ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 115, 2020-12-16 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, א' בטבת התשפ"א, 16 בדצמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: אנחנו מתחילים בשאילתות דחופות, והראשונה שבהן היא שאילתה דחופה מס' 127, של חבר הכנסת רם שפע, שכותרתה: רכבת בעמק חפר.

יריב לוין: ישיב סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים אורי מקלב.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: בבקשה.

רם שפע: שלום, סגן השר.

רם שפע: יצא לנו לשתף פעולה לא מעט בענייני תחבורה בתחילת דרכי פה, ועכשיו במסגרת התפקיד שלך, אז באמת אגיד גם גילוי נאות: אני תושב האזור, תושב עמק חפר, ככה שזה נוגע גם לסביבתי.

רם שפע: במסגרת הקמת המסילה המזרחית, ממש בימים אלו אושר התכנון של הקמת תחנת רכבת חדשה, אחיטוב-עמק חפר, אבל לאחרונה התקבל עדכון שהתחנה לא תקודם בשלב זה, לצערי.

רם שפע: המצב הזה פוגע אנושות בהרבה תושבים, בהמון מועצות אזוריות, כמו שאני מניח שאתה יודע.

רם שפע: אז אני רוצה לשאול אותך:

רם שפע: מדוע הקמת תחנת אחיטוב-עמק חפר לא כלולה בתכנון של המסילה המזרחית?

רם שפע: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: ברשותך, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת רם שפע, ראשית, כשראיתי את השאילתה שלך, אומנם בשקיפות אמרת שאתה גר במקום, אבל אני יודע גם שמותר לך לעשות ושזאת חובתך לעשות ולעזור למה שקרוב ללב וקרוב לעין, וצריך לפעול בעניין הזה, ואתה מכיר את הצורך מקרוב.

אורי מקלב: אני גם יודע שאתה נוסע בתחבורה ציבורית ואתה רואה, אבל הגורל היום הרחיק אותך, לקח אותך לחינוך.

אורי מקלב: אבל היו לנו הרבה פרויקטים משותפים והרבה מחשבות לעשות דברים משותפים בנושא התחבורה, ואנחנו מקווים מאוד שהימים הארוכים והתקופות בהחלט ייתנו לנו לעשות את זה.

אורי מקלב: במענה על השאילתה שלך, אז אני ככה אקח כמה נקודות שהן בתוך התשובה המקצועית הרשמית של המשרד.

אורי מקלב: קודם כול הם מודים באמת שתחנת אחיטוב, שאושרה סטטוטורית כחלק מהמסילה המזרחית, נשקלת מחדש, נשקל מחדש מקומה, בעקבות עבודת מטה של הרכבת ורכבת ישראל במשרד התחבורה, מכיוון שהנושא המרכזי זה הקרבה של התחנה למסילת מנשה המתוכננת.

אורי מקלב: כידוע, מתוכננת במקביל מסילת מנשה, והמקום אחיטוב מחבר או נמצא באמצע, אז במקום שזה יהיה יתרון לכאורה – כמו שהבנתי זה נמצא בקרבה גם למסילה המזרחית וגם למסילת מנשה, ודווקא זה גורם לכך שהתחנה נשקלת מחדש, ורוצים להעביר אותה ליישוב חריש, שהיא תהיה קרובה למסילת מנשה.

אורי מקלב: גם ענו לי כאן תשובות בקשר להתנגדויות של רשויות מקומיות לכל נושא התמיכה ברכבות, דהיינו, כל מיני דיפו ומתחמי דיפו ומקומות ומסופים שאנשים רוצים או רשויות רוצות רק את ההכנה ורק את המסילה ולא רוצים לתת.

אורי מקלב: אבל בלי שזה נוגע – מה שאגיד לך בקצרה, בנקודות, זה שמתוך תשע תחנות שמתוכננות לקו המסילה המזרחית, בגלל אילוצי תקציב לא יקימו את כולן.

אורי מקלב: יש סדר עדיפויות של מה קודם ומה אחר כך, והמרכיב המרכזי בלהקים תחנה זה המורכבות של הקמת התחנה – ככל שהיא מורכבת יותר, יש יותר בעיה הנדסית והיא גם יקרה הרבה יותר; וגם מספר הנוסעים שהיא אמורה לשרת – ככל שמספר הנוסעים שהיא אמורה לשרת יותר גדול, ויכול להיות שבאמת ביישובי עמק חפר, במקומות האלה, מכיוון שהמיקום, האזור הוא כפרי יותר, אז אולי יש צפי לפחות נוסעים.

אורי מקלב: במקומות אחרים יש צפי יותר גדול, ולכן בתוך מסגרת השיקולים האלה הביאו את זה בחשבון, ויוצאים מנקודת הנחה שהתושבים של המקום ישתמשו בתחנות אחרות.

אורי מקלב: אני אגיד בקצרה: ככלל, המטרה המקצועית או המגמה המקצועית שמקובלת בכל העולם זה שצריך לעשות הפרש גדול, מרחק גדול בין שתי תחנות.

אורי מקלב: אם אנחנו רוצים רכבת שהיא רכבת כבדה, וכל האצה וכל האטה היא כמעט קילומטר, אז אנחנו לא נעשה כל שני קילומטר אלא בין 10 ל-20 קילומטר.

אורי מקלב: במדינת ישראל מדברים על חמישה קילומטר – ככה החליטה השרה, לצמצם את זה עד המינימום של חמישה קילומטר – ולכן הם מרחיקים את התחנות.

אורי מקלב: זאת הסיבה המרכזית.

אורי מקלב: אבל אני אשמח לשמוע, בטח בשאלה נוספת, אם יש לך מה להגיד על הצורך ועל השיקולים האלה – אחד תקציבים ואחד הקמת תחנה.

אורי מקלב: מכיוון שהתחנה הזאת תהיה מורכבת גם ממסילת מנשה וגם מהמסילה המזרחית אמורות להיות שם הרבה מסילות, ורכבות צריכות לחנות.

אורי מקלב: מדובר בתחנה מורכבת וגדולה שצריכה להיות באזור הזה, וזה הביא את משרד התחבורה ואת רכבת ישראל לשקול מחדש את הקמת התחנה במקום הזה, לצערי.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת שפע, בבקשה.

רם שפע: קודם כול תודה על התשובה המעמיקה, אם כי לא משביעת רצון.

רם שפע: ככל שאני מבין, וגם בדקתי אצל מי שעשו עבודה מעמיקה, גם ראשי המועצות באזור – זה גם שומרון, גם מנשה וגם עמק חפר – אז א.

רם שפע: זה אמור לתת מענה להרבה מאוד תושבים, עשרות אלפי תושבים; ב.

רם שפע: ממה שאני מבין, בתבחינים של משרד התחבורה התחנה הזאת כן קיבלה עדיפות, וגם מדובר על להתחיל להקים שם תשתיות.

רם שפע: לכן נראה לי שבאיגום המשאבים המשרדי זה נשמע כמו משהו שדווקא כן כדאי להקים אותו בתחילת סדר העדיפויות של הקמת המסילה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שאני מזדהה איתך.

אורי מקלב: גם כשאני דיברתי – לא הסתפקתי בתשובה הכתובה, ודיברתי גם עם המשנה למנכ"ל הרכבת וגם עם עוד מישהי מקצועית שהייתה שם, עם נטלי.

אורי מקלב: גם אמרתי להם שבכל אופן יש דווקא ליישובים המרוחקים האלה, שהם גרים – גם אם אין ריבוי של נוסעים, הצורך שלהם הוא צורך והשימוש שלהם יהיה מאוד מאוד גדול, בגלל היעדר תעבורה אחרת, משנית לרכבת.

אורי מקלב: הטענה הייתה שיכולים להשתמש בתחנה של חדרה או של טירה בעתיד, אבל אני ביקשתי לבדוק, ולא ידעו לתת לי תשובה על מספר הקילומטרים, על המרחקים.

אורי מקלב: אני מזמין אותך לשתף איתי פעולה, לפנות, ונעשה ישיבה יותר מקצועית כדי בכל זאת לבחון מחדש את הקמת התחנה של אחיטוב, שהיא גם תחנה מאוד מאוד עתיקה וותיקה.

יעקב מרגי: עמק חפר – – – דיברנו על זה בוועדה.

אורי מקלב: ואני חושב שיש עניין לחדש אותה.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: שלום, סגן השרה.

אוריאל בוסו: קודם כול אברך אותך על הפעילות, ואנחנו יודעים, מתבשרים ממש כל יום, על קווים נוספים שאתם מעודדים, קווי תחבורה.

אוריאל בוסו: בישרת אתמול שיש קו חדש מלוד למודיעין עילית וחזור; זאת אומרת שאתה קשוב לקהילה, ואני רוצה להעלות כאן בעיה.

אוריאל בוסו: כתושב פתח תקווה, בגני הדר יש לפחות 150, 200, משפחות של קהילת חב"ד.

אוריאל בוסו: באופי הייחודיות של החינוך שלהם המון תלמידים נוסעים יום-יום מפתח תקווה ללוד, גם יסודי וגם על-יסודי וישיבות, ואין להם קו.

אוריאל בוסו: המון ניסיונות נעשו להפעיל קו מיוחד, לפחות בשעות הלימודים, וזה לא מסתדר – זה עולה הון תועפות להורים.

אוריאל בוסו: יש אפשרות שניסו להשיג – יש קו 174 שיוצא מאלעד לכפר חב"ד.

אוריאל בוסו: אולי את הקו הזה אפשר להסיע דרך כביש 471?

אוריאל בוסו: זה סיבוב נוסף אולי של עשר דקות, אבל זה יקל על אזרחים.

אוריאל בוסו: האם סגן השר יוכל לענות מה האפשרויות שניתן לעשות?

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: האמת היא שהבקשה הזאת לא הייתה לנגד עיניי.

אורי מקלב: אני מודה לך, בכל אופן, שעניינת אותנו בבקשה הזאת.

אורי מקלב: אתה עושה את המלאכה הנכונה של נציג ציבור שבא לבקש להקים ולייצר קו שייתן מענה לתלמידים.

אורי מקלב: ממש בקצרה – אני לא יודע ספציפית, אני מוכן לבדוק את זה.

אורי מקלב: זאת התשובה הראשונה.

אורי מקלב: ואני אענה בהרחבה – התשובה השנייה היא שאנחנו לא הוספנו קווים עכשיו, ב-2020.

אורי מקלב: אנחנו מחכים לתקציב 2020 ומחכים לתקציב 2021.

אורי מקלב: כל תוספת קווית היא תוספת תקציבית, וקשה לנו להתמודד עכשיו עם התקציב – התווספו לנו הוצאות רבות עליו בגלל הקורונה ועיבוי קווי האוטובוסים.

אורי מקלב: אבל ככלל, אני אגיד לך בקצרה: כשאני באתי למשרד, בכל אופן בחמשת החודשים האחרונים, אני כבר ידעתי גם מתפקידי הקודם שיש מגמה במשרד התחבורה לצמצם את הסעות קווי התלמידים.

אורי מקלב: זאת הייתה מדיניות שאני חולק עליה.

אורי מקלב: גם בימים האלה אני מקיים ישיבות ודיונים בעניין הזה.

אורי מקלב: בתקופת הקורונה היה לי קשה כשהיינו צריכים לתת מענה לקווים הקיימים, מה שמובן מאליו, אבל קווי תלמידים, בעיניי, הם צורך שהוא חלק מהתפקיד של תחבורה ציבורית, בשונה ממה שהמשרד חשב עד היום, וגם חושב כך היום, וגם עשו על זה הרבה עבודה שאני לא ארחיב עליה עכשיו.

אורי מקלב: תחבורה ציבורית לתלמידים היא הרבה יותר יקרה למשק באופן כללי מאשר תחבורה פרטית שתעשה את זה, אבל הם חושבים שמשרד החינוך צריך לעשות את זה.

אורי מקלב: נמצא כאן סגן שר החינוך, והוא יודה לי: מי שנכון יותר שיעשה את זה הוא דווקא משרד התחבורה.

אורי מקלב: משרד החינוך עושה לחינוך המיוחד – הם נמצאים במרחקים גדולים.

אורי מקלב: זה לא תחום ההתמחות שלו.

אורי מקלב: יכול להיות שצריך לקחת את התקציבים שנמצאים במשרד החינוך ולהעביר למשרד התחבורה.

אורי מקלב: אני מבטיחך נאמנה שאם התקציבים של משרד החינוך יהיו במשרד התחבורה, נעשה וניתן תשובה לכל הקווים, כולל לקווים האלה, אבל בכל אופן אני אבדוק ואתן לך תשובה על השאלה ששאלת.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השרה.

יריב לוין: אנא תישאר איתנו לשאילתה הדחופה הבאה, מס' 128, של חבר הכנסת בועז טופורובסקי, שכותרתה: מלכודות מוות לדו-גלגלי במעקות הבטיחות.

יריב לוין: בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: אדוני סגן השרה הנכבד, מתחילת השנה נהרגו 65 אופנוענים, 15% מתוכם נהרגו כתוצאה מפגיעה במעקה בטיחות.

בועז טופורובסקי: המעקה לא מותאם לרכב דו-גלגלי, ועם זאת לא הותקן אף פס הגנה אחד בשנת 2020 לשם טיובם.

בועז טופורובסקי: ברצוני לשאול: כיצד בכוונתך לתקצב את האמור בטרם סיום השנה הנוכחית?

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אורי מקלב: אני מקבל שזאת שאילתה דחופה מאוד, ולכן לא יכולת להכניס במספר המילים המצומצם שניתן לך בשאילתה, אבל אני בטוח שאתה יודע שגם בסוף השבוע ובשבוע שעבר שוב חווינו את החוויות המצמררות האלה של נהגי אופנועים שנהרגים ונפצעים קשה ואנוש, ולא סתם הפגיעות שאתה יודע שהן מזעזעות; קטיעת אברים, שבאה בעקבות אחת מהתאונות האלה – שאלתי באופן מיוחד.

אורי מקלב: עוד אין מסקנות, אבל הייתה היום קטיעת רגל שאנחנו יודעים שהייתה כנראה ממעקה הבטיחות.

אורי מקלב: זה גורם סכנה ממשית לרוכבי האופנוע.

אורי מקלב: אתה מקיים על זה דיונים חשובים ביותר, ואני מודה לך על זה.

אורי מקלב: משרד התחבורה רוצה לשתף פעולה בעניין הזה, ואנחנו בהחלט חושבים שצריך לקדם את התקציבים להמשך התוכנית הרב-שנתית שיש לנו בעניין החלפת מעקות הבטיחות ופסי מיגון.

אורי מקלב: ככלל, בין 2017 ל-2020 הותקנו פסי מיגון לאורך 63 קילומטרים והוחלפו מעקות בטיחות לאורך 570 קילומטרים בסך הכול, אבל מונעים מאיתנו לצאת למכרז חדש, ולכן מאמצע השנה הזאת זה לא נעשה, והתוכנית הרב-שנתית הופסקה.

אורי מקלב: השרה התערבה גם במענה על השאילתה הזאת, והיא רואה צורך אקוטי בהשגת תקציב נוסף לצורך הוספת פסי מיגון בכל המקומות הנחוצים, וכמובן גם מעקות בטיחות.

אורי מקלב: זה נושא מרכזי מאוד שיעלה בדיוני התקציב במשרד התחבורה, והיא תבקש לתעדף את התקצוב של המשך החלפת מעקות הבטיחות ופסי המיגון ולהשיג מקורות תקציביים חדשים.

אורי מקלב: אני חושב שיש גם לך חלק בהעלאת הנושא על סדר-היום.

אורי מקלב: אני מאוד מעריך את זה, ואני חושב שזה שאנחנו מעלים את זה בוועדת המשנה – יש לה תפקיד חשוב גם מול המשרד.

אורי מקלב: זה בדיוק התפקיד של הכנסת והתפקיד של המשרד, ואני חושב שיש לך חלק נכבד בהעדפה ובכך שמעלים את זה על סדר-היום.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה על התשובה.

בועז טופורובסקי: אני רק רוצה להזכיר עכשיו, כשיש לי קצת יותר חופש: אנחנו עשינו על זה דיון בוועדת המשנה לבטיחות בדרכים, ונתיבי ישראל אמרו לנו: תנו לנו אפילו 5 מיליון שקלים, ויש לנו צוות שרוצה להתחיל לעבוד.

בועז טופורובסקי: אחר כך היה דיון המשך בין האוצר לבין משרד התחבורה, ואפילו על מיליונים בודדים – לא הייתה הסכמה על איך להשיג את זה.

בועז טופורובסקי: חבל.

בועז טופורובסקי: אם יש צוות שמוכן לצאת לעבוד, למה לא להוציא אותו לעבוד אפילו במיליונים בודדים?

בועז טופורובסקי: גם אם לא נפתור את הבעיות עכשיו, לפחות שיעבדו בינתיים.

אורי מקלב: אתה ממשיך את השאלה הקודמת בדיונים שעשינו מול משרד האוצר.

אורי מקלב: אמרו לי: ככלל, כשאתה נמצא בתפקיד, אל תאשים את משרד האוצר, אף שבדיונים פנימיים אנחנו אומרים שנושא התקציבים – אנחנו הרי רוצים לעשות, יש לנו עניין לעשות.

אורי מקלב: במקרה הזה אנחנו גם פועלים, והרלב"ד מעלה את זה לראש סדר העדיפויות.

אורי מקלב: אני אמשיך לנסות להגיע להסכמה, מפני שאתה מדבר על תקציב קטן אפילו כדי שנוכל להמשיך בפעילות שלנו להחלפת מעקות הבטיחות.

אורי מקלב: אני אבדוק את זה שוב ואני אעדכן אותך.

יריב לוין: תודה רבה לסגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה דחופה מס' 129, של חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בנושא:

יריב לוין: העברת תקציב מלווה בהסעת גנים טיפוליים לרשויות המקומיות.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר החינוך, מכובדנו מאיר פרוש, לעלות לדוכן ולהשיב.

ג'אבר עסאקלה: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

ג'אבר עסאקלה: אדוני סגן השר, למרות שמשרד החינוך אוסר להסיע ילדים לגנים טיפוליים בלי ליווי, הוא עדיין לא העביר תקציב לרשויות המקומיות לצורך זה.

ג'אבר עסאקלה: ברצוני לשאול: 1.

ג'אבר עסאקלה: האם בכוונת משרדך להורות על העברת התקציב לרשויות?

ג'אבר עסאקלה: 2.

ג'אבר עסאקלה: אם כן – מתי?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת והשואל, חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, 1.

מאיר פרוש: זאת השנה הראשונה שבה משרד החינוך מקצה ליווי לתלמידי גנים עם מוגבלויות קלות.

מאיר פרוש: זאת, עקב החשיבות שהמשרד מייחס לנושא; 2.

מאיר פרוש: הליך הבדיקה והתשלום לרשויות המקומיות בנושא יחל בימים הקרובים.

מאיר פרוש: זאת אומרת, אני רוצה לומר כך: עד השנה, המשרד לא היה מממן הסעות לילדים עם מוגבלויות קלות; חשבו אולי שאפשר להסתדר גם בלי זה.

מאיר פרוש: אבל אחרי שבאה הדרישה, המשרד קיבל על עצמו את המטלה הזאת, והוא מתארגן עכשיו ומקווה לעשות את זה בימים הקרובים.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: תודה לך, אדוני סגן השר, על התשובה החיובית שזה יקרה בימים הקרובים.

ג'אבר עסאקלה: אני רק רוצה להסב את תשומת ליבך שיש רשויות מקומיות שמתנהלות עם חשב מלווה שלא מאפשר להן לשלם למלוות ולמלווים האלה את המשכורת, וחלק מהם בלי משכורת שלושה או ארבעה חודשים, אז אני מבקש שביומיים-שלושה הקרובים יועבר התקציב לרשויות.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

מאיר פרוש: יש עוד אחד?

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: אתה יכול לענות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לשאלה הנוספת של חבר הכנסת עסאקלה, צר לי מאוד אם אני צריך להתייחס לרשויות שיש להן חשב מלווה.

מאיר פרוש: אני חושב שתהיה להן בכלל בעיה בקליטת הכסף שאנחנו מדברים עליו, אבל ודאי שאבקש במשרד לנקוט את כל האמצעים האפשריים – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

מאיר פרוש: – – כדי שנעביר כמה שיותר מהר, ולו כדי שכל רשות מקומית תקבל את מה שמגיע לה עבור הילדים האלה.

מאיר פרוש: כמובן, אלה שמתקשים לכלכל את צעדיהם – אם אתה אומר שכבר כמה חודשים הם לא שילמו משכורת – שתהיה להם לפחות האפשרות לממן את הפעולה החשובה הזאת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, אנא, אדוני סגן השר יישאר איתנו לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה מס' 130, של חבר הכנסת יאיר גולן, שכותרתה: סכנה לפגיעה בכ-1,000 תלמידי פנימיות.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת גולן, אנא גש למיקרופון ותקריא את השאילתה.

יריב לוין: תודה.

יאיר גולן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יאיר גולן: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות סוגיה של סכנת פגיעה ב-1,000 תלמידי פנימיות כי המוסדות שלהם עשויים להיסגר.

יאיר גולן: לאחרונה פורסמו קריטריונים לקבלת תקציב שנקרא "מודרכות" שלפיהם לקבלת התקציב יש לקיים פעילות חקלאית ולהעביר את פעילות כפרי הנוער למינהל החינוך ההתיישבותי.

יאיר גולן: הפנימיות שמדובר בהן, שלא היו פנימיות חקלאיות, עלולות להיסגר בשל היעדר תקציב.

יאיר גולן: השאלה שלי היא פשוטה: האם יש תוכנית כלשהי למנוע את סגירתן?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גולן, התשובה היא ארוכה, וכדאי גם להקשיב.

מאיר פרוש: כפרי נוער המפוקחים על ידי המינהל לחינוך התיישבותי, פנימייתי ועליית הנוער הם מסגרות חינוכיות בעלות אופי קהילתי-כפרי המשלבות בית ספר, פנימייה ומשק חקלאי או משק ימי.

מאיר פרוש: המינהל לחינוך התיישבותי תומך בכפרי נוער מודרכים – היינו, כפרי נוער שאינם כפרי נוער ממשלתיים – על ידי מתן תקציב מודרכות, שמהווה השלמה תקציבית לדמי אחזקה שניתנים לכפרי הנוער, כפי שקבעה ועדת לאור – תקציב שמכונה גם "סל לאור".

מאיר פרוש: תקציב זה מועבר במטרה לסייע לכפרי הנוער המודרכים לתקצב את הפעלת המשק החקלאי, לתמוך במימון עלות השכר של צוות הכפר, לתמוך בהקמת תשתיות בכפר, במימון פעילויות לתלמידי הכפר וכיוצא בזה.

מאיר פרוש: תקציב המודרכות מוענק על ידי המינהל לכפרי נוער מזה עשרות שנים.

מאיר פרוש: בשנת 2017 התברר למינהל כפרי הנוער כי ישנם מוסדות פנימייתיים, אדוני היושב-ראש, שנהנים מתקציב המודרכות אף שאינם עומדים בתנאי הקול הקורא.

מאיר פרוש: בהתאם לכך הוציא המינהל הבהרה לכלל המוסדות הפנימייתיים כי הוא מתכנן להתחיל לאכוף את התנאים הקבועים בקול הקורא ולהעביר את תקציב המודרכות אך ורק לכפרי נוער שעומדים בקריטריונים המצוינים בקול הקורא: כפרי נוער שבהם קיימים בית ספר, פנימייה ומשק חקלאי, שלושתם בפיקוח מלא של המינהל לחינוך התיישבותי, כפרי נוער שבהם מתגוררים מספר מינימלי של תלמידים שמקבלים תקצוב מוחזקות על ידי המינהל וכן כפרי נוער בעלי משק חקלאי מניב.

מאיר פרוש: עם זאת, על מנת שלא לפגוע בכפרי הנוער שבמשך שנים קיבלו תקציב מודרכות מהמינהל למרות שהם לא עמדו בתנאי הקול הקורא, נקבעה – אני מתאר לעצמי שזה לפנים משורת הדין – תקופת מעבר של שנתיים, עם אופציה לשנת הארכה נוספת, דהיינו עד לסוף שנת הלימודים תשפ"א, על מנת לאפשר למוסדות הפנימייתיים שקיבלו תקצוב כמוסדות מודרכים עד לאותו מועד להיערך לעמידה בקריטריונים הנ"ל, למרות שכמו שאמרתי, הם לא עמדו בדרישות המינימליות כאמור בקול הקורא.

מאיר פרוש: כיום מתקצב המינהל לחינוך ההתיישבותי 44 כפרי נוער מודרכים במסגרת הקול הקורא.

מאיר פרוש: האגודה לקידום החינוך, שהזכרת אותה בשאילתה, מפעילה חמישה מוסדות חינוך פנימייתיים, וארבעה מהם בשלב הזה אינם עומדים בדרישות הקול הקורא.

מאיר פרוש: המשרד נמצא בשיח מתמיד עם האגודה לקידום החינוך ופועל להתרת חסמים ככל שניתן.

מאיר פרוש: חשוב להוסיף ולציין כי תקציב המודרכות אינו תנאי הכרחי להתקיימותו ולתפקודו של מוסד פנימייתי.

מאיר פרוש: גם היום נמצאים בפיקוח המינהל מוסדות פנימייתיים שלא עומדים בתנאי הסף לקבלת תקציב המודרכות, ולמרות זאת הם נותנים מענה מצוין לתלמידים שמתגוררים בהם.

מאיר פרוש: אבל כאמור, אני אמרתי שלפנים משורת הדין ממשיכים לתת להם, וייתנו להם עד סוף שנת הלימודים התשפ"א, בתקווה שעד אז הם יוכלו להיכנס לתנאים שאותם הקול הקורא מחייב.

יריב לוין: חבר הכנסת גולן, אתה יכול לגשת למיקרופון לשאלה נוספת.

יריב לוין: בבקשה.

יאיר גולן: אדוני, אני הבנתי את התשובה ואני מודה לך עליה.

יאיר גולן: אני רוצה להדגיש דבר אחד: אחד המוסדות האלה הוא למשל פנימיית בויאר.

מאיר פרוש: איך?

יאיר גולן: פנימיית בויאר, מוסד מפואר שעד היום לקח מאות אם לא אלפי תלמידים מהפריפריה, מהשכונות הכי קשות במדינת ישראל, והביא אותם להישגים אקדמיים יוצאי דופן.

יאיר גולן: המוסד הזה, אסור שהוא ייסגר, וכך גם שאר כפרי הנוער.

יאיר גולן: אני קורא לך, מעבר לכללים ולתקנות שהמשרד קבע, לדון עם ראשי הארגון ולהגיע למתכונת שתאפשר את המשך הפעילות של כלל הארגונים האלה.

יאיר גולן: מדובר פה בכפרי נוער שנותנים שירות יוצא מן הכלל לשכבות הכי חלשות במדינת ישראל.

יאיר גולן: אסור שהם ייסגרו.

יאיר גולן: אני מבקש ממך בכל לשון של בקשה למצוא את השיטה על מנת להמשיך את תקצובם ולהמשיך את פעילותם.

יאיר גולן: לא יעלה על הדעת שמוסד מפואר כמו פנימיית בויאר ייסגר מחר בבוקר כי הוא לא עמד בכללי החינוך החקלאי, כאלה ואחרים.

יאיר גולן: למצוא את הדרך הנכונה ביותר להמשך הפעילות.

יריב לוין: אני אומר רק לאדוני סגן השר שאני בשאילתה הזאת מוצא את עצמי – לא יודע איך להגדיר את המצב, אבל אני בוגר בויאר.

יריב לוין: אומנם זה קרה לפני 33 שנה, אבל אני בוגר בויאר.

יריב לוין: אני יכול לומר לך שהפנימייה – אני לא בוגר הפנימייה, אבל בית ספר בויאר הוא בית ספר מאוד מיוחד, כי יש בו שילוב של תלמידים ירושלמים עם תלמידי פנימייה מכל הארץ.

יריב לוין: אני חושב שהפנימייה הזאת הייתה ועודנה מפעל מפואר ממש.

יאיר גולן: כך כל הפנימיות.

יאיר גולן: כולן משלבות תלמידי פנימייה עם תלמידים אחרים.

יריב לוין: כן, ולפחות אני מכיר את מה שהיה אז אצלי בבית הספר, ואני חושב שלעניין הזה צריך למצוא פתרון.

יריב לוין: זה ברור לגמרי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, תנוח דעתך, כי ייצג את הנושא הזה בטוב טעם חבר הכנסת יאיר גולן, ולכן אני לא צריך להשתמש בזה שגם היושב-ראש אמר, ואז יתחילו פה בשאלה של מה שקרוי "ניגוד עניינים" וזה.

יריב לוין: כן, כן.

מאיר פרוש: אבל בעצם אפשר לומר שכולנו מנועים מלדבר על כל מה שקשור למשרד החינוך – –

יריב לוין: על הכול.

מאיר פרוש: – – מכיוון שכולנו למדנו בבתי ספר.

יאיר גולן: אנחנו בסך הכול ניסינו להקיף אותך מימין ומשמאל.

מאיר פרוש: בכל אופן, אני אשתדל להעביר את המסר שלך, אם כי אני חוזר עכשיו על מה שאמרתי: בכל חלוקה תקציבית צריך שיהיה סדר, ולצורך העניין הזה, כמו שאמרתי, יש קול קורא, ובקול קורא הזה מי שזכאי נכנס לתוך זה, לסד הזה, ואז הוא זכאי.

מאיר פרוש: מהבדיקה התברר שארבעה מהחמישה שבאגודה לקידום החינוך לא עומדים בזה, ונתנו להם צ'אנס של שנתיים ועוד ארכה של עוד שנה נוספת.

מאיר פרוש: אני בכל אופן אבקש שיבדקו את העניין שהזכרת אתה, אדוני חבר הכנסת יאיר גולן, בעניין פנימיית בויאר.

מאיר פרוש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר פרוש.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה דחופה מס' 132, מאת חבר הכנסת איימן עודה, בנושא: שלושה מקרי רצח שלשום בחברה העברית.

יריב לוין: ישיב על ההצעה סגן השר לביטחון הפנים גדי דסטה יברקן.

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר שאני עדיין לא רואה את חבר הכנסת עודה.

אחמד טיבי: אני מבקש להחליף, איימן עוד לא הגיע.

יריב לוין: אין בעיה, רק השאלה, אם אפשר.

יריב לוין: אה, אנחנו יכולים, אוקיי.

יריב לוין: יש לנו שאילתות רגילות, אז אין בעיה.

יריב לוין: אני מזמין את סגן השר לביטחון הפנים גדי יברקן, ואנחנו נתחיל בשאילתות הרגילות ונעבור אחר כך לשאילתה הדחופה.

יריב לוין: השאילתה הרגילה הראשונה היא שאילתה מס' 131, של חבר הכנסת אחמד טיבי, בנושא: רצח ופא מסארווה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אנא גש למיקרופון להקריא את השאילתה הרגילה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אנא גש למיקרופון להקריא את השאילתה שלך.

אחמד טיבי: אה, אני?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: שאילתה בנושא: רצח ופא מסארווה.

יריב לוין: יש לך בדפים הירוקים.

יריב לוין: לא, לא, אתה מסתכל, לדעתי, בשאילתות הדחופות.

יריב לוין: אתה צריך בדפים הירוקים, השאילתות הרגילות.

יריב לוין: הינה, הינה, זה בדרך אליך.

יריב לוין: שאילתה 131, בנושא: רצח ופא מסארווה.

יריב לוין: זה האחרון, חבר הכנסת טיבי, האחרון בקובץ.

אחמד טיבי: תודה וסליחה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, סגן השר, ופא מסארווה היא הנרצחת ה-13 מאז תחילת השנה – השאלה הוצגה מראש אז, כשהיא נרצחה.

אחמד טיבי: נשים מתלוננות במשטרה ורוב מקרי הרצח והאלימות כלפי נשים ידועים מראש.

אחמד טיבי: ידועים מראש.

אחמד טיבי: ברצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: מהו שיעור פיענוח מקרי רצח נשים בחברה הערבית בהשוואה לרצח נשים יהודיות?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: בכמה מקרים השנה הוגשו תלונות מראש על ידי נשים שנרצחו?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: מה עושה הממשלה בנושא כדי למנוע את הרצח הבא?

אחמד טיבי: אחרי ופא נרצחו נשים נוספות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי, ראשית, אני מביע צער ותנחומים למשפחה ולה.

דסטה גדי יברקן: כל אישה שנרצחת – כולנו מזדעזעים וכולנו שותפים למאבק הזה, אז ראשית, תנחומיי.

דסטה גדי יברקן: אדוני חבר הכנסת טיבי, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברצוני לפרט לך, קצת נתונים מהשנים האחרונות, לשאלתך.

דסטה גדי יברקן: להלן נתוני רצח נשים ושיעור פילוחן במגזר היהודי, במגזר הערבי ובשאר המגזרים בשנים 2017–2020.

דסטה גדי יברקן: ב-2017, סך מקרי רצח של נשים – 21 נשים נרצחו, במגזר היהודי 11, ובמגזר הערבי 8; בשנת 2018 נרצחו 29 נשים – במגזר היהודי נרצחו 12 נשים ובמגזר הערבי נרצחו 14 נשים; בשנת 2019 נרצחו 18 נשים בסך הכול – 8 במגזר היהודי ו-10 במגזר הערבי; בשנת 2020, שאו-טו-טו מסתיימת, נרצחו 23 נשים – 9 במגזר היהודי ו-14 נשים במגזר הערבי.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי סגן השר, שאלתי באחת השאלות מה התוכנית האופרטיבית: מה תעשו כדי למנוע אפשרות של מוות או רצח ידוע מראש, במיוחד אחרי תלונה מקדימה של האישה המאוימת?

דסטה גדי יברקן: בסדר גמור.

דסטה גדי יברקן: יש לי תשובה מפורטת.

דסטה גדי יברקן: אענה לך על הכול.

דסטה גדי יברקן: מתוך 23 מקרי רצח של נשים שאירעו בשנת 2020, כמו שציינתי, עד היום, בחמישה מקרים הגישו הנשים תלונות למשטרה קודם ביצוע הרצח.

דסטה גדי יברקן: בשניים מן המקרים שבהם נרצחו נשים על ידי בני זוגן, התלונות הקודמות הסתיימו בהרשעתו של בן הזוג וריצוי עונש מאסר.

דסטה גדי יברקן: לשאלה השלישית, הטיפול בעבירות אלימות במשפחה מקבל קשב וריכוז מאמצים משמעותי במשטרת ישראל, לרבות פיקוח ובקרה הדוקים, שיתוף פעולה עם גורמי טיפול ובחינת כלים חדשים למאבק בתופעה.

דסטה גדי יברקן: המשטרה חוקרת ביתר שאת את עבירות האלימות במשפחה, ולשם כך הכשירה מערך קצינים וחוקרים ייחודי שהוסמך לעסוק בתחום באופן מקצועי, רגיש ונגיש לכל המגזרים.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה יצוין כי מועברות הכשרות בנושא, החל מהכשרתם הבסיסית של כלל החוקרים משלב גיוסם, עובר לקורסים מתקדמים במסגרת השתלמות נפרדת לקציני וחוקרי המערך, ימי עיון, שיעורים שבועיים בשגרה ועוד.

דסטה גדי יברקן: עוד יצוין כי במסגרת ההכשרות המתוארות מושם דגש על הנהלים המשטרתיים המכתיבים את הטיפול הנדרש והמצופה בחקירות עבירות אלימות בין בני זוג אשר מתווים את דרכי הטיפול המשטרתי, מתוך הכרה בהתמודדות הכרוכה בהגשת תלונה בגין עבירות אלו ובחשיבות הטיפול המקצועי והרגיש.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, במסגרת ההכשרות המתוארות מודגש הצורך בביצוע חקירה מקצועית לשם הגעה לחקר האמת, תוך כיבוד זכויותיהם של נפגעי אלימות במשפחה, הכרה בצורכיהם ושמירת כבודם ופרטיותם.

דסטה גדי יברקן: השנה החלה לראשונה הכשרה בת יומיים לחוקרים שאינם משתייכים למערך, אשר הרחיבה את ידיעתם בנוגע לטיפול בעבירות אלימות במשפחה ומין – הכשרה אחת בכל חציון.

דסטה גדי יברקן: המשטרה שמה דגש רב על נושא שיתופי פעולה עם מגוון גורמים רלוונטיים למאבק באלימות במשפחה, באמצעות השתתפות פעילה בפורומים משותפים, ועדות ודיונים העוסקים בהתוויות דרכי עבודה משותפות ויעילות יותר, יצירת ממשקי עבודה והסדרת העברת מידע במקומות ובצמתים הרלוונטיים.

דסטה גדי יברקן: בשנים האחרונות קודם והורחב פרויקט מיוחד המלמד קורבנות אלימות במשפחה הגנה עצמית; העלאת המודעות לאלימות על כל רבדיה על ידי מתן הרצאות גם לגורמי חוץ אזרחיים.

דסטה גדי יברקן: עם הפרויקטים המשותפים עם משרדים אחרים נמנים בין היתר הרחבת פרויקט עובדים סוציאליים במשטרה, בשיתוף משרד הרווחה והרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול שבמשרד לביטחון פנים, לתחנות משטרה נוספות.

דסטה גדי יברקן: הרחבת המהלך, אשר מחזק את המערך הרווחתי לטיפול בנפגעות אלימות, תורם רבות לחיזוק הקשר בין תחנות המשטרה לשירותי הטיפול והמניעה שבאחריות משרד הרווחה במקרים של אלימות במשפחה, כמו גם לשיפור המענה לבגירים המעורבים באלימות במשפחה המגיעים לתחנות המשטרה.

