ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 112, 2020-12-09 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"'ג בכסלו התשפ"א, 9 בדצמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אופיר סופר, הילה שי וזאן, ניר ברקת וחמד עמאר בנושא: הארכת הוראת השעה למתן הטבות מס ליישובי הפריפריה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, מכאן אנחנו עוברים לפרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: השאילתה הראשונה היא שאילתה דחופה מס' 122, של חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב, שעניינה הנגשת מסמך זכויות העציר בשפה הרוסית.

יריב לוין: אני מזמין את סגן השר לביטחון הפנים גדי דסטה יברקן להשיב.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אנדרי קוז'ינוב: אדוני סגן השר, כידוע לך, לאחר עיכוב או מעצר במשטרה נדרש המעוכב, העצור, לחתום על תצהיר זכויותיו בחקירה, מה שנקרא "הצהרת מירנדה".

אנדרי קוז'ינוב: התצהיר מונגש בשלוש שפות, עברית, אנגלית ואמהרית, אך לא ברוסית.

אנדרי קוז'ינוב: מעל מחצית העולים שעלו ארצה בעשור האחרון מתקשים בהבנת הנקרא בעברית.

אנדרי קוז'ינוב: אני מודה שגם בעברית, שאני דובר אותה על בורייה, קשה לפעמים להבין את הניסוחים המשפטיים.

אנדרי קוז'ינוב: אז השאלה היא אם אתם, המשרד לביטחון הפנים, מתכוונים להנגיש את ההצהרה הזאת גם בשפה הרוסית לאותם עצירים, ואם כן – מתי.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, ראשית, בשם השר לביטחון פנים אמיר אוחנה ובשמי, ברצוני להודות לך, חבר הכנסת אנדרי קוז'יקוב – –

יריב לוין: קוז'ינוב.

דסטה גדי יברקן: – – על העלאת הנושא החשוב לשיח הציבורי.

דסטה גדי יברקן: הנושא חשוב מאוד.

דסטה גדי יברקן: השר ואנוכי מבקשים לנצל הזדמנות זאת על מנת לציין לטובה את פעולתך הברוכה בתחום זה, לצד חברת הכנסת טלי פלוסקוב, יושבת-ראש ועדת המשנה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, לעניין שילוב עולים חדשים בחברה הישראלית בכלל.

דסטה גדי יברקן: אציין כי לא נעלם מעינינו שבמסגרת זו פניתם אלינו כבר לפני זמן מה בבקשה להגדלת תקציבי הפרסום בשפות שאינן רשמיות בכלל ובשפה הרוסית בפרט.

דסטה גדי יברקן: אבקש לומר בהזדמנות זו כי גם לפניית

דסטה גדי יברקן: כם בנושא זה נתייחס בקרוב.

דסטה גדי יברקן: אנחנו עושים את הבדיקות הרלוונטיות וניתן תשובה בהקדם, בכתב.

דסטה גדי יברקן: לגופה של השאלה, בעקבות פנייתנו למשטרת ישראל הוחלט כי ראש חטיבת החקירות יערוך דיון לבחינת הנושא, והוא צפוי להתקיים בשבועות הקרובים.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר ההצהרה תשונה.

דסטה גדי יברקן: כלומר אנחנו עובדים על זה, ואני גם מתחייב באופן אישי לקחת כמשימה אישית נושא חשוב זה.

דסטה גדי יברקן: העולים מחבר המדינות בכלל, לא רק מרוסיה אלא מכל ברית המועצות לשעבר, שדוברים את השפה הרוסית כשפת אם – חשוב שיונגשו מסמכים משפטיים, או תרגום בשפה האמהרית, כמו כל עולה חדש; גם מי שאיננו עולה חדש – יכול להיות אדם בן 60 שהוא 30 שנה בארץ והוא לא נחשב עולה חדש לפי ההחלטה, אבל מבחינתו הוא עדיין לא הסתגל לחברה, מבחינת השפה.

דסטה גדי יברקן: הדבר הזה חשוב והכרחי, והשר ואני מודעים לכך ומטפלים בזה, כבר בשבועות הקרובים מקיימים פגישה בנושא הזה, ואנחנו נטפל בו בהקדם.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו נשמח אחר כך לקבל, כמובן – – –

דסטה גדי יברקן: אתה תכותב ותהיה שותף מלא לעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: שוב, אני רוצה להביע את הערכתי לך על פועלך ועל הנושא החשוב שהעלית.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: אנא, תישאר איתנו גם לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 126, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בנושא: תחנת כיבוי אש בטמרה.

יריב לוין: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-7 בדצמבר 2020 פרצה שרפת ענק בסופרמרקט בטמרה, עיר שמונה 35,000 תושבים.

אימאן ח'טיב יאסין: האש הגיעה לבניין מגורים סמוך, ועשרות תושבים היו בסכנה ממשית.

אימאן ח'טיב יאסין: המענה הראשוני הגיע אחרי יותר מחצי שעה, ורק מאוחר תוגברו הכוחות.

אימאן ח'טיב יאסין: ברצוני לשאול: מהי הסיבה שעדיין לא נפתחה תחנת כיבוי אש בעיר טמרה?

אימאן ח'טיב יאסין: בנוסף – אני חייבת, כי זה אותה מקשה – יומיים אחרי כן פרצה שרפת ענק בבית בסח'נין, ובמקרה הזה היו גם פגיעות באנשים; אחד מהם במצב מאוד קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: גם שם אין תחנת כיבוי משטרה, ביישוב שמונה עשרות אלפי תושבים.

אוסאמה סעדי: תחנת כיבוי אש.

אימאן ח'טיב יאסין: תחנת כיבוי אש.

אוסאמה סעדי: את רואה את השר הזה – ישר את חושבת משטרה.

דסטה גדי יברקן: במענה על השאילתה של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – גברתי, כידוע לך, חיזוק ושיפור השירות בחברה הערבית הוא יעד מרכזי במדיניות שקבע השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה עבור המשרד לביטחון הפנים ולגופיו – מדיניות שאני כסגן השר שותף לה ושותף בה, אני תומך בנושא הזה, כמובן.

דסטה גדי יברקן: זה נושא חשוב.

דסטה גדי יברקן: בהתאם לכך אנו מעודדים את רשות הכבאות וההצלה לישראל לחתור בהתמדה לשם חיזוק מערך הכיבוי בחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: תחנת הכיבוי הקרובה לטמרה היא תחנת שפרעם, דרומית לטמרה, וזמן התגובה לאירוע הוא כ-19 דקות.

דסטה גדי יברקן: בנוסף, קיימות שתי נקודות הזנקה במרחב המצמצמות את זמן התגובה, בכפר אעבלין, דרומית לטמרה – זמן תגובה של כ-13 דקות, וגבעת רם, צפון מזרח לטמרה – זמן תגובה של כ-17 דקות.

דסטה גדי יברקן: ההודעה בגין שרפת סופרמרקט בטמרה התקבלה במוקד המבצעים בשעה 18:31 ובשעה 18:46 הגיע צוות ראשון לאירוע.

דסטה גדי יברקן: הקמת תחנת כיבוי בעיר טמרה נמצאת בעדיפות בתוכנית הבינוי של כבאות והצלה, ובהינתן שיאושר התקציב ניתן יהיה לממש את התוכנית במיידי.

דסטה גדי יברקן: יש לציין כי בשל ההכרה בצורך העתידי להקמת תחנת כיבוי בטמרה נמסר לי כי רשות הכבאות וההצלה פועלת בשנים האחרונות לאיתור שטח ראוי להקמת התחנה, אולם שטח כאמור טרם אותר.

דסטה גדי יברקן: בכוונתנו להמשיך לתור אחר שטח כזה לשם הקצאתו עבור תחנת כיבוי, ובהזדמנות הראשונה, ככל שנוכל, נקים אותה.

דסטה גדי יברקן: אם גם ראשי הרשויות בסביבה של טמרה יכולים להכווין אותנו למיקום להקמת תחנת כיבוי, הרי אני מזמין עכשיו את התחנה מעל בימת הכנסת.

דסטה גדי יברקן: אנחנו מחפשים – לא מצאנו.

דסטה גדי יברקן: אם יש משהו שאתם יודעים ואנחנו יכולים לשתף פעולה ולהקים את התחנה, אז הינה קריאה לשר לביטחון הפנים כדי שנוכל להקים שם תחנה, אם נמצא.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לא לשאול שאלה.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה – לגבי העומס.

אימאן ח'טיב יאסין: עד שיגיעו לשם, גם בזמן הרגיל, 19 דקות – בתוך 19 דקות אפשר שתהיה שרפה ענקית.

אימאן ח'טיב יאסין: במקרה הזה היו בשרפה חוץ מהסופרמרקט, שזה מיליוני שקלים, עשרה בתים.

אימאן ח'טיב יאסין: תתאר לעצמך – עשרה בתים.

אימאן ח'טיב יאסין: אז מן הראוי שביישובים גדולים תהיה תחנה בתוך היישובים, ולא לסמוך על זה שיגיעו.

אימאן ח'טיב יאסין: המידע שהגיע אליי הוא שזה חצי שעה ולא 19 דקות.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה, כמו שתיארתי, זמן ההגעה מנקודות הכיבוי – הם הגיעו יחסית מהר, ואנחנו בנושא הזה בהחלט שותפים לשמור על ביטחונו של הציבור, לא משנה באיזו נקודה בארץ, באיזו אוכלוסייה.

דסטה גדי יברקן: השרפה מכלה את כולם, ולכן העניין הזה הוא חשוב, ואנחנו צריכים לטפל בזה ביחד.

דסטה גדי יברקן: אני יכול להגיד לך שמבחינת מערך הכבאות וההצלה, שפרוס בכל הארץ – הוא לא יכול לתת מענה על כל נקודה שמגיעה.

דסטה גדי יברקן: זה לא משנה, זה יכול לקרות בתל אביב, זה יכול להיות במרכז הארץ או בירושלים – זמן התגובה הוא יחסי למיקום של אותה תחנה.

דסטה גדי יברקן: ולכן אנחנו נעשה כמובן את המקסימום האפשרי, והינה הזמנתי, אם יימצא מקום בסביבה – ואני גם קורא לראש הרשות שיציע לנו, ואנחנו בהחלט נקיים פגישה בנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: זה אינטרס עליון של השר ושלי ושל שירותי הכבאות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יריב לוין: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברתי אימאן העלתה באמת נושא חשוב מאוד שאנחנו עובדים עליו שנים רבות – הקמת תחנות כיבוי אש ביישובים הערביים, ואם לא תחנות אז כבאיות.

אוסאמה סעדי: ביום ראשון, לפני שלושה ימים, הייתי בביקור בנציבות הכבאות וההצלה בראשון לציון ופגשתי את כבוד הנציב דדי שמחי וגם את היועץ שלו לענייני ערבים קאיד דאהר, וגם סיירנו – יש שם משרדים ויש מתחם לאימונים – וגם עשינו מיפוי של כל היישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: לגבי מה שאמרה חברתי על סח'נין, מתוכננת שם הקמת תחנה אזורית.

דסטה גדי יברקן: נכון.

אוסאמה סעדי: ביישוב שלנו – אני ואימאן, אנחנו מאותו יישוב, עראבה – מתוכננת שם להיות תחנה אזורית.

דסטה גדי יברקן: אז אתם מסודרים.

אוסאמה סעדי: יש עדיין קצת בעיות עם משרד הפנים.

אוסאמה סעדי: אתמול דיברתי עם השר אריה דרעי כדי לנסות לפתור את זה.

אוסאמה סעדי: יש תקציב.

אוסאמה סעדי: הוא אמר לי שמתכננים להקים תחנה גדולה מאוד, אזורית, ברהט, במקום התחנה הישנה.

דסטה גדי יברקן: נכון.

אוסאמה סעדי: ולגבי טמרה, איך שאמרת – בצדק, כי אנחנו כבר העלינו את זה גם בשנים שעברו – לא יכול להיות עיר גדולה שאין לה אפילו כבאית אחת.

דסטה גדי יברקן: נכון.

אוסאמה סעדי: ובאמת יש תקציב, ומחכים רק להקצאת קרקע.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו נטפל בזה מול ראש העירייה, ד"ר סוהיל דיאב, על מנת שימצאו את הקרקע המתאימה ויקימו תחנה.

אוסאמה סעדי: מגיע לטמרה.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, אני מאוד שמח על הדברים, וגם שאנחנו רואים עין בעין את הנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: אני מאוד שמח לשמוע על הביקור שלך בראשון, וזה הדבר הכי חשוב.

דסטה גדי יברקן: יש שם נציב כבאות והצלה מצוין, דדי שמחי, שעושה עבודה מצוינת, ובכלל כל העובדים מסורים, ואתה רואה את מספר תחנות הכיבוי שמוקמות, גם במגזר הערבי.

דסטה גדי יברקן: כמו שאמרתי, זה לא נושא פוליטי, זה לא עניין של שמאל וימין – זו הצלת חיים, וכולנו שותפים לעניין הזה, ואני מאוד שמח שאתם ערים, ואני שמח עוד יותר שאתה יורד לשטח ובודק את הנושא, כי זה דבר מאוד חשוב.

דסטה גדי יברקן: אני מזמין אותך, אתכם, גם את ראש עיריית טמרה, שימצא מקום ושיזמן אותנו בדחיפות לפגישה.

דסטה גדי יברקן: גם הנציב וגם אני נהיה שם כדי להקים את התחנה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני כל כך נהנה לדבר, אני מסיים מוקדם מאוד.

יריב לוין: אז אני יכול לעודד את אדוני שתהיינה גם שאילתות רגילות היום, אז אנחנו לא נחסוך ממך את האפשרות לשוב אל הדוכן.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לכם.

יריב לוין: אני עובר מכאן לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 125, של חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בנושא: מדיניות טיפול אונקולוגי.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לסגן שר הבריאות, יושב-ראש הכנסת, אני מבקשת לשאול על מדיניות הטיפול – – –

יריב לוין: רגע, חברת הכנסת ברביבאי, רק דקה, נאפשר לסגן השר להגיע לדוכן ואז תוכלי לשאול את השאלה.

יריב לוין: בבקשה.

אורנה ברביבאי: שוב בוקר טוב, סגן שר הבריאות, יושב-ראש הכנסת.

אורנה ברביבאי: אני מבקשת לשאול על מדיניות הטיפול בחולים אונקולוגיים.

אורנה ברביבאי: העניין הוא לגבי קופת חולים וההנחיה, או המדיניות, שקובעת כי בטיפולים יקרים, דווקא בטיפולים יקרים, לאחר האישור הראשוני, הגורם המוסמך לאשר את המשך הטיפול הוא בקר קופת החולים ולא הרופא המטפל.

אורנה ברביבאי: אני בגילוי נאות אומרת שמי שהפנה אליי את השאלה זה אונקולוג בכיר, ששואל למה הוא לא יכול להפעיל שיקול דעת כאשר מדובר בהיבטים של בריאות שהוא הגורם המוסמך לקבוע.

אורנה ברביבאי: תודה.

יואב קיש: תודה לחברת הכנסת ברביבאי.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רציתי להגיע הכי מהר שיכולתי אבל אני לא יכול לטוס, אז – – –

אורנה ברביבאי: טסת, טסת, יש לך כישורים כטייס.

יואב קיש: לשאלתך, בכל טיפול של מבוטח, וכמובן במקרים של חולים אונקולוגיים, ההמלצה לגבי אופן הטיפול המיטבי לחולה היא של הרופא המטפל.

יואב קיש: אבל – ופה נכנס המקרה שאת שואלת עליו – יש מקרים שבהם נדרשים טיפולים משמעותיים ומורכבים.

יואב קיש: מן הסתם גם יש פה משמעות כספית, אבל בכל מקרה מדובר בטיפול, מה שנקרא, לא שגרתי, שיש בו מורכבות רבה.

יואב קיש: במקרים אלה, על מנת לוודא כי מוענק למבוטח הטיפול המיטבי שאפשר לתת לו במסגרת סל שירותי הבריאות הציבורי, ההמלצה של הרופא המטפל מועברת לבדיקת גורם רפואי מוסמך בקופה שעוסק, בקי ובעל ניסיון בטיפולים האלה.

יואב קיש: מה כוונתי לומר?

יואב קיש: בגלל הנדירות או התדירות הנמוכה של אותם מקרים, יש הרבה מאוד פעמים דווקא יתרון לזה שאתה מרכז את הדברים האלה תחת עין בוחנת בתוך הקופה, ואז הטיפול והתנאים המינהליים עוברים תחת בקרה צמודה.

יואב קיש: בסופו של דבר צריך להבין שהרופא המטפל, האונקולוג, במקרה הזה, ההמלצה שלו היא סופר-קריטית, לא מתעלמים ממנה.

יואב קיש: במקרים שבהם יש אי-הסכמה או יש המלצה לטיפול מסוג אחר או טיפול כזה או אחר, גם דנים עם אותו רופא מטפל, ולרוב יש הסכמות.

יואב קיש: כשאין הסכמות – וזה המקרים הכואבים – עליהם, דרך אגב, תלויה לאותו מבוטח גם הזכות לפנות ולערער למשרד הבריאות ולעבוד מול הקופות.

יואב קיש: בסופו של דבר היתרון בריכוז של אותם מקרים נדירים תחת הקופה נראה לנו כמצדיק את המענה הספציפי הזה.

אורנה ברביבאי: אז האם אני יכולה, ברשותך, לבקש מכם לבחון את זה שוב?

אורנה ברביבאי: משום שאין שום הצדקה שמי שממילא נגזר עליו והוא חולה – להימנע מהפרוצדורה הזאת ולהשאיר את שיקול הדעת לרופא המטפל, שיביא בחשבון את כל הפרמטרים.

אורנה ברביבאי: הרי הוא לא ימליץ על טיפול שלא נדרש לחולה שבו הוא מטפל.

אורנה ברביבאי: אנא מכם, אם מדובר בהליך מיותר, תשקלו בבקשה את זה שהרופא המטפל יחליט.

יואב קיש: קיבלתי את בקשתך ואני אבקש שיעשו את זה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

יואב קיש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן שר הבריאות על התשובה הזאת.

יריב לוין: אנא, תישאר איתנו גם לשאילתה רגילה מס' 436, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, שכותרתה: איסור מכירת סיגריות לקטינים.

יריב לוין: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, כבוד סגן השר, כ-8,000 אזרחים מתים מעישון מדי שנה.

אימאן ח'טיב יאסין: ניתן לראות גם ילדים בני עשר קונים סיגריות.

אימאן ח'טיב יאסין: מאז שחוקק חוק איסור המכירה לקטינים ב-2004 לא הייתה הרשעה אחת.

אימאן ח'טיב יאסין: במענה על שאילתה ישירה של חבר הכנסת עופר כסיף ציינת שסמכות האכיפה נמצאת בידי המשטרה.

אימאן ח'טיב יאסין: אציין כי שאילתה דומה בנושא נשלחה גם לשר לביטחון פנים.

אימאן ח'טיב יאסין: רצוני לשאול: האם בכוונת משרדך לפנות למשרד לביטחון הפנים ולפעול לאכוף את החוק החשוב זה?

יואב קיש: האמת שהתשובה הפשוטה: כן.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: זאת התשובה.

אימאן ח'טיב יאסין: זו הפשוטה.

יואב קיש: יש לי פה תשובה ארוכה, אני יכול להקריא אותה, ואני אקריא, אבל לשאלתך, אני אוהב לתת תשובה ברורה, והתשובה היא כן, אוקיי?

יואב קיש: ברור שנושא מניעת עישון אצל קטינים וצעירים זה דבר סופר-קריטי.

יואב קיש: המחקרים מראים, למי שלא יודע, ששיעורי התחלת עישון אחרי גיל 24 הם מאוד מאוד נמוכים, אפסיים, אם בכלל, זאת אומרת שכל הנזק שנגרם מעישון נגרם בגילים שמתחת ל-24, וכמובן עם המשך הצמיחה והבגרות.

יואב קיש: לא נדבר על כל ההשפעות על מוח מתפתח עם רגישות בתקופת ההתבגרות להתמכרות לניקוטין, שהוא ממכר, שנמצא בסיגריות, גם באלקטרוניות, ולכן החשיבות הרבה.

יואב קיש: סגן השר לביטחון פנים פה?

יואב קיש: גדי יברקן, הוא פה?

יואב קיש: אני בלי משקפיים אז קשה לי לראות.

יריב לוין: כן, הוא נמצא פה, כן.

יואב קיש: גדי יברקן נמצא פה?

דסטה גדי יברקן: פה.

יואב קיש: אז הינה, התשובה קשורה גם אליכם.

יואב קיש: אנחנו רואים חשיבות גבוהה מאוד באכיפה של איסור מכירת מוצרי עישון לקטינים.

יואב קיש: החוק אכן תוקן ב-2019 וקבע איסורים והגבלות גם בפרסומות ובשיווק של מוצרים, איסור עשיית פרסומת למוצרי עישון והגבלת פעולות העשויות לעודד עישון.

יואב קיש: המכירה לקטינים עצמה מתבצעת בנקודות מכירה דוגמת קיוסקים ופיצוציות, ויש חשיבות רבה לאכיפה ויצירת הרתעה על ידי משטרת ישראל בנקודות המכירה השונות ברחבי המדינה.

יואב קיש: מורכבות האכיפה של עבירה זו היא בין השאר האפשרות של רכישות יזומות על ידי קטינים, ומחייבת את הירתמות המשטרה למאמץ ליישום מדיניות הממשלה לצמצום העישון ונזקיו ואכיפת איסור מכירת מוצרי העישון לקטינים בפרט.

יואב קיש: לאור חשיבות הנושא פנה בשנה החולפת מנכ"ל משרד הבריאות דאז למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים בבקשה להירתמות המשטרה לאכיפת החוק שאמור למנוע מכירת מוצרי עישון לקטינים.

יואב קיש: בכוונת משרד הבריאות, גם בהמשך לשאילתה, לפנות שנית למשרד לביטחון פנים, והינה, אני עושה את זה אפילו מעל הדוכן – פונה אליך, סגן השר לביטחון פנים גדי יברקן, להגביר ככל הניתן את האכיפה בנושא גם בתקופה הזאת, שבה יש עומס רב על כוחות האכיפה והמשטרה.

יואב קיש: התגייסות המשטרה למאבק במניעת נזק בעישון חשובה מאוד, ואני מבקש ופונה אליכם שתפעלו לאכיפה זו בהקפדה מרבית.

יואב קיש: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: הייתי מצפה לתשובה כזאת, אבל בכל זאת אני רוצה לשאול.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו יודעים – – –

יואב קיש: ראית את זה בלייב.

יואב קיש: קיבלת תשובה בלייב.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, אבל באמת, אנחנו יודעים שקטינים ימשיכו לקנות.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה היא, האם יש מקום לבקש דוח חצי שנתי, שנתי, על המצב של האכיפה?

יואב קיש: אני מציע שאת השאילתה הזאת תפני למשרד הבט"פ.

יואב קיש: אנחנו את שלנו בעניין הזה אמרנו בצורה הכי נחרצת שיש.

אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי.

יואב קיש: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אנחנו נפנה בשאילתה נוספת בעניין.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

יואב קיש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 123, של חבר הכנסת עודד פורר, בנושא: שביתת הסגל הזוטר – פגיעה בסטודנטים.

יריב לוין: אני מזמין את שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה זאב אלקין לעלות ולהשיב.

יריב לוין: בבקשה.

עודד פורר: אפשר, אדוני?

זאב אלקין: אני פה.

עודד פורר: אדוני השר, השביתה במכללות נמשכת למעלה ממחצית הסמסטר.

עודד פורר: כ-38,000 סטודנטים נפגעו מהשביתה בתקופה שלימודיהם וכלכלתם מושפעים ממשבר הקורונה.

עודד פורר: רצוני לשאול: 1.

עודד פורר: כיצד פועל משרדך לדאוג להשלמת השיעורים החסרים?

עודד פורר: 2.

עודד פורר: האם יופחת שכר הלימוד אם המכללות לא ישלימו את הסמסטר במלואו?

זאב אלקין: תודה רבה, חבר הכנסת פורר.

זאב אלקין: ברשותך, תכף גם אתייחס לסוגיות שציינת, אבל אעדכן גם אותך וגם את חברי הכנסת על כל הסוגיה הזאת.

זאב אלקין: זו דווקא הזדמנות להתייחס אליה וקצת להבין את ההקשר שבתוכו השביתה מתקיימת.

זאב אלקין: אני רק קודם אגע באופן ישיר בשאלות שציינת ואחר כך אדבר על מה המחלוקת – –

יריב לוין: רבותיי, נא לשמור על השקט, בבקשה.

יריב לוין: אפשר פשוט לצאת החוצה.

יריב לוין: אין צורך לעשות את זה פה, בתוך המליאה.

יריב לוין: בבקשה.

זאב אלקין: – – על מה המחלוקת ואיפה הדברים נמצאים כרגע.

זאב אלקין: קודם כול, לגבי השלמה של השיעורים, זה כמובן לא משרדנו.

זאב אלקין: אתה בוודאי מכיר את חוק המל"ג, שבמסגרתו כל ניהול המוסדות האקדמיים, גם האקדמי וגם המינהלי, הוא בסמכות מוחלטת של המוסדות להשכלה גבוהה, כל מוסד ומוסד.

זאב אלקין: במקרה הזה אנחנו מדברים על 11 מכללות ציבוריות.

עודד פורר: – – – השפעה.

זאב אלקין: תכף, אני תכף אציין.

זאב אלקין: אני לא בורח מההשפעה, אני רק מציין את התשתית החוקית הנכונה.

זאב אלקין: מדובר על 11 מכללות, זה כחצי מכלל המכללות הציבוריות.

זאב אלקין: לא ציינת את זה בשאלתך, אבל אין שביתה בכל המכללות, יש שביתה בכמחצית, וזה מספיק חמור ומדאיג אותי כמובן לא פחות שזה רק חצי.

זאב אלקין: אני רק רוצה לדייק.

זאב אלקין: אין גם מצב שצריך להשלים את כל השעות של הסמסטר, כי כמובן גם הסגל הבכיר מלמד כולו וגם בסגל הזוטר, לפחות לפי דיווחים של המוסדות – ואנחנו במעקב קבוע על הנושא הזה – כמחצית מהמורים של הסגל הזוטר במוסדות האלה מלמדים, למרות השביתה המוכרזת, או במילים אחרות שוברים שביתה וחושבים שהיא לא מוצדקת וחושבים שזה נכון ללמד, מה שכמובן מקטין את מספר השעות החסרות, אם יש.

זאב אלקין: סדר גודל של כ-3,200, לפי מה שדווח לנו, חברי הסגל הזוטר בכלל המוסדות השובתים, כמחצית מהם, כ-1,600, מלמדים, אז לכן הפער בשעות הוא פער שרלוונטי רק לאותה קבוצה של הסגל הזוטר שאינה מלמדת.

זאב אלקין: עדיין הוא פער משמעותי, והמוסדות מבינים היטב שהם יצטרכו להביא לזה פתרון – כמובן, כל הנהלה בהתאם לנסיבות האקדמיות הפרטניות, אם זה באמצעות שיעורי השלמה שיינתנו בתום השביתה, כפי שקרה כבר במוסדות אחרי השביתות הגדולות.

זאב אלקין: אני בעצמי בוגר שביתה אחת כזאת כסטודנט, כן?

זאב אלקין: אני נפלתי על שביתת המרצים הגדולה, שלצערי התמשכה, נדמה לי, לעבר כמעט סמסטר שלם, ונעשו אחר כך כל מיני צעדים שהם כמובן לא צעדים מיטביים.

זאב אלקין: כן, אני לא מקל בזה ראש.

זאב אלקין: אני תכף אגיד מה אני חושב על השביתה כולה.

זאב אלקין: אבל גם אז, עם שביתה הרבה יותר קשה וממושכת מהנוכחית, לפחות עד לשלב הזה, המוסדות להשכלה גבוהה מצאו לזה פתרון, והיקף השביתה אז גם היה הרבה יותר גדול.

זאב אלקין: האם הפתרונות האלה הם אידיאליים?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: האם הפתרונות האלה יכולים להביא למתן ציונים בינאריים: עובר, לא עובר?

זאב אלקין: חוששני שכן.

זאב אלקין: עוד פעם, אני בעצמי נושא תעודה של תואר שבתוכו יש קבוצה של שיעורים שמופיע בהם ציון עובר, כי הייתי קורבן לאותה שביתה.

