ברובם לא חוקיים – מפספס כאן את הצורך האקוטי והחשוב מאוד בטיפול אישי, פסיכולוגי, שיקומי, משפחתי.

תמר זנדברג: ההתבוננות שלנו על התופעה הזאת, על תופעת ההתמכרות, דרך העיניים הטיפוליות – לא רק של הרווחה אלא גם של מערכת הבריאות ובריאות הנפש – הוא מאוד מאוד מאוד חשוב וקריטי.

תמר זנדברג: אנחנו בוועדה – אני יודעת שגם חברת הכנסת וונש ממשיכה במגמה הזאת, של להסתכל על נושא התחלואה הכפולה: מחלת נפש ביחד עם מחלת ההתמכרות; להבין שאותן ההתמודדויות שמלוות את המכורים – שהרבה פעמים אנחנו רואים אותם רק בסרטים, כמו בפגישות של קבוצות תמיכה שאומרים: רק להיום, וסופרים את הזמן, ואומרים: אני מכור כל חיי, גם כשאני משתקם וגם כשאני כבר מדריך ועוזר לאחרים, כי אני יודע שתמיד אני יכול ליפול בחזרה למקום הזה – זה אחד הדברים החשובים ביותר בהבנה של התופעה הזאת.

תמר זנדברג: עדיין, לצערי הרב, היא באמת נשארת מאוד מאוד מאוד רחוקה מהעין.

תמר זנדברג: בביקורים שלי גם בכפרי גמילה, גם בתחנות טיפול יום, באמת המפגש הוא עם מקום נפשי מאוד מאוד קשה וחבוי וסבוך.

תמר זנדברג: אני שמחה שהיום הזה מצוין כאן בכנסת, ודווקא ביום האחרון, שבו הכנסת מתפזרת, כדי באמת להצדיע לגיבורים האלה, שמתמודדים אולי את ההתמודדות האישית הקשה ביותר האפשרית, והרבה מהם יכולים לה; היא גם גובה קורבנות, צריך לומר, אבל הרבה מהם יכולים לה.

תמר זנדברג: אני רוצה ביום הזה להצדיע לאלה שבאמת הפכו את ההתמודדות שלהם למסע גבורה.

תמר זנדברג: חלקם גם התחילו לעזור לאחרים בהרבה מתחנות הטיפול והעזרה העצמית.

תמר זנדברג: אנחנו פוגשים מכורים ומכורים לשעבר שהופכים את התורה ואת ההתמודדות שלהם למשימה הלאה.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שהמקום של הטיפול הזה – לצערי, היחידה הזאת לסמים ואלכוהול נודדת.

תמר זנדברג: גם כשהיא הייתה במשרד לביטחון הפנים אני חשבתי שזה לא המקום המתאים.

תמר זנדברג: המקום המתאים ליחידה הזאת הוא במשרד הבריאות, ביחידה לבריאות הנפש.

תמר זנדברג: אני מקווה שנדידת המשרדים בעתיד תביא אותה למקום הראוי לה ותעמיד אותה במוקד ההתמודדות הלא-פשוטה הזאת, אבל שבאמת יש לה הרבה מאוד ניצולים וגיבורים.

תמר זנדברג: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: הם באמת גיבורים.

קרן ברק: כולנו מכירים כאלה.

קרן ברק: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, היום אנחנו מציינים את חודש ההתמודדות עם הסמים והאלכוהול.

משה אבוטבול: יש משפט שאומר: בלב-ליבו של הקושי שוכנת ההזדמנות.

משה אבוטבול: המשפט העוצמתי הזה מופיע בטלפון של חבר, בפתיחון של הטלאפון של מנכ"ל ארגון "מכורים לחיים" מר רפאל צור בעירנו בית שמש.

משה אבוטבול: רפאל פתח בבית שמש, בעת כהונתי כראש העירייה, כמה בתים כאלה שעוזרים להרבה הרבה מאוד נערים, מבוגרים ועוד שנכנסו למעגל ההתמכרות.

משה אבוטבול: הוא הכניס אותם למסלול אחר, למסלול של חיים.

משה אבוטבול: אני רוצה באמת, מעל במה חשובה זו, לחזק דווקא את אותם ארגונים – כמובן גם אותו, ואת אותם ארגונים נוספים שעושים עבודה נהדרת ומצליחים להציל הרבה הרבה מאוד נערים ונערות מכל ההתמכרויות האלה, שבעצם היינו יכולים לראות אותם במחוזות אחרים, כפי שאנחנו גם רואים אותם; אותם אלה שעושים עבודה נהדרת, כמו "רטורנו", שגם הוא ארגון סמוך לעיר שלנו בית שמש, ושם הצילו במשך השנים ממש מאות נערים שנגמלו מכל מיני התמכרויות.

משה אבוטבול: היה לי, לצערי, ביקור מאוד מאוד מאוד כואב בתל אביב לפני כמה שבועות, וראיתי שם, ליד גינת לוינסקי, את ישראל השנייה שלנו.

משה אבוטבול: הכאב גדול – לראות כל מיני אנשים שמכורים לסמים, מכורים לכדורים, מכורים לכל מיני דברים שבאמת הנפש היפה לא סובלת אותם.

משה אבוטבול: אבל הכאב הוא גדול, אז אם אנחנו לא נחזק את אותם ארגונים, למען אלה שחייבים את הסיוע שלנו, הארגונים הללו יקרסו.

משה אבוטבול: אנחנו כנציגי ציבור ושליחי העם נדרשים לחזק מאוד את המסגרות הללו גם בימי קורונה, כשהקושי הוא כפול ויותר, כי הם לא יכולים לגייס כספים וכל השמיים סגורים, איך שאומרים, וגם בימי שגרה, כי בעצם כמה שאתה משקיע באותם ארגונים תמיד יש הוצאות נוספות, בלתי צפויות.

משה אבוטבול: לכן אני באמת חושב שאנחנו חייבים לעשות את הכול למען אלה שמצליחים להוציא מאותו אדם את הדבר הרע הזה ולגמול אותו מאותו הרגל כפייתי ולתת לו חיים חדשים, לאותו אדם.

משה אבוטבול: חייבים לעשות את זה, את הטיפול שם, ברגש, בחמלה, באהבה, וכמובן – באותה נחישות הנדרשת בטיפול מהסוג הזה.

משה אבוטבול: רבים הם הארגונים כיום, אבל ללא חיזוק ממשלתי ותקצוב מותאם – ואני שמח שיש פה גם שרים שמאזינים לדבריי – הם לא ישרדו את הקושי, ואנחנו נמצא את עצמנו לבד.

משה אבוטבול: והרי רשויות הרווחה, כולם יודעים, לא יוכלו להתמודד בכוחות עצמן; הן חייבות את הארגונים האלה שיהיו להם כמעטפת לטיפול בבעיות הקשות האלה.

משה אבוטבול: אני אומר שוב: זה לא צריך להיות רק חודש ההתמודדות או יום ההתמודדות או לציין את זה; זה צריך להיות כל השנה, כי המכה הזאת היא מכה מאוד קשה.

משה אבוטבול: היא נמצאת בהרבה מקומות בארץ, בהמון ערים.

משה אבוטבול: אני יודע כמה זה קשה, קשה מאוד מאוד מאוד, להתמודד עם משפחה שבה האבא שתיין או האימא מכורה לסם כזה או אחר, או במצב הפוך – כמה צריך לשקם את הילדים האלה.

משה אבוטבול: כמה אנחנו יכולים לעזור לאותה משפחה אם נטה כתף, נשקיע באותם ארגונים.

משה אבוטבול: יש להם המון הוצאות.

משה אבוטבול: מי שמכיר אותם – אני פשוט נחשפתי לידידי רפאל מ"מכורים לחיים", רפאל צור.

משה אבוטבול: הוא ישב ופתח לפניי את הכול, אבל – מאין יבוא עזרי?

משה אבוטבול: אף אחד לא עוזר לו.

משה אבוטבול: גם פנייה שלו, לצערי, לשר הבריאות לבוא לביקור עדיין לא נענתה.

משה אבוטבול: אבל חייבים.

משה אבוטבול: ברגע שאנחנו נהיה חלק מתוך זה יהיה לנו קל לתקצב אותם, יהיה לנו קל להזדהות עם הקשיים של הארגונים האלה, הנפלאים.

משה אבוטבול: ואני מסיים את דבריי.

משה אבוטבול: אני קורא דווקא לשר הרווחה, לשר הבריאות: תקימו אולי באמת קבינט מסוים לכל הנושא הזה של המכורים לסמים, לכל הארגונים האלה.

משה אבוטבול: תיתנו כתף.

משה אבוטבול: אני מבטיח לכם דבר אחד: רק טוב יהיה מזה לעם ישראל.

משה אבוטבול: ועוד דבר – כל אדם שמציל ילד כזה או נער כזה בעצם מציל עולם מלא.

משה אבוטבול: תנו את דעתכם על זה, ונצליח יחד להציל את העם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

קרן ברק: חבר הכנסת אליהו ברוכי.

אליהו ברוכי: כבוד היושבת-ראש, שרים, דברים שרואים מכאן לא רואים משם – זה משפט שאמר בעבר ראש ממשלה בישראל ששינה את עמדותיו הפוליטיות וקומם נגדו רבים מחבריו.

אליהו ברוכי: בנושא החשוב שאותו אנו מציינים רגע לפני שהכנסת מתפזרת, אני אומר בגילוי נאות – דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אליהו ברוכי: בין תפקידיי בוועדות הכנסת השונות שובצתי כחבר בוועדה שאינה מוכרת, יחסית: הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.

אליהו ברוכי: בעבודת הוועדה, לצידה של היושבת-ראש הראויה לשבחים, חברת הכנסת מיכל וונש קוטלר, נחשפתי לעולם של התמודדות בממדים ובמספרים שלא הכרתי.

אליהו ברוכי: מיכל, כאן המקום להודות לך גם מעל בימת הכנסת על עבודת הקודש שלך במסגרת התפקיד הזה.

אליהו ברוכי: אני רוצה לספר על דוגמה, דוגמה אחת בלבד – יוסי.

אליהו ברוכי: בין המקומות שבהם ביקרתי יצא לי להגיע לפני כחודשיים למרכז הגמילה "רטורנו", שבו שהה יוסי.

אליהו ברוכי: את "רטורנו" הקים ומנהל הרב איתן אקשטיין, שליווה בשנות פעילותו בתחום עשרות אלפי צעירים וצעירת שקיבלו, או יותר נכון לקחו, את חייהם במתנה.

אליהו ברוכי: יוסי עבר מסלול של שבעה חודשים ב"רטורנו".

אליהו ברוכי: הוא עבר מחיי חברה תוססים לנתק כמעט מוחלט מהעולם שבחוץ והתמסרות לסדר-יום מחודש.

אליהו ברוכי: יוסי עמל ועבד על עצמו יום-יום, שעה-שעה.

אליהו ברוכי: כשהוא סיים את המסלול ב"רטורנו" הוא החל לעבוד בשכר ועבר לגור בהוסטל עם חברים שנמצאים במעמד דומה לשלו.

אליהו ברוכי: שוחחתי רבות עם יוסי, נפגשתי איתו, למדתי לעומק עד כמה שאני יכול את ההתמודדות האישית שלו, מתוך הבנה ש"כמה יוסי איכא בשוקא".

אליהו ברוכי: לקראת חג החנוכה יצרתי איתו שוב קשר.

אליהו ברוכי: נפגשנו שוב.

אליהו ברוכי: הוא בדיוק החל לעבוד כמסדר סחורה במדפים באחת מחנויות הסופרים בבית שמש.

אליהו ברוכי: בכנות נדירה שאופיינית לאנשים מסוגו הוא שיתף אותי בגילוי לב איך הידיים שלו רועדות כשהוא חולף ליד המדפים של האלכוהול בחנות.

אליהו ברוכי: זה מישהו שחי בתוכנו, הוא בשר מבשרנו, וברגע זה ובכל רגע הוא נאבק ומתמודד עם איום מפלצתי שעלול להפיל אותו חזרה לתהום עמוקה.

אליהו ברוכי: איך אתה מצליח?

אליהו ברוכי: שאלתי אותו.

אליהו ברוכי: איך אפשר להחזיק ככה לאורך זמן?

אליהו ברוכי: יוסי ענה לי תשובה שהיא מסר חינוכי עמוק לא רק לאנשים במצבו אלא לכולנו; אולי לנו, הפוליטיקאים, המסר הזה נכון עוד יותר: תראה, הוא אמר לי, אני לא מתכנן לאורך זמן, אני מסתכל על היום, רק על היום.

אליהו ברוכי: כך עברתי את יום האתמול, כך אני עובר את היום, וגם מחר בבוקר, בעזרת השם, אסתכל על היום החדש בתקווה שאצליח לעבור אותו נכון, בצורה הנכונה.

אליהו ברוכי: סיפורו של יוסי הוא סיפורם של עשרות אלפי אנשים, של מאות אלפי בני משפחה שתומכים בהם.

אליהו ברוכי: הלוואי שנדע להוקיר, ללוות אותם, ובעיקר – לא להפריע להתקדמות הראויה להערצה שלהם.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה לחבר הכנסת ברוכי.

קרן ברק: חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: הכותרת של ציון חודש ההתמודדות עם סמים ואלכוהול בדרך כלל, בדרך כלל, ככה עוברת לידנו.

מאי גולן: אנחנו שומעים, אנחנו מזדהים, אבל אנחנו לא באמת באמת מבינים מה קורה שם, מה הולך שם, מה עובר על אותם אנשים.

מאי גולן: בתור מי שהייתה ילדה ונערה מתבגרת שבמדרגות בניין הבית שלה דילגה מעל נרקומנים, מכורים שבדרך כלל התעלפו בחדר המדרגות וסוחרי סמים שניהלו עסקאות בפתח דלת הכניסה, אני לא יכולה להתעלם.

מאי גולן: שני צדדים יש למטבע הקשה והאכזרי הזה: האחד הוא המכור, זה שסובל והוא שקוף, זה שכמעט אף אחד לא מאמין לא בו ולא לו והוא מהווה מטרד; הצד השני הוא זה שמנסה לנהל חיים נורמטיביים, לגדל משפחה, לגדל ילדים אל מול המראות הקשים והבלתי-נסבלים האלה, שלא לדבר על מסוכנים.

מאי גולן: דברים נורמטיביים כמו גינת שעשועים או סתם לרדת אחר הצוהריים לקנות חלב לא היו אופציה, לא עבורי ולא לשאר ילדי השכונה.

מאי גולן: בגינה, למשל, איפה שהיו צריכות להיות נדנדות ומגלשות, הם היו שוכבים עם המזרק והבקבוק, ולרדת אחר הצוהריים לקנות חלב זה היה סתם כמו איזה סיכון מיותר – ששווה לקחת או לא שווה לקחת?

מאי גולן: כי בכל זאת יש איזה מכור שהוא רעב או צריך את המנה הבאה שלו והוא יתקוף, הוא יתקוף בלי לחשוב פעמיים.

מאי גולן: אני לא יכולה לשכוח את הנרקומנית העירומה כביום היוולדה ששכבה בפתח הבית שלי.

מאי גולן: אני ואימא שלי עלינו את כל ארבע הקומות עד הקומה הרביעית שלנו, ומאחורי הקיר ומאחורי הדלת שכבה בחורה רועדת, בוכה, מכורה.

מאי גולן: הרגש הראשון הוא פחד, הוא אימה, הוא אפילו כעס גדול.

מאי גולן: למה אנחנו צריכים לראות את זה?

מאי גולן: למה אנחנו צריכים להתעמת עם הדבר הזה שחי בקרבנו?

מאי גולן: ומהר מאוד, מהר מאוד מתחלף הרגש הזה ברחמים, בכאב.

מאי גולן: אני עמדתי מחוץ לדלת, מחכה, אימא שלי נכנסה לתוך הבית, הביאה שמיכה, הביאה בגדים, הביאה אוכל.

מאי גולן: אותה מכורה, אחרי כמה דקות קמה ועזבה את המקום.

מאי גולן: זה מראה שאני לעולם, אבל לעולם, לא אשכח.

מאי גולן: התחנה המרכזית הישנה בתל אביב ודרום תל אביב בכלל הפכו לנגע אחד גדול, ענק ומכוער של סמים, של אלכוהול.

מאי גולן: אגב, זה לא רק דרום תל אביב; עוד ערים רבות עם שכונות קשות יום נוספות ברחבי מדינת ישראל, מקומות קשים שמושכים אליהם את כל מי שהחיים התאכזרו אליהם או מי שהחליטו בעצמם להתאכזר אל החיים.

מאי גולן: כמעט בכל אחת מהערים האלה יש מרכזי תחליף סם.

מאי גולן: המרכזים האלה, עוזרים ככל שיהיו, הפכו למוקדים לסחר בסמים, והמעגל הנוראי הזה פשוט לא מצליח להישבר.

מאי גולן: דווקא עכשיו, בימים כמו אלו שאנחנו עוברים, ששום דבר, אבל שום דבר, הוא לא בגדר הנורמלי, בגדר השפוי, מאז הגעת נגיף הקורונה לעולם, כמויות של בני נוער חסרי מעש, חסרי תוחלת, חסרי מהות וכיוון, בעל כורחם מסתובבים ברחובות ומתמכרים לאלכוהול וסמים, ללא ידיעה אפילו למה הם נכנסים.

מאי גולן: זה – בלי אפילו לדבר על הנוער בסיכון שגם ככה, גם ככה בקושי הרים את הראש לפני משבר הקורונה, לפני כל הקושי הזה שנפל על כולנו ולא ידענו אפילו איך להתמודד איתו בתחילה.

מאי גולן: אני רוצה לסכם, חברים, שישנו צורך אקוטי היום, אפילו קריטי, יש לציין, לתגבר את ההסברה והמודעות בנושא, החל משלבים מוקדמים – כבר בבית הספר, בתיכונים, ובמקביל גם בתנועות הנוער השונות.

מאי גולן: כמו כן, יש להוסיף בדחיפות, בדחיפות יתרה, תקנים לעובדים סוציאליים שיטפלו ספציפית, בצורה ייעודית, בבעיה הזאת, שהולכת וגדלה לממדים מפלצתיים שאנחנו אפילו לא מעכלים, כי כולנו חושבים שזה בחצר האחורית של מישהו, אחר אבל אנחנו לא מבינים שזה ממש כאן, לידנו, בחצר שלנו.

מאי גולן: הרשויות בעיקר הן שצריכות להתמודד עם הבעיה, אבל הן צריכות לקבל עזרה בפיזור מוקדי קבלת תחליף הסם לעוד ערים, ולא להיות אלו שסובלות לבדן תחת הנטל הקשה והכואב הזה.

מאי גולן: פיזור שווה, אגב, לא יעזור רק לרשויות; הוא יסייע גם למכורים עצמם להתרחק ממוקדי הסחר שמגיעים עד אליהם בדיוק, אבל בדיוק, באותה שנייה מכרעת שהם מנסים להיגמל.

מאי גולן: התמכרות לאלכוהול וסמים – עוד נושא שלא יטופל בגלל אנשים שהכיסא הפוליטי שלהם יותר חשוב להם מהחברה הישראלית.

מאי גולן: כולי תקווה שנתעורר כולנו בהקדם מהשנאה הפוליטית היוקדת אחד לשני ונעבור לעבר שיתוף פעולה אמיתי לכלל החברה הישראלית, לחלשים, לשקופים ולאלה שקולם באמת אינו נשמע.

מאי גולן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תשיב השרה לחיזוק וקידום קהילתי אורלי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, השר, יושבת-ראש הוועדה, מיכל וונש – – הייתה?

קרן ברק: התיק שלה עוד פה.

אורלי לוי אבקסיס: – – וכמובן לכל הח"כים הנמצאים והמציעים.

אורלי לוי אבקסיס: מאי, שמעתי אותך ולא יכולתי שלא לתאר את הילדה הקטנה שמסתובבת ככה בחדרי המדרגות.

אורלי לוי אבקסיס: לעיתים היו סיפורים בשכונות כשאנחנו היינו ילדים קטנים, ואני מודה שזה בעיקר היה בשכונות מסוימות, שהן מנת חלקם של אלו שלא שפר עליהם גורלם ונולדו לבתים קצת חלשים כלכלית.

אורלי לוי אבקסיס: הם נאלצו להיחשף הרבה מאוד פעמים למה שאת מתארת, ומן הסתם זה גם היה כך אצלך.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אותם ילדים, בחלק מהמקרים הפכו להיות אחר כך התופעה הזאת בעצמם.

אורלי לוי אבקסיס: לכן חשוב לי להדגיש ולומר שתופעת השימוש באלכוהול וסמים היא תופעה חברתית שהולכת ומחמירה, לצערי הרב.

אורלי לוי אבקסיס: ההשפעות הקשות של השימוש ההולך וגובר הן מרחיקות לכת ומשפיעות על כל רבדי החברה.

אורלי לוי אבקסיס: יש מי שנוח לו לחשוב שהשפעות מתבטאות במכורים הקשים, שאליהם רוב הילדים לא נחשפים.

אורלי לוי אבקסיס: האירועים הקשים והתמונות הקשות נמצאים בשולי החברה, נמצאים ברחובות, נמצאים במקלטים, נמצאים בגני שעשועים עזובים, נמצאים בחדרי המדרגות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אסור לנו לשכוח שההשפעה, תהיה רחבה ככל שתהיה, זה לא הרוב, כי אנחנו צריכים לזכור שיש לא מעט אנשים שנמצאים ברצף הזה; כשאנחנו שומעים סיפורים כמו של מאי על אותה בחורה עירומה שנמצאת בחדרי המדרגות, על אותו אחד ככה עם המזרק ביד שנמצא בגינות השעשועים באמצע הלילה – זה לא הרוב, אלה תופעות הקצה.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך יש כל כך הרבה ילדים, נערים, אנשים ואוכלוסיות מוחלשות שעוד אפשר להציל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שאני לא מוותרת גם על מקרי הקיצון, אבל יש הרבה מאוד מה לעשות כדי למנוע, כדי לטפל עוד בטרם הטיפול קשה מדי.

אורלי לוי אבקסיס: על כל מגביר – ואנחנו לא יכולים להתעלם כמובן גם מתופעת האלכוהול, שמגביר את הסיכוי לאלימות באופן משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: שימוש באלכוהול וסמים חושף נערות ונשים לתקיפה מינית, וככל שגיל המשתמש יורד, חבר'ה, הסיכון עולה.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר במשבר חברתי המתאפיין למשל בעובדה שאחוזי המשתמשים בקנביס עולים בהתמדה בשנים האחרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים את גיל המשתמשים הולך ויורד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים גם את הזליגה של הקנביס הרפואי לאותן אוכלוסיות בסיכון, לאותם ילדים ונערים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם שזה מגיע עד לכדי כמעט שליש מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: שליש מהאוכלוסייה במדינת ישראל משתמשים.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהנתונים הגבוהים ביותר בעולם.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שלאורך כל דרכה הפוליטית – ואולי גם נכנסתי לדרך הפוליטית דווקא בגלל אותם ילדים, נערים ונערות, שאפשר היה להציל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: זו אוכלוסייה מדאיגה ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: זו גם אוכלוסייה עם אתגרים קשים, אבל עם יכולת תיקון ושינוי הגדולה ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: קרוב לשליש מבני הנוער התנסו בקנביס במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: שליש מבני הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: רוב בני הנוער התנסו באלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: אלה נתונים שכל הורה חייב להפנים, ולא לחשוב שהם לא נוגעים לילדיו.

אורלי לוי אבקסיס: בפועל, תדע כל אם וידע כל אב: אין נער או נערה שלא נחשפים לחומרים האלה, שלא רואים את החברים שלהם, שלא רואים אנשים אחרים, בין שיש להם קשר כזה או אחר אליהם ובין שלא.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב שנדבר איתם, חשוב שנתייחס לנושא, משום שמדובר בסכנה אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לספר לכם שהמשרד בראשותי מוביל את ההתמודדות עם התופעות האלה באמצעות הרשות לביטחון קהילתי שתחת אחריותנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה מאבק סיזיפי וחשוב ויש לו כמה פנים.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד פועל בשתי זרועות מרכזיות: האחת, זרוע המניעה – תוכניות לאומיות למניעת התנהגויות שליליות וטיפול באוכלוסיות הקצה באמצעות הרשות לביטחון קהילתי, מי שמכיר, הרשות למלחמה בסמים, אלכוהול ואלימות, והיא פרוסה ב-256 רשויות בארץ; הזרוע השנייה היא זרוע העצמה, והיא מתמקדת ביוזמות לפיתוח קהילות והתערבויות מבוססות קהילה.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לציין כי בזכות הקמת המשרד לחיזוק ולקידום קהילתי – ויגחכו כמה שיגחכו – דווקא בתקופה הזאת הצלחנו לעצור פגיעה אנושה בתפקודה של הרשות לביטחון קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: הלכה למעשה הצלנו את הרשות למלחמה בסמים, באלכוהול ובאלימות, כי אני אחזור ואספר שהיא חוותה קיצוץ של 50% בתחילת 2020.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני הגעתי למשרד – 750 מכתבי פיטורים לכל אותם מדריכי מוגנות, למדריכי רחוב, לכל אותם אנשים שמטפלים, בין השאר, גם באותם מכורים חדשים, הילדים שנחשפים לזוועה הזאת, שבסוף אנחנו יודעים לאן היא מגיעה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא זו בלבד שעצרנו את הקיצוץ והפיטורין שלהם, שהיו מביאים בעצם כמעט לקריסה של הרשות כולה – אני מצאתי אפס שקלים לתקציבי פעילות.

אורלי לוי אבקסיס: אפס שקלים לתקציבי פעילות – – –

אופיר כץ: אותם מדריכי מוגנות עושים גם עבודת מניעה.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים גם את ההדרכות בבתי הספר, והמדריכים – – –

אופיר כץ: ופעילויות אחר הצוהריים.

אורלי לוי אבקסיס: אני פגשתי גם את אורלי בעפולה ואת החבר'ה המדהימים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: איזו עבודה הם עושים בקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: יש גם משהו אימהי כזה באותם מדריכים ומדריכות, שאתה רואה שהם גם הופכים להיות האוזן הקשבת, הם הופכים להיות מין מגנט לאותם ילדים, ואחר כך הם באים ומספרים להם על דברים נוספים, על פגיעות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בואו לא נשכח שכדי לממן את הסמים האלה הנערים והנערות האלו גם נאלצים לעשות הרבה מאוד דברים אחרים, אנטי-חברתיים: פשע, לעיתים גם הפקרות, על מנת לממן את הסמים, שגומרים להם לא רק את הבריאות הפיזית אלא גם את הנפשית.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שמדובר בתחלואה כפולה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם שהצלחתי לגייס עשרות מיליונים כדי שהרשות לא רק תוכל לחזור ולפעול, אלא עשרות מיליונים חדשים לתקציב לצורך ההתמודדות עם משבר הקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: חלק מהתוכניות כבר יצאו.

אורלי לוי אבקסיס: על חלק אני אספר לכם כבר עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: משבר הקורונה מייצר רמות גבוהות של חרדה, לחץ, מצוקה נפשית, מביא לעלייה חמורה בשימוש בחומרים ממכרים, התמכרויות באוכלוסייה בקרב בני נוער ומבוגרים כאחד, אז לצורך ההיערכות להתמודדות עם המצב נעשתה במשרדי עבודת מטה מקצועית והוחלט לחזק כמה תוכניות קיימות וליזום תוכניות חדשות בהתאם למחקרים בתחום.

אורלי לוי אבקסיס: תקצר היריעה מלתאר את כל התוכניות, אולם ברמה הלאומית אני רוצה לציין כמה הישגים חשובים שישרתו כמובן את המאבק החשוב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הראשון הוא שהצלחתי להביא להחלטת ממשלה בנושא של הקמת מרכז ניטור לאומי שירכז את כל הנתונים בכל מה שקשור להתמכרויות לסמים ואלכוהול מכל הגופים העוסקים בכך במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: היום לכל משרד יש את הנתונים שלו; הם נשמרים שם, הם לא יוצאים החוצה, במקרה שאוספים בכלל נתונים.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, את יודעת שכשאני באתי למשרד ישר ביקשתי נתונים: אילו תוכניות עובדות?

אורלי לוי אבקסיס: מה לא עובד? כמה מכורים יש?

אורלי לוי אבקסיס: על מה אנחנו מדברים?

אורלי לוי אבקסיס: אין נתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמובן שהבאנו כסף גם כדי לעשות את הסקרים – – –

קרן ברק: לאסוף את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: עשינו סקרים גם בקרב בני נוער, עשינו גם את העניין – אבל מסתבר שבכל משרד יש נתונים שאף אחד לא ביקש, יש נתונים שלא זרמו למקום אחד.