דסטה גדי יברקן: כפי שאתה רואה, חבר הכנסת אחמד טיבי, המשטרה בוודאי עוסקת בנושא הזה, וגם בנושא תגבור במערך, גם בעובדים סוציאליים, גם באכיפה.

דסטה גדי יברקן: בוודאי בכל מקרה שהמשטרה מקבלת – ואתם גם עדים לכך, וגם אתם, חברי הכנסת ברשימה המשותפת, זה גם המקום להגיד לכם מילה טובה, שאתם מגיעים אלינו למשרד, מוודאים ובודקים, לא רק בנושא של שאילתות, ואנחנו עושים מה שאנחנו יכולים.

דסטה גדי יברקן: בוודאי שהמשטרה קשובה לנושא הזה, בניגוד לתדמית שנוצרה, שלכאורה לא מפוענחים הרבה מקרי רצח, ובטח אלימות במשפחה, אבל יש עלייה מגמתית בשיעור מאוד גבוה בנושא הזה, ואנחנו ערים לכך, ובוודאי משטרת ישראל עוסקת בזה יום וליל.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים לשאילתה רגילה מס' 260, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בנושא: מעצר צעיר פלסטיני.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, שאילתה מסוף אוקטובר לגבי המקרה של ניזאר עביד, שנלקח בתאריך 31 באוגוסט מעבודתו בתחנת דלק בטול כרם.

יוסף ג'בארין: במצלמות האבטחה נראה ואן אזרחי שנכנס לתחנה וממנו קפצו אנשים הלבושים אזרחי, תקפו, נופפו באקדח, דחפו אותו לתוך הוואן ונסעו.

יוסף ג'בארין: ברצוני לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: האם ניזאר מוחזק בידי רשויות הכליאה? 2.

יוסף ג'בארין: האם ידוע לרשויות בישראל מה מצבו, וכן מה האמרה של הרשויות לגבי הפרקטיקה הזאת?

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, לשאלתך, בשאילתה שבנדון התייחסת, חבר הכנסת, ידידי, לאירוע אשר התרחש ב-31 באוגוסט 2020.

דסטה גדי יברקן: על פי האמור בשאילתה, במהלך האירוע נלקח ניזאר עביד, נושא תעודת זהות מס' 402441679, מעבודתו בתחנת דלק בטול כרם.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה צוין בשאילתה: במצלמות האבטחה נראה ואן אזרחי נכנס לתחנה, וממנו קפצו אנשים הלבושים אזרחי ותקפו, נופפו באקדח ודחפו אותו לתוך הוואן – זה מהציטוט שלך, כמובן.

דסטה גדי יברקן: נוכח הדברים האמורים בשאילתה מבקש חבר הכנסת לקבל תשובה על השאילות הבאות בנושא.

דסטה גדי יברקן: להלן ההתייחסות לשאלתך: ב-1 בספטמבר 2020 נעצר מר עביד בחשד לפגיעה בביטחון באזור יהודה ושומרון, לקשירת קשר לפעילות צבאית ולהסתה באינטרנט.

דסטה גדי יברקן: מעצרו של מר עביד בוצע על ידי השב"כ, בשיתוף צה"ל.

דסטה גדי יברקן: משכך, שאלות בדבר אופן ביצוע המעצר, דוגמת השאלה השנייה שהועלתה על ידי חבר הכנסת, יש להפנות לגופי הביטחון המוזכרים, אשר ביצעו את המעצר.

דסטה גדי יברקן: מר עביד נחקר על ידי יחידת הפח"ע של מחוז ש"י והודה בחקירתו.

דסטה גדי יברקן: נכון לעת הזאת, מר עביד מוחזק במעצר במתקן כליאה של שב"ס במגידו.

דסטה גדי יברקן: אי לכך, את השאלה הראשונה בשאילתה יש להפנות להתייחסות שב"ס – וכמובן, אם כן, אני בעצמי אענה לך.

דסטה גדי יברקן: לסיום, יצוין כי ב-4 באוקטובר 2020 תיק החקירה של מר עביד הועבר לתביעה הצבאית בסאלם לעיון והחלטה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: שאלתי השנייה – לגבי הפרקטיקה, פרקטיקה של חטיפת אימה שמתוארת בשאילתה, ואני אישית צפיתי בה בסרטוני האבטחה: עד כמה היא שכיחה, או שהיא נדירה?

יוסף ג'בארין: זאת פרקטיקה מאוד קשה.

דסטה גדי יברקן: מטבע הדברים, כוחות הביטחון פועלים בסמוי ובגלוי ויש מעצרים שונים.

דסטה גדי יברקן: המעצר הזה הוצדק על פי המודיעין, ככל הנראה.

דסטה גדי יברקן: הפרקטיקה ייחודית לכל אירוע, לכל אירוע שמתקיים.

דסטה גדי יברקן: זה לא שהחליטו לעצור אותו ספציפית בגין מעשה שהוא לא עשה.

דסטה גדי יברקן: היה מודיעין, והוא גם הודה במיוחס לו בחקירה.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל וכוחות הביטחון פועלים על מנת לשמור על ביטחון הציבור בכל מיני שיטות ופעולות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 349, של חבר הכנסת מיקי לוי, שכותרתה: שמירת שלומם של מפגינים.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, בבקשה.

יריב לוין: אנא, תקריא השאילתה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני אבקש את רשותך ואת ההזדמנות שסגן השר נמצא כדי לאחל הצלחה גם לשר, גם למפכ"ל וגם לנציבת שב"ס שנבחרה לעמוד בראש הארגון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הצלחתכם היא הצלחתנו.

מיקי לוי: אנא, מסור בשמי לשר.

מיקי לוי: שמירת שלומם של מפגינים – לאחרונה אנו עדים לאירועי אלימות רבים נגד מפגינים, אירועי אלימות שהיקפם מתרחב מדי שבוע.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: כיצד נערכת משטרת ישראל על מנת למנוע פגיעה במפגינים?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מהי המדיניות שמשרדך מקדם, מנחה, בנוגע להגנה על המפגינים?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: כמה מקרים של תקיפת מפגינים מוכרים למשטרה מהחודשים האחרונים? 4.

מיקי לוי: האם ישנה תוכנית ברורה להגנה או לשמירה על הסדר?

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיקי לוי, מענה על השאילתה מ-1 עד 4: 1.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל אחראית לשמירת הסדר הציבורי, ומשכך, במסגרת קיומן של הפגנות, היא נערכת מבצעית בהתאם למאפיינים של כל הפגנה והפגנה.

דסטה גדי יברקן: מי כמוך מכיר את התשובה.

דסטה גדי יברקן: אז אם תרצה, אני אשמח להמשיך ולענות, אבל אתה יודע, אתה באת משם, מכיר הכול.

דסטה גדי יברקן: 2.

דסטה גדי יברקן: ההיערכות המבצעית באה לידי ביטוי בעבודת מטה סדורה לקראת אירוע ההפגנה הכוללת את כלל המערכים המקצועיים הרלוונטיים במחוז.

דסטה גדי יברקן: 3.

דסטה גדי יברקן: בשלב התכנון ובמסגרת המאמצים לשמירה על הסדר הציבורי, למניעת אלימות ולצמצום הפוטנציאל לפגיעה בנפש וברכוש מבצעת המשטרה את הפעולות הבאות: א.

דסטה גדי יברקן: ניתוח השטח בהתאם למבנה הפיזי של זירת ההפגנה, מספר המפגינים הצפוי, רמת הרגישות הנדרשת וכיוצא בזה; ב.

דסטה גדי יברקן: ביצוע פעולות מודיעיניות הכוללות איסוף, ניתוח והערכת נתונים על איומים אפשריים; ג.

דסטה גדי יברקן: ביצוע פעילות מניעה ממוקדת נגד איומים אפשריים כלפי באי ההפגנה והציבור הרחב; ד.

דסטה גדי יברקן: קביעת סד"כ להקצאת שוטרים להפעלה באירוע בהתאם למשימות ולניתוח השטח, לרבות הפעלת כוחות סמויים בזירת האירוע; ה.

דסטה גדי יברקן: תיחום זירת ההפגנה לטובת אבטחת המפגינים והקטנת החיכוך, ככל הניתן, בין משתתפי ההפגנה ובין אלו שמתנגדים לה; ו.

דסטה גדי יברקן: קביעת הסדרי התנועה במרחב הכוללים חסימות צירים ומתן מענה לצירים חלופיים; ז.

דסטה גדי יברקן: הקצאת כוחות מקצועיים לתיעוד כולל של אירוע ההפגנה; ח.

דסטה גדי יברקן: הקצאת כוחות חקירה לטיפול במפירי סדר, במעוכבים, בעצורים וכיוצא בזה; ט.

דסטה גדי יברקן: הקמת מערכי שליטה ובקרה על מתחם ההפגנה; י.

דסטה גדי יברקן: שיתוף פעולה מול גורמים חיצוניים, כגון רשות מקומית וגופי חירום והצלה.

דסטה גדי יברקן: יודגש כי המשטרה משקיעה משאבים רבים בשמירת הסדר, שלום הציבור וביטחונו, ופועלת למען שמירה על ביטחון הציבור במרחב הציבורי בכלל ובאירועי מחאה בפרט.

דסטה גדי יברקן: בכלל זאת, המשטרה פועלת בשקידה למיצוי הדין עם אלה שעוברים על החוק.

דסטה גדי יברקן: מענה על שאלה 4, חבר הכנסת לוי: מאחר שאין הוראות – ואתה מכיר זאת – מאחר שאין הוראת חקיקה ספציפית שעניינה תקיפת מפגינים, המשטרה אינה מסווגת אירועי תקיפה המתרחשים בהפגנות.

דסטה גדי יברקן: לפיכך, אין בידי המשטרה היכולות להפיק נתונים מדויקים לשאלה זו.

דסטה גדי יברקן: אני חייב להגיד, באופן אישי בוודאי – אני אומר זאת מעל כל במה האפשרית – שתפקיד הממשלה, לא משנה איזו ממשלה תהיה, הוא לאפשר לאזרח לממש את זכותו להפגין בכל זמן, בכל נקודה, וכך גם פעלתי, גם טרם כניסתי לכנסת.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שהזכות להפגין היא זכות יסוד.

דסטה גדי יברקן: אין לאזרח את מה שיש לנו, לנבחרי הציבור או לפקידים, אלא רק רצונו למחות ולהביע את מחאתו על כל נושא, ולכן, המשטרה, מתפקידה להגן על המפגינים, על האזרחים, ובוודאי כמובן על פי חוק.

דסטה גדי יברקן: אבל אני חייב להגיד שלא היו יחסי ציבור, בטח בבית הזה, למחאות כפי שאנחנו זוכים לראות בשנה האחרונה – וטוב שכך, משום שהנבחרים שנבחרו פה מייצגים את רצון העם.

דסטה גדי יברקן: רצון העם הוא לא אחיד, הוא לא אחד.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, הלוואי שבשאר המחאות שהיו כאן לאורך השנים הייתה אוזן קשבת בבית הזה כפי שאנחנו רואים עכשיו במחאות האלה – וטוב שכך, אבל לא יכול להיות מצב שאנחנו פשוט מתעדפים מחאות ואת חלקן מקבלים, חלקן אנחנו לא מקבלים, וגם המחאות נכנסות לפוליטיזציה.

דסטה גדי יברקן: ואמרתי זאת בפעם הקודמת כשאחד, לדעתי – אני לא יודע מי זה היה שהציע להקים ועדת חקירה בנושא של השוטרים, שאולי השוטרים מגינים על ראש הממשלה יותר מדי ומקבלים הוראות.

דסטה גדי יברקן: אמרתי ששוטרי משטרת ישראל אינם חברים בשום מפלגה ואין להם מפלגה פוליטית.

דסטה גדי יברקן: המפלגה היחידה שיש להם היא אזרחי מדינת ישראל והחוק.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת – ואני אומר:

דסטה גדי יברקן: אני חושב שהמפגינים, גם בבלפור וגם בצמתים, זכותם המלאה להפגין בכל מקום, בכל נקודה, ולא משנה איפה, גם בבלפור.

דסטה גדי יברקן: אבל, וכאן האבל הגדול, חלק מהאנשים ככל הנראה לא באו במגע עם המשטרה בחיים שלהם, הפעם הראשונה שבחיים שלהם ראו משטרה כנראה זה עכשיו, והם מגלים את המשטרה כאילו עכשיו המשטרה נחתה מהשמיים.

דסטה גדי יברקן: לא.

דסטה גדי יברקן: יש פה ציבור שלם, גם במחאות של החרדים, גם במחאות של הערבים, ובטח ובטח של יוצאי אתיופיה, שראינו את משטרת ישראל עושה את מה שאמרו לה לעשות, את מה שהורו לה לעשות – להגן על הסדר הציבורי, וברוב המקרים גלשנו גם לאלימות, ואני גם אומר את זה.

דסטה גדי יברקן: אבל אז לא היה לזה קמפיין כמו שיש עכשיו בבית הזה ובתקשורת, כאילו שלחלק מהמפגינים, מותר לפגוע בהם, ובחלק מהמפגינים אסור לפגוע, הם איזושהי פנינה מקודשת כזאת.

דסטה גדי יברקן: ולכן, שאלתך בנושא הזה היא מאוד חשובה.

דסטה גדי יברקן: היא צריכה להיות נכונה לכל מפגין, לכל אזרח במדינת ישראל, ולא רק למי שמגיע לבלפור, ואני יודע שזה מה שאתה חושב, וזה מה שחשוב לי, שצריך להיות.

דסטה גדי יברקן: אבל די עם הסלקטיביות הזאת.

דסטה גדי יברקן: די עם השיח הזה, שכאילו רק מי שמפגין בבלפור – זכותו מוקנית יותר מזכותו של מי שגר בפריפריה.

דסטה גדי יברקן: זה מאוד מכעיס אותי.

דסטה גדי יברקן: אני עכשיו לא מנהל שיח פוליטי, אבל אני לא יכול להיות מצב שאנשים יבואו להפגין וזכותם פה תהיה מוגנת יותר מכל חברי הבית הזה.

דסטה גדי יברקן: כאילו מה, אסור לערבים להפגין ושם זה בסדר, המשטרה יכולה לפעול?

דסטה גדי יברקן: כשהחרדים באים להפגנה, אז מותר להם, לשוטרים, לפעול?

דסטה גדי יברקן: עוד לא ראיתי לובי כזה בבית, כשהייתה ב-2015, ב-2019, מחאת יוצאי אתיופיה, ובטח של ערביי ישראל.

דסטה גדי יברקן: חובתנו כמנהיגי ציבור לדאוג שכל מי שיוצא למחות על זכותו יחזור הביתה שלם ובריא, ולא משנה לאיזו מפלגה הוא מצביע, אבל הטיפול הזה של שמירה בנושא הזה הוא פוליטי.

דסטה גדי יברקן: זה לא יכול להיות המצב.

דסטה גדי יברקן: אם אנחנו שוחרי חיים ובאמת שוחרי צדק, צריך להיאבק בנושא הזה ביחד, ולא רק, עם כל הכבוד, כשכל סולתה ושמנה מגיעים להפגין – זהו, זכותם נפגעה.

דסטה גדי יברקן: עם כל הכבוד, שליש מהאנשים שמפגינים – אני אומר לכם, כל מי שמגיע להפגין, זכותו ואני תומך בכך, וגם שיפגינו בבלפור, כי לא משנה; מי שבחר את ראש הממשלה אלה אזרחי מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: חובת הממשלה לאפשר לאזרח לממש את זכותו.

דסטה גדי יברקן: זה לא משנה אם אני חבר בקואליציה או באופוזיציה.

דסטה גדי יברקן: לא נוכל לחבק את החוק כשאנחנו בקואליציה ולהגיד: זה לא מעניין אותנו עכשיו, לא זה מענייננו עכשיו כשאנחנו בממשלה.

דסטה גדי יברקן: זכויות אדם הן לכולם, ולא יכול להיות שבבית הזה באופן קבוע – אפשר להוציא את סדר-היום, את כל השאילתות שעלו על מחאות בבלפור, כמה פעמים ומאיזו מפלגה באו כל הזמן לבקש את שלומם של המפגינים, שיחזרו הביתה.

דסטה גדי יברקן: מה קרה?

דסטה גדי יברקן: יש עד היום עצורים, מ-2019, מ-2015, מהפגנה של יוצאי אתיופיה שאני מטפל בהם, מפגינים חרדים בשכונות שלהם שהתיקים שלהם פתוחים עכשיו.

דסטה גדי יברקן: זה לא מעניין?

קריאה: מעניין.

דסטה גדי יברקן: אז די עם הפוליטיזציה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שצריך להוציא את משטרת ישראל מכל שיח פוליטי.

דסטה גדי יברקן: המשטרה מגינה על כל אזרח כי זו חובתה וזה תפקידה.

דסטה גדי יברקן: יש לי המון ביקורת על המשטרה, ואנחנו נעשה עבודה, נעשה גם ניקוי אורוות.

דסטה גדי יברקן: לא כל שוטר פועל על פי מה שאומרים לו, ולצערי הרב, שוב, כאן מח"ש מחזירה שוטרים, בניגוד למה שמשטרת ישראל מנסה לעשות; כופה עלינו בכך שהיא סוגרת תיקים של שוטרים שהואשמו בכל מיני דברים למרות שיש לנו הוכחות.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, אדוני היושב-ראש, הזכות להפגין היא זכות בסיסית, ואני חושב שמה שעושים כאן חלק מחברי הבית, שמנסים להגיד שלחלק מהמפגינים במדינת ישראל, יש גם זכויות יתר, זכויות יתר ממש, בהם אסור לגעת.

דסטה גדי יברקן: כל אזרח שיבוא להפגין, לא משנה גם אם זה בבלפור או בבית המשפט העליון – אבל לא יכול להיות שזכותם של מפגינים מסוימים, כאילו תהיה זכותם חקוקה בחוק או בחוק-יסוד.

דסטה גדי יברקן: כולנו שווים בפני החוק, וכך גם צריך להיות.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיקי לוי – מוותר.

יריב לוין: אם כן, אנחנו חוזרים לשאילתות הדחופות.

דסטה גדי יברקן: ברשותך, אדוני, כמובן – – –

יריב לוין: רגע.

יריב לוין: רגע.

יריב לוין: עוד לא סיימנו, אדוני סגן השר.

יריב לוין: אנחנו חוזרים עכשיו לפרק השאילתות הדחופות, למענה על שאילתה דחופה מס' 132, של חבר הכנסת איימן עודה, בנושא: שלושה מקרי רצח שלשום בחברה הערבית.

יריב לוין: בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, תודה רבה שנתת לי את ההזדמנות.

איימן עודה: כבוד סגן השר, בגלל שהשאילתה היא מיולי 2020, ופה רשום 56 נרצחים, והיום, בדצמבר, המספר עלה ל-102 נרצחים, וכל אחד מהם הוא עולם ומלואו – אז אני חוזר על אותן שאלות, לגבי התוכנית למיגור הפשיעה.

איימן עודה: כבוד סגן השר, קראתי את התוכנית.

איימן עודה: בעמ' 39 כתוב שאחרי עשור מספר הנרצחים בחברה הערבית יהיה זהה לממוצע הכללי.

איימן עודה: אחרי עשור.

איימן עודה: השאלה השלישית, כבוד סגן השר: מה נעשה למיגור ארגוני הפשע והנשק הבלתי-חוקי?

איימן עודה: כל יום ברוב היישובים הערביים יש ירי בלילות.

איימן עודה: בכל כיום.

איימן עודה: בכל יום.

איימן עודה: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איימן עודה, במענה לשאלה שלך, שאלה 1: העמקת שירותי המשטרה במגזר הערבי היא משימה מרכזית בתעדוף ארגוני ראשון בתוכנית העבודה של משטרת ישראל.

דסטה גדי יברקן: באפריל 2016 התקבלה החלטת ממשלה מס' 1402, בנושא שיפור רמת הביטחון האישי במגזר הערבי וחיזוק הביטחון בירושלים, שמטרתה לחזק ולהעצים את שירותי המשטרה במגזר הערבי.

דסטה גדי יברקן: בעקבות החלטת הממשלה גיבשה המשטרה תוכנית חומש לשנים 2016–2020, שאתה ודאי מכיר אותה, שמטרתה חיזוק המשילות ושלטון החוק במגזר הערבי.

דסטה גדי יברקן: בשלהי שנת 2016 אושרה התוכנית, אשר כללה בין היתר הקמת תחנות ונקודות משטרה נוספות, חיזוק תחנות ונקודות משטרה קיימות, גיוס שוטרים נוספים, ובהם שוטרים מוסלמים, חיזוק מערכים מקצועיים והתוויית תוכניות חברתיות-משטרתיות.

דסטה גדי יברקן: לפי התוכנית ולצורך יישומה הוקמה בשנת 2016 המינהלת לחברה הערבית, שייעודה לרכז ולתאם את בניין הכוח הנוגע ליישום התוכנית.

דסטה גדי יברקן: התוכנית הסתיימה טרם זמנה, בשנת 2018, בשל קיצוצים תקציביים שהושתו על המשטרה ופגעו משמעותית בהמשך יישומה.

דסטה גדי יברקן: למרות הקיצוצים המשמעותיים שספגה המשטרה, ולמרות שלא תוקצבה כלל למשימה זו בשנתיים האחרונות, ביצעה המשטרה ויסותים משאביים פנים-ארגוניים, חיזקה מערכים והקימה תחנות ממקורותיה – תחנות טירה וגליל מערבי וחמש יחידות פשיעה במחוזות צפון וחוף.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, חשוב לציין כי המינהלת לחברה הערבית ממשיכה לפעול ולקדם נושאים רבים במסגרת מגבלות התקציב.

דסטה גדי יברקן: לאחרונה גיבשה המשטרה תכנית חומש חדשה לשנים 2020–2024.

דסטה גדי יברקן: התוכנית שמה לה למטרה לחזק את המשילות ביישובי החברה הערבית, להנגיש שירותי משטרה לחברה הערבית, להגביר את ההרתעה, לחזק את תחושת הביטחון ולהביא לעלייה באמון במשטרה.

דסטה גדי יברקן: להלן פירוט המשאבים שהושקעו עד כה לשם העמקת שירותי המשטרה במגזר הערבי: סך תקני כוח האדם בתחנות משטרה במגזר ובערים מעורבות – 2,859 תקנים; סך התקציב – כ-1.3 מיליארד ש"ח.

דסטה גדי יברקן: יצוין כי המשאבים המפורטים לעיל אינם כוללים את מעטפת התמיכה המבצעית במחוזות ובמרחבים השונים, דוגמת מעבדות לזיהוי פלילי, חוקרי זירה ויחידת סיור מיוחדת, יס"מ, ואת מעטפת התמיכה הלוגיסטית במטות, דוגמת אגף משאבי אנוש, אגף ההדרכה ואגף תמיכה לוגיסטית.

דסטה גדי יברקן: כעת אנו בעיצומם של דיוני תקציב 2020–2021, וזהו האתגר של תקציב המשטרה הבא.

דסטה גדי יברקן: מענה על שאלה 2 – אין אפשרות להשיב על שאלה זו, שכן לא ברור למה כיוונת בשאלה כמה מהרוצחים היו מוכרים למשטרה, היות שהמונח "מוכרים למשטרה" עשוי להתייחס למידע מודיעיני, לרישום פלילי כלשהו ורישום פלילי בעבירות אלימות או להרשעות בעבירות כאלה.

דסטה גדי יברקן: במענה על שאלה 3 – הטיפול המשטרתי בארגוני הפשיעה: ככלל, המשטרה רואה בחומרה כל פעילות פלילית ומנהלת מאבק נחוש ובלתי מתפשר בפשיעה החמורה והמאורגנת בישראל בכלל ובחברה הערבית בפרט.

דסטה גדי יברקן: ביטחונו של האזרח הוא היעד המרכזי של המשטרה, וככזה, מושקעים משאבים רבים להשגתו.

דסטה גדי יברקן: המאבק של המשטרה בארגוני הפשיעה מבוצע באופן שוטף, ובמסגרתו ננקטות בין היתר הפעולות האלה: שימוש בכלל הכלים החקירתיים, המודיעיניים והטכנולוגיים המצויים בידי המשטרה; קביעת יעדי עבודה שנתיים על ידי היחידות המטפלות בארגוני פשיעה, תוך התאמתם למציאות השוטפת, טיפול בכלל התחומים הנקשרים לארגוני פשיעה – אלימות, אמל"ח, סמים ופשיעה כלכלית; התמקדות בסכסוכים בתוך החברה הערבית והקצאת משאבים מיוחדים לטיפול בסכסוכים אלו; פיקוח שוטף על פעילות היחידות המטפלות בארגוני הפשיעה על ידי גורמי מטה מוסמכים; ביצוע בקרות פנימיות וחיצוניות של היחידות המטפלות על טיב הטיפול והמשך טיפול.

דסטה גדי יברקן: במסגרת הפעילות השוטפת המשטרה סיכלה ומסכלת אירועים פליליים רבים, ובכך מונעת סיכון ופגיעה באזרחים.

דסטה גדי יברקן: הטיפול בפשיעה החמורה מצריך אורך נשימה ופעולות מודיעין וחקירות מורכבות, ולפיכך לעיתים תיראה התוצאה במלואה רק בטווח הארוך יותר.

דסטה גדי יברקן: להמחשת הדברים המתוארים יצוין כי לפני כשישה חודשים נחשף סוכן במבצע רחב היקף בתקציב של מיליוני שקלים שכלל תקיפת יעדים מודיעיניים בכל רחבי הארץ ואיסוף ראיות נגד למעלה מ-60 דמויות משפיעות בעולם הנשק הבלתי-חוקי, הסמים וארגוני הפשיעה במגזר היהודי והערבי.

דסטה גדי יברקן: אל הסוכן, עבריין משפיע במגזר הערבי, הוצמד שוטר מיחידת עילית של המשטרה שהפך לסוכן חשאי.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, לפני כחודשיים פורסמה פעילות של סוכן שהופעל על ידי המשטרה.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת איימן עודה, קודם כול, אני רוצה להגיד לך באופן אישי מילה טובה על הנאום שלך לפני כמה שבועות פה והתמיכה שלך כנגד ארגוני הפשיעה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה מעשה מנהיגותי, וכל הכבוד.

דסטה גדי יברקן: כמו שאתה רואה, המשטרה בהחלט לוקחת את זה, וגם בדיוני התקציב העתידי, שאנחנו עמלים על כך כרגע במשרד – זו גם המדיניות שהשר ואני מתווים, ואנחנו נפגשים.

דסטה גדי יברקן: מדיניות זה קודם כול הנושא האזרחי, ביטחון אזרחי מדינת ישראל, וככזה, הוא נושא חשוב, והוא לא נושא נישתי, הוא לא נושא של המגזר הערבי – הוא נושא ביטחון הפנים של מדינת ישראל, ועלינו לעסוק בעניין הזה ביחד ולהיאבק בו.

אליהו ברוכי: שאלה נוספת, בבקשה.

איימן עודה: כבוד סגן השר, גם בגלל שאתה מבין קצת ערבית, אני רוצה להגיד לך מה אמר שחקן סורי בשם ג'אוור אל-טושה.

איימן עודה: הוא אמר: (אומר דברים בערבית ומתרגם.

איימן עודה: ) בתרגום חופשי: עם יד על הלב, אתה מאמין במה שקראת עכשיו?

איימן עודה: עם יד על הלב, אני רוצה לשאול אותך:

איימן עודה: ארגוני פשע מאורגן – או שאתם לא יודעים מי הם, או שאתם לא יכולים עליהם, או שמבחינת

איימן עודה: כם הערבים הם חצר אחורית או שתמלא אתה מה שאתה רוצה.

איימן עודה: תמלא.

איימן עודה: השאלה ששאלתי אותך, ואני מבקש עליה תשובה: תוכנית למיגור אלימות – אני קראתי אותה.

איימן עודה: בעמ' 39, בסיכומים, כתוב כך: ההצלחה תבוא אחרי עשור – כלומר, אחרי 1,000 הרוגים ערבים.

איימן עודה: אחרי עשור.

איימן עודה: רק אחרי עשור הממוצע הכללי, הממוצע של הנהרגים הערבים, יהיה זהה לממוצע הכללי.

איימן עודה: תוכניות החומש במדינת ישראל מצליחות או ב-0% או ב-30% או במקסימום 50%.

איימן עודה: תוכנית עשור – אתה מאמין למה שכתוב שם?

איימן עודה: אני מבקש תשובה כנה ואמיתית.

איימן עודה: תודה.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, אני מאמין בתהליכים שנעשו.

דסטה גדי יברקן: אתה גם יודע שאנחנו – בוא נדבר על עובדות.

דסטה גדי יברקן: ביחס למה שהיה בעבר, יש התקדמות גם בפענוח תיקים, בפענוח תיקי רצח.

איימן עודה: מה המספר של הנרצחים הערבים?

דסטה גדי יברקן: אני עכשיו נותן לך עובדות, חבר הכנסת איימן עודה.

דסטה גדי יברקן: העובדות הן – זה לא אומר שזה מספיק, אני אומר לך את זה בכנות.

דסטה גדי יברקן: שאלת שאלה כנה – אני רוצה רגע להסתכל על העובדות.

דסטה גדי יברקן: בשנים האחרונות, בעשור האחרון, חל שיפור בפעילות של המשטרה בפענוח תיקי רצח, בפענוח תיקי אלימות במשפחה ובתיקים של פשע.

דסטה גדי יברקן: חל שינוי, יש התקדמות.

דסטה גדי יברקן: היום יש יותר תחנות משטרה ביישובים ערביים ובכפרים, והמשטרה נכנסת – משהו שבעבר לא היה.

דסטה גדי יברקן: לפני שבועיים – לא, לפני שבוע וחצי – חנכנו תחנת משטרה בצפון, משהו שלא היה לפני כן.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל עכשיו מצאה גם כסף, גם משאבים.

דסטה גדי יברקן: אני לא יכול לדבר על העבר – אני יכול לדבר לפחות על מה שקורה ובעיקר על מה ניתן לעשות בעתיד.

דסטה גדי יברקן: אי-אפשר להתעלם מההתקדמות היחסית.

דסטה גדי יברקן: אני בוודאי לא שבע רצון ממה שקורה – אני רוצה שזה יהיה יותר.

דסטה גדי יברקן: לכן אמרתי לך קודם שהנושא הזה של הפשיעה במגזר הערבי הוא לא בעיה של המגזר – הוא בעיה לאומית של החברה הישראלית פה.

דסטה גדי יברקן: לכן, ככזה, גם השר וגם אני מקיימים ישיבות ודיונים במשרד, משום שאני רואה את זה קודם כול כמשהו חברתי-לאומי במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אנחנו צריכים לראות את זה ככה, ואני מאמין שאנחנו נמצא גם את הדרך המקצועית, המעשית, לפעול בנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: לכן אני בהחלט מאמין, לשאלתך, בכנות וברצון שלנו, של משטרת ישראל, של המשרד לביטחון פנים.

דסטה גדי יברקן: לא משנה מה אני אגיד – בואו נבחן את ההתקדמות לפי מה שקורה.

דסטה גדי יברקן: תבחן את קצב הדיונים אצלנו מאז שהשר אוחנה ואני נכנסנו למשרד.

דסטה גדי יברקן: מעטים הנושאים שאנחנו עוסקים בהם כמו בנושא הזה – דרך אגב, בלי קשר לשאילתות של הנושא הזה – כי זה חשוב.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: שאלה נוספת – לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, אני לא יודע מה ההתקדמות שאתה מדבר עליה.

יוסף ג'בארין: הנושא של האלימות עמד בראש סדר העדיפויות שלנו, חברי הכנסת.

יוסף ג'בארין: התחלנו ב-2015, ומאז האלימות רק גואה ונהיית מסוכנת יותר ומקרי הרצח הולכים וגוברים, גם השנה.

יוסף ג'בארין: אני שומע הרבה פטפטת על הנושא הזה, על הרצינות וכדומה.

יוסף ג'בארין: במבחן המציאות הדברים גוברים, מקרי הרצח רק גוברים, השימושי בירי.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא שומעים על שום יחס כמו שצריך – יחס של אכיפת החוק בקרב ארגוני הפשיעה, אז התקדמות אולי זאת באמת לא מילה שמשקפת את המציאות.

דסטה גדי יברקן: אני בהחלט מסכים איתך שניתן לעשות יותר, ובהחלט זה לא מספק.

דסטה גדי יברקן: אני רק ציינתי ביחס לעבר ומה שקורה.

דסטה גדי יברקן: בסופו של דבר, יש סטטיסטיקה, ולפי זה אנשים עובדים.

דסטה גדי יברקן: אני מסכים איתך שזה לא מספיק, וגם אותי זה לא מספק.

אליהו ברוכי: שאלה נוספת לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, אני חושב שלא מדובר בהתקדמות אלא מדובר בהידרדרות.

אוסאמה סעדי: המספרים מדברים בעד עצמם.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו בשנת 2019 שברנו שיא בהגיענו ל-94 הרוגים – בשנת 2019 – עכשיו, נכון להיום, אנחנו ב-106, והיד עוד נטויה, איך שאומרים.

אוסאמה סעדי: כל הזמן אנחנו אומרים – אתה מדבר על מינהלת ועל תקציבים ועל תחנות.

אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים כבר שנים שזה לא העניין, זה לא ה-issue.

אוסאמה סעדי: היום בוועדה למיגור פשיעה ואלימות בחברה הערבית בראשותו של חברנו מנסור עבאס – לא אנחנו אומרים את זה; בא סגן שר, חבר הכנסת פטין מולא, ואמר: די עם כל התחנות וגיוס שוטרים.

אוסאמה סעדי: הינה, פתחנו – אתה מדבר על התחנה – נפתחה תחנה בכפר יאסיף שמטפלת בכפר יאסיף, אבו סנאן, ג'וליס, ירכא, ג'דיידה-מכר.

אוסאמה סעדי: אבל פטין מולא, סגן שר, אומר שהם באים, רושמים דוחות, עומדים בדברים כאלה, בעבירות תנועה, הם לא מטפלים בעבירות רצח וארגוני פשיעה.

אוסאמה סעדי: מה שצריך, אדוני סגן השר, זה לא מינהלת.

אוסאמה סעדי: צריך קודם כול החלטה למגר ולרסק את ארגוני הפשיעה, תוכנית אמיתית לטיפול בפשיעה ואלימות.

אוסאמה סעדי: די עם המלל, כי המלל הזה הורג אותנו.

אליהו ברוכי: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות לממלא מקום מפכ"ל, ניצב מוטי כהן, שניהל את המשטרה בתקופה לא פשוטה, כשנתיים – משהו שלא היה כדוגמתו, לדעתי, שממלא מקום המשיך כשנתיים בתפקידו, בתקופה לא פשוטה.

דסטה גדי יברקן: באמת, אני רוצה להודות לו בעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: גם שוחחתי איתו הבוקר, והוא מסיים את תפקידו.

דסטה גדי יברקן: בהזדמנות הזאת – גם להודות לממלא מקום השב"ס, ממלא מקום הנציב אשר וקנין.

דסטה גדי יברקן: גם הוא היה ממלא מקום בתקופה הזאת.

דסטה גדי יברקן: שניהם עשו עבודה באמת בלתי רגילה, ובעיקר בתקופה המסובכת הזאת של הקורונה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לאחל הצלחה גדולה למפכ"ל המיועד, ניצב קובי שבתאי.

דסטה גדי יברקן: בהחלט מצפה לנו עבודה גדולה ביחד.

דסטה גדי יברקן: גם איתו שוחחתי.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לאחל הצלחה רבה לנציבה המיועדת, גונדר קטי פרי.

דסטה גדי יברקן: אני חושב ששני הגופים הללו הם גופים חשובים שמנהלים את אורח חיינו ביום-יום.

דסטה גדי יברקן: כמובן – לאחל הצלחה לראש המוסד החדש, הנכנס.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה כמובן לחזק את ידי שותפי השר אוחנה על הבחירה המושכלת באנשים ראויים, ומאחל לכולנו הצלחה רבה.

דסטה גדי יברקן: מחכה לנו אתגר לא פשוט גם במשטרה וגם בשב"ס.

דסטה גדי יברקן: להגיד גם מילה טובה לראש המוסד היוצא על פעולות שכמעט כולן נסתרות, אך בימים אלה רואים וזה גלוי, כל מה שהוא עושה – כל שירותי המוסד, על כל לוחמיו.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה באמת להגיד תודה לכוחות הביטחון על העבודה בתקופה האחרונה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 131, של חבר הכנסת מרגי.

אליהו ברוכי: השר במשרד הביטחון.

אליהו ברוכי: השר מיכאל ביטון, בבקשה.

מיכאל ביטון: ברכות לראות אותך כאן.

אליהו ברוכי: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדיי חברי הכנסת, קצין צה"ל תועד בכפר אל-מוע'ייר כשהוא מול קבוצת פלסטינים שמשליכה לעברו אבנים מטווח אפס.

יעקב מרגי: הקצין מחמש נשקו, מהסס ונסוג לאחור.

יעקב מרגי: לפי תגובת צה"ל, הסרטון היה ערוך.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: מהם פרטי האירוע?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: מהן ההוראות הצבאיות במקרה כזה?

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: האומנם הקצין היה אמור לירות והיסס?