זאב אלקין: כמובן, ציון כזה לא נחשב לך לממוצע לא לטוב ולא לרע, כן?

זאב אלקין: הוא לא מוריד לך ממוצע, לא מעלה לך ממוצע, והוא לא מונע ממך ההתקדמות לשלבים הבאים של הלימודים, אבל עדיין בעיניי זו תופעה רחוקה מלהיות תופעה מיטבית.

זאב אלקין: אני נלחמתי נגד המגמה לתת ציונים בינאריים, ציוני עובר, לא עובר.

זאב אלקין: בקיץ, בבחינות המקוונות שהיו, היו מוסדות שרצו לעשות את זה.

זאב אלקין: חלקם עשו את זה בכל זאת.

זאב אלקין: בסופו של דבר אנחנו הצלחנו – לפחות בסמסטר הזה, כן?

זאב אלקין: בכל המקומות שהם לא תחת השביתה הזאת להגיע להבנות עם מוסדות שלא יהיו ציונים בינאריים.

זאב אלקין: לכן אני האחרון ששמח על ציונים בינאריים.

זאב אלקין: כאמור, זה היה אחד מהיעדים שלי להכנת המערכת לשנת הלימודים הבאה – להגיע להבנות שלא חוזרים על הפרקטיקה של ציונים בינאריים שהייתה בכמה מהמוסדות בקיץ, אבל ייתכן שזה היה חלק מהפתרון.

זאב אלקין: בכל מקרה, ההחלטה היא לא בסמכותנו.

זאב אלקין: אין לי סמכות, חבר הכנסת פורר – – –

עודד פורר: ששש.

עודד פורר: לא שומעים.

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: אני מתקשה כמוך, כי אם אני מתקשה לשמוע את עצמי, אז ברור שאתה מתקשה לשמוע אותי.

יריב לוין: רבותיי, אני מבקש להפסיק את הדיבורים.

יריב לוין: תצאו החוצה.

יריב לוין: אי-אפשר ככה, נו.

יריב לוין: פשוט תצאו.

זאב אלקין: אין לי סמכות, כמובן – – –

יריב לוין: תצאו, תצאו.

יריב לוין: אין טעם.

יריב לוין: הרי עוד דקה שוב תדברו, אז תצאו החוצה וזהו.

זאב אלקין: אין לי סמכות כמובן להורות למוסדות לעשות צעד כזה או אחר, למשל, באופן גורף לתת x שעות או לתת ציונים.

זאב אלקין: כאמור, הסמכות לא בידיי.

זאב אלקין: אנחנו כמובן כמל"ג נעקוב אחר התהליך הזה ונפעיל את ההשפעה שיש לנו – כמו שציינת, יש הבדל בין השפעה לסמכות – כדי שהמוסדות יעשו פה את המקסימום ושהסטודנטים לא ייפגעו.

זאב אלקין: גם לא עולה בדעתי – ושוב, במידת הצורך, כמובן, אנחנו נפעל בסיום שביתה כשיהיה מוסד שירצה מצד אחד לקחת מסטודנט שכר לימוד מלא ומצד שני לפטור אותו בלי תוכנית לימודים מלאה בצורה כזאת או אחרת, כן?

זאב אלקין: שיעורי השלמה, ציוני עובר בחלק מהקורסים וכו', אבל בוודאי שלא עולה על הדעת לגבות שכר לימוד על מוצר שלא יינתן.

זאב אלקין: ולכן כמובן בתום השביתה אנחנו נעקוב בקפדנות שהסטודנטים באמת יקבלו את המגיע להם.

זאב אלקין: שוב, אני לא משלה את עצמי שזה תהליך שאין בו נזק, כי גם אם יהיו שיעורי השלמה באופן מלא, אז ברור שהם ייעשו בשעות שהסטודנט לא תכנן אותן.

זאב אלקין: זאת אומרת שהשביתה הזאת מוזיקה לסטודנטים.

זאב אלקין: נקודה.

זאב אלקין: כן, אין פה מה לייפות ואין פה מה להסתתר, וגם אם ייעשו צעדים כאלה ואחרים, מגוונים, כדי למזער נזקים תוך כדי ולאחר השביתה, עדיין השביתה היא נזק.

זאב אלקין: וכאן אני מגיע לנקודה שאני בכל זאת, אחרי שעניתי באופן ישיר על מה ששאלת, אני לא יכול שלא להתייחס לכל השביתה הזאת.

זאב אלקין: אני בינתיים נהגתי באיפוק וכמעט נמנעתי – בטח שמת לב – מהתייחסות ציבורית לכך, מסיבה מאוד פשוטה: כי הסמכות לסיום השביתה, לצערי, היא לא בידיי, כן?

זאב אלקין: אנחנו לא המעסיק של המרצים, של הסגל הזוטר.

זאב אלקין: מי שמעסיק אותם זה המכללות השונות, כל אחת בנפרד, אבל הם גם יכולים לפעול לאיזשהו הסכם קיבוצי, כל המכללות ביחד, ומי שרגולטור של המוסדות בהקשר של השכר זה לא אנחנו, לא מל"ג-ות"ת, אלא הממונה על השכר.

זאב אלקין: לכן, אם תרצה לדעת פרטים ולהתעמק בתוכני המחלוקת מעבר למה שאני אדווח כרגע, בכל דרך אפשרית – שאילתה או דיון בוועדה וכו' – אז שחקן יותר משמעותי ממני אפילו בנושא הזה זה כמובן משרד האוצר, כי הסמכות לאשר הסכם – המוסדות אפילו לא רשאים לחתום על הסכם עם המרצים בלי הסכמה של הממונה על השכר, שהוא הסמכות הממונה והמפקחת.

זאב אלקין: אגב, האם זה מצב הכי נורמלי?

זאב אלקין: אני לא בטוח.

זאב אלקין: בסוף מי שניזוק זה המערכת שאני מופקד עליה – – –

עודד פורר: זה לא הדבר הכי לא נורמלי במדינה, אבל גם זה לא נורמלי.

זאב אלקין: יכול להיות, אבל כמובן, יש פה מצב בעייתי, ומי שסופג את הנזקים זה לצורך העניין לא אני אישית אלא המערכת שאני אחראי לה, והסמכות להגיע להבנות נמצאת בכלל במשרד אחר.

זאב אלקין: אבל זה קורה למשרד האוצר בהרבה מאוד תחומים, וכמו שציינת בצדק, זה לא התחום היחיד.

זאב אלקין: אני רק מעיר את זה לצורך – אם תרצה להמשיך לטפל בנושא החשוב הזה.

זאב אלקין: היות שהסמכות לשאת ולתת לא בידי, ואני מאוד מעודכן במה שקורה – אני גם אתאר לך איפה ניסיתי להתערב; מצד שני, לפעמים התערבות של גורם שאין לו סמכות רק מעלה ציפיות של צד אחד או צד שני ורק מקשה על ההגעה להבנות.

זאב אלקין: אם היו ממנים אותי בתור בורר או מגשר, יכול להיות שהייתי שמח להירתם למשימה, אבל אם אין לך שום מעמד, כל כניסה לא חכמה לתוך המערכת, כפי שאני מכיר בסכסוכי עבודה על כסף, לפעמים רק מרחיקה את ההסכם ולא מקרבת אותו, כי הצדדים חוזרים אחורה בציפייה שמשהו עכשיו ישתפר לטובת צד זה או לטובת צד אחר.

זאב אלקין: עוד אמירה עקרונית אחת: אני מאוד מבין לליבו של הסגל הזוטר.

זאב אלקין: אני חושב שתנאי ההעסקה היום של הסגל הזוטר במכללות הציבוריות הם תנאי העסקה לא נאותים.

זאב אלקין: אני אומר את זה לא רק כשר שמופקד על המערכת אלא גם כמי שהיה סגל זוטר, כן?

זאב אלקין: כל תפקידי באקדמיה, חוץ מסטודנט – לדרגת סגל בכיר לא הגעתי, ברחתי לפה; אני הכישלון של המערכת האקדמית, כי פרשתי באמצע לפוליטיקה – באוניברסיטה העברית עברתי את כל הדרגות של הסגל הזוטר שהיו אפשריות, מהכי נמוכה להכי גבוהה, ולכן אני מכיר את הנושא הזה היטב, מה שנקרא על בשרי, ואני זוכר מה היו תנאי ההעסקה, והם תנאי העסקה פוגעניים.

זאב אלקין: באוניברסיטאות זה תוקן.

זאב אלקין: אני, בזמנו, אפילו כחבר כנסת זכיתי ללוות את התהליך של ההסכם שהיה על מעמד של סגל עמית, שנתן הגנה מסוימת לתנאי העסקה לסגל זוטר באוניברסיטאות, לאחר שביתה גדולה שהייתה בנושא הזה.

זאב אלקין: אני אז הייתי חבר כנסת חדש יחסית בוועדת החינוך, ובגלל שהכרתי היטב את הנושא מניסיון אישי, הוועדה מינתה אותי לגשר בין הצדדים, והייתי מעורב אז בהשגת הפתרון.

זאב אלקין: לכן, אין לי ספק שדרוש הסכם שכר חדש בנושא של הסגל הזוטר במכללות, שרוצה כמה שיותר להתקרב לתנאי ההעסקה באוניברסיטאות.

זאב אלקין: הוא כמובן רוצה זהות מוחלטת.

זאב אלקין: מצד שני, תנאי העסקה גם של הסגל הבכיר במכללות לא תואמים במאה אחוז לתנאי ההעסקה של הסגל הבכיר באוניברסיטאות.

זאב אלקין: מטבע הדברים, אחת מהתכונות שמאפיינות את המכללות היא שהן מסגרות עם תקציב הרבה יותר קטן מאוניברסיטאות – זה מה שמאפשר להן להתקיים.

זאב אלקין: אם יהיו להן הוצאות כמו לאוניברסיטאות, הן לא יוכלו להתקיים במסגרת התקצוב שיש להן, ולכן אני לא יודע אם ניתן להגיע להעתק-הדבק של ההסכמים באוניברסיטאות, אבל בוודאי שצריך שינוי מהותי של הסכם שכר.

זאב אלקין: משא ומתן על הסכם השכר החדש התקיים החל ממרץ 2018, וכמובן, הדרישה הבסיסית של הסגל הזוטר במכללות הייתה השוואה מוחלטת של תנאי ההעסקה שלהם ותנאי השכר לסגל הזוטר באוניברסיטאות, כמו שאמרתי.

זאב אלקין: במהלך השנה וחצי של המשא ומתן הזה גובש שלד של הסכם, ובסוף 2019 הונחה על השולחן הצעה שכללה התייחסות לביטחון תעסוקתי והסכמה להרחבת המרצים שיהיו זכאים לעבור לסגל עמית, כך שסדר גודל של כ-75% מכלל המרצים יעברו למעמד של סגל עמית.

זאב אלקין: זאת אומרת שלמעשה – וזה מה שכל כך עצוב בשביתה הזאת – הנקודה המרכזית שעליה התחילה השביתה, שינוי המעמד של המרצים, הושגה כבר בסוף שנת 2019; כבר הייתה הסכמה על כך, ומעבר לכך, גם הסכמה על לא מעט נושאים שהיו מביאים לא רק לשינוי תנאי ההעסקה דרך סגל עמית אלא גם להעלאת השכר בכל מיני צורות.

זאב אלקין: בסך הכול אני חושב שההצעה שאני מכיר, שהונחה על השולחן – אני אז לא הייתי מופקד על המערכת, אבל עשיתי שיעורי בית כשנכנסתי בעובי הקורה של הסכסוך הזה – הייתה הצעה טובה.

זאב אלקין: ואני חושב שמי שמייצג את הסגל הזוטר באותן מכללות, ארגון כוח עובדים, טעה בשיקול הדעת כשהוא דחה את ההצעה הזאת על הסף וקיבל החלטה להמשיך משא ומתן ולא אימץ אותה.

זאב אלקין: מכאן אתה יכול כבר להבין מה קרה, חבר הכנסת פורר, בהמשך.

זאב אלקין: אחרי סוף שנת 2019 הגיעה שנת 2020.

זאב אלקין: משא ומתן התנהל, והוא הביא אותנו לתקופת קורונה; כמובן בתקופת הסגר הוא הופסק, וכשהצדדים חזרו לשולחן המשא ומתן, שני קשיים מאוד משמעותיים העיבו על היכולת לסיים אותו בהסכם טוב: אחד זה המציאות הכלכלית החדשה.

זאב אלקין: משרד האוצר, כפי שכולנו יודעים, קיבל החלטה רוחבית לא להעלות את השכר באף מגזר במשק בתקופה הזאת, מה שהיה נכון גם למקרה הזה.

זאב אלקין: ברור, כרגיל, שבסוגיה הזאת תמיד יש השלכות רוחב, שברגע שאתה נענה לדרישה, מוצדקת ככל שתהיה – ופה זאת דרישה מוצדקת להעלאת שכר בסקטור הזה – יש עוד הרבה סקטורים שסבורים שמגיעה להם העלאת שכר.

זאב אלקין: ולכן אם אתה בתקופת קורונה מקבל החלטה רוחבית להקפיא את כל ההעלאות השכר – כפי שאגב גם נעשה בתוך הבית הזה – אתה לא יכול להיענות לסקטור מסוים.

זאב אלקין: יחד עם זה, משרד האוצר כן גילה נכונות ללכת להסכם בצורה של כן לאשר מעבר לסגל עמית, כי זה מה שנקרא – הם עשו פה פרשנות לקולה ואמרו: למרות שזה מוסיף שכר, זה לא בדיוק תוספת שכר אלא זה שינוי מעמד, ולכן זאת לא חריגה מהכלל הגורף שלא לתת תוספות שכר בתקופה הזאת.

זאב אלקין: אגב, אני מברך על הגישה הזאת של אגף הממונה על השכר, שהבין שזה יהיה לא נכון להגיד לסגל הזוטר: לכו חכו לסיום משבר הקורונה, אנחנו כרגע לא מדברים עם אף אחד, וכן היו מוכנים לעשות צעד מסוים.

זאב אלקין: עדיין ההצעה החדשה הייתה פחות טובה מההצעה הקודמת, מטבע הדברים בנתונים האלה.

זאב אלקין: הקושי השני שהעיב על המשא ומתן והקשה עליו – – –

יריב לוין: רגע, אדוני השר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת וכל מי שנמצא כאן מסביב, אנא, מי שמעוניין לדבר אם אני מזהה מהגב, חברי הכנסת עסאקלה ומולא, אנא, תצאו החוצה ותדברו שם.

יריב לוין: בשביל מה לעשות את זה כאן?

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: מצד שמאל, אני מבקש שוב – אי-אפשר, לא שומעים את הדוברים.

זאב אלקין: הקושי השני, חבר הכנסת פורר, שהעיב על המשא ומתן היה העובדה שתוך כדי משא ומתן, כשנבדקו תנאי ההעסקה של הסגל הזוטר, גילה אגף הממונה על השכר שבהרבה מכללות היו חריגות שכר מעבר למותר.

זאב אלקין: אגב, צריך גם לקחת את זה בפרופורציה, כן?

זאב אלקין: היות שתנאי השכר היו תנאי שכר גרועים, החריגות האלה – לא שהסגל הזוטר התעשר, נהפוך הוא; אני עוד פעם חוזר לעמדה הבסיסית שלי, שמגיע לסגל הזוטר יותר ממה שהוא מקבל היום.

זאב אלקין: אבל עדיין, מבחינה פורמלית זה מעשה אסור של חריגת שכר, שכמובן, באופן טבעי, כמו שאגף הממונה על השכר חייב לעשות במקרה כזה – הוא פותח בהליך של השבת השכר, כשהוא מגלה את זה בכל מסגרת במשק, כן?

זאב אלקין: בכל חריגת שכר, לפי החוק ולפי הכללים, אגף הממונה על השכר חייב לפתוח באכיפה.

זאב אלקין: המשמעות של זה הייתה דרמטית למשא ומתן, כי אז פתאום התברר שחלק מהסגל, ברגע שהתבטלו חריגות שכר – א.

זאב אלקין: מה שהוא מרוויח ממעבר לסגל עמית הוא אולי מפסיד ממה שהיה מקבל שם בניגוד למתכונת המאושרת; דבר שני, האכיפה על חריגת שכר זה גם חזרת הכסף אחורה.

זאב אלקין: ברור לך שכשאנשים מבקשים תוספת ואתה בא אליהם ואומר: אני רוצה לקחת ממך שנה, שנתיים, חמש שנים אחורה, זה אירוע דרמטי, ובטח לסגל הזוטר, שהמשכורת שלו מאוד נמוכה.

זאב אלקין: שני הדברים האלה זרקו את המשא ומתן הרבה אחורה לעומת מה שהוא היה בסוף שנת 2019.

זאב אלקין: לכן גם אמרתי שאני חושב שזאת טעות מאוד גדולה שההצעה שהייתה אז על השולחן לא התקבלה, כי אם היו מקבלים אותה, גם היו מקבלים מעמד של סגל עמית, גם היו מקבלים תוספת שכר משמעותית, שהיום אין שום סיכוי לקבל אותה, וגם בכלל לא היינו מגיעים לכל הסוגיה של חריגות שכר, אלא זה היה נמשך בצורה כזאת או אחרת, כמו הרבה דברים במדינת ישראל, מתחת לעינו של המפקח.

זאב אלקין: זאת אומרת, בעיניי, הארגון היציג של הסגל הזוטר עשה פה טעות קשה – בתום לב, אני מניח, ולא מרצון להזיק, אבל במבחן התוצאה, באסטרטגיה ובטקטיקה של המשא ומתן הוא בסוף הזיק לסגל הזוטר ולא עזר לסגל הזוטר, ועשה שם שגיאה קשה בסוף שנת 2019 כשלא קיבל את ההצעה.

יריב לוין: רבותיי, נא לשמור על השקט.

יריב לוין: אי-אפשר ככה, פשוט אי-אפשר.

זאב אלקין: המשא ומתן הזה נמשך והתקרב לתקופה של פתיחת שנת הלימודים.

זאב אלקין: כאמור, כמו שאמרתי לך, אין לי סמכות להיכנס למשא ומתן הזה; אנחנו רק מלווים אותו, כי בסוף יש ממונה על השכר, יש מעסיק, שזה הארגון של המכללות, מכל מכללה בעצמה, ויש ארגון שמחבר אותם, ור"מ – ועד ראשי המכללות – ויש כוח לעובדים.

זאב אלקין: יחד עם זאת, קיימתי כמה פגישות עם אנשי כוח לעובדים, גם כדי ללמוד את הנושא, וגם עם אנשי הממונה על השכר, וכמובן עם הגופים הפנימיים שלנו, וסמוך לפתיחת שנת הלימודים נקטתי צעד חריג: פניתי לממונה על השכר ואמרתי שאני מודע לכך שהסמכות היא לא בידיי, אבל שאני רואה בשביתה בשנה כזאת, שנת קורונה, אירוע קשה מאוד שפוגע בסטודנטים – גם ככה יש מספיק קשיים של לימודים בצורה מקוונת וכו'.

זאב אלקין: לכן ביקשתי, באופן חריג, לקבל אישור להיכנס למשא ומתן ולנסות להביא איזושהי הצעה פורצת דרך כדי לחלץ את המשא ומתן מהפלונטר.

זאב אלקין: קיבלתי חבל יחסית ארוך מאגף הממונה על השכר, כאשר מראש הסיכום בינינו היה, ואני מבין אותם – הם אמרו: זה לא מקובל, כי בדרך כלל אנחנו מנהלים משא ומתן.

זאב אלקין: אנחנו מבינים את האירוע של הרצון למנוע שביתה, ולכן, מבחינתנו, זה אירוע קצר טווח של 48 שעות.

זאב אלקין: אם אתה תדע במסגרת ההצעות שאתה מציע להביא לאי-קיום השביתה, אנחנו מוכנים לגבות את ההצעות שלך, למרות שלדעתנו המקצועית זה לא נכון – אתה רוצה לתת יותר מדי.

זאב אלקין: אבל אנחנו מבינים את הצורך למנוע את השביתה, ואם בטווח הזה של 48–72 שעות אתה מסוגל להביא את הצדדים להסכם, אנחנו בהרבה חוסר רצון ניכנע, מה שנקרא, לבקשה שלך לצאת מהאמת המקצועית שלנו כדי לאפשר את הלימודים כסדרם בשנה כל כך מורכבת.

זאב אלקין: במסגרת של המעורבות הזאת – אגב, לא עשיתי על זה כותרות ולא פרסמתי את זה – – –

יריב לוין: רבותיי, חברי הכנסת, סגן השר מולא, חבר הכנסת חמד עמאר וכל מי שנמצא שם, צאו החוצה ותדונו שם.

זאב אלקין: לא עשיתי על זה כותרות, לא פרסמתי את זה בתקשורת, ויכול להיות שזו בכלל הפעם הראשונה שאני מזכיר את כל האירוע הזה, מאותה סיבה בדיוק, כפי שתכף תראו – היות שזה לא הסתייע, חשבתי שזה יכול רק להקשות על המשא ומתן, ולכן ספגתי, מה שנקרא באהבה, את הטענות כלפיי במשך תקופה ממושכת: איך יכול להיות שהשר להשכלה גבוהה עומד בצד ולא מתערב.

זאב אלקין: אז הינה, השאילתה שלך זו הזדמנות לספר שאכן התערבתי, והתערבתי בצורה מאוד מאוד מסיבית.

זאב אלקין: ההצעה שהנחתי על השולחן של הארגון היציג של הסגל הזוטר הייתה בנויה מכמה עקרונות מאוד חריגים, והעיקרון הזה אומץ לאחר מכן במשא ומתן.

זאב אלקין: אמרתי שזה לא שנה להגיע בה להסכם רב-שנתי, כי ממילא האוצר לא יכול לסטות מהכללים שלו.

זאב אלקין: מצד שני, ממילא לא תסכימו לפחות ממה שכבר הציעו לכם בסוף שנת 2019, אחרת זה להודות בכישלון מוחלט במשא ומתן.

זאב אלקין: לכן בואו נגיע להבנות לשנה-שנתיים.

זאב אלקין: האוצר לא יקבל שקט תעשייתי שהוא תמיד דורש בהסכמים מהסוג הזה, וגם המעסיק – המכללות – ואתם לא תקבלו את כל מה שרציתם.

זאב אלקין: נחלץ מה שאפשר כדי לעזור לסגל הזוטר אפילו בשנת קורונה.

זאב אלקין: בראש ובראשונה זה המעבר למעמד של סגל עמית.

זאב אלקין: אנחנו נחזור למשא ומתן בתום השנה הזאת כבר במצב אחר, כשהמשק יהיה במצב קצת יותר גמיש מבחינת היכולת להיענות לדרישותיכם הצודקות להעלאת שכר ולתנאים נוספים, ונביא כרגע מה שאפשר – גם מול המכללות, כל מיני תנאים מסביב שהמכללות היו מוכנות לתת, ואת המעבר לסגל עמית.

זאב אלקין: שאלו אותי נציגי הסגל הזוטר: ומה עם חריגות שכר?

זאב אלקין: הרי ברגע שמפסיקים לנו את זה, אנחנו נפגעים, אז אנחנו לא שומרים על סטטוס קוו, אלא להפך – חלקנו הולכים אחורה, וגם לא שווה לנו לעבור לסגל עמית אם במקביל לוקחים מאיתנו חריגות שכר.

זאב אלקין: ניהלתי שיח מאוד לא פשוט עם אגף הממונה על השכר, אני חייב להגיד לך, וקיבלתי מהם אור ירוק למשהו שהוא מאוד חריג, ובתנאי, שוב, שלא פורצת השביתה – קיבלתי מהם הסכמה, דבר ראשון, לוותר על האכיפה אחורה, שאת זה בדרך כלל האגף הממונה על השכר לא עושה.

זאב אלקין: דבר שני – לאשר אפילו לשנה קדימה סוג של העלמת עין מההמשך של חריגות השכר בשנה הזאת של הקורונה.

זאב אלקין: אמרתי לממונה על השכר: אני מבין אתכם, זה לא מקובל.

זאב אלקין: שנה לא שגרתית – תעשו את המחווה הזאת כלפי הסגל וכלפי המכללות.

זאב אלקין: המכללות לא יתעשרו מהכסף הזה אם הוא יוחזר, אלא בסופו של דבר יש כאן משהו שאולי יחלץ את הכול מהפלונטר: המרצים יוכלו לא לרדת בתנאים, כל הליך האכיפה ייעצר, יקבלו מעבר לסגל עמית, תשתנה כל הסוגיה הכי בסיסית של תנאי ההעסקה שלהם, ובעוד שנה נחזור לאירוע הזה, ואז נטפל גם בסוגיה של חריגות שכר.

זאב אלקין: לא ילכו אחורה – כאילו יש מחילה טוטלית על כל מה שהיה פלוס שנה של גרייס קדימה, ומשם כבר ימשיכו לדבר על תנאי ההעסקה לקראת ההסכם החדש.

זאב אלקין: אני חושב שזאת הייתה הצעה מאוד נכונה, ויכלה לאפשר לנו למנוע את כל הביזיון הזה.

זאב אלקין: אמרתי גם לכוח לעובדים: אתם תעשו טעות אם תיכנסו לשביתה.

זאב אלקין: זו שנה לא שגרתית, זו לא שנה למאבקים על תנאי העבודה.

זאב אלקין: משרד האוצר כבול, גם אם הוא רוצה לתת יש פה השלכות רוחב מאוד מאוד קשות.

זאב אלקין: סטודנטים – אי-אפשר להעמיס על הגב שלהם יותר ממה שגם ככה מועמס.

זאב אלקין: כל אחד בשנה כזאת – – –

יריב לוין: אדוני השר, עוד רגע אחד.

יריב לוין: חברי הכנסת גפני ועסאקלה, אתם גם עם הגב למליאה וגם מפריעים.

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת משה גפני, אנא, אנחנו לא שומעים, פשוט לא מצליחים לשמוע.

יריב לוין: תודה.

זאב אלקין: כל אחד ואחד פה צריך לעשות את הוויתורים, ובסך הכול אתם לא הולכים אחורה – אתם לא ויתרתם על התביעות אלא להפך: כבר קיבלתם חלק, שמרתם על מה שהיה, והמשא ומתן יימשך מהנקודה שבה הוא הוקפא בעוד שנה או בעוד שנתיים.

זאב אלקין: אני חושב שזאת הייתה הדרך הנכונה ללכת.

זאב אלקין: לצערי הרב, הארגון היציג של הסגל הזוטר בחר לצאת לשביתה די קשה, בעיניי, שפגעה מאוד מאוד בסטודנטים, ואני מאוד מצר על השביתה הזאת.

זאב אלקין: אני חושב שהייתה פה טעות קשה בשיקול הדעת, כי בסוף מי שנפגע זה כולם: נפגעו הסטודנטים במשך תקופה ממושכת, ודיברנו על זה בתחילת תשובתי; נפגעו המרצים של הסגל הזוטר, אלה ששובתים – אלה ששוברים שביתה מקבלים משכורת, אבל אותם 50% שלא מלמדים, לא מקבלים שכר, וזה לא סגל בכיר שיכול להרשות לעצמו משחק כזה של חודש-חודשיים.

זאב אלקין: עוד פעם, אני הייתי סגל זוטר עשור מחיי, ואני מבין מה המשמעות של מרצה בסגל הזוטר שכבר חודשיים לא מקבל משכורת.

זאב אלקין: ולכן אני חושב שההצעה הזאת מאוד מאוד חריגה, וכפי שאמרתי, מאוד לא שגרתית.

זאב אלקין: ברגע שהיא הונחה, היה נכון לקבל אותה ולא לצאת לשביתה.

זאב אלקין: הוחלט אחרת, ואמרתי גם לאנשי כוח לעובדים שאם הם מחליטים לצאת לשביתה, לא תהיה לי עוד אפשרות להתערב, כי בסופו של דבר הסמכות לא אצלי.

זאב אלקין: קיבלתי את ההסכמה הזאת לכפות על אגף הממונה על השכר הצעה שהם התנגדו לה רק כדי למנוע את השביתה, ובאופן חריג ביותר, ואני לא אוכל יותר להיכנס למסגרת הזאת, כי אם לא הצלחתי לכנס את הצדדים, בהיעדר סמכות, מן הסתם גם לא אצליח בהמשך.

זאב אלקין: הם אמרו שהם מודעים לזה.

זאב אלקין: אגב, בהתחלה הייתה שם נטייה אולי כן לקבל את ההצעה, אבל את התשובה הסופית על ההצעה שלי קיבלתי בדרך נורא מקורית – דרך מודעה בפייסבוק על השביתה.