אורלי לוי אבקסיס: את הדבר הזה אנחנו מתקנים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מרכז הניטור הלאומי ירכז את כלל הנתונים בנושא סמים ואלכוהול מכל הגופים העוסקים בכך במדינה, ובאמצעות האחדה של הנתונים, הנגשה שלהם, גיבוש המלצות והצעות למדיניות, אני מאמינה שכך ניתן יהיה לשפר דרמטית את יעילות ההתמודדות עם התופעות הללו, כי כשיש נתונים אפקטיביים אז הם משמשים לנו כלי משמעותי לעבוד איתו ולדעת קודם כול מה היקף התופעה ועם מה אנחנו צריכים להתמודד.

אורלי לוי אבקסיס: השני – ואני שמחה מאד לבשר לכם עליו – הוא פיילוט של פרויקט עיר ללא התמכרויות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יוצא לדרך בימים אלה ממש בשיתוף עם מפעל הפיס – וצריך להגיד להם תודה רבה – ובהובלה משותפת עם המרכז הישראלי להתמכרויות.

אורלי לוי אבקסיס: הפיילוט שואף לתכלל את כלל הגורמים העירוניים במניעה וטיפול של כלל ההתמכרויות – תקשיבו: לא רק סמים אלא הימורים, משחקי מחשב, אלכוהול, מין ועוד; התמכרויות לא מתחילות ונגמרות בסמים ואלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: הפיילוט החשוב הזה ממחיש שהדרך היחידה להתמודדות עם בעיה מורכבת זו, נוסף להרחבה ותכלול של כלל המענים ברמת הרשות המקומית, היא על ידי טיפול בגורמים לה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין שסטרס, לחץ, מצוקה נפשית, בסופו של דבר מביאים אנשים ליפול לתוך ההתמכרויות הללו.

אורלי לוי אבקסיס: זה יהיה לפעמים גם סוג של בריחה ממציאות קשה מדי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בסופו של דבר השימוש באלכוהול וסמים הוא רק הסימפטום והוא לא הגורם.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני לא יכולה להתעלם מהמצב הפוליטי ומהעובדה שהיוזמות החשובות הללו עלולות להיתקל במחסומים עקב היציאה לבחירות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שמה שיוחלט היום בממשלה על מסגרת תקציב, כדי שנוכל בהחלט להמשיך ולעבוד – כפי שאתם יודעים, אני התנגדתי ליציאה לבחירות בתקופה הזאת.

קרן ברק: כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: זו לא העת לכך.

אופיר כץ: לא כולנו, קרן.

קרן ברק: כולנו – – –

אופיר כץ: מהצד הזה.

קרן ברק: רוב מי שנמצא פה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת חושבת שבתקופה – – –

קרן ברק: אני חושבת שאפילו השר חושב שזה לא היה טוב.

קרן ברק: זה כולנו, בעצם.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בעיקר כאשר אנחנו רואים כמעט את הסוף בכל מה שקשור לחיסונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה חוסר אחריות משווע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו היינו פה וכולנו שמענו ח"כים בפרסה שמדברים על כך שחייבים בחירות לפני שהחיסונים יעבדו, כי הם נקודות זכות לראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה מסתכל עליהם אתה אומר: האנשים האלה הזויים, הם מסוכנים.

אורלי לוי אבקסיס: במו ידיהם הם חותמים עכשיו על תעודת פטירה לאנשים בשביל רווח אלקטורלי; בשביל עוד כמה קולות בקלפי הם יעמידו אנשים בסכנה.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שהכי כואב, כמו במלחמה, זה השעות האחרונות שלפני הפסקת האש.

אורלי לוי אבקסיס: זו באמת הישורת האחרונה, ובה אנחנו צריכים להיות הכי ערניים, כי אלו אבדות מיותרות שאפשר וכדאי וצריך וחייבים להציל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל במשחק הפוליטי הם לוקחים שבויים – הם לוקחים שבויים את האוכלוסיות בסיכון, את אותם אנשים שאולי לא ישרדו.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת על מה אני מדברת – חמי היה במצב קשה מאוד בבית החולים, ואת כל החגים של ראש השנה עברנו תחת הפחד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: חצי מהמשפחה הייתה כמובן בבידוד.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד גם לא יכול היה להיות איתו.

אורלי לוי אבקסיס: אחיו נפטר בזמן שהוא במצב קשה בבית חולים והוא אפילו לא היה בהלוויה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מקבלים טלפונים באמצע החג ובכיפור שצריך לחבר אותו ולהרדים אותו – והפחד.

אורלי לוי אבקסיס: הבן שלו, שבעצמו לוחם ובעצמו היה חולה בקורונה, כי נדבק ממנו, הוא מתחנן אליהם בטלפון, אל הרופאים: הבחור הזה הוא חובש פלוגתי, חובש קרבי בגולני, עבר את כל מלחמות ישראל – אל תרדימו אותו, כי אנחנו צריכים את רוח הלחימה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה לאל, לא הרדימו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה לאל, הוא יצא מזה.

קרן ברק: מזל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש תופעות לוואי שאנשים לא מבינים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שהוא יחזור ויעמוד על רגליו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היציאה הזאת, תוך כדי כך שחלק מנבחרי הציבור יודעים שהם גוזרים מחלה קשה על אנשים שלא יספיקו לקבל את החיסון, ולעיתים אפילו מוות – מוות מיותר, עד לכדי כעס ממש.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היי, זה אולי ימנע מאחד מהפוליטיקאים פה נקודות זכות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה אכזרי בן אדם יכול להיות?

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שבפוליטיקה אי-אפשר לדבר על נימוסים ונעימות, אבל אכזריות?

קרן ברק: פוליטיקה היא אכזרית משחר ההיסטוריה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אכזריים אחד לשני, אולי, הפוליטיקאים, אבל לציבור?

אורלי לוי אבקסיס: לקשישים?

אורלי לוי אבקסיס: לאוכלוסיות הסיכון?

קרן ברק: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: ומדברים על זה בריש גלי: צריך לצאת לבחירות לפני שהחיסונים ייתנו את האפקט.

אורלי לוי אבקסיס: הזוי, מפחיד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נמשיך לענייננו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכדאי שאולי לפחות נשתף פעולה ונסכים ונשכיל לאפשר לתוכניות מצילות חיים להתקיים, כפי שמפעיל המשרד הזה, אז אני אספר לכם בקטנה ובקצרה: בתחום המניעה, לנוכח המצוקה בקרב בני נוער והשימוש בחומרים ממכרים, הרשות מגבירה את כל פעילות הדרכת ההורים וההסברה להורים ברשויות המקומיות, מתן כלים לזיהוי מצוקות, חרדה, דיכאון, שימוש בחומרים בקרב בני נוער, היכרות עם פתרונות ושירותי תמיכה בקהילה ותקשורת מקרבת ואמפתית בתקופה זו עם בני הנוער, ולכן מדריכי הרחוב כל כך חשובים.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, נערכות הכשרות אנשי מקצוע בנושא טיפול ומניעה, הכשרות למתנדבי שנת שירות, מדריכים בחינוך הבלתי-פורמלי ובעלי תפקידים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: מתבצעות פעולות לגיוס מתנדבים בקהילה, סיירות הורים, שומרי סף לזיהוי שימוש בחומרים בקרב מתבגרים במרחב הציבורי ומתן כלים לפעולה.

אורלי לוי אבקסיס: התארגנויות קהילתיות – המינהלים היישוביים ברשויות המקומיות מסייעים ומובילים את כינוס הוועדה העירונית למאבק בסמים ופורומים נוספים המאפשרים קבלת תמונה של הבעיה ברמה של הרשות המקומית, של המוניציפלי.

אורלי לוי אבקסיס: יצירת חיבורים ופעילויות מותאמות בין חינוך, רווחה, משטרה וחינוך בלתי פורמלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם שנבנה מערך איתור וחלופות לבני נוער.

אורלי לוי אבקסיס: מדריכי המוגנות בבתי הספר ובקהילה מאפשרים להגביר את היכולת של אנשי המקצוע לאתר בני נוער בסיכון, למנוע תופעות מסכנות ולהפעיל חלופות כמו מגרשים מוארים במרחב הציבורי, תעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: גם המצלמות, כל הנושא של הרשות של המצלמות, אנחנו הרי יודעים שבמקומות שבהם העין הגדולה, האור – גם יש לנו ניידות שנפרסות ופותחות זולה בכל מיני מקומות שרואים שם צעירים, מוציאים משחקי קופסה, ולאט-לאט יוצרים איזשהו חיבור עם אותם ילדים, נערים מנותקים, והרבה פעמים זה מביא לכך שהילדים האלה נכנסים למסגרות של טיפול ושיקום.

אורלי לוי אבקסיס: מתבצעים מבצעים נקודתיים, פעילות נקודתית לצמצום תופעות של שימוש במועדים המועדים לפורענות כמו הסילבסטר, מסיבות טבע ועוד.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו גם תוכניות מדהימות של שיתוף פעולה גם עם מתנדבים ברמה היישובית וברמה הארצית בכל מה שנוגע למסיבות הטבע, שלצערי הרב אנחנו מודעים להן כשאנחנו שומעים קטסטרופות שקורות, וזה מצריך מענה מערכתי הכולל בתוכו מתנדבים, מדריכים, משטרה ועוד.

אורלי לוי אבקסיס: בתחום הטיפול והשיקום פועלים ברשויות המקומיות, מטעם הרשות למאבק בסמים ואלכוהול, עובדי איתור שתפקידם לייצר את הקשר הראשוני והאמון בשטח עם מכורים וקבוצות מודרות, ולאחר מכן – הנגשה ותיווך לשירותים הקיימים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שולחים אותם גם לגמילה, וצריך לזכור את זה.

אורלי לוי אבקסיס: עובדי תל"מ – תמיכה, ליווי ומעקב – נותנים תמיכה וליווי אישיים למסיימי תוכניות – תוכניות טיפול, מאסרים בריצוי מלא ועוד – כדי לשמר את תוצאות השיקום שלהם ולמנוע הידרדרות בהמשך.

אורלי לוי אבקסיס: רכזי טיפול ושיקום נותנים מענה מתכלל ומקצועי ברמה היישובית.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם שברמה המחוזית והארצית ובמטה יש תוכניות נוספות, כמו תוכנית הכנה למכינה "אחד משלנו" – מסגרת מקדמית חוץ-ביתית כהכנה למכינה קדם-צבאית עבור נערים המשתחררים מכלא אופק או נערים המצויים בתוך ההליך הפלילי למניעת המשך ההידרדרות ולמניעת המשך השימוש תוכנית "מהרחוב לשיקום" – תוכנית לאומית בין-משרדית של משרד הבריאות והמשרד שלי, המשרד לחיזוק וקידום חברתי, למזעור נזקים וסיוע למכורים המצויים בשימוש פעיל בסמים המתגוררים ברחוב.

אורלי לוי אבקסיס: בחמישה מרכזים אנחנו עושים את זה: בתל אביב, ירושלים, חיפה, באר שבע ואשדוד; הקמת מרכז ניטור, כפי שסיפרתי לכם עליו, בהחלטת ממשלה מ-29 בנובמבר, והובלה וריכוז צוותים בין-משרדיים ובין-ארגוניים, וועדת היגוי למרכז הניתור והמידע, כפי שתיארנו קודם.

אורלי לוי אבקסיס: תוכניות בפיתוח – מענה נייד לנוער משתמש בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אנחנו יודעים שלפריפריה, כרגיל, חלק מהתוכניות אפילו לא מגיעות.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים לראשי הערים אין את היכולת להביא מהכיס שלהם ולטפל בנושאים הללו כדי להביא תוכניות אקסטרה.

אורלי לוי אבקסיס: ערים חזקות כמו תל אביב, שיש להן, אני חושבת, אולי סל מיסים שהוא כמעט כמו אחד המשרדים הגדולים ביותר במדינה, יכולות לתת אקסטרה, להוסיף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים הרבה מאוד פעילויות שנעשות בערים הגדולות.

אורלי לוי אבקסיס: בפריפריה – לא בגלל שלא רוצים להתעסק בזה; בגלל שהרבה פעמים ראשי הערים נאלצים להסתמך על מענקי איזון, כי התקציב שהם מביאים מהמיסים לא מספק אפילו בעבור החובה הבסיסית שלהם לאזרחים במתן השירותים.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, את הדבר הזה אנחנו מנסים לתקן ולשפר, והנגשת השירותים האלה לנוער משתמש בפריפריה, ביישובים קטנים ובמועצות אזוריות מתוקצבת ולקראת יציאה למכרז להפעלה.

אורלי לוי אבקסיס: פיילוט של מרכז למשתמשים בקנביס; פיילוט של איתור ומתן מענים ראשונים במסיבות טבע מסכנות חיים; פיילוט עו"סים – אני אספר לכם, זה פיילוט חדש בבתי ספר, בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, כדי לאתר ולתת מענה ראשוני למתבגרים על רצף השימוש.

אורלי לוי אבקסיס: צעירים בשימוש באקדמיה – אני יכולה לתת לכם הרבה מאוד נושאים – זה העלאת המודעות לשימוש בעייתי, הנחיית צוות ומתן מידע.

אורלי לוי אבקסיס: מי שהיה בהודו מכיר את הבית בהודו.

אורלי לוי אבקסיס: הבית בהודו הוא שלוחה של הרשות – –

קרן ברק: שלוחה של הרשות – – –

קרן ברק: – – של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.

קרן ברק: כמובן שאנחנו לא כותבים שם "מלחמה בסמים ובאלכוהול", כי אנחנו רוצים לקרב אותם.

קרן ברק: אז זה בית שאנחנו מממנים שם, עושים שם עבודה – – –

קרן ברק: של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: כן, של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: שם זה מקלט לכל אותם צעירים ישראלים שהם אחרי צבא.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה מאוד מהם הם לוחמים שרוצים קצת לפרוק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא באים לתת להם – לקדוח להם בראש שזה אסור ולא בסדר, אלא יותר בשימוש המושכל, באחריות, מה הסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: נמצאים שם רק כאותות אזהרה, וגם כדי שיהיה מקום שבו יוכלו לגעת ולהגיע, לדעת שזה הבית ויטפלו בהם בכל מה שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר הזה – אני יכולה לומר לכם שאפילו 150,000 שקל שהיו חסרים כשאני נכנסתי למשרד לא ניתנו לאותה משפחה שמחזיקה את הבית הזה גם בתקופת הקורונה, והולכים לסגור את זה לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמובן – – –

קרן ברק: לא יסגרו, כי את נעמדת על רגלייך האחוריות והסטת תקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא רק זה – אנחנו צריכים לזכור שיש גם מרכזי איזון לאותם אנשים שחוזרים, כי אם הם מגיעים לאשפוז פסיכיאטרי, הסיכוי שלהם להשתקם נמוך מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אותם נערים שחוזרים, לפעמים במשברי חיים כאלה ואחרים ולאו דווקא אנשים שעשו טיול אחרי צבא, נמצאים במצבים שבאותו רגע אתה צריך לתת להם טיפול אחר, והמקום של בית חולים פסיכיאטרי רק מעצים את התלות בחומרים ממכרים אחרים, במרשם רופא, והרבה פעמים האנשים לא חוזרים לתפקוד נורמטיבי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מין מקום כזה של כפר איזון, כפר נופש מסוים, נופש לנשמה ולגוף, לחזור לאט-לאט למצב הנורמטיבי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מדברים גם על פיתוח מודלים ותחומי תוכן חדשים: אנשים בתחלואה כפולה; מכורים לתרופות מרשם; מענים אמבולטוריים לצעירים מכורים לקנביס; חיילים שנפלטו מהצבא; השפעות אלכוהול על העובר; מוות ממנת יתר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פותחים עכשיו גם בפרויקט משותף עם הצבא כדי לאתר וגם לטפל בחיילים – ויש חיילים מכורים ברמה כזאת או אחרת, ויש גם משתמשים שעושים את זה לבילוי, אבל בצבא.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אספר על קרן החילוט, שזה משהו מקסים – קרן, את חייבת לשמוע.

אורלי לוי אבקסיס: לוקחים כסף מלוכלך, כסף שהמדינה מלאימה מאותם ארגוני פשע, סחר בסמים וכדומה, ואנחנו מעבירים אותו ומנקים אותו ומכשירים אותו לעשות דברים טובים בחברה, ואנחנו מדברים על עשרות מיליונים בשנה.

אורלי לוי אבקסיס: הכספים האלה, שבאו מפעילות עבריינית, מיועדים על פי חוק לרשות – –

קרן ברק: מה עשו איתם לפני כן?

אורלי לוי אבקסיס: – – למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קוראים כל הזמן, וגם עכשיו יוצאת בחזרה, לשנה החדשה, קרן חילוט נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לכל ראשי הערים, ראשי המועצות והיישובים לפנות אלינו – – –

קרן ברק: תתפסו את העבריינים, כדי שיהיה לנו כסף.

אורלי לוי אבקסיס: כמה שיותר נתפוס עבריינים בסחר בסמים – יהיה לנו כמה שיותר למנוע את התופעה הרעה שלהם, אבל גם כדי לטפל – – –

קרן ברק: ומה עשו עם הכסף הזה לפני כן, את יודעת?

אורלי לוי אבקסיס: כנראה הלך לאוצר המדינה בדרך כזאת או אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת, יש כל מיני קרנות, אבל פה באמת אני רוצה לומר שאנשי הרשות יושבים ועוקבים אחרי פסקי הדין ואחרי האישומים, כדי לדעת איפה הם יכולים לשים את הכסף, ואם הם נרדמים אז הם איבדו גם כסף.

קרן ברק: וואו.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני יכולה לומר לכם שזה באמת גדול, זה מדהים, זה עושה פרויקטים מבורכים.

אורלי לוי אבקסיס: ואמרתי, מעבר לעניין של המצלמות, אני רוצה לעשות פרויקטים לאנשים, פרויקטים אנושיים, ולשם אנחנו מכוונים את ועדת ההיגוי, גם של קרן החילוט.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני לא אוסיף עוד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אומר שזה מאבק של כולנו ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: פניתי גם למשרד הבריאות כדי שיכירו, כפי שקורה בעולם, בנושא הזה כתחלואה כפולה, כי ברור לנו שאי-אפשר להתייחס לזה בלי להבין את הממד הרגשי הנפשי של אותם אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: כדי שהם יוכלו לחזור לתפקוד מלא עלינו להיות שם רשת ביטחון שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם ברמה האנושית, בעבור כל אחד ואחד מהם – למנוע את הטרגדיה האישית שלהם ושל הסובבים אותם – אבל גם ברמה הלאומית – לחזק את החברה הישראלית כולה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שהצלת חיים היא זכות גדולה בעבורנו, אבל אתה לא מציל את החיים רק של אותו בן אדם, אלא של הדורות הבאים הבאים הבאים, כפי שידענו.

קרן ברק: וגם של כל המעטפת המשפחתית.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אסיים באנקדוטה קטנה.

אורלי לוי אבקסיס: ברצח קין והבל הקדוש ברוך הוא אומר: איה אחיך?

אורלי לוי אבקסיס: ואז הוא אומר: השומר אחי אנוכי?

אורלי לוי אבקסיס: וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הקדוש ברוך הוא אומר: דמי אחיך זועקים.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה דמי?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא דם אחיך?

אורלי לוי אבקסיס: למה דמי?

אורלי לוי אבקסיס: למה ברבים?

אורלי לוי אבקסיס: אז זה מדבר על כך שעד סוף הדורות, הילדים שהיו אמורים להיות לו והילדים שהיו אמורים להיות לילדים שלו וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת שכשאנחנו מצילים פה נפש אנחנו מצילים גם את הילדים שלו ואת הילדים הבאים, ויש בזה גם מעשה טוב, אנושי – –

קרן ברק: מדהים.

אורלי לוי אבקסיס: – – אבל גם מעשה רוחבי גדול שישפיע לטובה על החברה כולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, ובעזרת השם נעשה ונצליח.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לך, השרה אורלי לוי אבקסיס.

קרן ברק: תמיד מרתק ומעניין לשמוע על הפעילות הברוכה שלך, ותמיד אני תוהה מה היה לפני – – בריאות.

קרן ברק: זה כשמדברים דברים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: זה כשאומרים Break a leg.

קרן ברק: זה מרוב אהבה, התשבחות.

קרן ברק: – – מה היה לפני שנכנסת למשרד הזה וכמה המשרד הזה חשוב וחיוני חברתית לחברה כולה.

קרן ברק: אז באמת תודה לך.

קרן ברק: אני גם רוצה להגיד פה – אני רואה שהיא הלכה, חברת הכנסת מיכל וונש קוטלר – על היום הזה שהיא יזמה, בעצם, וכל הכבוד לה.

קרן ברק: באמת זה עבר כחוט השני, התודות שנאמרו על התפקוד שלה בוועדה ועל תרומתה לנושא הזה.

קרן ברק: אז למרות שהיא לא נמצאת כאן – מכאן אנחנו אומרים לך תודה, מיכל.

קרן ברק: אנחנו נעבור עכשיו לשאילתה של חברת הכנסת סונדוס סאלח, שאילתה מס' 481, בנושא סקר מוקד 105 – אירועי פגיעות בזום.

סונדוס סאלח: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

סונדוס סאלח: בהמשך לדיון בוועדה לזכויות הילד והילדה בתחילת החודש, ברצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: האם קיים פילוח של אירועי תקיפות ופגיעות בזום לפי לאום?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: האם קיימים פילוחים של אירועי תקיפות ופגיעות לפי שפת אם של הפוגע או הנפגעת או לפי יישוב?

סונדוס סאלח: 3.

סונדוס סאלח: אם אין – האם יש אפשרות לפילוח ותיעוד כזה?

סונדוס סאלח: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת סונדוס, ראשית, אני מודה לך על השאילתה.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר שמשבר הקורונה מייצר מציאות חדשה ומאתגרת – את זה כבר כולנו יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: בן לילה השתנו החיים של כולנו, ילדים, נוער, מבוגרים.

אורלי לוי אבקסיס: הלימודים והעבודה עברו למרחב הווירטואלי, ויחד איתם עברו גם ההתנהגויות השליליות, ואפילו התרחבו, כי מי שנמצא מאחורי המסך והמקלדת מרגיש גם הרבה יותר ביטחון לעשות את הפעולות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אז נושא ההגנה על קטינים ברשת, בייחוד בתקופה הזאת, נמצא בראש סדר-היום של המשרד לחיזוק וקידום קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: המטה להגנה על ילדים ברשת, 105, נמצא בחזית המאבק בתופעות השונות של פגיעה ואלימות ברשת כלפי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: באפליקציית הזום באופן ספציפי אירועי הפגיעה מתרחשים כשגורמים שאינם שייכים או מוזמנים לאותו שיעור במפגשי זום נכנסים לקבוצה, פוגעים במשתתפים בה באמצעות שיתוף חומרים פוגעניים – ונחשפנו לזה לא מעט – מיניים, אפילו חומרים פדופיליים, גזעניים, העלבה לפעמים ושיימינג של הנוכחים באותו אירוע, מתוך כוונה להפריע למהלך התקין של הפגישה שמתרחשת בזום, אבל הרבה מאוד פעמים מתוך רצון לפוצץ אותה, והרבה מאוד פעמים זה גם אנשים שרוצים לספק את היצר הסטייתי-משהו, שאולי אפילו נהנים מכך שילדים נחשפים לאותן התנהגויות בעייתיות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם בפגישות עם זום כדי להגן על כל אותם ילדים, ואנחנו מנסים להכניס עוד כל מיני חישוקים ובאמת לנסות למנוע את היכולת של אותם אנשים להיכנס לפגישות שהם לא מוזמנים אליהן בכלל, וגם כמובן לעקוב אחריהם ולדעת מי האנשים כדי למצות איתם את הדין.

אורלי לוי אבקסיס: אז במסגרת המאבק בתופעה, מטה 105 איתר וחשף קבוצות בווטסאפ ובטלגרם שכונו "מפוצצים שיעורי זום" שכל מטרתן הייתה לקבל גישה לשיעורים.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה קרה בכל המגזרים ובכל הפלחים של החברה הישראלית – זה יכול להיות מילדים שרצו להרוס את הפגישה ולהיכנס ואפילו לחמוד לצון לפעמים, אבל יש גם עבריינים, ועברייני מין ביניהם.

אורלי לוי אבקסיס: מפקדת יחידת 105 העבירה הודעה גם איך אמורים להתנהל.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה קרה גם בקבוצות של מורים.

אורלי לוי אבקסיס: מפקדת ה-105 נחשפה לזה במקרה, והיא גם העבירה תוך כדי בקבוצה את הסיכון, ומה זה אומר, ואיך צריך לסגור, ומה צריך לעשות, אבל זה כמובן בגלל שהיא נחשפה באותו זמן.

אורלי לוי אבקסיס: זה גובל בפלילים.

אורלי לוי אבקסיס: המוקד שלנו עובד נון-סטופ כדי להגן על ילדים בכל המגזרים של החברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: עשינו קמפיין הסברתי מאוד מאוד נרחב.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם נחשפת אליו, אבל עשינו קמפיין גם בשפה הערבית, והפעם באמת ניסינו להתאים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: גם לקחנו לתשומת ליבנו את מה שאמרתם לנו, כי לפעמים גילינו שכשעושים תרגום לשפה הערבית – –

סונדוס סאלח: הוא לא מדויק.

אורלי לוי אבקסיס: – – לא רק שהוא לא מדויק, הוא הרבה פעמים גם חוטא למטרה, ופה אני מקווה מאוד שזה עבר את – כי שמענו באמת תשבחות על כך שזה נעשה נכון וזה נגיש וזה באמת מדבר אל ההורים ואל הילדים כאחד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה רק קצה הקרחון.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם שהמטה הלאומי להגנה לילדים ברשת, מוקד 105, פרסם דוחות על הפגיעות באפליקציות זום שהגיעו אליו וטופלו, ואף מידע הסברתי כיצד להשתמש באופן נכון ובטוח יותר בזירה וכיצד להימנע מפגיעות.

אורלי לוי אבקסיס: בפניות המגיעות למוקד אשר נוגעות לפגיעות באפליקציית זום, המטה מתערב באופן אקטיבי, הן ברמה האזרחית והן ברמה האכיפתית הפלילית.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, בהובלתי פתחנו דרך מטה 105 שיח וערוץ תקשורת ישירה עם בכירי זום העולמית.

אורלי לוי אבקסיס: עשינו מפגש כדי לחשוב באופן משותף על פעולות בתחום המניעה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו גם תוכניות לפברואר, שזה חודש המוגנות ברשת, ובהחלט, אם יש רעיונות לאנשים אנחנו נשמח מאוד לקבל, אבל יהיו כמה הפתעות, ואני מקווה שהדברים יצאו לפועל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו בנוגע לשאלה שלך, בנוגע לשאלה על פילוח אירועי הפגיעה בזום, אז המטה, לצערי, לא מבצע חלוקה פנימית לפי שפה, מכיוון שהמידע שנאסף במוקד לא מפוענח ולא מפולח באופן מיוחד לשפת הפנייה, דהיינו, יכול להיות אירוע פגיעה באפליקציית זום בחברה הערבית אך הפגיעה עצמה היא בשפה העברית ולהפך.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי מיקום הפגיעה, יישוב, ניתן לזהות את מקום הפגיעה – כן, את זה אנחנו יכולים לעשות, באיזה מפגש התקיימה, באיזשהו בית, באיזה בית ספר וכו' – אבל קשה מאוד, כמעט בלתי אפשרי, לאתר את מיקום הפוגע, מכיוון שהוא יכול לחדור לפגישה מכל מקום ברשת, מהארץ ואפילו מחוץ לארץ.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף יש לא מעט יישובים מעורבים, ופילוח כזה לפי שם היישוב לא תמיד מעיד בהכרח על החברה הערבית או החברה היהודית, האוכלוסייה המעורבת באירוע.

אורלי לוי אבקסיס: היכולת של המטה לפלח נתונים בצורה מהימנה – ופה הבשורה האמיתית – עתידה להשתנות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לך, זה אחד הפרויקטים היפים ביותר של שיתופי פעולה כדי להגן על ילדים ברשת.

אורלי לוי אבקסיס: יש שם גם פן משטרתי, אכיפתי וכדומה וגם אזרחי וכמובן כל המשרדים הרלוונטיים – החינוך, הרווחה, המשפטים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: כשיש אירוע הוא לא נגמר רק בטיפול הנקודתי – הוא ממשיך, אם צריך לשתף את בתי הספר, אם צריך לשתף את הרווחה, אם צריך לעשות פעולות משפטיות נוספות, זאת אומרת, הוא גורם מתכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אממה, כשאני נכנסתי אמרתי להם: תגידו לי מה עובד כמו שצריך ומה לא עובד.

אורלי לוי אבקסיס: אז כוח אדם יש שם, נהדר, אנשים עם שליחות, אנשים שנמצאים, מה זה מגויסים לעניין.

אורלי לוי אבקסיס: הם עובדים עם שלוש תוכנות ישנות.