מיכאל ביטון: כבוד יושב-ראש המליאה, חבר הכנסת יעקב מרגי, חברי כנסת נכבדים, ראשית אני רוצה לקרוא גם את הדברים הרשמיים, לאחר שבאמת קיימתי בירור מעמיק עם צה"ל לפרטי פרטים, כי קיבלתי בהתחלה תשובה כללית על העמדה אבל לא על פרטי האירוע, ואחרי זה אני גם רוצה להוסיף עוד כמה נקודות.

מיכאל ביטון: במקרה המדובר, הפרת הסדר הייתה הפרת סדר אלימה, המאורגנת ביום שישי הרביעי ברציפות בגזרת בנימין במרחב הכפרים אל-מוע'ייר וכפר מאליכ, הסמוכים לציר אלון.

מיכאל ביטון: כוחות חטיבת בנימין נערכו עם סדר כוחות משמעותי הכולל כוחות צה"ל, מג"ב, משטרה, מינהל אזרחי וכוחות איסוף על מנת להגן על הציר ולמנוע את זליגת הפרת הסדר למרחב שבו נעים המתיישבים.

מיכאל ביטון: כחלק מההיערכות המקדימה להגנה נפרסו הכוחות על פני שטח נרחב באופן גלוי ובאופן סמוי.

מיכאל ביטון: הקצין שנראה בסרטון היה חלק מהחוליה שהתמקמה במארב נסתר, בין סלעים, על מנת להפתיע את מפירי הסדר בדרכם לזרוק אבנים על הציר.

מיכאל ביטון: כוח המארב בפיקודו של הקצין הזה הצליח להפתיע 15–20 מפירי סדר מטווח אפס ולהביא לבריחתם בחזרה לתוך הכפר לפני שהצליחו לממש את כוונתם לזרוק אבנים על רכבים בציר אלון.

מיכאל ביטון: הסרטון המוזכר בשאילתה הוא סרטון מגמתי שמציג שניות בודדות בלבד – כ-17 שניות – מתוך האירוע בניסיון לצייר תמונה חלקית ומוטעית.

מיכאל ביטון: בסרטון הערוך נראים פורעים שבזמן מנוסתם, לאחר שהופתעו, משליכים כמה אבנים אל עבר הקצין.

מיכאל ביטון: החיילים הנוספים שהיו עם הקצין במארב, ושאינם מצולמים באופן מכוון, הגיבו באמצעים לפיזור הפגנות כנגד הפורעים כפי שמתבקש באירועים מסוג זה.

מיכאל ביטון: בהתייחס לקצין המופיע בסרטון, הקצין חתר למגע באופן כזה שהתרחק מעט משאר חברי החוליה.

מיכאל ביטון: הקצין העיד לאחר האירוע כי לא חש סכנה ולא ראה צורך לעשות שימוש בנשקו – שהיה מביא לנזק משמעותי מעבר לנדרש כפי הבנתו את הסיטואציה המבצעית שבה היה שרוי.

מיכאל ביטון: בשום שלב הקצין לא היסס לעשות שימוש בנשקו האישי והוא לא חש סכנת חיים, ועל כן לא ירה.

מיכאל ביטון: הקצין והצוות עמדו במשימה, שהייתה מניעת התקרבות מפירי סדר לציר אלון והרחקתם מסביבה אזרחית, בצורה מוצלחת מאוד.

מיכאל ביטון: החיילים ביצעו מרדף אחרי מפירי הסדר ועצרו מפר סדר, והוא הועבר להמשך חקירה לטיפול גורמי הביטחון.

מיכאל ביטון: הסרטון החלקי והמגמתי אינו משקף כהוא זה את פעילותם הנחושה של לוחמי צה"ל במהלך האירוע.

מיכאל ביטון: כוחות צה"ל ימשיכו לפעול בנחישות לשם שמירה על הסדר הציבורי והגנה על חיי אזרחי מדינת ישראל במרחב.

מיכאל ביטון: אני רוצה להוסיף עוד כמה נקודות, חבר הכנסת מרגי.

מיכאל ביטון: כשצפיתי בסרטון, וגם בקטע הזה – אפילו לבדו, הוא עומד בפני עצמו – השאלות ששאלתי את עצמי, כמוך וכמו רבים שצופים, היו אם בכלל לקצין הזה הייתה זכות לבצע ירי בנשק.

מיכאל ביטון: הלכתי להוראות פתיחה באש, ושם כתוב מפורשות: הפרת סדר שהופכת לאלימה ומסכנת חיים – רשאי הקצין לעשות נוהל מעצר חשוד של ירי באוויר וירי ברגליים, ואם צריך לבלום את סכנת חיים – גם ירי על מנת להרוג.

מיכאל ביטון: אחד האירועים הקשים – היו כמה אירועים שבהם נזרקו אבנים וסלעים מגגות ביהודה ושומרון.

מיכאל ביטון: לצערנו היו גם הרוגים, חיילי צה"ל, מסלע, ובעצם צה"ל אמר:

מיכאל ביטון: אבן יכולה להרוג וסלע יכול להרוג, ועובדה ששינו את הוראות הפתיחה באש מהסיבה הזאת.

מיכאל ביטון: עכשיו, אותו קצין אמר בתחקיר: אני לא פחדתי.

מיכאל ביטון: תוכנית העבודה שלנו הייתה שהם בורחים ממני ונופלים לידיים – ולהם יש אמצעים להפרת סדר, ואתה בולם אותם ועוצר אותם.

מיכאל ביטון: עכשיו, הרוג ביהודה ושומרון זה גם רע למדינת ישראל, כי זה דלק להפרות הבאות.

מיכאל ביטון: אני רציתי לוודא שהקצין הזה ידע מה הוא יכול לעשות, ואז, ראיתי בזה – בהתחלה, אמרתי: רגע, למה אתה לא יורה?

מיכאל ביטון: יש לך זכות, כי אותו פלסטיני לא הרים אבן קטנה, הרים אבן בקוטר של 10 ס"מ, וזה דבר שהורג.

מיכאל ביטון: אם זה פוגע לך בפנים זה יכול להרוג, כבר היו מקרים.

מיכאל ביטון: הוא גזר על עצמו איפוק, אבל לא איפוק של חוסר ידיעה מה הסמכויות שלו – הוא פיקד על הכוח – אלא: אני מנהל את האירוע, עוצר אותם בפועל, עומד ביעד שלי ולא מוסיף דלק למדורה.

מיכאל ביטון: זה הזכיר לי אירוע שגם אני הייתי שותף לו ב-1988.

מיכאל ביטון: נגזר עלינו בגולני להיות נערי האינתיפאדה, בקבאטיה, בג'נין, בשכם, ובדיר אל-בלח ובעוד כמה מקומות, בג'לזון, ושם יום אחד אנחנו עושים מארב, וקבוצת מפירי סדר – מפתיעים אותם, ואז יש רגע שהם בורחים, ושם עוד היה מותר לעשות נוהל מעצר חשוד.

מיכאל ביטון: אבל אתה אומר לעצמך: תשמע, אתה לא בסכנת חיים, אתה בשליטה מלאה.

מיכאל ביטון: בקור רוח אתה עוצר את עצמך; אתה מונע פעולה גם כשאתה יכול לבצע – זאת גבורה.

מיכאל ביטון: פעם האלוף גדעון שפר סיפר לי סיפור – ובזה אני אסיים.

מיכאל ביטון: הוא אלוף עם צל"ש.

מיכאל ביטון: הוא נטש מטוס בגובה 15 ק"מ, ואף אחד לא האמין שהוא יישאר חי.

מיכאל ביטון: הוא ירד, היה שבוי.

מיכאל ביטון: חזר ונהיה ראש אכ"א – אלוף בצה"ל, מעוטר מאוד.

מיכאל ביטון: אני אספר לך סיפור שהוא קיבל עליו צל"ש.

מיכאל ביטון: תשמע את הסיפור הזה.

משה ארבל: בתגובת דובר צה"ל מופיע שהם ברחו.

משה ארבל: השאלה: אם הם נאלצו – – –

מיכאל ביטון: עצרנו על המקום אחד מהם.

מיכאל ביטון: אחד נעצר.

משה ארבל: כולם היו צריכים להיות עצורים.

משה ארבל: לא דיברנו על – – –

מיכאל ביטון: כן, אבל רבי משה, אם אני אשאל אותך שאלה בפסיקת הלכה, רבי משה, פסיקת הלכה של דיינות, אז אני אתן לך את הבכורה, כי אני יודע שאתה סייפא וספרא – ורישא, והכול – אתה בקי.

מיכאל ביטון: אני אומר לך שיש מפירים, והם רצים לכל עבר.

מיכאל ביטון: אתה יכול לרוץ, לתפוס אחד, אתה לא תופס 20, אבל האחד הזה מביא מודיעין ומסגיר את חבריו, ולמקום הזה שהיה בו מארב הם לא יבואו.

מיכאל ביטון: אתה יודע מה?

מיכאל ביטון: עוד דבר: ברוך השם – אנחנו צריכים להכיר בזה – ברוך השם, כרגע אנחנו שומרים על מציאות ביטחונית שקטה וטובה, זאת אומרת שחיילי צה"ל עומדים על משמר ארצנו והם מביאים תוצאות.

יעקב מרגי: משמר ארצנו וערי אלוקינו.

מיכאל ביטון: בדיוק: "מן הים הגדול עד לבוא הערבה / ביבשה, באוויר ובים".

מיכאל ביטון: אז קודם כול הם עמדו ביעד הם מנעו פגיעה באזרחים.

מיכאל ביטון: עצרו אחד – יביא מודיעין – יעצרו אחרים.

מיכאל ביטון: בכל לילה יש מעצרים.

מיכאל ביטון: הדבר הזה נעשה.

מיכאל ביטון: עכשיו, רבי משה, אתה עצרת סיפור טוב באמת.

מיכאל ביטון: אז האלוף גדעון שפר יוצא למשימת צילום מעל עיראק, למרות שהוא כבר נפצע והכול, במבנה לצילום – בכלל לא לריב עם אף אחד, לאסוף תוצאות.

מיכאל ביטון: פתאום מגיחים לעברם מיגים.

מיכאל ביטון: עכשיו, הוא יכול לנהל קרב אוויר, וטייסים בצה"ל ברוב קרבות האוויר ניצחו את היריב הערבי, אבל משימתו הייתה צילום, והוא עמד במשימה.

מיכאל ביטון: תראה מה עושה האיש החכם הזה.

מיכאל ביטון: הוא אומר: אני עכשיו על פנטום, יש לו שני מנועים, אני עכשיו רץ קדימה לארץ ישראל, והמיגים רודפים אחריי.

מיכאל ביטון: ואני מחשב בראש שבנקודה מסוימת הם כבר לא יכולים לחזור לבסיס, כי אין להם מספיק דלק, ושני המיגים האלה נופלים כי אין להם דלק לחזור לבסיס.

מיכאל ביטון: אז על האיפוק הוא קיבל זכות גדולה.

מיכאל ביטון: אז לפעמים זה לא בגלל פחד וחוסר הוראות פתיחה באש, אלא זו החלטה של קצין לפעול בתבונה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אליהו ברוכי: שאלת המשך, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: מכובדי השר, אני שמח שידידי משה ארבל שאל את ההמשך, אבל אני רוצה שמכך ששאלנו שאילתה, שלא ישתמע שיש לנו איזה צימאון לירות בגבם של מפגינים או – חסנו על כבודם של חיילי צה"ל, ואני שמח שהתשובה האמיתית היא שזה סרטון מגמתי וערוך.

יעקב מרגי: תרשה לי, בהזדמנות הזאת, בחג החנוכה, לברך ולחזק את ידי כל העושים במלאכה, כל כוחות הביטחון, חיילי צה"ל וזרועות הביטחון, מפקדיהם וחייליהם.

יעקב מרגי: תבורכו על העבודה ועל המשימה הקדושה.

מיכאל ביטון: אשריך.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מרגי, באמת החג הזה – אתה יודע, אני אמרתי לגדוד נצח יהודה, שאתה מכיר אותו – 13,000 בוגרים חרדים שלוחמים בצה"ל, 13,000 ששומרים על אורח חיים דתי וחרדי והקימו משפחות וקהילות.

מיכאל ביטון: עכשיו אנחנו בחנוכה, אז אמרתי להם: אתם יודעים מה יפה אצלכם?

מיכאל ביטון: אתם שילוב של מכבים וחשמונאים – אתם כוהנים של תורת ה' אבל אתם מכבים, ועשיתם את "מי לה' אליי".

מיכאל ביטון: אז קודם כול באמת אתה צודק.

מיכאל ביטון: צריך להוריד את הכובע בפני כל הלוחמים על העבודה הסיזיפית, היום-יומית, בכל הגבולות וביהודה ושומרון.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: שאלה נוספת – לחבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, קודם כול חנוכה שמח, וגם אני מחזק את ידי חיילי צה"ל, שעומדים על משמר ארצנו, כמובן.

ינון אזולאי: אדוני השר, בשבוע שעבר דיברנו, שוחחנו כבר במשך שבועיים, על מאפיית קריית שמונה.

ינון אזולאי: כידוע לך, אתמול הגענו להבנה בוועדת הכספים שנותנים עוד חודש, ולא תצא הזמנת ביצוע עבור מאפייה אחרת אלא ימתינו עם זה כחודש על מנת לראות במה אפשר לעזור.

ינון אזולאי: אז קודם כול אני מודה לך, כי אני יודע שאתה עזרת וסייעת.

ינון אזולאי: אני גם מבקש, ותקרא לזה שאלה: איך אנחנו באמת מיישמים, שהדברים יישאו פרי?

ינון אזולאי: כלומר, איך עושים עוד את המאמצים באמת כדי להגיע לאיזושהי הסכמה והבנה למען אותם 120 עובדים – ואני מדגיש: עבור העובדים שאתה יודע כמה הם קרובים לליבך, לליבי, לליבנו?

ינון אזולאי: תודה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אזולאי, אתה מעלה סוגיית אמת, ואתה איש אמת, ואתה באמת פעלת למען המאפייה הזאת בקריית שמונה ולמען 150 עובדים, שזה עיקר הדבר – הפרנסה שלהם.

מיכאל ביטון: את כל פרטי האירוע פירטנו בעבר, אבל בסוף אנחנו לא רוצים לראות מאפייה שנסגרת.

מיכאל ביטון: חיפשנו דרכים ורעיונות.

מיכאל ביטון: אנחנו עוד לא הגענו לפתרון מוגמר, אבל פנינו גם לאנשי משרד הביטחון, למנהלים, פנייה גם של שר הביטחון גנץ וגם שלי: בואו ניקח איזה פסק זמן של חודש לחפש פתרונות.

מיכאל ביטון: ברגע הזה באמת חשוב לי לציין דווקא אדם בשם אבי דדון, שהוא ראש מינהל הרכש.

מיכאל ביטון: באירוע הזה ידיו כבולות, כי יש מכרז ויש זוכה, ויש חוק ויש יועצים משפטיים, ואם אתה מפר מכרז, אתה מפר חוק, ואתה לא רוצה להיות מפר חוק.

מיכאל ביטון: מצד שני, האיש הזה כיתת רגליו בדרום והלך למגדלי עגבניות במושבים וקנה מהם עגבניות לצה"ל, והלך לגולן למגדלי תפוחים וקנה תפוחים לצה"ל, ולקח מפעל שנמצא בתל חי שהיה צריך לעזוב את אזור קריית שמונה והעביר אותו – בתוך שנה וחצי יהיו 200–300 עובדים בתוך קריית שמונה; הוא שמר על הפרנסה.

אופיר כץ: לא צריך לכתת רגליים – נסע לדרום.

מיכאל ביטון: אתה צודק.

אופיר כץ: לא כיתת רגליו לדרום – נסע לדרום.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אופיר כץ, איש עפולה, שנלחם על שוויון בבריאות, בפריפריה – אנחנו מאותו המסטינג, אני ואתה.

מיכאל ביטון: אתה יודע שהמרחק מירוחם לתל אביב הוא יותר קטן מאשר מתל אביב לירוחם, כי אנחנו נוסעים כל יום בכיף לעבודה, לירושלים ותל אביב.

מיכאל ביטון: הם, כשהם באים לירוחם, הם אומרים: שמע, אני צריך לצאת למסע, אני הולך לרופא לבדוק אם אני אגיע אליך.

אופיר כץ: מה, עד עפולה עכשיו?

מיכאל ביטון: מה פתאום, מרכז הארץ זה עפולה וירוחם.

מיכאל ביטון: תל אביב זה לענייני מסחר וסידורים.

מיכאל ביטון: זה קניון גדול, כן.

ינון אזולאי: אגב, משרד החוץ אצלכם, אתם יכולים לדאוג שיהיה דרכון לתל אביב.

ינון אזולאי: זה יהיה יותר קל.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ינון אזולאי, בוא תציל את הממשלה ונוכל לעבוד ולהשיב על שאילתות, ולא עכשיו להתנגח על עוד ועוד עניינים.

מיכאל ביטון: אבל רק נסיים ברצינות: באמת יש לנו חודש, חלון הזדמנויות להציל את המאפייה.

מיכאל ביטון: לא נוכל בלי גיבוי משפטי.

מיכאל ביטון: המכרז יצא לדרך.

מיכאל ביטון: גם הזוכים, שרוצים לקבל את הזכייה שלהם, כבר פונים אלינו ואומרים: אם תפגעו בקניין שלנו, תגיע תביעה מצידנו.

מיכאל ביטון: עכשיו, הזוכה בקריית שמונה זכה ב-26% מייצור הלחם של צה"ל, אבל בתעריף – הוא זכה, אבל בתעריף נמוך לדעתו, תעריף הפסדי.

מיכאל ביטון: אם יימצא מתווה ששותפים לו האוצר וועדת הכספים ומשרד הכלכלה ותהיה לו איזושהי השלמה לשנתיים-שלוש שבהן המכרז בתוקף – הוא ימשיך לייצר לחם, תהיה לו השלמה תקציבית, יהיה מכרז נוסף והוא יזכה ביותר אזורים, ובא לציון גואל.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לכבוד השר.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה מס' 124.

אליהו ברוכי: יציג את השאילתה חבר הכנסת אופיר כץ, וישיב שר המשפטים אבי ניסנקורן.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, בפרשת ההתעללות בפעוטות בגן הקטנטנים של יעל הוגש כתב אישום בנובמבר 2018 וטרם נקבע גזר הדין.

אופיר כץ: לפני כשבועיים וחצי נאמר להורים כי הדיון הבא נדחה למרץ מכיוון שהשופטת יצאה לשבתון של חודשיים.

אופיר כץ: ברצוני לשאול: מה התייחסותך לנושא, שזה לוקח כל כך הרבה זמן?

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, בוא נגיד את העובדות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כתב האישום באמת הוגש בנובמבר 2018, וכרגע אנחנו בשלב הטיעונים לעונש, והתבקש תסקיר שירות מבחן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בלעדיו לא יכול בית המשפט לתת גזר דין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתקופה שחלפה הוגשו מטעם שירות המבחן ומטעם ההגנה שלוש בקשות שעניינן דחיית מועד הדיון בשל היעדר תסקיר שירות מבחן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בבקשה האחרונה, שהוגשה בתאריך 22 בנובמבר על ידי שירות המבחן, נכתב:

אברהם (אבי) ניסנקורן: עקב טעות שאירעה בשירותנו הקשורה במעבר לתוכנה חדשה, נשמטו מעינינו פניות אלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן לא התחלנו את הטיפול בהן, ואנו מצירים על כך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנו מודעים לעובדה כי ניתן לנו זמן סביר לביצוע האבחון ולהשלכות של בקשה זו על הנאשמות ועל עבודת בית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בנסיבות האלה באמת קבעו את הדיון ל-31 במרץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: באופן כללי אני חושב שדיונים בנושאים של התעללות בפעוטות צריכים להידון בצורה מהירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמובן, צריך לתת לצדק להיראות, גם מצד התביעה וגם מצד הסנגוריה וגם מצד הנפגעים, אבל ברור שדיונים צריכים להתנהל בצורה מהירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא בריא שדיונים לא מתנהלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה עובדות שתוארו, של תסקיר מבחן שבאמת, אם רק היה מוגש אז יכול להיות שכבר היה ניתן לתת החלטה בתיק הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חייב להגיד לך שהנושא הזה של איך אנחנו במדינת ישראל משרשים את הבעיה הזאת של תופעות של האלימות וההתעללות בפעוטות חסרי ישע, משהו שאתה מטפל בו כבר תקופה ארוכה – זו תופעה באמת מאוד מאוד כבדה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, אם דודי אמסלם לא היה משתק את ועדת שרים לחקיקה, אז יכול להיות שכבר היה אפשר לדון בזה כבר לפני חודש או חודשיים בוועדת שרים לחקיקה, ולא – – –

אופיר כץ: אמרתי לך שבוועדת שרים לחקיקה לא תהיה בעיה, אבל לא רצית להתקדם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמרת לי, אבל דה פקטו דודי אמסלם שיתק את ועדת השרים לחקיקה, כולל בנושאים האלה, והנושא הזה הוא נושא שנדון כבר הרבה זמן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עדיין, בסוף צריך לראות את הפתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הפתרון צריך להיראות לא רק באכיפה ולא רק בעונש; צריך להיות גם פתרון מניעתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מדינת ישראל, הרבה מאוד שנים אומרים שהיא צריכה ללכת למצב של לימודי חובה מגיל אפס עד גיל שלוש, ואז אלה לימודים מפוקחים, לימודים שהגננות והסייעות בהם הן גננות שהן עובדות עירייה או עובדות משרד החינוך, פלוס הפיקוח של המצלמות ועמידה על זה – לראות שבאמת יש מצלמות בכל מקום – ועמידה על הנושא הזה של רישום פלילי, שמי שיש לו רישום פלילי לא יעבוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי, מדינת ישראל לא מתקדמת בשנים האחרונות בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו רואים שפעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם – בכל פעם באה הממשלה, בכל פעם לפני בחירות מדברים על חינוך חינם מגיל אפס עד גיל שלוש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה דגל שעולה בכל פעם – גם על ידי כחול לבן, כמובן; אנחנו מאמינים בזה ורוצים את זה – רק כשאתה מגיע לרגע האמת באים שר החינוך ושר האוצר ואומרים: זה עולה 5 מיליארד שקל לכל שנתון, אי-אפשר לעמוד בזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו יודעים מה הנזק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש דוח של בנק ישראל, ובנק ישראל אמר שההשפעה של חינוך חינם מגיל אפס עד גיל שלוש ברמת הפריון היא השפעה דרמטית, ברמת היכולת של צעירים – גם לשוויון הזדמנויות, גם להתפתח וגם לייצר אנשים עם יכולת יותר טובה להשתלב בשוק העבודה, בסופו של דבר; ההשפעה של חינוך בגיל אפס עד שלוש היא השפעה דרמטית להמשך החיים, וזה נדחק כל הזמן החוצה – זה נדחק החוצה כי מסתבר שבישראל השאלה מי שר המשפטים יותר חשובה משאלת החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אומר, אנחנו צריכים להיות במצב ששמים באמת – ואני מקווה שנגיע לממשלה ששמה באמת את החינוך בראש סדר העדיפויות, ואת הרווחה בראש סדר העדיפויות, ואת הבריאות בראש סדר העדיפויות.

אופיר כץ: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו נלחמים על זה ברמה התקציבית, ולצערי אין תקציב, אז אי-אפשר אפילו לדבר על זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שהנושא של בריאות וחינוך, חיזוק הבריאות הציבורית וחינוך חינם בגיל אפס עד שלוש, אם באמת הייתה הממשלה, וראש ממשלה – הרי זה אותו ראש ממשלה כבר 11 שנים – היה אומר:

אברהם (אבי) ניסנקורן: חשוב לי שהבריאות בפריפריה לא תיפגע – כי כרגע הבריאות בפריפריה, כל אחד יודע.

אופיר כץ: אבל איך הגענו לבריאות בפריפריה?

אופיר כץ: אמרת לי על השופטת שיצאה לחופשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הגענו לזה כי אתה נוגע בנקודה אחת, ואני – – –

אופיר כץ: אני חבר כנסת, יש לי רק לשאול שאילתות.

אופיר כץ: זה לא מוצא חן בעיניך?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מכבד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסדר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא, מוצא חן בעיניי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מותר לי לתת תשובה קצת יותר רחבה.

אופיר כץ: הגעת לבריאות בפריפריה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה נוגע בנקודה אחת, ואני אומר לך שהבעיה במדינת ישראל היא קודם כול בעיה מניעתית – הבעיה היא מניעתית בתחום החינוך, ואותו דבר גם בתחום הבריאות ובתחום הרווחה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הבעיה המניעתית – להשקיע כספים, ובדברים האלה לעשות את זה ברמה הציבורית ולא ברמה הפרטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי קשה, בכל פעם אנחנו באים, והמערכת – גם ההורים אבל כמובן המערכת – מצליחה לעלות על מישהו או על גן שמתנהל בצורה פסולה של התעללות בפעוטות, ואז מנסים למצות את החלק העונשי בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו נדבר על זה גם בהמשך היום – יש לך הצעת חוק טרומית בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני אומר לך שבסוף בסוף הדבר לא ייפתר בצד העונשי, אין סיכוי שזה ייפתר בצד העונשי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה ייפתר רק בצד המערכתי, ורק אם מדינת ישראל תחליט שהיא שמה את החינוך בראש מעייניה והיא אומרת:

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני עושה דברים ששמים את הנושא הזה בראש מעיינינו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי שנים שנים שנים מדברים אם חינוך לגיל הרך צריך להיות במשרד העבודה והרווחה או במשרד החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שנים.

אופיר כץ: כולם מסכימים שזה צריך להיות בחינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה זה כולם מסכימים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: שנים זה לא קורה, כי שנים אומרים: אנחנו לא מסוגלים לעשות את זה בגלל רמה תקציבית, או שיש שר עבודה ורווחה שבאופן ספציפי בשנה מסוימת מתנגד – גם זה קרה בשנים עברו.

אופיר כץ: הנוכחי גם מסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה?

אופיר כץ: הנוכחי גם מסכים שזה צריך לעבור למשרד החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אומר, בסופו של דבר יש פה מקרים, וקשה להתייחס לכל מקרה פרטנית, והנפש של ההורים עולה על גדותיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך לראות איך אנחנו עושים ענישה יותר חמורה ואיך באמת אנחנו מחזקים את מערך הענישה ומייעלים את מערך הענישה ואיך אנחנו מייצרים מצב שהצדק נראה יותר מהר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים עם כל האמירות האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש רק נקודה אחת שאנחנו לא מסכימים עליה, אבל במהות אני מסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ויש לנו מצד שני את כל המערך המהותי, שזה המערך של החינוך – איך משקיעים כסף בחינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בכל פעם שבאים – על זה קשה לדבר, כי זה כסף גדול, על זה קשה לדבר, כי זו רפורמה אמיתית, ואז תמיד נדחקים הצידה עם הנושא הזה וזה אף פעם לא נדון, ולצערי גם אין תקציב, וכשאין תקציב, אי-אפשר לדון בזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אגיד עוד משהו שקשור לחינוך, הוא לא קשור לשאילתה: אנחנו יודעים – למשל בחינוך המיוחד של החינוך החרדי אנחנו יודעים שחסרים כמה עשרות מיליוני שקלים בשביל להשוות את התנאים שלהם לתנאים של ילדים עם מוגבלות בחינוך שהוא תחת פיקוח – – –

אופיר כץ: מוכר שאינו רשמי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וזה בכל פעם בא לגפני לוועדת הכספים, ובשעתו זה בא גם לוועדת החינוך, אצל מרגי, כשהוא היה יו"ר ועדת החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל מי שיושב מאחורי השולחן מסכים שצריך ליצור פה שוויון בחינוך, וזה באמת משהו שמתחייב, כי זו האוכלוסייה הכי חלשה, אלו ילדים עם מוגבלות, וזה לא קורה, וזה כמה עשרות מיליוני שקלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אם זה לא קורה וזה כמה עשרות מיליוני שקלים וזה מתחייב – יש החלטת בג"ץ על כיתות א'-ב' – אז מתחכמים ואומרים: בג"ץ דיבר על השוואה בכיתות א'-ב' אבל לא על השוואה לגיל הגן, אז מתחכמים; אבל אם לא עושים את זה, שזה כמה עשרות מיליוני שקלים – וזה לא עניין של סקטור; זה במקרה הזה הסקטור החרדי, אבל מה זה משנה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא רק הסקטור החרדי, יש עוד סקטורים שם, אבל זה ברובו הסקטור החרדי, אבל מה זה משנה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רואה את ההורים האלה ואתה רואה את העוול שנגרם, וההורים האלה ממשיכים את המלחמה אחרי שהילדים שלהם כבר אחרי גיל הגן, אבל הם ממשיכים את המלחמה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמו שאתה לוקח מלחמה, גם הם לקחו מלחמה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מדינת ישראל צריכה לחזור לאיזושהי שפיות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו איבדנו קצת שפיות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו עובדים כל הזמן על פסילות, על שיסוי, על לראות איך מחרבים את מערכת המשפט; לא עובדים על הדברים שחשובים לכל אחד, שזה חינוך ובריאות – קודם כול שני הדברים הבסיסיים האלה – ולא עובדים על החלק המניעתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז בסדר, אז תהיה עוד שאילתה על עוד מקרה, ואני אבדוק עוד מקרה, ובסופו של דבר ההנחיה של הפרקליטות – – –

אופיר כץ: כל מקרה כזה זו משפחה, אלה הורים שסובלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אופיר כץ: כל יום כזה עובר ואומרים להם: עוד כמה חודשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אופיר כץ: לגבי השאילתה – העניין הוא שהיא יוצאת לחופשה.

אופיר כץ: גם ככה זה לקח כל כך הרבה זמן, אז – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז מה אתה רוצה – – –

אופיר כץ: אני שואל: אין אפשרות שזה יהיה יותר מהר, לקצר את הסבל?

אופיר כץ: אני באמת שואל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תשמע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה עולה לדיון בעוד שלושה חודשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע לזרז את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע להיכנס למערכת המשפט ולהחליט על כל שופט אם הוא יוצא או לא יוצא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסביר את האירוע, למה זה קרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יהיו הכרעת דין וגזר דין במועד שנקבע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא רואה פתרון אחר לנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, חבל באמת שזה נפל בין הכיסאות בגלל תסקיר המבחן.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: שאלה נוספת – לחבר הכנסת משה ארבל.

אליהו ברוכי: בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד שר המשפטים, חברי הכנסת, פסיקת בית המשפט העליון, בג"ץ, בנוגע למרווח המחיה של אסירים לא מקוימת בשל היעדר תקציב מדינה.

משה ארבל: זה אומר שאסירים חיים בתת-תנאים מבחינת מרווח המחיה שלהם לפי פסיקת בית המשפט.

משה ארבל: ההצעה לסדר-היום שהגשתי, ואושרה כדחופה כנראה לא תעלה היום בשל לוחות הזמנים, אבל אני כן מבקש להעלות את זה היום כשאלה לכבודו.

משה ארבל: שלוש שנים לא ראה אף אחד משופטי בית המשפט העליון הזדמנות אחת לבוא ולבקר במתקני כליאה ולראות את מצבם של האסירים.

משה ארבל: דבר נוסף, מתחילת תקופת הקורונה לא היה שופט אחד – הם מוסמכים בחוק לבוא אפילו לביקורי פתע או לביקורים מתואמים מראש – שטרח להיכנס למתקן כליאה לראות את מצבם של האסירים.

משה ארבל: כיו"ר הוועדה לבחירת שופטים, זה נושא שמונח בכלל כשאתם בודקים את כשירותם של אותם אנשים ששולחים למאסר?

משה ארבל: כך צריך להיות.

משה ארבל: זו סמכותם בחוק, אותה רגישות למצבם של האסירים.

משה ארבל: גם עם מיקי חיימוביץ', יושבת-ראש ועדת הפנים, ביצענו כמה וכמה ביקורי פתע.

משה ארבל: מצבם של האסירים בהרבה מאוד מקומות גרוע מאוד.

משה ארבל: זה לא בתחום סמכותך, אבל עדיין, בסופו של דבר, נושאי משרה שיפוטית חייבים להבין את החשיבות של זה.

משה ארבל: שלוש שנים – אף אחד מהם.

משה ארבל: פניתי לנשיאת בית המשפט העליון.

משה ארבל: היא ציינה בפניי שאין לה סמכות בחוק לחייב, אבל השאלה: כראש המערכת, האם וכמה אתה פועל לטובת הדבר הזה?

משה ארבל: תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אוקיי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז תראה, כיוון שזה באמת לא עלה על סדר-היום, אין לי תשובה מסודרת – כי אני מבין שהנהלת בתי משפט כן ישבה על השאילתה שאתה הגשת וכן הכינו תשובה מסודרת – אבל אני כן רוצה להתייחס לנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר, אני מסכים שהנושא של זכויות עצורים וזכויות אסירים זה נושא שמתחבר בסוף גם לכבוד האדם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז יכול להיות שבן אדם עבר עבירה; זה עדיין לא אומר שהוא לא זכאי לזכויות מינימליות של כבוד האדם, ולרצות את העונש שלו אבל בצורה מכובדת, בצורה שבעצם מכבדת אותו ואת מדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בג"ץ הרי הכריע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, בג"ץ הכריע כמה פעמים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הייתה הכרעה של בג"ץ קודם כול על חוק שרצו להפריט את בתי הכלא, ואחרי כמה שנים בא בג"ץ ואמר שזה דבר לא ראוי ולא חוקתי, ולא נתן אפשרות להפריט את בתי הכלא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואתה שואל אותי – למשל בנושא הזה אני שמח שבג"ץ התערב כי אתה יודע, תמיד אומרים: האם בג"ץ יכול להתערב?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא להתערב?

אברהם (אבי) ניסנקורן: הוא התערב במובן של כבוד האדם, ובמכרז כפי שיצא אז – המכרז היה מכרז שכולו רווח כספי, ובג"ץ באמת עצר את התהליך הזה, אחרת היינו בישראל היום עם בתי כלא פרטיים והיינו שואלים שאלות עוד יותר קשות על בתי כלא פרטיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה החלק הראשון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחר כך בג"ץ גם התערב ובא ואמר: חייבים להיות תנאים מינימליים לאסירים וגם נקב בגודל במטרז', זאת אומרת כמה מטרז' צריך להיות ברמה של אזור פנוי, מטרז' לאסירים, ובעצם חייב את המדינה לייצר פה תוצאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: התפקיד של בג"ץ קודם כול הוא לקבל החלטות ולא לעשות את הבקרה, כי זה התפקיד של מבקר המדינה.

משה ארבל: – – – בחוק – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא, אני לא אומר שלא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר: התפקיד העיקרי של בג"ץ זה לקבל את ההחלטה, תפקיד הביצוע בעצם מונח לפתחה של הממשלה, ותפקיד הביקורת מונח לפתחו של מבקר המדינה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה בגדול, כן?

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברור שהרשות השופטת שבאה ורואה ומתרשמת וכו', יש לזה חשיבות, ויש לזה חשיבות גם במובן – אני מאוד אשמח אם יהיו ביקורים של הרשות השופטת, גם ברמה של מעמדה של הרשות השופטת ואיך היא נתפסת בציבור, אבל אני חושב שהתפקיד המרכזי בסוף זה לקבל את ההחלטה השיפוטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שקורה בנושא הזה – בעצם יש שתי דרכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר את זה בצורה מאוד פשטנית, אבל יש שתי דרכים להתמודד עם הדבר הזה: או להקטין את מספר העצירים דרסטית או להגדיל את המטרז' של בתי הכלא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: והנוסחה פה היא לא נוסחה מסובכת, כן?

משה ארבל: זה לא רק מטרים, זה גם – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברור, ברור, ברור, אבל זה מתחיל מבינוי, הכול בסוף מתחיל מבינוי וממטרז'.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה גם תנאים, זה גם שאין לך מקקים, אבל בסוף זה מתחיל ממטרז', בלי מטרז' זה לא יעבוד; או פחות עצורים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, תראה מה קורה ברמת העצורים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברמת העצורים והאסירים, אז יש באמת תופעה – ואנחנו רואים אותה, דרך אגב, בכנסת הנוכחית – שמצד אחד באים ואומרים שמדיניות – דרך אגב, מדיניות ארוכת שנים – של מערכת התביעה ושל כל המערכות בישראל: צריך ללכת על הליך שיקומי, וכמה שאפשר לשקם אסירים וכמה שאפשר למנוע מאסרים לטווח ארוך, אם אפשר להימנע; כמובן, כנגד הרתעה וכנגד ענישה – יש פה ערכים של הרתעה וענישה שהם ערכים חשובים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מצד שני, אנחנו רואים בכנסת הנוכחית שכל פעם שמגיע לך איזשהו מקרה, כמו למשל התעללות בפעוטות או התעללות בקשישים או התעללות בצוות רפואי או עבירות מין, אז באים חברי כנסת – וגם, אני לא יכול לא לקבל את זה כאמירה – ואומרים: אנחנו רוצים שהצדק ייראה ושאותם מתעללים יהיו בבית כלא כמה שיותר זמן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: והמתח הזה זה מתח טבעי, בין הצורך לעשות שיקום ודרך השיקום לצמצם בעצם את הפשיעה לבין הצורך להרתיע ושהצדק ייראה, לעשות ענישה ושאנשים ייכנסו לכלא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המתח הזה תמיד קיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בעצם כל הדיון על העניין של עבודה לתועלת הציבור, ואנחנו כל היום רואים את הדיון הזה: האם לשלול עבודה לתועלת הציבור או לא?