זאב אלקין: אבל לכל אחד דרך ארץ משלו.

זאב אלקין: אני הייתי מצפה לקבל את זה בדרך אחרת, גם אם התשובה היא שלילית, אבל בסדר, כל אחד בוחר את דרכו.

זאב אלקין: אבל מה שמעניין אותי פה זה מבחן התוצאה.

זאב אלקין: מבחן התוצאה היה קשה מאוד.

זאב אלקין: במקביל לשביתה, שלא היה לה מקום והיא לא מוצדקת בתנאים האלה, התקיים משא ומתן ממושך בין אגף ממונה על השכר, המכללות וארגון כוח לעובדים – שאגב, במהלכו אומצו חלק מאותם יסודות שאני הנחתי באותה הצעה שלי לפני פרוץ השביתה.

זאב אלקין: הצדדים הגיעו לסיכום.

זאב אלקין: אני אפילו דֻּווחתי שיש סיכום ופחות או יותר הכול סוכם.

זאב אלקין: הועברה טיוטה כתובה של הסיכום לנציגים של כוח לעובדים של הסגל הזוטר, והיו בטוחים שהינה, חותמים.

זאב אלקין: אפילו הודיעו לי: הינה, תתכונן, כנראה שהשביתה עומדת להסתיים, ועכשיו נסתער על השאלה איך פותרים את הנזקים.

זאב אלקין: התקבל טלפון אצל ועד ראשי המכללות מצד נציגות של כוח לעובדים: יש לנו מספר קטן של הערות, ארבע הערות קטנות שהן בעיקר פורמליות, מילוליות, לנוסח ההסכם.

זאב אלקין: אמרו: תביאו את ההערות, אם זה לא משהו מהותי אז אנחנו נהיה מוכנים לשנות.

זאב אלקין: הגיע מסמך תגובה של הסגל הזוטר שכלל כ-40 סוגיות ובקשות לתיקונים, אז כנראה שהמספר 4 – מישהו טעה פה ב-0 בדרך.

זאב אלקין: נפתחו הרבה מאוד נושאים מהותיים, כולל דרישות שעד אז לא עלו לשולחן, למשל כל מיני סוגיות של שכר ייחודי להשלמה של השעות שחסרו וכו'.

זאב אלקין: המעשה הזה הביא לפיצוץ המשא ומתן, כי התגובה של ועד ראשי המכללות הייתה שהם לא יודעים לנהל משא ומתן בצורה כזאת, כשהכול סוכם והכול נפתח מחדש לחלוטין.

זאב אלקין: הם רואים פגיעה קשה בסטודנטים בהימשכות של המשא ומתן.

זאב אלקין: סך הכול כל שבוע שעובר בצורה כזאת – אתה יודע שאם מגיעים לסיכום ואחר כך מפוצצים, אז כל שבוע שעובר זה עוד שבועות ועוד שבועות, והסטודנטים סובלים.

זאב אלקין: לכן ועד ראשי המכללות קיבל שתי החלטות אסטרטגיות בכזה מצב: האחת – לפנות לצווי בית הדין לעבודה, מתוך דאגה לסמסטר של הסטודנטים.

זאב אלקין: הם הגיעו למסקנה שהשביתה כבר מיצתה את כל גבולות הטעם הטוב והם לא מצליחים לכנס אותם במשא ומתן; החלטה שנייה – שההתנהלות מעתה והלאה תהיה ברמה של מכללה בודדת.

זאב אלקין: למרות שהמכללות מעדיפות להגיע להסכם קיבוצי, הם הגיעו למסקנה שמול כוח לעובדים, בתנאים האלה קשה מאוד להגיע להבנה, כשזאת הצורה של ניהול המשא ומתן.

זאב אלקין: לכן אמרו לכל מכללה: תנסו להגיע להבנות, כי אתם המעסיק; הרי כל מכללה היא מעסיק באופן בלעדי.

זאב אלקין: כרגע שני המסלולים האלה נמצאים בבחינה משפטית.

זאב אלקין: מה זה אומר?

זאב אלקין: מצד אחד, אחת המכללות כבר פנתה לבית הדין לעבודה, מכללת כנרת.

זאב אלקין: בית הדין ביקש מהמכללה בכל זאת להמשיך במשא ומתן מול הסגל שלה ולנסות להגיע להבנות, והיא קבעה דיון נוסף בסוגיה הזאת והמשא ומתן הזה מתקיים.

זאב אלקין: במקביל, נציגי הסגל הזוטר עתרו לבית הדין לעבודה בבקשה לחייב משא ומתן קיבוצי ולא פרטני של המכללות, וגם זה נמצא כרגע על השולחן של בית הדין לעבודה.

זאב אלקין: לפי מיטב ידיעתי – אומנם עוד לא התעדכנתי אתמול אבל אם אינני טועה, עדיין עוד אין הכרעה גם בסוגיה הזאת, זה נמצא על שולחנו של בית הדין.

זאב אלקין: כמובן שאם תהיה פסיקה שחייבים לחזור למשא ומתן קיבוצי אז יחזרו למשא ומתן קיבוצי.

זאב אלקין: אם הפסיקה תהיה שכל מעסיק ממשיך במשא ומתן בנפרד, אז כמובן זה עוד יותר מקשה איזושהי התערבות מרכזית בסוגיה הזאת, אלא יהיו הסכמים נפרדים לכל אחת מהמכללות ברמה פרטנית.

זאב אלקין: זה איפה שהדברים עומדים כרגע.

זאב אלקין: אני מצפה לשמוע את ההכרעה השיפוטית של בית הדין, כי כאמור, אין לי יכולת לכפות על המכללות צורה כזאת או צורה אחרת.

זאב אלקין: אני חושב שהם נהגו נכון שהם הלכו לבית הדין לעבודה, כי גם אם בסוף בית הדין לא יוציא צו מניעה ולא יפסיק את השביתה, יכול להיות שהוא יצליח להביא את הצדדים להסכמה תחת הלחץ של בית הדין.

זאב אלקין: זה קורה הרבה פעמים.

זאב אלקין: אגב, אני מצר שלא עשו את זה קודם.

זאב אלקין: אני חושב שהיו צריכים לעשות את זה קודם.

זאב אלקין: אגב, אמרתי שהיו צריכים לעשות את זה קודם.

זאב אלקין: המוסדות האקדמיים באופן טבעי מאוד לא אוהבים להתנגח מול הצוות שלהם בבית הדין לעבודה, ואני מבין את זה – זאת לא המסורת.

זאב אלקין: הם בדרך כלל יחסית יותר סלחנים לשביתות מהסוג הזה מאשר מוסד אחר, שכבר מזמן אולי היה הולך לבית הדין לעבודה.

זאב אלקין: אבל בסוף הסטודנטים סובלים פה.

זאב אלקין: עם כל הבנתי – ודיברתי על זה, חבר הכנסת פורר – לזה שצריך לשנות את תנאי ההעסקה של הסגן הזוטר, אני חושב שדאגה לסטודנטים צריכה להיות גוברת כאן, במקרה הזה.

זאב אלקין: אני חושב שבמצב שנוצר, כשהצדדים כל פעם מתפוצצים מחדש והכול נפתח מחדש, אני לא חושב שאפשר לסמוך על משא ומתן עוד תקופה ארוכה, כי כל שבוע הוא נזק גדול.

זאב אלקין: לכן, גם אם יהיה משא ומתן, כדאי שהוא יהיה בין כותלי בית הדין לעבודה ותחת הלחץ שלו, כי בית הדין לעבודה בסוף יכול לעשות מה שאף אחד מאיתנו לא יכול – הוא יכול להניח הצעה ולהגיד לצדדים שמי שלא מקבל אותה מפסיד: אם הסגל לא מקבל אני מוציא צו מניעה, ואם המוסדות לא מקבלים אז אני שולח אתכם לכל הרוחות ולא נותן צו מניעה ואין לכם שום כלי להפסיק את השביתה.

זאב אלקין: זה בדרך כלל עוזר.

זאב אלקין: מניסיוני שלי הרבה פעמים בית הדין לעבודה מסוגל להביא את הצדדים לקו הסיום.

זאב אלקין: אני מאוד מצטער שהגענו לשם.

זאב אלקין: לא היה צורך להגיע לשם.

זאב אלקין: אני חושב שאם היו מקבלים את ההצעה שלי בתחילת הדרך היה נחסך המון סבל מהסטודנטים וגם המון סבל מהמרצים, אבל לצערי אנחנו שם.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שבית הדין יעשה הכול כדי להכריע לכאן או לכאן ויכריח את הצדדים להגיע לסיכום.

זאב אלקין: אני מצידי אמשיך לעשות הכול – בלי להפריע למשא ומתן, כי כפי שאמרתי, אפשר פה גם להזיק, אבל אמשיך לעשות הכול מאחורי הקלעים כדי שהמשא ומתן הזה – שהפרשה הזאת תיסגר כמה שיותר מהר, זה שלב א', והדבר שני, והוא חשוב לא פחות – ועל זה שאלת בעיקר שאלתך – כדי שבסופו של דבר יעשו את כל הצעדים המשלמים כדי שהסטודנטים לא ייפגעו.

זאב אלקין: אירוע מצער, מיותר לחלוטין.

זאב אלקין: היה אפשר לחסוך אותו.

זאב אלקין: טעות על גבי טעות של הארגון היציג של הצוות הזוטר, שבסוף בעיניי הזיק גם לסגל וגם לסטודנטים.

זאב אלקין: עד כאן.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, לפנינו אתגר: האם אחרי התשובה הכל-כך מורכבת ומפורטת הזאת יצליח חבר כנסת עודד פורר לשאול שאלה נוספת שתאיר את הנושא מזווית אחרת?

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: – – –

יריב לוין: אתה בוודאי.

יוראי להב-הרצנו: – – –

יריב לוין: את זה תכף נראה.

יריב לוין: אנחנו נחכה.

יריב לוין: אחרי התשובה שתינתן כאן, האתגר יהיה אפילו עוד יותר גדול, אז בואו, שלב-שלב.

יריב לוין: בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה באמת על התשובה המפורטת של השר אלקין.

עודד פורר: היה סיכוי שתסתיים השביתה עד לסיום התשובה.

זאב אלקין: הלוואי.

זאב אלקין: אם זאת הדרך, אני מוכן להישאר פה בדוכן כמה שצריך כדי שתסתיים.

זאב אלקין: חוששני שלא.

זאב אלקין: מהניסיון שלי, חוששני שלא.

עודד פורר: הרי שוחחנו על הסוגיה הזאת גם במהלך השבוע והעליתי בפניך את הנושא.

עודד פורר: עם כל הצער שבדבר, וליבי-ליבי עם הסגל הזוטר, שטענותיו המקוריות בהחלט נכונות, ואני עומד לצידם ועמדתי לצידם, יש כאן עשרות אלפי סטודנטים שניזוקים פעמיים: ראשית, יכולים להיות שני סטודנטים באותו מוסד, אחד יש לו קורס אצל מרצה מהסגל הבכיר והוא ממשיך ללמוד, והסטודנט השני לא לומד כי הוא במקרה נפל בכיתה של מרצה מהסגל הזוטר, ואתה יודע שהדברים האלה קורים – מין פערים בלתי נתפסים שהדרך לסגור אותם תהיה כמעט בלתי אפשרית בהרבה מאוד מובנים ללא מעורבות משמעותית של הממשלה.

עודד פורר: הדבר השני – אנחנו נמצאים גם כך בתקופת קורונה.

עודד פורר: מצבם של הסטודנטים בתקופה הזאת הוא גם ככה רע ביותר.

עודד פורר: הם קיבלו הכי מעט סיוע מהממשלה בכל תוכניות הסיוע שניתנו.

זאב אלקין: זה לא נכון, אבל תכף אני אתייחס.

עודד פורר: אני אומר לך שנכון, הן בדמי אבטלה והן בתחומים אחרים.

עודד פורר: אני אומר לך.

עודד פורר: הוקצו 800 מיליון שקלים לטובת סיוע לסטודנטים במסגרת התוכניות השונות.

עודד פורר: ראשית, לפחות למיטב ידיעתי, שקל מה-800 מיליון האלה לא הגיע עדיין לסטודנטים.

יריב לוין: רגע, רק שנייה, חבר הכנסת פורר.

יריב לוין: סגן השר מולה, סגן השר פטין מולא, חברי הכנסת סעדי וטאהא, אנחנו לא שומעים את הדובר.

יריב לוין: חבר הכנסת עודה, חבר הכנסת איימן עודה, אנא, אתה עם הגב לדובר.

יריב לוין: אנא, שבו.

יריב לוין: אי-אפשר לשמוע לא את השאלות ולא את התשובות.

יריב לוין: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה, שב, כי אנחנו לא שומעים.

עודד פורר: מה שלא שמעתי בתשובתך זה מהו הסיוע הכלכלי שיינתן לסטודנטים.

עודד פורר: ואני אומר לך שדווקא באי-ודאות הזאת שהמרצים מייצרים, עם הארגונים שלהם והשביתות והמלחמות שלהם מול האוצר – תייצרו איזושהי ודאות לסטודנטים, שידעו שהם לא יוזנחו לצד הדרך.

זאב אלקין: קודם כול, על רוב מה ששאלת בשאלה הנוספת שלך אני חותם לחלוטין, וגם דיברתי על זה קודם בדבריי.

זאב אלקין: אני חושב שאתה צודק שעם כל ההבנה לצדקת הטענות של המרצים, היה נכון אם הם היו חוסכים מסטודנטים בשנה כזאת את המאבק הזה על תנאי שכר והיו מקבלים – כאמור, לפני השביתה הצעה שהייתה משפרת את מצבם, מאפשרת חריגה בשכר עוד שנה והייתה מקפיאה ומגלגלת את המשא ומתן לשנה קדימה.

זאב אלקין: זה היה המעשה הנכון לכולם, והם טעו פה טעות קשה, על הגב של הסטודנטים.

זאב אלקין: עכשיו, אני לא מסכים לאמירה שלא ניתן סיוע לסטודנטים.

זאב אלקין: צריך להבין מה ההיקפים.

זאב אלקין: בשנה רגילה, בתוך התקציב של ההשכלה הגבוהה מוקצה לסיוע לסטודנטים כחצי מיליארד שקל.

זאב אלקין: השנה, נוסף לחצי מיליארד שקל האלה הממשלה הקצתה 900 מיליון שקל לתוכניות שונות של סיוע לסטודנטים – 100 מיליון בקיץ, שאגב, כולם כבר חולקו מזמן, ועכשיו עוד 800 מיליון בהסדר החדש עם התאחדות הסטודנטים.

זאב אלקין: אתה צודק שלמשל במסלול המלגות הסטודנטים עדיין לא קיבלו את הכסף.

זאב אלקין: אני אגיד לך למה, חבר הכנסת פורר: לפי בקשה של התאחדות הסטודנטים, הוחלט לאפשר באופן חריג בשנה הזאת גם לסטודנטים לחינוך לגשת למלגות של קרן הסיוע.

זאב אלקין: בעבר היו מנועים מלעשות זאת, כי הם לא תחת ות"ת, אבל כחלק מההסדר הגדול ביקשה התאחדות הסטודנטים להכניס אותם בשנה החריגה הזאת.

זאב אלקין: לכן, למרות שדווקא צמצמנו את כל לוחות הזמנים, במקביל למשא ומתן עם התאחדות הסטודנטים, והצלחנו לכווץ את לוחות הזמנים להגשת בקשות לקרן הסיוע, וחילצתי כסף נוסף מהחשב הכללי כדי לטפל בבקשות – לא עד פסח, אלא היינו ערוכים לתת תשובות בינואר – בגלל הבקשה הזאת של התאחדות הסטודנטים, שאני מבין אותה, והיא גם נכנסה לסיכום, אז עכשיו זה גם מחייב אותנו, ואנחנו פותחים עכשיו מחדש הרשמה לקרן הסיוע כדי לאפשר לעוד קבוצות סטודנטים לגשת ולהתמודד על אותן מלגות, וזו הסיבה לעיכוב.

זאב אלקין: זה מצער אותי, כי אני הפכתי עולמות כדי שהתשובות יגיעו בדצמבר-ינואר וגם הכסף, ואפילו שמנו כסף נוסף כדי שזה יקרה, אבל מצד שני, במכלול השיקולים, אני חושב שהתאחדות הסטודנטים צודקת.

זאב אלקין: ובכלל, בנושאים סטודנטיאליים אני מנסה ללכת עם ההתאחדות.

זאב אלקין: אני חושב שתמיד כדאי לתת למי שמייצג את ציבור הסטודנטים את ההבנה מה יותר נכון להם, ובשבילם להכניס עוד קבוצה היה יותר חשוב, גם במחיר של ארכה מסוימת בקבלת הכסף.

זאב אלקין: לכן, זה לא נכון לגלגל לממשלה את האשמה על הדבר הזה.

זאב אלקין: נהפוך הוא, אנחנו כיבדנו פה בקשה מוצדקת.

זאב אלקין: גם מסלולים אחרים – אין עיכוב מצד הממשלה.

זאב אלקין: חלקם כבר מופעלים: מה שנקרא "מסלול צהרונים" כבר פועל, וכל סטודנט שרוצה לעבוד במסגרתו, יש לו עדיפות לפי הכללים שנקבעו; יש את התוכנית המשותפת של התאחדות הסטודנטים והמשרד לשוויון חברתי שצריכה להיות מופעלת דרך ההתאחדות.

זאב אלקין: זאת אומרת, כל ביצוע של ההסכם הזה הוא בתיאום מלא עם התאחדות הסטודנטים, יד ביד – בכלל, בכל מה שאני מנסה לעשות מהרגע שנכנסתי לתפקיד.

זאב אלקין: ולכן, דווקא כשאתה מסתכל על זה – אני בבית הזה 15 שנה כמעט, עוד מעט.

זאב אלקין: לא הייתה שנה שבה הממשלה השקיעה כסף תוספתי בהיקף כזה בסיוע לסטודנטים.

זאב אלקין: במקום חצי מיליארד רגילים, השנה זה יהיה כמעט מיליארד וחצי.

זאב אלקין: זה גידול פי שלושה.

זאב אלקין: ואני לא מצטער על זה.

זאב אלקין: אני חושב שזה היה הכרחי בשנה הזאת, כי באמת לא הייתה שנה שאתגרה את ציבור הסטודנטים ברמה כזאת.

זאב אלקין: אבל להגיד שאין סיוע זה לא נכון, אני חולק על דבריך.

זאב אלקין: אני חושב שגם כשנמצאים באופוזיציה, כשעושים משהו – – –

עודד פורר: 800 מיליון שקל מוקצה – בפועל שקל לא יצא.

זאב אלקין: אבל ההסכם היה לפני כמה שבועות.

זאב אלקין: עודד, אתה מכיר, אתה היית מנכ"ל משרד ממשלתי, אתה יודע איך זה עובד.

זאב אלקין: ושוב, במקרה הספציפי הזה, העיכובים – כדי להוציא אותם יותר נכון לפי בקשת ההתאחדות.

זאב אלקין: אני חושב שנכון לעשות את זה.

זאב אלקין: לכן יש סיוע.

זאב אלקין: במקרה הפרטני הזה, אני לא חושב שהבעיה פה היא כלכלית.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, אני לא מעלה על הדעת שמוסד כלשהו יעז לגבות כסף על שירות שלא יינתן.

זאב אלקין: לכן, המחיר שהסטודנטים ישלמו יהיה אחר – הוא יהיה אצל חלקם בציונים בינאריים, אולי, וחלקם בשיעורי השלמה בתקופות שהם לא תכננו ללמוד ובלגן בלוח הזמנים.

זאב אלקין: זה יהיה עיקר הנזק, אבל כמובן, רמת הנזק תלויה בכמה מהר תיגמר השביתה.

זאב אלקין: ואני מפה רוצה לקרוא לבתי דין לעבודה, שנכנסו פה בעובי הקורה, לא לעשות את הטקס הרגיל של לשלוח את הצדדים לשבועות וחודשים של משא ומתן – זה לא יעזור, כי הם כבר היו שם; אני תיארתי לכם פה שנים של משא ומתן – אלא לקחת את הצדדים, להכניס אותם לחדר סגור, לנסות להוביל אותם להסכמה, ואם לא, לשים על השולחן הצעה, כפי שבית הדין יראה לנכון, ולהגיד לשני הצדדים: leave it or take it – זה מה שיש, ולסיים את האירוע העצוב הזה, שהוא מיותר לחלוטין.

יריב לוין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, השר אלקין מכהן בכנסת כבר 15 שנה.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו נציב לו מדד של עשר דקות תשובה על כל שנה שהוא כאן, אז אנא, אתה צריך לשאול שאלה מספיק מקיפה, כדי שהוא יוכל לעמוד במכסה.

יוראי להב-הרצנו: האמת היא, אדוני היושב-ראש, שהשאלה שלי היא די ממוקדת.

יוראי להב-הרצנו: קודם כול, אדוני השר, אני רוצה להודות לך על הדברים החשובים שלך כאן.

יוראי להב-הרצנו: קולך היה חסר בכל שבועות המשבר הזה, ואני שמח לשמוע שהייתה לך מעורבות אינטנסיבית.

יוראי להב-הרצנו: אני גם מברך על כך.

יוראי להב-הרצנו: אני גם מבין את המוגבלות של היעדר הסמכות אל מול האחריות שלך להשכלה הגבוהה, ולכן אני מברך על הדברים שלך כאן, כי בעיניי הם חשובים.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שכולנו רוצים לראות את המשבר הזה בא לסופו, את המרצים חוזרים לעבוד בתנאים משופרים, ראויים, ואת הסטודנטים, את 40,000 הסטודנטים, חוזרים ללמוד.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול אותך – ודיברת על זה בתחילת הדברים, אבל אז המשכת על המעורבות שלך במהלך המשא ומתן: בהינתן שהמשבר ייפתר השבוע, בשעה טובה, איך המל"ג והוות"ת, איך אתם נערכים להשלמת הלימודים שחסרים כבר תשעה שבועות לסטודנטים?

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת, מה ההיערכות?

יוראי להב-הרצנו: מה הפתרונות?

יוראי להב-הרצנו: האם ות"ת ומל"ג נמצאים בקשר ישיר עם המכללות הציבוריות כדי לוודא שחלילה – כי זה איום שעכשיו מרחף, של ביטול הסמסטר.

יוראי להב-הרצנו: ביטול הסמסטר זה עוד מכה שתנחת על גבם של הסטודנטים שהיא מכה יותר מדי, ולכן צריך לעשות מה שניתן כדי להשלים את הפערים ולתת לסטודנטים את המענה כדי שהם יוכלו להשלים את הסמסטר ולא לבטל אותו.

יוראי להב-הרצנו: מה המעורבות שלך בעניין הזה?

יוראי להב-הרצנו: אני אשמח אם תרחיב לגבי הפתרונות שעומדים על הפרק.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

זאב אלקין: טוב, תודה רבה, יוראי.

זאב אלקין: זה נדיר שבכל השאלות שהיו בנושא הזה אני פותח את הדברים בכל שאני מסכים לכל מילה שאמרת.

זאב אלקין: בהחלט, כאמור, כולנו מקווים שהסאגה הזאת תסתיים כמה שיותר מהר.

זאב אלקין: כפי שציינת בדבריך, התדמית החיצונית שאני לכאורה עומד בצד לא נכונה, ואני פה בפעם הראשונה חשפתי מה קורה באמת מאחוריי הקלעים, מה עשיתי ומה אני עושה לאורך כל הדרך, בלי להזיק, מה שנקרא, למשא ומתן.

זאב אלקין: עכשיו, לגבי היום שאחרי, כמו שהבהרתי לחבר הכנסת פורר, הסמכות בקבלת ההחלטות כאן היא לא ארצית אלא ממוקדת בכל מוסד, לפי חוק המל"ג.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, אנחנו לא מוסמכים להורות למכללות לעשות אחת או שתיים, ובדרך כלל – תמיד יש ייחודיות לכל אחד מהמוסדות, איך שהוא רוצה לפתור את הבעיה.

זאב אלקין: כמובן, תפקידנו כרגולטור הוא לעקוב אחרי התהליך הזה, ובמקרים שנראה לנו שקורה משהו לא תקין, לנסות להתערב דרך הידברות עם המוסד.

זאב אלקין: לא תמיד יש לנו סמכות פורמלית, אבל יש לנו השפעה לא פורמלית על המוסדות, וזה בדיוק מה שאנחנו עושים.

זאב אלקין: אנחנו בקשר קבוע עם ראשי המוסדות בנושא גם תוך כדי משא ומתן, נציג שלנו גם יושב שם, נציג ות"ת, בחדר משא ומתן, לכן אני מעודכן על בסיס קבוע, מה שנקרא, במה שקורה.

זאב אלקין: אנחנו גם פתחנו בשיח עם המוסדות על היערכות ליום שאחרי.

זאב אלקין: כמובן, ההיערכות הזאת תהיה מאוד שונה – תלוי מתי זה יסתיים.

זאב אלקין: אם בית הדין לעבודה ייקח את השור בקרניו ויסיים את זה תוך שבוע, גג עשרה ימים, זה מצב אחד; אם הוא ימרח את זה כמו שלפעמים קורה בסכסוכי עבודה שונים ולא ירצה להתערב, אז אני כבר לא יודע מי הכוח שיכול להיכנס כאן למשא ומתן.

זאב אלקין: כשכולם כבר היו והגיעו להסכמות והכול שוב התפוצץ – אני לא מלא תקווה שבלי איזשהו בורר חיצוני שהוא בעל סמכות זה יתכנס, אז או שהצדדים ימנו בורר או שבית הדין יעשה מה שהוא צריך לעשות.

זאב אלקין: זה תפקידו של בית הדין במצב כזה להגיד: הבנתי.

זאב אלקין: אני מכריח אתכם להסתדר.

זאב אלקין: בהתאם לאורך הזמן הזה יהיה ברור מה הצעדים שצריך לעשות.

זאב אלקין: ביקשנו בכל מקרה מהמוסדות להציג לנו תוכניות מסודרות לכל אחד מהתסריטים, וגם נגיב עליהם.

זאב אלקין: יש לנו ועדה מיוחדת שהקמנו במל"ג לליווי המציאות האקדמית בשנה זו, שנת קורונה.

זאב אלקין: היא ודאי גם תיתן את דעתה על זה בלייב, מה שנקרא, כפי שהיא עושה לאורך כל הדרך.

זאב אלקין: אני לא אנוח ולא אשקוט עד שאדע שהנזק מוזער ככל האפשר.

זאב אלקין: אני לא רוצה להשלות לא אותי, לא אותך ולא את ציבור הסטודנטים שלא יהיה שום נזק.

זאב אלקין: יהיה, לצערי – תמיד כשיש שביתה כזאת יש נזק – אבל אני לא מעלה על דעתי שהסמסטר יבוטל.

זאב אלקין: זה לא קרה אף פעם.

זאב אלקין: גם בשביתות ממושכות קודמות, כפי שתיארתי פה – אני לא יודע אם שמעת בתחילת תשובתי לחבר הכנסת פורר: אני קורבן של שביתה כזאת כסטודנט, ולכן מודע היטב למצבים האלה.

זאב אלקין: בסוף המוסדות האקדמיים מוצאים את הפתרונות, הם גם לא מעוניינים להחזיר את שכר הלימוד, לכן, אל דאגה – אני מניח שהפתרון יימצא.

זאב אלקין: אני מבין את דאגתם של הסטודנטים, כי הם באמת משלמים פה מחיר שלא בצדק על שביתה מיותרת, שיכלה להימנע.

זאב אלקין: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לשר זאב אלקין.

יריב לוין: אם כן, עד כאן פרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: מכאן – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: אני מציע שתגיש שאילתה דחופה בשבוע הבא לשר אלקין, ואנחנו נעשה ניסיון ונראה את העניין.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1478/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אם כן, רבותיי, אנחנו עוברים מכאן להצעות חוק לדיון מוקדם.

יריב לוין: לבקשת המציעים של הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב, ההצעה הזאת עוברת להמשך סדר-היום, וכך אנו יכולים לעבור מייד להצעת חוק בטיחות בתעסוקה ובריאות תעסוקתית, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חבר הכנסת עופר כסיף וקבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת כסיף להציג את הצעת החוק, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

יריב לוין: לא נעים לי לקצוב לך עשר דקות, חבר הכנסת כסיף, אחרי הזמן שניתן כאן לשר אלקין, אבל אלה הסדרים.