אורלי לוי אבקסיס: כשהם עובדים – אני הייתי בשוק, גברתי היושבת-ראש – יש להם כמה מסכים, והם צריכים להצליב ולהעביר מהתוכנה הזאת לתוכנה הזאת לתוכנה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הבאתי מיליוני שקלים ל-105 כדי להצעיד אותה לשיא הטכנולוגיה בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף כבר אושר, הועבר, ובעזרת השם אנחנו הולכים להשתדרג ברמה כזאת שלחיצת כפתור תיתן לנו את הפילוח שאנחנו נרצה, ולכן גם נדע יותר עם מה אנחנו מתמודדים, איפה יש קשיים, איפה יש מענים, איפה יכול להיות שנפל לנו בין הכיסאות.

אורלי לוי אבקסיס: השדרוג של המערכות הטכנולוגיות של 105 יביא לכך שניתן יהיה לשדרג את כל התוכניות הקיימות, לאפשר פעילות מסונכרנת, יעילה, מהירה יותר, מרגע קבלת הפנייה על הפגיעה במוקד, וגם פילוח נתונים מקצועי ומהימן יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אספר שהמטה הלאומי 105 מקיים הסברה נרחבת בנושא גלישה בטוחה ברשת, באתר, במדיה ובהרצאות לציבור.

אורלי לוי אבקסיס: מתקיימות עשרות הרצאות להורים, לילדים ולאנשי מקצוע בכל רחבי הארץ בנושא שמירה על הפרטיות, וכן בהעברת כללי בטיחות בעת שימוש באפליקציות לשיחות וידיאו.

אורלי לוי אבקסיס: נציגות משרד החינוך במטה מנחות את צוותי החינוך באפשרויות למניעת הפגיעות, אם בהתנהלות פנימית בתוך הזום ואם בהכשרת המורים ביישומים – לקחת אחריות על האירוע, לנטרל את הפוגע ולהוציא אותו מהפגישה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לך גם, חברת הכנסת סונדוס – אני בטוחה שזה יעניין אותך – שגם בזכותו של אורן הלמן, שהוא במקרה סמנכ"ל בחברת החשמל, אבל הוא אבא לילדה עם צרכים מיוחדים, והוא הפנה את תשומת ליבי לכך שהילדים עם הצרכים המיוחדים, בשבילם לפעמים הרשת זה החברים היחידים שיש להם, ולכן הם יותר פגיעים, ולפעמים הם גם לא מבינים שהם נפגעים, אבל הם יהיו מוכנים לעשות כמעט הכול כדי לשמר את החברויות האלה ואת היחס וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו עשינו מפגש מתכלל כדי לראות איך אנחנו לא רק מנגישים את זה – גם להורים לילדים עם צרכים מיוחדים וכדומה; דרך אגב, רב-שפתי, כי ילדים עם צרכים מיוחדים בשפה שהיא לא – אז בסוף הם נופלים בין הכיסאות, ולכן הפתרונות האלה, גם של הטכנולוגיה, גם של ההסברה, שהבאנו לשם מיליונים כדי להסביר את זה בכל השפות שאפשר לעשות את זה, והתחלנו עם השפה העברית והערבית, וגם הנושא כמובן שבלחיצת כפתור נדע לפענח מאיזה מקומות, אזורים וכדומה, נוכל לתת תשובות יותר מדויקות, אבל מעבר ללתת תשובות, נוכל לתת פתרונות יותר מדויקים ולהציל יותר ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שיפה כאן זה השילוב.

אורלי לוי אבקסיס: קודם דיברתי על הרשות לביטחון קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מביאה אותם לידי סנכרון של 105 ושל הרשות, וכמעט כל רשות מגיעה היום, ואני יכולה לספר לכם על עשרות רשויות שמקבלות את ההדרכה של 105 על הסכנות ברשת.

אורלי לוי אבקסיס: זו הזדמנות נוספת לומר: אם יש עוד ערים שמעוניינות, ויישובים, כמובן – לפנות אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתאם את זה, נעשה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שההורים, ברגע שהם מקבלים את הכלים, גם זה מוריד מאיתנו לפעמים לחצים, כי מרוב שאנחנו שומעים, שומעים, שומעים, שומעים, אנחנו חושבים שכל ישיבה של ילד מול המסך – היא אומנם פוטנציאל לפגיעה, אבל אנחנו ישר חושבים שיש שם איזושהי היפגעות או איזשהם שיטוטים בכל מיני מקומות, ולא כך הדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אז כשהורים מקבלים את הכלים הם יודעים מתי לתקן, מתי לראות שבאמת יש איזשהו אירוע, וגם לא להיות אדישים, כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: אז הטכנולוגיה כבר מגיעה, הפענוח יהיה קל יותר, ובעזרת השם נצליח לצמצם כמה שאפשר את נושא ההיפגעות של הילדים ברשת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לשרה לחיזוק וקידום קהילתי אורלי לוי אבקסיס.

קרן ברק: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/871).

קרן ברק: ]

קרן ברק: נעבור להצעות החוק.

קרן ברק: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) (עונש מזערי בעבירה של תקיפה או התעללות בקטין או בחסר ישע על ידי האחראי עליו במסגרת חינוכית או טיפולית), התשפ"א–2020 – הכנה לקריאה ראשונה, של חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, גברתי השרה, לפני שאני מתחיל אני רוצה להגיד, גברתי השרה, שאני מכיר את עולם התוכן של המשרד בראשותך, וגם אני נחשפתי לאותה בעיית תקציב שלא רק איימה על הפעילות החשובה מאוד, היא איימה גם על אותם מדריכי מוגנות שבאמת פועלים במסירות ועושים עבודת קודש, והם דיברו איתי במסגרת הכובע הקודם שלי.

אופיר כץ: באמת יישר כוח גדול על זה שגם הצלחת להציל גם את התוכניות המאוד-מאוד חשובות לבני הנוער וגם את אותם מאות עובדים שלא איבדו את מקומות העבודה, וגם הרחבת והגדלת.

אופיר כץ: באמת כל הכבוד ויישר כוח.

אופיר כץ: 89 חברי כנסת, 89 חברי כנסת שלא יכלו להישאר אדישים לסיפורים הקשים; 89 חברי כנסת שראו את הסבל של ההורים; 89 חברי כנסת שהבינו שקיים פה עוול זועק לשמיים; 89 חברי כנסת שלקחו אחריות והבינו שזהו תפקידנו לתקן אותו; 89 חברי כנסת שהצביעו בעד החוק שלי להחמרת ענישה למתעללות בפעוטות.

אופיר כץ: כמעט מכל סיעות הבית הגיעו והצביעו בעד, שיקפו את רצון הציבור, ייצגו נאמנה את מה שאזרחי ישראל מבקשים – צדק לילדים שלנו.

אופיר כץ: ובכל זאת, אתמול בוועדה הגיעו נציגי משרד המשפטים והמשיכו להתנגד לחוק כלשונו, המשיכו להגיד שענישה מחמירה לא מרתיעה, שהחקיקה אינה נדרשת בצורתה, שמדיניות הענישה הנוכחית טובה ונקבעת לפי האינטרס הציבורי.

אופיר כץ: תנו לי לשאול אתכם שם באולימפוס: מי מחליט מהו האינטרס הציבורי, אתם, במשרד המשפטים?

אופיר כץ: האם שגינו ובטעות חשבנו שהציבור הוא שמחליט?

אופיר כץ: האם חרגנו מסמכויותינו כשהאמנו שאנחנו יכולים לשנות תופעה כזאת מזעזעת?

אופיר כץ: תתעוררו.

אופיר כץ: מה משקף יותר את רצון הציבור מ-89 חברי כנסת שהצביעו בעד החוק?

אופיר כץ: זוהי חובתנו.

אופיר כץ: הציבור שם בנו את מבטחו לתקן את מה שמקולקל, לטפל בחוסר הצדק, לחזק את החלש ולהיאבק לטובתו.

אופיר כץ: הבו לנו חברי כנסת צייתנים, מחוקקים מסורסים, תקשורת חרישית ועוטפת, עם ממושמע, מחונך, שחשיבתו אחידה ותואמת את עמדתנו.

אופיר כץ: אני מאמין בחבריי חברי הכנסת.

אופיר כץ: אני באמת מאמין שאנחנו בדרך הנכונה לעשות את השינוי למען הילדים שנפגעו ואיבדו את תמימותם, למען ההורים שלא ישנים בלילות, למען דור העתיד ולמען חברה טובה יותר.

אופיר כץ: אנחנו נבחרי הציבור.

אופיר כץ: לא יקום איש אחר ויעשה את השינוי במקומנו, רק אנחנו.

אופיר כץ: החובה מוטלת עלינו.

אופיר כץ: היום בבוקר התקיים דיון הוכחות בעניינה של הסייעת של כרמל מעודה, לירז נתן.

אופיר כץ: ההורים ראו בפעם הראשונה את הסרטונים.

אופיר כץ: לפי הדיווחים היא נראית שם יושבת על ילדה, חונקת את הילדים, דוחפת אצבעות לפיהם; היא כבלה אותם לכיסאות והטיחה אותם לרצפה.

אופיר כץ: ראיתם את התגובות של ההורים שם – הזעקות, הצרחות כשהם רואים את הילדים שלהם חוטפים ואין להם מה לעשות כשהם רואים את זה?

אופיר כץ: איך אנחנו יכולים להסתכל להם בעיניים ולא לקום ולשנות?

אופיר כץ: בדיון ההכנה אתמול לקריאה ראשונה בוועדת חוקה ביקשתי מרפאל ורבקה אזולאי, הוריו של אהרון, להגיע לדיון.

אופיר כץ: רציתי שנציגי משרד המשפטים יראו בעיניהם, שישמעו באוזניהם את העדות המצמררת; לא עוד מספר תיק, מסמכים או מחקרים – בשר ודם.

אופיר כץ: אני רוצה לצטט לכם את דבריהם: הוא היה בן שישה חודשים, ילד בריא ומחייך.

אופיר כץ: השארנו אותו לשעתיים וחצי בשביל ללכת וללמוד עברית באולפן.

אופיר כץ: לא דיברנו מילה אחת בעברית.

אופיר כץ: המילה הראשונה שלמדנו כשקיבלנו את הטלפון מהמטפלת היא "דחוף".

אופיר כץ: הוא היה איתה רק שעתיים וחצי.

אופיר כץ: מצאנו אותו מת, לא נושם, אבל הוא לא רצה לעזוב.

אופיר כץ: היינו איתו כל יום וכל לילה, לא עבדנו.

אופיר כץ: היום הוא בן ארבע – עיוור, לא מדבר.

אופיר כץ: אנחנו לא ישנים שלוש שנים וחצי, אלו החיים שלנו.

אופיר כץ: חיכינו לבית משפט שיעשה צדק, לא רק לנו – לכל הילדים, אבל ראו אתמול המטפלות ושמעו:

אופיר כץ: מי שהרסה חיים של משפחה מקבלת עד שישה חודשי עבודות שירות ו-5,000 שקל קנס.

אופיר כץ: אני מתבייש.

אופיר כץ: סוף ציטוט.

אופיר כץ: אם הייתם יכולים כולכם לראות את המבט בעיניים שלהם, לשמוע את הרעד בקול שלהם, להרגיש את נפשם המרוסקת – לא היה מישהו אחד בוועדה שלא היו לו דמעות בעיניים.

אופיר כץ: תדע כל מי שתרים יד על חסר ישע שמקומה יהיה בכלא.

אופיר כץ: אני מבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק הזאת, ולעשות צעד נוסף ליצירת עולם בטוח יותר עבור היקרים לנו מכול.

אופיר כץ: אני מבקש להודות למטה המאבק לגיל הרך, שעושים עבודת קודש.

אופיר כץ: זה בזכותכם ושלכם.

אופיר כץ: לסיום, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להגיד: חבל.

אופיר כץ: חבל שלא יכולנו למנוע את הבחירות המיותרות האלה ולהמשיך לקדם חוקים חשובים כל כך כמו זה, אבל כנראה זה לא נמצא בסדר העדיפויות של כחול לבן, שהעדיפו לשלוח אותנו למערכת בחירות נוספת.

אופיר כץ: השר מטעמם, שר המשפטים ניסנקורן, מגן באופן אוטומטי ולא ברור על מערכת המשפט ולא משנה באיזה תחום: פלילי, חברתי – הכול.

אופיר כץ: הוא בולם.

אופיר כץ: רק לא לגעת.

אופיר כץ: הוא מסרב להכיר בליקויים וגם מעכב את מי שמנסה לתקן אותם.

אופיר כץ: כך קרה לי בחוק הזה.

אופיר כץ: אני שמח שאחרי מאמץ מרוכז אנחנו מעבירים היום את החוק בקריאה ראשונה.

אופיר כץ: המשמעות היא הקניית רציפות לחוק לכנסת הבאה.

אופיר כץ: אני מתחייב לכם, ההורים בבית: הדבר הראשון שאעשה בכנסת הבאה, בעזרת השם, הוא להמשיך את הליך חקיקת החוק והעברתו בקריאה שנייה ושלישית.

אופיר כץ: אני אמשיך לשמש לפה לכם ולילדים של כולנו.

אופיר כץ: אנחנו עושים היום משהו חשוב וטוב.

אופיר כץ: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת כץ, ריגשת מאוד.

קרן ברק: אנחנו נקווה שזה יעבור היום בקריאה ראשונה, ונוכל אחרי זה להעביר את זה דין רציפות ולקדם את זה במהרה.

קרן ברק: נעבור לרשימת הדוברים: חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת.

קרן ברק: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', מוכן ומזומן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול בערב עמדתי על הדוכן הזה ונתתי נאום עצוב וכואב ביום עצוב וכואב, יום שבו איבדנו בטרור אם ורעיה – הבוקר ליווינו אותה למנוחות; יום שבו איבדנו עלם חמודות באירוע טרגי שאסור היה בשום אופן שיסתיים ככה באזור בנימין; יום של פוליטיקה צינית מנותקת מאזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': קיבלתי הרבה מאוד תגובות כואבות ומתוסכלות על הנאום הזה, ואני מבקש לרגע לאזן ולהאיר את הצד השני.

בצלאל סמוטריץ': אסור בשום פנים ואופן שהחסרונות האלה והקשיים האלה יצבעו לנו את המציאות כולה בשחור.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון, וזאת כפיות טובה גדולה כלפי ריבונו של עולם.

בצלאל סמוטריץ': במדינת ישראל יש הרבה יותר אור מחושך, הרבה יותר טוב מרע.

בצלאל סמוטריץ': יש בה כל כך הרבה תורה וקדושה.

בצלאל סמוטריץ': היא עצמה מפעל גדול של קידוש השם בעצם קיומה, בהווייתה, בשיבתו של העם היהודי אל בימת ההיסטוריה אחרי אלפיים שנים מעפר ומאפר.

בצלאל סמוטריץ': יש בה קיבוץ גלויות, יש בה השבת כבוד עם ישראל וכבודו של ריבונו של עולם; יש בה מצוות יישוב הארץ למהדרין; יש בה כל כך הרבה חסד ורווחה, ערבות הדדית ואהבה בהקשר הציבורי, הממלכתי ובהקשרים פרטיים, באמת בין כל חלקי האוכלוסייה – נפגשים יחד בצבא, במילואים, במקומות העבודה, בלימודים, בשמחה, בשמחות ובעוד יותר שמחות.

בצלאל סמוטריץ': כן, יש גם חסרונות, ליקויים, קשיים ואתגרים, ואנחנו באופן טבעי שמים אליהם לב קודם כול, כי אל הטוב התרגלנו, הוא כבר מובן מאליו.

בצלאל סמוטריץ': ואולי גם אנחנו מחפשים את הרע כי יש לנו עניין לתקן אותו – זאת שליחותנו, בשביל זה אנחנו כאן – אבל שוב, אסור בשום פנים ואופן שהמציאות תיצבע לנו בשחור.

בצלאל סמוטריץ': הפרשיות שלנו מלמדות אותנו אולי יותר מכול שהמציאות שלנו היא סוג של פטה מורגנה.

בצלאל סמוטריץ': בפרשה הקודמת, כשיעקב אבינו מתאבל, כואב ובוכה מרה כשיוסף נמכר והוא חושב ש"טרֹף טֹרף", האמת היא שריבונו של עולם מכין את ירידתו של יעקב למצרים, במקום בשרשרות של ברזל – בכבוד גדול, "בעגלות אשר שלח יוסף לשאת אותו".

בצלאל סמוטריץ': ובפרשה שנקראה כשיעקב יורד שש, שמח ומאושר, כולו מלא חיוניות כי הוא הולך לפגוש סוף-סוף את יוסף – "עוד יוסף חי" – האמת האלוקית היא שהוא יורד לגלות חשוכה, ארוכה, כואבת, לקיים את ברית בין הבתרים של "גר יהיה זרעך בארץ לא להם".

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חווים את הקשיים ותפקידנו להתמודד איתם, לכאוב אותם ובעיקר לחתור לתקן אותם.

בצלאל סמוטריץ': אבל אנחנו יודעים שהקשיים האלה הם קשיים של בניין גדול מאוד שריבונו של עולם עוסק בו בהחזרת שכינה לציון ושיבת עם ישראל לארצו ותיקון העולם בגאולה שלמה.

בצלאל סמוטריץ': אז שוב: עת לכאוב, לספוד ולבכות, אבל בשום פנים ואופן לא להיות כפויי טובה למציאות, למדינת ישראל על מערכותיה השונות, לריבונו של עולם, ולא לשקוע במרה שחורה, וחשוב, רגע לפני כניסה לעוד מערכת בחירות קשה – ברוח טובה, בשמחה, באופטימיות, בתקווה ובאמונה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שיהיו לכולנו, בעזרת השם, בשורות טובות.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

קרן ברק: רשימת הדוברים סגורה.

אוסנת הילה מארק: למה?

קרן ברק: אי-אפשר להירשם שוב.

קרן ברק: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – גמר את המכסה שלו אתמול עד הכנסת הבאה; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

קריאות: – – –

קרן ברק: מוותרים כולכם?

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – מוותר; חבר הכנסת אליהו ברוכי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; אני – מוותרת.

קרן ברק: חבר הכנסת ינון אזולאי – עולה?

קרן ברק: אני אולי אדבר אחרי – – –

אוסאמה סעדי: מה, פיליבסטר?

ינון אזולאי: אני מחזיר לכם בשמחות.

קריאה: ינון, אתה יכול למסור ד"ש?

ינון אזולאי: למי אתה רוצה?

ינון אזולאי: גברתי היושבת בראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, כבוד סגנית מזכירת הכנסת, האמת, אני לא איחלתי לך בהצלחה, פרח לי, אז שיהיה לך בהצלחה.

קרן ברק: היא סגנית.

ינון אזולאי: אמרתי, סגנית מזכירת הכנסת.

ינון אזולאי: זכינו ויש גם מזכירת הכנסת וגם סגנית, את רואה?

ינון אזולאי: אז שיהיה בהצלחה, ושלא תצא תקלה תחת ידך, ובכלל – ידינו.

ינון אזולאי: האמת, לפני שאני אדבר, אני גם רוצה להודות לאישה מאוד חשובה פה, שהיום לא ראיתי אותה, וביררתי.

ינון אזולאי: קוראים לה ציונה.

ינון אזולאי: ציונה אישה מיוחדת.

ינון אזולאי: אתמול עד 02:00 עמדה פה והכינה לכולנו, וכנראה שהיום קצת התעייפה.

ינון אזולאי: שהקדוש ברוך הוא ייתן לה כוחות ושהיא תצליח תמיד להמשיך ולחייך אלינו.

ינון אזולאי: יחד עם זאת, הצעת החוק שלך, אופיר חברי, היא הצעת חוק חשובה, אבל אני לא יודע, משום מה תמיד אתה מוצא את המחסום הזה, מחסום שנקרא משרד המשפטים; כל הצעת חוק שאנחנו מביאים או משהו, תמיד אתה מוצא את משרד המשפטים שמתנגד לך, כל דבר, לא משנה מה תגיד.

ינון אזולאי: תגיד להם: בוא נביא עכשיו חוק שעכשיו זה לילה, יגידו לך: רגע, רגע, אנחנו צריכים להתנגד.

ינון אזולאי: אתה לא יודע על מה אתה מדבר בכלל, הם לא יודעים אפילו על מה הם מדברים.

ינון אזולאי: בשבוע שעבר הייתה הצעת חוק שלי, חוק הרשות לפיתוח הנגב, והכול היה בסדר.

ינון אזולאי: פתאום: רגע רגע, אחרי שכמעט הגענו להצבעה – אתה היית – פתאום מביאים לך איזו שאלה שלא קשורה, לא רלוונטית בכלל כרגע, אבל אם אפשר לעכב, למה לא לעכב?

ינון אזולאי: אני רוצה לדון אותם לכף זכות, אולי.

ינון אזולאי: כתוב שכל עכבה לטובה, אז בואו נדון אותם לכף זכות.

ינון אזולאי: אבל זה קצת משליך לנו על מערכת המשפט שלנו – מערכת המשפט שלנו פה, קרוב מאוד.

ינון אזולאי: היום דנו בבג"ץ על חוק-יסוד.

ינון אזולאי: חוק-יסוד – דנים בבג"ץ.

ינון אזולאי: אני אומר, אולי כדאי שבמקום לבזבז מיליארדים, באמת מיליארדים שלמים, אתה יודע, לזרוק אותם לזבל בבחירות אחרי בחירות אחרי בחירות, ולא ניכנס כרגע – מי אשם ומי לא אשם, בוא נשים קלפי בבית המשפט העליון, יקומו השופטים ויבחרו;, הם מוכנים לשלם על זה, יעשו את זה ונגמור את הסיפור.

ינון אזולאי: למה אנחנו כל פעם צריכים להגיע למצב הזה?

ינון אזולאי: הם בעצם קובעים לנו את המדיניות, קובעים לנו את החוקים.

ינון אזולאי: כל חוק שאנחנו מביאים לפה הם יכולים להפר.

ינון אזולאי: אבל באמת אני מקווה שרגע אחד לפני פיזור הכנסת – שאתה יודע, מתמוגגת מאליה, זה לא שמישהו עושה – – –

קרן ברק: מתפוגגת.

ינון אזולאי: סליחה, היא מתפוגגת ומתפוררת.

קרן ברק: בדיוק, אמרת – – –

ינון אזולאי: כן, אולי יש כאן גם מתמוגגים.

קרן ברק: לא נראה לי שיש מישהו כזה, אבל – – –

ינון אזולאי: אבל לצערנו אנחנו יודעים, אנחנו הולכים לבחירות, והבקשה שלי כחבר כנסת – –

קרן ברק: אה, לא נעצור אותן?

ינון אזולאי: אין סיכוי.

ינון אזולאי: – – שלי כחבר כנסת לכל סיעות הבית, שבאמת אולי כמה שפחות שנאה, להרבות אהבה, וככה אולי נגיע לממשלה שהיא יותר יציבה ויותר טובה, ויחד נוכל לעשות דברים טובים למען עם ישראל.

ינון אזולאי: תודה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת אזולאי.

קרן ברק: חברת הכנסת קטי שטרית.

קרן ברק: מי שרוצה לדבר, שיהיה נוכח במליאה בבקשה כשקוראים בשמו.

קרן ברק: מה זה הצלצול הזה?

קרן ברק: יש פה צלצול שאמור לא להיות מצולצל.

קרן ברק: רמקולים ומוזיקה, אנשים יירגעו.

קריאה: – – –

קרן ברק: האמת היא שזה רעיון לא רע, אם יהיו פה רמקולים ומוזיקה אנשים יירגעו.

עודד פורר: – – – מוזיקה – – –

קרן ברק: בגלל זה אני אומרת, יכולה להיות מוזיקה שמחה, מרגיעה, לפי רמת העצב או השמחה פה.

קרן ברק: כן, שלוש דקות.

קטי קטרין שטרית: גברתי היושבת-ראש, יוזם החוק אופיר כץ, תודה רבה לך בשם כל אותם הורים ששלחו לנו – אני חושבת שלא רק לי אלא לכל חברי הכנסת – כל כך הרבה הודעות מתחננות ומבקשות דבר שהוא מובן מאליו: להגן על הילדים שלהם ועל הפעוטות.

קטי קטרין שטרית: ולכן, כל הכבוד לך.

קטי קטרין שטרית: יוזמה ברוכה ונהדרת.

קטי קטרין שטרית: בשנים האחרונות אנחנו עדים לתופעה נרחבת ומזעזעת של התעללויות בחסרי ישע.

קטי קטרין שטרית: מדֻווחים מקרים שבהם תינוקות, פעוטות וקשישים – זה גם כולל אותך, אוסאמה, אתם מדברים על אלימות כל הזמן, אז אולי כדאי שתקשיב בזמן שאני נואמת.

קטי קטרין שטרית: תודה לך.

אוסאמה סעדי: זה לא קשור לאלימות, זה קשור למשהו אחר.

קטי קטרין שטרית: אבל אלימות זה דבר מאוד חשוב, נכון, סונדוס?

קטי קטרין שטרית: סונדוס מדברת על זה כל הזמן בכל מקום, אז אולי כדאי להקשיב.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על זה כל הזמן.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אני מודה לך.

קטי קטרין שטרית: מדֻווחים מקרים שבהם תינוקות, פעוטות – – –

אוסאמה סעדי: – – – במיוחד לחוק חשוב של אופיר כץ – – –

היבה יזבק: – – –

קטי קטרין שטרית: כשמתעללים בפעוטות וחסרי ישע, לא משנה צבע, גזע או עדה.

קטי קטרין שטרית: זה רוע, זה רוע.

אוסאמה סעדי: – – –

קטי קטרין שטרית: בדיוק, אז תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: מדֻווחים מקרים שבהם תינוקות, פעוטות וקשישים עוברים התעללות, ואין ביכולתם להגן על עצמם.

קטי קטרין שטרית: למרות המעשים הנוראיים האלה, העונשים שנגזרים על העבריינים המורשעים נחשבים מקילים ביחס לחומרת המעשה.

קטי קטרין שטרית: גם במקרים הקשים ביותר, שבהם האלימות מתועדת, בתי המשפט הסתפקו בהטלת עונשים קלים בלבד, ורק ביום ראשון השבוע גזר בית המשפט המחוזי בירושלים עונש של שישה חודשי עבודות שירות וקנס של 5,000 שקלים על מטפלת שהורשעה בתקיפת תינוק בן כמה חודשים, שהפך לנכה ואיבד את ראייתו בעקבות התקיפה.

קטי קטרין שטרית: העונש המגוחך הזה והמזלזל בחיי אדם הוא למעשה העונש המקסימלי שהוצע במסגרת הסדר הטיעון, וזה כשלעצמו דבר מקומם – להציע עונש כל כך מקל במסגרת הסדר טיעון למורשעת בתקיפת חסר ישע.

קטי קטרין שטרית: אני מבקשת לומר כאן באופן חד וברור: אדם המתעלל בחסר ישע מהווה סכנה לחברה, ולכן יש להטיל עליו עונש מאסר שיש בו אלמנט הרתעתי, כדי לעקור תופעה זו מהשורש.

קטי קטרין שטרית: לצערי הרב, למרבה האבסורד, חלק מהמטפלים אפילו חוזרים בחזרה לעבוד בתחום וחזרו בחזרה לתקוף ולהתעלל.

קטי קטרין שטרית: נוסף על עונשי המאסר בפועל, מוטב שאותם מורשעים בעבירות אלימות בחסרי ישע לא יועסקו יותר בעתיד במקצועות הטיפול.

קטי קטרין שטרית: כמי שבשגרת יומה דואגת לשלומם ולבריאותם של קטינים וחסרי ישע, אני שוב חוזרת ומברכת את חברי חבר הכנסת אופיר כץ על החוק המבורך שהוא יזם ושהוא מוביל.

קטי קטרין שטרית: כולי תקווה וציפייה שהחוק הזה יעבור ויהווה גורם הרתעה למי שבמוחו כוונה לתקוף חסר ישע בעתיד.

קטי קטרין שטרית: ממה אתם עשויים, אותם תוקפים?

קטי קטרין שטרית: ממה אתם עשויים?

קטי קטרין שטרית: כמה רוע יש בכם לתקוף חסרי ישע, לתקוף תינוקות שלא יכולים להגיב, שאפילו לא יכולים לספר על שאתם מתעללים בהם ועל מה שאתם עושים להם?

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

קרן ברק: אני לא חושבת שהם צופים בנו כרגע, אבל תודה על המילים.

קטי קטרין שטרית: בזכות אופיר כץ.

אופיר כץ: – – –

קטי קטרין שטרית: בזכות אופיר כץ – – –

קרן ברק: היא פנתה למתעללים, היא מדברת על המתעללים.

אופיר כץ: ההורים צופים.

קרן ברק: ההורים כן.

קרן ברק: חבר הכנסת עידן רול – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת; חבר הכנסת ניסים ואטורי – אינו נוכח.