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי יש היום עד תשעה חודשים – וזה בהוראת שעה, דרך אגב, שעוד שנה או שנתיים כבר פוקעת – כל הדיון הזה הוא בדיוק אותו דיון שמתנגש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שופט בא ואומר: למרות שהחלטתי על תשעה חודשי מאסר, אני מחליט להמיר את זה בעבודה לשירות הציבור, שזה בעצם חלופה של מאסר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל הדיון הזה מתחדד, אתה יודע, בפעוטות וכו' – עוד פעם אותו דיון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל הדיון על פשיעה של הנשק – אנחנו רוצים היום להחמיר בענישה של אנשים שאוחזים בנשק לא חוקי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו רואים את התופעה הזאת בייחוד במגזר הערבי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחר כך זה זולג לעוד מגזרים, אבל זה מאוד מאוד בולט במגזר הערבי, וזה מוביל לפשיעה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז לכן, אני מנסה לבוא ולהגיד: החלק של מספר האסירים בישראל, כשאתה מסתכל במחקר השוואתי – מול ארצות הברית הוא הרבה יותר נמוך, מול חלק ממדינות אירופה הוא יותר גבוה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ישראל נמצאת פה באיזשהו מקום באמצע, נגיד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במדינות סקנדינביה, נגיד, יש הרבה פחות אסירים לנפש; בארצות הברית יש הרבה יותר אסירים לנפש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר זו התמודדות, וזו התמודדות של המערכת, עוד פעם, מול ענישה – שיקום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה התמודדות מאוד מאוד מורכבת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני חייב להגיד לך פה, מה שאני מנסה כל הזמן – וזה חלק מהוויכוח שהיה לי עם אופיר כץ – כשמקבלים החלטה, כשאתה מקבל את ההחלטה מהבטן, מהבטן קל לבוא ולהגיד: צריך להכניס לכלא לכמה שיותר זמן, כי זה הבטן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רואה מישהו שעשה משהו – אתה אומר מהבטן: כמה שיותר זמן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשאתה חושב במובן המקרו של השיקום ואיך אתה רוצה להימנע מזה – וזה נגיד גם מתקשר למשרד של השרה אורלי לוי – אתה נכנס לאירוע שאתה צריך לחשוב איך אתה בסוף מצמצם את הפשיעה, וזה אירוע קצת יותר מורכב, אבל בסוף, יש פה אירוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מנסה להגיד שבעיית בתי הכלא לא תיפתר דרך צמצום האסירים, כי אין פה את האפשרות באמת לצמצם את זה בצורה דרמטית, למרות שעשו צעדים בשנים האחרונות, בגלל כל השיקולים הנגדיים שקיימים פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחר כך יש לך את החלק השני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: החלק השני זה בינוי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בבינוי, עוד פעם אנחנו נכנסים לסוגיה של התקציב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בטיוטת חוק ההסדרים שישראל כץ העביר בשעתו, עוד לפני חודש אוגוסט, היה פרק שהתייחס לבינוי שמתכתב עם פסיקת בג"ץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היה שם פרק שאמר איזה בינוי יעשו לבתי כלא בארץ על פני חמש השנים הבאות, ממש ברמה של התחייבות למטרז' והתחייבות לבתי כלא – – –

משה ארבל: כראש המערכת, אתה לא חושב שראוי להוציא קריאה לשופטים:

משה ארבל: תמצאו זמן פעם בחודש – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, בסדר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל – – –

משה ארבל: תראו בעיניים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: א.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, אני חושב שזה טוב – – –

משה ארבל: – – – לעשות את זה הם יכולים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: א.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אפנה לנשיאה, אני אשמח אם הם יעשו עוד פעם סיור, אבל אני אומר לך, יש דוח של מבקר המדינה שאומר שלא מקיימים את החלטות בג"ץ.

משה ארבל: אתם לא – – – דוח המבקר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שאני אומר – – –

משה ארבל: – – – בדוח המבקר – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא מקיימים את דוח המבקר, ואנחנו בסיטואציה של חוסר תקציב, שזה הביזיון הכי גדול, כי בסיטואציה כזאת – ואני לא נכנס עכשיו, אני יוצא רגע מהפוליטיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חייבים, אם תיקח את הנושא הזה כדוגמה, אתה חייב הוצאה לצורך בינוי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה גם הוצאה חד-פעמית וגם הוצאה קבועה, כי החד-פעמי זה הבינוי אבל אחר כך זה גם התחזוקה, זה גם כוח אדם, ואתה חייב את זה, כי הצפיפות היום היא מטורפת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז בחלק הזה יש החלטה מסודרת – שדרך אגב, גם לא פותרת את כל הבעיה, היא פותרת חלק מהבעיה, כי ההחלטה הזאת, היא עושה בינוי, היא מתכתבת עם תקווה שמספר האסירים גם ירד פר נפש, אבל בסופו של דבר היא מייצרת איזשהו פתרון שבכל זאת מייצר, גם כנגד גידול האוכלוסייה, פתרון יותר אגרסיבי וצמצום הבעיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל זה מיליארדים, וזו כבר החלטה מסודרת, ואפילו היה ויכוח באיזה בתי כלא כן, לא – האם במגידו כן?

אברהם (אבי) ניסנקורן: במגידו לא?

אברהם (אבי) ניסנקורן: ופנו אלינו מבתי הכלא, אבל כל עוד אין תקציב, כאילו, אתה יודע, זה שכוב שם, ובלי עיסוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה יודע, אז השופטים יבקרו והשופטים יראו שלא מקיימים את החלטת בג"ץ – הרי כולם יודעים את זה – ועוד מישהו יעתור, והשופטים יבואו ויגידו שיש פה ביזיון של החלטת בג"ץ, אבל בסוף, בלי ממשלה שבאה ואומרת: אני שמה את זה בתקציב מדינה, עם כל הקשיים, ולא דוחקת את זה תמיד הצידה, זה לא יקרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זו הסיטואציה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נעבור לשאילתות הבאות.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני, יש כמה שאילתות, כולן באותו נושא.

אליהו ברוכי: יש חמש שאילתות, כן – תמר זנדברג, עופר כסיף, אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: אז אני מציע שכל אחד ישאל והשר יענה לכולם.

אליהו ברוכי: כן, כן, בסדר גמור.

אחמד טיבי: מקובל?

אליהו ברוכי: כן, בסדר.

אליהו ברוכי: בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד שר המשפטים, ב-30 במאי השנה איאד אלחלאק, צעיר פלסטיני תושב ירושלים המזרחית, בן 32, נורה למוות כשהיה בדרכו למוסד לבעלי צרכים מיוחדים.

יוסף ג'בארין: מאז עברו הרבה חודשים.

יוסף ג'בארין: השאלה המקורית הייתה על החקירה, אבל בינתיים, כמובן, החקירה הסתיימה, אבל אשמח לעדכון לגבי תמונת המצב היום, לגבי הגשת כתבי האישום.

יוסף ג'בארין: עד היום – זו השאלה השנייה – לא פורסמו סרטונים שנוגעים למקרה.

יוסף ג'בארין: מדוע לא יורה השר לפרסם את הסרטונים, ככל שהם מתעדים כל היבט שקשור למקרה הרצח הזה?

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

אליהו ברוכי: כשלא היית דיברנו על זה שכל חברי הכנסת יציגו את השאילתות והוא יענה במשולב על הכול.

תמר זנדברג: בסדר גמור.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, האמת שהגשתי כמה שאילתות בנושא הזה, אבל אקרא את האחרונה ביותר, שנוגעת באמת לחקירה, שכבר קיבלנו עדכונים לגביה לאורך הזמן, אבל נותרה שאלה מאוד מאוד מהותית שלא נפתרה.

תמר זנדברג: השאלה נוגעת לקלטות של האירוע ממצלמות האבטחה.

תמר זנדברג: פרסמה מח"ש שאין צילומים של האירוע.

תמר זנדברג: ככל הנראה – ככל הנראה, אם אנחנו מבינים נכון – הכוונה היא שאין צילומים של חדר האשפה עצמו, של מקום הירי, אבל לפי בדיקה של עיתון הארץ כבר לפני כמה חודשים, בנתיב הבריחה של איאד אלחלאק היו לפחות עשר מצלמות שונות לאורך הנתיב, ולא יעלה על הדעת שעשר מצלמות, במקרה, במיקום האירוע הזה, לא פעלו.

תמר זנדברג: לכן השאלה היא, האם נבדקו המצלמות האלה בכללותן?

תמר זנדברג: האם האירוע נבדק כאירוע כולל, שהייתה דרך שגם הובילה אליו, או שהייתה, מה שנקרא, איזו הקטנת ראש, שהתמקדה באירוע הזה – לא הייתה מצלמה, כן עבדה, לא עבדה, לא יודעת למה; גם זה ראוי לחקירה – ובזה הסתפקו, ובעצם נשארנו עם השאלות מהאירוע הטרגי הזה ללא תשובות?

תמר זנדברג: לא הקראתי את השאילתה, אבל זו רוח הדברים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, גם באותו נושא.

עופר כסיף: כשלושה חודשים לאחר ששוטרי מג"ב ירו למוות באלחלאק לא שוחרר תיעוד הירי, למרות שבזירת האירוע יש לפחות שבע מצלמות – שתיים בחדר האשפה שבו הסתתר אלחלאק.

עופר כסיף: ברצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: האם בידי המשטרה תיעוד הירי ממקור כלשהו?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: אם כן – מתי בכוונתה לשחרר התיעוד?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: אם לא – כיצד המשטרה מסבירה את המחדל בהפעלת המצלמות?

עופר כסיף: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אתה רואה שיש הרבה שאילתות בנושא הזה מכמה חברי כנסת, מרוב הסיעות.

אוסאמה סעדי: בזמנו גם פנינו בשאילתות לשר לביטחון הפנים, למשטרה.

אוסאמה סעדי: התשובה שלו הייתה: מכיוון שהתיק הועבר למח"ש, אז תפנו גם למשרד המשפטים.

אוסאמה סעדי: אני מבין שבינתיים, מאז שהגשנו את השאילתות עד היום, יש התפתחויות, ובטח אתה תתייחס אליהן, ויש גם החלטה של מח"ש על הגשת כתב אישום.

אוסאמה סעדי: עורכי הדין של המשפחה זומנו למח"ש וקיבלו את ההודעה.

אוסאמה סעדי: העמדה של המשפחה ושל הסנגורים היא שגם לנוכח כל התיעוד שלא פורסם עד עכשיו והקלטות, הם חושבים שהעבירה שעומדים לייחס לשוטרים היא העבירה הקלה ביותר שיש בעבירות ההמתה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שמדובר במקרה באמת טרגי, שזעזע את כל מי ששמע עליו, במיוחד כשמדובר בצעיר אוטיסט, בעל צרכים מיוחדים.

אוסאמה סעדי: נשמע את התשובה ואחרי זה גם נשאל שאלות בעקבות התשובה העניינית שלך.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אליהו ברוכי: לא שמתי לב, דילגתי עליך, אז בבקשה.

אחמד טיבי: כבוד השר, במסלול 150 המטרים שבו הלך איאד אלחלאק, אללה ירחמו, עד שנורה למוות על ידי שוטרי מג"ב, התגלה כי היו עשר מצלמות, ובהן שתי מצלמות שמיקומן קריטי לתיעוד האירוע.

אחמד טיבי: במח"ש, שאספו את הסרטונים, טוענים כי אין תיעוד.

אחמד טיבי: ברצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האומנם?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – כיצד משליך הדבר על החקירה, או כיצד השליך על החקירה, לגבי כתבי האישום?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: למה כשיש אירועים, המשטרה משחררת מייד סרטונים, וכאן, למרות הדרישה הציבורית ודרישת התקשורת, ההורים, האבא והאימא של השהיד איאד, לא פורסמו עד היום הסרטונים?

אחמד טיבי: ויש המון מצלמות במקום.

אחמד טיבי: תודה.

אליהו ברוכי: כבוד השר, בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, אני מצטרף לאמירה שיש פה אירוע מזעזע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בעצמי – יש לי ילד בן 20 שיש לו אוטיזם, אז ברור שזה גם ברמה האישית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני שומע על איאד ורואה בעיניים שלי את הבן שלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אי-אפשר להתנתק מזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה אירוע מזעזע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה אדם חסר ישע שבסך הכול בא, במסגרת המתכונת היומית שלו – ויש לו מתכונת יומית, ללכת למקום שהוא הולך אליו כל בוקר – ופתאום נקלע לאיזושהי סערה, לא הבין מה קרה, ברח ונפטר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מבין את הזעזוע של האירוע, וכמה שאותו ילד – מבוגר, אבל הוא ילד – את התחושות שלו באותו רגע, את הבהלה שלו והאי-הבנה שלו של הסיטואציה, ואת הכאב הענק של ההורים שלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברור שאי-אפשר שלא להתחבר לזה ולא להרגיש את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם ביקשתי שמח"ש יבדקו את זה בצורה הכי מהירה שאפשר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יכול להיכנס לנעלי הפרקליטות ולהחליט במקומם על מדרג הענישה או ההכרעה בחקירה – חס וחלילה ששר משפטים יעשה כזה דבר; זה לערבב בין פוליטיקה לבין תפקוד עצמאי – אבל כן צריך לראות איך הנושאים האלה מטופלים, איך מטופלים בצורה יסודית ואיך משקפים את זה גם לציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז קודם כול העובדות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: העובדות הן שב-21 באוקטובר – זאת אומרת לפני כחודש וחצי – הודיעה המחלקה לחקירות שוטרים לבאי כוחו של השוטר החשוד בגרימת מותו של איאד אלחלאק המנוח כי נשקלת העמדתו לדין בעבירה של המתה בקלות דעת, וזאת, בכפוף לשימוע שייערך לו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כרגע התיק מצוי בשלב העברת חומר חקירה ותיאום מועד לשימוע כאמור, זאת אומרת, יהיה בתקופה הקרובה שימוע לאותו שוטר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: החלטה זו התקבלה לאחר חקירה יסודית ומקיפה של האירוע – ואני אומר לכם שהכרעה בנושא הזה בסופו של דבר הגיעה עד לגורמים הגבוהים ביותר בפרקליטות – ולאחר בחינת מכלול נסיבות העניין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הודעה נמסרה לבני משפחת המנוח בפגישה שנערכה עימם לפני שההחלטה נודעה לציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, קודם כול לגבי המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במסגרת פעולות החקירה שביצעו חוקרי המחלקה תושאלו עדים ונתפסו מצלמות האבטחה הנוגעות לכל מרחב התרחשות האירוע, לרבות המצלמות המוצבות ברחוב שבו אירע המרדף אחרי המנוח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לגבי המצלמות במתחם שבו היה אירוע הירי, שתי המצלמות שהיו באירוע הירי, אז שם, באמת, המתחם הזה שייך לעיריית ירושלים ומנוהל על ידי חברת ניקיון פרטית, ובאותו יום הן לא היו מחוברות לחשמל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הניתוק מהחשמל התרחש יום לפני האירוע על ידי אחד מעובדי המקום, ולכן אין תיעוד מהירי עצמו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא אומר שאין תיעוד ל-150 המטר, אבל לאירוע הירי עצמו אין תיעוד, ובנושא הזה בעצם אין למח"ש את הראיות האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ההחלטה לשקול להעמיד לדין את השוטר היורה בחשד להמתה בקלות דעת התקבלה לאחר בחינת חומר הראיות, נסיבות ביצוע הירי וניתוח מעמיק של ההיבטים המשפטיים של האירוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש כרגע צו איסור פרסום של שמות החשודים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברגע שיוסר אז גם יהיה אפשר להגיד את השמות שלהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לגבי מדרג הענישה, בעצם, בנושא של מוות יש מדרג ענישה: גרימת מוות ברשלנות, שזה עד שלוש שנות מאסר; המתה בקלות דעת, שזה עד 12 שנות מאסר; המתה בנסיבות של אחריות מופחתת, שזה עד 15 שנות מאסר; בנסיבות אחרות – עד 20 שנות מאסר; רצח בנסיבות מחמירות – שזה מאסר עולם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במקרה הזה הפרקליטות הגיעה למסקנה שזה במדרג של עד 12 שנות מאסר, זאת אומרת המתה בקלות דעת, וזו כרגע העמדה של הפרקליטות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה כפוף לשימוע, כמובן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מקווה שהשימוע ייעשה כמה שיותר מהר ושהתהליך הזה יתברר בבית המשפט בצורה המהירה ביותר האפשרית, ובאמת שתתקבל החלטה בנושא הזה בצורה הכי מהירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד עוד משהו, את הסקת המסקנות שלי לגבי התהליך, כי לגבי ההכרעה, עוד פעם, זה לא בסמכות שלי, זה בסמכות של הפרקליטות, אבל לגבי התהליך – אני ביקשתי ממח"ש ומהיועץ המשפטי לממשלה לשנות את נוהל הטיפול במקרים של חסרי ישע, לשים את זה בראש מדרג הטיפול של מח"ש במקרה שיש תלונה על עבירות כאלה, ובאמת יצאה הנחיית מדיניות חדשה של היועץ המשפטי לממשלה שבכל מקרה של טענה לפגיעה בחסרי ישע על ידי המשטרה או על ידי גורמים אחרים יהיה טיפול מזורז, והמדיניות הזאת כבר פורסמה ונכנסה לתוקף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן סל הטיפול במקרים כאלה צריך להיות סל טיפול מזורז בעדיפות גבוהה של מח"ש, וזה כבר ברמת ביצוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא ברמת תכנון, זה כבר ברמת ביצוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דבר נוסף – אני עובד כל הזמן לשפר את עבודת מח"ש ולשדרג את עבודת מח"ש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמה דברים שכבר עשינו – הייתה טענה מוצדקת, לא ברמה הפרסונלית אבל ברמה העקרונית, שלא נכון שבחקירות של מח"ש – שיחידת החקירות של מח"ש תנוהל בעצם על ידי המשטרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז באמת ראש יחידת החקירות של מח"ש כבר בחופשת שחרור; במגמה להגיע לחופשת שחרור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו פרסמנו מכרז לראש יחידת חקירות חדש שיהיה אזרח, שלא יהיה שוטר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שני הסגנים שלו שהיו שוטרים יצאו לחופשת שחרור, ואנחנו בתהליך שבתוך חודש-חודשיים ראשי יחידת החקירות במח"ש – זה ראש היחידה ושני הסגנים – יהיו אזרחים ולא יהיו שוטרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה – דבר אחד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דבר שני, שדרגתי את המענה על פניות, גם ברמת המענה הטלפוני שהקמתי למח"ש, איישתי ותקצבתי; שדרגתי את מערך הפרקליטים שם – הוספתי כמה פרקליטים שם שגם יטפלו בתיקים שמצריכים טיפול מזורז וגם יעשו את הניתוב יותר מהיר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשיהיה פרקליט מדינה קבוע אז יש עוד צעדים שאני רוצה לעשות בנושא מח"ש, רק הם מחכים לפרקליט מדינה קבוע.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: האם יש למי מהח"כים שאלת המשך?

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: לא שמעתי התייחסות לגבי המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני אמרתי, בתוך אותו מתחם אין מצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לגבי חומרי החקירה האחרים שנאספו, אז יש חומרי חקירה נוספים, אבל אין כרגע חומרי חקירה שהועברו לצד השני לקראת שימוע, ואני מניח שכשיהיה משפט אז הם כבר יתבררו לפני כולם.

יוסף ג'בארין: אז בעצם יש סרטונים שמתעדים עד לכניסה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, לפי מיטב ידיעתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: איפה שאין זה במתחם עצמו.

יוסף ג'בארין: השאלה רק, כבוד השר, לגבי המצלמה באותו חדר שהרצח קרה בו – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, שתי מצלמות היו שם.

יוסף ג'בארין: – – זה שהיה ניתוק יום לפני – אני לא יודע, הנסיבה מאוד מחשידה, לגבי ההשתלשלות הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראה, אלה העובדות – – –

יוסף ג'בארין: אני מבקש רק אם השר יוכל – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראה, אלה העובדות שיש בידי מח"ש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יכול להגיד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: העובדות שיש בידי מח"ש הן שאותה חברת ניקיון פרטית, יום לפני ניתקה את המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי אף אחד לא ידע לצפות שיום אחרי – – –

יוסף ג'בארין: לא, אני יודע – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אם מישהו משקר בקטע הזה או אם מישהו פה העלים דברים בדיעבד, זה לא מידע שיש בידי מח"ש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המידע בידי מח"ש זה שחברת ניקיון שלא קשורה לאירוע ניתקה יום לפני את המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה המידע שיש בידי מח"ש.

יוסף ג'בארין: ידוע לנו מה הסיבה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: יכול להיות, זה לא רשום לי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא רשומה לי הסיבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע להגיד.

יוסף ג'בארין: בגלל הטרגיות של המקרה, אני אשמח אם השר יוכל לברר את נסיבות הניתוק המסתורי הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אנסה לברר את העובדה הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אנסה לברר את העובדה הזאת, למה זה נותק, ולתת את התשובה הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: האמת, הייתה לי אותה שאלה לגבי שאר הסרטונים, אבל אני רק רוצה לוודא שהבנו: כלומר, מה שמח"ש מסרו כרגע זה ששאר המצלמות חוץ מאלה שנותקו הן חלק מחומר החקירה.

תמר זנדברג: אם כך, למה הן לא מפורסמות?

תמר זנדברג: למה הן לא מועברות לבאי כוח?

תמר זנדברג: זה חלק מהתיק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני אומר: כרגע אנחנו עוד בטרום-שימוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כרגע זה הועבר לצד השני – –

תמר זנדברג: הועבר לצד השני?

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – לצד השני, הועבר לקראת שימוע.

תמר זנדברג: אהה.

תמר זנדברג: זאת אומרת, באי כוחו של המשפחה של איאד אלחלאק כרגע אוחזים בצילומים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא, לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראי, הרי אין פה משהו שלא יהיה גלוי.

תמר זנדברג: הוא אומר:

תמר זנדברג: לפני שבוע זה הועבר אליהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא אמרתי שהועבר למשפחה.

תמר זנדברג: אה, לא למשפחה?

תמר זנדברג: אמרת לצד השני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמרתי שחוקרי – אני אמרתי – – –

קריאה: – – –

תמר זנדברג: אהה, לחשודים.

תמר זנדברג: אבל נפגעי העבירה – הם לא חלק מהמשפחה של נפגעי עבירה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: תמר, את שואלת אותי משהו שאני לא יודע לתת עליו תשובה מסודרת.

תמר זנדברג: אוקיי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בעד שקיפות בנושא הזה, וכל מה שאפשר לתת ברמת שקיפות – אני גם אוודא את זה – כל מה שאפשר לתת ברמת שקיפות ולא פוגע בעצם בהליך המשפטי יינתן, גם לציבור וגם למשפחה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וגם, אם יש את המידע למה היה ניתוק יום לפני זה, גם זה דבר שאני אברר.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

עופר כסיף: אני רציתי לשאול בהמשך למה ששאלו חבריי לגבי מצלמות גוף של השוטרים.

עופר כסיף: שמענו ודיברנו על הנושא של המצלמות בחדר.

עופר כסיף: האם לא היו מצלמות גוף על השוטרים שהיו בתוך החדר?

עופר כסיף: אם לא – מדוע?

עופר כסיף: זה לא תקין.

עופר כסיף: אם כן – האם יש שימוש וגילוי של הצילומים ממצלמות הגוף?

עופר כסיף: תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראה, אתם מכניסים אותי לתחום של השר לביטחון הפנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא מתיימר להיות השר לביטחון הפנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יודע שלגבי תיעוד הירי עצמו – אין תיעוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין תיעוד בידי מח"ש, אז כנראה לא היו מצלמות גוף וגם לא – ואמרתי: היה ניתוק של החשמל יום לפני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין תיעוד של הירי עצמו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא אומר שאין תיעוד של המסלול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר עוד פעם: חומרי החקירה לא חשופים לפניי, אבל התשובה שניתנת לי: אז תושאלו עדים ונתפסו מצלמות אבטחה הנוגעות לכל מרחב התרחשות האירוע, לרבות המצלמות המוצבות ברחוב שבו אירע המרדף אחר המנוח, אז לכן אני מניח שזה כן קיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואמרתי: כל מה שאפשר לשקף לציבור אני אדאג שישקפו לציבור, אם זה לא פוגע בהליך המשפטי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: והשאלה באמת למה היה ניתוק לפני כן, יום לפני כן – אם יש תשובה, אז אני חושב שחשוב שהציבור ידע אותה.

עופר כסיף: תודה.

אליהו ברוכי: תודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אפרופו מצלמות גוף, כבוד השר, אני הגשתי הצעת חוק, אימצתי הצעה של מכון זולת, שבראשו עומדת חברתי לשעבר זהבה גלאון, שמחייבת שוטרים במיוחד באירועים כאלה להיות עם מצלמת גוף, והתיעוד יינתן לא בהחלטה של המפקד או המשטרה אלא על פי דין שמחייב אותם לשחרר את המצלמות.

אחמד טיבי: אני מקווה שבבוא היום – למרות שזה ביטחון פנים, אבל גם למשרד המשפטים אמורה להיות עמדה – אתה ומשרד המשפטים תתמכו בהצעת החוק לשים מצלמה ולחייב מצלמת גוף לשוטרים כאלה, והאירועים האלה מוכיחים כמה זה חשוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני לא רוצה לשאול מה ששאלו חבריי בעניין המצלמות, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שעלו בתשובה שלך, כבוד השר.

אוסאמה סעדי: דבר ראשון זה העניין של מח"ש באופן כללי, המבנה של מח"ש.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אנחנו בחברה הערבית נכווינו המון.

אוסאמה סעדי: אני חושב שגם סגן השר לביטחון הפנים אמר את זה בעצמו, ואני חושב שמשה ארבל הגיש הצעה בעניין של מח"ש.

אוסאמה סעדי: אנחנו, אין לנו אמון במח"ש.

אוסאמה סעדי: מאז שנות ה-2000, שנת 2000, אירועי אינתיפאדת אל-אקצא, עד היום נהרגו יותר מ-50 אזרחים מירי של שוטרים, ואולי יש מקרה אחד שהוגש בו כתב אישום, ובשאר – כל התיקים נסגרו.

אוסאמה סעדי: התיק של ח'יר חמדאן, שנורה בכפר כנא בגב שלו, עכשיו חזר לבג"ץ אחרי שמח"ש סגרה את התיק.

אוסאמה סעדי: גם כאן, עם איאד אלחלאק, שהיד איאד אלחלאק – אתה דיברת על הדרגות של ההמתה, ואנחנו תיקנו את ההגדרות בחוק העונשין: במקום רצח והריגה יש רצח בנסיבות מחמירות, יש המתה – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: בקלות דעת.

אוסאמה סעדי: – – בקלות דעת, והדרגה השנייה היא המתה בנסיבות מחמירות, שזה פחות או יותר שווה לעבירת ההריגה שהייתה בחוק העונשין הקודם.

אוסאמה סעדי: אבל לבוא בתיק כזה מזעזע – ואני יודע עד כמה אתה מעורב בזה אישית, כי אמרת באמת שיש לך בן שהוא אולי באותו גיל, ואתה מכיר את התופעה הזאת מקרוב – לבוא ולהאשים בדרגה השלישית, אני חושב שזה מאוד מאוד מאוד נותן איתות ולא מהווה הרתעה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראה, אוסאמה, אני אגיד לך, לגבי המקרה עצמו – המקרה מזעזע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לגבי השאלה מה בעצם העבירה, אז תראה: יש פה אירוע שאני לא יודע – הרי אני לא הייתי בתשאול של השוטרים ובחקירה שלהם, ואני לא יודע מה היה הלך הנפש שלהם באותו רגע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, יש פה אירוע שקצת קשה לבוא מבחוץ ולהגיד מה העבירה הנכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני כן יודע שברמה של הפרקליטות זה הגיע לדרגות הגבוהות ביותר, עד למעורבות של המשנה לפרקליט המדינה בקבלת ההחלטה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא התקבל רק על ידי מח"ש בלי התייעצויות פנימיות – הייתה פה התייעצות על העבירה ברמה של הדרגות הגבוהות ביותר בפרקליטות, זאת אומרת, התייחסו לזה במלוא הרצינות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע היום לנתח את הדבר הזה, כי זה גם לא התפקיד שלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יודע רק דבר אחד: זו לא החלטה שהתקבלה כלאחר יד, זו באמת החלטה שהתקבלה אחרי הרבה מאוד שיקול דעת בתוך הפרקליטות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה – דבר ראשון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השני – לגבי מח"ש: תראה, הרי בסוף החיים זה אלטרנטיבות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך מחלקה לחקירת שוטרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היא לא יכולה להיות בתוך המשטרה, היא חייבת להיות גוף ציבורי, ולכן האכסניה שנתנו זה אכסניה בתוך משרד המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המחלקה הזאת צריכה לקבל קודם כול מספיק תקציבים לתפקיד שלה, אז אני שדרגתי את התקינה עד כמה שיכולתי גם בהיעדר תקציב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם בהיעדר תקציב הוספתי – דרך אגב, משרד האוצר נרתם לקטע הזה – עוד כחמישה עורכי דין למחלקה הזאת, ובסך הכול יש 18 עורכי דין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בנושא ההפרדה ביחידת החקירות, כשראיתי שהצמרת של יחידת החקירות מורכבת משוטרים, עשיתי את השינוי, ועכשיו הוא בעצם – אנחנו כבר אחרי ההחלטה, אנחנו בסוף שלב הביצוע, וכבר יצא מכרז לראש יחידת החקירות, ושני הסגנים כבר בחופשת פרישה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אנחנו בעצם כבר בתהליך מתקדם, ובאמת אני אומר:

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתוך חודשיים אנחנו – וגם הצלחתי לקבל תנאים מספיק טובים לראש יחידת חקירות, בשביל שיהיו אנשים איכותיים שירצו ללכת לתפקיד הזה ברמת תנאי שכר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: השירות לציבור ונוהל מדיניות שמשפר גם את הזמנים – דרך אגב, הזמנים שחייבנו את מח"ש בנוהל המדיניות שלהם להכריע בתיקים הם יותר מהירים מהזמנים שיש לפרקליטות בתיקים אחרים, זאת אומרת, מח"ש לקחה על עצמה תהליך יותר מזורז מהפרקליטות בתיקים אחרים, ובייחוד בפשעי שנאה וגזענות ופשעים כנגד חסרי ישע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא אומר שזה סוף הטיפול שצריך לעשות במח"ש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שמח"ש עדיין צריכה להשתדרג באיכות העבודה שלה, וזה אומר שאחרי שיהיה ראש יחידת חקירות, אחרי שהמכרז יאויש, צריך לשבת איתו ולשמוע את הצרכים שלו, אחרי שהוא לומד את הנושא הזה – איך הוא רוצה להמשיך לשדרג את החקירות במח"ש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש סוגיות שכרגע הן עדיין לא פתירות וצריך לפתור אותן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין היום במדינת ישראל יחידת מז"פ מספיק טובה כאלטרנטיבות למשטרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה דבר שצריך להיפתר בסופו של דבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו בסיטואציה שיש שאלה שעומדת כרגע תלויה באוויר – עוד פעם, מחכה לפרקליט קבוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הפרקליט שוועדת האיתור המליצה עליו כרגע, עמית איסמן, בא ואמר שהוא חושב שצריך להפריד בכלל בין החקירות לבין הפרקליטות בתוך מח"ש – לשים אותם בתוך משרד המשפטים, אבל בשתי יחידות נפרדות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הוא רוצה לעשות שם שדרוג גם בתוך תהליך קבלת ההחלטות בתיקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חייבים באמת להמשיך להשתדרג במח"ש ולהחזיר את האמון במח"ש, אני מסכים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, קודם כול, בשם הרשימה המשותפת, אני רוצה להעריך כמה דברים שקידמת יחד איתנו, וזה גם הקפאת חוק קמיניץ, גם העלאת העונש למי שנושא נשק וסוחר בנשק, ועכשיו – הסרת החסמים בתכנון ובנייה.

איימן עודה: חשוב לי לדעת אם התוכנית תובא מחר, אם מביאים אותה.

איימן עודה: השאלה הנוספת, בבקשה: הצפי ליישום בהקדם, וגם התקצוב, בבקשה.

איימן עודה: תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הסרת חסמים בנושא של הבנייה: כבר יש, מבחינת משרד המשפטים – למרות שלפני שלושה שבועות הממשלה נתנה לנו חודשיים לסיים את העבודה, אנחנו כבר סיימנו את העבודה, כפי שאתה יודע, וכפי שדיברנו על זה, ביחד איתך וביחד עם אוסאמה, אחמד ואחרים, ומנסור – בעצם כל חברי הרשימה המשותפת מיודעים בנושא הזה באופן שוטף – וגם גורמים בכירים, כולל השייח' במגזר הדרוזי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בעצם, את הנושא של העבודה על הסרת החסמים, המלצות – אנחנו סיימנו אותן, גם אחרי ששמענו את ההערות שלכם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מונח כרגע לפתחה של הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו ביקשנו שזה יעלה לסדר-היום, ובהנחה שיש מחר ישיבת ממשלה – אני מקווה שתהיה ישיבת ממשלה – זה אמור להיות על סדר-היום, בתקווה שזה באמת יאושר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב, כי בעצם במקביל להחלטה על הקלות במדיניות האכיפה לפי קמיניץ, שקיבלנו גם כן לפני כמה שבועות, וגם אחרי דין ודברים ארוך איתכם, אנחנו צריכים להשלים את החלק של התכנון, כי בלי התכנון אנחנו לא נייצר תוצאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הסרת חסמים זה דבר מאוד מאוד מרכזי, והסרת החסמים צריכה גם להתייחס לקשיים הייחודיים שקיימים גם במגזר הערבי – ואנחנו יודעים שיש דברים ייחודיים במגזר הערבי: המבנה של בעלות פרטית והמבנה של רישום חסר – לכן, יש דברים שאם אנחנו לא נשלים אנחנו נהיה בבעיה בתכנון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו רוצים להגיע לתכנון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, קמיניץ, שגם ריכז את זה, אבל ריכז את זה ביחד עם גורמים נוספים – ועוד פעם, בהתייעצות עם כל הגורמים הרלוונטיים, כולל איתכם – באמת הביא תוכנית שאני חושב שהיא מאוד יסודיות ומקיפה, והיא גם פורסמה, וזה אחרי שקיבלנו את הערות הציבור, שמתייחסת גם למגזר הערבי וגם למגזר הדרוזי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אף פעם אין תוכנית מושלמת, אבל זאת תוכנית שיכולה להניע את הדברים קדימה ולייצר שינוי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במקביל, אנחנו בדין ודברים גם אצלי, בתוך משרד המשפטים – רשם המקרקעין עם הטאבו, שאחר כך גם ייקח על עצמו ברמת היישום את החלק של היישום ויזרז גם את היישום בנושא הזה, כי חלק מהדברים זה הוכחת בעלות: מצד אחד ברישום כתוב דבר אחד, ובשטח יש דבר אחר, וצריכים להוכיח את הדברים בשביל להתקדם אחר כך ביישום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו גם רתמנו את הטאבו שיהיה חלק מהתהליך הזה, שיזרז את התהליך ויעזור בתהליך הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני מאוד מקווה שזה יעלה מחר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם לא – כי ישיבת הממשלה נדחתה כמה פעמים – אם תהיה ישיבת ממשלה ביום ראשון – שזה יעלה ביום ראשון; אני מקווה שמחר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כרגע זה על סדר-היום, ואני מקווה שזה יישאר על סדר-היום, והכוונה שלנו היא להציג את זה בצורה מסודרת בישיבת הממשלה ולאשר את זה בישיבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: סיימנו עם פרק השאילתות.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/1633/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: נעבור לחקיקה.

אליהו ברוכי: נתחיל עם הצעת החוק הראשונה – הצעת חוק חוזה העבודה (הסדרי עבודה מרחוק), התש"ף

אליהו ברוכי: –2020, הצעת חוק של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

אליהו ברוכי: בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני היושב-ראש, גברתי מזכירת הכנסת, חברי הכנסת, החוק שאני מבקשת להביא להצבעה היום נולד בין השאר – – –

אליהו ברוכי: חברי הכנסת, בבקשה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, הגב שלך מאוד יפה.