עופר כסיף: זה בסדר.

עופר כסיף: דניאל כץ, צביקה ייך, סזר גילמן, חוסאם ג'מעה אל-כוז, סמיח אבראהים ג'אבר, סח'ר סעדי עווד, דוד טטרואשוילי, חוסני סעיד עבד אלקאדר בדוויה, עבד אלרחמן ג'מיל סאמי עת'אמנה, אברהים עאדל מסארווה, סלאח אל-נאבולסי, חוסיין עטאללה, נסר וולי, עבד אלכרים מוחמד חסן ריאן, אבראהים מוחמד עבד אל-חסן ג'בארין, יוסי אברהם, שאול כהן, בו דזונג חווה, סאמי עלי שחאדה דבש, איוון גורגוש, ליו פה צ'ין, אדם ששמו לא ידוע, נאיל סעיד עאבד אבו אלנוורס, אשרף אסעד איוב, דור יאיר, זוהר רונן, סובחי עלי עות'מאן, עוד אחד ששמו לא מצוין, גריגורי וליקוביץ, זיאד פאוזי קאסם סלימאן – –

יריב לוין: חברי הכנסת סעדי, טיבי, שחאדה, חבר הכנסת כסיף קורא כאן בשמות אנשים שאם אני מבין נכון, לצערי הרב, כבר לא איתנו.

יריב לוין: בואו לפחות את זה נכבד.

יריב לוין: בבקשה.

עופר כסיף: נכון.

עופר כסיף: תודה, אדוני.

עופר כסיף: – – אביעד בשארי, דקל גדיס, עבד אל-רחמן חליל אל-חרש, מאלכ ג'בר מוחמד סעיד ברהם, מוחמד נימר סלים בסול, לילא אבו נג'ם, אדם ששמו לא צוין, בולנוב בוגדאן יאנצ'ב, מוחמד סולימאן, פאאיד דבור, עטווה יונס אבו עראר, נתי חולי, עדנאן מזאריב, עבד אלמג'יב חסן נאבלסי, חיים יעקב סין שלום, אדם ששמו לא מצוין, מג'די מאג'ד עלי חמד, עומר ג'מאל אלשלאלפה, מוחמד אבראהים טאטור, אולג ברקוביץ', ד'יב סאלח בושנאק, אחמד האני אבו שושה, ראאד עלי סאלמה, יגאל בוכנר, עלאא עבד אלפתאח שחאדה, אחמד סובחי ריאן, גיגי עדמאן, עמראן ח'ליל עומר מצלח, סלים עיסא מיכאיל, עלי חוסיין מסרי.

עופר כסיף: חברי הכנסת, אלו היו שמות 61 הרוגי תאונות העבודה עד כה בשנת 2020.

עופר כסיף: מאחורי כל שם – חיים שלמים.

עופר כסיף: כולם אהבו וכולם היו נאהבים; היו להם בני ובנות זוג, הורים ואחים וילדים; היו להם חברים ושכנים, חברים לעבודה, חלומות, רגשות, פחדים, תקוות, תוכניות לעתיד.

עופר כסיף: כל פועל שנהרג קם מוקדם בבוקר או לפעמים אפילו באמצע הלילה כדי לפרנס את עצמו ולפרנס את משפחתו.

עופר כסיף: כאשר פועל עוזב את ביתו לפנות בוקר, הוא לא מעלה על דעתו כי לא ישוב לחיק משפחתו האוהבת.

עופר כסיף: תאונות העבודה הן מכת מדינה.

עופר כסיף: בשנת 2019 נהרגו 86 עובדים, ועד כה בשנת 2020, למרות מגפת הקורונה, שהשביתה חלקים מן המשק, נהרגו 61 עובדים, כאמור, ונפצעו מעל ל-360, מרביתם בענף הבנייה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, תאונות עבודה, על אף שמן, אינן באמת תאונות, כי את רובן היה ניתן לצפות ולמנוע בנקל.

עופר כסיף: יש לקרוא לילד בשמו: רשלנות פושעת, ולעיתים אף מרות רצחנית.

עופר כסיף: כמעט כל פועל בניין שנופל מגובה נופל כיוון שלא היה מאובטח כראוי.

עופר כסיף: עובדות שנפגעות במפעל בדרך כלל נפגעות לא בשל טעות אנוש, אלא בשל הזנחה פושעת של בעל המפעל, שחסך על תיקון מכונה או שלא העמיד אחראי בטיחות לשמור על עובדיו.

עופר כסיף: לא פעם העובד עצמו נמנע מכללי הבטיחות בשל לחצים ממעסיקו ואי-רצון להתעמת איתו ולפעול בניגוד לציפיותיו.

עופר כסיף: כן, רוב מוחלט של התאונות הן באחריות ובאשמת המעסיק, אך באותה המידה, תופעת התאונות היא באחריותה של המדינה, שלא חוקקה, לא התקינה תקנות, לא קבעה תקנים, לא הדריכה ולא אכפה.

עופר כסיף: לפני כשנתיים, לאחר מאבק ציבורי ארוך, הכריזה ההסתדרות על שביתה כללית להגנת העובדים.

עופר כסיף: האיום עשה את שלו, ונחתם הסכם טוב – לא מושלם, אך טוב – בין הממשלה להסתדרות.

עופר כסיף: אני חייב להגיד לכם, טוב שנחתם ההסכם – שמומש רק בחלקו בינתיים – אך שיעור ההרוגים בתאונות עבודה לא פחת בעקבותיו.

עופר כסיף: אנו מתמודדים עם בעיית עומק שמובילה לשפיכות דמים איומה, וכל העת הממשלה עומדת בחיבוק ידיים ומשתדלת לעשות כמה שפחות, כל עוד לא מלחיצים אותה באיומי שביתה.

עופר כסיף: החוק שהבאתי לכאן היום מציע שינוי ממשי.

עופר כסיף: לא עוד תיקונים קוסמטיים, לא עוד פרסומות חסרות תועלת ברדיו, אלא שינוי אמיתי.

עופר כסיף: היום ישנם שלושה גופים האמונים על בטיחותם ובריאותם של העובדים בישראל: ישנו המוסד לבטיחות וגהות, וישנו מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית, וישנה גם יחידת פלס של משטרת ישראל.

עופר כסיף: הגופים הללו מאוישים בכוח אדם רב ואיכותי, אבל הם לא מתואמים – ישנם תחומי אחריות צולבים; יש מאגרי מידע נפרדים; ישנם תחומים ואירועים שנופלים בין הכיסאות ולא מטופלים על ידי אף אחד.

עופר כסיף: כבר בשנת 2014 המליצה ועדת אדם לקידום הבטיחות והבריאות בעבודה כי יוקם גוף אחד שיהיה אמון על כל תחום הבטיחות והבריאות בתעסוקה.

עופר כסיף: הגוף הזה יחקור, יכשיר, יפקח, יאכוף, ינהל וייקח אחריות.

עופר כסיף: הגוף הזה יהיה רשות לאומית לבטיחות בתעסוקה ולבריאות תעסוקתית.

עופר כסיף: תחת הרשות החדשה יאוחדו משאבי המוסד לבטיחות וגהות ומינהל הבטיחות.

עופר כסיף: העובדים, המנגנונים והכלים העומדים לרשות הגופים הקיימים ישולבו זה בזה.

עופר כסיף: לא עוד תחומים הנופלים בין הכיסאות; לא עוד מספר מפקחים מגוחך או ענישה מקילה למעסיקים שהם עברייני העסקה סדרתיים; לא עוד מחדלים, אלא לקיחת אחריות לאומית.

עופר כסיף: שימו לב, חברי הכנסת, ב-22 באפריל השנה נהרג פועל בן 30 בנפילה מגובה.

עופר כסיף: זה קרה באתר של חברת אופק שלי, שבה נהרגו בשנים האחרונות עוד שני פועלים.

עופר כסיף: הוגש נגדה כתב אישום והוטלו עליה יותר מעשרה צווי בטיחות בגין ליקויים.

עופר כסיף: ב-11 באוגוסט נהרג עבד אלרחמן ח'ליל אל-הרש.

עופר כסיף: הוא נפל ממרפסת לא מגודרת בגובה שש קומות באתר בנייה בירושלים.

עופר כסיף: משרד העבודה הוציא לקבלן האחראי באתר, האחים עלי שקיראת בע"מ, 12 צווי בטיחות בשל ליקויים מסוכנים רק בשנה וחצי האחרונות, אך בפועל התיר לו להמשיך לעבוד, כי טרם פנה לרשם הקבלנים בבקשה לשלול את רישיונו.

עופר כסיף: ב-23 בנובמבר, ממש לפני שבועות ספורים, נהרג עמראן ח'ליל מצלח באתר בנייה בהרצליה.

עופר כסיף: התקרה קרסה עליו.

עופר כסיף: אתר הבנייה היה ללא היתר ממשרד העבודה.

עופר כסיף: סיפורים כאלה, חברי הכנסת, יש למכביר, כי כמו שאמרתי קודם, אלה לא באמת תאונות אלא רשלנות פושעת, אפילו רשלנות רצחנית של המעסיקים, ולא פחות – של המדינה, שלא מפקחת עליהם.

עופר כסיף: הסבך שנוצר בין הגופים השונים גורם לכך שמדי חודש ימותו שמונה עובדים בממוצע, חלק לא מבוטל מהם במקומות עבודה שכבר פשעו בעבר; חלקם אף הרגו בעבר.

עופר כסיף: לכן, אנו חייבים להקים רשות לאומית אחת במקום הבלגן הלא-מתפקד שמתקיים כיום.

עופר כסיף: החוק הזה, חברי הכנסת, כמעט לא עולה כסף.

עופר כסיף: המשאבים כבר שם, בשני הגופים הקיימים; העובדים כולם ימשיכו לעבוד כתמול שלשום; את הכלים והידע נארגן; את יחסי העבודה עם יחידת פלס נסדיר.

עופר כסיף: העלות היא שולית.

עופר כסיף: לעומת העלות השולית, פוטנציאל הרווח הכלכלי למשק הוא עצום.

עופר כסיף: ועדת אדם העריכה בזמנו את הנזק הכלכלי של תאונות העבודה בכ-10 מיליארד שקל בשנה.

עופר כסיף: אני חוזר: הנזק הכלכלי של תאונות העבודה עומד על כ-10 מיליארד שקל בשנה.

עופר כסיף: כמובן שלא בגלל הדמים אנחנו צריכים לעצור את הקטל אלא בגלל הדם, אך גם מי שמסתכל על העולם דרך החור של הגרוש חייב לתמוך בחוק הזה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, חשוב לי להבהיר שוב: הפועלים יוצאים למקום עבודה, לא למלחמה.

עופר כסיף: אין כל סיבה שלא יחזרו בריאים ושלמים הביתה.

עופר כסיף: מוות במקומות העבודה אינו חוק טבע, הוא תוצאה של חקיקה ישנה ושל מדיניות חזירית.

עופר כסיף: הדרך היחידה להתחיל לעצור את הקטל במקומות העבודה בישראל היא באמצעות ארגון מחדש של זרועות המדינה המופקדות על הנושא.

עופר כסיף: אם לא נארגן אותן ואת הקשרים ביניהן נמשיך לרדוף אחרי הזנב של עצמנו, לשקר לעצמנו שאנחנו עושים משהו.

עופר כסיף: כל פועל הוא אח של מישהו ואבא של מישהו, אבל פרסומת ברדיו לא תציל אותו ממוות.

עופר כסיף: מחקר, הדרכה ופיקוח נכונים דווקא כן.

עופר כסיף: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב לך שר הכלכלה והתעשייה עמיר פרץ.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, מכובדיי השרים, חברי הכנסת, חבר הכנסת עופר כסיף, א.

עמיר פרץ: אני רוצה לציין בהערכה רבה את העבודה המעמיקה שקיימת ואת המקצועיות של הצעת החוק שהגשת.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהתמקדת בנאומך בהשלכות הכואבות ביותר של אובדן חיים, והתמקדת בכך שכל עובד איננו הולך למלחמה, אלא הולך לעשות הכול כדי להביא לחם ופרנסה למשפחתו.

עמיר פרץ: בהחלט, הצדדים המקצועיים שהצגת, על מנת שאתה תצליח להציג אותם בפני המליאה, אתה צריך פה שעות רבות, כי באמת רואים שהקדשת לזה עבודה רבה, ואני בהחלט חושב שהרעיון הטמון בהצעת החוק שלך הוא רעיון טוב.

עמיר פרץ: מדובר היום על כך שבמדינת ישראל יש שני גופים: האחד הוא המוסד לבטיחות וגהות והשני – המינהל לבטיחות.

עמיר פרץ: המוסד לבטיחות וגהות, שנמצא תחת אחריותי, מופקד בראש ובראשונה על הדרכה והגברת ההתמקצעות של מקומות העבודה בבואם להתמודד עם שאלות של בטיחות, אבל כאשר הוא בא לאתרים כאלה ומזהה שיש שם גם עבירות על כללי הבטיחות, הוא בוודאי מדווח למינהל הבטיחות בזרוע העבודה במשרד העבודה כדי שהמינהל יבצע את עבודתו.

עמיר פרץ: על פי החוק, מקומות עבודה מ-50 עובדים ומעלה חייבים להעסיק ממוני בטיחות שמוכשרים על ידי המוסד לבטיחות.

עמיר פרץ: אני חושב שאתה שמת את האצבע על הנקודה הנכונה, כי פרט לעניין של אובדן חיים – זה הדבר המרכזי שבו אנחנו עוסקים ובו אנחנו צריכים להתמקד כדי לעשות הכול כדי שבאמת אנשים יחזרו לביתם בשלום – אתה צודק שמדובר פה גם באובדן משאבים מאוד גדול ובהיקפים מאוד גדולים.

עמיר פרץ: המממן העיקרי של המוסד לבטיחות וגהות זה הביטוח הלאומי, ולכן לביטוח הלאומי יש אינטרס מאוד מאוד משמעותי להפחית ככל האפשר את תאונות העבודה.

עמיר פרץ: אתה ציינת פה רק חיים, אבל יש תאונות עבודה שמסתיימות בפציעה, בנכויות, בפגיעה קשה באותו עובד שנשאר פגוע ופצוע לכל ימי חייו ומקבל גמלה כזאת ואחרת.

עמיר פרץ: העלויות והחישובים שעשית כאן הם בהחלט נשמעים בעוצמה שלהם.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שכולנו צריכים לקבל את זה בצורה מאוד חיובית.

עמיר פרץ: יש לנו כמובן ניידות שטח.

עמיר פרץ: אני אומר זאת כי ניידות השטח שהולכות לתת הדרכה במקומות העבודה עושות זאת בשבע שפות, ולא במקרה.

עמיר פרץ: אתה גם ציינת את העובדה שמדובר פה בתמהיל, בשילוב של עובדים ישראלים, יהודים וערבים, אבל מדובר גם בעובדים זרים, שמגיעים עם שפות אחרות.

עמיר פרץ: אנחנו צריכים לדעת להדריך גם אותם.

עמיר פרץ: יש השאלה של העובדים שמגיעים מהשטחים, מאזור יהודה ושומרון.

עמיר פרץ: אנחנו מקפידים שתהיה שם תחנת הדרכה וניידת הדרכה שמגיעה לנקודת המפגש, לפני הכניסה של אותו עובד למקום העבודה, כדי לעשות את המקסימום באותה הדרכה שתסייע לאותם עובדים.

עמיר פרץ: יש כמובן קו חירום, קו לחיים, שבהחלט משתדל לתת תשובות באופן מיידי.

עמיר פרץ: אני מציע לך, חברי חבר הכנסת כסיף – אני חושב שהשקעת עבודה רבה.

עמיר פרץ: זה לא הוגן שבמחי יד של הצבעה אחת אנחנו נפיל לך את ההצעה בגלל שאלות של קואליציה ואופוזיציה.

עמיר פרץ: אני פניתי לקואליציה, ולמרות ההחלטה העקרונית שכל הצעה שמגיעה מהאופוזיציה מצביעים נגדה – – –

משה ארבל: לאיזו קואליציה פנית, לקואליציה שבתוך הקואליציה?

עמיר פרץ: לקואליציה הקיימת.

עמיר פרץ: יש לי תכונה להבחין בכל משבר מי עדיין מתפקד ומי הגורמים הפורמליים.

עמיר פרץ: פניתי וביקשתי שאכן, אנחנו לא נפיל את ההצעה שלך היום.

עמיר פרץ: חבל מאוד שעבודה כל כך יסודית, כל כך חשובה – בעיקרון, אני בעד להקים את אותו מינהל שאתה מדבר עליו.

עמיר פרץ: אני חושב שצריך בשלב מסוים לאחד בין שני הגורמים האלה, בין מינהל הבטיחות למוסד לבטיחות וגהות.

עמיר פרץ: אני בעד.

עמיר פרץ: נכון, לאחרונה היו משברים קשים במוסד לבטיחות: היה שם חוסר במינוי חברי מועצות מנהלים; לא היה שם יושב-ראש.

עמיר פרץ: היום נמצא שם יושב-ראש, אולי האיש הכי מקצועי שיש לנו במדינה, עובד המשרד בשם יעקב וכטל, שהוא גם ממונה על התקינה בישראל.

עמיר פרץ: הוא בהחלט עושה עבודה יסודית, יוצאת מן הכלל.

עמיר פרץ: לכן, אני מציע לך הצעה.

עמיר פרץ: אני מבקש שתסכים לדחות את ההצבעה היום כדי שנקים צוות יחד איתך ונביא הצעה משותפת – שלך, עם הממשלה, בלי הממשלה, זה לא משנה כל כך.

עמיר פרץ: אני לא נלחם פה מי יהיה האיש שמציע.

עמיר פרץ: מה שחשוב זה הנושא, והנושא שאתה נוגע בו ומטפל בו והשקעת בו הוא נושא חשוב מאוד.

עמיר פרץ: לכן אני מציע לך שתסכים לכך שנדחה היום את ההצבעה, נניח לפרק זמן של בין 60 ל-90 יום, נשתדל להשלים את המלאכה תוך 60 יום ולבוא ביחד בהצעה משותפת, ואז נקיים את ההצבעה ונמשיך את כל תהליך החקיקה לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

עמיר פרץ: אז אני אודה לך מאוד אם תסכים להצעתי.

עמיר פרץ: כך נסיים את הדיון בלי לפגוע בנושא החשוב כל כך שאתה עמלת, פעלת והכנת.

עופר כסיף: – – –

משה ארבל: כן, כן.

משה ארבל: לרשות אדוני שלוש דקות לבוא להשיב.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: אם הוא מסכים אז אין – – –

עופר כסיף: כן.

משה ארבל: אתה מסכים?

עופר כסיף: כן.

משה ארבל: מסכים.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: לנוכח הסכמתו של חבר הכנסת עופר כסיף – – –

עמיר פרץ: שיירשם בפרוטוקול שהתחייבנו בין 60 ל-90 יום לחזור למליאה.

משה ארבל: יירשם: בין 60 ל-90 יום, בעזרת השם, בבריאות טובה, הצעת החוק של חבר הכנסת עופר כסיף תחזור להידון במליאה, הצעת חוק בטיחות בתעסוקה ובריאות תעסוקתית.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1544/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני מתכבד לעבור לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – מצב חירום בשל מגפה עולמית), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סלאח.

משה ארבל: חבר הכנסת אוסאמה סעדי יעלה ויבוא.

מיקי לוי: היו לעופר שלוש דקות והוא נתן לי.

משה ארבל: לא, לא.

מיקי לוי: למה לא?

משה ארבל: כי הוא הסכים לדחות את ההצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

משה ארבל: חברי הכנסת, אני מבקש לשמור על השקט.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, כאשר אנחנו מדברים על מצב כלכלי בריאותי, מגפה, אין יותר מהפארסה שהייתה אתמול, שלשום, בעניין החלטות – קבלת החלטות, חזרה מקבלת החלטות.

אוסאמה סעדי: עומדים להטיל סגר לילי למשך כשלושה שבועות.

אוסאמה סעדי: אחרי זה אמרו שיש בעיות משפטיות, אחרי זה חזרו, אמרו פתאום: אנחנו פותחים את כל הקניונים.

אוסאמה סעדי: אני לא מבין.

אוסאמה סעדי: או שיש החלטות על בסיס מקצועי, שיקולים בריאותיים בלבד, או שמתחילים לערב שיקולים אחרים.

אלי אבידר: עכשיו גילית?

אלי אבידר: עכשיו?

אוסאמה סעדי: רק עכשיו, רק עכשיו.

אלי אבידר: אחרי עשרה חודשים?

אלי אבידר: עכשיו גילית?

אוסאמה סעדי: אתה רואה?

אוסאמה סעדי: לא, אלי, אני מדבר על זה שאנחנו כבר ממרץ מדברים על זה, ועכשיו זה רק הולך ומתחוור.

אוסאמה סעדי: זה ממחיש באמת איך הממשלה מנהלת את המשבר הזה.

אוסאמה סעדי: למה אני מזכיר את זה, אלי?

אוסאמה סעדי: כי שלשום היו נציגים של כל המסעדות בארץ, ערבים ויהודים – 1,500 מסעדות ומסעדנים – והם לא עובדים מאז מרץ.

אוסאמה סעדי: ואז אמרו להם: תשמעו, אנחנו הולכים לקראת סגר שלישי, אנחנו סוגרים את הכול, מה אתם מבקשים עכשיו מאיתנו שנפתח את המסעדות?

אוסאמה סעדי: מה נגיד להם עכשיו, כשפותחים את כל הקניונים?

אוסאמה סעדי: בצדק, אנחנו בעד פתיחת כל הקניונים, שלא יובן שאנחנו נגד.

אוסאמה סעדי: כל עוד יש תו סגול, שומרים על התנאים ושומרים על הבריאות, בהחלט גם לאפשר לבעלי העסקים לפתוח ולהרוויח, כי כל העניין הזה של הפיצוי הוכח שהוא לא מפצה את העסקים על הנזקים ועל ההפסדים האמיתיים שלהם.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרו לנו, זה בקושי מכסה את השכירות, אם בכלל.

אוסאמה סעדי: למה אני מזכיר את זה?

אוסאמה סעדי: כי בהצעת החוק שלי ושל חבריי אחמד טיבי וסונדוס סאלח, וגם בשם שאר חבריי מהמשותפת, אנחנו מדברים על תיקון לחוק צ'קים ללא כיסוי.

אוסאמה סעדי: אני מדבר לא באופן ספציפי על הקורונה, כי בעניין הקורונה במרץ היו תקנות שהביאה הממשלה; כבוד שר המשפטים, אתה כאן – הבאתם תקנות שאנחנו תמכנו בהן בוועדת החוקה, ואמרתם: למשך שלושה חודשים לא תחשיבו כל צ'ק שחזר במסגרת עשרת הצ'קים שמגבילים חשבון.

אוסאמה סעדי: אבל הבעיה היא שהמצב הכלכלי לא משתפר, ואולי אנחנו נלך לקראת סגר שלישי, ואולי יש סגרים ליליים.

אוסאמה סעדי: המצב הכלכלי הולך ונהיה יותר רע, והרבה עסקים – למשל, כבוד שר המשפטים, כל העסקים שפתחו בשנת 2020 ובסוף 2019 לא זכאים לשום פיצוי.

אוסאמה סעדי: דווקא העסקים החדשים האלה, שהשקיעו מאות אלפי שקלים, לא מקבלים פיצויים, והם סגורים, ויש להם התחייבויות ויש להם הלוואות.

סמי אבו שחאדה: אבו עמר, אפילו זכאות לארנונה הם לא קיבלו, כי הם לא עונים בהתחלה על הקריטריונים.

סמי אבו שחאדה: גם כשסגרו, הם, החדשים האלה, שילמו ארנונה.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר: בעלי העסקים החדשים אכלו אותה, סמי, מכל הכיוונים – –

סמי אבו שחאדה: נכון.

אוסאמה סעדי: – – גם ארנונה – –

סמי אבו שחאדה: הכי חלשים.

אוסאמה סעדי: – – גם לא מקבלים פיצוי, גם השקיעו כספים, והם לקחו הלוואות והם חייבים עכשיו – נתנו צ'קים ונתנו התחייבויות, והם חייבים.

אוסאמה סעדי: גם כל הצעירים בגיל פחות מ-20, כבוד שר המשפטים, לא מקבלים – לא אבטלה ולא חל"ת ולא שום דבר.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר – הצעת החוק שלנו היא באופן כללי, כי חוק צ'קים ללא כיסוי, אדוני שר המשפטים, מדבר אומנם על מצב חירום שהמפקח על הבנקים יכול להשהות את הגבלת החשבון, אבל מקרה החירום שהחוק הקיים מדבר עליו זה מקרה חירום על רקע ביטחוני בלבד.

אוסאמה סעדי: אני אומר: בסדר, על רקע ביטחוני – בסדר, מובן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אתה משפטן.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו יש לנו מקרה חירום ומגפה עולמית, וגם בישראל הכירו בזה שזו מגפה.

קריאה: איפה הוא?

אוסאמה סעדי: הוא פה, הוא פה.

אוסאמה סעדי: השר אמסלם, השר, גם פה.

משה ארבל: הוא גם יושב-ראש ועדת שרים לחקיקה.

אוסאמה סעדי: שניהם פה, אז אני פונה לשני – – –

משה ארבל: למרות שאתם באופוזיציה, אתה, טיבי וסונדוס סאלח העברתם שלושה חוקים, למרות הכול.

אוסאמה סעדי: נכון, כי אנחנו מביאים חוקים חברתיים, והחוק הזה, אדוני שר המשפטים, הוא חוק חברתי.

אוסאמה סעדי: פונים אליך, פונים אליי, פונים לכל חברי הכנסת בעלי עסקים, ואומרים: אנחנו – בסדר, זה המצב.

אוסאמה סעדי: אתם לא נותנים לנו לפתוח.

אוסאמה סעדי: יש לנו התחייבויות.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא רוצים להיכנס ולהיות מוגבלים בחשבון.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים מה זו הגבלת חשבון ומה זה חשבון מוגבל – זה הורס לך את כל החיים, זה הורס לך את העסק.

אוסאמה סעדי: אתה לא יכול לעשות שום דבר.

אוסאמה סעדי: לכן, ההצעה שלנו, כבוד שר המשפטים, היא הצעה כללית, לא מדברת על המקרה הספציפי הזה, כי אני שאלתי אותך ואמרת שאולי עכשיו אין הצדקה לתקנות בעניין הקורונה.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר: פה אנחנו נותנים סמכות למפקח על הבנקים, לממשלה ולמשרד הבריאות, שגם אם יש מצב חירום על רקע בריאותי – אז אנחנו מבקשים שתהיה סמכות לא להכיר בהחזרת הצ'קים בתקופה של מקרה חירום.

אוסאמה סעדי: אני חושב – אני פונה אליך כשר משפטים וכיושב-ראש ועדת שרים לענייני חקיקה – שזה חוק שצריך אכן ללבן עם המפקח על הבנקים בוועדת שרים לענייני כלכלה.

אוסאמה סעדי: לכן, אם תעלה ותגיד שזה מחייב חשיבה ובדיקה, כמובן אנחנו לא נעמוד היום על הצבעה, וניתן לכם את האפשרות לבדוק ולתת לנו תשובה.

אוסאמה סעדי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

משה ארבל: ישיב שר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

משה ארבל: בבקשה.

משה ארבל: עשר דקות לרשות אדוני.

משה ארבל: חברי הכנסת, סגן השר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני רוצה רק להגיד שיש פה סמכויות גם למפקח על הבנקים וגם לשר המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הסמכויות של המפקח על הבנקים הן באמת סמכויות יותר מצומצמות, למקרי אירועים ביטחוניים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הסמכויות של משרד המשפטים יותר רחבות, ובאמת ובסמכות שר המשפטים, בהסכמת שר האוצר, להתקין תקנות לביצוע החוק ולקבוע סייגים לתחולתו, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך הסעיף הזה אנחנו בעצם באנו ועיכבנו פעמיים, זאת אומרת, גם היום, במצב החוקי הקיים היום, יש פתרון למצב מגפה, והוא מופעל – לא דרך סמכות המפקח על הבנקים, אלא דרך סמכות שר המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, יש גם היום ערוץ של פתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו באמת הפעלנו אותו פעמיים, ובכל פעם שהפעלנו אותו אנחנו עבדנו ביחד עם נגיד בנק ישראל והמפקח על הבנקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הבחינה הייתה באיזון בין החייב שנקלע לעת צרה לבין הנושה, שבעצם הוא קיבל את הצ'ק – לייצר איזשהו איזון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו באמת ראינו, בפעמיים שהארכנו, שאנחנו בסיטואציה שיש אחוז גבוה של החזרת צ'קים, ולכן חשבנו שזה נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתקופה האחרונה, לשמחתי, האחוז הוא יותר נמוך, ולכן לא ראינו חובה לממש את זה ולהאריך את התקנות, בעצה אחת עם נגיד בנק ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בכל מקרה, חבר הכנסת אוסאמה, מכיוון שוועדת שרים לחקיקה עוד לא דנה בזה, ולא שמעתי את עמדת המפקח על הבנקים, ויכול להיות שיש היגיון בתיקון הזה, אז באמת אני מבקש שהיום לא נצביע על זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אבדוק את זה עם נגיד בנק ישראל והמפקח על הבנקים ואתן לך תשובה ישירה.