קרן ברק: חבר הכנסת משה אבוטבול, התגעגענו אליך פה.

משה אבוטבול: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עכשיו דנים בהצעת חוק העונשין על עונש מזערי בעבירה של תקיפה או התעללות בקטין או בחסר ישע בידי האחראי לו במסגרת חינוכית וטיפולית של חבר הכנסת ידידי אופיר כץ.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר כמה מילים בנושא הזה גם כמחנך בעברי במשך שנים רבות.

משה אבוטבול: חווינו תופעות שונות עם תלמידים כאלה ואחרים, שאחרי שמסתכלים בהם רואים את המבט הכבוי שלהם.

משה אבוטבול: היה מאחורי המבט הזה סיפור קשה ועצוב של תקיפות שהנער עבר, הן על ידי המשפחה, הן על ידי בוגרים כאלה ואחרים, וחלק גם בתוך מערכת החינוך.

משה אבוטבול: בלי ספק, תוקפים אלו, שבעצם הרסו את חייו של הילד בהתעללות שלהם בו, לא יכולים שלא לקבל את עונשם הכבד, גם אם זה אחד מתוך מערכת החינוך שפשע בתפקידו וביצע את אותו דבר איום ונורא.

משה אבוטבול: החוק חייב להביע את סלידתנו ואת אמירתנו הברורה נגד כל חדלי האישים הללו.

משה אבוטבול: צר היה לי לשמוע שבעבר היה מישהו ממשרדי הממשלה, במשרד מאוד מסוים, שגם שם פשע בנערים דרך הרשת המקוונת ונתפס בקלקלתו.

משה אבוטבול: זה דבר שאסור שיישנה ואסור להמשיך לראות דברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: לצערנו, היום הכול פרוץ.

משה אבוטבול: ילדים נחשפים למדיות מסוכנות, ומשם הדרך קלה ליפול ברשתו של איש איום שיהרוס את חייו של אותו נער אומלל.

משה אבוטבול: הרבה זלזלו בגדולי ישראל שתקפו את השימוש באינטרנט הלא-מסונן והמבוקר, על ההשלכות הקשות שלו – כך אמרו הרבנים.

משה אבוטבול: טענו כנגד הרבנים שזו פרימיטיביות.

משה אבוטבול: מה אנחנו רואים היום?

משה אבוטבול: כיצד כל העולם נאבק בכל הרשת הפרוצה, שהמיטה שואה רוחנית וחינוכית על הנוער שלנו ועל הצעירים שגלשו למקומות מסוכנים ומפוקפקים, ומשם הדרך לביצוע מעשים קשים ורעים קצרה מאוד.

משה אבוטבול: חובה גם על זה לתת את הדעת ולהילחם בזה, כי לפני שחסר הישע נתקף, בואו נראה מהיכן למד את זה אותו פושע וביצע את אותו הדבר.

משה אבוטבול: אני לא יכול שלא לזכור סיפור איום ונורא ששמעתי, שהיה לפני כמה שנים בארץ: נערים תקפו בצורה ברוטלית וקשה ושדדו נהג מונית, ולאחר מכן בחקירתם בבית המשפט ובמשטרה נאמר הדבר האמיתי שגרם להם.

משה אבוטבול: הם חזרו מסרט ושם בסרט הם ראו את הסצנה הזאת, והם פשוט ביצעו את זה באותו נהג מונית.

משה אבוטבול: כלומר, צריך גם לדעת שלפעמים כך זה קורה – כשרואים דברים כאלה איומים ונוראים, הדרך של אותם פושעים היא רק לבצע את מה שהם רואים.

משה אבוטבול: אנחנו חייבים לחזק את החוק.

משה אבוטבול: אופיר, עשית דבר נעלה ונאצל – להגן על אותם רבבות ילדים אומללים שבעצם אין להם אבא, אין להם אימא.

משה אבוטבול: ההורים שלהם הם אנחנו כאן שמחוקקים את החוק ומחזקים את ידיך להמשיך להצליח.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הימים האלה ייזכרו כימים שבהם בג"ץ שוב מבצע פיגוע בדמוקרטיה הישראלית.

מאי גולן: ולא, אני לא מדברת על הדיון עצמו שהתקיים היום בחוק הלאום – שאני מבטיחה לכם, למקרה שמישהו פה תהה, שיישאר כאן לנצח נצחים, מבטיחה לכם – אלא בעצם השאלה מדוע בג"ץ דן בחוקי-היסוד.

מאי גולן: בלי סמכות אמיתית, בלי רשות, שופטי בג"ץ שודדים לנו לאור יום את עקרון הפרדת הרשויות, שודדים לנו את המשילות, שודדים לנו את העצמאות.

מאי גולן: ולמה?

מאי גולן: כי מבחינתם, שוב, אם מישהו תהה, הם הריבון.

מאי גולן: הם לא רק השופטים – הם השרים, הם נבחרי הציבור, הם אלו שיקבעו לנו מהי מדיניות הממשלה והם גם יישמו אותה בפועל, תרתי משמע.

מאי גולן: במקרה שכזה חשוב להזכיר להם: אנחנו נבחרי הציבור האמיתיים, נשלחנו לכנסת על ידי הציבור, אבל, אבל, מהווים אך ורק תפאורה ססגונית שלהם, יש לציין.

מאי גולן: מבחינתם אנחנו פשוט אוויר, לא יותר.

מאי גולן: אז זהו, שלא.

מאי גולן: הבחירות הקרובות, שמגיעות לצער רובנו, רובנו השפוי, הן ללא ספק הבחירות מהחשובות שידענו ומהחשובות שהולכת לדעת מדינת ישראל.

מאי גולן: לחוק-יסוד: ההגירה, לדוגמה, שהגשתי בכנסת הנוכחית – ומפלגת כחול לבן, שבקרוב קרוב תיעלם מהמפה הפוליטית, דאגה להפיל את החוק הזה ממש קצת לפני שהוא עלה להצבעה – הייתה מטרה אחת:

מאי גולן: למנוע משופטי בית המשפט העליון להמשיך ולהתערב בחקיקה של הכנסת בנושא המסתננים הבלתי-חוקיים, ויש שיאמרו שיעצור בכלל את ההתערבות הגסה שלהם בכל מה שהציבור שלח אותנו לעשות, עבורו, בסך הכול.

מאי גולן: עשרות אלפי מסתננים, למי שעדיין לא יודע, מסתננים בלתי חוקיים, קלטו – קלטו ממש מהר, יש לציין – שיש פה מדינה שאין לה מדיניות הגירה מוסדרת, אבל יש פה בג"ץ, ולכן הם ממשיכים וממשיכים וממשיכים להגיע מכל רחבי העולם; זה כבר לא רק אריתריאה וסודן.

מאי גולן: הצעת החוק שלי, חוק-יסוד: ההגירה, נועדה להתגבר על התירוץ האולטימטיבי של בג"ץ – כבוד האדם וחירותו, מה שלא יהיה נתון לשיקול דעתם של שופטי העליון – –

אליהו ברוכי: נא לסיים, בבקשה.

מאי גולן: אני כבר מסיימת.

מאי גולן: – – חוק קריטי וחשוב – –

אוסאמה סעדי: בית המשפט לא – – –

מאי גולן: – – חוק קריטי וחשוב שאני מתכוונת, בעזרת השם, להילחם עליו גם בכנסת הבאה, עד אשר תיקבע פה מדיניות הגירה מוסדרת שתפעל להחזרת המסתננים לארצות מוצאם ולכלל המדינות שמהן הגיעו.

אליהו ברוכי: נא לסיים, תודה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

היבה יזבק: – – –

אוסאמה סעדי: – – –

מאי גולן: לא משנה כמה תצעקו וכמה תגידו, כלל מדינות העולם.

אליהו ברוכי: אוסאמה, אוסאמה.

אליהו ברוכי: תודה, נא לסיים.

מאי גולן: רק אם נרכיב – וזה המסר החשוב ביותר שלי כאן, חברים, ולציבור ששומע אותנו, ואני יודעת שלא מעט שומעים אותנו – – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

מאי גולן: אני מסיימת, עוד משפט.

מאי גולן: רק אם נרכיב ממשלה של המחנה הלאומי בלבד ויהיה לנו רוב של 61, נוכל לקדם את זה בכנסת הבאה.

קריאה: גדעון סער הוא – – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מאי גולן: הם הפריעו לי, תן לי עוד דקה.

אליהו ברוכי: עוד דקה?

אליהו ברוכי: נא לסיים, בבקשה.

מאי גולן: חברים, הכנסת, הכנסת היא הרשות המחוקקת.

מאי גולן: היא המחזיקה בסמכות האספה המכוננת.

מאי גולן: אני מבטיחה לכם שאיאבק בכל ניסיון להשליט את השקפת עולמם המעוותת של שופטי בית המשפט העליון, של השמאל הקיצוני, כאילו הם היו שליטי הארץ.

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

מאי גולן: עקרון הפרדת הרשויות הוא הבסיס לכל דמוקרטיה, ומי שרוצה לגדוע אותו, כמו שופטי בג"ץ, ייפול עם כל הענף שלו.

אליהו ברוכי: תודה רבה, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוסאמה סעדי: בוסו, אין לך פריימריז.

אוסאמה סעדי: למה אתה מדבר?

אוריאל בוסו: – – – להגיד תודה רבה לאוסאמה סעדי, שנתן לי את רשות הדיבור.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כשעולה ההצעה של חבר הכנסת אופיר כץ בעקביות, לטפל באמת בחסרי ישע, במי שקולם לא נשמע – ועל כך מגיעה לו תודה רבה – דווקא הערב אני רוצה אולי להזכיר עוד חסרי ישע.

אוריאל בוסו: בשבוע האחרון נחשפנו לסיפור של יוסף פליישמן – סיפור מזעזע כשלעצמו – שנלקח באישון ליל מהמיטה.

אוריאל בוסו: כששאלו אותו על זהותו נלקח למשטרה, ולאחר מכן התברר שהייתה טעות בזיהוי, אבל הוא נשלח כלעומת שבא, ללא התנצלות.

אוריאל בוסו: לא החזירו אותו.

אוריאל בוסו: התברר שהאדם הזה לוקח תרופות.

אוריאל בוסו: הוא יצא החוצה, ולאחר ש-10–12 שעות הוא לא הגיע, חיפשו אותו ומצאו אותו בהיפותרמיה.

אוריאל בוסו: הוא אושפז בבית החולים.

אוריאל בוסו: שעה-שעתיים מאוחר יותר זה היה יכול להיגמר בטרגדיה ובאסון.

אוריאל בוסו: כמובן, מפקד מחוז ירושלים מינה קצין בודק, סגן ניצב, אבל לצערי ממחוז ירושלים.

אוריאל בוסו: יש כל כך הרבה שאלות על המקרה המזעזע הזה, וכמובן שהיו אנשים נפלאים שהציפו את הבעיה, והעיתונאי אריאל אלחרר הציף את הבעיה, וסייעו לאותו יוסף פליישמן.

אוריאל בוסו: אבל אותם חסרי ישע שקולם לא נשמע – איך המקרים הללו לא יחזרו פעם אחר פעם?

אוריאל בוסו: איפה קולם של אותם האנשים?

אוריאל בוסו: השוטרים מגיעים ורואים שאותו אחד לא עונה ולא מדבר, וחשבו שהוא לא רוצה להזדהות, אבל הוא פשוט פגוע נפש – וקולם לא נשמע.

אוריאל בוסו: גם הערב הייתה הפגנה כאן בירושלים – גם אתה, היושב-ראש, התייחסת לנושא – הפגנה בירושלים.

אוריאל בוסו: אם אני מסכים עם ההפגנה או לא מסכים עם הפגנה זו לא השאלה, אבל "לשמחתנו", במירכאות, המכת"זיות יצאו מהמחסנים.

אוריאל בוסו: הן לא היו בחודשים האחרונים בבלפור, המכת"זיות הללו.

אליהו ברוכי: הן היו בחל"ת.

אוריאל בוסו: היו בחל"ת, המכת"זיות.

אוריאל בוסו: ופתאום, במלוא התעוזה, מה שהם הוציאו בשעתיים-שלוש האחרונות, משטרת ירושלים, לדעתי בכל חצי השנה האחרונה לא הוציאו על בלפור.

אוריאל בוסו: למה?

אוריאל בוסו: למה דמם של אותם בחורי ישיבות, או החרדים, או לא משנה מי – כשמדובר בגוף אחר אפשר לפגוע ולרמוס?

אוריאל בוסו: שאלתי גם את מפקד מחוז ירושלים: מה שקרה עם יוסף פליישמן – אתם מתארים לעצמכם, אם הייתם לוקחים מבוגר בצפון תל אביב, גוררים אותו באמצע הלילה, אומרים לו "טעינו" וזורקים אותו מתחנת המשטרה בלי להתנצל, האם זה היה עובר בשתיקה?

אוריאל בוסו: לכן, אני קורא – השר לביטחון פנים, אני יודע שהוא מינה קצין בודק.

אוריאל בוסו: עדיין לא שמענו תשובות.

אוריאל בוסו: גם למפקד מחוז ירושלים: תתחילו להרגיע.

אוריאל בוסו: ישנם אנשים שעומדים מאחורי כל הפעולות הללו.

אוריאל בוסו: ישנם חסרי ישע שקולם לא נשמע.

אוריאל בוסו: בשביל שהטרגדיות הללו לא יקרו עוד פעם ולא ייגמרו בטרגדיות שאחר כך יצטרכו לתת עליהן תשובות, תתחילו להפעיל את השכל ואת האנושיות.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: אדוני היושב-ראש, שרים, שאין – צריך להיות פה שר; דרך אגב, זה תפקידך כיושב-ראש לוודא – וחבר הכנסת אופיר כץ, אני מברכת אותך על הצעת החוק החשובה הזאת.

קרן ברק: אני חושבת שמהיום הראשון שלך כאן

קרן ברק: בכנסת זה דגל שאתה נושא, ואני מכירה את כל המלחמות הסיזיפיות שלך במשרד המשפטים בעצם לאשר את המובן מאליו, ושילדינו התינוקות – וגם לא התינוקות; כל ילד באשר הוא, בין שהוא יכול לדבר ולהתריע ובין שהוא לא יכול לדבר ולהתריע, ילך בבוקר למוסד חינוכי ויחזור שלם.

קרן ברק: אנחנו מפקידים את ילדינו, את הדבר היקר לנו ביותר, במקומות שנראים לנו בסדר, אבל מה בעצם אנחנו יודעים עליהם?

קרן ברק: אנחנו לא יודעים עליהם הרבה, והתחושה הזאת שבסוף אתה משאיר את הדבר הכי יקר לך בידיים של אנשים שהם מזוכיסטים – סליחה, סדיסטים – או מתעללים, זה הפחד הכי גדול של כל אחד ואחד מאיתנו.

קרן ברק: חסרי הישע האלה, תפקידנו לדאוג להם, והחוק הזה הוא התחלה בהיפוך של הסדר, שאני מקווה שנעשה פה בכנסת הבאה – נעשה פה שינויים מרחיקי לכת בהיפוך של הסדר.

קרן ברק: משרד המשפטים צריך להבין שהוא צריך להגן על החברה, על הנפגעים בחברה, על חסרי הישע.

קרן ברק: במקום זה, בדרך כלל, תמיד הוא מגן על העבריינים, על הנחקרים, על כל זכויות הפרט – שאינני מקילה בהן ראש; צריך במדינה דמוקרטית לשמור על זכויות הפרט של הנחקר והנאשם, אבל קודם כול צריך לשמור על החברה ועל הנפגעים ונפגעי העבירה בחברה, וזה תפקידנו כאן.

קרן ברק: לכן אני גם רוצה לספר על הצעת חוק שלי, שגם נתקעה ככה – הצעת חוק זיהוי ודיווח על מקרים ועל ילדים שעברו התעללויות, הצעת חוק שבה בעצם אנחנו הופכים את כל המורים וכל העובדים הסוציאליים למעין סניפים: הם יצטרכו לעבור הכשרה, יהיו חייבים לעבור הכשרה, כדי שידעו איך לזהות ואחר כך לאן לדווח על מקרי התעללות בילדים.

קרן ברק: תחשבו על אותם ילדים שעוברים התעללויות בגיל גן או בגיל כיתות א' או ב' ואף אחד לא מזהה; הם עוברים את התעללות הזאת ואף אחד לא יודע שהם עוברים אותה.

קרן ברק: הרי ההתעללות הזאת לא נפסקת, היא נמשכת ונמשכת ונמשכת עד גילי העשרה.

קרן ברק: הילד בן השש שעובר התעללות, או הילדה – ההתעללות הזאת לא נגמרת בגיל שש או שבע, היא נמשכת עד גיל 20, ואף אחד לא יודע על זה.

קרן ברק: אם אנחנו נעביר את החוק הזה שמורים, 180,000 מורים, יצפו בילדים האלה, ידעו לזהות את המקרים האלה ואחרי זה ידעו לאן לדווח, אנחנו נעצור את ההתעללות הזאת בגיל שש או שבע ונחסוך בחיי אדם ובנפש של ילדים רבים, שהיום הנפש שלהם נרמסת, נגמרת לגמרי, ואי-אפשר לשקם אותם אחרי זה.

קרן ברק: אז תודה רבה לך, אופיר, על תחילת הדרך.

קרן ברק: זו רק ההתחלה.

קרן ברק: אני מקווה שבכנסת הבאה נעביר לזה דין רציפות, כולנו פה ביחד, בטח באגף הזה – שנמשיך להיות כולנו חברים, בעזרת השם, בכנסת הבאה – נעביר את זה דין רציפות, נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית ונמשיך את כל הפעילות הזאת לטיפול בחסרי הישע, ובילדים בפרט.

קרן ברק: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עוזי דיין, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת היבה יזבק.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת היבה יזבק – מוותרת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אליהו ברוכי: אולי הרב גפני רוצה במקומו?

אליהו ברוכי: אתה מגיע?

אליהו ברוכי: אתה מלמעלה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אלעזר שטרן: ערב טוב.

אלעזר שטרן: גם אני רוצה להצטרף למברכים, חבר הכנסת אופיר, ולומר שבחושך הזה שאנחנו נמצאים בתוכו, של היעדר משילות, העניין הזה של טיפול או ענישה של הפוגעים בחסרי ישע – המשמעות היא הרבה יותר רחבה.

אלעזר שטרן: המשמעות של הדבר הזה היא לא רק לגבי אותם חסרי ישע, שהם כמובן באמת ראויים להגנה.

אלעזר שטרן: צריך להגיד את האמת: אנחנו מתעסקים פה בהרתעה, למרות שאנחנו באמת מתקשים – מי שכבר מסוגל לפגוע בחסר ישע, האם החמרת הענישה תרתיע אותו עוד יותר?

אלעזר שטרן: לכן אני חושב, אני מקווה, כמובן, שזה יצמצם את הכול.

אלעזר שטרן: אני חושב שבני עוולה שמתעללים בחסרי ישע – הלוואי שזה מה שירתיע אותם.

אלעזר שטרן: אבל מעבר לעונש עצמו, אני חושב שיש כאן סוג של מסר, סוג של אמירה שלנו כחברה, מה אנחנו בשום פנים ואופן לא מוכנים לסבול.

אלעזר שטרן: אנחנו מדברים על חסרי ישע, אבל אנחנו מדברים על דפוסי התנהגות שהם הרבה מעבר לכך, בהיבטים של התעסקות או פגיעה בחלשים.

אלעזר שטרן: אני חוזר ומברך שוב, ומקווה שהחוק הזה יעבור כמה שיותר מהר.

אלעזר שטרן: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

אליהו ברוכי: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים – אינם.

יאיר גולן: תהיה צנוע בדרישותיך.

יוסף טייב: טוב.

יוסף טייב: השבוע נדונה בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת הצעתו של חברי חבר הכנסת אופיר כץ על תקיפה או התעללות בקטין או חסר ישע על ידי הגורם האחראי.

יוסף טייב: לצערי, המקרה שדובר עליו רבות השבוע, ואף נדון בבית המשפט המחוזי בירושלים וקיבל את פסק הדין הסופי לכאורה בבית המשפט המחוזי, זה מקרה של התעללות של מטפלת בילד קטן, בן להורים עולים מצרפת.

יוסף טייב: כשפנו אליי לראשונה כמה ימים לפני פסק הדין, לפני שבועיים, ניסיתי ללוות אותם בשעות הקשות.

יוסף טייב: אז הם הוזמנו לוועדה על ידי חברי חבר הכנסת אופיר – ואני מודה לך על כך – כדי להביע את צערם וכאבם, ואני אומר שבעצם זהו צער של הילד שלהם, רק שאינו יכול להביע את הטראומה שעבר ואינו יודע לספר את אשר אירע מלבד לבכות על מצבו ולשאת עימו את הנזק של ההתעללות וההשלכות הנובעות מכך למשך שנים ארוכות.

יוסף טייב: צריך שהצורך החשוב בהענשת העושים מעשה חמור שכזה יהיה גדול מאוד, ואני חושב שהוא מתבקש מאליו.

יוסף טייב: מחובתנו לעטוף את הילדים בעטיפת הגנה שתרתיע מלפגוע ולהתעלל בהם אחת ולתמיד.

יוסף טייב: כולנו, כהורים לילדים ששולחים אותם למסגרת חינוכית החל מהגיל הקטן – לפעוטון, למעון – וכלה במוסדות החינוך, בבתי ספר, בתלמודי תורה, אנו נותנים לצוות החינוכי את היקר לנו מכול, וסמוכים ובטוחים שהם נמצאים במקום הבטוח ביותר, תחת השגחה אמיתית והצוות החינוכי והטיפולי הטוב ביותר, אך כעת לצערי אנחנו רואים מצב ומקרים כואבים שחוזרים ונשנים.

יוסף טייב: המצב משתנה ומותיר את ההורים דואגים דאגה יתרה, מעבר לדאגה הבסיסית של כל אב ואם ששולחים את בנם למוסד חינוכי ומקווים לקבלו בחזרה כשהוא בריא ושלם בגופו ובנפשו.

יוסף טייב: כמחוקקים אנו צריכים לדאוג לכך שרף הענישה על מקרים חמורים יהיה רף הענישה הגבוה ביותר ובלתי מתפשר.

יוסף טייב: תדע כל מטפלת שתפשע או שתתעלל בילד קטן או בחסר ישע שהמחיר שתשלם הוא מחיר כבד מאוד.

יוסף טייב: זה גם מה שדרשתי אתמול בוועדת החוקה, חוק ומשפט, כשפניתי לאחת מהנציגות של משרד המשפטים – שלא ניתן להתפשר – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

יוסף טייב: – – ואני דורש שלא יהיה עונש מקל בדבר הזה, וגם אם זו הפעם הראשונה, היא תצטרך לשלם, ולשלם ביוקר.

יוסף טייב: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – מוותרת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אוסנת הילה מארק, בבקשה.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אתמול היה פה יום קשה ועצוב למדינת ישראל.

אוסנת הילה מארק: בשעה שנתוני התחלואה מטפסים לממדים מבהילים, בשעה שהכלכלה הישראלית עוברת משבר שלא היה כמותו, נרקמו על הגב של הציבור מזימות פוליטיות, אינטרסנטיות, שהביאו לפיזור הכנסת.

אוסנת הילה מארק: מדינת ישראל נגררת מהיום לבחירות בגלל קומץ מטורף של אנשים שבחרו בטובתם האישית על חשבון הציבור; בגלל קומץ אנשים שנכנסו לכנסת על גבם של אחרים, ובשעת המבחן, בשעה שמוטלת עליהם החובה להצדיק את המקום שלהם, להכיר טוב למי שהביא אותם לכאן, לעבוד באמת ובאמונה למען עם ישראל, בחרו לקדש את האינטרס האישי הצר שלהם, ירקו בפרצוף של הציבור ושל האנשים שבזכותם הם כאן וגררו את כולנו לבחירות.

אוסנת הילה מארק: אם לא הסכמתם להחלטות והדרך של המפלגות ששלחו אתכם לכאן, קומו ותתפטרו.

אוסנת הילה מארק: לכו הביתה.

אוסנת הילה מארק: תעמדו באומץ מול הציבור ותגידו שזה גדול עליכם.

אוסנת הילה מארק: אבל לקחת את המנדט שניתן לכם ולרמוס אותו, להשתמש בו לצורך האישי שלכם, להתנהל כסוסים טרויאניים בתוך המפלגות שלכם, זה בזוי, זה נמוך, זה שפל.

אוסנת הילה מארק: כבר ראינו דבר או שניים בפוליטיקה הישראלית, אבל לשפל שכזה לא יכולנו לצפות.

אוסנת הילה מארק: מיכל שיר, שהייתה יושבת בכנסת, אם היא נכנסה לכנסת הזאת עם פתק שכתוב עליו "מחל בראשות נתניהו" – הרי בלעדי הפתק הזה לא היית רואה את המליאה הזאת.

אוסנת הילה מארק: הרי ראינו את הסקרים שהתפרסמו לפני קצת יותר משנה: אם גדעון סער היה עומד בראשות הליכוד, מיכל שיר לא הייתה יושבת כחברת כנסת.

אוסנת הילה מארק: היא כאן בזכות בנימין נתניהו.

אוסנת הילה מארק: מיקי חיימוביץ' הייתה זוכה לשבת כאן

אוסנת הילה מארק: אם גנץ לא היה אוסף אותה יחד עם הפליט מהמרוץ לראשות עיריית תל אביב?

אוסנת הילה מארק: כל חברות הכנסת שיושבות פה בחסדיו של החוק הנורבגי לא מרגישות אפילו דגדוג של הכרת הטוב למי שהביא אותן לכאן.

אוסנת הילה מארק: בושה.

אוסנת הילה מארק: אני מציעה לכל מלקטי הפליטים למיניהם, לכל מי שמציע מקומות במפלגות עתירות מנדטים וירטואליים, לחברי כנסת שמקפצים ממפלגה למפלגה: דעו, מי שבגד בבית שלו, יבגוד גם בכם.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: מי שהעדיף כפיים וחיבוק כדי לקבע שריון במפלגות אווירה, יבגוד גם בכם.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה.

אוסנת הילה מארק: דבר אחד טוב בכל הסיפור הזה יצא אתמול מפיזור הכנסת:

אוסנת הילה מארק: אבי ניסנקורן לא יחזור יותר למשרד המשפטים, וייקח איתו הלאה את הדיקטטורה ההסתדרותית שלו.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: רק עוד משפט אחרון.

אוסנת הילה מארק: מי שמאפשר את המשך הדריסה של הפרדת הרשויות במסווה של שמירה על שלטון החוק, לא יוכל להמשיך את ההפקרות הזאת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: ולכם, ההורים שעומדים כאן היום ושומעים אותנו מדברים על החוק הזה – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: – – לכם אני אומרת – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: – – ולך אני אומרת, אופיר כץ: כל הכבוד.

אוסנת הילה מארק: יישר כוח על כל מה שאתה עושה, ושעמדת בצורה איתנה – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: – – מול חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אוסנת הילה מארק: אנחנו ביחד נמשיך לעשות את החקיקה החשובה והמכבדת הזאת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אוסנת הילה מארק: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – אינו נוכח; חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח, בדרך; חבר הכנסת עופר כסיף – מוותר; חבר הכנסת אבי דיכטר – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יאיר גולן, אחרון הדוברים, בבקשה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהזדמנות זו שאני אחרון הדוברים, אני רוצה לפנות באופן אישי לראש הממשלה מר בנימין נתניהו – לומר לך: שמעתי אותך אמש מאשים את בני גנץ בהכשלת מאמציך לשמור על הממשלה כמתפקדת, ושמעתי שוב את האשמותיך נגד מערכת המשפט, ובמיוחד נגד בית המשפט העליון.

יאיר גולן: החלטתי – אני יודע שזה מפתיע – לעזור לך ולהקריא לך מתוך כתבה בעיתון ושאר מקורות סיפור על מדינה רחוקה שללא ספק יהיה לך לעזר רב.

יאיר גולן: במדינה הרחוקה הזאת, המוגדרת רפובליקה נשיאותית, נפל דבר: עומד להיחקק חוק חדש, החוק להגנת זכותו של העם לעצמאות, ריבונות, הגדרה עצמית ושלום.

יאיר גולן: 14 מחוקקים מהאופוזיציה התנגדו בנימוק כי מדובר בחוק שאינו חוקתי, אבל אל חשש – הפרלמנט במדינה מונה 92 חברים, בדומה לממשלה ולמערכת המשפט, הוא נשלט בידי מפלגתו של השליט, ולכן החוק בוודאי יעבור.

יאיר גולן: הנשיא האוטוריטרי מתכוון להתמודד בנובמבר 2021 לכהונה נוספת אחרי שכבר פעל להסרת כל המגבלות על כהונות רצופות.

יאיר גולן: הא הרחיב את מספר השופטים בבתי המשפט ומינה את תומכיו למשרות שיפוט ולסוכנויות ממשל אחרות.