יוסף ג'בארין: צודק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ברשותך, אתחיל מההתחלה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי כנסת יקרים, החוק שאני מבקשת להביא להצבעה היום נולד, בין השאר, אני חייבת להודות, בנסיבות קשות – תוצאה של המציאות שאנחנו חווים כבר כמעט שנה:

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נגיף הקורונה שהתפשט בכל העולם, הגביל את היכולת של האזרחים להגיע למקום עבודתם, כמובן בשל הצורך בריחוק חברתי, איסור התקהלות, וכמובן כל אותם סגרים שחווינו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עם בחירתי לתפקיד יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, אחד הדיונים הראשונים שערכתי בוועדה עסק בניסיון להבין דווקא מהם הלקחים, מה אנחנו כאנושות יכולים ללמוד, מהם הלקחים החיוביים, אם יש כאלה; אני יודעת שזה קשה להאמין, אבל יש גם לקחים חיוביים שאנחנו יכולים ללמוד מהקורונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדיון דנו בין היתר בכל מה שקשור למשל לאשפה שמושלכת דרך קבע בטבע שלנו ובמרחבים הציבוריים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': דיברנו גם על חיות הבר, שפתאום פחות חששו מאיתנו, בני האדם, וראינו איך הן יוצאות לשטחים הטבעיים שלהן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמובן גם דיברנו על השינוי האדיר שהקורונה הביאה איתה לעולם העבודה שלנו בכך שהיא בעצם כפתה על מעסיקים לאפשר לעובדים לעבוד מהבית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': המהפכה של עבודה מהבית היא לא רעיון חדש, זה מהלך שכבר נבדק ונבחן במשך זמן רב, אבל פשוט הקורונה נתנה לזה תאוצה ואפשרה לעשות מין סוג של פיילוט בשידור חי רחב-ממדים ורחב-היקף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מסתבר שכבר לפני שנתיים, עוד הרבה לפני פרוץ מגפת הקורונה, נציבות שירות המדינה התחילה בבחינה מעמיקה של האפשרות להעביר עובדים מהמגזר הציבורי לעבוד כמה ימים בשבוע מהבית, ואז הגיעה הקורונה ובעצם כפתה על כולם את הניסוי הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הם התחילו לעבוד מהבית, ואז כל מה שנשאר זה לבדוק איך זה עובד ואם זה עובד טוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז בסקר שביצעה נציבות שירות המדינה בתקופת הקורונה עלה ש-92% מהעובדים בשירות המדינה שהתנסו בתקופת הקורונה בעבודה מהבית היו רוצים להגדיל את תדירות מודל העבודה הזה גם בימי שגרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 40% מהעובדים, לפי הסקר, אמרו שהעבודה הזאת סייעה להם מאוד, בין השאר כמובן בנושא חיסכון זמן של פקקים וכל מה שקשור בזה, וגם היא אפילו הסיחה את דעתם מהמצב שנוצר בעקבות המגפה והסגר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שאלו גם את המנהלים מה דעתם על זה, המנהלים במקומות העבודה במגזר הציבורי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כ-84% מהמנהלים הביעו רצון להגדיל את תדירות העבודה מהבית של העובדים הכפופים להם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עוד נתון משמעותי שעלה בדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה שקיימתי בנושא הוא שההחלטה על מתן זכות לכל עובד במגזר הציבורי לעבוד יום אחד בשבוע מהבית תביא לחיסכון – שימו לב לנתון הזה:

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מדברים על בין 850 מיליון ל-1.2 מיליארד שקלים בהוצאות למשק בשנה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה סכום עתק וזה חיסכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם עד עכשיו הזכרתי את המגזר הציבורי, חשוב שאדבר גם על המגזר הפרטי, שהוא, כהרגלו, אנחנו יודעים, לא מחכה להחלטות ממשלה ומקדים את המגזר הציבורי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז עם פרוץ משבר נגיף הקורונה ראינו מספר גדל והולך של חברות פרטיות שמעסיקות מספר עצום של עובדים שקיבלו החלטה עקרונית בחברה: לאפשר לעובדים בחברה לעבוד מהבית יום אחד או כמה ימים מתוך השבוע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הנתונים שמגיעים מתוך החברות שהתחילו בפרקטיקה הזאת מראים עלייה גבוהה מאוד בתפוקת העובדים ושהחברות מאוד מרוצות מההסדר החדש הזה, כך שהן בהחלט שוקלות לאמץ אותו באופן קבוע, ולא רק בתקופה המגבילה של נגיף הקורונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עוד סוגיה חשובה מאוד באותו דיון העלה נציג משרד התחבורה – ההשפעה גם על תאונות הדרכים וגם על העומס בכבישים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תחשבו על זה: אם חצי מיליון עובדים, כשמינית ממניין העובדים במשק שלנו, יעבדו יום בשבוע מהבית, התועלת התחבורתית השנתית הצפויה היא חיסכון של 1.2 מיליארד שקלים, כלומר, יש פה win–win מכל הבחינות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תחשבו על הפקקים האין-סופיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תנסו להעריך מה המשמעות אם נפח עובדים משמעותי כל כך ירד כל יום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההשפעה תהיה דרמטית, וגם זמן עבודה ייחסך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו יודעים שזמן עבודה שווה כסף, שווה הרבה מאוד דברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש גם מחקר שהוכן לבקשת חבר הכנסת רם שפע, ששותף להצעת החוק שלי, על ידי מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, בנושא העבודה מרחוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': במחקר הזה עלה שבמדינות רבות השייכות לאיחוד האירופי, וגם בארצות הברית ובאוסטרליה, מקודמת מדיניות שהמטרה שלה היא לעודד עבודה מרחוק גם במגזר הפרטי וגם במגזר הציבורי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בחלק מהמדינות הדבר הזה גם מעוגן בחקיקה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': המדינות המובילות בשיעור העובדים המועסקים בעבודה מרחוק באיחוד האירופי הן הולנד, פינלנד ולוקסמבורג.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בכל אחת מהמדינות האלה, נוסף לשיעור גבוה של עובדים שעיקר עבודתם מהבית, אני אומרת, יש גם עשרות אחוזים של עובדים שחלק מהעבודה שלהם היא מהבית; מדברים פה על עשרות אחוזים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בארצות הברית, שימו לב, כל הסוכנויות הממשלתיות מחויבות לגבש תוכנית ליישום עבודה מרחוק ולמלא אחר דרישות שיעודדו את השימוש בה בהתאם לחוק ממשלתי משנת 2010.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הסוכנויות הן בעלות הסמכות להגדיר אילו עבודות אפשר לבצע מרחוק ובאילו זמנים, ובאחריותן ליידע את העובדים על הזכות שלהם לעבוד מרחוק, לקבוע יעדים שיאפשרו לסוכנויות למדוד את התפוקה של העבודה מרחוק, לדווח על התוצאות וגם לדאוג לכך שהמעסיקים והעובדים יעברו הכשרות מתאימות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בנוסף, החוק בארצות הברית מחייב למנות אדם שישמש יועץ להנהלת הסוכנות ויהיה אחראי ליישום המדיניות הרלוונטית בתחום הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש גם נתונים על כך, ומדווחים על כך שזה שיפר את העבודה, את הביצועים, את התפוקה, והעלה את המוטיבציה ואת הרצון של האנשים לעבוד עבור הסוכנויות האלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה לעבור ולדבר על החוק עצמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת גם להגיד שהיוזמה לקדם עבודה מרחוק נתמכת על ידי משרדי ממשלה רבים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למשל אני יכולה לספר לכם שבדיון הצהיר מנכ"ל משרד הפנים שהמשרד שלו תומך, ומקדם את היוזמה למתן אפשרות לעובדים לעבוד מרחוק בחלק מהשבוע, שבוע העבודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם מנכ"ל השלטון המקומי הודיע כי הם תומכים ביוזמה ובחקיקה וכי לדעתם השלטון המקומי צריך ליישם אותה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז לאחר שקיימנו את אותו דיון בוועדה – וכמו שאמרנו קודם, ראינו את התועלות הגדולות של מתן אפשרות לעובדים לעבוד חלק מהשבוע מרחוק – היה צריך לעדכן את החקיקה בהקדם על מנת להניח תשתית חוקית שתאפשר את ההסדרים של עבודה מרחוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ככה בעצם נולדה הצעת החוק הזאת, שגיבשתי עם חברי חבר הכנסת רם שפע, וזאת גם הזדמנות להודות לו ולצוות שלו על שיתוף הפעולה בנושא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז כמה מילים על הצעת החוק עצמה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עיקרה של הצעת החוק, או הייתי אומרת הליבה שלה, היא בכך שאנחנו קודם כול מייצרים הסדר שהוא וולונטרי ולא כפוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו לא מכריחים פה אף אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה הסדר שגם המעסיק וגם העובד צריכים להסכים לו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בלי הסכמה של מי מהצדדים, כל מה שכתוב בהצעת החוק הזאת שמונחת לפניכם לא יכול להתקיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה בעצם התנאי הבסיסי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהינתן שהתנאי הזה באמת מתקיים, אז אם בחרו שני הצדדים להיכנס להסדר של עבודה מרחוק, לפי הצעת החוק ישנם תנאים שעל שני הצדדים לקיים: קודם כול, הצעת החוק קובעת ששני הצדדים, העובד והמעסיק, בבואם לקבוע הסדרים של עבודה מרחוק, הם חייבים לעשות זאת באמצעות חוזה כתוב שיסדיר את התנאים בצורת ההעסקה הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צריך לסגור את הדברים האלה כדי שהדברים יהיו ברורים ולא יהיה פה מצב שאנשים יבואו ויגידו שיש פה איזו אפליה או מריעים את תנאי עבודתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שנית, הצעת החוק קובעת שהמעסיק רשאי לאפשר לעובד לעבוד לפחות יום אחד בשבוע מרחוק, וקביעת היום הזה או הימים שבהם העובד יעבוד מרחוק תיעשה בהסכמת שני הצדדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אגב, בדיון, למשל, היה גוף פרטי שסיפר שהם קבעו יום אחד קבוע לכולם; היו מקומות שזה תלוי בעובד, איזה יום הוא מחליט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצעת החוק גם קובעת כי העובד והמעסיק רשאים להסכים במסגרת ההסכם שקבעו ביניהם לעבודה מרחוק על חלופות סוציאליות שהעובד זכאי להן דרך קבע ואינן יכולות להתקיים במסגרת העבודה מרחוק, וכל זאת בתנאי שאף אחת מהזכויות הסוציאליות שהעובד זכאי להן לא ייפגעו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עבדנו על זה קשה, ויש פה עניין, ובטח מעגנים – שזכויות לא ייפגעו כתוצאה מההסכם הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בנוסף, בהצעת החוק קבענו חובה על המעסיק לוודא כי לא תיפגע פרטיותו של העובד עקב שימוש באמצעים שמהם הוא עובד מרחוק, וגם קבענו כי חוק הביטוח הלאומי יתוקן כך שביטוח תאונות עבודה יחול בכל מקום שבו העובד מבצע את עבודתו, גם אם זו אינה מתבצעת בחצרי המעסיק אלא מרחוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז כמו שאמרתי, הצעת החוק הזאת מניחה תשתית רעיונית-משפטית חשובה לתחום העבודה מרחוק, התחום הזה שפרץ לחיינו בתקופה האחרונה ונראה שגם ימשיך ללוות אותנו לאחר סיום ההתמודדות עם נגיף הקורונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': והחקיקה הזאת נדרשת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש להצעת החוק, הזאת מלבד חיסכון אדיר למשק, כמו שציינתי, גם היבטים סביבתיים, ופה אני מתחברת גם מההיבט הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נקל את העומס בכבישים – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': – – נחסוך בפליטות ובזיהום אוויר, רעש תחבורתי, ולא פחות חשוב – ובזה אני בטוחה שתסכים איתי – נהיה יותר עם המשפחה, וגם זה חשוב, וצריך לזכור גם את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אני קוראת לכם, חברות וחברי הכנסת, להצביע בעד ההצעה, כדי שנוכל לקדם אותה במהירות לאישור סופי בשלוש קריאות במליאת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: על הצעת החוק ישיב סגן שר הרווחה משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת להסדיר בחקיקה את נושא העבודה מרחוק נוכח משבר הקורונה, שהביא עימו בין השאר הסדרי עבודה מרחוק שיושמו כמעט בכל משק התעסוקה הישראלי.

משולם נהרי: הצעת החוק רואה באופן חיובי עבודה מרחוק של עובדים, גם לאור הניסיון בזמן משבר הקורונה וגם לאור פיילוט שבוצע במגזר הציבורי, ומבקשת לעגן הסדר וולונטרי שבמסגרתו רשאי המעסיק לאפשר לעובד או לקבוצת עובדים הסדר של עבודה מרחוק.

משולם נהרי: על פי ההצעה, ההסדר ייקבע בהסכם בכתב בין המעסיק לעובד; העובד לא יחויב להסכים והמעביד לא מחויב להציע הסדר שכזה.

משולם נהרי: ההסדר המוצע כולל לפחות יום בשבוע – חשוב לשמוע את זה, מיקי – ההסדר המוצע כולל לפחות יום אחד בשבוע שבו יועסק העובד מרחוק באופן קבוע, שמירה על זכויותיו הסוציאליות של העובד וכן על פרטיותו.

משולם נהרי: לבסוף, מוצע לתקן את חוק הביטוח הלאומי כך שביטוח מפני תאונות עבודה יחול גם על מקרים שבהם העובד עובד בהסדר של עבודה מרחוק.

משולם נהרי: הצעת החוק תואמת את העמדה המקצועית של המשרד בעניין הסדרי עבודה מרחוק כפי שנכתבה בגילוי הדעת שהכין משרדנו ופורסם באתר המשרד, ומאמצת רבים מהנושאים שנדונו שם.

קריאה: זה לא מעניין אותם, אבל זה בסדר.

משולם נהרי: עם זאת, בשל חשיבות הנושא, יש צורך להסדיר את הסוגיה באמצעות חקיקה ממשלתית שתכלול את עמדות המשרדים השונים המעורבים, וכן את עמדות הצדדים ליחסי העבודה.

משולם נהרי: לגופה של ההצעה נעיר בין היתר את ההערות הבאות: יש לקבוע כי היוזמה להסכמה בעניין עבודה מרחוק יכולה לבוא מכל אחד מהצדדים, הן מהמעסיק והן באמצעות בקשה של העובד.

משולם נהרי: בנוסף, ההגבלה של יום אחד בשבוע עלולה להגביל הסדרי עבודה מרחוק שעניינם חלקי ימים או הסדרים של כמה ימים בחודש.

משולם נהרי: לא תמיד זה טוב להגביל את זה ליום אחד; אם זה טוב אז זה טוב.

משולם נהרי: לעמדתנו, יש לאפשר גמישות מקסימלית לצדדים בקביעת ההסדר ביניהם, לרבות מספר הימים.

משולם נהרי: מיקי, את שמעת אותי, כן?

משולם נהרי: חבל, אמרתי כמה דברים מעניינים והערות להצעתך.

משולם נהרי: הצעתך היא הצעה טובה וראויה, במיוחד כאשר זה מתבצע בהרבה תחומים, ומסתבר שזה גם מועיל ויש תפוקה ויש הכול וזה טוב לכולם, זה נהנה וזה לא חסר.

משולם נהרי: אבל קודם כול, יש פה עניין ההגבלה ליום אחד.

משולם נהרי: אני לא יודע אם זה טוב.

משולם נהרי: עמדת משרדנו היא לא להגביל את זה ליום אחד אלא להפך – לאפשר גמישות מקסימלית.

משולם נהרי: דבר שני – כמובן מה שהזכרת, שזה צריך להיות בהסכמה מראש, גם של המעסיק וגם של העובד.

משולם נהרי: בסוף מדובר בזכויות סוציאליות שצריך לעגן אותן והכול.

משולם נהרי: לבסוף, מה לעשות, אלה דברים שאין מהם מוצא:

משולם נהרי: על מנת להתאים את דיני העבודה להסדרי העבודה מרחוק כמוצע בהצעת החוק נדרשים תיקונים עקיפים בחוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון בקבלה לעבודה), התשס"ב–2002, בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988, וכן בחוק שעות עבודה ומנוחה, התשי"א–1951.

משולם נהרי: אלה תיקונים שנדרשים כתוצאה מהצעת החוק הזאת, וההצעה הזאת באמת ראויה.

משולם נהרי: ובזמן שנותר לי, אני מבקש – – –

קריאה: הממשלה תומכת?

משולם נהרי: הממשלה לא מתנגדת.

קריאות: – – –

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אם יש הסכמה אז למה לא להסכים?

משולם נהרי: למה להתנגד?

משולם נהרי: נכון?

איתן גינזבורג: – – –

קריאה: רגע, אני רוצה להבין.

משולם נהרי: איתן, אם יש הסכמה אז למה להתנגד?

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: ירדנה – – –

משולם נהרי: זה גם לא יעזור.

איתן גינזבורג: – – –

משולם נהרי: אני רוצה להקדיש כמה דקות לידיד עם ישראל וידיד נפש שלי שהלך לעולמו, וכעת זו הלווייתו; הוא מחוץ לארץ, הוא בא לארץ.

משולם נהרי: זה הרב אברהם וולפסון, מי שמכונה אבריימי וולפסון, ממשפחת וולפסון הידועה, שהקדישה את כל חייה למען עם ישראל, למען קירוב, למען עולם התורה, למען החסד, למען הנוער, הנוער בסיכון, ומזילים מכספם מיליוני דולרים בשנה גם בחוץ לארץ וגם בארץ זה כבר כמה עשורים.

משולם נהרי: הידיד שלי הזה, זיכרונו לברכה, אבריימי, כבר שלושה עשורים אנחנו מלווים אחד את השני, וכל פעם שצריך עזרה וסיוע, אם זה למוסדות, אם זה לישיבות, אם זה לאנשים שנזקקים, אלמנות ויתומים, אם זה לקראת החגים, ביטחון תזונתי – מי שרצה לדעת מה זה ביטחון תזונתי היה הולך אליו ורואה מה זה ביטחון תזונתי.

משולם נהרי: האדם הזה, היה אכפת לו מהרעבים, מאנשים שאין להם.

משולם נהרי: הוא לא מחכה שיבקשו ממנו; לפני שמבקשים ממנו הוא שואל, הוא כבר ניצב, הוא כבר היה מוכן ועוזר לכל אחד ואחד.

משולם נהרי: תמיד כשביקשנו ממנו הוא היה הראשון שנחלץ, ותמיד הוא אמר וביקש תנאי אחד: לא לפרסם.

משולם נהרי: אם מפרסמים אני לא רוצה להיות שם.

משולם נהרי: הכול בלי פרסומת – סכומים אדירים שהוא דאג ונתן לכל מיני תחומים.

משולם נהרי: הרבה מהמערכות שקיימות היום במדינה, כולל במשרד הרווחה, תקציבים שנמצאים בבסיס – עוד כשהאבא היה בחיים הוא הביא את הכסף הזה ודאג שיהיה בבסיס.

משולם נהרי: הוא היה בקשר עם ממשלת ישראל, ובהסכמים, אם במשרד החינוך ואם בעוד הרבה תחומים, הוא דאג להביא כספים, לדאוג שגם מממשלת ארצות הברית ולעגן את זה, ואנחנו נהנים מזה עד היום, אם זה בנוער בסיכון, אם זה בביטחון תזונתי, אם זה בהרבה הרבה דברים – זו המשפחה שדואגת וממשיכה.

משולם נהרי: זה כולל את תגלית – הם שותפים בתגלית, שותפים בכול.

משולם נהרי: הם הראשונים ששותפים לכל העשייה הישראלית, וזו אבדה לכולנו.

משולם נהרי: חבל על דאבדין ולא משתכחין.

משולם נהרי: אני כואב ודואב.

משולם נהרי: ידיד כזה קשה למצוא, אין דברים כאלה, והאנשים האלה, כולל – מיקי, כולל באודסה, כולל באודסה, מי שהחזיק והניח את היסודות הוא האנשים האלה, אבריימי וולפסון והאחים שלו והאבא, זיכרונו לברכה.

משולם נהרי: בכל חבר המדינות, בכל בתי הספר הם תמכו.

משולם נהרי: הם הראשונים שנתנו תקציב.

משולם נהרי: לצערי, ממשלת ישראל הלכה והקטינה והקטינה את זה, אבל הם המשיכו עד עצם היום הזה להשלים את כל החסר וגם להביא עוד.

משולם נהרי: בנושא של הסטודנטים באוניברסיטאות בעולם, עד היום הם מלווים את זה, וגם תגלית.

משולם נהרי: קשה למצוא אנשים כאלה, שכל מה שיש להם שייך לעם ישראל.

משולם נהרי: הם לא רואים את זה כנכס אישי שלהם; הם רואים את עצמם כשליחים לעם ישראל, והם מחויבים לדאוג לכל אחד ואחד באשר הוא.

משולם נהרי: יהי זכרו ברוך.

אליהו ברוכי: תודה רבה לכבוד סגן השר.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה.

אליהו ברוכי: חברי וחברות הכנסת, לא יתאפשר להצביע שלא מהמקום.

אליהו ברוכי: אנחנו מצביעים על הצעת חוק חוזה העבודה (הסדרי עבודה מרחוק) – – –

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: כן, אנחנו נמתין רגע אחד שחבר הכנסת יוראי להב יעלה למקומו.

אליהו ברוכי: מיקי יכולה, כן.

קריאה: וגם רם.

אליהו ברוכי: גם רם.

אליהו ברוכי: גם – – –

רם שפע: לעלות?

אליהו ברוכי: בבקשה, כן.

אליהו ברוכי: יש הצבעה.

אליהו ברוכי: אנחנו ממתינים שיעלו למקומות.

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: עוד לא, עוד לא.

אליהו ברוכי: אנחנו מחכים שרם שפע יגיע למקומו.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עמית הלוי, אם אתה רוצה להצביע, אוקיי.

אליהו ברוכי: אני חוזר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חוזה העבודה (הסדרי עבודה מרחוק), התש"ף–2020.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חוזה העבודה (הסדרי עבודה מרחוק), התש"ף

אליהו ברוכי: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה: 36 בעד, אין קולות נגד ואין קולות נמנעים.

אליהו ברוכי: הצעת החוק התקבלה.

אליהו ברוכי: הצעת החוק תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

קריאה: הפנים, הפנים.

אליהו ברוכי: הפנים?

אליהו ברוכי: רק רגע אחד.

אליהו ברוכי: יש מישהו שמתנגד שזה יעבור לדיון בוועדת הפנים?

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: העבודה והרווחה.

אליהו ברוכי: העבודה והרווחה.

אליהו ברוכי: אוקיי.

קריאה: זה עובר לעבודה והרווחה.

אליהו ברוכי: אבל היא רוצה שזה יעבור לפנים.

קריאה: אז זה עובר לוועדת הכנסת.

אליהו ברוכי: הצעת החוק תעבור לדיון בוועדת הכנסת להחלטה לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק לדיון.

אליהו ברוכי: הצעת החוק הבאה – לפני זה יש הודעה למזכירות הכנסת.

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: את צודקת, 36, נכון.

אליהו ברוכי: אני מוסיף למספר הקולות את הקול של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ' בעד, אז יש לנו 37 בעד.

אליהו ברוכי: סליחה.

אליהו ברוכי: הודעה למזכירות הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת הודיעה חברת הכנסת מאי גולן כי היא חוזרת בה מהצעת חוק לטיפול בכתות פוגעניות, התש"ף–2020, שמספרה פ/2089/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/720/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: נעבור להצעת החוק הבאה –הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מינימום לתוקף או מתעלל בקטין או חסר ישע), התש"ף–2020.

אליהו ברוכי: יציג את החוק חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, שרים, שרות, חבריי חברי הכנסת, שנה וחצי, שנה וחצי אני נלחם בשביל לעמוד כאן עכשיו ולהעביר את הצעת החוק הזאת.

אופיר כץ: שנה וחצי עוד ועוד הורים מצטרפים למלחמה הזאת שנה וחצי התופעה הזאת מחמירה וגדלה; אנחנו פותחים את העיתונים, את מהדורות החדשות, ורואים עוד פעוטות, עוד קטנטנים שחוטפים מכות, דחיפות, בעיטות, שעוברים התעללות, שהופכים מילדים שמחים ומחייכים לילדים פגועים; סרטונים שכל אחד שצופה בהם חושב לעצמו: אם זה היה הילד שלי.

אופיר כץ: אז זהו, שיש לילדים האלה הורים שלא צריכים לדמיין.

אופיר כץ: הסיוט הזה קורה להם במציאות.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

אופיר כץ: לפני כשנה וחצי נחשפה פרשת כרמל מעודה.

אופיר כץ: יחד עם מדינה שלמה גם אני הזדעזעתי מהסרטונים הקשים.

אופיר כץ: היא קשרה פעוטות לכיסאות במשך שעות, טלטלה תינוקות, סטרה, צבטה ומשכה בראשם של הפעוטות.

אופיר כץ: הסתכלתי על הסרטונים, הצטמררתי והתחייבתי שאני אעשה הכול על מנת שמקרים כאלה לא יחזרו.

אופיר כץ: בדקתי את גזרי הדין שהמתעללות האלה מקבלות ונחרדתי.

אופיר כץ: איך ייתכן, איך ייתכן שאלו הפוגעות ביקרים לנו מכול מקבלות עונשים כאלה מגוחכים?

אופיר כץ: קנסות, עבודות שירות.

אופיר כץ: אני רוצה שיגידו לי פה איזה סכום מכפר על פגיעה בילדים שלנו – 5,000 שקל?

אופיר כץ: 8,000 שקל?

אופיר כץ: יש פה מישהו שהיה שלם עם עונש כזה אם הפגיעה הייתה בבן שלו או בבת שלו?

אופיר כץ: תראו לי אחד.

אופיר כץ: ב-2017 ניתן גזר דין לגננת ביבנה שהורשעה בתקיפה.

אופיר כץ: הגננת הטיחה את הפעוטות על המזרנים, משכה בידיהם הקטנות בחוזקה, וכשאחד מהפעוטות קם מהמזרן היא משכה אותו מהשערות והטיחה אותו חזרה על המזרן.

אופיר כץ: מזעזע, נכון?

אופיר כץ: אז זהו, גזר הדין היה 2,000 שקל ו-8,000 שקלים נוספים פיצוי להורים.

אופיר כץ: גן ניצנים בחולון – ניתן גזר דין ב-2017.

אופיר כץ: שלוש סייעות הואשמו בתקיפת קטינים: דחיפות, הטחות, משיכות, גרירות ומכות; שעות ארוכות של סרטונים שבהם הפעוטות האלה עברו גיהינום.

אופיר כץ: מה הן קיבלו?

אופיר כץ: שישה חודשי עבודות שירות.

אופיר כץ: ב-2018 ניתן גזר דין לגננת במודיעין שגם היא הורשעה בתקיפה.

אופיר כץ: הפעוט הקטן הפריע לה, אז היא התיישבה עליו ושיחקה בטלפון שלה כשהוא בקושי יכול לנשום.

אופיר כץ: היא קיבלה שלושה חודשי עבודות שירות.

אופיר כץ: ואיפה?

אופיר כץ: בבית אבות, כמובן.

אופיר כץ: מחסר ישע אחד לחסר ישע נוסף.

אופיר כץ: אה, וגם קנס של 2,000 שקלים ופיצוי של 5,000 שקלים להורים.

אופיר כץ: בשלב הזה יכולנו להיות במקום אחר.

אופיר כץ: הצעת החוק הזאת כבר הייתה יכולה להתקבל בקריאה שלישית, והיינו צעד אחד קדימה במיגור התופעה המחרידה הזאת.

אופיר כץ: אבל במשך חודשים ארוכים אני מנסה לקדם את החוק מול שר המשפטים ניסנקורן – שאני מבין שגם עכשיו הוא לא נמצא פה, מפתיע – אך נתקל בהתנגדות קשה, ואני באמת לא מצליח להבין למה.

אופיר כץ: אני לא חושב שיש עוד אדם אחד מלבד השר ניסנקורן ואנשי משרדו שלא חושב שמוכרחים להעביר את החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: באיזו טענה – – –

אופיר כץ: זה מה שרציתי לשאול אותו, אבל הוא לא פה.

אופיר כץ: רציתי לשאול אותו: למה זה בתחתית סדר העדיפויות שלך, אדוני שר המשפטים?

אופיר כץ: איך אפשר להישאר כל כך אדיש למצב כשכל יום אנחנו רואים מקרים חדשים של התעללויות?

אופיר כץ: איך אפשר להישאר אדיש לזה?

אופיר כץ: הורים מכל הפרשות שאני בקשר רצוף וישיר איתם – אגב, הם נמצאים פה גם היום, תבינו עד כמה זה חשוב להם.

אופיר כץ: אנשים מדהימים, כולם, אלה שפה עכשיו ואלה שצופים בנו בבתים, ותאמינו לי, אני עם דמעות בעיניים – כמה הם סבלו, כמה הם סובלים.

אופיר כץ: בזמן שהמתעללות האלה יוצאות לחופשי, הם נגררים שנים ארוכות עם טיפולים פסיכולוגיים עבור ילדיהם.

אופיר כץ: בזמן שמערכת המשפט מתרכזת בשיקום של המתעללות, להורים האלה נעצרים החיים.

אופיר כץ: הם משלמים על הליקויים פה.

אופיר כץ: בחודשים האחרונים אני פועל בכל הכלים שיש לי בשביל לתקן את הליקויים בתחום הזה.

אופיר כץ: הייתם מאמינים שהיום אין שום דבר שימנע ממי שהורשעה בתקיפה או בהתעללות בפעוט לחזור ולעסוק בתחום הטיפול בהם?

אופיר כץ: זאת פשוט הפקרות.

אופיר כץ: הגשתי הצעת חוק שתאסור את הדבר הזה – מי שהורשעה או הואשמה לא תתקרב יותר לילדים שלנו.

אופיר כץ: והטיפול של מערכות אכיפת החוק והמשפט בתיקים האלה – אני מקבל כל כך הרבה תלונות.

אופיר כץ: היחס הלא-אכפתי שההורים מקבלים מהמערכת – אני לא מאחל את זה לאף אחד, תאמינו לי, דחיות חוזרות ונשנות, מידור הורים ממידע, גרירת רגליים.

אופיר כץ: למה זה מגיע להם?

אופיר כץ: הם לא עברו מספיק?

אופיר כץ: אני מעלה פה כל שבוע דיונים ושאילתות בנושא – דיון בוועדת חוקה לפני שבועיים, דיון בשבוע הבא בוועדה לזכויות הילד, וגם היום הייתה לי שאילתה דחופה לשר המשפטים.

אופיר כץ: זה לא נגמר כאן.

אופיר כץ: לפני כחודש פנה אליי הורה בטוויטר.

אופיר כץ: הוא ביקש להיפגש איתי.

אופיר כץ: כמובן שנפגשתי איתו.

אופיר כץ: הוא שיתף אותי במקרה ההתעללות שעבר בנו.

אופיר כץ: הוא הראה לי את הסרטון הנוראי.

אופיר כץ: כאב לי, נחנקתי.

אופיר כץ: הוא סיפר לי שאין מעטפת שיקומית להורים ולילדים הנפגעים – הם פשוט נשארים לבד.

אופיר כץ: הם סוחבים איתם את הטראומות והטיפולים שנים ארוכות, ואין להם הכוונה.

אופיר כץ: הם לא יודעים אם לשלוח את הילד לגן, לא לשלוח אותו, להעביר אותו לגן אחר, לדבר איתו על המקרה – אף אחד לא מכווין אותם.

אופיר כץ: אין להם עזרה משום מקום.

אופיר כץ: יזמתי על זה דיון בוועדה לזכויות הילד ונדהמתי מהתשובות של משרד העבודה והרווחה.

אופיר כץ: אף אחד לא העלה בדעתו שההורים האלה צריכים הכוונה מקצועית וטיפולית, שהם צריכים עזרה.

אופיר כץ: את זה אמרה נציגת המשרד שלך, השר שמולי.

איציק שמולי: – – –

אופיר כץ: זה מה שהיא אמרה.

אופיר כץ: אתה יכול לבדוק.

איציק שמולי: – – –

אופיר כץ: זה מה שהיא אמרה.

אופיר כץ: אתה יכול לבדוק.

אופיר כץ: זה מה שהיא אמרה – שאין תוכנית כזאת.

אופיר כץ: אמרה או לא אמרה?

אופיר כץ: הינה, גם חברת הכנסת קארין אלהרר הייתה בדיון.

איציק שמולי: – – –

אופיר כץ: מהרגע שידעתי שהחוק הזה יעלה היום, התחלתי במאמץ מרוכז יחד עם מטה המאבק וההורים.

אופיר כץ: עברנו פה חבר כנסת אחרי חבר כנסת בשביל להסביר לכם את החשיבות העצומה של החוק הזה.

אופיר כץ: זאת ההזדמנות להגיד תודה להורים הגיבורים, למטה המאבק האמיץ והלוחם, שלמרות שיש להם את כל הסיבות לאבד את האמון, הם ממשיכים לקוות, ממשיכים להיאבק.

אופיר כץ: אתם אלה שנותנים לי את הכוח להמשיך להילחם.

אופיר כץ: בזכותכם יבוא השינוי.

אופיר כץ: היום, יחד איתכם, חבריי חברי הכנסת, נעשה את הצעד הראשון לתיקון העוול הנוראי הזה.

אופיר כץ: אני מקווה ומאמין שנעשה את הדבר הנכון.

אופיר כץ: זאת אחריות שלנו לטפל בתופעה הזאת.

אופיר כץ: מוכרחים להתעורר, לעשות את השינוי ולהביא צדק לילדים.

אופיר כץ: אני מבקש מכולכם להצביע בעד הצעת החוק.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר כץ.

אליהו ברוכי: על הצעת החוק ישיב שר המשפטים אבי ניסנקורן, בבקשה.

אלי אבידר: אבי, לא לוותר על משרד המשפטים, אבי.

קריאה: – – –

אלי אבידר: הכול קשור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק מבקשת להטיל עונש מזערי של מאסר בפועל מאחורי סורג ובריח כעונש חובה על כל אדם שהורשע בעבירה של תקיפת קטין או חסר ישע לפי סעיף 368ב לחוק העונשין או בעבירה של התעללות בקטין או בחסר ישע לפי סעיף 368ג לחוק העונשין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סטייה מהעונש המזערי תתאפשר רק מטעמים מיוחדים שיירשמו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בדברי ההסבר להצעת החוק מתוארת תופעה נרחבת של התעללות בקטינים וחסרי ישע שאין ביכולתם להגן על עצמם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמו כן, דברי ההסבר מתייחסים לגזרי הדין הנגזרים על מורשעים שתקפו, התעללו בקטינים וחסרי ישע שהיו תחת אחריותם ורואים בהם כמקילים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בדברי ההסבר נטען כי מקרים בודדים הסתיימו בהרשעה, ובמקרים שבהם הוטל עונש מאסר בפועל, עונשי המאסר היו נמוכים משמעותית מהעונש הקבוע בחוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כרגע, בעקבות הפנייה של חבר הכנסת אופיר כץ, נעשתה גם עבודה נרחבת במשרד המשפטים, גם תחת הנחיה שלי, ויש כרגע הצעת חוק ממשלתית שעוסקת בנושא הזה, מטפלת בנושא הזה בצורה מאוזנת ומידתית, לדעתי, וגם נותנת פתרון לנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד באופן כללי – אני חושב שבסופו של דבר הנושא של התעללות בקטינים חסרי ישע הוא חמור מאוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שקורה במדינת ישראל בנושא הזה מחייב באמת התייחסות של מערכת החינוך; מחייב התייחסות של מערכת העונשין; מחייב התייחסות של הפרקליטות; מחייב התייחסות של כנסת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בגלל זה גם נרתמתי וקיימתי כמה ישיבות עם חבר הכנסת אופיר כץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני גם חייב להגיד שיש בנושא הזה מעורבות נרחבת של שר העבודה והרווחה חבר הכנסת איציק שמולי, גם הוא עסק בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הטיפול הוא לא רק טיפול בתחום העונשין, הטיפול פה בעצם צריך להיות טיפול משולב: טיפול אחד הוא בשאלה הבסיסית – אמרתי את זה לפני כן – אם יש במדינת ישראל חובה, ומדינת ישראל לוקחת על עצמה את החינוך לגיל הרך, גילאי 0–3.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת השאלה הכי חשובה והכי בסיסית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: העמדה של כחול לבן – כן; העמדה של מפלגת העבודה – כן; העמדה של גוש כחול לבן – כן; העמדה של שר העבודה והרווחה – אני לא יודע אם אחר כך אתה גם דובר, לכן אני מרשה לעצמי קצת לדבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחר כך גם לשר העבודה והרווחה יש?