אחמד טיבי: – – – אני רוצה לענות – – –

משה ארבל: התקנון לא כל כך מאפשר, אבל לפנים משורת הדין, לחבר הכנסת טיבי, אנחנו נאפשר דקה.

משה ארבל: ברשותך, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, גברתי.

אחמד טיבי: אנחנו מקבלים את ההצעה של שר המשפטים ניסנקורן.

אחמד טיבי: הגבלת צ'קים והגבלת חשבונות זה נושא שהעלינו כמה פעמים בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: זה גורם למצוקה קשה במיוחד בתקופת הקורונה, ולכן הגדרת מצבי חירום לא יכולה להיות רק מצב ביטחוני, אלא מצב של משבר כלכלי כמו הנושא הזה.

אחמד טיבי: אנחנו מקבלים פניות רבות בעת המשבר הכלכלי על הגבלת חשבונות והחזרת צ'קים, ולכן אני מאוד מבקש שאתם תאיצו את הטיפול.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: אם כן, גם בהצעת חוק זו ההצבעה נדחתה למועד אחר.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/167/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת חוק ציון יום לאומי לתרומתה ולפועלה של העדה הדרוזית (תיקון – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות במדינת ישראל), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת חמד עמאר וקבוצת חברי הכנסת.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים שיושבים כאן במליאה, אני מביא הצעת חוק הכי צודקת לעדה הדרוזית, אין יותר צודקת ממנה, לפחות לתקן את העוול שנעשה לעדה הדרוזית אחרי חוק הלאום והתחושה הקשה שמלווה כל דרוזי ודרוזי במדינת ישראל.

חמד עמאר: הצעת החוק הזאת מדברת רק על דבר אחד: עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות.

חמד עמאר: אני לא מבין למה בבית הזה יש מתנגדים לחוק הזה.

חמד עמאר: החוק הזה – במשפט אחד: החוק הזה צריך לעבור כאן ב-120 חברי כנסת.

חמד עמאר: אסור שיצא מהבית הזה חבר כנסת אחד.

חמד עמאר: כולם אמורים להצביע על החוק הזה.

חמד עמאר: החוק הזה מחויב המציאות.

חמד עמאר: התחושות של בני העדה הדרוזית הן מאוד קשות.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, הצעת החוק הזאת נולדה לעולם לפני שנתיים וחצי, אחרי חוק הלאום.

חמד עמאר: ראש הממשלה בנימין נתניהו ישב איתנו, עם כל ההנהגה של העדה הדרוזית, לא פעם, לא פעמיים, לא שלוש, והגענו איתו לסיכומים שהחוק הזה יבוא לכאן, לכנסת, התוך 40 יום מיום ההסכם שחתמנו איתו.

חמד עמאר: עברו הרבה יותר מ-40 יום מאז.

חמד עמאר: לכן, ראש הממשלה בעצמו צריך לעלות לכאן ולהצביע איתי על החוק הזה.

חמד עמאר: הוא לא יכול לשלוח לי אנשים שאני אדחה את זה.

חמד עמאר: אני לא יכול לדחות את זה ביום אחד.

חמד עמאר: זה החוק הכי צודק שיש.

חמד עמאר: זה חוק שנותן את כל הזכויות של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: מגיע להם.

חמד עמאר: ועל מה אני מדבר כאן, בחוק הזה?

חמד עמאר: לעגן מעמדה של עדה בתוך מדינתה.

חמד עמאר: על מה אני מדבר?

חמד עמאר: אני לא מדבר על לשלול למישהו משהו.

חמד עמאר: אני רוצה לתת, לא לשלול מאף אחד.

חמד עמאר: אני לא פוגע באף אחד בחוק שלי.

חמד עמאר: ההפך הוא הנכון.

חמד עמאר: לכן אני פונה לליכוד כאן ולכל חברי הליכוד שיושבים כאן במליאה.

חמד עמאר: היד שלכם צריכה לרעוד אם אתם מצביעים נגד.

חמד עמאר: היד שלכם צריכה לרעוד אם אתם מצביעים נגד.

חמד עמאר: אתם הבטחתם יותר מפעם, ואני אגיד לכם, החוק הזה שלי מוכן מהיום הראשון של הכנסת העשרים-ושלוש, ואני חיכיתי וחיכיתי, כי אמרתם לי שאתם מכינים חוק, אתם מכינים חוק דומה לחוק שלי, שבעצם מתבסס על החוק שלי – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות.

חמד עמאר: אני לא יכול להמשיך לחכות.

חמד עמאר: ב-16 במרץ יש בחירות.

חמד עמאר: אנחנו צריכים להעביר את החוק הזה היום בקריאה טרומית ולרוץ איתו לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית – ולהעביר אותו לפני הבחירות, אם אתם רוצים לעשות צדק עם העדה הדרוזית.

חמד עמאר: לכן אני אומר לכם, כל מי שיצביע נגד החוק הזה, שיסתכל בראי ויתבייש.

חמד עמאר: שיתבייש.

חמד עמאר: הרי כולכם מגיעים לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: ואני כאן עובר לכחול לבן, ואני מקווה ומאמין שכחול לבן יצביעו על החוק הזה, כי הם לא יכולים שלא להצביע עם החוק הזה.

חמד עמאר: הרי הם הבטיחו והם היו בכל היישובים הדרוזיים, עשו לא חוג בית אחד ולא שניים ולא עשרה – עשרות חוגי בית נעשו בעדה הדרוזית בשלוש מערכות הבחירות של כחול לבן, וכחול לבן הבטיחו את החוק הזה לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני לא מדבר על חבר כנסת זוטר בכחול לבן, למרות שכולם מכובדים; אני מדבר על בני גנץ, שר הביטחון של מדינת ישראל, יושב-ראש סיעת כחול לבן, שהבטיח את החוק הזה והבטיח לעגן והבטיח לעשות צדק עם העדה הדרוזית.

חמד עמאר: לכן, אני מצפה ממנו שיקרא לכל חברי הכנסת שלו שיתייצבו כאן ויצביעו על החוק הזה.

חמד עמאר: החוק הזה צריך לעבור היום.

חמד עמאר: אשכנזי, גבי אשכנזי, חבר הכנסת, שר החוץ, הבטיח לפני תקופה קצרה מאוד שהוא יביא חוק למען העדה הדרוזית ויתקן את חוק הלאום למען העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אז בוא תעגן את מעמדה של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: בוא תצביע איתי בחוק הזה.

חמד עמאר: אל תתחמקו ואל תברחו.

חמד עמאר: תגיעו לכאן, תצביעו.

חמד עמאר: העדה הדרוזית נתנה לכחול לבן הכי הרבה קולות.

חמד עמאר: לא הייתה מפלגה אחת מאז קום המדינה שקיבלה מהעדה הדרוזית קולות כמו כחול לבן.

חמד עמאר: אל תביישו את עצמכם ולא תצביעו איתי.

חמד עמאר: תצביעו איתי ותביאו את החוק הזה בקריאה טרומית.

חמד עמאר: היום החוק הזה צריך לעבור.

חמד עמאר: ש"ס, ש"ס, שמסתובבת בכפרים הדרוזיים ומקבלת קולות, ויש לה הרבה קולות בעדה הדרוזית, והיא כל הזמן מדברת על שוויון לעדה הדרוזית – תוכיחו את עצמכם היום.

חמד עמאר: תבואו ותגידו: אנחנו מצביעים עם חמד עמאר; אנחנו מצביעים עם העדה הדרוזית – לא עם חמד עמאר, תצביעו עם העדה הדרוזית היום.

חמד עמאר: כל אחד כאן בכנסת שלא יצביע היום למען העדה הדרוזית – לא למעני, לא למען ישראל ביתנו; אתם מצביעים היום למען העדה הדרוזית, למען האנשים שאתם מסתכלים להם בלבן של העיניים והולכים איתם כברת דרך יותר מ-70 שנה.

חמד עמאר: אתם צריכים להבין שהיום אתם חייבים לתת להם את הצדק ואת השוויון.

חמד עמאר: דיברו איתי הרבה על לדחות את הצעת החוק הזאת.

חמד עמאר: אני אומר לכם דבר אחד: אני חבר כנסת ותיק, אני 12 שנה בכנסת; יש אפשרות אחת – להעביר אותה בקריאה טרומית היום, ואני אחכה עד שהממשלה תביא את הצעת החוק שלה.

חמד עמאר: הרי הממשלה – יש לה חוק דומה.

חמד עמאר: אז מה, משחקים פוליטיקה על הגב של העדה הדרוזית?

חמד עמאר: בואו, תצביעו איתי בטרומית היום.

חמד עמאר: נעביר אותו בקריאה טרומית.

חמד עמאר: ובשבוע הבא, בעוד שבועיים, תביאו את החוק של הממשלה, ונאחד את שני החוקים, ונקדם את זה ביחד.

חמד עמאר: המטרה שלי היא לא שיהיה חוק על שמי; לא מעניין אותי.

חמד עמאר: מעניין אותי העדה הדרוזית, זה מה שמעניין אותי.

חמד עמאר: אני נמצא כאן בכנסת 12 שנה, ונלחם רק בשביל דבר אחד – בשביל העדה שלי, שאני מייצג אותה כאן.

חמד עמאר: רק בשביל העדה שלי.

פטין מולא: לא רק אתה.

פטין מולא: יש לך – – – גם לנו יש זכות – העדה הדרוזית.

פטין מולא: אף אחד לא נתן לך את הזכות – – – של העדה הדרוזית.

פטין מולא: אנחנו העלינו את החוק – אנחנו לא נגד החוק.

פטין מולא: אתה מביא את חוק – – – לכנסת.

חמד עמאר: פטין מולא, תתבייש.

חמד עמאר: אל תענה לי כשאני מדבר.

חמד עמאר: 12 שנה אני כאן – רק עדה דרוזית.

חמד עמאר: אני אומר לכם, אני אומר לכם אחד-אחד כאן, חברי הכנסת, אחד-אחד, מכל רשימה, מכל סיעה – –

אלי אבידר: פטין, תתבייש.

פטין מולא: לא, אני איתו, אני מצביע איתו, אבל – – –

חמד עמאר: – – מכל מפלגה, כל מי שנמצא כאן – תעלה, תצביע.

פטין מולא: אתה לא עושה כלום בשביל העדה הדרוזית.

פטין מולא: אנחנו עושים – – –

חמד עמאר: תקבלו את האומץ שלכם, כמו שאתם מקבלים את האומץ שלכם להגיע לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: צריך להיות לכם אומץ.

חמד עמאר: לפעמים אדם נבדק באומץ שלו, ביכולת שלו, ביכולת ההחלטות שלו – – –

פטין מולא: אנחנו תומכים בחוק – לא בשבילך, בגלל העדה הדרוזית.

חמד עמאר: הרי כל אחד מכם אומר שהוא מאמין בהצעת החוק שלי.

חמד עמאר: אם אתם מאמינים בהצעת החוק שלי, תעלו ותצביעו איתי היום.

חמד עמאר: אל תשבו בחיבוק ידיים, אל תהיו שלט – אל תהיו נשלטים על ידי מישהו שיגיד לכם: תצביעו ככה, אל תצביעו ככה.

חמד עמאר: תסתכלו על החוק, תקראו את החוק הזה; תגידו: החוק הזה פוגע במדינת ישראל.

חמד עמאר: אל תצביעו עליו, אם החוק הזה פוגע במדינת ישראל.

פטין מולא: מה יש לך?

פטין מולא: אנחנו מצביעים על החוק.

פטין מולא: כל הליכוד יצביע.

חמד עמאר: החוק הזה מחזק את ביטחונה של מדינת ישראל.

חמד עמאר: החוק הזה מחזק את ביטחונה של מדינת ישראל ולא פוגע באף אחד – לא בליכוד, לא בכחול לבן, לא בש"ס, לא באגודת ישראל, לא ברשימה המשותפת, לא ביש עתיד, לא בימינה, לא במרצ.

חמד עמאר: אף אחד לא נפגע מהחוק הזה.

חמד עמאר: תפסיקו להתבייש.

חמד עמאר: אל תביישו את האנשים שמצביעים בשבילכם.

חמד עמאר: מי שרוצה להגיע לעדה הדרוזית צריך להצביע היום על החוק הזה.

חמד עמאר: אם הוא לא מצביע על החוק הזה, שלא יגיע אלינו – לא רוצים לארח אותו.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

משה ארבל: ישיב בשם הממשלה – – –

מירי רגב: צריך להגיד בצורה ברורה, חד וחלק: מי שדאג לדרוזים במדינת ישראל זה הליכוד; מי שהקים את מרכז המורשת הדרוזית זה אני, כשרת התרבות בממשלת ישראל.

מירי רגב: אין להם ולעמאר, עם כל הכבוד שיש אליהם, שום בעלות על החברה הדרוזית.

מירי רגב: פטין מולא עובד למען המגזר הדרוזי; הליכוד עובד למען המגזר הדרוזי; הממשלה עובדת למען המגזר הדרוזי.

פטין מולא: זה נכון.

פטין מולא: אנחנו עובדים.

פטין מולא: אנחנו מצביעים בעד החוק – לא שלכם, שלנו.

פטין מולא: אנחנו בשביל העדה הדרוזית.

פטין מולא: מה עשיתם בשביל הדרוזים?

עודד פורר: זה הבטחות ודיבורים.

עודד פורר: כמה הבטחות.

עודד פורר: אלופים בהבטחות.

מירי רגב: כמו הבוס שלך.

פטין מולא: מה אתם עשיתם בשביל הדרוזים?

פטין מולא: תשאלו את עצמכם.

אלי אבידר: תתביישו לכם.

פטין מולא: אתם תתביישו לכם.

פטין מולא: אתם תתביישו לכם.

פטין מולא: רצינו חוק שיבוא ויעגן את כל – – – ואתם – – –

משה ארבל: סגן השר פטין מולא, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה ארבל: תמנע ממני – – –

אלי אבידר: פטין, תתבייש, באיזו מפלגה אתה יושב.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

פטין מולא: אני מצביע בעד.

פטין מולא: אתה תתבייש.

פטין מולא: אתה היית צריך להתבייש שהיית בממשלה עם ליברמן – – – של העדה הדרוזית.

משה ארבל: השר מיכאל ביטון, בבקשה.

משה ארבל: סגן השר פטין מולא, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

פטין מולא: אנחנו מצביעים בעד שוויון.

פטין מולא: לא – – – נגד שוויון.

פטין מולא: אנחנו בעד השוויון.

משה ארבל: סגן השר פטין מולא, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

משה ארבל: בבקשה לצאת.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: (סגן השר פטין מולא יוצא מאולם המליאה.

משה ארבל: )

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש במליאה, חברי הכנסת, יש לי הודעה כתובה של הממשלה בנושא הזה, אבל אני מעדיף גם להתייחס לגופם של דברים.

משה ארבל: ששש.

משה ארבל: אני מבקש לאפשר לשר מיכאל ביטון להשיב בשם הממשלה על הצעת החוק.

מיכאל ביטון: אני שמח שחבר הכנסת חמד עמאר, בלהט דבריו ובמלחמתו הנוקבת למען שוויון לעדה הדרוזית, עלה לכאן.

מיכאל ביטון: הדברים שלך נאמרו מדם ליבך, ויש להם בסיס.

מיכאל ביטון: בהחלט דרוש מאמץ מתמיד לשוויון כל אזרחי המדינה – כל אזרחי המדינה צריכים שוויון, וגם העדה הדרוזית, היקרה והטובה, שתרמה תרומה דרמטית למדינת ישראל.

מיכאל ביטון: אבל כדי לעשות סדר – בלהט הדברים, הצעקות לא מבטאות את האמת ואת המציאות.

מיכאל ביטון: אני רוצה לכוון אותך להצעת החוק שאתה מבקש לתקן.

מיכאל ביטון: על הצעת החוק הזאת חתום אביגדור ליברמן כשר הביטחון ב-2018.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אביגדור ליברמן חתום על ההצעה הזאת, ב-2018, הצעת חוק שהתקבלה, יחד עם בנימין נתניהו, יחד עם הנשיא ראובן ריבלין ויחד עם יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין, וזה על בסיס שותפות, של עבודה משותפת של ישראל ביתנו והליכוד ב-2018 בממשלת ליכוד-ישראל ביתנו.

מיכאל ביטון: שם הבאתם הצעת חוק, בסך הכול יפה וטובה, שסעיף אחד של ההחלטה המקורית אומר: "מטרת חוק זה לקבוע יום לאומי לציון פועלה של העדה הדרוזית ותרומתה למדינת ישראל בבניין הארץ – –"

קריאה: אני אתקן אותך – – –

מיכאל ביטון: רגע, לא סיימתי.

מיכאל ביטון: "– – בחיזוק הביטחון ובעיצוב פני החברה הישראלית כחברה שוויונית ומגוונת".

מיכאל ביטון: הינה, סעיף 1, יושב-ראש המפלגה שלך, אביגדור ליברמן, הכניס את המילה שוויון – שוויונית.

מיכאל ביטון: אז כל הצעקות היום, זה קצת מוגזם ביחס למציאות.

מיכאל ביטון: עכשיו, אנחנו מאוד מאוד שמחים שישראל ביתנו לוקחת את ערך השוויון ומרוממת אותו בכנסת, אבל לא חיכינו לישראל ביתנו כדי לרומם את ערך השוויון.

מיכאל ביטון: ממש לא חיכינו.

מיכאל ביטון: יש כבר הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, של חבר הכנסת איתן גינזבורג וקבוצת חברי הכנסת, ושם כתוב: "מוצע לעגן במסגרת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו את הזכות לשוויון ואת האיסור על אפליה".

מיכאל ביטון: הינה לך הזדמנות, עוד מעט, להצביע בעד תיקון חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ולהכניס את המילה "שוויון" לחוק-יסוד – לא לחוק שולי וקטן, אלא לחוק מרכזי, שיחול על העדה הדרוזית באופן מיידי.

חמד עמאר: אז בוא תצביע איתי.

חמד עמאר: מה אתה אומר?

מיכאל ביטון: רגע, חבר הכנסת חמד – –

חמד עמאר: אתה אומר לי בעצם שאתה לא רוצה להצביע – – –

מיכאל ביטון: – – עוד לא שמעת את הכול.

חמד עמאר: אז בוא תצביע איתי על החוק שלי.

מיכאל ביטון: עוד לא שמעת, זאת הקדמה.

מיכאל ביטון: אבל אני מחכה בסבלנות.

חמד עמאר: בוא תצביע איתי על החוק הקטן שלי.

משה ארבל: חברי חמד עמאר – – –

מיכאל ביטון: אתם מציעים פה, לצערי, לא דבר מהותי.

מיכאל ביטון: כי אם ישראל ביתנו הייתה רוצה לעשות שוויון במדינה, היא הייתה באה ומודיעה שהיא תומכת בתיקון חוק-יסוד: כבוד האדם, ומוסיפה את המילה "שוויון", כמו שחבר הכנסת איתן גינזבורג מציע היום.

מיכאל ביטון: תצביעו בעד שוויון בחוק-יסוד – זה יותר חזק מכל דבר, ובא לציון גואל.

מיכאל ביטון: יש לך הזדמנות היום.

פטין מולא: אנחנו מצביעים בעד.

אלי אבידר: מי הכניס אותך עוד פעם?

אלי אבידר: לא הוציאו אותך?

פטין מולא: אני בעד חמד, לא בעד פטין.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת חמד עמאר, הבנת שכשהביאו את חוק הלאום בלי המילה "שוויון", אתה היית מיוזמי החוק.

חמד עמאר: נכון.

מיכאל ביטון: אז אני שמח שחזרת בתשובה ושאתה בעד שוויון.

מיכאל ביטון: אבל אם אתה בעד שוויון תביא את זה בכל חוקי-היסוד; תביא את זה לכולם, את השוויון.

מיקי לוי: פטין מולא.

מיכאל ביטון: אז זה מאוד מפתיע, חבר הכנסת חמד עמאר, שאתה מיוזמי חוק הלאום ושלא שמת את המילה שוויון, ועכשיו אתה נזכר – –

חמד עמאר: אני מציע, אדוני השר – – –

מיכאל ביטון: – – להכניס בחוק קיים, להכניס בחוק קיים, שיש בו את המילה שוויון – –

חמד עמאר: – – – בעד החוק.

מיכאל ביטון: – – עוד פעם את המילה שוויון.

מיכאל ביטון: אני אקריא לך את החוק הקיים, בסעיף 1, שוב פעם: "בחיזוק הביטחון ועיצוב פני החברה הישראלית כחברה שוויונית ומגוונת".

מיכאל ביטון: החוק הזה שמציין את היום הלאומי לתרומתה של העדה הדרוזית זה חוק מצוין, ובסעיף 1 שלו יש שוויון.

מיכאל ביטון: אם אתה רוצה יותר שוויון, תצביע בעד החוק של איתן גינזבורג – תיקון חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו והוספת השוויון לשם – ואז זה יחול עוד יותר חזק; לא בחוק כזה, אלא בחוק-יסוד, גם על העדה הדרוזית הטובה והמשמעותית וגם על כלל הקבוצות בחברה הישראלית.

מיכאל ביטון: אבל כיוון שההצעה הזאת היא הצעה פרטית, ואתם יודעים שהממשלה לא מקדמת הצעות פרטיות של האופוזיציה – באופן כללי, רוח הדברים שלנו היא בעד העדה הדרוזית, בעד שוויון לעדה הדרוזית, והיושב-ראש של המפלגה שלך הביא את החוק הזה, ואנחנו אוהבים את החוק הזה מ-2018, ויש בו את המילה "שוויון", ולכן ניתן לדברים פה להתפתח ולהגיע לידי ההצבעה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני השר, אדוני השר – – –

משה ארבל: תודה רבה.

אלי אבידר: אדוני השר – – –

משה ארבל: בשם הממשלה מבקש – – –

מיקי לוי: אדוני השר, זה מאוד מאוד חשוב.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, חבר הכנסת מיקי לוי, תודה.

משה ארבל: אני מבקש מהשר דוד אמסלם – שר נוסף ישיב – –

מיקי לוי: השר ביטון, חשוב – –

משה ארבל: – – בשם הממשלה – – –

מיקי לוי: – – חשוב שתמנע את סגירת המאפייה בקריית שמונה.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: חמש דקות לרשות השר דוד אמסלם, להשיב בשם הממשלה.

אלי אבידר: – – – השר ביטון.

משה ארבל: אני מבקש – – –

אלי אבידר: את זה אתה מבין בערבית.

משה ארבל: אני מבקש מחברי וחברות הכנסת לתפוס את מקומותיהם, כיוון שההצבעה תהיה אלקטרונית, ולכן כל אחד שנדרש להגיע למקומו כדאי שיעשה את זה כעת.

משה ארבל: בבקשה, השר, עד חמש דקות לרשותך.

משה ארבל: אני מבקש מחבר הכנסת סמי אבו שחאדה, חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – זה מאוד מפריע.

משה ארבל: אני מבקש מחברי הכנסת לאפשר לשר אמסלם לומר את דבריו.

דוד אמסלם: תזכור תמיד את אבו דאבי.

דוד אמסלם: תספר לנו איך שם.

דוד אמסלם: תבוא, תקלל אותנו ותספר לנו איך נראית אבו דאבי.

משה ארבל: כבוד השר, חמש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תראו, מה שנעשה כאן זה מהלך פופוליסטי פוליטי קטן ונמוך, ואני אסביר גם מדוע.

דוד אמסלם: ראש הממשלה מינה סגן שר במשרד ראש הממשלה שאחראי לטיפול המינהלת גם במינהלת הדרוזים, השר פטין מולא.

אלי אבידר: אבל הוא מסכים איתו – – –

דוד אמסלם: אני אסביר: השר פטין מולא ישב עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה וישב גם עם ראשי העדה.

דוד אמסלם: הרעיון הוא להביא הצעת חוק הוליסטית שמקובלת גם על השייח' טריף, גם על חברי הכנסת הדרוזים בכנסת וגם על ראשי המועצות ואנשי הציבור הדרוזים.

דוד אמסלם: הרי אין מחלוקת כאן, ואנחנו בוודאי ובוודאי חושבים שצריך לחזק את מעמדה של העדה, לא רק בהצהרות, גם באופן מעשי.

דוד אמסלם: אני הצעתי לחמד עמאר לדבר על החוק אבל לא להצביע עליו.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שאנחנו מתכוונים להביא חוק קצת יותר מסודר, יותר הוליסטי; בגלל שאני חושב שסיפור העדה הדרוזית זה לא שאלה פוליטית, לא שאלה פוליטית של מפלגות.

דוד אמסלם: הרי אין ויכוח פה בכנסת – אולי להוציא את הרשימה המשותפת – שאנחנו צריכים לסייע בנושא ושצריך לחזק את מעמדה של העדה.

דוד אמסלם: אין שום ספק בזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אגיד לך גם יותר מזה:

דוד אמסלם: חיזוק מעמדה של העדה בדרך כלל זה יותר מאשר השוויון הרגיל בין כלל אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: אבל הוא לא קיבל את ההצעה, מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שהוא חשב שיכול להיות שבעוד שבועיים-שלושה יהיו בחירות, אז מה הוא יעשה?

דוד אמסלם: ממה הוא יתפרנס?

דוד אמסלם: כרגיל.

דוד אמסלם: אני חושב על העדה עצמה.

דוד אמסלם: אני באמת מאמין שצריך להעביר חוק כזה ולעשות אותו בצורה משולבת.

דוד אמסלם: וגם אחרי הבחירות – הבחירות זה לא פקטור בכלל, זה לא מעניין.

דוד אמסלם: ואני חושב – אמרתי, כשסגן השר מולא יושב עם השייח' טריף, הוא מקבל גם את הסכמתו לעניין והוא מקבל בכלל את ההערות שלו.

דוד אמסלם: הרי בסוף אנחנו צריכים להביא משהו שמקובל על האנשים, מקובל על ראשי העדה.

דוד אמסלם: אבל אתה לוקח את זה עכשיו למקום הכי צר שיכול להיות.

דוד אמסלם: אז אני אגיד לך מה החלטתי לעשות: אנחנו נצביע בהצעת החוק.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה: בגלל שאתה רוצה להגיד אחרי זה שאנחנו נגד הדרוזים.

דוד אמסלם: לא ניתן לך.

דוד אמסלם: מי שדואג לדרוזים זה אנחנו, לא אתם, וגם לא אתם.

דוד אמסלם: אתם עושים עליהם פוליטיקה, זה נכון.

דוד אמסלם: אנחנו באמת מתכוונים לדאוג.

דוד אמסלם: לכן, אנחנו נצביע בעד הצעת החוק.

דוד אמסלם: אנחנו נגבש את הצעת החוק האמיתית, ההוליסטית, שגם מגובה בתקציבים, ואנחנו נגיש אותה לכנסת כשהיא תהיה מוכנה ומקובלת, דרך אגב, בעיקר על ראשי העדה – גם מנהיג העדה הרוחניים וגם מנהיגי העדה שמובילים או ראשי הערים והכפרים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה גם שותף לחלק מהעניין, בגלל שאתה גם חלק מהעדה, אז גם אתה צריך להיות שותף – –

פטין מולא: הוא היה שותף, הוא היה שותף.

דוד אמסלם: – – בגיבוש כל הנושא הזה – – –

פטין מולא: הוא הלך לנציבות.

דוד אמסלם: ואני מציע לך לקבל את ההצעה שלי – –

פטין מולא: – – – הצעת חוק.

דוד אמסלם: – – לא לקחת את זה למקום הצר, אלא בואו נעשה משהו אמיתי, פעם אחת, לטובת העניין.