יאיר גולן: בתפקיד סגניתו – לא ייאמן – מכהנת אשתו.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, באפריל 2018 פרצה מחאה נרחבת במדינה, הגדולה ביותר שידעה זה עשורים.

יאיר גולן: השליט כינה את מובילה המחאה ותומכיה "בוגדים במולדת" וכן "טרוריסטים".

יאיר גולן: החוק שאושר אתמול נועד להעניק לו את הסמכות להכריז רשמית על האזרחים ככאלה ובכך למנוע מהם להציג את מועמדותם בבחירות.

יאיר גולן: החוק החדש קובע עונש של עד 15 שנות מאסר לכל מי שיורשעו בבגידה, ומסמיך את השליט, באופן חוקי, לקבוע לבדו אם אדם נחשב לבוגד במולדת, הגדרה שתאסור עליו להתמודד לכל משרה ציבורית.

יאיר גולן: תודו, איזה רעיון נפלא, חבריי מהליכוד.

יאיר גולן: הכתבה היא מאתר הארץ, מוויקיפדיה, המדינה היא כמובן ניקרגואה והשליט הוא דניאל אורטגה.

יאיר גולן: הוא קצת יותר מבוגר מנתניהו, ואת השכלתו הוא רכש במוסד יוצא מן הכלל – אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה.

יאיר גולן: הוא מכהן – הדמיון פשוט מצמרר – 14 שנים, במקרה שלו ברציפות.

יאיר גולן: הוא מואשם על ידי יריביו – לא תאמינו – בפופוליזם ובשחיתות.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יאיר גולן: בשנת 2009 פסק בית המשפט בניקרגואה, שנשלט על ידי שופטים סנדיניסטים, שההגבלות בחוקת ניקרגואה האוסרות על מתמודד לרוץ לשתי כהונות רצופות – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יאיר גולן: – – או לנשיא בכהונה שלישית – אני מייד מסיים – פוגעות בזכויות האדם של אורטגה, ועל זה ניתן לומר שגם ציניות מוחלטת היא מפלטו המועדף של הנבל.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יאיר גולן: יש לומר בצער, בצער רב, אדוני: ישראל הופכת ונעשית רפובליקת בננות.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה.

אליהו ברוכי: נא לעלות למעלה, בבקשה.

אליהו ברוכי: לעלות למעלה, בבקשה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה – בסדר, נמתין, נמתין – בקריאה ראשונה.

אליהו ברוכי: נמתין עד שיתפסו כל אחד את מקומו.

אליהו ברוכי: אנחנו מחכים לחברים שיתפסו את המקומות.

אליהו ברוכי: אפשר?

אליהו ברוכי: אוסאמה, יש אישור?

אוסאמה סעדי: כן.

אליהו ברוכי: אוסאמה אמר שאפשר.

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) (עונש מזערי בעבירה של תקיפה או התעללות בקטין או בחסר ישע על ידי האחראי עליו במסגרת חינוכית או טיפולית).

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) (עונש מזערי בעבירה של תקיפה או התעללות בקטין או בחסר ישע על ידי האחראי עליו במסגרת חינוכית או טיפולית), התשפ"א–2020, נתקבלה.

אליהו ברוכי: אם כן, תוצאות ההצבעה הן 30 בעד – אני מוסיף את הקול של חבר הכנסת אופיר כץ – 31 בעד; ווליד טאהא, היית נוכח פה?

אליהו ברוכי: רק לפרוטוקול.

אליהו ברוכי: יש לנו 31 בעד ועוד ווליד טאהא לפרוטוקול, אין קולות נגד ואין נמנעים.

אליהו ברוכי: אם ,כן הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 140) עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

אליהו ברוכי: הודעה למזכירות הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה מטעם הממשלה: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11 והוראת שעה לשנת 2021); הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 53) (שנת תקציב המשכי), התשפ"א–2020; הצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/865).

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית בתאגידים ציבוריים ברשויות מקומיות (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, לקריאה ראשונה, של חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר.

אליהו ברוכי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אופיר, ברכות על העברת החוק.

משה גפני: אנחנו – אתם, אני לא יודע – נוכל להמשיך אותו בכנסת הבאה.

משה גפני: אני לא מבין למה הולכים לבחירות.

משה גפני: אין לי אפילו מושג איך יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: אני לא זוכר ב-32 שנותיי בכנסת שהיה דבר כזה.

משה גפני: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת בעליל.

משה גפני: אבל אני מברך אותך.

משה גפני: זה חוק חשוב מאוד, ומתאים גם לתקופה הזאת, שבה אנחנו מדברים על התעללות בחסרי ישע.

משה גפני: החוק שאתה הבאת לקריאה ראשונה – המשמעות של קריאה ראשונה זה שאנחנו צופים פני עתיד ואפשר יהיה להמשיך אותו ולהתאים אותו למציאות הקשה שאנחנו חיים בה.

משה גפני: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

משה גפני: אפשר להצביע – – –

מכלוף מיקי זוהר: אפשר.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – ביקשתי גם בוועדת החוקה להעביר, גם כן מאותה סיבה, היות שפתאום התברר לי שאנחנו הלכים לבחירות, מה שלא חשבתי שיקרה.

מכלוף מיקי זוהר: גם לי זה התברר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מדבר על הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית.

משה גפני: מיותר אפילו להסביר מה שהסברתי בפעם הקודמת, כשזה עבר בקריאה טרומית.

משה גפני: אומר רק במשפט, שנדע על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: מדברים כל הזמן על שילוב חרדים במערכות השונות במדינת ישראל.

משה גפני: מתברר – פנה אליי חסיד גור שעובד בנמל אשדוד.

משה גפני: הוא רצה להביא קבוצה גדולה, ומנהל הנמל, נדמה לי, או אנשים בנמל, אמרו לו שהחוק שגפני העביר – – –

מכלוף מיקי זוהר: חסיד גור פנה אליך?

משה גפני: כן.

משה גפני: למה?

משה גפני: לא, זה בסדר.

משה גפני: ואז – מה?

אורי מקלב: זה הסיפור.

מכלוף מיקי זוהר: זאת הייתה שאלת תם.

משה גפני: הוא קצת תמים, בדיוק, שאלת תם.

משה גפני: על כל פנים, הוא אמר: אני רוצה להביא קבוצה שרוצה לעבוד בנמל.

משה גפני: החוק שהעברתי בשעתו נתן – החקיקה – ייצוג הולם במשרדי הממשלה ובדירקטוריונים של חברות ממשלתיות, אבל בחברות ממשלתיות אין נושא של ייצוג הולם.

משה גפני: לא שבחוק ההוא פתרנו את הבעיות – הבעיות נשארו בעיות קשות.

משה גפני: הייתה אומנם החלטת ממשלה בעניין הזה, אבל צריך לעקוב אחרי הדבר הזה.

משה גפני: מבקר המדינה היה בוועדת הכספים בשבוע שעבר.

משה גפני: הוא בא וביקש לאשר את תקציב מבקר המדינה, ושאלתי אותו, מתוך 350 עובדים או יותר, כמה חרדים עובדים במשרד מבקר המדינה.

משה גפני: הוא אמר לי: חמישה.

משה גפני: הוא אמר בוועדה.

משה גפני: בירושלים אנחנו בערך 37% באוכלוסייה, ואנחנו בקושי 2% מעובדי העירייה.

משה גפני: כשמדברים על שילוב חרדים בעבודה, אין אמירה אמיתית.

משה גפני: זה טוב כדי לעשות מזה כותרת ברדיו, בטלוויזיה, בעיתונים – שם זה טוב – אבל כשזה מגיע לאופן מעשי – ואנחנו מלאים בתיקים.

משה גפני: נמצאים פה הרב מקלב והרב פינדרוס.

משה גפני: אנחנו מלאים בבקשות של אנשים חרדים, גברים ונשים שלא מקבלים אותם לעבודה.

משה גפני: אני זוכר, לפני שנה או שנתיים, הייתה מודעה באחד העיתונים החילוניים, הייתה מודעה שמחפשים עורך דין צעיר במשרד עורכי דין גדול בתל אביב, צריך משהו דחוף.

משה גפני: לקחנו עורך דין שיש לו זקן מדובלל כזה, עם פאות, עורך דין מעולה; אם יש דברים שאני צריך בהם עורך דין, אני לוקח אותו.

משה גפני: אמרנו לו: תיסע לתל אביב היום אחר הצוהריים – כתוב בעיתון – ותציע את עצמך, נראה מה יהיה.

משה גפני: הוא נסע לשם.

משה גפני: ההוא מסתכל עליו, המנהל מסתכל עליו, רואה אותו, אומר לו: לא, לא, לא, הסתדרנו.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שהוא בטוח שברגע שמגיע עובד חרדי, אז או שהוא מוצא איזה קבר מתחת לכיור ועוצר את העבודה או שהוא סתם עושה בעיות.

משה גפני: אלה עובדים מצוינים.

משה גפני: אני מדבר עם ראשי המשק.

משה גפני: יש עובדים חרדים ועובדות חרדיות מצוינים, באמת, הם גם מתמסרים לעבודה, אבל לא מקבלים אותם לעבודה.

משה גפני: תראו במשרדי הממשלה, תראו בעיריות – לא מקבלים אותם לעבודה.

משה גפני: אני מציע בהצעת החוק הזאת, לא רק במשרדי הממשלה אלא גם בעיריות וגם בחברות הממשלתיות דוגמת נמל אשדוד – ולא רק; יש סדרה ארוכה של נושאים – שאם אכן מתכוונים לשלב חרדים בעבודה ואנחנו מעוניינים בזה, אז צריך לבצע את ההליך הזה, שהוא הליך ברור לחלוטין.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אתה מעורה בחברה הישראלית מאוד מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: גם בחברה החרדית.

משה גפני: החברה החרדית גם היא בחברה הישראלית.

משה גפני: אתה מעורה גם בחברה החרדית.

ינון אזולאי: הרב גפני, גם בחברה הערבית הוא מאוד מעורה – – – מנסור עבאס, רע"ם.

משה גפני: כמעט רציתי להגיד משהו, אבל השארתי את זה.

משה גפני: זה נכון מה שאתה אומר.

משה גפני: על כל פנים, אם לא יעשו את זה בטובות, זה לא יהיה טוב.

משה גפני: או שמדברים על שילוב אמיתי – אם לא, החברה גדלה.

משה גפני: אי-אפשר להשאיר את המצב הזה, ואנשים רואים היום הכול.

משה גפני: זה לא יכול להיות.

משה גפני: אתה יושב בעירייה מסוימת, אתה בא להתקבל שם בקבלת קהל, ואתה לא רואה ולא מוצא עובד חרדי.

משה גפני: זה לא יכול להיות, הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

משה גפני: וייאמר לזכותם של חברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק הזאת – גם בהצעת החוק הקודמת וגם בהצעת החוק הזאת לא היו מתנגדים מבין חברי הכנסת.

משה גפני: אני מוכרח להמשיך את דבריו של אופיר כץ – ובזה אני מסיים – על משרד המשפטים.

משה גפני: אני הגשתי הסתייגות על הצעת חוק של אופיר פינס בשעתו, לשלב כל מיני קבוצות – הבאתי הסתייגות על הציבור החרדי.

משה גפני: ישבו שם אנשי משרד המשפטים.

משה גפני: פעם זה היה דיון בוועדת החוקה ופעם דיון בוועדת הפנים, שהיה על רשויות מקומיות; בוועדת החוקה זה היה על דירקטוריונים.

משה גפני: ישבו שם עם נציגי משרד המשפטים, ואני אומר לכם – לא בדיחה של פורים.

בצלאל סמוטריץ': הרב גפני, אתה מקנא בפיליבסטר של פינדרוס אתמול?

משה גפני: לא, לא, אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': עוד מעט 24:00.

משה גפני: לא, לא, פינדרוס עשה את עבודתו נאמנה.

משה גפני: בסדר גמור.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה היא אם הוא יכול לזכות לשדרוג.

משה גפני: בסדר, אין בעיה.

משה גפני: בקיצור, יושבים שם נציגי משרד המשפטים ואומרים: אי-אפשר לתת ייצוג הולם לחרדים.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שחרדים הם לא דת, לא גזע ולא מין.

משה גפני: ככה אמרו אנשי משרד המשפטים בוועדה.

משה גפני: טוב, הם למדו משפטים, מה אני יכול לעשות?

מכלוף מיקי זוהר: צריך ללמוד גם מילים.

משה גפני: כן, אבל בסופו של דבר העברנו את החוק.

משה גפני: אני חושב שבסוף משרד המשפטים שיתף פעולה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לתמוך בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: גם מה שאמרתי לגבי החוק הקודם של אופיר – אני פשוט מבקש שתחול על זה רציפות, ולכן, אם זה לא יאושר היום – אני לא מאמין שאני מוציא את המילים האלה מהפה: אנחנו הולכים לבחירות.

משה גפני: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים ומציע החוק חבר הכנסת משה גפני, ידידי.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: ראשון הדוברים, אם ירצה להשתתף בדיון, הוא עודד פורר – אינו נוכח; יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; תמר זנדברג – אינה נוכחת; מרב מיכאלי – אינה נוכחת.

מרב מיכאלי: נוכחת, מוותרת.

מכלוף מיקי זוהר: היא נוכחת, סליחה – מוותרת, נוכחת ומוותרת.

מכלוף מיקי זוהר: סלחי לי.

מכלוף מיקי זוהר: סונדוס סאלח – אינה נוכחת.

מכלוף מיקי זוהר: בצלאל סמוטריץ', מעוניין?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אהוביה סנדק, זיכרונו לברכה, נהרג אתמול באירוע מצער, טרגי וחמור מאוד מאוד מאוד במהלך מרדף משטרתי.

בצלאל סמוטריץ': יהיו אשר יהיו הנסיבות שהביאו אל המרדף הזה, תוצאה כזאת היא בלתי מתקבלת על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': ככל הנראה – אני נזהר מלקבוע מסמרות, אבל איך שזה נראה היה בשטח – רכב הבילוש שרדף אחרי הרכב שבו הוא נסע פגע ברכב שלו.

בצלאל סמוטריץ': התוצאה הטרגית היא התהפכות של הרכב, ארבעה פצועים ועלם חמודות מקפד את חייו.

בצלאל סמוטריץ': זה אירוע חמור שחייב להיחקר.

בצלאל סמוטריץ': השוטרים שירו באיאד אלחלאק והשוטרים שירו בסלומון טקה נעצרו על ידי מח"ש לחקירה ואחר כך שוחררו למעצר בית, כדי לא לפגוע ולא לשבש חקירה.

בצלאל סמוטריץ': נהג נורמטיבי שחלילה מעורב בתאונת דרכים שגובה חיי אדם נעצר לחקירה, ואחר כך – מעצרי בית.

בצלאל סמוטריץ': השוטרים שהיו מעורבים באירוע החמור הזה לא נעצרו וספק אם נחקרו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושש, אני אומר את האמת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושש שיהיה מי שינסה לטשטש ולטייח ולא להגיע לחקר האמת, וכבר היו דברים מעולם, בפרשיית אום אל-חיראן ואחרות.

בצלאל סמוטריץ': לא בטוח שסתם משטרת ישראל ביקשה למנוע גם ממני, כחבר כנסת, לממש את תפקידי ואחריותי ולהגיע אתמול לזירה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לומר בצורה חד-משמעית: ההתייחסות אל הנוער הזה ביהודה ושומרון – אני מפחד לומר את המילה בפה – כאל מחבלים או טרוריסטים היא שחיתות מוסרית ראשונה במעלה שבסופו של יום מביאה להפקרת דמם.

בצלאל סמוטריץ': לו במדינת ישראל הייתה תרבות, קצת, של חקר ביצועים, אז ימ"ר ש"י והמחלקה היהודית בשב"כ היו נסגרות כבר מזמן.

בצלאל סמוטריץ': לא רק שהן שנים לא מצליחות להתמודד – הן רק מזיקות, פוגעות, מחריפות את הניכור, את התסכול, את הכעס ואת האלימות.

בצלאל סמוטריץ': זה מתחיל, אדוני היושב-ראש, הרבה מאוד שנים אחורה.

בצלאל סמוטריץ': אחרי הרצח שעשה ברוך גולדשטיין במערכת המכפלה, הוקם צוות מיוחד לאכיפת החוק על ישראלים בשטחים.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך שי ניצן עמד בראש המחלקה לתפקידים מיוחדים, עם סטנדרטים שאין להם אח ורע, אבל זה החריף מאוד, ועל זה אני אומר: לא אסלח ולא אשכח.

בצלאל סמוטריץ': ובוגי יעלון כשר ביטחון, לפני חמש שנים, אחרי האירוע החמור של דומה, בשחיתות מוסרית שאין למעלה ממנה הוא הגדיר אותם טרוריסטים, הכריז עליהם ארגון טרור והתיר את דמם.

בצלאל סמוטריץ': מדובר בנוער עם כל כך הרבה אהבת הארץ, עם כל כך הרבה קדושה, עם כל כך הרבה מסירות, עם כל כך הרבה כאב צודק ואמיתי על רצח יהודים, ועוינות שנתפסת – סובייקטיבית, במידה רבה של צדק – בהתיישבות, בהריסות וכו'.

בצלאל סמוטריץ': הם טועים בדרך, אין ספק, הם מתבלבלים, עושים מעשים שלא ייעשו, אבל מול נוער כזה, שטועה בדרך, מחנכים, מטפלים, משקמים, לא מפעילים אגרוף ברזל – שב"כ.

בצלאל סמוטריץ': שב"כ זה ארגון שמסכל טרור.

בצלאל סמוטריץ': את השב"כ אתם מפעילים מול הנערים האלה?

בצלאל סמוטריץ': התחושה היא שהכול הכול מותר, ואז מגיעים לאירוע כזה, ואני אומר את האמת, המדינה הייתה רועדת אם היה מדובר – היו לנו מקרים כאלה בעבר, אבל מדובר בנער גבעות, אז עולם כמנהגו נוהג.

בצלאל סמוטריץ': השוטרים לא נעצרים לחקירה.

בצלאל סמוטריץ': הייתם מעורבים באירוע, אולי אפילו חשד לגרימת מוות ברמות כאלה ואחרות, יש רשלנות, יש הריגה, יש יותר מזה, חלילה.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לממשלה, לכל מי שירכיב אותה, לפרק את ימ"ר ש"י.

בצלאל סמוטריץ': קוראים לזה "המחלק לפשיעה לאומנית".

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שבתשובה על בקשת חופש מידע: 170 ומשהו אירועים במגזר היהודים, רק שניים בשנה במגזר הערבי – פשיעה לאומנית.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים כמה זריקות אבנים ובקבוקי תבערה היו אתמול ביהודה ושומרון?

בצלאל סמוטריץ': עצור אחד יש?

בצלאל סמוטריץ': שלא לדבר על הרוג, חלילה.

בצלאל סמוטריץ': מאות מקרים בחודש של אבנים, בקבוקי תבערה על אזרחים, על מכוניות, על חיילי צה"ל, אבל על המתיישבים, החבר'ה האלה – אגרוף ברזל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא נשתוק על המוות הזה.

בצלאל סמוטריץ': משטרת ישראל והמחלקה לחקירת שוטרים יהיו חייבות לחקור אותו עד תום, להפיק את הלקחים קדימה, בעיקר בהיבטי הרוחב; להפסיק לחשוב שתופעות של נוער נושר ושוליים ברמות כאלה ואחרות ממגרים באגרוף ברזל.

יעקב טסלר: אין-ספור פעמים עולים פה על הדוכן – – –

בצלאל סמוטריץ': זו בושה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, אנחנו לא נאפשר לטייח את המוות המיותר הזה, ואני מאוד מקווה – ואומר לך בדמייך חיי – שהתוצאה שלו תהיה שינוי מקצה לקצה של היחס אל הנוער הזה; סגירת אותן מחלקות מזיקות, טיפשות, פילים בחנות חרסינה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ', שנאם מדם ליבו.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצטרף לחלק מהדברים בכך שאומר שאין ספק שלא נוכל לאפשר מצב שבו תהיה פגיעה ביהודים באשר הם, גם אם הם טעו בדרך.

מכלוף מיקי זוהר: יש צורך לטפל בסוגיה, כפי שהגדרת, ולכן אני מכבד את הדברים.

מכלוף מיקי זוהר: נעבור להמשך רשימת הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – נאם מספיק אתמול ואינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אליהו ברוכי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יעקב טסלר, בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: מנצלים את רגעי הכנסת העשרים-ושלוש האחרונים.

מכלוף מיקי זוהר: נותרו לה, לפי ההערכות שלי, כשעתיים.

קריאה: לא כולל מע"מ.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

יעקב טסלר: תודה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך את מה שידידי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' כרגע אמר.

יעקב טסלר: אל תגידו שאין אפליה חמורה נגד המגזר החרדי על ידי משטרת ישראל.

יעקב טסלר: הינה, על פי תיעוד המתפרסם בשעה האחרונה בתקשורת, המשטרה מתיזה כמויות אדירות של בואש לעבר המפגינים בהפגנת חרדים המתקיימת עתה בירושלים.

יעקב טסלר: השתוללות המשטרה לא הפסיקה אלא רק לאחר שהתרוקן הבואש במכת"זית.

יעקב טסלר: התחושות בציבור החרדי הן כי המשטרה נוקטת מדיניות מחמירה כלפי החרדים, והיד קלה על המכת"זית.

יעקב טסלר: בהפגנות בבלפור המשטרה נוקטת גישה עדינה ומכילה.

יעקב טסלר: לעומת זאת, אצל החרדים המשטרה מתחילה מייד בהתזת מים או בואש ומפעילה אמצעים לפיזור הפגנות ללא התראה מראש ואף כנגד חפים מפשע.

יעקב טסלר: בהפגנות הערבים לא מתיזים בואש; בהפגנות בבלפור לא מתיזים בואש; בהפגנות הדגלים השחורים לא מתיזים בואש.

יעקב טסלר: בהפגנת החרדים מרוקנים מכת"זית שלמה של בואש.

יעקב טסלר: בחצי שנה של הפגנות בבלפור לא הוציאה המשטרה כל כך הרבה אגרסיות כמו בחצי שעה של הפגנת חרדים בירושלים.

יעקב טסלר: הזכות להפגנה חייבת להיות זהה לכל האזרחים – – –

יעקב מרגי: למה חסמו לי את הדרך שם?

יעקב טסלר: חבר הכנסת מרגי, מי חסם?

יעקב מרגי: למה חסמו לי את הדרך – – –

יעקב טסלר: על זה אנחנו צועקים.

יעקב טסלר: על זה אנחנו מחכים לקבל תשובות.

יעקב מרגי: למה הם חסמו – – –

יעקב טסלר: אני לא נכנס לאופי – מי צודק ומי לא צודק.

יעקב מרגי: הם לא צודקים – – –

יעקב טסלר: כרגע אני לא יודע מי צודק ומי לא צודק – –

יעקב מרגי: – – –

יעקב טסלר: – – אבל אנחנו רואים יום אחרי יום, כל פעם שיש את ההפגנות האלה, רואים בדיוק את האפליה בין בלפור לחרדים, בין הדגלים השחורים לחרדים, בין הערבים לחרדים.

יעקב טסלר: חד-משמעית.

יעקב מרגי: כל מי שיחסום נתיב תחבורה – הכי אגרסיבי.

יעקב מרגי: לא משנה אם הפגנה או לא הפגנה, מי שיחסום נתיב תחבורה, צריך להעיף אותו בכל דרך – – –

יעקב טסלר: מסכים איתך.

יעקב טסלר: יש חוק וצריך לשמור על החוק ויש דרך איך להפגין.

יעקב מרגי: – – –

קריאה: מכת"זיות מים אצל החרדים – – –

יעקב טסלר: כמו שאנחנו מצפים לשמור על החוק, אנחנו גם מצפים ממשטרת ישראל שתתנהג בהתאם.

יעקב טסלר: כמו שאמרתי, אני לא איכנס לאופי ההפגנה ואם היא מוצדקת, אבל העיקרון חייב להיות זהה.

יעקב טסלר: לא ייתכן כי ינקטו יד קשה רק נגד מפגינים חרדים.

יעקב טסלר: לפעמים, יעקב, אני תוהה לעצמי אם ההבדל הוא באיזה כביש חוסמים או ההבדל נעוץ בזהות המפגינים.

יעקב טסלר: התנהגות זו מצטרפת למקרה המזעזע השבוע עם מעצרו של יוסף פליישמן, שנשלף ממיטתו באמצע הלילה, נגרר החוצה, ללא נעליים ובלי להתלבש, כאילו היה מדובר בפצצה מתקתקת.

יעקב טסלר: אם השוטרים היו מפעילים מעט שיקול דעת הם היו מבחינים, במבט חטוף, כי מדובר באדם שאינו בריא וכי הוא אינו המבוקש לחקירה.

יעקב טסלר: אבל מה שחמור יותר מהמעצר המחפיר הוא דווקא השחרור המזעזע.

יעקב טסלר: לאחר שהמשטרה עלתה על הטעות, במקום להתנצל ולהסיע אותו לביתו, שחררו אותו מהתחנה באמצע הלילה, בקור הירושלמי של אמצע החורף, ללא ביגוד מתאים, ללא נעליים ובלי לוודא שיש לו דרך להגיע הביתה.

יעקב טסלר: לאחר שעות של חיפושים הוא נמצא במצב קשה, ורק בנס חייו ניצלו.

יעקב טסלר: חברים, חברי הכנסת, מאיפה מגיעה האכזריות הזאת?

אליהו ברוכי: הרב טסלר, צריך לסיים, בבקשה.

יעקב טסלר: אני מסיים, אדוני.

יעקב טסלר: משפט אחרון.

יעקב טסלר: מה חשב הקצין התורן בתחנה בזמן ששחרר אדם כזה לרחוב?

יעקב טסלר: האם המשטרה איבדה לגמרי כל צלם אנוש?

יעקב טסלר: האם חיי החרדים הפכו הפקר?

יעקב טסלר: אין דין ואין דיין?

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת טסלר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי יושב-ראש ועדת הכספים, אני חושב שזה רגע חשוב בהעלאת הייצוג ובהצפת הנושא, כמי שבאמת דואג לשוויון אמיתי, דואג לאוכלוסייה – ולכך נשלחנו לכנסת.

אוריאל בוסו: דווקא בהקשר הזה אני רוצה להזכיר שמחר הייתה אמורה לעלות הצעת חוק שאני הגשתי בנושא המתמחים – לתקן את העוול.

אוריאל בוסו: פניתי לשר המשפטים וניסיתי לדבר על ליבו.

אוריאל בוסו: חשבתי שכמי שהגיע מסיוע לעובדים ולחלשים, הוא כן ינסה לדאוג לשוויון – –

אוסנת הילה מארק: תשכח מזה.

אוריאל בוסו: – – אבל בסוף זה לא קורה.

אוריאל בוסו: אני אומר לך, שר המשפטים, אדון ניסנקורן, הרי לפי כל הסקרים הערב אתם נמצאים על אחוז החסימה – –

אוסנת הילה מארק: – – – מתפעלים ממנו – – –

אוריאל בוסו: – – כשלפני שנה הייתם עם 35 מנדטים, 18, 20.

אוריאל בוסו: כנראה שמשהו בשיטה שלכם לא עובד.

אוריאל בוסו: תסתכלו על הנציגים של המפלגות החרדיות ועל מי שבא לייצג באמת את מי ששלח אותו ועושה את הדברים הנכונים.

אוריאל בוסו: אולי זו השיטה הנכונה?

אוריאל בוסו: אולי לכך נשלחת לכנסת?

אוריאל בוסו: אבל לא להיות אטום.

אוריאל בוסו: את העוול של המתמחים – מחר הולכים להיות עוד כמה אלפים שהולכים לעשות מבחני לשכה.

אוריאל בוסו: אני יודע שלפחות 60%–70% מהם ייכשלו ולא יעברו, כי זו השיטה המושחתת.

אוריאל בוסו: אני חושב שיש היום יותר הצדקה – חברת הכנסת אוסנת מארק, אני מוכרח להתנצל, חלקתי עלייך.

אוריאל בוסו: באת עם הצעה לביטול לשכת עורכי הדין.

אוריאל בוסו: אני חושב שהיום מובן לי יותר, ואני סמוך ובטוח שבכנסת הבאה – –

אוסנת הילה מארק: בעזרת השם.

אוריאל בוסו: – – תהיה לזה יותר הסכמה ציבורית.

אוריאל בוסו: זה גוף שאין בו צורך – –

אוסנת הילה מארק: מסואב.

אוריאל בוסו: – – גוף מסואב שפשוט לא חשוב לציבור.

אוריאל בוסו: יש כאן שיטה שלא עובדת.

אוריאל בוסו: לכן אני אומר למתמחים ששומעים אותי ומחר הולכים להיבחן: אל תדאגו.