אליהו ברוכי: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אוקיי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז העמדה של שר העמדה והרווחה, כפי שאני מכיר אותה מקרוב, היא כן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה תמיד שאלה של טריטוריה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב ששר העבודה ישמח לתת למשרד החינוך לטפל בזה, אם באמת עובר חוק חובה לגיל הרך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה הדבר הנכון למדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, זה גם הדבר הנכון לכלכלת ישראל, כי יש דוח מאוד מאוד נרחב של בנק ישראל שבא ואומר שחינוך לגיל הרך חובה ישפר את הפריון במדינת ישראל בצורה משמעותית, כי זה גיל קריטי גם לצמצום פערים וגם להקניית הרגלי חינוך מיידיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו יודעים שמה שנתפס אצל הפעוט בגיל אפס עד שלוש משליך אחר כך על כל החיים שלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ולכן זה נושא מאוד מאוד חשוב – קודם כול החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השני הוא נושא האכיפה של המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בנושא האכיפה של המצלמות, חוק המצלמות, עמדנו על זה גם אני וגם שר העבודה והרווחה שהנושא הזה ייאכף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יודע ששר העבודה והרווחה עשה הסטה של עשרות פקחים לטובת האכיפה של חוק המצלמות, ואנחנו גם תומכים בהרחבת האפשרות לשימוש בחוק המצלמות, תוך הגנה על הפרטיות ותוך הגנה על מידתיות, אבל אנחנו כן חושבים שזה דבר מאוד מאוד חשוב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני גם אשמח אם יינתן לשר העבודה והרווחה בכל זאת – אני מוכן לקצר ולתת לשר העבודה והרווחה להשלים, אם זה אפשרי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בכל מקרה, הדברים האלה – אי-אפשר להתעלם מהם כשמדברים על ההתעללות בפעוטות חסרי ישע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שזה חלק מהנושא וחלק מהנגזרת שצריכים לעשות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה רגע להתייחס להצעה הממשלתית ולדרך שעברנו בהצעה הממשלתית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היה לנו היום בתחילת המושב דיון על הנושא של היחס בין שיקום לבין הרתעה וענישה ועל דוח ועדת דורנר, שניסה בשעתו להתמודד עם הנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת שאלה עתיקת יומין, הנושא הזה, כי הלב אומר תמיד להחמיר בענישה, ואחר כך כשבאים ומסתכלים על מדיניות השיקום ואיך אנחנו מונעים פשיעה, הדברים תמיד יותר מורכבים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בכל מקרה, הפערים העיקריים בין הממשלתי לבין הפרטי נעוצים בשלושה דברים: הדבר הראשון שאנחנו חשבנו שצריכה להיות פה זה הוראת שעה לחמש שנים, בשביל ללמוד את ההתרחשות בפועל ואת ההשלכות של זה ואת ההשפעה של זה על היקפי הענישה והיקפי הפשיעה, ללמוד מזה מה זה אומר קדימה ואיך צריך להתנהל, כי במעט מאוד חוקים בספר החוקים יש ענישת חובה, אפשר לספור אותם על כף יד אחת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, זה הנושא הראשון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השני זה הנושא של עבודות שירות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה בקשה להחריג את עבודות השירות מהאפשרות ברף הענישה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חייב להגיד שזה נושא הרבה יותר רחב מהחוק הספציפי הזה, כי עבודות שירות באופן כללי בספר החוקים הפלילי נחשבות לחלופת מאסר, ולכן הדיון בנושא הזה צריך להיות דיון הרבה יותר עמוק והרבה יותר רחב: האם מדינת ישראל רוצה להמשיך עם המדיניות של עבודות שירות או להפסיק עם המדיניות של עבודות שירות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה דיון הרבה יותר רחב מהחוק הספציפי הזה, כי זה דיון שמתייחס כמעט לכל חוק בספר העונשין ולכל ענישה שלא חורגת מתשעה חודשים של ענישה בפועל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן אני חושב שבחלק הזה – ואנחנו אמרנו את זה – הדיון בנושא של עבודות שירות לא צריך להיות פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדיון בנושא של עבודות שירות צריך להיות דיון עקרוני, דיון כללי, ולא דיון ספציפי בחוק ספציפי, כי אני אומר שיש עוד עבירות פליליות חמורות מאוד שבהן יש שיקול דעת לשופט להחליט על עבודות שירות, ולכן הדיון פה הוא הרבה יותר רחב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השלישי הוא דווקא החמרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חשבנו שגם במקרים של תקיפות קלות יחסית צריכים להחמיר בענישה לעומת המצב החוקי היום, דבר שהצעת החוק לא דיברה עליו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו אמרנו שגם במקרים שלא גרמו חבלה צריך לקבוע החמרה, לנוכח הדבר החמור הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עם כל מה שאני אומר, אני חושב שיש פה תופעה מאוד מאוד חמורה, ואני חושב שכנסת ישראל חייבת לתת ביטוי לתופעה החמורה הזאת, ולכן אני לא אתנגד להעביר את זה היום בטרומית, אני אתמוך בלהעביר את זה היום בטרומית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו כן נרצה שבהמשך החקיקה זה יוצמד להצעת החוק הממשלתית ויוצמד לעקרונות שקיימים בספר החוקים, אבל אנחנו כן נתמוך היום בהעברה של זה בטרומית, מתוך כוונה שאחר כך תהיה עבודת מטה עם משרד המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מצד אחד תהיה החמרה, אמרתי, בעבירות שאין בהן חבלה של ממש, ואנחנו נחמיר בספר החוקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מצד שני אנחנו נהיה בסיטואציה שאנחנו לא נעשה משהו שסוטה מהנורמות שקיימות באופן כללי בספר החוקים לגבי חקיקות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל בנושא הזה של קביעת עונש מינימום – בנושא הזה באופן חריג אני אתמוך כמשרד המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אלה בעצם הדברים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בא ואומר עוד פעם שהדיון צריך היות דיון כולל – חינוך, אכיפה, ענישה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הענישה צריכה להיות הרתעתית, והיא מצד שני היא צריכה גם להתיישב בסופו של דבר עם הנורמות הקיימות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נתמוך בטרומית, מתוך כוונה שאחר כך תיעשה עבודה עם משרד המשפטים, ואם זה יהיה רלוונטי, זה יבוא למצב שאנחנו בוועדת שרים לחקיקה נסדיר את זה.

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אוקיי, אבל אתם רוצים שמית גם פה, הבנתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני – – –

אופיר אקוניס: זה לא לנצח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, זה לא לנצח, אני לא מתכוון לדבר לנצח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אעמוד בלו"ז של שתי הדקות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין לי שום כוונה לא לעמוד בלו"ז הזה.

קרן ברק: הוא כמעט ירד, אופיר.

קרן ברק: עכשיו אתה הארכת את זה בעוד שתי דקות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אגיד לך את האמת, אופיר, אני בדרך כלל – – –

זאב אלקין: – – – לתשובה על השאילתה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה אתה אומר?

זאב אלקין: אני מתגעגע לתשובה על השאילתה – – – לא מזמן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה ממשיך באותו אירוע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חייב להגיד משהו: כשרואים את המשפחות שנפגעו, הלב שלך לא יכול שלא לצאת אל המשפחות, ובאמת הנזק לילדים ולפעוטות הוא לפעמים נזק בלתי הפיך, אתה לא יכול לשנות את הנזק הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, למרות שמדובר פה בנושא חריג של עונש מינימום, וזה נושא שאנחנו בדרך כלל לא נוטים לקדם אותו, עדיין יש לנו פה אירוע שחייבים להתחשב בו בתוך המכלול, עם הפערים שקיימים – ואני לא מסתיר את הפערים שקיימים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם קיימים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בטרומית ראוי שזה יעבור, וראוי שבסופו של דבר כנסת ישראל כן תתייחס לזה, עם ההתאמות שנצטרך לעשות אחר כך, בהמשך הדיון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מצב הדברים וכך אני רואה את זה, אז תודה רבה לכולם.

קרן ברק: תודה רבה לשר המשפטים.

קרן ברק: יש כאן 20 חתימות.

תמר זנדברג: אני רוצה להתנגד.

קרן ברק: את מתנגדת לחוק?

תמר זנדברג: – – –

קרן ברק: טוב.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, מדובר בהצעת חוק חשובה, אני חייבת לומר.

תמר זנדברג: חשובה.

קרן ברק: ולמרות זאת את מתנגדת?

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: אני אגיד את שתי ההסתייגויות שלי, אחת מהותית ואחת לפרוצדורה ולאופן שבו הדברים נעשים.

תמר זנדברג: ברמה המהותית, באמת ברמה העקרונית יש לנו בעיה עם הנושא של החמרות ענישה, יש לנו בעיה עם הכלי הזה.

תמר זנדברג: זה לא הכלי הנכון, זה לא הכלי המתאים באופן כללי לטפל באירועים ובדברים.

תמר זנדברג: במקרה הזה, אין ספק שזו הצעה נחוצה וחשובה.

תמר זנדברג: גם אנחנו קיבלנו את כל ההודעות מההורים, ואני חייבת לומר שהן באמת קורעות לב.

תמר זנדברג: בתור אימא לתינוקת – –

קרן ברק: בדיוק.

תמר זנדברג: – – שאתמול מלאו לה עשרה חודשים אני לא הייתי רוצה לחשוב ולדמיין לעצמי סיטואציה שאני הייתי בכלל צריכה להזדקק למצלמות או לאיזשהו דיווח על מה שקורה, אם הייתי שמה את התינוקת במעון או בגן או במקום – באמת, מדובר בחסרי ישע, תינוקות; לא יודעים לדבר.

תמר זנדברג: חלקם מתקשים להביע מצוקה או שהרבה פעמים הם מביעים אותה בצורה אחרת, וההורים, לפעמים לוקח להם זמן לפענח.

תמר זנדברג: תארו לעצמכם את כאב הלב של הורים – – –

קרן ברק: וזה תמיד גנים – אתה סומך על הגן.

קרן ברק: אתה סומך.

קרן ברק: זה אנשים כמוני, כמוך, זה לא אנשים חשודים.

תמר זנדברג: לגמרי, לגמרי.

תמר זנדברג: תארי לעצמך, גברתי היושבת-ראש, ואני בטוחה שאת באמת – יש לי צמרמורת מהמחשבה שאנשים שאתה סומך עליהם עם הדבר היקר לך מכול – את מקבלת חזרה את הילד ולפעמים את אפילו לא יודעת לפענח – – –

קרן ברק: נכון.

תמר זנדברג: ותחשבי, מעבר להתעללות, על התחושה הנוראית של הורים שלא יודעים לפענח – –

קרן ברק: את הפגיעה.

תמר זנדברג: – – את הפגיעה, ורק אחר כך מבינים כמה זמן, חס וחלילה, אלוהים ישמור, הילד או הילדה נפגעו בלי שההורים יוכלו לחלץ מהם את המצב הזה.

תמר זנדברג: רק מה הבעיה?

תמר זנדברג: תראו, אנחנו היום ככל הנראה ביום רביעי האחרון של הכנסת.

קרן ברק: חס וחלילה.

תמר זנדברג: זה תלוי בכם.

קרן ברק: בכם.

תמר זנדברג: לא, זה תלוי בכם.

תמר זנדברג: אנחנו לא אחראים להבאת התקציב.

תמר זנדברג: אתם אחראים להבאת התקציב ולא עשיתם את זה.

קרן ברק: אתם יכולים לתמוך.

תמר זנדברג: בחרתם לא לעשות את זה.

תמר זנדברג: אתם לא הבאתם את זה להצבעה.

תמר זנדברג: במה נתמוך?

תמר זנדברג: אם תביאו להצבעה אנחנו נשקול את זה, אבל אתם לא הבאתם להצבעה.

קרן ברק: תתמכו בתקציב 2020?

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי היה לכם חשוב יותר לשמור לנאשם בשוחד ובשלושה כתבי אישום חמורים – –

קרן ברק: הבנו.

תמר זנדברג: – – נתיב מילוט מאשר להעביר תקציב – –

קרן ברק: הבנו.

תמר זנדברג: – – ולעשות את הדבר הטוב והנכון לטובת מדינת ישראל.

תמר זנדברג: ולכן – –

קרן ברק: צריך לסיים.

תמר זנדברג: – – מה הבעיה שלי?

תמר זנדברג: שעכשיו כל אותם הורים שכתבו לי במיילים ובווטסאפ ובסמ"סים – אני לא יודעת מה לענות להם.

תמר זנדברג: כל כך מחכים ומפללים לחוק הזה, והם יגלו שחס וחלילה החוק הזה יעבור בקריאה טרומית ושם ייעצר ולא יתקדם לשום מקום ולא יקרה איתו כלום.

קרן ברק: תודה.

תמר זנדברג: מדובר בחוק חשוב, וחבל מאוד.

קרן ברק: תודה.

תמר זנדברג: לפחות צריך להעביר אותו בקריאה הראשונה, כדי שיוכל להתקדם ולפחות להישאר איתנו עד לכנסת הבאה.

קרן ברק: נכון.

תמר זנדברג: וכמובן שאם זה יגיע, לאיזו ועדה שלא יגיע, אני מקווה שבזמן הקצר שנותר לפני שאתם תפזרו את הכנסת נוכל לעשות את הדבר הזה.

תמר זנדברג: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

קרן ברק: אחרי זה תהיה הצבעה שמית.

קרן ברק: כן, יש לנו פה 20 חתימות שביקשו הצבעה שמית.

קרן ברק: מפתיע.

אופיר כץ: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אופיר כץ: אני רוצה להגיד רק שאני מאוד מאוד שמח שאחרי מאבק ממושך שלי מול משרד המשפטים – כבר שנה וחצי; מהיום הראשון שלי פה אני עם החוק הזה.

אופיר כץ: זה מאבק של כמה חודשים, והצלחתי להביא לזה ששר המשפטים יצביע בעד החוק שלי והוא יהיה כלשונו.

אופיר כץ: לגבי ההמשך אנחנו נדבר.

אופיר כץ: אני לא מקבל פה שום התניות.

אופיר כץ: אני מקווה שאתם תביאו את הממשלתית בהמשך לשלי.

אופיר כץ: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: נעבור להצבעה.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה שמית.

קרן ברק: יש פה בקשה להצבעה שמית, ולכן אנחנו עוברים עכשיו להצבעה שמית – הצבעה שמית על הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מינימום לתוקף או מתעלל בקטין או חסר ישע), 2020.

קרן ברק: אנחנו מתחילים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – בעד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – בעד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת ניסים ואטורי – בעד מיכל וונש – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד תמר זנדברג – בעד אסף זמיר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – בעד יעקב טסלר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – בעד אלי כהן – בעד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח

קריאה: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – בעד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – בעד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – בעד תהלה פרידמן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – בעד עינב קאבלה – בעד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח אריאל קלנר – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד עידן רול – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

קרן ברק: תחזרי בבקשה על השמות של הח"כים שלא היו, הח"כים והשרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – בעד דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת אסף זמיר – אינו נוכח יעקב טסלר – בעד יצחק כהן – אינו נוכח מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יוליה מלינובסקי קונין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד תהלה פרידמן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח עידן רול – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת

קרן ברק: מישהו מהנוכחים נמצא כאן ולא הצביע?

קרן ברק: כן, יעקב אייכלר.

קרן ברק: סליחה, ישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל אייכלר – בעד

קרן ברק: יש עוד מישהו שנמצא כאן ולא הצביע?

קרן ברק: אנחנו עוברים לספירה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תמה ההצבעה.

קרן ברק: עוברים לספירה.

קרן ברק: 89 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מודיעה שהחוק עבר, ועובר לוועדת – –

קריאה: החוקה, חוק ומשפט.

קרן ברק: – – החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

קריאה: כמה?

קריאה: כמה היה?

קרן ברק: 89 בעד, ללא מתנגדים.

קרן ברק: הצעת החוק עברה, ועוברת להכנה לקריאה ראשונה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קרן ברק: שאפו.

קרן ברק: נעבור להצעה הבאה – הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע) – – –

קריאה: – – –

קרן ברק: לא?

קרן ברק: סליחה, נכון, אני מתנצלת.

קרן ברק: יש הודעה אישית של שר הרווחה והשירותים החברתיים איציק שמולי, לגבי החוק הקודם שהצבענו עליו.

קריאה: נגד?

קרן ברק: לא, זו הודעה אישית, זו לא התנגדות.

קרן ברק: יש לך חמש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: חבריי השרים – –

קריאה: – – –

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: – – חבריי וחברותיי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה באמת לברך את חבר הכנסת אופיר כץ על העברת החוק.

איציק שמולי: אני חושב שמגיעות התודה והברכה גם לשר המשפטים.

איציק שמולי: זה לא דבר טריוויאלי לעגן עונשי מינימום בחקיקה.

איציק שמולי: עשינו את זה בעבר בכל מיני סוגים של עבירות כאלה ואחרות.

איציק שמולי: אני חושב שבאחד החוקים שעברו בכנסת התשע-עשרה עיגנו ענישת מינימום לתוקפים של בעלי חיים, אז ודאי שיש הצדקה, ויש שיאמרו כפולה ומכופלת, כאשר מדובר בפעוטות חסרי ישע.

איציק שמולי: אז אופיר כץ – אני לא רואה אותו – באמת יישר כוח על החוק.

קרן ברק: הוא יצא למטה המאבק.

איציק שמולי: ובהזדמנות הזאת גם תודה גדולה לחברי הכנסת, שעושים פה באמת הרבה מאוד עבודה בהקשר הזה של הקידום של ההגנה על חסרי ישע בכלל ופעוטות בפרט.

איציק שמולי: אני רוצה באמת לציין לטובה הרבה מאוד שותפים שלנו, גם בוועדה לזכויות הילד, גם בוועדת העבודה והרווחה, בוודאי, שביחד אנחנו מנסים לקדם כמה וכמה מהלכים שתכליתם להגביר את חומת ההגנה על פעוטות חסרי ישע.

איציק שמולי: אני הצטערתי על אחד המשפטים שאמר קודם חבר הכנסת אופיר כץ.

איציק שמולי: זה בסדר, לפעמים נאמרים פה דברים בלהט הדיון, אבל אני רק אומר לכם את הדבר הבא: אני לא חושב שאני צריך לעמוד פה, לנוכח הרקורד שלי בשנים האחרונות, ולתאר לכם עד כמה גדולה המחויבות שלי בכל מה שקשור להגנה על חסרי הישע, גם בהקשר של פעוטות במסגרות לגיל הרך.

איציק שמולי: לכן, במקביל למהלכים הללו אנחנו מקדמים שלושה מהלכים חשובים מאוד.

איציק שמולי: הראשון שבהם זה חוק המצלמות, שחוקק עוד בכנסת הקודמת אבל הוכנס לתוקף, על אפם ועל חמתם של הרבה מאוד גורמים בתוך הממשלה, וגם לאחרונה נמצא התקציב שמאפשר את התקנת המצלמות בעצם בסבסוד כמעט מלא של המדינה, בטח באשכולות 1 עד 5, ובחלק מהמקומות גם באשכולות הנוספים.

איציק שמולי: זה דבר חשוב מאין כמותו, כיוון שהמצלמות הן פעולה משלימה לכל הדברים הנוספים שאנחנו עושים.

איציק שמולי: אם וכאשר קם חשש להתעללות או לפגיעה באחד מחסרי הישע, אנחנו זקוקים למצלמה.

איציק שמולי: אנחנו זקוקים לה כיוון שילדים בגיל הרך לא יכולים להעיד – מה שמקשה עוד יותר לאסוף ראיות נגד התוקפים.

איציק שמולי: הדבר השני מדבר על תגבור משמעותי מאוד של הפיקוח.

איציק שמולי: אני רוצה לומר לכם מעט בבושה שיש בערך 20 פקחים במשרד העבודה על יותר מ-5,000 מסגרות.

איציק שמולי: זה ברור לכולם שבהיקפים הללו לא ניתן באמת לעשות פיקוח רציני, ולכן אחת ההחלטות הראשונות שאני קיבלתי במשרד זה להכפיל פי שישה את מספר הפקחים שיוצאים אל השטח בכל יום ועושים פיקוח אפקטיבי על מה שקורה במסגרות הללו.

איציק שמולי: במבצע הראשון שעשינו לפני חודש דצמבר – זה כואב לומר – מצאנו עשרות רבות של מטפלים ומטפלות שלא אמורים בכלל לעבוד עם ילדים, אפילו עם רישומים פליליים, וזה רק מדגיש את החובה ואת ההכרח להמשיך ולא להוריד את הרגל מהגז בכל מה שקשור לתגבור של מערך הפיקוח.

איציק שמולי: המהלך השלישי והחשוב ביותר, לטעמי, זה קידום התקנות של חוק הפיקוח.

איציק שמולי: חוק הפיקוח חוקק בכנסת הקודמת על ידי חברות הכנסת שאשא ביטון ואלהרר.

איציק שמולי: זה חוק חשוב מאין כמותו, אבל כדי להכניס אותו לתוקף אנחנו, כמובן, חייבים את התקנות.

איציק שמולי: התקנות הן דבר חסר תקדים, שמעגן לראשונה גם את היחס בין מספר מטפלות למספר ילדים, הגבלת גודל הקבוצה, יוצר סטנדרטים של הכשרה.

איציק שמולי: אין יותר מצב שבו כל מי שרוצה נכנס לפעוטון, אלא אנשים צריכים לבוא עם עבר נקי ועם הכשרה ראויה, עם סטנדרטים של בטיחות, וכך הלאה וכך הלאה.

איציק שמולי: אנחנו העברנו את התקנות אחרי עבודה משותפת עם משרד המשפטים.

איציק שמולי: אני מקווה מאוד שממש היום או מחר נוכל כבר לקבל את ברכת הדרך ממשרד האוצר, ואפילו אם הכנסת הולכת להתפזר בשבוע הבא, אז יקרה אחד משניים: או שנספיק להעביר את זה בוועדה או שנדון בזה בתוך תקופת המעבר.

איציק שמולי: אני חושב שעל הדבר הזה הכנסת תוכל לייצר פה קונסנזוס.

איציק שמולי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/520/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: נעבור לחוק הבא – הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע), התש"ף

קרן ברק: –2020, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת זו הצעת חוק שכבר ארבע קדנציות – זה לא כל כך הרבה זמן במחוזותינו – אני מנסה לקדם אותה.

מיכאל מלכיאלי: מדי פעם, פעם בשבוע, פעם בחודש, פעם בחודשיים, אנחנו מגלים עוד עוקץ, עוד פרשייה שמתפוצצת, ובאמת הלב כעוס כולו ורותח מזעם, ולא תמיד מוצאים פתרון.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר במה דברים אמורים.

מיכאל מלכיאלי: כולנו כבר התרגלנו למראות של כל מיני עוקצי קשישים, ניצולי שואה, אנשים בעלי מוגבלויות, ואנחנו רואים את אותם אנשים מנוולים מגיעים לאותם קשישים הביתה ומוכרים להם 20–30 תנורים, 30 טלוויזיות, עוקצים אותם בכרטיסי אשראי, חיים על חשבונם שנים על גבי שנים.

מיכאל מלכיאלי: מדי פעם תופסים אחד, וכשתופסים את האחד הזה אז מתחילים לגלות מיהו אותו נבל, ומגלים שהאיש הזה – זה לא הקשיש הראשון, לא ניצול השואה הראשון שהוא עוקץ, אלא עוד אחד ועוד אחד.

מיכאל מלכיאלי: הוא בא לאנשים עם קשיי שפה, עולים, ומחתים אותם על מסמכים, ואותו אחד בכלל לא יודע על מה הוא מדבר.

מיכאל מלכיאלי: ואחרי חמש, שש או שבע שנים מגיע אחד מבני המשפחה, מסתכל על כרטיס האשראי, על החיובים בשנים האחרונות, ומגלה שאותו אדם משלם כבר שש ושבע שנים בהוראות קבע כשהוא בכלל לא מכיר את הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: ואז אותם אנשים נתפסים, והמשטרה מגישה כתבי אישום, ואז בסופו של דבר זה מגיע לבתי המשפט, ויש איחוד תיקים, ומגיעים איתו להבנות ולהסכמות.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, כל אחד מאותם קשישים, מאותם ניצולי שואה, מאותם בעלי מוגבלויות או קשיי שפה, כשהם נעקצים וגונבים להם את הפרוטות שיש להם מהביטוח הלאומי או מהפנסיה שלהם – זה יכול להיות אבא של כל אחד מאיתנו; זה יכול להיות בן משפחה של כל אחד מאיתנו.

מיכאל מלכיאלי: צריך גם להגיד הרבה הרבה תודה לכלי התקשורת.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מרבים לפעמים גם לבקר אותם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהעבודה האינטנסיבית של הרבה מכלי התקשורת בישראל על מנת למצוא את אותם מנוולים – יש להם חלק גדול בהצעת החוק הזאת, כי בכל פעם שאני רואה עוד תחקיר, אז הלב כועס, ובאמת אתה בא לכאן ואומר: ריבונו של עולם, לאן אנחנו לוקחים את זה?

מיכאל מלכיאלי: אני כן רוצה לומר שדיונים שלמים בהצעת החוק הזאת התקיימו בוועדה לצדק חלוקתי של חבר הכנסת מיקי זוהר, שהעלה את הנושא הזה אצלו בוועדה פעם אחר פעם, אבל בסופו של דבר אנחנו מבינים שרק הצעת חוק מסודרת תעשה סוף לאותה אלימות נוראה מצד אותם מנוולים שבאים ועוקצים את אותם קשישים.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הקודמת דיברה על אלימות.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הזאת מדברת על ניצול, על גנבה, שלוקחים את אותו קשיש, לוקחים לו את כרטיס האשראי ומגהצים את זה לאורך זמן.

מיכאל מלכיאלי: קשה לאדם בגיל 80, 90, ללכת להתעמת עם גופים גדולים, והוא מחליט לשלם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לכמה מכלי התקשורת שהובילו את הדבר הזה בתחקירים ולא הורידו את זה מסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לעיתונאי לשעבר יקותיאל משי, יועץ של הרב משולם נהרי, שבמשך שנים העלה את הנושא הזה גם אצלי וגם בוועדות השונות של הכנסת; אני רוצה להודות לאדוה דדון, שלא מורידה את הנושא הזה מסדר-היום; לרינה מצליח, שגם היא מעלה את הנושא הזה מדי פעם, על החשיבות; איציק מצרפי – על אתר מאקו, שנותן במה להעלות לסדר-היום את העזרה ואת המחויבות שלנו לאותם אנשים; לסיוון כהן מהכול כלול; לחיים אתגר מיצאת צדיק, שלא מרפה מלתפוס את אותם אנשים – הם עושים עבודת קודש – להשפיל אותם ציבורית, להראות את קלונם ברבים ולהתרחק מהם; אבי מימרן, שלא מרפה מהנושא הזה על מנת שהנושא הזה יבוא לידי תיקון.

מיכאל מלכיאלי: אני יודע שיש עמדה מקצועית במשרד המשפטים שמתנגדת לענישה, אני יודע את זה, אבל אני חושב – ואני כן פונה לשר המשפטים, ידידי אבי ניסנקורן, שבאמת יש לו לב רחום, וכל הצעות החוק החברתיות שלי ביחד איתו קודמו במהירות האפשרית.

מיכאל מלכיאלי: אני, בעזרת השם, אומר לך, כבוד השר – אני יודע גם מה העמדה של בכירים במשרד המשפטים, ויחד איתך אנחנו נקדם פה הצעת חוק.

מיכאל מלכיאלי: זו הצעת חוק חשובה מאין כמותה.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, הכנסת היום תגיד שאנחנו לא מוכנים לסבול את הדבר הזה; אנחנו לא נהיה מוכנים להסדרי טיעון לאותם אנשים, לא נהיה מוכנים להקלות בעונש של אותם אנשים, כי בסוף אותם אנשים יכולים להיות האבא שלי, אבא של כולם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות גם ליועץ החקיקה שלי, עו"ד עקיבא חופי, על הכתיבה של החוק הזה, ולשאר הצוות שלי.

מיכאל מלכיאלי: אני מבקש מכל חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה, לתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת, ונקווה שנוכל להשלים את החקיקה כמה שיותר מהר.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב על הצעת החוק שר המשפטים אבי ניסנקורן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמו שציינת, שר המשפטים מתנגד לעונשי מינימום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חייב גם להגיד שאני מבין את ההתנגדות של משרד המשפטים, כי לקחת את ספר החוקים ולהתחיל לעבור חוק-חוק – תגיד, מה בעצם מצדיק עונשי מינימום?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שבציבוריות הישראלית יגידו על כמעט כל חוק: בואו נעשה עונש מינימום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מצד שני, אנחנו כן רוצים לתת שיקול דעת לשופט וכן רוצים לתת שיקול דעת למצב, ולא כל מקרה מצדיק עונש מינימום, וזה נושא מאוד מאוד מורכב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו בדיוק דנו לפני זה בהצעת החוק של אופיר כץ, בדיוק על אותו עיקרון של כן עונש מינימום, לא עונש מינימום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אגיד לך, בגישה שלי אני חושב שיש פה אירוע שאפשר להעביר את זה בטרומית, אבל אחר כך תצטרך לשבת עם משרד המשפטים ולהגיע להבנות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו מצד אחד רוצים להילחם באירוע הזה של עושק קשישים, ומצד שני אנחנו צריכים באמת לשבת ולראות דברים בצורה נאותה, אז זה יצטרך להיות כפוף אחר כך למשרד המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע להבטיח מה יקרה קדימה, אבל נחפש פתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רק אומר עוד פעם: עונשי מינימום הם לא הפתרון בספר החוקים הפלילי למצבי הדין הפלילי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שזה כאילו פתרון קל; זה לא הפתרון האמיתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני אומר, נעביר את זה בטרומית, אחר כך נשב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם לי יש סמכות לבקש להעביר את זה לוועדת הכנסת, נכון?

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם לי יש סמכות לבקש, כשר?

קרן ברק: אפשר לוועדת כנסת?

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה שזה יעבור תחת פיקוח שלי, כדי שאני אדע – אחר כך לפקח על זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אבקש ועדת כנסת לפני ועדת חוקה אחר כך.

קרן ברק: מה הוחלט, לאיזו ועדה?

קרן ברק: אתה לא יכול, אתה יכול לבקש ועדה ועדה.

קרן ברק: אתה יכול לבקש שזה יחוקק בוועדת כנסת?

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – –

קרן ברק: אוקיי.

אוסאמה סעדי: קרן, הצבעה שמית?

קרן ברק: לא שמית, איזה שמית?

קריאות: – – –

קרן ברק: חברים, זאת פעם אחרונה שאני מחכה.

קרן ברק: אתם יודעים שיש הצבעה, זו לא הפתעה.

קריאה: – – –

קרן ברק: מי אמר שזה יהיה שמית?

קרן ברק: אני יושבת פה, לא אמרתי שזה יהיה שמית.

קרן ברק: זאת הפעם האחרונה שאני מחכה להצבעה.

קרן ברק: זאת הפעם האחרונה.

קרן ברק: בפעם הבאה אל תבקשו את זה.

קרן ברק: מלכיאלי יכול היה להישאר כאן, היחיד.

קריאה: אתם רוצים להצביע – – –

אחמד טיבי: – – –

קריאה: אנחנו עולים למעלה.

קרן ברק: מלכיאלי?

קרן ברק: מלכיאלי דווקא יכול היה להישאר פה, היחיד, אבל בסדר.

קרן ברק: איפה מלכיאלי, הגיע?

קרן ברק: אנחנו נעבור להצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשים (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע), התש"ף

קרן ברק: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קרן ברק: בעד – 47.

קרן ברק: אני מוסיפה את הצבעתו של יעקב אשר, שהגיע.

קרן ברק: ראיתי אותו לוחץ וזה לא נלחץ.

קרן ברק: בעד – 48, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת הכנסת?

קריאה: חוקה.

קרן ברק: מבקשים פה ועדת חוקה, אז זה יגיע לוועדת הכנסת להכרעה לאיזו ועדה.

וליד טאהא: תוסיפי אותי.

קרן ברק: לא.

וליד טאהא: אבל היינו בדרך לעלות.

קרן ברק: אבל אני חיכיתי המון המון המון המון זמן.

קרן ברק: אי-אפשר להוסיף אתכם.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/2209/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי ההסדרה, התשפ"א–2020.

קרן ברק: אני מודה שאני מתרגשת.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת בראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה בפתח הדברים – אני לא רואה אותו פה, אבל אני רוצה מאוד להודות לחבר הכנסת פינדרוס, שניאות להחליף את הצעת החוק הזאת בהצעת חוק שלו שהייתה אמורה לעלות עכשיו, כדי לוודא שבסדר-יום הקצר של המליאה היום, עד 16:00, בעקבות חג החנוכה, ההצעה חשובה שאנחנו נעביר עכשיו, בעזרת השם, תצליח לעבור.

בצלאל סמוטריץ': אז באמת תודה רבה תמסרו לחברי הכנסת פינדרוס, שידוע כאיש תומך התיישבות, ובעצמו הוא היה ראש עיר ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': תודה כמובן לכל החברים והשותפים, ותכף אני אמנה אותם.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה רגע להתחיל ולהסביר על מה אנחנו מדברים.

בצלאל סמוטריץ': אתמול ציינה הכנסת את יום זכויות האדם הבין-לאומי.

בצלאל סמוטריץ': יש קרוב ל-20,000 מתיישבים חלוצים ביהודה ושומרון, נשים, גברים, ילדים וטף, שהם שווי חובות במדינת ישראל, מלח הארץ, משרתים בצבא, עושים מילואים, משלמים מיסים, אזרחים טובים, אבל הם אינם שווי זכויות.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר עכשיו על זכויות האדם, אדוני השר יזהר שי; לא רק זכויות האזרח – אפילו זכויות האדם במובן הכי בסיסי, מה שאנחנו קוראים זכויות מדור ראשון: חשמל, מים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בחורף, טמפרטורות קפואות בהרים, ביישובים, ואין יכולת – –

עופר כסיף: אין זכויות – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לחמם, אין יכולת לכבס, לאפות, כי אין חשמל מסודר ואין מים מסודרים.

בצלאל סמוטריץ': מרכיבי ביטחון, הזכות לחיים – עומדים יועצים משפטיים ואומרים שאי-אפשר לשים גדר, מצלמה ומכ"מ ושב"ם במסגרת מרכיבי ביטחון כדי למנוע חדירות ופיגועי טרור, חלילה, כי מדובר ביישובים שלא הוסדרו.

בצלאל סמוטריץ': קרוב ל-70 יישובים נמצאים על הקרקע 20 שנה ויותר.

בצלאל סמוטריץ': כאן אני רוצה להזים שקר: לא מדובר באנשים ספורדיים שקמו בוקר אחד והחליטו לטפס על הגבעות ולהקים יישובים.

בצלאל סמוטריץ': כל השכונות והיישובים הללו הוקמו בברכתן, בשליחותן ובמימונן של ממשלות ישראל השונות על אדמות מדינה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם דוח ששון וגם דוח לוי, שהסיקו מסקנות הפוכות לחלוטין ברמה המשפטית, נשענים על אותה תשתית עובדתית שלפיה הממשלות השונות על כל משרדיהן הרלוונטיים הקימו את היישובים האלה וקראו לאנשים לקבוע בהם את ביתם ואת חייהם כמעשה ציוני, חלוצי, התיישבותי, אסטרטגי.

בצלאל סמוטריץ': אחרי ששלחנו אותם לשם שכחנו אותם איפשהו בדרך – שכחנו, מה לעשות, שיש יישוב צריך בית ספר, גן ילדים, מרפאה ומתנ"ס, וכפי שאמרנו קודם, חשמל, מים, תאורת רחוב, אמצעי ביטחון, שבילים ודרכי גישה.

בצלאל סמוטריץ': יש יישובים שעם הגשמים, גשמי הברכה הטובים והחשובים של הימים האלה, לא יכולים לצאת ולבוא מהבית או מן היישוב כי המים חוסמים את הדרך.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר עכשיו גבוהה-גבוהה על ציונות, ערכים והתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': הייתי צריך לדבר על זה, זאת האמת – זה המשך המפעל הציוני עם האחיזה העיקשת שלנו באדמת ארץ ישראל – אבל מינימום של זכויות אדם ואזרח.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, שני שרים, שיבואו על הברכה, שר ההתיישבות צחי הנגבי והשר לעניינים אזרחיים במשרד הביטחון מיכאל ביטון, ישבו על המדוכה, קיבלו החלטה – ולמיטב ידיעתי השר ביטון קיבל אותה גם בברכתו של יושב-ראש מפלגתו שר הביטחון בני גנץ – שנכון לאפשר לתושבים ביישובים האלה, ההתיישבות הצעירה, מינימום של חיים נורמליים.

בצלאל סמוטריץ': נתנו הנחיה, ובברכתם ישבו על המדוכה הצוותים המקצועיים – לא המתנחלים; לא סמוטריץ' – ישבו הצוותים המקצועיים במשרד הביטחון, במינהל האזרחי, בחטיבה להתיישבות, היועצים המשפטיים, וגיבשו הצעת מחליטים – אמרתי כאן על הדוכן הזה אתמול, ואני חוזר ואומר – מינימליסטית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא שמח בה; אני רוצה הרבה יותר – אני רוצה פיתוח של ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אבל בהובלה של שני השרים הללו, בעיקר בגבולות הגזרה שסרטט השר ביטון – וזה בסדר, כחול לבן לא מפלגת ימין, מה אפשר לעשות – הביאו החלטת ממשלה שקיבלה את ברכתם של כל היועצים המשפטיים ואנשי המקצוע הרלוונטיים במערכות השונות.

בצלאל סמוטריץ': אין תירוצים, אין מניעה משפטית, אז ראש הממשלה האמיתי אבי ניסנקורן לא יכול לקפוץ ולהגיד: היועמ"ש לא מסכים, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אין מניעה אמיתית.

בצלאל סמוטריץ': החלטת הממשלה הזאת, למרבה הצער, לא מתקדמת.

בצלאל סמוטריץ': היא מונחת על השולחן, היא ממתינה והיא לא מתקדמת.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, בלית ברירה – אני אומר את האמת, אני עומד על הדוכן עכשיו ברגשות מעורבים.

בצלאל סמוטריץ': מצד אחד, אני שמח שבעזרת השם, לפי ההודעות שהוציאו המפלגות השונות, הצעת החוק הזאת תעבור.

בצלאל סמוטריץ': האתגר הגדול יהיה לא להסתפק כמובן בקריאה הטרומית אלא לחלץ חושים, וכולם יצטרכו להתגייס לזה – יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הקואליציה – כדי להצליח בבליץ מאוד מהיר להעביר את זה בשבוע הקרוב, עוד לפני פיזורה של הכנסת, שלוש קריאות נוספות; לא קל אבל אפשרי.

בצלאל סמוטריץ': עשינו את זה.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת הזאת, הבית הזה, ידע להעביר חוקים מהר יותר, נחוש יותר, כשזה נכון.

בצלאל סמוטריץ': אז אני שמח מצד אחד אבל אני עצוב מצד שני, מכיוון שאנחנו עושים את זה בלית ברירה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר היה להגיע לתוצאה דומה בהחלטת ממשלה מהירה שכוללת תקציב, כוללת תקנים, כולל את כל הדברים – שנכון, אדוני השר הנגבי, אתם הובלתם בכישרון רב ובתיאום; חשוב לומר את זה – בתיאום.

בצלאל סמוטריץ': אדוני שר המשפטים, שמעתי אותך קופץ.