דוד אמסלם: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לשר דוד אמסלם.

מיקי לוי: פטין, הם יבואו לעל האש.

משה ארבל: המציע – – –

פטין מולא: אנחנו נעשה על האש.

משה ארבל: חבר הכנסת חמד עמאר, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

משה ארבל: אני קורא שוב לחברי וחברות הכנסת לתפוס את מקומותיהם, כיוון שאני לא אאפשר למי שלא יהיה במקומו להצביע.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: כבוד השר אקוניס, ברגע שהשר דוד אמסלם אמר שהוא תומך בהצעת החוק, אני לא צועק.

חמד עמאר: אני חושב – קודם כול אני רוצה להודות – – –

פטין מולא: – – – לפטין מולא שהביא לך את התמיכה מהליכוד, ולא המשותפת והחברים שלך, יאללה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני רק רוצה להחזיר אתכם שנתיים וחצי אחורה.

חמד עמאר: לפני שנתיים וחצי אני ויושב-ראש המפלגה שלי, השר אביגדור ליברמן, אז שר הביטחון, ישבנו אצל ראש הממשלה, גם במשרד הביטחון, בלשכה שלו, וסיכמנו את החוק הזה.

חמד עמאר: לפני שנתיים וחצי.

חמד עמאר: ראש הממשלה היה נוכח, אחרי חוק הלאום.

חמד עמאר: שתדעו, אני חיכיתי שנתיים וחצי.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, אני לא – תרימו, הם לא שומעים אותי בכלל.

קרן ברק: שקט, בבקשה.

קרן ברק: שומעים אותך.

קרן ברק: פשוט מפריעים לכם.

קרן ברק: חבר הכנסת פטין מולא, תהיו רגע בשקט שם למעלה.

קרן ברק: חבר הכנסת מולא, חבר הכנסת האוזר.

קרן ברק: האוזר, תהיו בשקט, אתם מפריעים לו, וזה על הזמן שלו.

קרן ברק: כן.

חמד עמאר: זה לא על הזמן שלי, זה על זמן של כולם.

קרן ברק: לא, זה על הזמן שלך.

חמד עמאר: אני לא אקח הרבה זמן.

חמד עמאר: קודם כול אני רוצה – אמרתי את זה ואני אחזור על זה שוב – לפני שנתיים וחצי סיכמנו את זה במשרד הביטחון בלשכתו של ראש הממשלה.

חמד עמאר: נכחנו אני, גם שר הביטחון אז, חבר הכנסת אביגדור ליברמן, והחוק הזה היה מוסכם על כולם.

חמד עמאר: ואז הוסכם שתוך 40 יום הוא יובא לכאן – לא בא; אני הבאתי אותו היום.

חמד עמאר: אני לא מחפש הישג פוליטי, אני מחפש רק צדק לעדתי, העדה שאני מייצג כאן ושאני מייצג אותה בכבוד ואני רוצה להמשיך לייצג אותה.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לכל אחד – – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו מצביעים בשביל פטין מולא.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לכל אחד – גם לפטין מולא אני רוצה להודות, גם לשר אמסלם אני רוצה להודות, גם לראש הממשלה, אבל אני גם רוצה להודות לכל אחד שיצביע איתי, לכל אחד שמלווה אותי – אני לא שומע אותך.

קרן ברק: חבר הכנסת מולא, הוא הודה לך.

קרן ברק: תן לו לדבר, בבקשה.

קרן ברק: חבר הכנסת מולא, תן לו לסיים לדבר, בבקשה.

חמד עמאר: הגיע גם יושב-ראש הכנסת, ויושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יריב לוין, היה בסוד העניינים כל הזמן, וגם ישב איתנו במשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: אז אני לא מביא משהו שאף אחד לא הכיר – אני מביא משהו שכולם הכירו, וכולם תמכו בזה.

חמד עמאר: לכן יש לנו הזדמנות היום להעביר את זה בטרומית.

חמד עמאר: אני אומר לכם, נעביר את זה בטרומית – ואני מבין שזה יעבור בטרומית – נחכה להצעת החוק של הממשלה ביחד, נעביר את זה ביחד.

חמד עמאר: המטרה שלי היא אחת: לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית במדינת ישראל.

חמד עמאר: זו מדינתנו.

חמד עמאר: כולנו ביחד נצביע.

חמד עמאר: תודה רבה לכולם.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

קרן ברק: תפסו את מקומותיכם, בבקשה.

קרן ברק: כולם לתפוס את מקומותיהם.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק – – –

חמד עמאר: אני עולה.

קרן ברק: אני אחכה לך שתעלה.

קרן ברק: רגע, אנחנו מחכים לחבר הכנסת עמאר שיעלה, ייקח לנו כמה דקות.

קרן ברק: הצבעה על הצעת חוק ציון יום לאומי לתרומתה ולפועלה של העדה הדרוזית (תיקון – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות במדינת ישראל), התש"ף–2020.

קרן ברק: זה חוק היסטורי, חבר'ה.

קרן ברק: אנחנו נחכה ליוזם החוק שיעלה למקומו.

פטין מולא: – – –

קרן ברק: אנחנו צריכים לשמוח שכולנו מצביעים.

קרן ברק: למה לכעוס, חבר הכנסת מולא?

קרן ברק: אנחנו שמחים לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית, חבר הכנסת פטין מולא.

קרן ברק: עוברים להצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 77 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ציון יום לאומי לתרומתה ולפועלה של העדה הדרוזית (תיקון – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות במדינת ישראל), התש"ף

קרן ברק: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קרן ברק: בעד – 77, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מודיעה שהצעת החוק עברה פה אחד, ועוברת לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה ראשונה.

אבי דיכטר: להעביר לוועדת חוקה.

קרן ברק: מבקשים פה לוועדת חוקה, אז נצטרך להעביר את זה לוועדת הכנסת להצבעה.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת הכנסת להכרעה לאיזו ועדה היא תגיע.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/74/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעת חוק חובת שקיפות להסדר ניגוד עניינים של שר או ראש ממשלה, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

קרן ברק: עשר דקות, בבקשה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, היום אנחנו מציינים את היום הבין-לאומי למאבק בשחיתות, אבל עלינו, נבחרי הציבור, מוטלת האחריות לנהל את המאבק הזה כל השנה.

קארין אלהרר: כי בזמן שהשחיתות עשויה להישמע לאנשים מסוימים כסתם קטנוניות על בקבוקים וסיגרים, היא פוגעת ישירות בחיי האזרחים.

קארין אלהרר: היא פוגעת בהם כשהחלטות מתקבלות בהתאם לשיקולי מקורבים במקום לשיקולים עניינים; היא פוגעת בהם כשחוזים והסכמים נחתמים לא לפי חובת מכרזים אלא לטובת מוציא המכרז; היא פוגעת בהם כשבמשך שנתיים לא ממונים בכירים למערכות אכיפת החוק רק כדי להפוך את ממלאי המקום לנוחים להשפעה; היא פוגעת בהם כשבעיצומו של משבר בריאותי וכלכלי גדול, הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל, מתקבלות החלטות שכל תכליתן היא לשמור על הכיסא של אדם נאשם בפלילים.

קארין אלהרר: הצעת החוק המונחת בפניכם אולי לא תצליח למגר את כל השחיתות, אבל אם היא תאושר, היא תבטיח שלאזרחים שיושבים בבית יהיו הכלים הטובים ביותר להכרת מפת האינטרסים של מי שמקבל החלטות כל יום ויום לגבי אזרחי מדינת ישראל לאחר שאלו זכו בקולות הבוחרים.

קארין אלהרר: הצעת החוק הזאת, שמטרתה לחייב פרסומי הסדר ניגוד עניינים של שרים וראש ממשלה, נועדה לעקור רעה חולה שהשתרשה, שהרבה פעמים לא מפרסמים.

קארין אלהרר: ומי בוחר להסתיר?

קארין אלהרר: נכון מאוד, מי שיש לו מה להסתיר – בדיוק כמו פרשת בזק, שלא הייתה באה לעולם אם לא היינו יודעים על הסדר ניגוד עניינים.

קארין אלהרר: אבל הדבר הזה לא קיים כחובה חוקית זה אפשר, אם רוצים.

קארין אלהרר: עד שהחקיקה לא תחייב שרים וראשי ממשלה לחשוף את אותם הסדרים, אנחנו לא תמיד נדע.

קארין אלהרר: אנחנו לא נדע שהם מקבלים החלטות שטובת הציבור והיא לבד עומדת לנגד עיניהם.

קארין אלהרר: הם צריכים לפרסם, ואם הם יחששו לפרסם אחרי קיומה של חובה, נדע בוודאות שיש להם מה להסתיר.

קארין אלהרר: אז אני קוראת לכל החברים: תצביעו בעד החוק, תצביעו בעד הציבור, וזה בהכרח אומר שנצביע נגד השחיתות.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב השר המקשר דוד אמסלם.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני שאתייחס להצעת החוק הזאת, אני רוצה לדבר שוב על הצעת החוק הקודמת, של חמד עמאר.

דוד אמסלם: אני קודם כול רוצה להודות לסגן השר פטין מולא על העבודה המאומצת שהוא עשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, סגן השר פטין מולא לא רק כתב הצעת חוק והגיש אותה לכאן, סגן השר ערך הרבה פגישות, כיתת את רגליו, מוביל את הנושא, משקיע בזה שעות רבות, ובעזרת השם אנחנו מקווים שבמהרה תגיע לכאן הצעת חוק שמקובלת על כל מנהיגי העדה הדרוזית, באופן כזה שאני מאמין שהם סיכמו.

דוד אמסלם: בכלל, הטיפול בעדה הדרוזית זה לא שאלה של מפלגה כזאת או אחרת.

דוד אמסלם: לכן, בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לפטין מולא על כל העבודה שהוא עושה, ביחד עם יושב-ראש הכנסת, בנושא הזה של עיגון מעמדה, בוודאי הזכויות, של העדה הדרוזית, בוודאי של כל מי שמשרת בצה"ל וחוזר חזרה ליישובים, גם בנושאים של הקרקעות.

דוד אמסלם: בזמנו, כשהייתי בוועדת הפנים, גם סיירתי בכמה יישובים שבני העדה גרים שם, העדה הדרוזית, והמצוקה הכי קשה שהם העלו בפניי זה בעיקר מצוקת הקרקעות של החיילים המשוחררים, שמגיעים חזרה לכפרים, מתחתנים, רוצים להקים את ביתם שם ומצאי הקרקע בחוסר גדול מאוד.

דוד אמסלם: כאן, כמובן, כפי שאמרתי, כשהייתי יושב-ראש ועדת פנים, ישבתי גם עם שר השיכון דאז וגם עם מינהל מקרקעי ישראל על מנת לייצר איזשהו פתרון מחוץ לקופסה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הפתרונות שם זה לא במסגרת השוויון, בגלל שחייל שמשתחרר במדינת ישראל לא מקבל שום דבר – הוא מקבל מענק ללימודים.

דוד אמסלם: אבל כאן יש בעיה אמיתית, ייחודית לעדה, שרוצה להמשיך ולהתגורר יחד באותם יישובים וכפרים שהם נולדו בהם, והיות שגם החיילים המשוחררים מילאו את כל חובתם כלפי צה"ל, אז אין שום סיבה בעולם.

דוד אמסלם: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לצאת אפילו מהכללים הרגילים שהיא נוהגת בין האזרחים הרגילים שלה, היהודים, ולתת פתרון לסוגיה, בעיקר של הדיור והתעסוקה.

דוד אמסלם: גם סיפור התעסוקה לא פשוט.

דוד אמסלם: בסך הכול אין הרבה אזורי תעשייה באזורים האלה, ולכן צריך באמת להתמקד בעיקר בנושא האמיתי, לא ההצהרתי סתם אלא האמיתי, של לסייע – בוודאי לבני העדה שהם בוגרי צה"ל ומילאו את כל חובתם כלפי המדינה; דרך אגב, כמו כל אזרח שאמור להיות בכל מדינה מתוקנת, אבל במדינה יש אזרחים שלא משרתים בצה"ל.

דוד אמסלם: אבל בני העדה משרתים שם ברובם המכריע, ולכן גם זה צריך להילקח בחשבון ולתת פתרון, כפי שאמרתי, בעיקר לשתי המצוקות שלדעתי, שאני חושב שהן הכי חשובות כיום.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי הצעת החוק שהגישה חברת הכנסת קארין אלהרר.

דוד אמסלם: תראי, היום אנחנו צריכים לפרסם כמעט כל דבר.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אצטרך לפרסם כמה פעמים אני מתקלח בשבוע – –

קארין אלהרר: לא.

דוד אמסלם: – – כמה פעמים אני נכנס לשירותים בכנסת וכו'.

קארין אלהרר: לא, זה פחות.

קארין אלהרר: פחות.

דוד אמסלם: אני חושב שאנחנו מגיעים למחוזות הזויים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: רק בגלל רעיונות כמו שלכם.

דוד אמסלם: הרי מה קורה?

דוד אמסלם: למה אנחנו מגישים ניגוד עניינים?

דוד אמסלם: דרך אגב, גם חברי הכנסת.

דוד אמסלם: ניגוד עניינים, אתה מגיש אותו – אף אחד לא צריך לדעת מה הצהרות ההון שלך.

דוד אמסלם: יש לך פרטיות של עצמך, אתה הרי בסוף גם בן אדם.

דוד אמסלם: יש לך גם משפחה, ילדים – אף אחד לא צריך לדעת מה יש לך, מה אין לך, בוודאי לא בעיתונים.

דוד אמסלם: אתה עכשיו בא ומשמש כאיש ציבור, אז באה המדינה, וזה בסדר, ואומרת לך: תמלא הצהרת הון, וגם ניגוד עניינים, אם אתה שר.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: הצהרת הון – כדי שבסופו של דבר, אתה מדווח מה יש לך לפני שנכנסת, ואם יש איזו בעיה בהמשך הדרך, מוציאים את המסמך ובודקים.

קארין אלהרר: זה לא מספיק.

דוד אמסלם: דרך אגב, בכנסת היא נעולה בכספת בכנסת, ואם יש חשש כזה או אחר שמישהו מחברי הכנסת עבר על החוק או נדרש לעניין כזה או אחר בנושא נכסיו ומה שנקרא הונו האישי, אז באים, מבקשים את זה, רואים וזהו.

דוד אמסלם: חבר הכנסת בוודאי ובוודאי אין לו שום חובה.

דוד אמסלם: הוא אזרח במדינת ישראל, וזה שהוא חבר כנסת זה לא עושה אותו בן אדם שאין לו פרטיות והכול מותר לגביו.

דוד אמסלם: ולכן, דרך אגב, בכנסת ככה זה מתבצע – הצהרת ההון ממולאת, וזה חשוב למלא אותה, בגלל שאנחנו יודעים מה מצבך שדיווחת עליו כשנכנסת, ואם אנחנו נדרשים לזה באמצע, אנחנו יכולים לבדוק בדיוק מה היה לך כשנכנסת, ואם יש פער כזה או אחר בלתי מוסבר, אתה צריך להסביר אותו.

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: ניגוד העניינים הוא אותו סיפור.

דוד אמסלם: ניגוד העניינים, הרי בסופו של דבר זו שאלה אישית שלך.

דוד אמסלם: אתה רושם – מה זה ניגוד עניינים בסוף?

דוד אמסלם: את מי שלכאורה אתה חושב שהוא חבר שלך או מישהו שאתה לא יכול לדון לגביו – אז אתה רושם את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, למי אתה שולח את זה?

קארין אלהרר: אבל הוא לא יודע.

דוד אמסלם: ליועץ המשפטי.

דוד אמסלם: אתה שולח את זה ליועץ המשפטי, לדעתי, ואני לא יודע אם גם למבקר המדינה, אבל ליועץ המשפטי בוודאי.

דוד אמסלם: עכשיו, ניגוד העניינים, גם בדיון הקודם שעשינו, זה אתה כשר מדווח על ניגוד העניינים שלך.

דוד אמסלם: הרי אף אחד אחר לא יכול לדעת.

דוד אמסלם: אתה מדווח עליו.

קארין אלהרר: זה בדיוק העניין.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בסופו של עניין, אם יש חשד כזה או אחר לגביך בהמשך הדרך, אז באים ובודקים מה ניגוד העניינים שלך, ולפי זה בודקים אם נהגת כשורה או לא כשורה.

קארין אלהרר: זה רק בדיעבד.

דוד אמסלם: עכשיו, להתחיל לפרסם מה ניגוד העניינים שלך, זה אבסורד.

דוד אמסלם: נניח שעכשיו אני רושם שלושה אנשים שהם אצלי בניגוד עניינים כי אני מרגיש כלפיהם א', ב', ג' ואני לא יכול לדון בעניינם.

דוד אמסלם: אז עכשיו מתחילים כל העיתונאים, וההוא – אתה לא מכיר אותו?

דוד אמסלם: וההוא – לא היית בבר-המצווה של הבן שלו?

דוד אמסלם: וההוא וההוא וההוא.

דוד אמסלם: בקיצור, נהיה פה איזה מחול שדים שכל היום אנחנו עסוקים רק בניגוד עניינים.

דוד אמסלם: הרי ניגוד העניינים נועד כדי שאם אתה עובר עליו – הוא לא נועד סתם.

דוד אמסלם: אם אתה עובר על סיכום מסוים ואתה לא מילאת אותו, את ניגוד העניינים, אז באים ושואלים אותך מדוע לא מילאת, ואז אתה מסביר, או שמילאת אותו ואז שואלים אותו מדוע דנת בבן אדם שאתה מילאת, אבל אין לזה הלכה למעשה שום נפקא מינה בהתנהלות היומית חוץ מרכילות ורדיפה.

קארין אלהרר: לא.

דוד אמסלם: אז לכן, אני חושב שבסופו של דבר, אני מצפה שחבר כנסת, כשהוא מגיע לכאן, שיהיה קצת אחראי, שיבין שאם הוא מגיש איזה חוק פופוליסטי כדי להראות שהוא – הרי אצלכם במפלגה אתם נקיים; אתם עוד מעט תלכו בלי בגדים להראות שאין לכם אפילו ארנקים.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: אתם בכלל כל היום במקווה, טובלים כל היום, אבל אני טוען שזה טובל ושרץ בידו.

דוד אמסלם: הרי את יודעת את האמת ואת יודעת שזו בדיחה.

דוד אמסלם: את יודעת שכל היום יפרסמו בעיתונים, גם לגביכם, אבל בעיקר לגבי השרים.

דוד אמסלם: הרי חברי הכנסת לא ממלאים ניגוד עניינים, לדעתי, עד כמה שאני זוכר.

דוד אמסלם: יגידו: אתה מכיר את ההוא והשכן שלך פה, וההוא מבית הכנסת.

דוד אמסלם: בקיצור, חצי מדינה אצלך בניגוד עניינים, וחשבת כולה שלושה אנשים, ובוא תסביר לנו.

דוד אמסלם: ובכלל, אנחנו עכשיו נצטרך לבוא כל יום לאיזה אולפן ולהסביר למה משה לא נמצא איתנו בניגוד עניינים ולמה חיים לא נמצא כשהכול לא רלוונטי בכלל, אין שום סוגיה שעומדת על הפרק.

דוד אמסלם: לכן לא הצלחתי להבין אפילו את הרעיון, לא הצלחתי להבין אפילו את ההווה אמינה, מדוע חשוב לפרסם את זה, כשזה נמצא אצל הגורם הכי מרכזי במדינת ישראל, שזה הנושא היחיד שהוא בוחן כשיש עבירה.

דוד אמסלם: הרי אם אין עבירה אז אין ניגוד עניינים, ניגוד העניינים הוא לא רלוונטי.

דוד אמסלם: אז לכן באמת אני רואה את ההצעה הזאת כהצעה פופוליסטית, מתחסדת.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש להם הרבה הצעות, רובן הן באמת מתחסדות, כאילו אתם באמת מיסטר קלין, יש לכם מניות ב"נקה 7".

דוד אמסלם: אתם כאילו כל היום רק מתרחצים עם הסבון וכולם איזה רשעים, כולם גנבים, והצדיקים הגדולים יושבים לי פה כל היום ומציעים.

דוד אמסלם: עוד מעט אנחנו נשלח כל חבר הכנסת שבא להצהיר איך הוא נכנס לכנסת כמה כסף יש לו בארנק ובכלל מה יש לו בכיסים.

דוד אמסלם: זה פשוט מגחיך את הכנסת.

דוד אמסלם: קארין, אני מעריך אותך מאוד, אבל החוק הזה לדעתי מגחיך את הסיפור.

דוד אמסלם: אני לא הייתי מוכן להעלות הצעת חוק גם אם היה אומר לי לפיד: בוא, תעלה אותה.

דוד אמסלם: הייתי אומר לו: לא אני.

דוד אמסלם: אני עוסק בהצעות חוק רציניות, לא פופוליסטיות.

דוד אמסלם: לכן, אני מבקש באמת מחברי הכנסת לדחות את הצעת החוק הזאת, בגלל שלדעתי היא לא ראויה, והיא גם מבזה את חברי הכנסת ומבזה את השרים.

דוד אמסלם: הרי היא מיועדת בעיקר לשרים בממשלה.

דוד אמסלם: פה תם פחות או יותר זמני בנימוקים, אדוני היושב-ראש, ולכן אני מבקש באמת מחברי הכנסת לדחות את ההצעה הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חברי הכנסת, נא לשבת.

משה ארבל: חבר הכנסת יאיר לפיד ישיב.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאוחר יותר היום תעלה כאן הצעת חוק שלנו שמדברת על זה שיש 400,000 ישראלים שלא יכולים להתחתן במדינת ישראל, אין להם איך.

יאיר לפיד: כל שנה ושנה 10,000 ישראלים לערך, לפי הלמ"ס, נוסעים לחוץ לארץ כדי להתחתן במה שזכה לכינוי "נישואי קפריסין", רק עכשיו אין קפריסין, אין לאן לנסוע, אז עכשיו גוזלים מהם אפילו את האפשרות הזאת.

יאיר לפיד: ישראל עוברת להיות מדינה ששוללת מהאנשים את הזכות הכי יסודית שלהם – להתאהב ולהתחתן.

יאיר לפיד: אני הייתי השבוע 30 שנה נשוי, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: מזל טוב.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: מדובר בדרך ארוכה, אבל צריך להתחיל אותה איפשהו, ולפיכך, אנחנו מעלים כאן הצעת חוק שאומרת שאם אי-אפשר לנסוע לחו"ל – ילכו לשגרירות.

יאיר לפיד: יש שגרירויות – השגרירות הנורבגית – שמוכנות לחתן ישראלים שאין להם איך להתחתן ברבנות.

יאיר לפיד: אנחנו לא מנסים לבטל את הרבנות, אנחנו לא פוגעים באף אחד, רק מוכרחים לתת פתרון ל-400,000 ישראלים שמדינת ישראל פשוט מתעללת בהם.

יאיר לפיד: אז צריך להפסיק את ההתעללות הזאת ולאפשר לאנשים האלה לגשת למתחם השגרירות, לעשות טקס קטן, להגיד: אני אוהבת אותך, אתה אוהב אותי, אנחנו מתחתנים, מקימים משפחה בישראל, נגדל בה את ילדינו, נקשור את גורלנו זה בזו ובמדינת ישראל.

יאיר לפיד: אי-אפשר להמשיך להתעלל ב-400,000 אזרחים ישראלים כשהסיבה היחידה שזה קורה זה כרגיל הפוליטיקה של הקואליציה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור להצבעה על הצעת חוק חובת שקיפות להסדר ניגוד עניינים של שר או ראש הממשלה, התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

משה ארבל: אני מבקש מחברי וחברות הכנסת, כל אחד לשבת במקומו.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, במרוצה.

משה ארבל: לא להתבלבל, מי שבעד הוא בעד, ומי שנגד – נגד.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 42 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק חובת שקיפות להסדר ניגוד עניינים של שר או ראש הממשלה, התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן 35 בעד, 42 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1716/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצויים שהוטלו על ידי בית משפט צבאי), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברת הכנסת איילת שקד וקבוצת חברי הכנסת.

משה ארבל: תעלה ותבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, גברתי, בבקשה.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – –

משה ארבל: ששש.

איילת שקד: – – אני חושבת שהחוק הזה הוא די קונסנזוס, וביקשתי גם משר המשפטים וגם מיושב-ראש הקואליציה לתת חופש הצבעה בקואליציה, כי מהיכרותי את הקואליציה אין מישהו שלא יתמוך בחוק.

איילת שקד: החוק גם נעשה בתיאום מלא עם הדרג המקצועי של משרד המשפטים.

איילת שקד: בשנים האחרונות נוהגים בתי המשפט לחייב נאשמים שהורשעו בביצוע פיגועים שגרמו למוות או לפציעה בפיצויים לקורבנות, זאת אומרת, מחבלים שרוצחים או פוצעים מחויבים גם לשלם פיצוי למשפחות.

איילת שקד: בעוד בנוגע לפיצויים שמוטלים על ידי בתי המשפט של המדינה יש מנגנון לגביית הפיצויים, אין מנגנון כזה כשמדובר על בתי משפט צבאיים ביהודה ושומרון.

איילת שקד: זאת אומרת, בית משפט צבאי ביהודה ושומרון מטיל קנס על מחבלים, אבל אין מנגנון אכיפה, אי-אפשר לגבות את הקנס.

איילת שקד: ההבדל הזה יוצר אפליה בלתי מוצדקת בין קורבן עבירה שעניינו נדון בפני בית המשפט, בפני בתי משפט אזרחיים, לבין מי שהנאשם בפגיעה בו נשפט בפני בית משפט צבאי ביהודה ושומרון.

איילת שקד: בגלל שהרבה מתיקי הפיגועים נידונים על ידי בתי המשפט הצבאיים ביהודה ושומרון, נוצרת פגיעה נרחבת בקורבנות, כי הם לא מצליחים לגבות את הפיצויים.

איילת שקד: לאור זאת, מוצע לתקן את הגדרת בית משפט בסעיף 1 לחוק המרכז לגביית קנסות ואגרות והוצאות כך שיכלול גם את בתי המשפט הצבאיים ביהודה ושומרון.

איילת שקד: שר המשפטים, אני אעשה איזושהי הקדמה בשבילך.

איילת שקד: אני הסברתי שהחוק הזה זה חוק שנוסח בתיאום עם הדרג המקצועי של משרד המשפטים.

איילת שקד: אין בו שום בעיה.

איילת שקד: הוא אומר את הדבר הבא: היום משפחה של קורבן עבירה שנרצח או נפצע על ידי מחבל, אם המחבל נשפט בבית דין צבאי, המשפחה לא מצליחה לגבות את הפיצויים שמגיעים לה.

איילת שקד: זאת אומרת, בית משפט צבאי קובע שמגיעים פיצויים לקורבנות העבירה, אבל אין מנגנון גבייה.

איילת שקד: החוק הזה – שוב אני אומרת, עבדתי על זה עוד כשהייתי במשרד המשפטים; זאת בכלל הייתה יוזמה של רשות האכיפה והגבייה – החוק הזה למעשה מאפשר לקזז מכספי המיסים את הפיצויים שנפסקו לאותה משפחה, ואז הרשות הפלסטינית צריכה לגבות את הפיצויים מאותה משפחה.

איילת שקד: אני חושבת שאין מישהו פה בכנסת שיתנגד לחוק הזה, ולכן אני מציעה שנצביע על החוק, ואני מתחייבת בפניך שהחוק הזה לא יקודם אלא בהסכמה מלאה של משרד המשפטים.

איילת שקד: אני חושבת שזה חוק שמתבקש.

איילת שקד: בעצם מה שקורה היום הוא שקורבנות עבירה שהמשפט של המחבל שפגע בהם, קורבנות שהמשפט קורה בבתי הדין הצבאיים, לא יכולים לקבל את הפיצוי שמגיע להם, כי לא מצליחים לגבות את הפיצויים ממשפחות המחבלים או מהמחבלים; קורבנות עבירה שהמשפט נעשה בבתי דין אזרחיים או פליליים רגילים, רשות האכיפה והגבייה כן יכולה לגבות.

איילת שקד: לכן זה תיקון מאוד מאוד פשוט, ואני חושבת שאין סיבה לא להסכים על זה.

איילת שקד: דיברתי גם עם יושב-ראש הקואליציה, והוא אמר שאם אני מתחייבת שהחוק יקודם רק בהסכמה של משרד המשפטים אז לא צריכה להיות בעיה, אז אני אשמח אם זה מה שתסכימו.