אוריאל בוסו: הכנסת הזאת תתפזר, אבל מי שנלחם בשבילכם ימשיך להיות, ודווקא מי שסגר לכם את הדלתות, לדעתי לא יהיה בכנסת הבאה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – נוכח ומוותר; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ינון אזולאי נוכח, נוכח.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מרגי, יושב-ראש ועדת הכלכלה, כבוד השר, האמת, אני רוצה קודם כול לברך את הרב גפני על הצעת החוק.

ינון אזולאי: האמת שאני לא מבין למה צריך כזה חוק.

ינון אזולאי: למה זה לא ממילא?

ינון אזולאי: למה אנחנו כל דבר צריכים לחוקק?

ינון אזולאי: למה כלל העם לא נמצא בחקיקה ואנחנו צריכים להיות בחקיקה, הא, מרגי?

ינון אזולאי: יושב-ראש ועדת כלכלה, מבין במספרים, תן לנו איזה – למה זה ככה?

ינון אזולאי: מה הנוסחה שאנחנו צריכים להיות ככה?

יעקב מרגי: זאת הנוסחה של הבואש.

ינון אזולאי: איזה בואש?

יעקב מרגי: בהפגנות.

ינון אזולאי: אבל אתה אמרת – – –

יעקב מרגי: לא קשור.

יעקב מרגי: מי שיחסום לי נתיב תנועה ראשי, עורק תנועה ראשי, יחטוף ממני בצורה הכי קשה, ולא משנה מי הוא ומה הוא.

ינון אזולאי: אז בוא נגיד ככה – הרמת לשם, אז נמשיך.

ינון אזולאי: אני מסכים איתך וכולנו מסכימים בבית הזה שהתפרעות לא צריכה להיות בשום אופן לחסום כבישים, ולא לחסום את החיים של האזרחים.

ינון אזולאי: אבל משטרת ישראל פושעת מפעם לפעם.

ינון אזולאי: קודם עמד פה בצלאל סמוטריץ' וסיפר לנו על מה שהוא היה עד לאחר הרצח או ההריגה – לא משנה מה – שאותם פושעים, שהגיעו מהבולשת, הרגו ילד; עזוב, לא משנה מה.

ינון אזולאי: במרדף, אם אתה לא יודע לרדוף, אל תרדוף.

ינון אזולאי: מה זה צריך להיות?

ינון אזולאי: מה, אנחנו באיזה מדינת עולם שלישי?

ינון אזולאי: איפה אנחנו נמצאים בכלל?

ינון אזולאי: משטרת ישראל עושה מה שבא לה, עוצרת את האנשים בצורה – איך שהיא רוצה, לוקחת את הבואש, שהיא לא משתמשת בו בבלפור, לא משתמשת בו בשום מקום, אבל כשמדובר על החרדים היא עושה את זה.

ינון אזולאי: אני נגד ההפגנות של פלג.

ינון אזולאי: אני אגיד בשמם – נגד הפגנות.

ינון אזולאי: זו לא הדרך וזו לא הצורה; שיתחילו להתנהג גם בדרכי נועם, שלא יחללו את שם שמיים.

ינון אזולאי: אבל יחד עם זאת, אין למשטרת ישראל זכות לעשות את זה.

ינון אזולאי: היא לא יכולה לבוא ולהכות בהם פעם אחר פעם.

ינון אזולאי: פעם זה הם ופעם זה חרדי אחר שהלך ופעם זה הקשיש, רבי יוסף.

ינון אזולאי: כל פעם זה משהו אחר.

ינון אזולאי: הגיע הזמן שמשטרת ישראל תפסיק עם העשבים השוטים שלה, כי כבר מתחיל להיות שם יותר שוטים מאשר עשבים.

ינון אזולאי: מספיק.

ינון אזולאי: כל פעם באים ומתנצלים ומתנצלים.

ינון אזולאי: אנחנו הרי יודעים שיש שוטרים טובים – אנחנו כל פעם צריכים להגיד: יש שוטרים טובים ורוב המשטרה טובה – אבל די.

ינון אזולאי: כל פעם אנחנו רק רואים את המקרים שמתרבים.

ינון אזולאי: כמה אפשר כבר?

ינון אזולאי: מה, הם חיות?

ינון אזולאי: מה אנחנו לא בני אדם?

ינון אזולאי: מה אנחנו?

ינון אזולאי: אנחנו לא פחות מאותם שוטרים מבחינת בני אדם, ולפעמים אף יותר מהם.

ינון אזולאי: עוד מעט יעלה חברי חבר הכנסת משה ארבל, שלוקח גם את נושא העצירים והאסירים.

ינון אזולאי: הוא יספר לכם, רק מההפגנה עכשיו, דבר שתזדעזעו ממנו.

ינון אזולאי: הוא עזב את הכול והלך לראות דבר – אבל כדי להשאיר אתכם במתח – לראות עד כמה המשטרה פושעת בתפקידה, מתנהגת בעבריינות כלפי החלשים, כלפי חסרי הישע.

ינון אזולאי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עידן רול – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת משה ארבל, אנחנו במתח.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד שר התרבות, חבריי חברי הכנסת, לפני כשעה קיבלתי פנייה מאיש צוות רפואי בבית החולים שערי צדק שדיווח לי בזעזוע על עציר – שאין לי שום הסכמה איתו, לא בדרך ולא בהפגנה ולא על משהו שהוא הפגין – בן 18, יליד 2002, שהגיע לבית החולים שערי צדק למיון כאשר הוא אזוק ידיים ורגליים למיטה.

משה ארבל: אזוק ידיים ורגליים – למחבלים לא תמיד עושים כך.

משה ארבל: אזקו אותו בידיים וברגליים למיטה.

משה ארבל: עזבתי הכול, למרות שידעתי שיש הצבעות, ונסעתי מייד לשערי צדק.

משה ארבל: הקשו עליי להגיע אליו ולגשת אליו.

משה ארבל: ניצלתי את תעודת חבר הכנסת כדי לראות בעיניי שכך הם פני הדברים.

משה ארבל: לא האמנתי, ואכן, הוא היה אזוק בידיים וברגליים למיטה, נער שברירי כבן 18.

משה ארבל: פניתי לשוטרים במקום וציינתי בפניהם שמדובר במקום ציבורי.

משה ארבל: סעיף 9 לחוק סדר הדין הפלילי וגם פסיקת בג"ץ רבינוביץ' אוסרת על איזוק של אדם במרחב ציבורי אלא במקרים חריגים.

משה ארבל: כל המקרים החריגים לא היו שם.

משה ארבל: היה שם תגבור של כוחות.

משה ארבל: מדובר על קצין משטרה בדרגת רב-פקד ועוד חמישה שוטרים על נער בן 18 אחד.

משה ארבל: כאשר נזקק לקום לשירותים, הוא היה אזוק בידיים וברגליים, וסליחה מכבודכם, את הרוכסן הוא לא הצליח לרכוס כשיצא מהשירותים.

משה ארבל: יש דברים שאנחנו לא מסכימים עליהם.

משה ארבל: דרכם לא דרכי.

משה ארבל: ההפגנות, בטח לא על נושאים כאלה שגדולי ישראל הורו במפורש לנהוג אחרת מההנהגה הזאת, לא מקובלות עליי.

משה ארבל: ועדיין ההתנהגות הזאת של משטרת ישראל – כשאני פונה לקצין משטרה ומציג את עצמי כחבר כנסת ומציין בפניו שהוא עובר על החוק והוא מצולם, התגובה שלו היא: תתקדם לי מהעיניים, אתה מפריע לשוטר במילוי תפקידו.

משה ארבל: זו שערורייה שאין כדוגמתה.

יעקב מרגי: מה ענית לו?

משה ארבל: אני לא התווכחתי איתו, אבל אני רק הודעתי לו שבכוונתי – כל האירוע היה מצולם – נוסף לתלונה למשטרת ישראל, לפנות גם למח"ש בעניינו – –

יעקב מרגי: מאיפה לך מח"ש – – –

משה ארבל: – – ולעקוב אחרי הדבר הזה.

משה ארבל: צריך דבר אחד פשוט: הייתה לי הצעת חוק שלצערי הרב – –

יעקב מרגי: לא אמרת לו שהוא חצוף?

משה ארבל: – – שר הבט"פ לא אישר אותה, והצעת החוק הזאת מבקשת דבר פשוט: כאשר משטרת ישראל – הצעת חוק של חבר הכנסת ינון אזולאי ושלי – מבצעת במרחב ציבורי איזוק לא חוקי כמו הדבר הזה – חמישה שוטרים עם נשק ארוך שלוף – ופוגעת בכבודו של אדם, תהיה לו עילה לתביעה נזיקית בלי הוכחת נזק.

משה ארבל: כאשר המשטרה תבין שעל כל פעולה כזו היא צריכה לשלם 50,000 שקל – על לשון הרע אפשר לתבוע 100,000 שקל בלי הוכחת נזק.

משה ארבל: זה יותר גרוע מלשון הרע – הוא בחזקת חף מפשע, הוא לא הורשע, הוא לא הועמד לדין.

משה ארבל: ההשפלה הזאת פעם אחר פעם במרחב ציבורי היא ביזיון.

משה ארבל: אנחנו יכולים לא להסכים על הדרך שלהם ולהתנגד נחרצות לחסימת כבישים.

משה ארבל: חסימת כביש מס' 1 משמעותה היא פיקוח נפש – אמבולנסים לא יכולים לעבור.

משה ארבל: אני נגד ההתנהגות הזאת, אבל אני גם נגד זה שמשטרת ישראל, האמונה על שמירה על החוק, עוברת על החוק.

משה ארבל: זה צלם בהיכל.

משה ארבל: הם אמורים לאכוף את החוק, אמורים לשמור עליו ולקיים אותו ולא לפגוע בכבודם של אנשים.

משה ארבל: מדובר בבני אדם.

משה ארבל: אדם נמצא בבית חולים, ריבונו של עולם, במיון.

ינון אזולאי: אבל חבר הכנסת ארבל, אני חושב שבסופו של דבר זה עוד יגיע למח"ש.

ינון אזולאי: עוד יוציאו לך תמונות שהוא בעצם עם מטען עליו, הוא היה מסוכן, בגלל זה הוא היה ככה – מסוכן לציבור.

ינון אזולאי: גם זה יכול להיות.

ינון אזולאי: אני מאמין לכול.

ינון אזולאי: תשאל את בצלאל, אתמול כשהוא נכנס פנימה, למה עצרו אותו ולא נתנו לו להיכנס.

משה ארבל: אני רוצה להאמין שהשינויים האלה לא יהיו בבת אחת, אבל אם כל פעם, כל פעם, כל פעם, נקום ונלך ונבדוק ונפקח – –

ינון אזולאי: חד וחלק.

משה ארבל: – – ונעשה את העבודה שלנו – כן, אמורים לפקח על עבודת הממשלה והמשטרה – השינוי הזה בוא יבוא.

משה ארבל: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת משה ארבל, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: כן נמצא פה.

משה אבוטבול: איך בין דא.

אליהו ברוכי: איך בין דא.

יעקב מרגי: לא היה לו ספק.

יעקב מרגי: לא היה לו ספק.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו רוצים לדון על נושא הרחבת הייצוג החרדי ההולם של בני הקהילה – האוכלוסייה – החרדית בתאגידים וברשויות המקומיות.

משה אבוטבול: אני רוצה באמת לפתוח בברכה לראש משביר, לידידי חבר הכנסת הרב משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, וכן לחבר הכנסת הרב יעקב אשר, יושב-ראש ועדת החוקה, על החוק הצודק הזה.

משה אבוטבול: יש בו המון צדק, ואני גם אסביר למה.

משה אבוטבול: אני רוצה להזכיר שכראש רשות, העיר בית שמש, ראיתי עובדים מצטיינים מאוד מקרב המגזר החרדי, שהגיעו לגור בתוך עירנו בית שמש, שכבוד גדול היה להעסיק אותם בתוך הרשות המקומית שלנו.

משה אבוטבול: אכן, אני שמח שבמשך זמן כהונתי הצטרפו עובדים רבים – כמה מאות עובדים – למעגל העשייה בעיריית בית שמש.

משה אבוטבול: הם התקבלו בגלל הכישרון, בגלל העשייה, בגלל מסירות הנפש לעבודה, בגלל מוסר העבודה הגבוה וגם בגלל התעודות שהחזיקו לצידם.

משה אבוטבול: צר לי שעדיין משרדי הממשלה ממשיכים להערים קשיים על קבלת עובדים חרדים במשרדי הממשלה השונים, וזאת חרף מאמציו של שר הפנים הרב אריה דרעי, שגם פעל רבות בנושא.

משה אבוטבול: דבר כזה אלמנטרי ופשוט – מקום עבודה – צריך להתאמץ לחוקק חוק כזה?

משה אבוטבול: כמה שזה עצוב.

משה אבוטבול: כמה אנחנו נראים גרוע שאנחנו צריכים להילחם על כך.

משה אבוטבול: זה מאוד מזכיר את הקמת המדינה, כשהיו צריכים פנקס אדום או פנקס כזה או אחר כדי לקבל מקום עבודה.

משה אבוטבול: הפעם שינו את זה: במקום פנקס אדום – פנקס שחור; מי שהוא קצת לא בתלם לא מארגנים לו מקום עבודה.

משה אבוטבול: עובד חרדי יודע היטב לכבד את מעמדו ונזהר מגזל זמן ומגזל ממון.

משה אבוטבול: אני גם נזכר שכאשר נבחרתי לראשות העיר בית שמש, יצאתי לראות כיצד יוזמים מקומות עבודה חדשים.

משה אבוטבול: נסעתי למודיעין עילית לראות מיזמים של ידידי, ראש העיר שם, הרב יעקב גוטרמן.

משה אבוטבול: שם ראיתי מיזמי עבודה לנשים חרדיות.

משה אבוטבול: ממש קידוש השם לשמוע את המעסיקים שלהן, לדוגמה מוויזה ועוד כל מיני עסקים – כיצד אותן נשים נזהרות אפילו לצלם דף צילום בלי להגיע לבקש רשות, ניגשות לבקש אישור וגם דואגות לשלם על כך.

משה אבוטבול: אותן נשים עשו קידוש השם בהתנהגות שלהן.

משה אבוטבול: אז האם על זה אנחנו נאבקים?

משה אבוטבול: האם על זה, על עובדים כאלה יקרים, אנחנו צריכים לחוקק חוק?

משה אבוטבול: למה זה לא צריך להיות מובן מאליו?

משה אבוטבול: למה אנחנו צריכים להילחם על דבר כזה?

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה, תודה רבה.

משה אבוטבול: אני קורא לכולם – גם לחבריי היקרים ראשי הרשויות – לאמץ את החוק הזה ולקבל עוד מאות עובדים חרדים, כי הם באמת יכולים להוסיף לכם – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

משה אבוטבול: – – להצלחת העיר שלכם בכל מקום ומקום.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ניסים ואטורי, בבקשה.

אליהו ברוכי: יעלה ויבוא.

אליהו ברוכי: אחריו – חבר הכנסת עוזי דיין.

אליהו ברוכי: בבקשה.

ניסים ואטורי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דיברתי רבות בשבוע האחרון בנושא שילוב של חרדים בחברה.

ניסים ואטורי: אני יודע שמעורבים.

ניסים ואטורי: אמרתי גם ערבים, במגזר הערבי, אבל אני כרגע רוצה להתמקד בנושא שלנו.

ניסים ואטורי: אם אנחנו רוצים באמת שהם ישתלבו, צריך לשלב אותם גם במקומות ממשלתיים וכו', צריך לתת להם את ההזדמנות הזאת.

ניסים ואטורי: אם לא נשלב אותם בחברה, איך נוכל לדרוש מהם באמת שיצאו לעבודה?

ניסים ואטורי: היום אנחנו יודעים שהמגזר החרדי יכול להיות דוגמה עבור מגזרים אחרים שעדיין עוד לא התעוררו לעניין הזה של התנדבות בחברה, לא הבינו שמדינת ישראל קיימת בזכות אנשים שמתנדבים.

ניסים ואטורי: אנחנו רואים את ההתנדבות בזק"א, בהצלה וכו' וכו'.

ניסים ואטורי: אני חושב שצריך לתת את ההזדמנות הזאת ובאמת לחבק את החברה החרדית; כמובן, להמשיך גם בנושא של שירות לאומי, כמו שאמרתי.

ניסים ואטורי: עכשיו, אי-אפשר להתעלם מהעניין שקודם כול זה הנאום האחרון שלי כאן, נראה לי, עד הבחירות.

אליהו ברוכי: יש עוד חוקים אחר כך.

ניסים ואטורי: יש עוד חוקים?

ניסים ואטורי: לא נרשמתי שם.

ניסים ואטורי: לא הודיעו.

ניסים ואטורי: בסדר.

ניסים ואטורי: אני רוצה להגיב כאן לדברים שנאמרו, גם ממפלגה שנקראת ימינה, בנושא הסיפור עם האלטרנטיבות ללא הליכוד.

ניסים ואטורי: יש מעשיות חסרות בסיס.

ניסים ואטורי: במקרה כזה, חייבת להיות ממשלה עם לפיד, זאת אומרת, לא יכול להיות שיגידו: לא יושבים עם נתניהו, ולפיד לא בתמונה כאן בתפקיד בכיר מאוד.

ניסים ואטורי: אני רואה את התמונה.

ניסים ואטורי: מי שבונה על לפיד, שבעצם חיפש את הכסף בין יצהר לבין איתמר, לא יכול להקים ממשלת שמאל, זאת אומרת, זו יכולה להיות רק ממשלת שמאל.

ניסים ואטורי: לא יכול להיות שתהיה פה ממשלת ימין – הרי הם קוראים לעצמם "ימינה".

ניסים ואטורי: שמעתי גם את בנט פה מדבר בצורה מאוד נלהבת.

ניסים ואטורי: גם אני מאותו ציבור שלו, ציבור הסרוגים, ואני אומר לכם: כל ההתלהבות הזאת – הרי אתה היית שר הביטחון, היית חלק מהממשלה הזאת.

ניסים ואטורי: אתה יוצא החוצה, דקה אחרי זה, ופתאום אומר: נכשלו.

ניסים ואטורי: מי נכשל?

ניסים ואטורי: בקדנציה הקצרה הזאת היית חלק מהממשלה הזאת, אדון בנט.

ניסים ואטורי: אתם עומדים פה, על הדוכן הזה, ומדברים בהתלהבות כאילו שאתם מאיזו גלקסיה אחרת ובאים להעביר ביקורת על הממשלה הזאת.

ניסים ואטורי: אתם הייתם בממשלה, ריבונו של עולם.

ניסים ואטורי: אתם לא קשורים לכאן?

ניסים ואטורי: כאילו מה?

ניסים ואטורי: לא הבנתי את זה.

ניסים ואטורי: אתם ביציע של המבודדים?

ניסים ואטורי: לא הייתם חלק מהמעשים של הממשלה הזאת?

ניסים ואטורי: אתם חלק מהגועל נפש שהיה בממשלה הזאת.

ניסים ואטורי: אתם הייתם אופוזיציה בתוך הממשלה הזאת.

ניסים ואטורי: כל הטענות כלפי נתניהו – אתם יותר חמורים ממנו.

ניסים ואטורי: הוא ניסה לעבוד, הוא עבד לבד והביא את החיסונים, עשה פה דברים מצוינים.

ניסים ואטורי: אתם מבחוץ רק זורקים דליים של בוץ.

ניסים ואטורי: ככה לא תקימו ממשלת ימין.

ניסים ואטורי: האופציה היחידה בממשלה הבאה היא חרדים, ליכוד וימין – ימין אמיתי ולא ימין שנכנס פנימה ובעצם ועובד כוועדת ביקורת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

ניסים ואטורי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עוזי דיין – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

יוסף טייב: ינון, מה, אתה מוותר ככה?

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: אמרתי שלא – – –

יוסף טייב: אני הבנתי, אבל מה?

יוסף טייב: אתה יודע שבמודים דרבנן, בחזרת הש"ץ, אנחנו אומרים אותו עוד פעם, כי בהודיה אי-אפשר על ידי שליח – כל אחד יכול בעצמו.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה באמת להודות, בשמי ובשם כל המגזר החרדי, ליושב-ראש ועדת הכספים הרב משה גפני על הצעת החוק.

יוסף טייב: נכון שלכאורה זה אמור להיות משהו שמובן מאליו.

יוסף טייב: עולים – אמור להיות משהו מובן מאליו; חרדים – אמור להיות משהו מובן עליו; ערבים.

יוסף טייב: משום מה, פתאום נהיה פה ברדקייה.

ינון אזולאי: – – – הסתה לבחירות – – –

יוסף טייב: אין בעיה.

יוסף טייב: נפרגן לו גם את זה.

יוסף טייב: לצערי, אנחנו נחשפים מיום ליום לאפליה.

יוסף טייב: בכל דבר, לצערי, שקשור לציבור החרדי פתאום אנחנו רואים התנהלות שונה, אם זה בהפגנות ואם זה במקומות העבודה.

יוסף טייב: הרב גפני, אני חושב שהצעת החוק שאתה מציג פה היום היא אבן דרך לשינוי אמיתי ומהותי כלפי המגזר, ואנחנו צריכים להודות לך על כך.

יוסף טייב: אבל אני חושב שאנחנו צריכים גם לשים לב, כי כשיהיה חוק ויחוקק בקריאה שנייה ושלישית – זה דבר אחד, אבל יעדים הם דבר שני.

יוסף טייב: הרי החוק לייצוג הולם של עולים כבר קיים, אבל היעדים עומדים על אפס כבר כמה שנים.

יוסף טייב: אז אני באמת מבקש שכשיעבור החוק בקריאה שנייה ושלישית – לדאוג שגם ייקבעו יעדים וגם שיעמדו ביעדים.

יוסף טייב: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: למען האומה – מוותר.

אליהו ברוכי: מוותר.

אליהו ברוכי: תודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת הילה אוסנת מארק, בבקשה.

קריאה: – – – קשה לעבוד – – –

ינון אזולאי: תאמין לי – – – לך את זה כל כך הרבה שנים שזה לא הסתדר – – –

אוסנת הילה מארק: ינון, תשמע, אני עכשיו אני אלמד אותך שיעור ראשון שלומדים בשנה א' במשפטים.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשיעור הראשון שלי בשנה הראשונה בלימודי משפטים לימדו אותנו שהכול שפיט, נכון?

אוסנת הילה מארק: שפיט גם שפיט – כך אמר עמוד האש לפני המחנה אהרן ברק.

אוסנת הילה מארק: ארבל, זה בשבילך.

אוסנת הילה מארק: ארבל, זה בשבילך.

משה ארבל: איפה למדת משפטים?

אוסנת הילה מארק: הכול שפיט.

אוסנת הילה מארק: לא יודעת.

אוסנת הילה מארק: בסוגיות של גירוש מסתננים – הכול שפיט; בהריסת בתי מחבלים – הכול שפיט; במינוי פקידים במשרדי הממשלה – הכול שפיט; בהתערבות בוטה בחקיקת-יסוד – הכול שפיט.

אוסנת הילה מארק: אבל עתירה מהותית שעניינה דריסה ברגל גסה של חוק-יסוד – זה כבר לא שפיט.

אוסנת הילה מארק: באותו שיעור ראשון בשנה הראשונה למדנו על המדרג החוקי הנורמטיבי של מדינת ישראל.

אוסנת הילה מארק: לימדו אותנו שלחוקי-יסוד יש עליונות נורמטיבית על חקיקה ראשית ושלחקיקה ראשית יש עליונות נורמטיבית על תקנות.

אוסנת הילה מארק: לפני שבועיים למדנו דבר חדש: לחוות דעת שהוציאו בחטף מהבוידעם של משרד המשפטים יש עליונות נורמטיבית אפילו על חוק-יסוד.

אוסנת הילה מארק: על סמך חוות דעת של פקידה החליטו שופטי בג"ץ לדחות עתירה שעניינה דיון מהותי בחוק-יסוד.

אוסנת הילה מארק: הוועדה לבחירת שופטים התכנסה ומינתה 61 שופטים בחוסר סמכות ובניגוד גמור לחוק-יסוד: השפיטה – בזה שופטי בג"ץ החליטו לא לדון.

אוסנת הילה מארק: מה חשבנו, שהקליקה של אסתר חיות תדון נגד הפעולות והמעשים שלה?

אוסנת הילה מארק: אז חשבנו.

אוסנת הילה מארק: לעומת זאת, היום התכנסו שופטי בג"ץ, ברוב חגיגיות, כדי לדון בעתירה לביטול חוק-יסוד.

אוסנת הילה מארק: הדיון של היום אולי לא יכול לעצור את הבחירות, אבל הוא בהחלט היה יכול להיות מיותר.

אוסנת הילה מארק: התערבות בחוק-יסוד מרוקנת מכל תוכן את הדמוקרטיה שלנו, והיא תשלים את ההפיכה השיפוטית.

אוסנת הילה מארק: אסור שזה יקרה.

אוסנת הילה מארק: ההחלטה לדון בעתירה היא החלטה אומללה, אבל ההחלטה להתערב בחקיקת-יסוד תהיה בבחינת עלייה של שופטי בג"ץ – באמת עם D9 – על בית המשפט, ממש ככה.

אוסנת הילה מארק: שופטי בג"ץ יהיו אלה שיהרסו את בית המשפט אם יעזו להתערב בחוק-יסוד.

אוסנת הילה מארק: תודה רבה, אדוני.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אוסנת הילה מארק, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח; חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי דיכטר – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח; מאי גולן – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

ינון אזולאי: אפשר להצביע מפה, אדוני היושב-ראש?

אליהו ברוכי: אפשר להצביע מפה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ אינו נוכח, הוא גם לא ברשימה.

אליהו ברוכי: נעבור להצבעה על הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית בתאגידים ציבוריים וברשויות המקומיות (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, בקריאה ראשונה, של חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית בתאגידים ציבוריים וברשויות המקומיות (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, נתקבלה.

אליהו ברוכי: אוסיף כבר להצבעה את חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת משה ארבל, חבר הכנסת פינדרוס, חבר הכנסת מרגי, חבר הכנסת אוריאל בוסו, חבר הכנסת ואטורי – אלה שישה קולות; חברת הכנסת מרב מיכאלי – שבעה קולות; יוסף טייב – אלה שמונה קולות, ויש לנו עוד שלושה קולות בהצבעה האלקטרונית.

אליהו ברוכי: בסך הכול 11 קולות בעד.

אליהו ברוכי: אם כן, החוק עבר בקריאה ראשונה, ויעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

אליהו ברוכי: [מס' כ/862; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 116; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אליהו ברוכי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת יעקב מרגי.

אליהו ברוכי: בבקשה.

יעקב מרגי: קצר – לא מבטיח.

יעקב מרגי: בחקיקה צריך לפרט לפרוטוקול את כל הליך החקיקה.

ינון אזולאי: לא צריך, אני אתמול העליתי צ'יק-צ'ק.

משה ארבל: – – –

יעקב מרגי: כמשפטן, כמשפטן.

יעקב מרגי: כשבית המשפט המכובד נדרש לפרשנות החוק הוא צולל לדברי ההסבר.

אליהו ברוכי: בדיוני הוועדה, לא פה.

משה ארבל: ובסוף עושה מה שבא לו.

יעקב מרגי: אם הוא עושה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב מרגי: הצעת החוק היא הצעת חוק פרטית שיזמה חברת הכנסת הילה שי וזאן יחד איתי ויחד עם חבר הכנסת משה גפני.

יעקב מרגי: היום אתה פעיל חקיקה.

יצחק פינדרוס: ואנוכי.

יעקב מרגי: אומר לי פינדרוס שהוא היה בין המציעים ונמחק.

יעקב מרגי: אני את הקרדיט מוכן לתת.

יעקב מרגי: לא מבין, אבדוק למה.

יעקב מרגי: מטרת הצעת החוק היא לתת מענה למצב הייחודי והחריג שנוצר בשל משבר הקורונה וההגבלות שהוטלו בעקבותיו בכל הנוגע לקיום אירועי שמחות, ובפרט חתונות.

יעקב מרגי: כידוע, בשל הגבלות הקורונה, ובהן הגבלות על התקהלויות, בוטלו אירועים רבים, כך שהחוזים שנחתמו בין בעלי אולמות וגני אירועים לבין מזמיני האירוע לא קוימו.

אופיר אקוניס: השתכנענו.

יעקב מרגי: מזמיני אירועים רבים שילמו לבעלי האולמות מקדמות בסכומים נכבדים, שחלקן טרם הושבו עד היום, למרות שהשירות כולו, כולל האירוע, כלל לא ניתן למזמינים.

יעקב מרגי: בטרם אפרט את עיקרי הצעת החוק, חשוב לי לומר שלא בקלות הגענו למצב של התערבות המחוקק בהתנהלות של ענף ספציפי.