בצלאל סמוטריץ': לא הקשבת לדבריי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר על הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': הצעת המחליטים שגיבשו השרים ביטון ממפלגתך והשר הנגבי עברה, קיבלה את ברכתם ואישורם של היועצים המשפטיים במשרד הביטחון והמינהל האזרחי, יועמ"ש איו"ש, קיבלה את ברכתם של אנשי המקצוע במינהל האזרחי במשרד הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': שוב, לא אני כתבתי אותה; אני הייתי כותב הרבה מעבר לזה.

בצלאל סמוטריץ': היא סופר-מינימליסטית, וכפי שאמרתי, גנץ נתן לה את ברכת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': אז פתאום הולכים לבחירות.

בצלאל סמוטריץ': כנראה ישב איזה אסטרטג, עשה איזה סקר, ראה פתאום שכדאי לשבור שמאלה כדי ששישה המנדטים שעוד יש לכם בסקרים לא ייעלמו, אז פתאום החלטתם שאתם תשברו שמאלה ותעשו פוליטיקה – על הגב של מי?

בצלאל סמוטריץ': על הגב של 20,000 מתיישבי יהודה ושומרון, חלוצים, גיבורים, שנשלחו על ידי הממשלה, קצינים בכירים, אנשי כלכלה בכירים, חקלאים, מלח הארץ, על הגב של הילדים שלהם, של החורף, של הבישולים, של האוכל, של הכביסות, על הגב של הביטחון והחיים שלהם – על זה, אבי, אתם עושים פוליטיקה?

בצלאל סמוטריץ': על זה אתם עושים פוליטיקה?

בצלאל סמוטריץ': אז אני מאוד מקווה שהכנסת הזאת, שמשקפת את העם, הריבון האמיתי, ומשקפת את התמיכה הגדולה שיש בעם לצדק הזה, לזכויות האדם והאזרח האלה, להתיישבות החלוצית והציונית הזאת – הכנסת הזאת תתקן את מחדלי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא מאוחר מדי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעשה הכול, בעזרת השם, ופה אני אומר לידידי, רעי ושותפי לראשות שדולת ארץ ישראל חבר הכנסת חיים כץ – חיים, זה השלב שאני אומר לך תודה, תקשיב – ולכל חברי שדולת ארץ ישראל תודה גדולה על הדחיפה, על ההובלה המשותפת של התהליך הזה.

בצלאל סמוטריץ': ואתה, אדוני, אני בטוח, תחלץ חושים כדי להעביר את החוק הזה בשלוש קריאות בימים הקרובים, עוד לפני שמתפזרת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד מקווה שכל הכנף – עזבו ימנית; ההגונה, האנושית, האזרחית, זאת שמרימה תמיד את דגל זכויות האדם, תתגייס כדי שהחוק הזה יעבור, ובמקביל, לא מאוחר להתעשת, חבריי השרים.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ראש הממשלה, אני שומע שעושים פה מסחרה כל היום מול כחול לבן על החלטות ממשלה – זה רוצה מינויים, זה רוצה זה.

בצלאל סמוטריץ': אל תעביר שום דבר בממשלה בלי שתכריח את גנץ להביא את הצעת המחליטים, שכפי שאמרתי, גובשה על ידי שר שלו, השר לעניינים אזרחיים במשרד הביטחון, השר ביטון.

בצלאל סמוטריץ': תאמינו לי שאם אני הייתי מגבש אותה, או השר בנט היה מגבש אותה כשר ביטחון, היא הייתה נראית אחרת לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': הלכתם למינימום – את המינימום הזה תעבירו.

בצלאל סמוטריץ': השר הנגבי, אני שוב מודה לך על הדחיפה הגדולה.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא גם לך, אבי: שימו את הפוליטיקה בצד.

בצלאל סמוטריץ': שימו את הפוליטיקה בצד.

בצלאל סמוטריץ': לאפשר לאותם מתיישבים שנשלחו על ידי הממשלות השונות, וכל עוד הם שם זו אכזריות למנוע מהם את הביטחון, את המים, את החשמל.

בצלאל סמוטריץ': אתם עושים את זה לבדואים, אתם עושים את זה למסתננים, אתם עושים את זה לכל כך הרבה אנשים, אבל את מלח הארץ, את האנשים האלה, אתם שוכחים ושמים בצד בגלל פוליטיקה.

משה ארבל: מה זה יעזור?

בצלאל סמוטריץ': לא, אני אומר לך שהצעת המחליטים הזאת, חבר הכנסת ארבל, מכיוון שהיא גובשה עם כל אנשי המקצוע, והיא באמת מינימליסטית, היא תאפשר כבר ממחר בבוקר למשרדי הממשלה ברשויות השונות לתת את השירותים המינימליים ליישובים הללו, ובעזרת השם היא גם תאיץ את הליך הסדרתם.

בצלאל סמוטריץ': המצב הנוכחי בלתי מתקבל על הדעת.

בצלאל סמוטריץ': אז שוב, תודה לכל חברי הכנסת שיתמכו בזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה מראש לכל מי שהתגייס כדי לעשות את האפשרי – אני אומר לכם: את האפשרי – ולהעביר את זה בעוד שתי קריאות נוספות בכנסת הזאת לפני שהיא מתפזרת.

בצלאל סמוטריץ': תודה, השר ביטון.

בצלאל סמוטריץ': שמח שבאת.

בצלאל סמוטריץ': הודיתי לך כאן מקרב לב על גיבוש התהליך הזה, אבל תשלים אותו.

בצלאל סמוטריץ': תשלים אותו.

בצלאל סמוטריץ': אל תיתן לפוליטיקה קטנה של שותפיך למפלגה למנוע.

בצלאל סמוטריץ': תשלים את זה.

בצלאל סמוטריץ': תביאו את זה לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תעשו צדק ותנו זכויות אדם למי שמגיע להם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, את החוק הזה, את חלקנו, נעשה ונצליח.

בצלאל סמוטריץ': תודה לכולם.

בצלאל סמוטריץ': חנוכה שמח.

בצלאל סמוטריץ': חודש טוב.

קרן ברק: מה פתאום שמית?

קרן ברק: אין שמית.

קרן ברק: אף אחד לא ביקש.

קרן ברק: רגע, עוד אין הצבעה.

קרן ברק: יש תשובות.

קרן ברק: חבר הכנסת סמוטריץ', אני מבינה שיש להצעה הזאת שני משיבים, וזה על דעתך.

קרן ברק: אין?

קריאה: – – –

קרן ברק: לא.

קרן ברק: גם שר המשפטים וגם שר ההתיישבות.

מירי רגב: לא לא לא.

מירי רגב: רגע.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה עונה.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שאחד מהם מתנגד – – –

קרן ברק: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': יש שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאחד מהם מתנגד, אז אחר כך יש שלוש דקות לחיים כץ.

קרן ברק: – – – לבוא ולהגיד – – –

בצלאל סמוטריץ': שהוא יגיד – חיים?

קרן ברק: – – –

מירי רגב: שמית, שמית.

מירי רגב: אנחנו רוצים שמית.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה שמית.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה שמית.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה הצבעה שמית.

מכלוף מיקי זוהר: אני יו"ר הקואליציה, מותר לי לבקש שמית.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שמית.

קרן ברק: ישיב שר המשפטים – – –

חיים כץ: קרן, אחרי שהשר ישיב, אני אעלה במקום – – –

קרן ברק: – – –

חיים כץ: בסדר, אז אני אהיה שלוש דקות אחריהם.

קרן ברק: ישיב שר המשפטים, ואחר כך ישיב גם שר ההתיישבות צחי הנגבי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פער בין הסדרה לבין חקיקה גורפת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק מדברת על חקיקה גורפת, וכהצעת חוק שמדברת על חקיקה גורפת, אנחנו חושבים – אני מדבר בדעת משרד המשפטים – שיש מניעה להצעת החוק כפי שהיא נמצאת כרגע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בעצם הצעת החוק לא מבחינה בין מקרקעין מוסדרים או מקרקעין שניתן להסדיר לבין מקרקעין שיש בעיה וקושי להסדיר אותם, כמו מקרקעין שנמצאים על – מקרקעין פרטיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בלי בחינה של כל אחד מהמקרקעין וללא העברה של סוגיה זאת בחוק, יש מניעה חוקתית לקדם את ההצעה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בהקשר זה אנחנו יכולים ללמוד מפסק הדין שניתן בשנה האחרונה בעניין חוק ההסדרה, בג"ץ 1308/07.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בפסק דין זה עמד בית המשפט העליון על הקשיים הגלומים ועל הפגיעה בקניין הפרט על בסיס החלטה קטגורית שאינה מבצעת איזון ובחינה נקודתית של נסיבות העניין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במובן זה ניתן לומר כי במקום שבית המשפט חיווה את דעתו ביחס לחוק שאינו חוקתי וביטלו, הרי שהדברים יפים אף ביתר שאת גם ביחס להצעת החוק הנדונה פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק גם לא מסבירה את ההבדלים בין מדיניות האכיפה באזורים שאליהם מתייחסת הצעת החוק לבין אזורים אחרים ומייצרת פער במדיניות האכיפה – דבר שגם מעלה קושי חוקתי בהיבט השוויון, קושי שעלול לעלות ועולה כדי מניעה חוקתית, שכן זה מייצר מדיניות אכיפה לא אחידה במדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מעבר לזה, הצעת החוק מייצרת קשיים בגזרה המשפטית הבין-לאומית, ומהסיבות האלה, שאני לא אפרט אותן, גם בראיית הזירה הבין-לאומית, אנחנו חושבים שהצעת החוק הזה היא מוטה ולא נכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מעבר לזה, הצעת החוק המכפיפה את המינהל האזרחי לצוות ייעודי, דבר שגם מעלה קשיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חושבים שהנושא הזה של ההסדרה באופן כללי צריך להיות בידי המינהל האזרחי בלבד, ולא בידי צוות ייעודי חיצוני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו אני רוצה להגיד באופן כללי: משרד הביטחון כרגע עוסק בהסדרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ניתן להסדיר יישובים רבים ובתים רבים, לא את כולם, אבל יש כרגע מתווה הסדרה שמשרד הביטחון עובד עליו בצורה מסודרת ובאופן שאלפי יחידות יכולות להיות מוסדרות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק הזאת עושה דווקא עוול לאותן יחידות, כי במקום לעבוד בצורה נכונה, גם ברמה של הפסיקה הישראלית וגם ברמה שמתיישבת בעצם עם עקרונות בין-לאומיים ועם עקרונות הפסיקה של בג"ץ, הצעת החוק הזאת באה – כפי שנעשה בעבר בחוק ההסדרה – ובמקשה אחת מתעלמת מהכול ועושה את זה באופן חד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר הזה יקשה את ההסדרה ולא יקל את ההסדרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המדיניות הנכונה צריכה להיות המשך מדיניות מסודרת של הסדרה תוך בחינה פרטנית של בית מגורים אחרי בית מגורים כדי לראות מה ניתן להסדיר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו לא נגד הסדרה, אנחנו בעד הסדרה; משרד הביטחון בעד הסדרה; אני אישית בעד הסדרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך לעשות את זה בצורה מסודרת, מושכלת, באופן שמאזנים ובאופן שזה עומד במבחני הפסיקה ובמבחני המשפט הבין-לאומי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן אנחנו שוב שהצעת החוק כפי שהיא – יש מניעות להעביר אותה.

קרן ברק: יש מה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: מניעות להעביר אותה, ואני אתנגד.

קרן ברק: תהיה ברור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה?

קרן ברק: דבר ברור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר, יש מניעות – – –

קרן ברק: לא שומעים אותך בכלל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא שומעים אותי בכלל?

קרן ברק: בכלל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טוב, אני מקווה ששמעו אותי.

קרן ברק: לא, לא שמעו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני אמרתי:

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק כפי שהיא – יש מניעות להעביר אותה.

קרן ברק: מניעות?

אברהם (אבי) ניסנקורן: מניעות.

קרן ברק: הבנתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

קרן ברק: טוב.

קרן ברק: ישיב שר ההתיישבות צחי הנגבי.

קרן ברק: חיים רוצה במקום סמוטריץ'.

קרן ברק: חיים יבוא במקום סמוטריץ'.

קרן ברק: גם עשר דקות, נכון?

קרן ברק: ירדנה, גם עשר דקות?

קרן ברק: חמש?

קרן ברק: את בטוחה?

קרן ברק: טוב, יש לך חמש דקות.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת, לפעמים אומרים: ישועת ה' כהרף עין, ובמקרה הזה אני יכול לומר: ישועת הכנסת כהרף עין.

צחי הנגבי: כי לפני כמה ימים השר מיכאל ביטון ואנוכי – אני לפחות יכול לדבר על עצמי – קיווינו שהינה, הינה, אחרי הרבה מאוד שנים, אנחנו מביאים לממשלה, בשיתוף פעולה, פה אחד, בעצה אחת, בלב אחד, הצעת החלטה שמסדירה ומקדמת את מרקם החיים הראוי בבתיהם של אלפי משפחות ביהודה ושומרון, ההתיישבות הצעירה, והמהלך הזה שלנו סוכל.

יאיר גולן: זה לא התיישבות צעירה, זה מאחזים בלתי חוקיים.

יאיר גולן: ממתי זה התיישבות צעירה?

יאיר גולן: מאיפה ההמצאה הזאת?

יאיר גולן: אנחנו שנים נאבקנו להוריד אותם מהקרקע.

יאיר גולן: כל פעם זה עלה באופן בלתי חוקי.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: תודה.

יאיר גולן: הלכנו על זה מכות.

יאיר גולן: על מה אתה מדבר?

יאיר גולן: איזה התיישבות צעירה?

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: תודה.

קרן ברק: חבר הכנסת גולן, אתה מפריע.

קריאה: אל תענה.

קריאה: חבל על הזמן.

מירי רגב: אל תענה.

מירי רגב: תמשיך בשלך.

צחי הנגבי: אני מתבייש שהיית קצין בכיר בצבא.

צחי הנגבי: ככה אתה מדבר על אנשים שכל חייהם – –

קרן ברק: הקדישו.

צחי הנגבי: – – נאחזים באדמת המולדת כדי להציל אותך ואותי?

צחי הנגבי: זה בושה.

צחי הנגבי: אבל כבר למדנו – – –

יאיר גולן: קבלו על זה החלטות.

יאיר גולן: אתה היית שר, לא קיבלת החלטות.

קרן ברק: חבר הכנסת גולן, קיבלת תשובה – – –

יאיר גולן: היית יכול ליישב חוקי.

יאיר גולן: אתה היית יכול ליישב חוקי – – –

קרן ברק: חבר הכנסת גולן – – –

יאיר גולן: – – – מתיישב לא חוקי.

קרן ברק: חבר הכנסת גולן.

צחי הנגבי: לפחות תתבייש.

צחי הנגבי: 20 שנה או יותר היית במדים, והיום אתה מבזה את המעמד של צה"ל.

צחי הנגבי: אז לפתע קיבלתי טלפון מאנשי השדולה לארץ ישראל בכנסת הזאת, בראשות בצלאל סמוטריץ' וחיים כץ, וחברים רבים אחרים.

צחי הנגבי: מסתבר שעל סדר-יומה של הכנסת מונחת הצעת חוק שיודעת לתרגם את הרצון שלנו בהחלטת ממשלה ולהפוך אותה להחלטת הכנסת.

צחי הנגבי: ואכן ממש, כפסע, אולי בימים האחרונים, בשעות האחרונות, כשהכנסת עוסקת בנושאים רציניים, יכולה הכנסת להתאחד בלי קואליציה, בלי אופוזיציה – רק אנשים שיש להם לב לארץ ישראל, להתיישבות, לחלוצים, לציונות, לאלפי ישראלים וישראליות שעברו ליהודה ושומרון לא על דעת עצמם, לא כאיזו גחמה, אלא על בסיס מדיניות מובהקת של ממשלות ישראל לדורותיהן, לחזק את האחיזה שלנו בארץ ישראל המערבית, ליישב את שטחי המולדת, ולבנות שם חיים למדינת ישראל.

צחי הנגבי: אז שמענו עכשיו חבר כנסת זועק שאלה מאחזים בלתי חוקיים.

צחי הנגבי: המילה "מאחזים" לא מפריעה לי.

צחי הנגבי: עם ישראל אלפיים שנה נאחז בשורשים שלו, בתורה שלו, בהיסטוריה שלו, בזיקה שלו לארץ ישראל.

צחי הנגבי: נאחזנו והצלחנו, ועכשיו ב-72 השנים האחרונות, ועוד לפני זה, מתחילת ימי הציונות, אנחנו נאחזים באדמת המולדת, אז המילה "מאחז" לא פגומה בעיניי.

צחי הנגבי: אבל להגיד "בלתי חוקיים" – יישובים שקמו על בסיס החלטות הממשלה בישראל הם חוקיים בדיוק כמו תל אביב – –

יאיר גולן: איזה החלטות ממשלה?

יאיר גולן: איזה החלטות ממשלה?

צחי הנגבי: – – בדיוק כמו חיפה, בדיוק כמו ירושלים, בדיוק כמו באר שבע.

קרן ברק: תל אביב.

יאיר גולן: איזה החלטות ממשלה?

אוסאמה סעדי: איזה החלטות?

אוסאמה סעדי: איזה החלטות?

צחי הנגבי: אז אומרים: רגע, אלה יישובים שעדיין לא הסדירו להם את התב"ע, התב"ע לא מוסדרת.

צחי הנגבי: ידידיי, עשרות יישובים בישראל, במשך עשרות שנים – –

קרן ברק: התב"ע לא מוסדרת.

צחי הנגבי: – – עלו על הקרקע ולא הייתה להם תב"ע מוסדרת.

קרן ברק: נכון.

צחי הנגבי: אתם יודעים, אני אספר לכם על קיבוץ אלומות, הקיבוץ שבין מייסדיו שמעון פרס נשיא המדינה, זכרו לברכה.

צחי הנגבי: היישוב הזה עלה על הקרקע, גברתי היושבת-ראש, ב-1941.

קרן ברק: ומתי הוא הוסדר?

עופר כסיף: צריך לקרוא להם אלימות, לא אלומות.

עופר כסיף: אלימות.

עופר כסיף: גזלנים, כורתים עצים, שורפים שדות – פשע נגד האנושות, זה כל ההתנחלויות האלה.

צחי הנגבי: אבל את התב"ע – –

אוסאמה סעדי: זו קרקע שנגזלת.

צחי הנגבי: – – היישוב, הקיבוץ אלומות, קיבל ב-1981.

קרן ברק: חבר הכנסת כסיף, זה שתצעק – לא תשנה את ההיסטוריה של מדינת ישראל.

קרן ברק: תצעק – זה לא ישנה את ההיסטוריה.

קרן ברק: ההיסטוריה היא אחת, אי-אפשר לשחזר.

עופר כסיף: אתם מאבדים, אתם מאבדים, אתם מאבדים, בטח את המוסר.

קרן ברק: חבר הכנסת כסיף – – –

עופר כסיף: יש שם עם, עם – – – שאתם גוזלים את האדמות שלו.

קרן ברק: מכעיס.

קרן ברק: המציאות והאמת מאוד מכעיסות.

צחי הנגבי: ולא יעזור, זאת המציאות – – –

קרן ברק: המציאות מכעיסה, אנחנו מבינים, אבל תיתן בבקשה לשר להשיב.

עופר כסיף: – – – שאתם – – – מה קרה?

צחי הנגבי: אז קיבוץ אלומות עלה על הקרקע ב-1941.

צחי הנגבי: זה לקח 40 שנה – ואם נוריד את השנים של עד קום המדינה למעלה מ-30 שנה – להסדיר את התב"ע, תוכנית בניין עיר המאושרת של קיבוץ אלומות.

צחי הנגבי: אף אחד לא זעק: זה יישוב בלתי חוקי, ואף אחד לא זעק: זה מאחז בלתי חוקי – –

עופר כסיף: כל ההתנחלויות לא חוקיות.

עופר כסיף: כולן פשע.

עופר כסיף: כולן גזל.

עופר כסיף: כולן יעופו.

צחי הנגבי: – – ואף אחד לא אמר:

צחי הנגבי: תושבי קיבוץ אלומות ועוד עשרות קיבוצים ומושבים וערים בישראל לא זכאים לביוב, לחשמל, למים, למרכיבי ביטחון, לתקשורת – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

צחי הנגבי: – – כל הדברים האלה.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: יש כאן שיטה – – –

אוסאמה סעדי: – – – יש עשרות אלפים בלי חשמל ובלי – – –

קרן ברק: חבר הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: יש 30 יישובים לא מוכרים.

אוסאמה סעדי: איפה – – – איפה – – –

קרן ברק: חברי הכנסת, זה שאתם צועקים כדי שלא ישמעו את הדברים, זה רק מוסיף לו זמן.

צחי הנגבי: אני לא שומע.

קרן ברק: זה רק מוסיף לו זמן.

קרן ברק: דבריו יישמעו גם אם תמשיכו לצעוק.

צחי הנגבי: ואני רוצה לספר לכם משהו על הצעת ההחלטה שנוסחה על ידי משרד הביטחון ועל ידי משרד ההתיישבות.

צחי הנגבי: מיכאל, זה לא יהיה סוד, ואני אומר שאתה דרשת שבהצעה הזאת אנחנו נקצה משאבים למינהל האזרחי, כי באמת, אי-אפשר לבוא למינהל האזרחי ולתבוע ממנו להסדיר את מעמדם – סליחה, גברתי.

אנטאנס שחאדה: – – –

קרן ברק: חברי הכנסת – אנטאנס, חבר הכנסת שחאדה, אתה מפריע, ואני אוסיף לו זמן.

אנטאנס שחאדה: – – –

קרן ברק: אתם פשוט מאריכים את הזמן של התשובה שלו בצעקות שלכם – –

אנטאנס שחאדה: – – –

קרן ברק: – – כי את הדברים שלו ישמעו.

קרן ברק: גם אם תצעקו ותנסו שלא ישמעו – ישמעו.

קרן ברק: קדימה.

ניצן הורוביץ: כמה זמן – – – כמה זמן?

קרן ברק: אני מוסיפה לו את הזמן, הוא ידבר, הכול בסדר.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: אני באמת צריכה עזרה.

קרן ברק: כן.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: ואנחנו, גברתי היושבת-ראש, הסכמנו כמובן לחזק את המינהל האזרחי, להקצות לו תקנים, להקצות לו משאבים, מכיוון שאי-אפשר לבוא בדרישה לגוף שיש בו היום מספר מועט, מינימלי, של עובדים – לבקש מהם להסדיר עשרות יישובים.

צחי הנגבי: בהחלטה שלנו הופיעו 46 יישובים ביהודה ושומרון שמן הראוי להשלים את מהלכי ההסדרה שלהם.

עופר כסיף: גם אם ניתן חותמת לשוד, זה עדיין שוד, ולא יעזור לא לך ולא לכנופיה שלך.

עופר כסיף: זה שוד.

עופר כסיף: על השוד הזה אתם תשלמו וכל – – –

קרן ברק: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת כסיף, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

עופר כסיף: יופי.

צחי הנגבי: אכן, כללנו בהצעת ההחלטה תקציב ראוי למינהל האזרחי.

צחי הנגבי: כמו כן, כללנו בה תקציב לחטיבה להתיישבות, מכיוון שהחטיבה להתיישבות בסופו של דבר היא הגוף המיישב המוביל, המרכזי, במדינת ישראל, וגם לו צריך להעניק את הכלים הבסיסיים לחזק את ההתיישבות ביהודה ושומרון.

קרן ברק: תודה.

צחי הנגבי: לכן, רבותיי – – –

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: תתכנס לסיום, השר הנגבי.

קרן ברק: צריך לסיים.

צחי הנגבי: אוקיי.

צחי הנגבי: אני חייב להשיב לחבר הכנסת אחמד טיבי.

צחי הנגבי: זו שאלה מכובדת ומנומסת, כדרכו, לא בצעקות, אלא בסקרנות אמיתית.

צחי הנגבי: אני אומר כך: ברשימה נכללו אך ורק יישובים שהם לא על קרקע פרטית, לא על קרקע של אנשים; זו קרקע מדינה, שלגביה אכן צריכים להיערך עדיין תהליכי הסדרה, אבל בשום יישוב מהיישובים שברשימה – אלו 46 יישובים – לא מדובר בקרקעות פרטיות, כדי לעמוד בסטנדרט שהיועץ המשפטי לממשלה, הייעוץ המשפטי במשרד הביטחון – למעשה כל ישראלי לא רוצה שיישוב יוקם תוך כדי פגיעה באחר.

קרן ברק: תודה.

צחי הנגבי: אני רוצה לבקש מהכנסת ולהצטרף לאמירות שנאמרו כאן:

צחי הנגבי: לחוק הזה יש משמעות אך ורק אם נעביר אותו בשלוש קריאות, אחרת הוא זעקה באפלה.

צחי הנגבי: הכנסת אולי תתפזר בשבוע הבא.

צחי הנגבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אבקש, אם ניתן, לאחר מכן להעביר ליושב-ראש הכנסת את בקשתנו לקדם את תהליכי החוק הזה גם בשבוע הבא עד להשלמתו.

צחי הנגבי: תודה.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לשר הנגבי.

קרן ברק: ביקש להתנגד – באופן חריג אנחנו מאשרים, יושב-ראש הכנסת אישר – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, על זה בדיוק נאמר "הרצחת וגם ירשת", על זה בדיוק – שאתם גוזלים קרקע של הבעלים שלה, קרקע של פלסטינים, ועכשיו אתם אומרים שזאת קרקע מדינה.

אוסאמה סעדי: איזו מדינה יש שם?

אוסאמה סעדי: איזו מדינה?

אוסאמה סעדי: יש מדינה אחת והיא המדינה הפלסטינית.

עודד פורר: מתי הייתה כזאת?

אוסאמה סעדי: היא המדינה הפלסטינית.

עודד פורר: מתי הייתה כזאת?

אוסאמה סעדי: היא המדינה הפלסטינית.

עודד פורר: – – – אתה – – –

אוסאמה סעדי: בשטחים – – – יש מדינה פלסטינית.

עודד פורר: על מה אתה מדבר?

עודד פורר: מה אתה מדבר שטויות?

אוסאמה סעדי: ואתם עוד – השר הנגבי, אתה עוד מזיל דמעות: יש שם תושבים, יש אזרחים.

אוסאמה סעדי: מי שלח אותם?

אוסאמה סעדי: אתם שלחתם אותם ואתם תחזירו אותם לתוך הגבולות של המדינה.

אוסאמה סעדי: אני לא שמעתי אותך, השר הנגבי – לא שמעתי אותך ולא שמעתי אתכם, כולכם, לא שמעתי אתכם: יש 30 יישובים בלתי מוכרים.

אוסאמה סעדי: יש עשרות אלפים שאין להם חשמל, אין להם מים.

אוסאמה סעדי: 35 יישובים בלתי מוכרים בנגב.

אוסאמה סעדי: 35.

משה אבוטבול: – – –

אוסאמה סעדי: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, אי-אפשר.

אוסאמה סעדי: אתה צועק לי – – –

משה אבוטבול: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול.

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול.

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול.

אוסאמה סעדי: אז אני לא רוצה לקבל ממך את זה.

משה אבוטבול: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול.

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול, תן לחבר הכנסת סעדי להשיב.

קרן ברק: אני מבינה שהדברים מקוממים.

קריאה: – – –

קרן ברק: תן לו להשיב.

קרן ברק: הוא לא משם – הוא משם.

קרן ברק: קדימה.

קרן ברק: זה גם היה בניגוד – – –

אוסאמה סעדי: לא שמעתי את כל שרי הממשלה, אותך, השר הנגבי: 35 יישובים בלתי מוכרים בנגב.

אוסאמה סעדי: אין להם מים, אין להם חשמל, אין להם תשתיות, אין להם כבישים.

אוסאמה סעדי: מה פתאום עכשיו פתאום השר הנגבי רוצה לעשות את החוק הזה, להעביר את הזה בשנייה ושלישית?

אוסאמה סעדי: מה עם תקציב המדינה?

אוסאמה סעדי: מה עם תקציב המדינה?

אוסאמה סעדי: למה אתם לא מעבירים?

אוסאמה סעדי: למה אתם לא מעבירים?

אוסאמה סעדי: זו הפוליטיקה שלהם.

אוסאמה סעדי: ואתה עוד מתגאה וראש הממשלה מתגאה בהסכמי השלום.

קרן ברק: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה שמדינות ערב ישמעו – –

קרן ברק: תודה.

אוסאמה סעדי: – – מה אתם עושים פה היום – שאתם מספחים שטחים, שזה פשע בין-לאומי, זה פשע מלחמה.

אוסאמה סעדי: לא יעזור לכם.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

קרן ברק: אני מבינה שלא שמעת את מילותיו – – –

עופר כסיף: – – –

קרן ברק: – – – את ההיסטוריה של מדינת ישראל ואיך יישובים קמים כאן באופן קבוע.

עופר כסיף: את לא יודעת את ההיסטוריה, ואין לך סמכות, גם בתור היושבת-ראש, להתחיל לחלק פה ציונים.

קרן ברק: חבר הכנסת כסיף, אני מבקשת אותך – – –

עופר כסיף: אין לך את הסמכות – – –

קרן ברק: חבר הכנסת כסיף, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

עופר כסיף: חוצפה.

קרן ברק: ישיב חבר הכנסת חיים כץ, במקומו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', מציע החוק.

קריאה: – – –

קרן ברק: יש לך שלוש דקות מהרגע שתתחיל, בסדר?

קריאות: – – –

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי את דבריו הנרגשים של חברי אוסאמה סעדי.

חיים כץ: זה נראה לך נורמלי שמקימים יישוב בשנת 1992 ולא נותנים שם שירותי רפואה?

חיים כץ: שאין שם כביש?

קריאות: – – –

סמי אבו שחאדה: אסור לשלוח אזרחים לשם.

סמי אבו שחאדה: זה לא שלך.

חיים כץ: זה נראה לך נורמלי שליישובים הבלתי-מוכרים – –

היבה יזבק: – – – אסור – – – אסור להקים יישובים שם.

היבה יזבק: אסור.

היבה יזבק: זה פשע.

היבה יזבק: זה פשע.

היבה יזבק: זה פשע.

היבה יזבק: זה פשע.

היבה יזבק: זה פשע.

חיים כץ: – – בנגב אנחנו דואגים ופה מפקירים?

סמי אבו שחאדה: זה לא שלך.

ג'אבר עסאקלה: ואין בהם הכרה.

חיים כץ: אוסאמה, אתה לא כסיף.

חיים כץ: זה נראה לך נורמלי ש-103 ילדים ביישוב, לא מקימים להם גן?

חיים כץ: ששולחים אותם ברכב ממוגן ירי?

חיים כץ: זה נראה לך סביר – –

סמי אבו שחאדה: תחזירו אותם הביתה.

חיים כץ: – – שראש הממשלה החליפי – –

עופר כסיף: מה אתה מבלבל את המוח – – –

חיים כץ: – – שאני שומע אותו ברדיו ובטלוויזיה עם: העיקר מדינת ישראל, נותן שבמדינת ישראל יהיו 73 יישובים שלא מכירים בהם?

חיים כץ: הם תת-יישוב.

אוסאמה סעדי: – – – מקום המדינה.

אוסאמה סעדי: מה עשיתם עם זה?

אוסאמה סעדי: מה עשיתם עם זה?

חיים כץ: נראה לך שיש ילדים שצריכים הנשמה, ואם יש הפסקת חשמל מצרפים להם מצבר של אוטו?

סמי אבו שחאדה: הם פה בנגב, קרוב – – –

חיים כץ: זה נראה לכם?

סמי אבו שחאדה: הם פה קרוב, בנגב.

חיים כץ: הגיע הזמן שגם אתם תבינו שליהודים במדינה הזאת יש זכויות – –

עופר כסיף: לא – – –

חיים כץ: – – לא רק לכם.

סמי אבו שחאדה: בכל גבולות המדינה – – –

חיים כץ: גם ליהודים במדינה הזאת יש זכויות.

קריאות: – – –

חיים כץ: וילד קטן – – –

קרן ברק: חברי הכנסת כסיף ועסאקלה, תשבו, בבקשה.

קריאות: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת כסיף, תשב, בבקשה, לפני שאני מוציאה אותך מהאולם.

קרן ברק: זו תהיה הפעם השלישית.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו לא – – –

קריאה: – – – ליהודים יש כאן זכויות.

חיים כץ: אין סיבה בעולם שיהיו 73 יישובים עשרות שנים בלי חשמל, בלי מים, בלי שירותים.

קריאה: – – – בנגב.

חיים כץ: זה הבית שלהם.

חיים כץ: זו אדמת מדינה, זה לא אדמות פלסטיניות.

היבה יזבק: – – – זה פשע.

היבה יזבק: זה פשע.

אוסאמה סעדי: – – –

חיים כץ: תתחילו – – –

היבה יזבק: זה פשע.

היבה יזבק: זה פשע.

חיים כץ: היבה, תתחילי להבין – – –

קרן ברק: חברת הכנסת יזבק, שבי, בבקשה.

קרן ברק: חברת הכנסת יזבק, שבי, בבקשה.

קרן ברק: אני מוסיפה לך את הזמן.

היבה יזבק: פשע – – –

חיים כץ: תתחילי להבין שגם – –

היבה יזבק: – – –

חיים כץ: – – שם מגיע לאנשים הרבה יותר ממה שהם מקבלים.

חיים כץ: וזה לא רק לבוא לטלוויזיה – –

סמי אבו שחאדה: מגיע להם לחזור לפה, לגבולות המדינה.

חיים כץ: – – ולהגיד: עזבו שטיקים – –

סמי אבו שחאדה: תחזירו אותם.

סמי אבו שחאדה: למה שלחתם אותם לשם?

סמי אבו שחאדה: תחזירו אותם.

חיים כץ: – – עזבו טריקים.

חיים כץ: אנחנו רוצים לתת למדינה, והגיע הזמן, ובחקיקה הזאת אני מקווה שכך יהיה – שהיישובים האלה והילדים האלה והאזרחים האלה יקבלו את מה שמגיע לכל אזרח בכל מדינה בעולם.

אחמד טיבי: זה שוד.

חיים כץ: אני מצפה – אחמד, אני אוהב אותך.

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי, תחזור למקומך, בבקשה.

חיים כץ: אחמד, אני אוהב אותך.

אחמד טיבי: זה שוד.

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי, תחזור למקומך, בבקשה.

קרן ברק: תחזור למקומך.

חיים כץ: אני מצפה שגם הילדים האלה והאזרחים האלה – –

קריאה: – – –

חיים כץ: – – יקבלו תנאים אנושיים בסיסיים, כפי שמגיע לכל אזרח בעולם.

חיים כץ: תודה רבה.

קריאות: – – –

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ.

קרן ברק: אנא, לשבת.

קרן ברק: כל אחד שיחזור למקומו.

קרן ברק: תרגיעו.

קרן ברק: חברי הכנסת, בצלאל סמוטריץ', מציע החוק, יצביע מכאן; חברת הכנסת אורלי פרומן תצביע מכאן, כי היא מציעת החוק הבא.

קרן ברק: כל השאר חייבים לשבת במקומם.

קרן ברק: כולם יושבים במקומם.

קרן ברק: אנחנו עוברים – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: חברי הכנסת של המשותפת.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשפ"א–2020.

קרן ברק: הצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 59 נגד – 39 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשפ"א–2020, לדיון בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קרן ברק: בעד – 59.

קרן ברק: אני מוסיפה את חבר הכנסת סמוטריץ', אני מוסיפה את חברת הכנסת אורלי פרומן: בעד – 60, נגד – 40.

קרן ברק: אני מודיעה שהצעת החוק עברה, ותעבור לוועדת העבודה והרווחה.

עופר כסיף: – – –

אחמד טיבי: ועדת הכנסת, ועדת הכנסת.

קריאות: – – –

קרן ברק: היא תעבור לוועדת הכנסת להכרעה.

קרן ברק: אחרי ההצבעה ביקש השר מיכאל ביטון הודעה אישית לגבי הדברים שחבר הכנסת סמוטריץ' אמר.

מיכאל ביטון: יושבת-ראש המליאה, חברי הכנסת, יש מי ששמח על ההצבעה הזאת ויש מי שעצוב, אבל ההצעה הזאת לצערי ריקה מתוכן, ריקה ממעשים, והיא בלוף מתמשך של ממשלת ישראל.

מיכאל ביטון: ביקשתי לעלות לדוכן – – –

קארין אלהרר: אתה חלק ממנה.

מיכאל ביטון: ביקשתי לעלות לדוכן כי ציטטו אותי יתר על המידה פה, על הדוכן, רבים וטובים – – –

בצלאל סמוטריץ': מיכאל – – –

מיכאל ביטון: חבר הכנסת סמוטריץ', תן לי רק, אתה יודע – – –

קרן ברק: חברתי, הוא הפך – – –

מיכאל ביטון: אין בעיה.

מיכאל ביטון: אני חייב להעמיד על דיוקם את הדברים ואת התפיסה שלנו באירוע הזה ואת האמת לאמיתה: מדינת ישראל הפקירה את המשילות ביהודה ושומרון.

מיכאל ביטון: מדינת ישראל הפקירה את השירות לאזרח ביהודה ושומרון, בין שהוא פלסטיני, בין שהוא יהודי.

מיכאל ביטון: היא העמידה גוף שנקרא המינהל האזרחי, שלא בנוי לטפל ולשרת את גודל האוכלוסייה, את המורכבות ואת האירוע הזה שנקרא החיים האזרחיים ביהודה ושומרון.