איילת שקד: מילה על מה ששמענו עכשיו בחדשות.

איילת שקד: שמענו שמשרד החוץ מתנגד להגדיר את איחוד האמירויות כמדינה אדומה.

איילת שקד: אני יכולה להבין את ההיגיון המדיני, אבל אי-אפשר להסכים עם ההפקרות הבריאותית.

איילת שקד: הינה, אני אומרת לכם, הרבה מאוד ישראלים שחוזרים מאיחוד האמירויות חוזרים עם קורונה.

איילת שקד: זו המציאות.

איילת שקד: זה קרה בשבועות האחרונים.

איילת שקד: ובחנוכה 50,000 ישראלים אמורים לטוס לאיחוד האמירויות.

איילת שקד: עכשיו תבינו, באילת, שנחשבת עיר ירוקה, ואפשר להגיע אליה רק עם בדיקה, אז באילת אסור לעשות כנסים.

סמי אבו שחאדה: אחרי קניית בית"ר היא כבר צהובה, לא אדומה.

איילת שקד: מי צהובה?

סמי אבו שחאדה: קנו את בית"ר, אומרים.

איילת שקד: אה.

איילת שקד: טוב, תשמעו, אני רוצה רגע שתבינו.

איילת שקד: באילת אסור לעשות כנסים, ולכן הרבה מאוד מהכנסים, מארגונים שעושים כנסים, הולכים לעשות את הכנסים בדובאי.

איילת שקד: זאת אומרת, בדובאי אפשר להתחכך, לרקוד, לשתות, להידבק בקורונה, ואז לחזור לארץ כאילו לא קרה כלום.

איילת שקד: זאת הפקרות מוחלטת.

איילת שקד: דרך אגב, דיברתי עם שר הבריאות.

איילת שקד: הוא מודע לכך, הוא יודע את זה.

איילת שקד: צריך שממשלת ישראל – ושיימצא הפתרון המשפטי – שהממשלה תחייב בדיקה של כל מי שנוחת מחוץ לארץ.

איילת שקד: אני לא אומרת לחייב חובת בידוד לשבועיים, כי באמת, אם ידרשו חובת בידוד לשבועיים אף אחד לא יטוס.

איילת שקד: אני אומרת, אנשים רוצים לטוס לאיחוד האמירויות – תפדל, מה שנקרא, תטוסו, אבל בחזרה תעשו בדיקת קורונה בנתב"ג.

איילת שקד: יש שם מעבדה היום, מעבדה שעובדת.

איילת שקד: אין סיבה שהיא תישאר ריקה.

איילת שקד: צריך לחייב בבדיקה.

איילת שקד: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת איילת שקד.

משה ארבל: ישיב שר המשפטים אבי ניסנקורן.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מבין את הצעת החוק וגם את חלק ההיגיון שנמצא בצידה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יכול בלי דיון עומק במשרד המשפטים לבוא ולהגיד שאנחנו נתמוך בהצעת החוק הזאת, ואני נוהג לעשות דיון עומק לפני טרומית, לא אחרי טרומית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מה שאני נוהג לעשות, לכן אני לא יכול בלי דיון עומק לבוא ולהגיד שאנחנו נתמוך בהצעה.

איילת שקד: אבל אבי, נעשה כבר דיון עומק.

איילת שקד: אני אומרת לך, נעשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אה, נעשה – אני צריך פה גם את – – –

איילת שקד: גורמי המקצוע תומכים בזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, אבל את אומרת שרשות האכיפה והגבייה תומכת בזה.

אוסאמה סעדי: אבל זה לא תמים כל כך.

אוסאמה סעדי: נו, איילת, את יודעת שזה לא תמים.

אוסאמה סעדי: זה – – – של המשפט הבין-לאומי, מה זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: את אומרת שרשות האכיפה והגבייה תומכת בזה.

איילת שקד: כן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני צריך פה גם התייחסות של חלקים אחרים במשרד המשפטים, כולל שיינדורף, להבין פה – – –

איילת שקד: אמרתי שזה בתיאום.

איילת שקד: הינה, זה יושב-ראש הקואליציה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז לכן אנחנו – – –

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אמרתי שאני מוכנה הסכמה, יותר מתיאום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסדר, אז לכן אני בא ואומר – אני אמרתי לך לפני כן שאם את תסכימי לדחות את ההצבעה ליום שני, אני אוכל עד אז לבדוק, ואם לא – – –

איילת שקד: אני לא יכולה ביום שני.

איילת שקד: אני רוצה להצביע עכשיו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז בסדר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זכותך.

איילת שקד: אבל אבי, אני אעשה את זה בתיאום, בתיאום והסכמה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא – – – תודה.

קרן ברק: מה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: היא לא רוצה לעלות.

קרן ברק: מה היא לא רוצה?

איילת שקד: אני אשיב, לא? אני יכולה להשיב?

קרן ברק: שנייה.

קרן ברק: מה תשובתך?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני הצעתי לעכב את ההצבעה עד ליום שני, אם היא רוצה לקבל תשובה מסודרת; לדחות אותה, אבל זה – אוקיי, זו החלטה של איילת.

קרן ברק: ביום שני אין הצבעות על הצעות חוק פרטיות, זאת אומרת, אם זה נדחה, זה נדחה ליום רביעי הבא – זו המשמעות.

קרן ברק: חברת הכנסת שקד, את עולה לענות?

קריאה: הינה נפתלי.

איילת שקד: הוא ישיב במקומי.

קרן ברק: במקום חברת הכנסת שקד ישיב חבר הכנסת נפתלי בנט.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת איילת שקד – –

קרן ברק: תעלה את זה כי לא שומעים אותך.

נפתלי בנט: – – מתחייבת שקידום החוק ייעשה רק בתיאום ובהסכמה עם הממשלה.

איילת שקד: בסדר?

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדינת ישראל נכנסה לאובססיה.

נפתלי בנט: המערכת הפוליטית והתקשורתית נכנסה לאובססיה מטורללת של "כן ביבי, לא ביבי", כאילו חזות מדינת ישראל זה "כן ביבי, לא ביבי".

נפתלי בנט: כל היום שואלים את השאלה הזאת.

נפתלי בנט: אין ריאיון שלא מדברים על זה, ואני רוצה לומר לכם, לא באתי לפוליטיקה בשביל "רק ביבי" או "רק לא ביבי".

נפתלי בנט: לא מקימים מפלגות בשביל "רק ביבי" או לא "רק ביבי".

נפתלי בנט: באתי לפוליטיקה כשליחות, לקדם את האידיאלים שלי, לדאוג לעם שלי, שכואב.

נפתלי בנט: איזה נתק יש בין השדה הפוליטי והתקשורתי עם האובססיה הזאת לבין העם בחוץ, שסובל, סובל, ולא מדברים איתו.

נפתלי בנט: באתי לפוליטיקה כי ראיתי – ראיתי שלושה מטר ממני, במלחמת לבנון השנייה, חייל חוטף לתוך הפנים רסיס שהורס לו את הפה, וכל זה בגלל שגיאות נוראיות של פוליטיקאים, ונשבעתי שאני לא אתן אף פעם ששוב יקרה שהעם שלי, שאחיי ואחיותיי, יסבלו בגלל שגיאות ומחדלים של פוליטיקאים.

נפתלי בנט: פגשתי את זה בצוק איתן כשראיתי ממשלה שלמה בעיוורון, לא עושה כלום, לא עושה דבר כדי להציל את תושבי הדרום מול 30 מנהרות טרור, ופעלתי ונלחמתי – והצלחנו, ובזכות אותה מערכה צה"ל נכנס והשמיד 30 מנהרות טרור והציל את תושבי הדרום מפיגוע נוראי.

נפתלי בנט: וכן, חטפתי על הראש, אבל לא בשביל "רק ביבי" או "לא ביבי" אלא בשביל עם ישראל.

קריאה: מה זה – – –

נפתלי בנט: ועכשיו עוד פעם אנחנו במצב שבגלל שגיאות הפוליטיקאים, בגלל ששמים אינטרסים אישיים מעל טובת מדינת ישראל, עוד פעם העם שלי סובל.

נפתלי בנט: ואנחנו יכולים אחרת.

נפתלי בנט: שימו בצד את הפוליטיקות.

נפתלי בנט: וכן, אני איש ימין גאה; איש ארץ ישראל שלמה גאה; איש שמאמין שכל ילד במדינת ישראל צריך להיות מחובר לשורשים שלו וגאה בזה; אדם שהוביל פה את שינוי התפיסה בעולם מערכת המשפט.

נפתלי בנט: בתור איש ימין אמיתי אני אומר בעת הזאת לכולם, לכל הפוליטיקאים פה: תניחו בצד את סוגיית "ביבי, לא ביבי".

נפתלי בנט: תניחו בצד את המריבות.

נפתלי בנט: אם אנחנו לא נדע להתאחד ולהבין שאנחנו חייבים מייד, דחוף, לטפל בנגיף הקורונה הכלכלי, ולא לעשות כל יום סגר ופתיחת קניונים וסגר לילי וביטול – במכולת היו מפטרים הנהלה כזאת – אם לא נבין שרק אם כולנו נשמור את האידיאולוגיה – אף אחד לא צריך לוותר במילימטר – אבל שתי דקות נבין שעכשיו הזמן להתאחד כעם לא בגלל "ביבי, לא ביבי" אלא כי אנחנו יכולים לנצח, אנחנו יכולים לחזור להיות – –

קרן ברק: תודה.

נפתלי בנט: – – אותו עם שעשה את אנטבה, גברתי היושבת-ראש – –

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אני טעיתי בזמנים – – –

נפתלי בנט: – – אותו עם שעשה את בורמה, אותו עם שהעלה לפה מיליוני עולים.

נפתלי בנט: אנחנו יכולים לנצח את הקורונה, לשקם את הכלכלה, לאחד את העם, ואז נוכל לחזור להתווכח.

נפתלי בנט: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת בנט.

קרן ברק: אנחנו נעבור להצבעה.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצויים שהוטלו על ידי בית משפט צבאי).

קרן ברק: עוברים להצבעה.

קרן ברק: תפסו את מקומותיכם, בבקשה.

קרן ברק: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 24 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצויים שהוטלו על ידי בית משפט צבאי), התש"ף

קרן ברק: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קרן ברק: בעד – 34, ואני מוסיפה את חברת הכנסת איילת שקד, בעד – 35, 24 מתנגדים.

קרן ברק: אני מודיעה שהצעת החוק עברה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: אנחנו עוברים – – –

תמר זנדברג: ועדת הכנסת.

קרן ברק: מה?

תמר זנדברג: – – – לוועדת הכנסת.

קרן ברק: לדיון בוועדת הכנסת?

תמר זנדברג: כן.

קרן ברק: אוקיי, אז יעבור לוועדת הכנסת להכרעה לאיזו ועדה זה יעבור, לכנסת או לחוקה.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/2205/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין), של חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב וקבוצת חברי הכנסת.

קרן ברק: הוצמדה לה הצעת חוק של חבר הכנסת יבגני סובה וקבוצת חברי הכנסת.

קרן ברק: יציג את ההצעה חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, גברתי.

אנדרי קוז'ינוב: חבריי חברי הכנסת, אני הכנתי נאום, אבל השארתי אותו בלשכה.

אנדרי קוז'ינוב: אני אתחיל דווקא מסיפור אישי של שירה ואלכס.

אנדרי קוז'ינוב: שירה ואלכס הם זוג צעיר נפלא בשנות השלושים לחייהם שהכירו בדירת שותפים.

אנדרי קוז'ינוב: מבחינתו – אהבה ממבט ראשון; מבחינתה היא הייתה צריכה עוד כמה מבטים.

אנדרי קוז'ינוב: ואז כעבור כמה שנים הם החליטו להתחתן, אבל מה, הם לא מצליחים, כי אלכס הוא מסורב חיתון.

אנדרי קוז'ינוב: והדבר הזה נגרר – שנה הם לא מצליחים לקבוע תאריך לחתונה, כי הם היו צריכים להתחתן בחו"ל והמדינות בחו"ל, אנחנו יודעים, הופכות מירוקות לאדומות כל שבועיים.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, הינה, יש סברה שאיחוד האמירויות יהפכו גם הן לאדומות, אולי חוץ מדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: לכן זה בלתי אפשרי, בלתי אפשרי לתכנן את זה.

אנדרי קוז'ינוב: יש כ-10,000 איש, זוגות, שמתחתנים בחו"ל כל שנה, והמצב הזה נמשך מעל 25 שנה.

אנדרי קוז'ינוב: אני רוצה לספר לכם עוד סיפור: מדובר בזוג, ידועים בציבור, שמנסים להביא ילד בתהליך פונדקאות באוקראינה, אבל מה, אוקראינה דורשת תעודת נישואים רשמית, אז אי-אפשר – כל עוד הם ידועים בציבור זה בלתי אפשרי.

אנדרי קוז'ינוב: נמנע מזוג להביא ילד לעולם.

אנדרי קוז'ינוב: לאורך שנים המדינה אמרה למסורבי החיתון: סעו לחו"ל.

אנדרי קוז'ינוב: יש פה סטטוס קוו – סעו לחו"ל, תתחתנו.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא בא לפורר את הסטטוס קוו.

אנדרי קוז'ינוב: אני מציע בהצעת החוק בהוראת שעה לקבוע שמסורבי חיתון יוכלו להתחתן בשטח שגרירות זרה בארץ.

אנדרי קוז'ינוב: השגרירות היחידה שיכולה לחתן שני אזרחים ישראלים זאת שגרירות נורבגיה.

אנדרי קוז'ינוב: זה אפשרי.

אנדרי קוז'ינוב: צריך להפסיק להתעלל בזוגות האלה ולפתור את הבעיה, לפחות בשנה הזאת, בתקופת הקורונה, עד סוף הקורונה.

אנדרי קוז'ינוב: האבסורד הוא שעד שנת 1995 ניתן היה להתחתן בשגרירויות.

אנדרי קוז'ינוב: זה גם מה שקרה – חיתנו בשגרירויות, ומשרד הפנים היה מקבל את זה.

אנדרי קוז'ינוב: בשנת 1995 רבין ז"ל ופרס ז"ל, מסיבות כאלה ואחרות, כולל מסיבות של פסיקת בג"ץ שאני תכף אפרט עליה, שלחו מכתב לכל השגרירויות להימנע מעריכת נישואים כאלה, מכיוון שמעמדם החוקי בארץ לא ברור; הם לא נישואים פסולים, פשוט מעמדם לא ברור.

אנדרי קוז'ינוב: למה זה קרה?

אנדרי קוז'ינוב: כי ב-1993 אזרח ישראלי בשגרירות התחתן עם אזרחית זרה, ובהמשך היא ביקשה אזרחות.

אנדרי קוז'ינוב: בג"ץ אמר שהמדינה מחויבת גם מתוקף הנישואים האלה לרשום את הנישואים האלה וגם לתת לה אזרחות באיזשהו שלב, אבל בג"ץ לא התייחס לתוקף של הנישואים האלה.

אנדרי קוז'ינוב: ואז לפי אותה החלטת בג"ץ – גם עד היום – אם מישהו מצליח להשיג את הנישואים האלה בשגרירות, את החותמת, אז משרד הפנים מחויב לרשום את זה, אבל הוא לא מחויב לקבל את תוקף הנישואים.

אנדרי קוז'ינוב: אז נוצר פה מצב אבסורדי: אנשים נשואים, אבל משרד הפנים לא מכיר בתוקף הנישואים האלה.

אנדרי קוז'ינוב: יש גם הבדל ענק בין ידועים בציבור, אנשים לא נשואים, לנשואים – פונדקאות, זכויות.

אנדרי קוז'ינוב: אם מישהו מבני הזוג מקבל הבטחת עבודה בחו"ל הוא לא יוכל לקחת את בן הזוג איתו, כי מדינה זרה דורשת אישור רשמי.

אנדרי קוז'ינוב: לכן אני לא רואה שום סיבה להתנגד לזה בתקופת הקורונה.

אנדרי קוז'ינוב: חבריי החרדים הפכו פה עולמות כדי להשיג ממשרד הבריאות מתווה שיאפשר עריכת חתונות, כך או אחרת – ב-20 איש, בקפסולות, אבל שזה יתקיים, כי אי-אפשר לדחות את זה.

אנדרי קוז'ינוב: יש הבדל בין לדחות אירוע כאירוע חגיגי לבין לדחות את הנישואים עצמם.

אנדרי קוז'ינוב: יש 400,000 איש שהם מסורבי חיתון באופן כללי, אבל יש 10,000 זוגות שמתחתנים כל שנה בחו"ל, וכרגע הם לא יכולים.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו לא יודעים מתי הקורונה הזאת תיגמר, אז להגיד להם: תחכו עוד שנה, תחכו עוד שנה וחצי, זה פשוט לא אנושי.

אנדרי קוז'ינוב: גם שמעתי מהדוכן הזה, כשהעלינו את ההצעה והעלינו את הנושא – שמעתי את סגן שר הפנים אומר: מה יש?

אנדרי קוז'ינוב: מה בוער להם?

אנדרי קוז'ינוב: למה להתחתן עכשיו?

אנדרי קוז'ינוב: שיחכו.

אנדרי קוז'ינוב: אז אפשר לחכות בהרבה מאוד דברים.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, הופתע שמנסים למצוא איזשהו משהו, לנסות למצוא מתווה לפתרון.

אנדרי קוז'ינוב: שיחכו.

אנדרי קוז'ינוב: למה שיחכו?

אנדרי קוז'ינוב: האנשים האלה עושים את כל שאר החובות שלהם.

אנדרי קוז'ינוב: בדיוני ועדת הפנים, שגם שם דנו בנושא הזה, נציגת משרד הפנים אמרה שהנושא הוא לא לפתחו של שר הפנים, אבל שר הפנים לא ישנה את המדיניות שלו.

אנדרי קוז'ינוב: מבחינת משרד המשפטים, אם אינני טועה – ואני מקווה שאני לא טועה, ואני יודע שאני לא טועה – הם מודעים לכל הבעייתיות מבחינת זכויות האזרח והזכויות הבסיסיות במצב שנוצר, כי אי-אפשר למנוע מאנשים את הזכות הבסיסית הזאת.

אנדרי קוז'ינוב: עד היום הייתה איזושהי אפשרות להתחתן בחו"ל; היום אין את זה.

אנדרי קוז'ינוב: אתמול שמעתי בטלוויזיה דבר שפשוט קומם אותי: יושב זוג מסורב חיתון שמסביר שהם שנה מנסים להתחתן ולא מצליחים.

אנדרי קוז'ינוב: יושב מולם יועץ של שר הפנים ואומר להם: סעו לדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: למה?

אנדרי קוז'ינוב: תתחתנו בדובאי, מה יש?

אנדרי קוז'ינוב: זה פשוט מקומם, כי הכול פה חליפי; חתונות חליפיות בדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: מה עוד חליפי בדובאי?

אנדרי קוז'ינוב: הופעות תרבות בדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מעבירים הכול לדובאי, אז אולי נעביר את מדינת ישראל לדובאי?

אנדרי קוז'ינוב: נקים ישראל חליפית בדובאי, ואז האנשים האלה גם ישרתו בצבא בדובאי וישלמו את המיסים בדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: בסופו של דבר יש פה 10,000 איש, ומתוכם אלפי זוגות שלא מסוגלים להתחתן בשנה האחרונה.

אנדרי קוז'ינוב: למה לא לפתור להם את הסוגיה ההומניטרית הזאת?

אנדרי קוז'ינוב: למה למנוע מאנשים שרוצים להביא ילד את הדבר הזה?

אנדרי קוז'ינוב: זה דבר בסיסי.

אלי אבידר: אנדרי, רבע מהבורסה ליהלומים שוקלת לפתוח בדובאי.

אלי אבידר: חלקם גם חרדים.

אנדרי קוז'ינוב: אז אני אומר, נעביר את כל המדינה לדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: הרי דובאי זה עכשיו מאור פנינו.

עודד פורר: אולי אפשר להתחתן בדובאי.

אנדרי קוז'ינוב: אפשר, למה לא? אפשר.

אלי אבידר: – – – אפילו חסידי גור.

אלכס קושניר: הינה, לפי אותה הצעה מאתמול שהושמעה בטלוויזיה מסתבר שאפשר.

אלכס קושניר: אני קורא לכל חברי הכנסת: תצביעו בהתאם לרחש ליבכם.

אלכס קושניר: אל תמנעו מהאנשים האלה, ששנים מתעללים בהם – אל תמנעו מהם את הזכות הבסיסית הזאת להתחתן.

אלכס קושניר: אל תמנעו מהם.

אלכס קושניר: זה ציבור ענק, ואם אתם מצביעים נגד, מה שאתם אומרים לאותם אנשים: אנחנו בשנה הקרובה, עד שהקורונה לא תחלוף, אנחנו לא נאפשר לכם להביא ילדים; אנחנו נמנע מכם זכויות בסיסיות גם בנושא הרכוש, בנושא הירושה, בכל דבר.

אלכס קושניר: נמנע מכם.

אלכס קושניר: זה מה שתגידו אם תצביעו נגד.

אלכס קושניר: 10,000 איש מתחתנים כל שנה בחו"ל, ו-400,000 הם מסורבי חיתון באופן כללי.

אלכס קושניר: צריך לפתור את הסוגיה הזאת.

אלכס קושניר: עכשיו, למה אני אומר שאני לא בא לפורר את הסטטוס קוו?

אלכס קושניר: כי אני לא בא לפגוע פה ברבנות.

אלכס קושניר: הרבנות לא נוגעת באנשים האלה – הם לא יהודים לפי ההלכה.

אלכס קושניר: אני לא בא להכריח את הרבנות להכיר בהם כיהודים.

אלכס קושניר: אני רק מבקש ממדינת ישראל להכיר בנישואים האלה.

אלכס קושניר: מה ההבדל?

אלכס קושניר: אם מישהו נסע לצ'כיה והתחתן בפראג והביא את המסמכים לכאן ונרשם במשרד הפנים, ומישהו שנכנס לשגרירות נורבגיה עשה בדיוק את אותו תהליך, לפי אותם חוקים, פחות או יותר, והביא את המסמכים למשרד הפנים – רק חסכנו מהם את הנסיעה הזאת ואת כל הטרחה הזאת של טיסות ואת כל הדבר הזה.

אלכס קושניר: פשוט תצביעו בעד עם הלב שלכם.

אלכס קושניר: אי-אפשר למרוח את זה יותר.

אלכס קושניר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת יבגני סובה, נמצא?

קרן ברק: ישיב במשולב שר הדתות.

קרן ברק: נמצא?

קרן ברק: [הצעת חוק פ/2208/23; נספחות.

קרן ברק: ]

אלי אבידר: יש רב בדובאי.

יבגני סובה: יש רב של חב"ד כבר?

יבגני סובה: עכשיו הרגעת אותי.

יבגני סובה: אלי, עכשיו הרגעת אותי שיש רב של חב"ד בדובאי.

יבגני סובה: אני מזמין כרטיס לדובאי.

מיקי לוי: יש רבנות בדובאי, יבגני.

עודד פורר: יש בית חב"ד?

אלי אבידר: יש כשרות חלאל ויש – – –

יבגני סובה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אני אפנה אליך ישירות, אדוני השר: תגיד, אתה רוצה לפתור בעיה של אזרחים, נכון?

יבגני סובה: תכף נשמע מה אתה תגיד, אבל זאת לא בעיה של אנשים שלא קשורים לעם היהודי.

יבגני סובה: הם חלק מהעם היהודי, זה אזרחי מדינת ישראל.

יבגני סובה: היום, לפני שעתיים, אביגדור ליברמן, יושב-ראש המפלגה שלי, וגם אני, עשינו טקס חופה.

יבגני סובה: כמובן, זה היה סמלי.

יבגני סובה: אבל בסמליות הזאת יש משהו מעבר לסמליות.

יבגני סובה: זוג נפלא – אלי ומור.

יבגני סובה: אני מספר לך, ישירות אליך.

יבגני סובה: יש פה עוד אנשים ששומעים.

יבגני סובה: אלי היה חובש קרבי בנח"ל ומור נולדה בארץ – – –

אביגדור ליברמן: שניהם צברים.

יבגני סובה: שניהם צברים, נכון, אתה צודק.

יבגני סובה: גם אלי נולד פה.

יבגני סובה: אלי היה חובש קרבי בנח"ל, שלוש שנים הגן על כולנו פה ועל הילדים שלנו ועל הנכדים שלכם, ומור הייתה חיילת במשמר הגבול ועשתה את שירותה המלא.

יבגני סובה: הם רוצים להתחתן.

יבגני סובה: הם כבר הסכימו לדבר הזה שאתם מנחילים למדינה שאי-אפשר להתחתן.

יבגני סובה: הם הזמינו טיסה לקפריסין.

יבגני סובה: הם אמרו לעצמם: לא נתעסק ברבנות, לא נתעסק בשר הדתות, עם כל הכבוד לשר הדתות.

יבגני סובה: ניסע לקפריסין, נתחתן שם, נחזור, ניגש לשר הפנים – לא לשר עצמו, אבל נציג במשרד הפנים את האישור.

יבגני סובה: נתחתן, ולא רוצים לשמוע מילה על הרבנות.

יבגני סובה: אבל מה כן?

יבגני סובה: נכנסת קורונה.

יבגני סובה: הקורונה נכנסה לחיינו.

יבגני סובה: מתי?

יבגני סובה: בחודש פברואר.

יבגני סובה: הזוג ביטל טיסה לקפריסין, אדוני השר.

יבגני סובה: אתה יודע למה?

יבגני סובה: כי קפריסין לא מכניסה ישראלים לקפריסין.

יבגני סובה: פעם שנייה הם הזמינו, שוב, ושוב נאלצו לבטל.

יבגני סובה: עכשיו, פעמיים הזוג הזה ביטל טיסה לקפריסין.

יבגני סובה: ההצעה הזאת לא באה להפוך אותם ליהודים לפי ההלכה.

יבגני סובה: אני לא מתערב בחיים שלך.

יבגני סובה: אני גם לא מנסה להיות פה צדיק גדול ולהגיד מי יהודי, מי לא יהודי, למרות שיש לי השקפת עולם משלי בעניין הזה.

יבגני סובה: אני לא יודע אם בהיסטוריה שלפני 200 שנה דיברו רק לפי האם היהודייה, העברייה, נכון?

יבגני סובה: מתי התחילו לדבר על כך שיהודי לפי ההלכה זה רק לפי האם העברייה?

יבגני סובה: לפני 150 שנה.

יבגני סובה: מה היה לפני 200 שנה?

יבגני סובה: 300 שנה?

יבגני סובה: לא היה כזה דבר.

יבגני סובה: תקן אותי אם אני טועה.

יבגני סובה: אני חושב שאני צודק בעניין הזה.

יבגני סובה: הזוג הזה – אזרחי ישראל לכל דבר.

יבגני סובה: אז אתה כמדינה, אדוני השר, שולח אותם לצבא, אומר להם: תשלמו מיסים.

יבגני סובה: אתה רוצה שהזוג הזה יישאר בארץ, כי אתה רוצה שהם ישלמו מיסים, נכון?

יבגני סובה: אתה לא רוצה שהם יעזבו לקנדה, לאוסטרליה או לניו זילנד.

יבגני סובה: ואתה גם בתוך ליבך, אדוני השר, אתה גם איפשהו חולם שהם יחזרו מתישהו בתשובה, נכון?

יבגני סובה: ויהיו צדיקים גדולים.

יבגני סובה: יכול להיות שהם יחזרו בתשובה, אבל בזה שאתה לא נותן להם פתרון, אתה מרחיק אותם מהדת.

יבגני סובה: זאת הבעיה שלכם, אדוני השר, וזו גם הבעיה של שתי המפלגות החרדיות, גם שלכם וגם של יהדות התורה.

יבגני סובה: אנחנו אמרנו: יש קורונה, אז בתקופת הקורונה תמצאו פתרון.

יבגני סובה: שמענו את ראש הממשלה, שהוא מתגאה שהקורונה היא פעם ב-100 שנה, והכנסת נאלצה לשנות חוקים.

יבגני סובה: אני לא זוכר שהיה פעם דבר כזה שהכנסת מנוטרלת לחלוטין, שבגלל הקורונה הח"כים לא רלוונטיים.

יבגני סובה: אז למה, אדוני השר, אתה לא יכול לתמוך בדבר שהוא המינימלי ביותר?