יעקב מרגי: דרך המלך מבחינתנו הייתה לתת לכוחות השוק לעשות את שלהם, כלומר לתת לצדדים להגיע להסכמות ביניהם ביחס לקיום החוזים, ללא הסדרה מחייבת ונוקשה.

יעקב מרגי: לצערי, ההתנהלות בענף, שגובלת לא פעם בפרקטיקות בלתי הוגנות כלפי הצרכנים והיעדר רצון טוב להגיע להסכמות – גם לא במסגרת שולחן עגול שניהלנו כאן, בכנסת – הביאו אותנו למסקנה הבלתי-נמנעת שללא הסדר חקיקתי לא יינתן מענה לצרכנים שכספיהם מוחזקים אצל בעלי האולמות.

יעקב מרגי: עקרונות ההסדר המוצע נקבעו בין היתר בהסתמך על עבודתו של צוות בין-משרדי שריכז משרד המשפטים בנושא קיום חוזים בתקופת משבר הקורונה.

יעקב מרגי: הצוות המליץ עוד בחודש יולי האחרון לעגן בחקיקה הסדרים פרטניים לגבי חוזים בענפים מסוימים, בעלי מאפיינים ייחודיים, ובהם ענף האירועים, והציע מתווה שנועד לתמרץ את הצדדים לחוזה לנהל משא ומתן כדי לגבש הסכמות חדשות.

אופיר אקוניס: השתכנענו, יו"ר הוועדה.

יעקב מרגי: הפרוטוקול עוד לא השתכנע.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, מהנתונים שאספו משרד המשפטים והרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן והונחו בפנינו, ברור כי המלצות הצוות לא יושמו במלואן, שכן במקרים רבים לא הושגה כלל הסכמה בין הצדדים.

יעקב מרגי: לכך יש להוסיף את חוסר הוודאות שבדיני סיכול חוזים הקבועים בדין הישראלי, המחייבים פנייה לבית משפט לצורך יישומם, וגם אם ההערכה היא שבית המשפט יכריע לטובת השבה של כספי המקדמות, סברנו שנכון יהיה לקבוע בחקיקה כללים ברורים, כדי להבטיח כי מזמיני האירועים יקבלו בחזרה את כספי המקדמות ששילמו.

יעקב מרגי: עוד אציין שנקודת המוצא של הצעת החוק, כמו גם של מסקנות הצוות הבין-משרדי, היא שחוזים יש לקיים, ולכן יש לתמרץ את הצדדים לחוזה להגיע להסכמה על מועד אחר לקיום האירוע שבוטל.

יעקב מרגי: כעת אפרט על עיקרי ההסדר המוצע: ההסדר יחול רק על אירועים שהחוזים לקיומם נחתמו לפני 12 במרץ השנה, טרם הטלת הגבלות ההתקהלות בשל מגפת הקורונה, ובוטלו עקב אותן הגבלות.

יעקב מרגי: כל ההסכמים שהיו אחרי התאריך הזה – החוק לא מדבר עליהם.

יעקב מרגי: כלומר, מדובר במצב שבו הצדדים לחוזה לא צפו ולא היו יכולים לצפות את השלכות המשבר, את חומרתו והיקפו, ולכן רק במקרים אלה ראוי לקבוע הסדר כה יוצא דופן.

יעקב מרגי: לפי המוצע, ועל אף האמור בכל דין או חוזה, על הצדדים לנהל קודם כול משא ומתן כדי לנסות להגיע להסכמות על קיום החוזה בתום לב, כלומר על דחיית האירוע למועד אחר בפרק זמן סביר שלא יעלה על חמישה חודשים.

יעקב מרגי: חובת תום הלב, שהיא עיקרון יסודי בדיני החוזים, צוינה כאן במפורש, כדי להבטיח שבעלי האולמות, שממילא הם הצד החזק במערכת היחסים החוזית, בשל פערי הכוחות והמידע בין הצדדים, לא יפעילו פרקטיקות לא הוגנות כלפי מזמיני האירועים, דוגמת העלאה דרמטית של מחירי המנות כתנאי לקיום האירוע במועד אחר.

יעקב מרגי: אם הסכימו הצדדים על מועד אחר לעריכת האירוע לאחר שניהלו משא ומתן, וגם אירוע חלופי זה בוטל בשל הגבלות נגיף הקורונה, מפעיל אולם האירועים ישיב למזמין האירוע את המקדמה ששילם בתוך חודש מהמועד המתוכנן לעריכת האירוע.

יעקב מרגי: מפעיל האולם יהיה רשאי להפחית מסכום המקדמה רק את ההוצאות הנוגעות לעריכת אירוע הטעימות, שלא יעלו על 2,000 ש"ח.

יעקב מרגי: גם במקרים שבהם מפעיל אולם האירועים החליט שלא לנהל משא ומתן עם המזמין, או ניהל איתו משא ומתן שלא בתום לב, סכום המקדמה יושב למזמין בתוך חודש ממועד פנייתו בכתב למפעיל האולם, בניכוי ההוצאות הנוגעות לאירוע הטעימות בלבד, כפי שאמרנו.

יעקב מרגי: אם הצדדים לא הסכימו על עריכת האירוע במועד אחר, או אם מזמין האירוע החליט שלא לנהל משא ומתן, מפעיל אולם האירועים ישיב למזמין את המקדמה ששילם בתוך חודש מיום הודעתו של המזמין בכתב, והוא יהיה רשאי להפחית מסכום המקדמה גם הוצאות הנוגעות לעריכת אירוע טעימות, כפי שציינתי, וגם דמי ביטול שלא יעלו על 5% ממחיר האירוע שסוכם בין הצדדים מלכתחילה, או על 3,000 ש"ח – הנמוך מביניהם.

יעקב מרגי: דמי הביטול נקבעו כדי לתמרץ את הצדדים להגיע להסדר חלופי וכדי להביא לאיזון ראוי בין מצוקת בעלי האולמות לבין מצוקת מזמיני האירועים, שברובם הם זוגות צעירים בתחילת דרכם.

יעקב מרגי: כפי שציינתי גם בדיוני הוועדה, ההסדר המוצע הוא בבחינת פשרה.

יעקב מרגי: לדעתנו, צרכן ששילם עבור שירות ולא קיבל אותו, זכאי להשבת מלוא הסכום ששילם בעדו, ללא דמי ביטול.

יעקב מרגי: יתרה מזו, בדיוני הוועדה שבנו ואמרנו כי אנו מבינים לליבם של בעלי האולמות, ואף ננסה לסייע להם לקבל סיוע מהמדינה, ועשינו זאת בעבר, במתווה הראשון, ואם יש עיוותים נמשיך לעמוד לימינם, אולם הצרכנים אינם ספקי האשראי של בעלי האולמות, ולא ראוי כי הם שייאלצו לשאת בנטל הנובע מהטלת הגבלות הקורונה על בעלי האולמות.

יעקב מרגי: עם זאת, כדי שההסדר יהיה מאוזן ומידתי ככל הניתן, החלטנו בכל זאת לאפשר לבעלי האולמות לנכות דמי ביטול מוגבלים, במטרה לתמרץ את הצדדים לעשות מאמץ נוסף להגיע להסדר ביניהם.

יעקב מרגי: עוד מוצע כי בית משפט יהיה רשאי לפסוק לטובת מזמין האירוע פיצויים, לדוגמה בסכום של עד 10,000 שקלים חדשים, אם מפעיל אולם האירועים לא השיב לו את המקדמה לפי החוק.

יעקב מרגי: לבסוף, אני מבקש להדגיש כי כדי להביא להסדר מאוזן ככל הניתן, החלטנו לקבוע שהוראות החוק המוצע לא יחולו אם הצדדים לחוזה הגיעו להסכמה אחרת ביניהם לגבי המקדמה לאחר שהוטלו הגבלות הקורונה, בתנאי שההסכמה תהיה מפורשת, בכתב ובנפרד מכל הסכמה אחרת.

יעקב מרגי: בכך יתאפשר לצדדים לממש את חופש החוזים שלהם.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני סבור שהצעת החוק המונחת בפניכם מהווה הסדר הוגן ומאוזן.

יעקב מרגי: כולנו מקווים שתימצא הדרך לסייע לבעלי האולמות וכי בחודשים הקרובים נהיה עדים להתאוששות של הענף ולסיום משבר הקורונה.

יעקב מרגי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יעקב מרגי: אני מבקש במעמד זה להודות לחברת הכנסת הילה שי וזאן, יוזמת החוק, ולאחל לה החלמה מהירה, לעו"ד רני נויבואר, יועצת משפטית במשרד המשפטים, לעו"ד איתי עצמון, היועץ המשפטי של ועדת הכלכלה, לעו"ד נעמה דניאל, שנמצאת איתנו כאן, לד"ר עידית חנוכה, יו"ר ועדת הכלכלה; לצוות לשכתי – פנינה שלי איפרגן, נתנאל ושלמה, ולכל העושים במלאכה, לעובדי הכנסת המסורים.

אליהו ברוכי: לי לא?

יעקב מרגי: וגם ליושב-ראש הישיבה הזאת.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם, אני מבקש להצביע בעד הצעת החוק.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

אליהו ברוכי: הוגשו כמה בקשות לרשות דיבור.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת תהלה פרידמן – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מרב מיכאלי תעלה ותבוא, בבקשה.

מיקי לוי: היא האחרונה?

מיקי לוי: כי אנחנו רוצים להצביע, יש לנו ועדת הכנסת.

אליהו ברוכי: אני לא מחליט, יש פה רשימה.

מרב מיכאלי: קודם כול, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת.

מרב מיכאלי: אני מקווה שזה ישים סוף לבעיה הכואבת הזאת, ואני מקווה שככל שיהיה צריך גם לסייע לבעלי אולמות או לבעלות אולמות, אז גם הדבר הזה יקרה בהמשך.

מרב מיכאלי: אבל מעבר לזה, אני רוצה להגיד: באמת, ביבי?

מרב מיכאלי: זה המסר שפותח את קמפיין הבחירות שלך?

מרב מיכאלי: רק אני אקים ממשלת ימין; כל השאר – הסערים, הבנטים – לא יצליחו בלי השמאל.

מרב מיכאלי: באמת?

מרב מיכאלי: אתה יכול?

מרב מיכאלי: אז מי זה שב-2009 הקים ממשלה רק בזכות קולות השמאל של אהוד ברק?

מרב מיכאלי: מי זה שב-2013 הקים ממשלה רק בזכות הקולות של ציפי לבני ויאיר ללפיד?

מרב מיכאלי: מי זה שב-2015 רצה להקים ממשלה עם בוז'י הרצוג, וב-2019 – עם אבי גבאי?

מרב מיכאלי: מי זה שב-2020 הקים ממשלה רק בזכות השמאל החלש בני גנץ, וכמובן הניסנקורנים?

מרב מיכאלי: מי זה הנתניהו החלש הזה שלא יכול בלי השמאל?

מרב מיכאלי: כי נתניהו לא יכול בלי השמאל, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: בלי להאשים את השמאל הוא היה גומר בתור יו"ר אופוזיציה כושל, בלי להסית נגד השמאל הוא לא באמת היה מקבל קולות, ובלי המנדטים של מפלגות השמאל אף פעם לא הייתה בעצם ממשלת נתניהו.

מרב מיכאלי: נתניהו לא יכול בלי השמאל.

מרב מיכאלי: אז יאללה, כמה זמן נמשיך לאכול את הספין הדלוח והמשומש הזה של נתניהו על השמאל?

יעקב מרגי: תחזרי על – – –

מרב מיכאלי: מתי נפסיק לתת לו לקבוע לנו את השפה, את התודעה ואת המושגים שאנחנו חושבות וחושבים, מדברות ומדברים בהם?

מרב מיכאלי: בואו נלך לבחירות האלה בהחלטה להפסיק לשחק את המשחק ההרסני הזה – כן, כן, אתן ואתם, שכותבות וכותבים לי: אני מסכים איתך בהכול, אבל אני לא שמאל, או אתן שאומרות ואומרים: פשוט הלכתן יותר מדי לשמאל.

מרב מיכאלי: בואו נלך לבחירות האלה לא כדי להצביע לאיש הזה שמסית נגד השמאל, גם נגד השמאל, אלא כדי להצביע לעצמנו, לאינטרסים שלנו – לאינטרס שלנו למדינה שנותנת לנו בריאות וחינוך ורווחה כמו שצריך וחינם.

מרב מיכאלי: להצביע בעד מדינה שדואגת לעצמאיות ולעצמאים שלה, לעסקים הקטנים שלה; מדינה שדואגת לקשישות ולקשישים שלה באמת, ולא עושה להם קליפ וספין במקום אוכל ותרופות.

מרב מיכאלי: בואו נצביע בעד מדינה שנאבקת באלימות נגד נשים, באלימות מינית, באלימות בחברה הערבית – נאבקת באלימות בכלל; בואו נצביע בעד מדינה שעושה הסכמי שלום גם עם השכנות והשכנים מהסכסוך הקרוב, הסכסוך הזה שהוא הבעיה הכואבת והמדממת שלנו; בואו נצביע בעד מדינה שתשים גבול בינינו לבין הפלסטיניות והפלסטינים, גבול של שלום וביטחון; בואו נצביע למדינה של העם היהודי שיש בה שוויון וחופש דת.

מרב מיכאלי: בכלל, בואו נצביע בעד.

מרב מיכאלי: בעד, לא נגד – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: – – לא נגד השמאל, לא נגד החרדים, לא נגד האשכנזים ולא נגד הערבים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: בעד מדינת ישראל, בעד החיים המשותפים שיכולים להיות לנו כאן, כי תאמינו לי, הם יכולים להיות ממש וואו.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח.

ינון אזולאי: תוריד את כל ש"ס.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת משה ארבל – אי-אפשר להוריד את ש"ס.

אליהו ברוכי: מה זה?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח.

ינון אזולאי: אני נוכח ואני מוותר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף טייב – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק.

אליהו ברוכי: אני רק מבקש שחברי וחברות הכנסת, כל אחד יעלה לתפוס את מקומו, בבקשה.

אליהו ברוכי: לעלות, בבקשה.

אליהו ברוכי: אתה פה, מציע החוק – פה.

אליהו ברוכי: אם כן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–7 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 התקבלו

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן 19 קולות בעד, ואני מוסיף את קולו של חבר הכנסת מרגי – יש לנו 20 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

אליהו ברוכי: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, לפרוטוקול.

אליהו ברוכי: אם כן, הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, התקבלה בקריאה השנייה.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית על הצעת החוק.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, התקבל.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 20, ואני מוסיף את קולו של חבר הכנסת מרגי להצבעה, ויש לנו 21 קולות בעד.

אליהו ברוכי: את קולו של חבר הכנסת אוסאמה סעדי אני מוסיף רק לפרוטוקול.

אליהו ברוכי: אם כן, אני מודיע שהצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, עברה בקריאה השלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אליהו ברוכי: הודעה למזכירות הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34), התשפ"א–2020, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהצעות חוק המקרקעין.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת המדע והטכנולוגיה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תוכנית של 273 מיליון שקל ללימודי הייטק יוצאת לדרך.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [מס' מ/1377; דברי הכנסת, חוב' ט', ישיבה 110; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיה חשמל או מתקן אגירה בבית משותף), התשפ"א–2020, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אליהו ברוכי: תציג את החוק חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', יושבת-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

אליהו ברוכי: בבקשה.

והגנת הסביבה): תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

והגנת הסביבה): מזכירת הכנסת, חברי וחברות הכנסת, אני רק רוצה לציין שלהצעת החוק הזאת מוצמדת הצעת חוק ברוח דומה שהגיש חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

והגנת הסביבה): אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס׳ 34), התשפ"א–2020, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

והגנת הסביבה): בהצעת החוק הזאת מוצע לתקן את חוק המקרקעין ולקבוע הסדרים מיוחדים לעניין הקמת מתקנים פוטו-וולטאיים אשר יקלו ויקדמו הקמה של המתקנים האלו בבתים משותפים.

והגנת הסביבה): במסגרת ההתמודדות עם משבר האקלים העולמי וההתחממות הגלובלית והמחויבות של ישראל בוועידת פריז, נקבעו יעדים לייצור חשמל באמצעות אנרגיות מתחדשות.

והגנת הסביבה): בהמשך לכך קבעה הממשלה יעד של 30% ייצור חשמל באמצעות אנרגיה מתחדשת בשנת 2030.

והגנת הסביבה): היעד שנקבע דורש תוספת של 12,000 מגה-וואט אנרגיות מתחדשות, בעיקר באמצעות אנרגיה סולרית, בשל המאפיינים של ישראל, כמובן.

והגנת הסביבה): הקמה של מתקנים כאלה על גגות בתים היא חלק משמעותי מהאפשרות להשיג את היעדים החשובים האלה שקבעה הממשלה.

והגנת הסביבה): בנוסף, להקמה של המתקנים האלה יש ערך חברתי וכלכלי עבור הדיירים עצמם: המתקן הוא מקור להכנסה בטוחה נוספת לטווח ארוך אשר אינה דורשת מאמץ והשקעה רבה.

והגנת הסביבה): על אף כל זאת, הקמת המתקנים כאמור על גגות בתים היא נדירה, וכמעט שאין מתקנים על גגות של בתים משותפים.

והגנת הסביבה): אחד החסמים המרכזיים הוא נוסחו של חוק המקרקעין היום, שלפיו הקמה של מתקנים כאלה על גגות של בתים משותפים מתאפשרת רק בהסכמה של כל בעלי הדירות כולם.

והגנת הסביבה): זה מה שהיה עד היום חסם מרכזי להקמה של המתקנים, בגלל שהסכמה כזאת קשה מאוד להשיג, הסכמה של 100%; זה מאוד סבוך ומאתגר.

והגנת הסביבה): לכן הצעת החוק הזאת מבקשת לקדם ולפשט את ההקמה של המתקנים האלה על מנת ליצור הסדרים חדשים, כמובן תוך שמירה על זכויות בעלי הדירות בבית המשותף.

והגנת הסביבה): הצעת החוק קובעת שני הסדרים מרכזיים: ההסדר הראשון מאפשר לרוב של שני שלישים מבעלי דירות בבית משותף לקבל החלטה על התקנת מתקן פוטו-וולטאי או מתקן אגירה המיועד לשמש את כל בעלי הדירות בבית המשותף, כדי להתגבר על חסמים פוטנציאליים – אני לא אפרט יותר, אתם יכולים להבין כמובן את המורכבות.

והגנת הסביבה): כמו שציינתי, יש במתקנים האלה תועלות, גם ישירות כלפי בעלי הדירות בבית המשותף וגם בעבור הציבור בכללותו.

והגנת הסביבה): מנגד, כדי להבטיח את ההגנה על זכויות הקניין של כלל בעלי הדירות בבית המשותף, לרבות של אלה המתנגדים, הוצע לקבוע איזונים שונים, המפורטים בהצעת החוק, וזה מה שעשינו היום.

והגנת הסביבה): כך, מוצע לקבוע כמה תנאים מקדימים שרק בהתקיימם יהיה ניתן לקבל את ההחלטה הזאת.

והגנת הסביבה): לקצר עוד יותר?

והגנת הסביבה): אני אשתדל לקצר.

והגנת הסביבה): טוב, תראו.

והגנת הסביבה): אני אגיד לכם, בשורה התחתונה, מדובר בחוק חשוב, שיקדם את כל הנושא הזה של התקנה של מתקנים פוטו-וולטאיים על בתים משותפים.

והגנת הסביבה): מעבר לזה אנחנו הכנסנו בהצעת החוק הזאת גם את הפטור מהיטל השבחה על מתקנים של דו-שימוש על מאגרי מים, שזה גם דבר מאוד מאוד חשוב.

והגנת הסביבה): אנחנו ככה גם נחסוך בשטחים פתוחים וגם באמת נגדיל את ההיצע של השטחים עבור המתקנים הפוטו-וולטאיים בארץ.

והגנת הסביבה): אני חושבת שמה שעשינו היום זה צעד עצום בכל מה שקשור לקידום השגה של יעדי האנרגיה המתחדשת בישראל.

והגנת הסביבה): אני רוצה להודות לך, שר האנרגיה, על התמיכה והעזרה שאתם נתתם לנו בכל היום הזה; עשינו מרוץ כזה, ממש מרתון, וזה היה קשה, אבל יש שכר.

והגנת הסביבה): אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהקמנו ועדה משותפת כדי להעביר את החוק הזה, לחבר הכנסת יעקב אשר, שגם מבידודו, בזום, סייע ועזר לדון בנושא.

והגנת הסביבה): אני יודעת שאנחנו ממהרים, אבל בכל זאת, תנו לי לפחות להגיד תודה.

משה גפני: – – – שצריך להודות לו באופן מיוחד, בגלל ששלחו לו הודעה לא כל כך – – – לא, אני אומר לך.

והגנת הסביבה): אני מודה לו.

משה גפני: אני הרי הייתי שותף בזה – – –

והגנת הסביבה): נכון, ובסוף הצלחנו.

והגנת הסביבה): בסוף, בכוחות משותפים, הצלחנו – – –

משה גפני: אבל צריך להודות לו על זה.

והגנת הסביבה): אבל הודיתי.

משה גפני: – – – כי ההודעה ששלחו לו – – –

והגנת הסביבה): בסדר, אני מודה לו.

והגנת הסביבה): אני חושבת שבסופו של דבר כולנו יצאנו מורווחים גם מהתיקון שנעשה בעקבות ההערה שלו.

והגנת הסביבה): אני רוצה להודות בהזדמנות הזאת לצוות המסור של ועדת הפנים והגנת הסביבה, למנהלת הוועדה לאה קריכלי והצוות שלה ולעו"ד תומר רוזנר ועו"ד רוני טיסר, על העבודה המאומצת שלהם בדיונים בצו הזה, ולצוות הלשכה המסור שלי – ענבר שדה, אדם סגל, גיא עציון וברקת שמאי.

והגנת הסביבה): אני מבקשת את תמיכתכם בחוק.

והגנת הסביבה): תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: לחוק לא הוגשו הסתייגויות.

אליהו ברוכי: הוגשה בקשת רשות דיבור אחת, של מרב מיכאלי, והיא אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה על הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית חשמל או מתקן אגירה בבית משותף), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–14 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–14 נתקבלו.

אליהו ברוכי: אם כן, תוצאות ההצבעה הן 11 בעד – ואני מוסיף את מיקי חיימוביץ' בעד, רם בן ברק, משה ארבל, ינון אזולאי, טלי פלוסקוב – זה חמישה; חמישה ועוד 11 – יש לנו 16 בעד.

אליהו ברוכי: אז אם כן, הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית חשמל או מתקן אגירה בבית משותף), התשפ"א–2020, עברה בקריאה שנייה.

אליהו ברוכי: ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית חשמל או מתקן אגירה בבית משותף), התשפ"א–2020, נתקבל.

אליהו ברוכי: אם כן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן 12 בעד – אני מוסיף את רם בן ברק, את מיקי חיימוביץ', את מכלוף מיקי זוהר, משה ארבל, טלי פלוסקוב ואופיר כץ – שישה, ועוד 12, יש לנו 18, ועוזי דיין, יש לנו שבעה ועוד 12, זה 19 – 19 בעד.

אליהו ברוכי: אם כן, חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית חשמל או מתקן אגירה בבית משותף), התשפ"א–2020, התקבל, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אליהו ברוכי: דברי ברכה לשר האנרגיה, בבקשה.

אליהו ברוכי: גם בועז טופורובסקי.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להודות למיקי חיימוביץ' ויעקב אשר.

יובל שטייניץ: אנחנו קבענו יעד שישראל תגיע תוך כמה שנים למקום ראשון בעולם בחשמל מהשמש, והגענו כבר למקום שני, לפי ארגון האנרגיה הבין-לאומית.

יובל שטייניץ: ההצעה הזאת, שמאפשרת הקמת מתקנים סולריים על מאגרי מים, שאומרת שלא צריך רוב מוחלט אלא רוב גדול של הדיירים בבתים כדי לפרוס מתקנים של שמש ועוד דברים, תאפשר לנו – לא מסתפקים במקום השני בחשמל סולרי – תאפשר לנו בתוך חמש, שש שנים להגיע למקום הראשון בעולם בחשמל מהשמש.

יובל שטייניץ: אני מודה למשרד האנרגיה, לרשות החשמל, לוועדת הפנים, ליושבת-ראש, לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ליעקב אשר ולכולם.

יובל שטייניץ: הצעה מצוינת.

יובל שטייניץ: תודה לכל העוסקים במלאכה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

יובל שטייניץ: וכמובן גם לבועז טופורובסקי.

יובל שטייניץ: לא קלטתי שזה מוצמד להצעת החוק שלך, סליחה.

יובל שטייניץ: מודה גם לך.

בועז טופורובסקי: הצעת החוק הזאת – בעצם החוק הזה זה חוק שמוצמד לחוק שלי, ואני גאה שזה נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: זו מהפכה ששווה בגודלה ובהיקפה למהפכה של דודי השמש במדינת ישראל, שנכנסה בשנות השבעים.

בועז טופורובסקי: זו מהפכה בתחום ייצור החשמל ובתחום האנרגיה הירוקה.

בועז טופורובסקי: תודה לכל המעורבים בדבר, ואני קורא לכל בעלי הבניינים המשותפים: התקינו פאנלים סולריים, ובואו נייצר חשמל ירוק במהרה בימינו.

בועז טופורובסקי: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: תציג את הצו יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': היה לנו יום עמוס היום בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מתכבדת להביא בפני הכנסת את המלצת ועדת הפנים והגנת הסביבה לעניין צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תראו, בשנת 2010 ו-2018 הכנסת אישרה שתי רפורמות מקיפות בחוק רישוי עסקים, שנועדו להקל ולפשט את ההליך הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': במסגרת אותן רפורמות נקבעה בין היתר החובה של המשרדים בהליכים האלה לפרסם מפרטים אחידים באינטרנט שבהם ירוכזו כל התנאים הנדרשים מטעמם לקבל רישיון עסק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת להודות, זה מאכזב אותי מאוד לדעת שכל כך הרבה שנים עברו בלי שהמפרטים האלה פורסמו, ואני הבעתי את מחאתי במהלך הישיבה היום, אבל אנחנו היינו חייבים להאריך אותם, לפחות בזמן קצר, על מנת שהם יעמדו בכך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לכן אנחנו פרסמנו מועדים חדשים לפרסומים האלה: פעימה ראשונה – 1 בינואר 2021; פעימה שנייה – לא, זה מה שביקשו, היה בעבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו קיימנו אתמול והיום דיונים בבקשת שר הפנים לדחות בחצי שנה את הפרסום של כמה מהמפרטים האחידים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': במהלך הדיונים החליטה הוועדה להמליץ על אישור הצו, בכפוף לכך שדחיית פרסום המפרטים לגבי חמישה מסוגי העסקים המנויים בצו – המפרטים לעניין טיפולי יופי, בתי קפה ומזנונים, עסקים למשלוח מזון, מכבסות ונגריות – תהיה לארבעה חודשים, ולא לחצי שנה כפי שביקש שר הפנים, וזאת מתוך רצון לסייע לעסקים, שגם כך מצויים בקשיים רבים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני היושב-ראש, מה קורה פה?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת, נו נו נו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כן, מונחת בפניכם המלצת ועדת הפנים והגנת הסביבה לאישור הצו, בכפוף לשינויים שעליהם המליצה הוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני שוב רוצה להודות לצוות המסור של הוועדה – למנהלת לאה קריכלי, לעו"ד תומר רוזנר, לעו"ד לירון אדלר – ולצוות שלי, ענבר, אדם, גיא וברקת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אשמח לקבל את תמיכתכם בצו הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

אליהו ברוכי: לא נרשמו דוברים, ואנחנו עוברים להצבעה על הצעת צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: נא לתפוס את המקומות, אין הצבעה מהאולם פה, חוץ ממיקי חיימוביץ', מציעת הצו.

אליהו ברוכי: אני מבקש שכל אחד יתפוס את מקומו, אני לא יכול לנהל רישום.

אליהו ברוכי: רם, לעלות למעלה, אני מחכה שתי דקות, לעלות למעלה, שכל אחד יתפוס את מקומו בבקשה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ואטורי, אם אתה רוצה להצביע – מלמעלה, בבקשה.

אליהו ברוכי: אם לא – לא.

אליהו ברוכי: אני מחכה שיעלו למעלה.

אליהו ברוכי: אם כן, אנחנו מצביעים על הצעת צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: הצבעה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הצו – 11 נגד – אין נמנעים – אין צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020, נתקבל.

אליהו ברוכי: אם כן, תוצאות ההצבעה הן 11 קולות בעד, אין קולות נגד, אין נמנעים.

אליהו ברוכי: צו רישוי עסקים (דחיית מועד לפרסום מפרטים אחידים), התשפ"א–2020, אושר.

אליהו ברוכי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1380).