מיכאל ביטון: הימין שמח על ההצבעה הזאת, אבל הימין הביא החלטה ב-2011 שהוא מכשיר עשרה יישובים ביהודה ושומרון, ועברו עשר שנים ולא הכשירו כלום; וראש הממשלה, שהוא אותו ראש ממשלה, הקים צוות ב-2015 וב-2017 וב-2018 להסדרה ביהודה ושומרון, ושום הסדרה ושום דבר; וגולת הכותרת האחרונה – חוק ההסדרה, שידעו שלא יעבור בממשלה ותלו בו את כל התקוות, ואין חוק הסדרה ואין הסדרה ואין סדר ביהודה ושומרון.

מיכאל ביטון: אבל מה כן יש ביהודה ושומרון?

מיכאל ביטון: יש אזרחים שסובלים.

מיכאל ביטון: יש אזרחים יהודים ביישובים מסוימים שהממשלה החליטה להקים – בעשהאל, בעוד מקומות – אבל הממשלה מחליטה ולא עושה כלום, ובאמת לגבי האזרחים הללו שהממשלה החליטה שיקום אצלם יישוב, היא לא ביצעה ואין להם חשמל ואין להם מים.

מיכאל ביטון: אבל אותה ממשלה וקבינט ביטחוני-מדיני החליט שיש גם אזרחים פלסטינים בשטחי C, ועבורם צריך להקים, לפי גידול טבעי, הקבינט המדיני-ביטחוני של ממשלת ישראל קבע בהחלטה שהוא יקים חמש שכונות לפלסטינים בשטחי C, וגם את זה הוא לא עשה.

מיכאל ביטון: בעצם לא עשו דבר.

מיכאל ביטון: אז עכשיו לעשות, אולי יום לפני בחירות, איזו הצעת חוק, ושמישהו יפרסם שהוא קידום עוד חוק או חוק בקריאה טרומית, זה מצטרף להר של החלטות וחקיקה שאין בהן כלום.

מיכאל ביטון: מה צריך לקרות ביהודה ושומרון?

מיכאל ביטון: ביהודה ושומרון צריכה להיות משילות.

מיכאל ביטון: המשילות הזאת תתקיים רק אם המינהל האזרחי יקבל עשרות תקנים של מתכננים, של פקחים, של רכזי תחומים.

מיכאל ביטון: כרגע יש לו 17 פקחים על סביבה ובנייה; זה מספר לעיירה קטנה, והם אמורים לטפל במיליונים.

מיכאל ביטון: זה לא יקרה.

מיכאל ביטון: התנאי הראשון למשילות ביהודה ושומרון זה מינהל אזרחי עם עשרות תקנים חדשים ועם גב באכיפה – שהוא לא צריך לחפש יחידה צבאית שתבוא איתו להריסה.

מיכאל ביטון: זאת האמת.

מיכאל ביטון: הנתון השני – אנחנו יושבים כאן בחודש דצמבר.

מיכאל ביטון: יש נובמבר, יש אוקטובר.

מיכאל ביטון: בכל חודש יש מאות עבירות בנייה ביהודה ושומרון, מאות, של יהודים ופלסטינים.

מיכאל ביטון: ממשלת ישראל רוצה משילות – שתמצא דרך לאכוף בכל עבירות הבנייה החדשות כל חודש, וכל חודש יש מאות, והאומדנים כרגע: 4,00 בב"חים, בנייה בלתי חוקית, של יהודים, ו-4,000 בב"חים, בנייה בלתי חוקית, של פלסטינים, וכל יום שעובר, כל חודש שעובר, יש מאות נוספים.

מיכאל ביטון: אין משילות ביהודה ושומרון.

קרן ברק: צריך להתחיל לסיים.

מיכאל ביטון: אני לקראת סיום.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיכאל ביטון: חבר הכנסת סמוטריץ', אתה איש יהודי ששומר על אמינות ויושרה של יהדות.

בצלאל סמוטריץ': לכן אתה צודק.

מיכאל ביטון: אז אם אתה בממשלת ימין עשר שנים – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא.

מיכאל ביטון: – – והאנשים הללו 20 שנה בלי מים וחשמל, לא בקוסמות שלך, של איזה מחטף של הצבעת חוק, אתה תביא להם מים וחשמל.

מיכאל ביטון: אולי ההפך – אולי היום הרחקנו אותם.

קרן ברק: תודה.

מיכאל ביטון: מי שצריך להביא להם מים וחשמל זה ממשלת ישראל.

קרן ברק: נכון.

מיכאל ביטון: ואז הגיע חבר הכנסת צחי הנגבי, ואמרתי לו: בוא נלך לכיוון של מרקם חיים, של הומניטרי.

מיכאל ביטון: בוא נפתור בעיות שאפשר לעשות לפי חוק – מים ותשתיות וכבישים למי שמותר, למי שחוקי – וככה בנינו את ההצעה.

מיכאל ביטון: אבל אמרתי לו עוד דבר – אמרתי לו: ההצעה הזאת לא תובא לא לממשלה ולא לכנסת בלי גיבוי של היועץ המשפטי לממשלה ובלי ברכת ראש הממשלה ושר הביטחון.

מיכאל ביטון: והתחלנו לדון.

קרן ברק: תודה.

מיכאל ביטון: התחלנו לדון.

קרן ברק: תודה.

מיכאל ביטון: רגע, סליחה.

קריאות: – – –

אבי דיכטר: מיכאל, מיכאל, האמן לי – – –

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: – – – הודעה אישית.

ניצן הורוביץ: יש עוד הצעות חוק – – –

מיכאל ביטון: – – –

קרן ברק: ככה זה.

קרן ברק: כי זה החוק.

קרן ברק: כן, החוק – – –

מיכאל ביטון: לא הבנתי.

קרן ברק: אתה לא היית אמור בכלל לדבר.

קרן ברק: בגלל שהזכירו את שמך אז באת, ויש לך חמש דקות.

קרן ברק: אתה לא עונה על הצעה לסדר-היום עכשיו.

אבי דיכטר: מיכאל, מזל שלפני הקמת המדינה לא היית בתפקיד.

אבי דיכטר: לא הייתה קמה המדינה בשנה הזאת.

קרן ברק: אתה לא סתם משיב, אתה בהודעה אישית, אז קדימה.

מיכאל ביטון: אתה היית בתפקיד שלי כמה שנים במשרד הביטחון, ולא ראיתי שהבאת למישהו מים או חשמל, אז בוא – – –

אבי דיכטר: אני הייתי חמישה חודשים.

אבי דיכטר: הייתי חמישה חודשים בתפקיד.

מיכאל ביטון: בוא, שכל אחד מכם יגלה צניעות בעשייה שלו.

מיכאל ביטון: תודה.

אבי דיכטר: – – – חמישה חודשים, חמישה חודשים – – –

קרן ברק: תודה רבה, השר.

קרן ברק: גם בתי ספר וגם קופות חולים – הכול חשוב למרקם חיים.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/1461/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לגיל הרך), התש"ף

קרן ברק: –2020, של חברת הכנסת אורלי פרומן.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

קרן ברק: לא היה לה מיקרופון?

אורלי פרומן: חבל על הזמן, חבר'ה.

אורלי פרומן: מה?

קרן ברק: לא, אני אתחיל לך את זה.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: זה בסדר.

קרן ברק: תשבי, תשבי.

קרן ברק: אני אתחיל מהתחלה.

קרן ברק: תן לה לשבת שם.

קרן ברק: המיקרופונים היום – לא שומעים אותם.

קרן ברק: רק לפני דקה התחילו לשמוע פה במיקרופונים.

אורלי פרומן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבדת להציג בפניכם את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לגיל הרך), אשר מבקשת לעגן בחוק את הזכות לחינוך בגיל הרך מגיל שלושה חודשים ועד לגיל שלוש.

אורלי פרומן: תחום החינוך בגיל הרך מהווה אחד מנושאי הליבה החשובים בתהליך צמיחת האדם.

אורלי פרומן: החינוך והטיפול בשנים הראשונות לחיים הם השלב החשוב והמהותי ביותר בהתפתחות הכוללת של הילדים.

אורלי פרומן: תינוקות ופעוטות מיום הלידה עד גיל שלוש נמצאים בשלב רגיש ביותר מבחינת התפתחותם הקוגניטיבית, הרגשית, החברתית והמוטורית, וקיים קשר הדוק בין הישגים לימודיים, התקדמות בחיים, רכישת השכלה, מקצוע ורמת הכנסה לבין ההשקעה הראשונית בחינוך ובטיפוח של הפעוטות.

אורלי פרומן: חוק לימוד חובה, התש"ט–1949, שהורחב במהלך השנים, קובע היום כי המדינה מחויבת להעניק לילדים בישראל מסגרות חינוכיות מגיל שלוש בלבד.

אורלי פרומן: למעשה, המדינה אינה מעורבת בתהליכי החינוך בגיל הרך, מגיל לידה עד שלוש, אלא באמצעות חוק הפיקוח על מעונות, התשכ"ה–1965, שנועד לקדם עבודת נשים ולאפשר לאימהות לילדים קטנים להשתלב בהכשרה מקצועית ובשוק העבודה.

אורלי פרומן: בכל שנה נולדים בישראל כ-180,000 תינוקות.

אורלי פרומן: שכר הלימוד במעונות לפעוטות בישראל הוא גבוה ביותר, מ-2,300 עד כ-4,000 ש"ח לחודש במעונות ובגנים הפרטיים.

אורלי פרומן: עשו חשבון לבד: ילד-שניים בגנים – כמה עולה לזוג צעיר לממן חינוך לילדיהם.

אורלי פרומן: מכיוון שמספר המקומות במעונות המפוקחים מוגבל, הם מסגרת בסך הכול עבור 23% מהפעוטות בישראל.

אורלי פרומן: כ-27% נמצאים בגנים פרטיים, ואילו 50% מהילדים נשארים בבית, במשפחתונים, אצל מטפלות, ואנחנו לא בדיוק יודעים איפה הם באמת נמצאים, ושמענו על זה היום בנסיבות הקשות.

אורלי פרומן: עובדה זו מובילה ליצירת פערים משמעותיים בקרב אוכלוסיית הגיל הרך.

אורלי פרומן: ילדים הגדלים בקרב משפחות שידן אינה משגת לממן חינוך בגיל הרך חווים לעיתים קרובות חסך בגירויים, בתמיכה רגשית, בהתפתחות פיזית ובסביבה פיזית בטוחה.

אורלי פרומן: על פערים כאלה קשה מאוד לגשר לאחר גיל שלוש, שבו מתקבעות כ-80% מהיכולות המוחיות של ילדים.

אורלי פרומן: המצב הקיים מגדיל פערים חברתיים וכלכליים ויוצר אי-שוויון בהזדמנויות לפעוטות כבר בתחילת חייהם ובשלב המשמעותי בהתפתחותם.

אורלי פרומן: על המדינה מוטלת החובה לאפשר שוויון הזדמנויות בחינוך, שוויון אשר ניתן לקדם רק על ידי מתן חינוך מקצועי חינם לפעוטות.

אורלי פרומן: בנוסף, בעוד שבאחריות משרד החינוך פועלת המועצה לגיל הרך, שממונה על תחום החינוך מגיל לידה עד גיל שש, הרי משרד החינוך בפועל אחראי רק לחינוך מגיל שלוש ומעלה, והחינוך הקודם נמצא תחת משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

אורלי פרומן: השקעה בחינוך בגיל הרך מועילה לא רק לפעוטות, באמצעות הענקת שוויון הזדמנות, אלא גם להוריהם: קידום נשים בעבודה, הזדמנות לאימהות לצאת לעבודה, להגדיל את ההכנסה המשפחתית, למזער את ההוצאה המשפחתית על חינוך – מה שיאפשר לזוגות הצעירים בתקופת בניית הקן המשפחתי גם אתנחתה כלכלית.

אורלי פרומן: בנוסף, השקעה בגיל הרך מניבה רווח משמעותי למדינה: לפי נתוני הבנק העולמי, כל דולר שמושקע במסגרות איכותיות לגיל הרך משמעותו הכנסה של בין 6 ל-17 דולר באמצעות תשלומי מיסים.

אורלי פרומן: על כן, רבותיי, אני קוראת לכם לתמוך בהצעת החוק ולפעול למען הענקת חינוך וטיפול איכותי, מקצועי ומפוקח חינם לילדינו, וזאת כשהמדינה לוקחת אחריות על זכותם של הפעוטות לקבלת חינוך מגיל לידה.

אורלי פרומן: אמרו כן לצמצום הפערים בין האוכלוסיות השונות; אמרו כן ליצירת רצף חינוכי כולל מגיל לידה עד גיל שש; אמרו כן לשוויון הזדמנויות, להכנסה גבוהה יותר בעתיד, להגשמה עצמית גבוהה יותר בעתיד; אמרו כן להורים הצעירים, שיוכלו לצאת לעבודה ולחסוך הוצאה כספית משמעותית בעת שהם בונים את הקן המשפחתי גם מבחינה כלכלית.

אורלי פרומן: וזכרו: כולכם, חבריי מכל סיעות הבית, הורים לילדים, סבים וסבתות לילדים.

אורלי פרומן: בואו נאפשר לפעוטות של כולנו, לפעוטות בכל מדינת ישראל, חינוך איכותי, מקצועי, בטוח ובר-השגה לכולם.

אורלי פרומן: מדינת ישראל חייבת, אדוני השר, תוכנית לאומית כוללת ומקיפה לגיל הרך, מגיל לידה עד גיל שלוש, תחת אחריותך במשרד החינוך.

אורלי פרומן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/340/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: מוצמד לחוק הזה החוק של חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות לנמק את ההצעה.

קרן ברק: אחריו יש גם הצעה חברת הכנסת מרב מיכאלי – נמצאת פה?

קרן ברק: אוקיי, גם לה יהיו שלוש דקות.

ניצן הורוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר החינוך, מכל הנושאים שעלו היום, ואני חושב שגם בחודשים האחרונים בכנסת הזאת, כנושא, אין לי ספק שזה הנושא החשוב ביותר, שטומן בחובו את השינוי החשוב ביותר מבחינה חברתית וכלכלית: לתת חינוך בחינם מגיל לידה; אני לא אוהב להגיד מגיל אפס – מגיל לידה.

ניצן הורוביץ: בהצעת החוק הזאת מדובר על שלושה חודשים; להכניס את השנתונים האלה – שנה ראשונה, שנה שנייה, שנה שלישית, אולי התקופות הכי מכריעות בחיים, שמתעצבות בהן האישיות וגם יכולת הלמידה אחר כך של הילד – לתוך מערכת החינוך באופן הרמוני.

ניצן הורוביץ: אין ספק שזה שינוי עצום.

ניצן הורוביץ: אגב, זה קיים כבר במדינות שונות בעולם, יש לנו מודלים, וברור שזה היה צריך לקרות כאן כבר מזמן.

ניצן הורוביץ: לצערי הגילים האלה, הכל-כך חשובים, אפילו לא נמצאים באחריות משרד החינוך אלא באחריות גורמים אחרים, כך שאין input חינוכי לעניין.

ניצן הורוביץ: אדוני השר, ברור שזה צריך לבוא מהממשלה.

ניצן הורוביץ: ברור, אני לא חולק על זה.

ניצן הורוביץ: זה דבר עצום בגודלו, נדרש פה תקציב גדול, אבל אני אומר דבר כזה, ואני חושב שזאת אמירה שהכנסת כולה יכולה להתאחד סביבה: בעוד שבוע אנחנו מתפזרים.

ניצן הורוביץ: זה בעצם יום רביעי האחרון שעולות בו הצעות חוק.

ניצן הורוביץ: לצערי, גם אם הצעת החוק הזאת תעבור בקריאה טרומית, אני לא רואה איך היא ממשיכה הלאה, לנוכח פיזור.

ניצן הורוביץ: אני חושב שביום כזה, שהוא היום האחרון שעולות בו הצעות חוק, אפשר להתאחד כולנו יחד סביב אמירה שחינוך חייב להיות חינם מגיל לידה, תחת אחריות משרד החינוך, באופן הכי ראוי, הכי הוגן, לתת מענה להורים, להפסיק עם כל השוק הפירטי הזה, התשלומים, חוסר הפיקוח וכל הדברים הרעים שמלווים את המציאות הנוכחית, ולעשות חינוך מגיל לידה ועד גיל 18 או עד האוניברסיטה תחת אחריות המדינה, כמו שצריך, כמו שכולנו בעצם רוצים.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שיש פה מישהו שמתנגד לזה באופן עקרוני, אפילו לא חבר כנסת אחד.

ניצן הורוביץ: לכן אני קורא לחברי הכנסת, וגם לך, אדוני שר החינוך, כן להביע תמיכה בהצעת החוק הזאת.

ניצן הורוביץ: כן, אני מודע לעניין שהדבר צריך לבוא מתוך הממשלה, אבל אנחנו לא בזמנים רגילים, ואני חושב שגם כאמירה, כהכרזה, יש לזה חשיבות גדולה מאוד.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, ואני קורא לכולם לתמוך בהצעה הנכונה והצודקת הזאת.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת הורוביץ.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/505/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: חברת הכנסת מרב מיכאלי, שגם היא הצמידה את החוק שלה לחוק של חברת הכנסת פרומן – יהיו לך שלוש דקות.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי.

מרב מיכאלי: יאיר גרבוז מספר בספר שלו "תמיד פולני" שהסקת המסקנות שלו השתבשה כשהוא היה בא הביתה מבית הספר ומוצא פתק על המקרר: הלכנו ללוויה, יש שניצל במקרר; או שלמוחרת הוא היה בא והיה פתק על המקרר: הלכנו לחתונה, יש שניצל במקרר.

מרב מיכאלי: ואני שואלת אתכם ואתכן, חברותיי וחברי הכנסת: לא הבנתי.

מרב מיכאלי: ילדה או ילד בגיל 17 שבועות שלאימא שלהם כבר נסתיימה חופשת הלידה והיא צריכה לחזור לעבוד ולהתפרנס ולפרנס את הבית – מה היא תעשה?

מרב מיכאלי: תשאיר פתק לילד בן 17 שבועות על המקרר: הלכתי לעבודה, יש שניצל במקרר?

מרב מיכאלי: לא הבנתי.

מרב מיכאלי: מה מצפה כנסת ישראל, ממשלת ישראל – מה היא מצפה שפעוטות, תינוקות בני 18-17 שבועות, יעשו כשאימא שלהם צריכה לחזור לעבודה?

מרב מיכאלי: אה, היא מצפה מאימא שלהם לא לחזור לעבודה.

מרב מיכאלי: בואו נגיד את האמת – ממשלת ישראל מצפה מאימהות לא לחזור לעבודה, קודם כול, בטח לא בחצי שנה הראשונה, אפילו שנה.

מרב מיכאלי: משום שאנחנו, חברתי היושבת-ראש, אנחנו, הפמיניסטיות, השגנו לעצמנו לא רק את הצ'ופר הגדול של חופשת לידה, שלצערי כרגע רק אימהות מקבלות אותו באופן ישיר, אלא את הזכות לשמור לנו את מקום העבודה שנה שלמה, כי אי-אפשר לפטר אותנו בזמן השנה הראשונה של הילדה או הילד.

מרב מיכאלי: אוקיי, אז נניח שבשבועות האלה, בתשעה החודשים שנשארים אחרי תקופת הלידה, אנחנו אמורות להישאר בבית בלי שישלמו לנו על זה.

מרב מיכאלי: זה – אנחנו אמורות לפרנס את עצמנו, אבל לפחות שומרים לנו על מקום העבודה.

מרב מיכאלי: אוקיי.

מרב מיכאלי: הילדה בת שנה.

מרב מיכאלי: עכשיו מה?

מרב מיכאלי: מה אמורה לעשות אימא לילדה או לילד בן שנה?

מרב מיכאלי: ללכת לעבודה – ומה?

מרב מיכאלי: הילד אולי יכין לה אוכל כשהיא תחזור מהעבודה.

מרב מיכאלי: הוא יעשה לה שניצל בגיל שנה.

קרן ברק: רעיון לא רע.

מרב מיכאלי: נכון?

קרן ברק: נכון.

מרב מיכאלי: העיוות הכל-כך כל כך עמוק בשיטה שלנו, שבה ממשלה אחרי ממשלה וכנסת אחרי כנסת – כי הצעת החוק הזאת מועלית כבר כל כך הרבה שנים שוב ושוב, וכל פעם מחדש הממשלה והכנסת מרשות לעצמן להפיל את ההצעה הזאת, ואיכשהו אימהות ותינוקות ימשיכו להסתדר.

מרב מיכאלי: ובכן, חברת וחברים, זה לא באמת עובד.

מרב מיכאלי: זה נזק לילדות וילדים, זאת פגיעה אנושה באימהות ובכלל בהורים שצריכים וצריכות לשלם על החינוך הפרטי, לפעמים הפיראטי זה.

מרב מיכאלי: והכנסת הזאת, שהעבירה פה עכשיו החמרה בעונש של מטפלות מתעללות בפעוטות, הגיע הזמן שתיתן פתרון כמו שצריך למטפלות ולמורות ולמורים, כמו שצריך, כבר מהגיל שאדם הוא או היא אדם.

מרב מיכאלי: אם ברור לכולנו שהם אדם, אז בואו נתייחס אליהם בהתאם.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: את בעצם אומרת שזו חקיקה משלימה לחוק המטפלות המתעללות.

מרב מיכאלי: זה היה אמור להיות ההפך – החקיקה ההיא הייתה אמורה להיות משלימה.

קרן ברק: משלימה לזו, נכון.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: ישיב במשולב שר החינוך יואב גלנט, ואחרי זה – התנגדות.

אורלי פרומן: זה לא התנגדות, זה השלוש דקות הממשיכות שלי.

קריאות: – – –

קרן ברק: הכול בסדר, לא צריך להתעצבן.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת אורלי פרומן, ניצן הורוביץ, מרב מיכאלי, כנסת נכבדה, הצעות החוק, כולן ביחד וכל אחת לחוד, הן אכן הצעות חוק חשובות, ואין ויכוח על כך.

יואב גלנט: הבעתי את עמדתי בעניין כבר בעבר, ואני חוזר על כך: החינוך לגיל הרך צריך להימצא תחת אחריות משרד החינוך.

יואב גלנט: יש לכך חשיבות למען הילדים, למען השכלתם, למען חינוכם, למען עתידם ולמען התפתחותם.

יואב גלנט: בחודשים האחרונים היינו עדים כולנו לכמה אירועים קשים ובלתי נתפסים של התעללות בילדים במעונות היום.

יואב גלנט: האירועים האלה זעזעו אותי באופן עמוק, גם כאב לילדים וגם כשר החינוך.

יואב גלנט: בשל כך, ובהתאם לסיכומים מן העבר, קראתי אני לאחרונה פעמים אחדות לקדם באופן מיידי את העברת האחריות לגיל הרך ומעונות היום והמשפחתונים ממשרד העבודה והרווחה אל משרד החינוך.

יואב גלנט: אפתח סוגריים ואומר שבמדינת ישראל, לטעמי, צריך להיות משרד אחד בלבד שאחראי לחינוך.

יואב גלנט: האחריות הזאת נמצאת היום בעיקרה במשרד החינוך, אבל בעוד ארבעה משרדים נוספים.

יואב גלנט: אחד מהם הוא משרד העבודה; השני הוא משרד הרווחה.

יואב גלנט: יש עוד שניים.

יואב גלנט: מן הראוי שחינוך ילדים מגיל לידה ועד גיל 18 לפחות, ובהמשך בלימודים אקדמיים, ייעשה תחת משרד אחד, שהוא משרד החינוך.

יואב גלנט: במיוחד נכונים הדברים לגבי ילדים צעירים, אשר בשנים הראשונות לחייהם רוכשים חינוך וידע שישמשו אותם כל חייהם.

יואב גלנט: מחקרים רבים, כידוע – כפי שציינה גם חברת הכנסת פרומן – מחקרים רבים מראים שהשפעה על עיצוב אישיותם, דמותם ובמובנים רבים אופיים של תלמידים נעשית בשש השנים הראשונות לחייהם.

יואב גלנט: איכות החינוך והטיפול במסגרות עד גיל שלוש היום נמצאת בחלקה במקומות בעייתיים, בין היתר בשל כך שהתקינה המותרת של מספר המחנכות או המטפלות לילד נמוכה משמעותית מהממוצע במדינות המתקדמות ב-OECD, והקבוצה המרבית גדולה מדי; בין היתר בשל המחסור בכוח אדם מקצועי הנובע מהיעדר תהליכי הכשרה ומסלולי פיתוח מקצועי; בשל ההיקף הנמוך של המשאבים המוקצים; בשל היעדר ליווי של בעלי מקצוע בתחומי החינוך, הטיפול; בשל היעדר פיקוח אפקטיבי על המסגרות.

יואב גלנט: אינני אומר, חלילה, שבכל המקומות יש בעיות.

יואב גלנט: ההפך הוא הנכון – רוב ניכר מהגננות והמטפלות עושות את עבודתן נאמנה ובמסירות – אבל אי-אפשר שלא להיות ערניים למה שקורה לנו שנים ארוכות, כולל בתקופה האחרונה.

יואב גלנט: בעשור האחרון נדונה העברת האחריות למעונות היום והמשפחתונים למשרד החינוך כמה פעמים, ואני אפרט אותם: בוועדה לשינוי חברתי-כלכלי בשנת 2011, ובוועדה למלחמה בעוני בשנת 2014 – ועדות אלה המליצו על העברת האחריות למשרד החינוך, כאמור, לפני כעשור; ועדה בין-משרדית בהובלת משרד ראש הממשלה המליצה גם היא בשנת 2016 כי על מנת להעמיק את איכות הטיפול במעונות היום והמשפחתונים יש להעביר אותם למשרד החינוך.

יואב גלנט: כידוע, למשרד החינוך יש ניסיון רב בפיקוח על מסגרות חינוך וטיפול מגיל שלוש ואילך.

יואב גלנט: אני מזכיר לפורום שמגיל שלוש עד שש יש כחצי מיליון ילדים, והמספר בין גיל לידה לגיל שלוש הוא מספר דומה, גדול במעט, בשל הגידול והריבוי הטבעי.

יואב גלנט: זוהי יכולת שניתנת להרחבה לגילים הצעירים יותר באופן מהיר ובהינתן המשאבים המתאימים.

יואב גלנט: כמו כן, למשרד החינוך יש גופי חינוך והכשרה ומנגנוני פיתוח מקצועי שניתן להרחיב למחנכות ולמטפלות במעונות יום ומשפחתונים.

יואב גלנט: בנוסף, המשרד יוכל לקדם את יישומו של חוק הפיקוח באופן מהיר, תוך מתן ההדגשים המתאימים בהיבטי הבטיחות והביטחון האישי של התלמידים במעונות היום.

יואב גלנט: כפי שהצעתי, העברת האחריות באופן היעיל והמקצועי ביותר צריכה להיעשות על פי המתווה הבא, שציינתי גם בפני הוועדות השונות בכנסת:

יואב גלנט: בשלב הראשון – העברת האחריות למעונות היום והמשפחתונים המסובסדים בלבד ויישום חוק הפיקוח, תוך העמדת המשאבים המלאים והראויים לביצוע הרישוי והפיקוח על כלל מעונות היום; בשלב השני – הרחבת האחריות לחינוך ולטיפול בכלל מעונות היום והמשפחתונים, כולל שיפור איכות הטיפול באמצעות שיפור היחס בין מטפלות או גננות לילדים וצמצום גודל הכיתה המרבי, הטמעת תוכניות לימודים מותאמות וקבלת אחריות להכשרה והסמכה של המטפלות, של המחנכות והמחנכים, כתלות בהעמדת המשאבים המתאימים לנתוני ההכשרה וההסמכה.

יואב גלנט: הצעתי זו הובאה גם בכתב בפני שר העבודה והרווחה וגם בפני הממשלה, והיא נמצאת גם על סדר-יומה של המועצה לגיל הרך, אשר בראשה אני עומד.

יואב גלנט: הדבר הזה הועלה על ידי גם לפני ימים אחדים בישיבתה של שדולת הכנסת של ועדת החינוך לנושא הזה.

יואב גלנט: חבריי חברי הכנסת, על אף חשיבות הנושא ונחיצותו, זהו נושא מורכב בעל השלכות תקציביות, מינהליות ופדגוגיות רחבות היקף, ואין מקום לקבוע אותו במסגרת הצעות חוק פרטיות בלי שהושלמה עבודת מטה בעניין זה על ידי הממשלה.

יואב גלנט: למותר לציין כי הצעות החוק האמורות לא נדונו בוועדת השרים לענייני חקיקה, ולכן, בהתאם לרישא של סעיף 66(ה) לתקנון הממשלה הזמני, הצעות חוק פרטיות שיובאו לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביהן ועדת השרים עמדה כנדרש, תהיה עמדת הממשלה להתנגד להן.

יואב גלנט: נוכח האמור אבקש מחברי הכנסת להצטרף לעמדת הממשלה ולהתנגד להצעות החוק, ולתת לממשלת ישראל ולי כשר החינוך להשלים את המהלך להעברת החינוך לגיל הרך למשרד החינוך, כפי שקבעו ועדות שונות לאורך עשור וכפי שאמרתי אני במהלך החודשים האחרונים, עת אני מכהן כשר החינוך.

יואב גלנט: אזכיר ואומר שהיקפי התקציב הנעוצים בעניין הם היקפים של מיליארדים רבים.

יואב גלנט: אנחנו משקיעים בכל שכבת גיל, בכל שכבת גיל, סדרי גודל של מיליארדי שקלים.

יואב גלנט: תכפילו את זה בשלוש שכבות גיל ואתם מגיעים לעשרות מיליארדים.

יואב גלנט: משרד החינוך בראשותי מחויב לפעול באופן מיידי למיצוי יכולותיו המקצועיות, הארגוניות והניהוליות לטובת העמדת מענה חינוכי בסטנדרטים הנדרשים עבור הילדים בהיבט הפדגוגי, החברתי והחינוכי; זאת כמובן בכפוף להקצאת המשאבים המתאימים.

קרן ברק: תודה.

יואב גלנט: אם כך, כאמור, אני ממליץ לחברי הכנסת להתנגד להצעה, ואומר במקביל שממשלת ישראל ואני, כמוביל העניין, כשר החינוך, נפעל ליישם את העברת ילדי הגיל הרך מגיל לידה ועד גיל שלוש לאחריות משרד החינוך.

יואב גלנט: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: לפני שישיב חבר הכנסת לפיד יש הודעות של סגנית מזכירת הכנסת, ואז נעבור לתשובה, בסדר?

קרן ברק: כן, קדימה.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס׳ 62), התשפ"א–2020, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האישה.

אלינור ימין: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת בועז טופורובסקי, עינב קאבלה וחמד עמאר בנושא:

אלינור ימין: הטמעת טכנולוגיות המצילות חיי אדם בכבישים מתוך בחינת התקדמות הטמעת הרכב האוטונומי בישראל.

אלינור ימין: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: (הצעת חברת הכנסת אורלי פרומן)

קרן ברק: (הצעת חבר הכנסת ניצן הורוביץ)

קרן ברק: (הצעת חברת הכנסת מרב מיכאלי)

קרן ברק: חבר הכנסת יאיר לפיד ישיב על דברי השר גלנט.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות, ואחרי זה אנחנו נסיים, נכון?

יאיר לפיד: נצביע.

קרן ברק: נצביע, בוודאי.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, החיסונים מתחילים להגיע לכל העולם מוקדם מהצפוי.

יאיר לפיד: זה טוב שיש חיסונים, אני שמח שיש חיסונים.

יאיר לפיד: אני חשבתי שזה ייקח עוד חודשים.

יאיר לפיד: חברת פייזר הקדימה את לוח הזמנים, ה-FDA זירז הליכים.

יאיר לפיד: אני קורא לכולם להתחסן.

יאיר לפיד: אני מוכן להתחסן מחר בבוקר.

יאיר לפיד: יש לא מעט מדינות שיקבלו החודש את החיסונים.

יאיר לפיד: מחסנים כבר באנגליה, לפנינו.

יאיר לפיד: בוריס ג'ונסון לא טוען שהוא הביא את החיסונים; לא נסע לשדה התעופה של לונדון להתחבק עם מקרר.

יאיר לפיד: באמריקה יחלקו בשבועיים הקרובים 20 מיליון חיסונים; אף אחד לא חושב שזה בזכות הנשיא טראמפ.

יאיר לפיד: סינגפור מתחילה לקבל חיסונים.

יאיר לפיד: קנדה מתחילה לקבל חיסונים; ג'סטין טרודו לא חוגג בטלוויזיה.

יאיר לפיד: החיסונים הם לא הישג פוליטי.

יאיר לפיד: כל מי שיכול לשלם יקבל חיסונים.

יאיר לפיד: יש מדינות שאנחנו מקבלים חיסונים לפניהן מסיבה אחת: שילמנו יותר.

יאיר לפיד: כל הטלפונים של נתניהו באמצע הלילה זו הצגה.

יאיר לפיד: זה בכסף.

יאיר לפיד: מי שמוכן לשלם יותר יקבל חיסונים מהר יותר, אז שילמנו יותר.

יאיר לפיד: טוב עשינו.

יאיר לפיד: אין מדינה בעולם המערבי שלא קנתה מפייזר ומודרנה חיסונים.

יאיר לפיד: אין מדינה בעולם המערבי שלא תקבל מפייזר ומודרנה חיסונים.

יאיר לפיד: נתניהו פישל בקורונה מההתחלה ועד הסוף, אז הוא המציא לעצמו קמפיין חיסונים.

יאיר לפיד: במקום הקרב נגד המגפה הוא מנהל קרב על התודעה.

יאיר לפיד: להגיד את האמת לאזרחים זה ערך.

יאיר לפיד: האמת היא ערך.

יאיר לפיד: הממשלה הזו איבדה את אמון הציבור מפני שהיא כל הזמן משקרת.

יאיר לפיד: נתניהו אמר השבוע בישיבת הממשלה: בישראל נתוני תחלואה מהנמוכים בעולם.

יאיר לפיד: באמת?

יאיר לפיד: בואו נדבר נתונים: את ישראל אי-אפשר להשוות לאירופה, כי יש שם גבולות פתוחים.

יאיר לפיד: את ישראל צריך להשוות למדינות אי, מדינות שאפשר לסגור דרך שדה התעופה, מדינות כמו ניו זילנד, סינגפור, טאיוואן, קפריסין.

יאיר לפיד: בניו זילנד יש 25 מתים, בסינגפור 29 מתים, בקפריסין, פה לידנו, 84 מתים, בטאיוואן 7 מתים ובישראל 3,014 מתים – פי 100 מסינגפור.

יאיר לפיד: ככה נתניהו ניהל את זה, עד כדי כך רע.

יאיר לפיד: בכלכלה הוא פישל אפילו יותר.

יאיר לפיד: כל המדינות שהזכרתי, בכל המדינות שהזכרתי נסגרו פחות עסקים, האבטלה יותר נמוכה, הגירעון הרבה יותר נמוך.

יאיר לפיד: מעמד הביניים הישראלי הופך להיות לנגד עינינו העניים החדשים, נקברים תחת הניהול הכושל של הממשלה הזאת.

יאיר לפיד: כדי שנשכח כמה רע הוא ניהל את זה נתניהו החליט ללכת לבחירות עם קמפיין שקרי שאומר: החיסונים זה בזכותי.

יאיר לפיד: הם לא בזכותך – הם בזכות מדענים ורופאים שעבדו בארצות הברית ובגרמניה.

יאיר לפיד: במקום לרדת מהבמה בבושת פנים, נתניהו עושה מסיבה של פייק ניוז.

יאיר לפיד: הגיע הזמן להחליף אותו.

יאיר לפיד: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

אלי אבידר: אפשר להצביע מפה?

קרן ברק: אתן לך להצביע מפה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת לפיד.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה.

קרן ברק: יש שלוש הצבעות, מי שרוצה להישאר.

קרן ברק: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לגיל הרך), התש"ף

קרן ברק: –2020, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

קרן ברק: ההצעה של חברת הכנסת אורלי פרומן: 44 בעד, ועם אבידר זה 45 – –

אורלי פרומן: גם אני.

קרן ברק: – – ועם אורלי פרומן זה 46 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מודיעה שהצעת החוק עברה ותעבור לוועדת החינוך.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

קרן ברק: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התש"ף–2020, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

קריאה: אני בעד.

קריאה: כן.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: לא נלחץ לך? 45 בעד.

קרן ברק: אני מוסיפה את חברת הכנסת אורלי פרומן, את חבר הכנסת אלי אבידר – לא נלחץ לך?

אלי אבידר: לא נלחץ.

קרן ברק: את חבר הכנסת מנסור עבאס – לא נלחץ; את השרה עומר ינקלביץ' – לא נלחץ.

קרן ברק: אז זה 49 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: הצעת החוק עברה, ועוברת לוועדת החינוך.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעת החוק השלישית, הצעת החוק של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

קרן ברק: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התש"ף–2020, לוועדת החינוך, התרבות והספורט התקבלה.

קריאה: להוסיף אותי.

קרן ברק: 45 בעד.

קרן ברק: אני מוסיפה את חברת הכנסת אורלי פרומן, את חבר הכנסת אלי אבידר – 47 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מודיעה שגם הצעת החוק הזאת עברה, והיא עוברת לוועדת החינוך.

קריאה: – – –

קרן ברק: מה?

קרן ברק: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות ולילדים), התש"ף

קרן ברק: –2020, תעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט לקראת קריאה ראשונה.

קרן ברק: חברים יקרים, חנוכה שמח, חודש טוב ומבורך.

קרן ברק: תם סדר-היום.

קרן ברק: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ו' בטבת התשפ"א, 21 בדצמבר 2020, בשעה 16:00.

קרן ברק: ישיבה זו נעולה.