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: << הצח >> הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 53) (שנת תקציב המשכי), התשפ"א–2020 << הצח >> [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1381).

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11 והוראת שעה לשנת 2021), לקריאה ראשונה.

אליהו ברוכי: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

אליהו ברוכי: בבקשה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, ישנם רגעים בחיי אומה שכולם צריכים להתאחד.

יצחק כהן: יש פה חוק מאוד מאוד מאוד דרמטי.

יצחק כהן: מוריי ורבותיי, אם היום הוא לא יעבור בקריאה ראשונה וירד לוועדת הכספים להמשך החקיקה, תהיה פה קטסטרופה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תגלו, תגלו בגרות.

יצחק כהן: עד הלילה בחצות היה אמור לעבור תקציב המדינה.

יצחק כהן: התקציב הוא הביטוי המובהק ביותר של מדיניות הממשלה, וקובע את הסכומים שהוקצבו לכל אחת מהמטרות שלה: חינוך, רווחה, בריאות, ביטחון.

יצחק כהן: באמצעות התקציב הממשלה והכנסת קובעות את סדר העדיפויות.

יצחק כהן: מאחר שממשלת האחדות לא הצליחה להגיע להסכמות ביחס להעברת התקציב, אנחנו נאלצים לפתוח את שנת 2021 באופן חסר תקדים, שנה שנייה ברציפות, ללא תקציב מדינה מאושר.

יצחק כהן: אומנם לא הצלחנו להגיע להסכמות ביחס להמשך קיום הממשלה והכנסת, אבל היום, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש מכולכם, מכולכם, מכל סיעות הבית, אופוזיציה וקואליציה, למנוע בשל אי-העברת התקציב הפחתה חדה – תשימו לב, מי שלוקח אחריות על עצמו – קיצוץ חד של 100 מיליארד ש"ח בפעילות הממשלה.

יצחק כהן: מדובר ב-100 מיליארד ש"ח, אם זה לא יעבור הלילה.

יצחק כהן: רבותיי, מי שלוקח אחריות על עצמו – חמור מאוד.

יצחק כהן: מדובר בפגיעה אנושה בתחומי הבריאות, הכלכלה, החינוך, הרווחה, הביטחון ותחומים רבים נוספים.

עודד פורר: אני מבקש שתרשום – – –

יצחק כהן: תהרוס את המדינה, פורר.

יצחק כהן: פורר, תהרוס את האזרחים.

יצחק כהן: תשלח מיליון מובטלים הביתה, עודד פורר.

יצחק כהן: מה אכפת לך מהמדינה?

יצחק כהן: פגיעה אנושה בתחומי הבריאות, הכלכלה, החינוך – – –

גילה גמליאל: תרד, תרד.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: אני מבקש מכולם להצביע בעד, וגם בחוק השכר.

יצחק כהן: אדוני, אני מבקש גם אותו לעלות בקריאה ראשונה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת שלמה קרעי, ראשון הדוברים, ואני נועל את רשימת הדוברים.

קריאות: לא, לא.

אליהו ברוכי: נעלתי.

קריאות: – – –

אליהו ברוכי: אני הודעתי שאני נועל.

אליהו ברוכי: אני יכול – ברגע שהדובר הראשון נקרא אני יכול לנעול את רשימת הדוברים.

אליהו ברוכי: הרשימה נעולה.

אליהו ברוכי: ראשון הדוברים, שלמה קרעי, מוזמן.

אליהו ברוכי: נעלתי.

אליהו ברוכי: הרשימה נעולה, תודה.

יצחק כהן: אני מבקש להעביר את זה לוועדת הכספים של הכנסת.

יצחק כהן: תודה רבה.

אלעזר שטרן: לוועדת חוקה.

בועז טופורובסקי: ועדת הכלכלה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת קרעי – לא נמצא; חבר הכנסת טסלר – מוותר.

יצחק כהן: ועדת הכספים, ועדת הכספים.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר.

אלעזר שטרן: לוועדת חוקה.

בועז טופורובסקי: לוועדת הכלכלה או ועדת הכנסת.

בועז טופורובסקי: שישלחו את זה לוועדת הכנסת.

יצחק כהן: לוועדת הכספים.

בועז טופורובסקי: לא, לוועדת הכלכלה.

יצחק כהן: מה אתם רוצים לעשות?

יצחק כהן: מה אתם רוצים לעשות?

יצחק כהן: מה אתם רוצים, שלא יהיה תקציב ממשלתי?

יצחק כהן: מה אתם רוצים?

יצחק כהן: מה אתם רוצים?

קריאות: – – –

יצחק כהן: לא ייאמן, לא ייאמן.

יצחק כהן: להצביע ולהעביר לוועדת הכספים.

אליהו ברוכי: תציג גם את חוק יסודות התקציב, בבקשה.

יצחק כהן: הצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – בעקבות משבר הקורונה, מוצע – – – בגובה השכר הממוצע במשק – – – על כן מוצע בהוראת שעה להקפיא את מדד השכר הממוצע במהלך 2021.

יצחק כהן: יובהר כי גם בעבר, נוכח המשבר הכלכלי של 2002, הקפיאה המדינה בחקיקה את השכר הממוצע במשק כדי למנוע התייקרות.

אליהו ברוכי: איציק, שנייה.

אליהו ברוכי: אתה צריך להציג את חוק יסודות התקציב.

אליהו ברוכי: הצגת את שניהם?

אליהו ברוכי: בסדר גמור.

יצחק כהן: להעביר את זה בקריאה ראשונה לוועדת הכספים של הכנסת.

אליהו ברוכי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב טסלר – מוותר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר.

אליהו ברוכי: הרשימה נסגרה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: אם אפשר, חברי וחברות הכנסת, לאפשר לחבר הכנסת אלכס קושניר לדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני, אני לא יכול לדבר כך, יש פה תוהו ובוהו.

קריאה: אלכס, השעון – – –

אלכס קושניר: לא נכון.

אלכס קושניר: לא, אני לא יכול לדבר, תראי מה הולך פה.

אלכס קושניר: אף אחד לא מקשיב לי.

קריאה: – – –

אלכס קושניר: לא עושה הצגות.

אלכס קושניר: לא עושה שום הצגות.

אלכס קושניר: רוצה להבין מה הולך.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש – – –

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני, אני מבקש שתעצור את השעון, אני לא יכול לדבר – – –

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: לא, אני לא יכול לדבר.

אלכס קושניר: תעצור את השעון.

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: תעצור את השעון, בבקשה, אדוני.

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: לא, אתה לא נותן לי זכות דיבור.

אליהו ברוכי: נתתי לך זכות דיבור.

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: תראה, תראה מה הולך פה.

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני, תעצור את השעון, בבקשה.

אליהו ברוכי: תדבר, בבקשה.

אלכס קושניר: גברתי המזכירה, אני יכול לדבר ככה?

אלכס קושניר: תגידי לי, זה בסדר?

אלכס קושניר: מה זה הדבר הזה?

אלכס קושניר: יש פה הרבה יותר חברי כנסת, אני רוצה שכולם ישמעו אותי.

אליהו ברוכי: הם כולם שומעים, אתה יכול לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

אלכס קושניר: אתה יודע מה?

אלכס קושניר: אז אני אגיד לך כך, אדוני יושב-ראש הקואליציה: אתם הקמתם את הממשלה – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – אתם פוגעים באזרחי ישראל, לא בנו.

אלכס קושניר: אני מדבר.

אלכס קושניר: אתם הקמתם את הממשלה הזאת במאי.

אלכס קושניר: בהסכם הקואליציוני שלכם, אם אני זוכר נכון, היה כתוב שאתם חייבים בתוך 90 יום להעביר תקציב מדינה 2020.

אלכס קושניר: מתוך כל מיני סיבות, שכבר לא שמורות לכם אלא שמורות לכולם, או ידועות לכולם, לא הצלחתם להעביר את התקציב.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי ראש הממשלה בנימין נתניהו לא רצה לתת אפשרות לראש הממשלה הרזרבי לשעבר בני גנץ את הרוטציה.

אלכס קושניר: לקחתם את התקציב כבן ערובה, אז לא העברת אותו, ואז כחול לבן, הנדל והאוזר – שהם כבר היום בכלל במקום אחר – – –

אליהו ברוכי: אם אפשר, בבקשה – – –

אלכס קושניר: מה?

אליהו ברוכי: תמשיך, תמשיך.

אלכס קושניר: ואז כחול לבן, שהם והאוזר כבר היום בכלל במקום אחר – –

אליהו ברוכי: אם אפשר, בבקשה – – –

אלכס קושניר: מה?

אליהו ברוכי: תמשיך.

אלכס קושניר: – – שהם כבר בכלל במקום אחר, החליטו שהם נותנים לכם ארכה עד 23 בדצמבר, עד היום, להעביר את התקציב, וגם אז, במשך שלושה חודשים לא כל כך עשיתם משהו.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי עוד פעם, שמרתם על ראש הממשלה שלכם, כדי לא לנעול אותו ברוטציה; ועכשיו, היום, פתאום אתם בלחץ.

אלכס קושניר: מה קרה?

אלכס קושניר: ולכל אלה שמאשימים בכל מיני דברים, אני רוצה להסביר דבר מאוד פשוט: אתם מעלים פה הצעת חוק ממשלתית.

אלכס קושניר: הצעת חוק ממשלתית יכולה לעבור גם מחר, אבל משום מה אתם לחוצים להעביר אותה היום עד 24:00, אז אולי תסבירו לנו למה?

אלכס קושניר: אדוני השר אקוניס, אתה יודע להסביר למה?

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אלכס קושניר: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אתה יכול להסביר לי למה הצעת חוק ממשלתית, אתם כל כך לחוצים להעביר אותה עד השעה 24:00?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

אלכס קושניר: ומה יקרה אם זה יקרה מחר ב-11:00?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיקי זוהר.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: זו הצעת חוק ממשלתית.

אלכס קושניר: זו הצעת חוק ממשלתית.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: סגן שר האוצר – חברי מיקי, סגן שר האוצר אמר לי שהוא יודיע כאן שלא ישתנו נהלים של מי שמקצה, לא הממשלה אלא החשכ"ל.

אלעזר שטרן: הוא יודיע על זה כאן, עכשיו, בשביל – – –

מיקי לוי: מחר יהיה שינוי גם בנוסח בוועדה.

אליהו ברוכי: מה קרה?

יצחק כהן: דקה.

יצחק כהן: חשוב מאוד, לשאלת רבים, רבותיי: הנוהל של תקציב המשכי ינוהל על ידי אנשי המקצוע והחשב הכללי.

יצחק כהן: מי שלא הבין את זה, אני חוזר: אנשי המקצוע במשרד והחשב הכללי.

יצחק כהן: העברת חוק-היסוד הזה לא – – –

אליהו ברוכי: סגן שר האוצר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: לא קיבלת רשות דיבור.

אליהו ברוכי: אלעזר שטרן, סיימת?

יצחק כהן: תודה.

אלעזר שטרן: לא, אני מסיים.

אלעזר שטרן: אל תדאג, אני לא מושך את הזמן.

אלעזר שטרן: היה חשוב ההסבר של סגן שר האוצר, שמי שיהיה אחראי לזה הוא החשב הכללי.

אלעזר שטרן: זה מניח את דעתי בעניין הזה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהדגש הוא חשוב, במיוחד שזו תקופה של בחירות.

אלעזר שטרן: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עמית הלוי – לא נוכח.

אלעזר שטרן: רגע, אני קודם בקשתי להעביר את זה לחוקה.

אלעזר שטרן: אני חוזר בי ומבקש להעביר את זה לוועדת הכספים.

אלעזר שטרן: תודה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: מוותרת.

אליהו ברוכי: מוותרת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עופר כסיף – מוותר; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – מוותר; חבר הכנסת מאיר כהן – מוותר; חברת הכנסת אורנה ברביבאי – מוותרת; חבר הכנסת פטין מולא – מוותר.

קריאות: – – –

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, לפני שנמשיך ברשימת הדוברים, אני מבקש להקריא הודעה כפי שנוסחה על ידי ממלאת מקום היועץ המשפטי של הכנסת, עו"ד שגית אפיק, וההודעה היא כדלקמן: היום בחצות הכנסת מתפזרת לפני גמר תקופת כהונתה, לאור העובדה שלא הועבר חוק תקציב לשנת 2020 עד היום.

יריב לוין: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה והצעת חוק יסודות התקציב, שמובאות על ידי הממשלה, קובעות מנגנון עדכון לתקציב המשכי, ואינן מהוות חוק תקציב לשנת 2020, ולפיכך לא קשורות ולא מונעות את התפזרותה של הכנסת בחצות.

יריב לוין: מכאן אני ממשיך ברשימת הדוברים – אתם מושכים: חבר הכנסת לוי – מוותר; חבר הכנסת רול – מוותר; חבר הכנסת סגלוביץ' – מוותר; חבר הכנסת טופורובסקי – מוותר; חבר הכנסת עמאר – מוותר; חבר הכנסת פורר – מוותר.

יריב לוין: נא לעלות למעלה, מי שיושב למעלה.

יריב לוין: נא לשבת.

אורנה ברביבאי: יריב, חכו לנו.

יריב לוין: אז בינתיים הודעה למזכירת הכנסת, עד שנעבור להצבעה.

יריב לוין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבחירות לכנסת העשרים-וארבע (הוראות מיוחדות ותיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, שהוחזרה מוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: (קריאה ראשונה)

יריב לוין: (קריאה ראשונה)

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אני מבין ששתי ההצעות, המזכירה, מחייבות 61 בקריאה הראשונה.

יריב לוין: נא לשבת כולם.

יריב לוין: נא לשבת ונא להיות ערניים, כדי שלא יחסרו לנו ה-61, אם החוק יעבור.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אתם מוכנים?

יריב לוין: אתם רוצים לחכות?

יריב לוין: כולם יושבים?

יריב לוין: כולם יושבים?

יריב לוין: כולם נמצאים?

יריב לוין: חבר הכנסת בן ברק, שב במקום, כי לא תוכל להצביע.

יריב לוין: חבר הכנסת טופורובסקי, אתה לא תוכל להצביע מפה.

יריב לוין: אתה לא מצביע?

יריב לוין: אז זה בסדר.

יריב לוין: אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מרגי, אנא, שבו.

יריב לוין: אם כן, יש בקשה בשם הממשלה, כפי שנמסרה על ידי יושב ראש הקואליציה וגם על ידי השר פרץ, לקיים הצבעה שמית.

יריב לוין: לפיכך אנחנו נעבור להצבעה שמית על הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11 והוראת שעה לשנת 2021), בקריאה הראשונה.

יריב לוין: אני שוב מזכיר: נדרשים 61 קולות בעד כדי שהחוק יעבור.

מכלוף מיקי זוהר: גם בחוק הבא.

מכלוף מיקי זוהר: צריך להגיד שגם בחוק הבא.

יריב לוין: אני אמרתי.

יריב לוין: אמרתי קודם – הזכרתי שוב.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – בעד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו נוכח עמית הלוי – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת ניסים ואטורי – בעד מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת אסף זמיר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – בעד יעקב טסלר – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח אוסנת הילה מארק – בעד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – בעד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – אינה נוכחת תהלה פרידמן – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עינב קאבלה – בעד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח אריאל קלנר – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – בעד

יריב לוין: מזכירת הכנסת, נא לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שטרם הצביעו.

יריב לוין: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת תמר זנדברג – אינה נוכחת אסף זמיר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אורלי פרומן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת הילה שי וזאן – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

יריב לוין: האם נמצא באולם מישהו שלא הצביע ומבקש להצביע?

יריב לוין: כן, חבר הכנסת אבידר.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אלי אבידר – בעד

יריב לוין: האם יש מישהו נוסף שלא הצביע?

יריב לוין: רבותיי, אם כך, תמה ההצבעה.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אנא, לסכם את הקולות.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לשבת כדי שנוכל לעבור להצבעה הבאה מייד.

מכלוף מיקי זוהר: – – – 61 גם בהצבעה הבאה.

יריב לוין: היא אלקטרונית או שמית?

מכלוף מיקי זוהר: היא תהיה אלקטרונית, וכולם לשבת במקומות – – –

יריב לוין: אז רבותיי, ההצבעה הבאה היא אלקטרונית, והיא הצבעה שמחייבת 61.

יריב לוין: אנחנו מחכים, בזמן שנעשה את הספירה על חוק יסודות התקציב.

יריב לוין: נא לעלות, מי שמקומו ביציע.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אנא, עלה, שתוכל להצביע.

יריב לוין: פשוט חבל על הזמן, אנחנו ממש על הקצה.

יריב לוין: אנא, שכל אחד ישב במקומו כדי שנוכל לעשות את הדברים במהירות.

קריאה: מיקי, תעשה שמית.

יריב לוין: אם רוצים להספיק אחרי זה עוד שני חוקים – גבולי, גבולי מאוד.

קריאות: – – –

יריב לוין: רבותיי, אלה תוצאות ההצבעה: בעד – 63, נגד – 10, נמנע אחד.

יריב לוין: לפיכך, הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11 והוראת שעה לשנת 2021) התקבלה בקריאה הראשונה, ותועבר להמשך דיון בוועדת הכספים.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצבעה הבאה – הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 53) (שנת תקציב המשכי), התשפ"א–2020, בקריאה ראשונה.

יריב לוין: אני מבין שזה הוצג במסגרת הדיון המשולב, אדוני סגן השר.

יריב לוין: החוק הזה, אני מבין, לא מצריך 61.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: חבר הכנסת זוהר?

יריב לוין: לפי מזכירת הכנסת, החוק הזה לא מצריך 61 בקריאה הראשונה.

יריב לוין: אם כן נעבור להצבעה אלקטרונית.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 63 נגד – 10 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדת הכספים את הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 53) (שנת תקציב המשכי), התשפ"א–2020, נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 63, נגד – עשרה, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 53) (שנת תקציב המשכי), התשפ"א–2020, התקבלה בקריאה הראשונה, ותועבר לוועדת הכספים.

יריב לוין: [מס' כ/869; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 116; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת העשרים-וארבע (הוראות מיוחדות ותיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: מציג את הצעת החוק חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שכבר אתמול הארכנו בהצעת החוק הזאת, אין מה להאריך עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: אני רק רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה יעקב אשר, שליווה את כל השעות הרבות של הדיונים האלה בזום; להודות ליועץ המשפטי אלעזר שטרן – – –

יריב לוין: חבר הכנסת מלכיאלי, רק תגיד מילה על החוק, לפחות משפט, כדי שיהיה ברור במה מדובר.

מיכאל מלכיאלי: אלו הוראות שעה לניהול הבחירות בסמיכות לבחירות קודמות במקומות של קורונה.

מיכאל מלכיאלי: יש הרבה דברים: איך מנהלים את הבחירות בזמן קורונה; נושא ההלוואה מעוגן בחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לניצן רוזנברג, לאלעזר שטרן מהלשכה המשפטית, לגור בליי, לאסף פרידמן, לנטלי, חופית, שמרית, דין לבנה ואורלי עדס, שבמשך שעות רבות ליוו את הוועדה, ולהודות לכל חברי הוועדה – קואליציה ואופוזיציה – שהתעלו על עצמם ברגע ההצבעה ומשכו את כל ההסתייגויות.

מיכאל מלכיאלי: העברנו את הצעת החוק הזאת פה אחד בתמיכה של כולם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לכולם.

מיכאל מלכיאלי: להצעת החוק הזאת זקוקים ל-61 אצבעות, ואני מבקש לתמוך בהצעה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הבחירות לכנסת העשרים-וארבע (הוראות מיוחדות ותיקוני חקיקה), התשפ"א–2020.

יריב לוין: להצעת החוק אין הסתייגויות ולא הוגשו בקשות דיבור.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו נצביע על הצעת החוק בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אני רק רוצה לדעת שכולם יושבים במקום.

קריאה: – – – יש, יש – – –

יריב לוין: היו בקשות דיבור?

יריב לוין: סליחה, אז אם היו בקשות דיבור, צריך לראות שכולם ויתרו עליהן.

יריב לוין: חבר הכנסת קרעי – איננו?

יריב לוין: מוותר על הדיבור; חבר הכנסת רול – מוותר; סעדי – מוותר; פרידמן – מוותרת; מלכיאלי – מוותר; פינדרוס – מוותר; פורר – מוותרת; כהנא – איננו; מרב מיכאלי – מוותרת; הורוביץ – איננו; האוזר – מוותר, אני מבין.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: אם ככה, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יריב לוין: רבותיי, נא להיות מרוכזים.

יריב לוין: הצבעה בקריאה השנייה, בבקשה.

יריב לוין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–14 – 70 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–14 נתקבלו.

יריב לוין: רבותיי, תהיו מרוכזים, תאמינו לי.

יריב לוין: בעד – 70, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך הצעת החוק עברה בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית, שמחייבת 61 קולות בעד.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 68 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבחירות לכנסת העשרים-וארבע (הוראות מיוחדות ותיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, נתקבל.

יריב לוין: 68 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת חוק הבחירות לכנסת העשרים-וארבע (הוראות מיוחדות ותיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, התקבלה בקריאה השלישית, ונכנסה לספר החוקים.

יריב לוין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1382).

יריב לוין: ]

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, לקריאה הראשונה.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להציג את הצעת החוק, שאני מבין שאיננה מחייבת 61 בקריאה הראשונה.

יריב לוין: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020.

יצחק כהן: העולם, וישראל כחלק ממנו, נמצאים כעת בעיצומה של פנדמיה כתוצאה מהתפרצות והתפשטות נגיף הקורונה.

יצחק כהן: מאז תחילת התפרצות המגפה, לצורך צמצום ההדבקה והתפשטות נגיף הקורונה החדש, הוטלו הגבלות שונות, בין השאר על פתיחת מקומות עבודה ועל התייצבות של עובדים במקומות עבודתם, הגבלות שלא אפשרו לקיים שגרת עבודה רגילה.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני, אני אדלג על הנאום, מכיוון שהחברים רוצים להצביע.

יצחק כהן: על כן, העלייה בשכר הממוצע היא מלאכותית ואינה משקפת עלייה בשכר של העובדים במשק.

יצחק כהן: כתוצאה מכך עלולים להיווצר עיוות, וההשלכות יקשו על המשק להשתקם ממשבר הקורונה.

יצחק כהן: על כן, מוצע בהוראת השעה, אדוני היושב-ראש, להקפיא את מדד השכר הממוצע במשק במהלך 2021.

יצחק כהן: יובהר כי גם בעבר, נוכח המשבר הכלכלי בשנת 2002, הקפיאה המדינה בחקיקה את השכר הממוצע במשק כדי למנוע גל התייקרויות.

יצחק כהן: בנוגע לעליית שכר המינימום כתוצאה מעליית השכר הממוצע, ממחקרים שנעשו אצלנו עולה כי להעלאת שכר מינימום יש השפעה שלילית על התעסוקה.

יצחק כהן: צמצום תעסוקה ניכר יותר מתרחש בחברות שמעסיקות שיעור גבוה יחסית מהעובדים שלהן שמשתכרים סביב שכר המינימום.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה ולהעביר אותה לוועדת הכספים של הכנסת.

יצחק כהן: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, יש לנו רשימת דוברים: חבר הכנסת קרעי – מוותר; חבר הכנסת טסלר – איננו; חבר הכנסת קושניר – איננו; חבר הכנסת שטרן – מוותר; חבר הכנסת הלוי – איננו; חבר הכנסת עסאקלה – איננו; חברת הכנסת זנדברג – איננה; חברת הכנסת מיכאלי – מוותרת; חבר הכנסת כסיף – איננו; חבר הכנסת בוסו – איננו; חבר הכנסת טאהא – איננו; חבר הכנסת סגן השר מולא – איננו; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת רול – מוותר; חבר הכנסת סגלוביץ' – מוותר.

יריב לוין: לפיכך, חברות וחברי הכנסת, נא לשבת כדי שאנחנו נוכל לעבור להצבעה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חברי הכנסת שחאדה ואבו שחאדה, אנא, בבקשה, לשבת, כדי שנוכל לעבור להצבעה.

יריב לוין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, בקריאה הראשונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 0 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדת הכספים את הצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, בעד – 32, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק השכר הממוצע (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, התקבלה בקריאה הראשונה, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קריאה: כספים.

יריב לוין: לכספים רוצים?

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: כולם מסכימים לכספים?

אחמד טיבי: להוסיף אותנו.

יריב לוין: לא הבנתי.

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי מודיע שגם הוא תומך, אבל העמדה לא פעלה.

יריב לוין: אם כך, 33 בעד, אין מתנגדים ואחד נמנע.

יריב לוין: יש הסכמה לוועדת הכספים, אני מבין שכולם רוצים לוועדת הכספים.

יריב לוין: אם כך, זה יעבור לוועדת הכספים.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, תם סדר-היום להיום.

קריאה: – – –

יריב לוין: תכף אומר.

יריב לוין: ראשית, אני אומר שתם סדר-היום, ובשעה 24:00, בחצות, משלא אושר תקציב המדינה לשנת 2020, אני מכריז על כך שהכנסת מתפזרת בשעה הזאת, וכי הבחירות לכנסת העשרים-וארבע תתקיימנה ביום י' בניסן התשפ"א, 23 במרץ 2021.

יריב לוין: צריך לומר שאנחנו מצויים בתקופה מורכבת, מרובת אתגרים וגם מרובת מחלוקות.

יריב לוין: נדמה לי שזה לא סוד שהמחלוקות הקיימות בציבור מצאו את ביטוין באופן טבעי גם כאן, בבניין הזה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שלצערי הרב לא עלה בידינו – כולנו – למצוא מספיק מן המשותף כדי להימנע מסבב בחירות נוסף וכדי לאפשר לכנסת העשרים-ושלוש ולחבריה לממש במלואו את המנדט שניתן לנו.

יריב לוין: אנחנו יוצאים כולנו למערכת בחירות לא פשוטה.

יריב לוין: אני קורא מכאן לכל אחת ואחד מאיתנו ולכל אחת ואחד מאזרחי ישראל להימנע מהחרפת המתחים ולעשות כל שניתן כדי שמערכת הבחירות תתנהל ותסתיים באופן מסודר וללא גילויי אלימות.

יריב לוין: אני מבקש להודות לכל אחת ואחד מכם, וכמובן לאנשי הנהלת הכנסת בראשות המנכ"ל סמי בקלש, לאנשי מזכירות הכנסת בראשות המזכירה ירדנה מלר הורוביץ ולכלל עובדי הכנסת, על העבודה המשותפת והמאמץ הגדול שעשינו, כולנו ביחד – אני חושב שבהצלחה גדולה – לקיים את שגרת העבודה הפרלמנטרית גם בתנאים המסובכים של התמודדות עם נגיף הקורונה.

יריב לוין: אנחנו נכנסים מכאן לתקופת הבחירות שלאחר התפזרות הכנסת.

יריב לוין: החלטה רשמית על פגרת הבחירות וההסדרים שאנחנו נוהגים לעשות תמיד צריכה להתקבל בוועדת הכנסת.

יריב לוין: אני פניתי בעניין הזה ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת גינזבורג וביקשתי ממנו, אם אפשר, לכנס את הוועדה כבר מחר, או במועד הקרוב ביותר האפשרי, כדי שהכללים ייקבעו בצורה מסודרת.

אוסאמה סעדי: מה עם סדר-היום של מחר?

יריב לוין: אני עונה.

יריב לוין: אם הדבר הזה אכן יקרה מחר בבוקר, בזה גם יש מענה על השאלה על סדר-היום.

יריב לוין: אם לא – אני אקיים מחר בבוקר התייעצות עם יושב-ראש הקואליציה ועם מרכז – – –

אוסאמה סעדי: סדר-היום שקיבלנו כבר לא אקטואלי.

יריב לוין: לא קיבלנו.

יריב לוין: אני אמרתי בנשיאות שאם תהיה התפזרות, כל מה שקורה ביום רביעי יהיה נתון כמובן להסכמות.

יריב לוין: אני לא חושב שנכון שאני אקבל פה איזשהן החלטות חד-צדדיות בעניין הזה, ולכן, אם לא תהיה החלטה של ועדת הכנסת, אני איוועץ מחר בבוקר גם ביושב-ראש הקואליציה וגם במרכז האופוזיציה חבר הכנסת מאיר כהן, ואנחנו ננסה ביחד להגיע להסכמה ולהבנה גם על סדר-היום למחר, אם בכלל, וגם באשר להמשך ההתנהלות, כל עוד ועדת הכנסת לא תתכנס ותקבל את ההחלטה המוסמכת והרשמית.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, תם סדר-היום, ובכפוף כמובן להודעה ולדברים שאמרתי כרגע, אם אכן יוחלט שתתקיים מחר ישיבה, היא תתקיים מחר, יום רביעי, ח' בטבת התשפ"א, 23 בדצמבר 2020, ואם תתקיים – תיפתח בשעה 11:00.

יריב לוין: ישיבה זו נעולה.