יבגני סובה: תגיד להם: בתקופת הקורונה, אני מרשה לממשלת נורבגיה – אתה שומע אותי, אדוני השר?

יבגני סובה: ממשלת נורבגיה נותנת הנחיה לשגרירות נורבגיה בישראל ומאפשרת לה לחתן את אזרחי ישראל.

יבגני סובה: תגיד לי, מה, הם יותר ציונים מאשר הישראלים?

יבגני סובה: למה הם עושים את זה?

יבגני סובה: הם עושים את זה כי הם מבינים מה זאת הזכות הבסיסית של האזרח.

יבגני סובה: כנראה שאנחנו, אחרי 72 שנה במדינת ישראל, לא למדנו מה זאת הזכות הבסיסית שמדינה נותנת לאזרחיה – זכות להתחתן זאת הזכות הבסיסית.

יבגני סובה: זה שאתה בא ואומר: לא.

יבגני סובה: לא מקובלת עליך, אדוני השר, ועל כל הממשלה, הצעתה של ממשלת נורבגיה – תגיד לי למה?

יבגני סובה: למה?

יבגני סובה: הרי משרד הפנים גם ככה מכיר בנישואים בחוץ לארץ.

יבגני סובה: אם היית בא ואומר לי: תשמע, יש בעיה שהיא מובנית, ואנחנו לא מכירים – אבל משרד הפנים מכיר בזה.

יבגני סובה: אז מה זה משנה לך שהזוג הזה, במקום לבזבז אלפי שקלים ולנסוע לנורבגיה, לצ'כיה או לקפריסין, ששם לא מכניסים ישראלים, פשוט יגיע לשגרירות נורבגיה בתל אביב – לצערי היא לא בירושלים; הייתי רוצה מאוד לראות אותה בירושלים – יעשה את הרישום הזה, ומדינת ישראל ומשרד הפנים יכירו בזוג הזה, כאילו שהם נסעו לקפריסין ולצ'כיה?

יבגני סובה: אני לא מבין את ההיגיון, כמו שאני לא מבין את ההיגיון של הרבה החלטות של הממשלה דווקא בתקופת הקורונה.

יבגני סובה: אני לא יודע מה אתה תגיד עכשיו, אדוני השר; איך תתרץ את הסירוב הזה ומה תגיד לזוגות האלה.

יבגני סובה: בצה"ל בכל דקה יש 5,000 יהודים שלא מוגדרים יהודים לפי ההלכה, אבל זה לא מפריע לך ולשאר הממשלה שהם יגנו על המדינה, ישרתו בצבא, ישרתו את המדינה, וחס וחלילה גם ייפצעו, ואם צריך גם ייהרגו עבור המדינה – זה לא מפריע לך.

יבגני סובה: אבל לבוא ולהתחשב בהצעה של ממשלת נורבגיה ושגרירות נורבגיה בישראל – זה לא.

יבגני סובה: אני לא מוכן לזה.

יבגני סובה: אדוני השר וכל שרי הממשלה שיושבים – וחלק מקשיבים, חלק לא מקשיבים – זאת בדיוק הדוגמה מדוע אנשים לא סומכים על הממשלה, מדוע אזרחי ישראל גם לא בונים את העתיד שלהם במדינה הזאת.

יבגני סובה: יכול להיות שזה החלום שלכם, שמי שיישאר פה זה רק מהעדה שלכם, שלא ישרתו בצבא, וחלקם גם יגידו: מה שטוב לנו, אנחנו נעשה; לא מעניינים אותנו חוקי המדינה.

יבגני סובה: אבל הזכות להתחתן זאת זכות בסיסית של כל אזרח במדינה, אז או שאתה נותן את הזכות הזאת או שאתה כנראה שיכור כוח, מה אני אגיד לכם?

יבגני סובה: אבל אני רוצה להגיד לכם דבר אחד: אנחנו נמשיך להגן על הזכויות של האנשים האלה.

יבגני סובה: אנחנו גם נתעקש – אני לא יודע מה יהיה בעוד שלושה חודשים, כן בחירות, לא בחירות, אבל זאת תהיה הדרישה העיקרית שלנו.

יבגני סובה: לא נוותר על הדרישה הזאת, ולא תוכלו לדבר איתנו כל עוד אתם לא מקיימים את הדרישה הזאת.

יבגני סובה: 9,000 זוגות שהם אזרחי ישראל לכל דבר.

יבגני סובה: אתה לא יכול לנפנף ולהגיד: יש משהו משנת 1995, יש משהו משנת 2000, משנת 1900 ולהגיד: אין לי פתרון.

יבגני סובה: אני מבקש מממשלת ישראל: אם אתם לא מסוגלים להחליט, אל תפריעו.

יבגני סובה: אל תפריעו.

יבגני סובה: תנו לנורבגים לעשות את העבודה.

יבגני סובה: הנורבגים כנראה יותר ציונים מכם, אז תנו להם.

יבגני סובה: תתחשבו בהצעה של נורבגיה.

יבגני סובה: נפתור את הסוגיה, נחסוך הרבה כסף.

יבגני סובה: אני כבר לא מדבר על כך שהפלתם את החוק של הפיצוי לאלה שמנסים לחוץ לארץ.

יבגני סובה: אם הייתם אומרים שאי-אפשר לעשות, אז לפחות תנו להם פיצוי, תכניסו את זה להוצאה מוכרת, משהו, אבל גם את זה אתם לא עושים; גם את זה אתם הפלתם.

יבגני סובה: כאחד שהתחתן דרך הרבנות וכאחד שבאמת רוצה שהמדינה הזאת תמשיך להיות מדינה יהודית ודמוקרטית, אני קורא לך ולשאר שרי הממשלה ולכל מי שיושב בבית הזה: לפעמים תצאו מהקופסה שלכם, תצאו מהקונספציה שלכם, ותבינו שיש הרבה אנשים שבגלל מה שאתם עושים שוקלים לרדת מהמדינה.

יבגני סובה: ואני כבר לא מדבר על הבעיה של התפוצות.

יבגני סובה: יש לנו שם בעיה קשה – גיור, מתווה הכותל, חינוך יהודי.

יבגני סובה: זאת בעיה שקשורה לקשר שלנו עם העם היהודי, ויש גם התבוללות ויש גם בעיה של נישואי תערובת, זה קיים.

יבגני סובה: אז לפחות תיתנו פתרון זמני בתקופת הקורונה.

יבגני סובה: ואני אומר לכם, אתם תראו כיצד האנשים שיכולים להתחתן ברבנות ימשיכו להגיע לרבנות וימשיכו להתחתן ברבנות, אבל מי שנמנעת ממנו הזכות הזאת יוכל לגשת לשגרירות נורבגיה, להגיד תודה רבה בנורבגית, להגיד להם: אתם הציונים האמיתיים, לעשות את הרישום, לחזור, לקיים אירוע – אירוע דומה לחלוטין לשאר האירועים; אנשים אפילו לא מבדילים בין החופות.

יבגני סובה: ובסופו של דבר, האנשים האלה ימשיכו לגדל את הילדים שלהם בזהות היהודית, כי אין לכם מונופול על היהדות.

יבגני סובה: אין לכם מונופול על היהדות – היהדות היא של כולנו.

יבגני סובה: אז אני מבקש מכם, תתמכו בהצעות החוק האלה ותפתרו את הסוגיה הזאת, ותוכלו באמת לקרב את האנשים האלה לדת, לציונות ולמדינת ישראל.

יבגני סובה: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב השר לשירותי דת, חבר הכנסת יעקב אביטן – הוא לא חבר כנסת, אז שר הדתות.

אלי אבידר: השר, תנו להתחתן.

אלי אבידר: לא רוצים לחיות בלי נישואים.

יעקב מרגי: אלי, אמרת שאתה עושה טעות פעם אחת, אז מה – – –

אלי אבידר: שכחתי שהוא מהמפלגה, אני מתנצל – – –

יעקב מרגי: טעות עושים פעם אחת.

אלי אבידר: תגיד למזכ"ל שאני מתנצל.

יבגני סובה: – – –

עודד פורר: איפה משה אבוטבול?

עודד פורר: אני רוצה את החוק הזה בוועדה לקידום מעמד האישה.

יעקב אביטן: יושבת-ראש הכנסת, גברתי, כנסת נכבדה, שרים, חברי הכנסת, שמעתי את הדברים.

קרן ברק: רק המציעים – אך ורק המציעים יכולים להצביע מכאן.

קרן ברק: כל השאר יכולים רק מעמדתם, בסדר?

יעקב אביטן: מורשתה של רות המואבייה אכן לנגד עינינו, של עמך עמי ואלוקייך אלוקיי.

יעקב אביטן: מחר בערב עם ישראל ידליק את הנר הראשון – –

אלי אבידר: בעזרת השם.

יעקב אביטן: – – בעזרת השם, של חג החנוכה, ידליק את הנר הראשון.

יעקב אביטן: בתלמוד מובא, בגמרא: מהי חנוכה.

יעקב אביטן: האמוראים שואלים: מה זה חנוכה?

יעקב אביטן: נראית שאלה של ילדים בגן: מה זאת חנוכה?

יעקב אביטן: אף אחד לא יודע מה זאת חנוכה?

יעקב אביטן: ואז הגמרא עונה שמצאו פך קטן של שמן, והפך הזה, לא היה בו להספיק ליום אחד, ודלק שמונה ימים.

יעקב אביטן: זאת חנוכה?

יעקב אביטן: אנחנו יודעים שחנוכה, בתקופת הבית השני, באמצע, הייתה אימפריה – ממלכת יוון שלטה בכל האזור, אימפריה אדירה – והאימפריה הזאת לראשונה רצתה לכלות את עם ישראל, אלא מאי?

יעקב אביטן: בניגוד לבבלים ולפרס ולמדי ולמצרים ולכל העמים, הם לא ביקשו להרוג את עם ישראל בטילים, באטום, בקסאמים, בגראדים, במלחמה של צבא.

יעקב אביטן: הם אמרו: כיצד אנו – – –

אביגדור ליברמן: הם היו צבא?

אביגדור ליברמן: הם היו לוחמים, המכבים?

אביגדור ליברמן: שירתו בצבא?

יעקב אביטן: היוונים גזרו גזרות איך לחסל את העם היהודי, כי הם הבינו שבכוח צבאי אי-אפשר לחסל אותו, אז החליטו לגזור עליהם גזרות.

יעקב אביטן: מה הגזרות שהיו?

יעקב אביטן: אמרו להם: תעקרו את השבת, אל תינשאו נישואים לפי ההלכה היהודית, אל תקיימו תורה ותשמרו מצוות, בואו ותהיו ככל העמים ותרוויחו את החירות שלכם.

יעקב אביטן: אתם תחיו, לא יקרה לכם שום דבר.

יעקב אביטן: ואז קם צבא קטן וחכם, נכון, של יהודה המכבי, ומצליח להביס אימפריה אדירה, את היוונים.

יעקב אביטן: לא מובן מאליו.

יעקב אביטן: לאחר שהוא סיים להביס את היוונים, הוא מסתכל, ובתוך הבית יש לו עוד מאבק.

יעקב אביטן: לא כולם היו עם גו זקוף וקומה זקופה ביהדות.

יעקב אביטן: בצוק העיתים היו אנוסים, ושמעו ליוונים, והתחתנו עם יווניות, ולא שמרו על המורשת, לא שמרו על הגחלת, התנתקו מהשבת, מקידוש החודש – –

עודד פורר: זאת אומרת שאם רק האבא יהודי אז הוא יווני.

עודד פורר: אם רק האבא יהודי אז הוא יווני?

עודד פורר: אי-אפשר להתחתן איתו.

יעקב אביטן: – – התנתקו מכל אותם דברים.

יעקב אביטן: קם יהודה ואומר: מה אני עושה עם האחים שלי?

יעקב אביטן: עם היוונים נלחמתי בנשק – ניצחתי.

יעקב אביטן: מה אני אעשה בתוך הבית?

יבגני סובה: תגיד, אתה מורה להיסטוריה או שר הדתות?

יעקב אביטן: יקירי, אני משיג אותך – – –

יבגני סובה: אם אתה שר הדתות אז – – –

ינון אזולאי: – – –

יעקב אביטן: אני אגיד לך – – –

יבגני סובה: אתה נותן פה הרצאה שכולנו מכירים לא פחות טוב ממך – – –

יעקב אביטן: יקירי, אם – – –

יבגני סובה: אנחנו מדברים על בעיות של אזרחים ואתה מספר לנו סיפורי היסטוריה.

יבגני סובה: עם כל הכבוד, אדוני השר, תדבר על פתרון לאזרחי המדינה, אל תספר לנו סיפורי היסטוריה לחנוכה.

יעקב אביטן: אז תקשיב – – –

יבגני סובה: אתה מדבר כאילו אנחנו – – – תגיד את הפתרון – – –

יעקב אביטן: לא נעים לי אפילו, חבר הכנסת הנכבד – – –

יבגני סובה: לא, כי זה מעצבן שהוא מספר לנו סיפורי היסטוריה של חנוכה – עם כל הכבוד, אדוני השר.

יעקב אביטן: לא, לא, חבר הכנסת הנכבד, יקירי, אתה עמדת כאן ולא הגבתי לך.

יעקב אביטן: הקשבתי לדבריך – – –

יבגני סובה: אז אני אגיב לך כשאתה מספר ככה.

יבגני סובה: אני כן אגיב לך אם אתה מדבר אליי ככה.

יבגני סובה: ביקשתי לשמוע תשובה של הממשלה ולא סיפורי היסטוריה לחנוכה, עם כל הכבוד.

יעקב אביטן: תודה רבה.

יעקב אביטן: יקירי, הקשבתי לך כאן – – –

משה גפני: – – –

יעקב אביטן: יקירי חבר הכנסת – – –

יבגני סובה: – – –

יעקב אביטן: חבר הכנסת הנכבד – – –

ינון אזולאי: יבגני, תקשיב לו, אולי תלמד משהו.

משה גפני: אדוני השר, אתה יכול לומר מה שאתה רוצה – – –

עודד פורר: למה הוא לא – – – רק אתה מבין, גפני?

עודד פורר: יש לכם מונופול עלינו?

קריאות: – – –

אלי אבידר: מרגי, תעזור לו.

יבגני סובה: עם כל הכבוד, אני אקשיב לך כשאתה תדבר לעניין – – –

משה גפני: זה מעניין, מה שאתה אומר.

משה גפני: אני מקשיב לך – – –

יעקב אביטן: הרב גפני, תודה.

משה גפני: הוא עונה תשובה.

יבגני סובה: זה לא תשובה.

יעקב אביטן: חבר הכנסת יבגני, אתה רוצה לשמוע תשובה?

יבגני סובה: זה לא תשובה – – –

יעקב אביטן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יבגני סובה: זאת לא תשובה רצינית.

יבגני סובה: אנחנו ביקשנו תשובה לאזרחי המדינה ואתה – – –

יעקב אביטן: אני לא איכנס לדבריך.

יעקב אביטן: אני ממתין בסבלנות – – –

יבגני סובה: גם אני ממתין, שאתה תדבר על – – –

יעקב אביטן: חבר הכנסת הנכבד, יבגני, אתה עמדת כאן לפני רגע ונתת לי היסטוריה, שיעור, ממתי התחיל "שנולד לאימא יהודייה", ואני רוצה לתקן אותך, כי אתה אמרת שזה התחיל לפני 150 שנה.

יעקב אביטן: אני חייב ללמד אותך היסטוריה יהודית.

יעקב אביטן: זה לא שאני רוצה ללמד אותך.

יעקב אביטן: אני לא מלמד אותך, אני רוצה ללמוד יחד איתך.

יעקב אביטן: וההיסטוריה היהודית – – –

יעקב ליצמן: – – –

יבגני סובה: את הסיפור הזה אנחנו מכירים.

יבגני סובה: מכירים את הסיפור – – –

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר, אני לא איש דתי, אבל אני יהודי.

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר – – –

יבגני סובה: אתה לא מדבר לעניין.

יעקב אביטן: אני לא מדבר לעניין?

יעקב אביטן: אז תשמע גם דברים לא לעניין, מה רע?

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר, אני לא יהודי אם אני לא דתי – – –

קריאות: – – –

משה גפני: הוא לא עונה לעניין?

עודד פורר: הוא מספר סיפורים.

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר – – –

יבגני סובה: לא ביקשתי – – – לא ביקשתי את זה, אתה לא שמעת.

יעקב אביטן: שמעתי הכול.

יבגני סובה: אמרתי שיושבת – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סובה, יבגני סובה, בבקשה.

אליהו ברוכי: יש לך אפשרות עוד להגיב אחר כך, שלוש דקות, אז תקבל את זכות התגובה שלך אחר כך.

אליהו ברוכי: תודה.

אליהו ברוכי: בבקשה, כבוד השר.

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר, מה הפתרון עבורי?

יוראי להב-הרצנו: אני לא איש דתי אבל נולדתי לאם יהודייה – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב – – –

יוראי להב-הרצנו: – – וגם בן הזוג שלי נולד לאם יהודייה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

אליהו ברוכי: כבוד השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: מגיע לו – – –

יעקב אביטן: מגיע לי עשר דקות אחרי מה שהם דיברו.

אליהו ברוכי: יש לו עוד כמה דקות.

אליהו ברוכי: גם כל אלה שהפריעו לו – – –

יעקב ליצמן: הפריעו לו כל הזמן כאן.

אליהו ברוכי: אה, מגיע לו עוד.

אליהו ברוכי: בסדר.

אליהו ברוכי: בבקשה.

יבגני סובה: דברי תורה זה – – –

יעקב אביטן: אוה, על דבר אחד הסכמנו.

יעקב אביטן: אז אני רוצה לומר שמאז ומתמיד הגזרות של היוונים היו בדיוק שלא נתחתן כמו יהודים.

יעקב אביטן: ובסוף המכבים מצליחים להדליק נר, כי בינינו, אנחנו חייבים להדליק אור ולדחות את החושך.

יעקב אביטן: בינינו, אנחנו לא יכולים להשתמש ברמחים וחרבות, כיוון שאנחנו צריכים לשמור על האחדות שלנו.

יעקב אביטן: רק אור הוא שיגביר את האהבה והאחדות בינינו.

יעקב אביטן: זה הנר שנדליק מחר, שמורכב משמן ופתילה, והוא מאחד בינינו, אבל נזכור שהוא מאיר באור אחד, שבו ניצחנו את אותן גזרות של אנטיוכוס, של היוונים – –

יוראי להב-הרצנו: איך אתה רוצה אחדות בעם אם – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: גם אנחנו חלק מהעם.

אליהו ברוכי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב אביטן: – – שרצו שנתנתק מהזיקה שלנו.

יעקב אביטן: ותדעו לכם שלא רק בדור הזה.

יעקב אביטן: גם אחרי היוונים.

יעקב אביטן: קמו צדוקים, בייתוסים – הייתה להם מטרה אחת.

יעקב אביטן: אומר הרמב"ם בפירוש המשניות – הוא אומר שהמטרה של כל המזימות הללו זה להפריד את הנקבצים, ולא לקבץ את הנפרדים.

יעקב אביטן: אנחנו כאן, במדינת ישראל, שהיא מדינה יהודית קודם כול, ואחר כך היא גם דמוקרטית.

יעקב אביטן: חשוב לזכור את ההלכה היהודית, את תורת ישראל, את מסורת הדורות שמשה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע.

יעקב אביטן: חייבים לשמר את הגחלת ואסור לסדוק, אסור לקרוע את העם הזה.

יעקב אביטן: היום יושב בית המשפט העליון ומחכה חלילה, חלילה, לאותו גיור, שאם יתקבל, זהו קרע בעם.

יעקב אביטן: אנחנו צריכים לדאוג לשמור על האחדות של העם.

יעקב אביטן: האחדות של העם הזה היא שמחברת אותנו בהיותנו יהודים, שמתחתנים לפי היהדות, לפי תורת ישראל.

יעקב אביטן: את התורה אני לא יכול לשנות – –

יוראי להב-הרצנו: אדוני, גם אני יהודי.

יוראי להב-הרצנו: גם אני יהודי.

יעקב אביטן: אתה יהודי טוב ואין לי בעיה.

יוראי להב-הרצנו: אז איפה אני חלק מהעם הזה?

יעקב אביטן: – – ואת התורה הזאת אנחנו צריכים לשמור ולשמר, כי היא שהגנה עלינו.

יעקב אביטן: אבותינו באו מהגולה בזכות מה?

יעקב אביטן: בזכות התורה.

יעקב אביטן: הם דאגו שלא תהיה שם התבוללות.

יעקב אביטן: ישבו בגטו – – –

יבגני סובה: יעקב – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני, בבקשה.

יעקב אביטן: האם נבוא לכאן, ובמדינת היהודים נמצא את עצמנו מתבוללים?

יעקב אביטן: האם אני יכול – – –

יבגני סובה: אדוני השר, מה אתה רוצה – – –

יעקב אביטן: אני אומר לך.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

אליהו ברוכי: אתה רוצה את שלוש הדקות עכשיו?

יבגני סובה: לא, אני רוצה שהוא – – –

אליהו ברוכי: אז אל תדבר – – –

יבגני סובה: אם הוא יענה על השאלה שלי – – –

אליהו ברוכי: אני מבקש ממך, בבקשה, תן לכבוד השר לסיים, בבקשה.

יבגני סובה: תגיד לי מה הפתרון, אדוני השר.

יבגני סובה: מה הפתרון.

יבגני סובה: מה הפתרון ל-9,000 זוגות שנוסעים לחוץ לארץ?

יבגני סובה: מה הפתרון?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת, אני עצרתי את השעון.

אליהו ברוכי: אתה רוצה – בבקשה, תן לו – – –

יבגני סובה: אני מסכים איתך בנושא – – – הגויים, אני מאה אחוז איתך – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

אליהו ברוכי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יבגני סובה: תקרא לי גם פעם רביעית.

יבגני סובה: אני אומר לך, תן פתרון מעשי.

יעקב אביטן: כל מי שאינו בן הדת היהודית, הוא מתחתן בארץ, זה ברור לך.

יעקב אביטן: שני האנשים – הם מתחתנים.

יעקב אביטן: אין שום בעיה.

יבגני סובה: לא, אבל מי שהוא לא – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני סובה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יבגני סובה: אני צריך להגיב.

אליהו ברוכי: לא, אתה תגיב בסוף, מבחוץ תיכנס להגיב.

יעקב אביטן: ברגע שאנחנו יהודים, אנחנו צריכים להתנהג כמו יהודים לפי תורת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: מי קבע?

יעקב אביטן: מה אני אעשה שאת תורת ישראל אני לא יכול לשנות?

יוראי להב-הרצנו: זאת כפייה דתית.

יעקב אביטן: לא יכול לשנות.

יעקב אביטן: לא יכול לשנות בה אות אחת, פסיק אחד.

יעקב אביטן: אני גאה בתורה שלנו – – –

יוראי להב-הרצנו: זאת כפייה דתית.

יוראי להב-הרצנו: אני לא דתי – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יעקב אביטן: – – – לעקור את המזוזה של עם ישראל.

יעקב אביטן: אני לא יכול לתת, ואסור לנו כאן, בבית הזה, לעקור את המזוזה שמאחדת אותנו, שמחברת בינינו.

יעקב אביטן: אסור לתת לזה לקרות.

יעקב אביטן: ואני אומר לכם יותר: יש נציגויות דיפלומטיות של מדינות חוץ שנמצאות כאן, בשטח הריבוני של מדינת ישראל.

יעקב אביטן: אותן נציגויות לא נועדו להיות חממה להפרת חוק.

יעקב אביטן: החוק הנוהג במדינת ישראל חל בכל מקום.

יעקב אביטן: חבר הכנסת יבגני, אתה גם לא מקשיב לתשובה.

יעקב אביטן: החוק חל בכל מקום שהוא חלק משטחה של מדינת ישראל, כולל השטחים של השגרירויות והקונסוליות.

יעקב אביטן: אין כל מקום לשינוי בהוראות הדין האישי בכל הקשור לפקודת נישואין וגירושין.

יעקב אביטן: מדינת ישראל היא מדינה יהודית גאה והמקום היחיד בעולם שבו יהודים יכולים להינשא על פי דתם באופן רשמי, חוקי, ללא חשש וללא בעיות של יוחסין.

יעקב אביטן: אסור לנו כאן שיהיו בעיות של יוחסין.

יעקב אביטן: אסור לפרוץ את הגדר הזאת.

יעקב אביטן: קברניטי המדינה – – –

עודד פורר: אדוני שר הדתות, תשאל את חברי הכנסת החרדים.

עודד פורר: אין להם בעיה של יוחסין?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר – – –

עודד פורר: עם מישהו לא חרדי, אין להם בעיה של יוחסין?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: אם יבוא יהודי לא – – – בעיה של יוחסין?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: אל תספרו על אילנות יוחסין.

עודד פורר: הם, אין להם אילנות יוחסין.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: ואתה יודע את זה.

אליהו ברוכי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עודד פורר: אתה יודע את זה.

אליהו ברוכי: תמשיך.

קריאה: האם אדוני שר הדתות יודע כמה מהרבנויות בודקות יוחסין?

עודד פורר: וכמה מהם מוכנים להתחתן, מיהדות התורה, עם ש"ס?

עודד פורר: תגיד אתה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר – – –

עודד פורר: כמה מהם מוכנים להתחתן איתכם?

עודד פורר: תגיד אתה.

אליהו ברוכי: חבר – – –

יעקב אביטן: האמן לי, כרב – – –

עודד פורר: הם גם לא ייכנסו לבתי הספר שלהם.

עודד פורר: על מה אתה מדבר?

יעקב אביטן: האמן לי, כרב חיתנתי עשרות רבות של זוגות, ועשיתי הכול לעזור לכל אחת ואחד כדי שיוכל לבוא בברית הנישואים.

יעקב אביטן: ולכן מי שלא נולד לאימא יהודייה זה לא לפני 150 שנה, זה הרבה הרבה הרבה הרבה קודם.

יעקב אביטן: גש למקורות, אם אתה רוצה.

יעקב אביטן: מספיק היום לפתוח ולראות וללמד את הדברים הללו.

יעקב אביטן: קברניטי המדינה, לאורך שנים – – –

יבגני סובה: – – – גם מצד האבא.

יעקב אביטן: לא לא לא לא, לפי האימא.

יבגני סובה: מה זה לא?

אליהו ברוכי: כבוד השר, לא לענות, בבקשה.

אליהו ברוכי: תנאם.

יבגני סובה: – – –

אליהו ברוכי: תן את התשובה שלך.

אליהו ברוכי: לא לנהל איתו דיון.

יעקב אביטן: טוב.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

אליהו ברוכי: היה פה חשבון מספיק ארוך שהוא הפריע לו.

אליהו ברוכי: תסיים, בבקשה.

יעקב אביטן: קברניטי המדינה, לאורך השנים, מאז הקמתה, הכירו בצורך לשמור על הסטטוס קוו ועל המרקם העדין מאוד של קדושת השמירה של הייחוס של העם היהודי.

יעקב אביטן: זה הדבק, זה הדבק שמחבר אותנו כעם מאוחד כבר אלפי שנים, ורק זו ההבטחה להמשך קיומנו.

יעקב אביטן: ממשלת ישראל והמשרד לשירותי דת מתנגדים כמובן להצעות החוק הללו, שמנוגדות לקווי היסוד של הממשלה, ואנחנו מבקשים – –

עודד פורר: לממשלה אין קווי יסוד.

עודד פורר: אתם לא יכולים להתנגד.

יעקב אביטן: – – ואנחנו מבקשים מחברי הכנסת לדחות אותן.

יעקב אביטן: ומכם – בקשה אישית: בואו נוריד אותן.

יעקב אביטן: בזמן הזה, בעת הזאת, הזמן שלנו לשמור ולשמר את הכרם של בית ישראל.

יעקב אביטן: לא ייתכן שבערב חג החנוכה, על מה שנאבקו המכבים, אנחנו כאן נבוא ונגזור את אותן גזרות, חלילה, שהם לא שייכים לעם היהודי.

יעקב אביטן: העם היהודי שמר ושימר את עצמו על ידי זה שהוא מנע את ההתבוללות, על ידי זה שהוא דאג לגיור אחד, וגם היום מדינת ישראל צריכה גיור אחד, שיהיה ממלכתי וטוב.

יעקב אביטן: תודה רבה לכולכם.

אליהו ברוכי: כבוד השר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב, אתה רוצה להגיב?

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: אדוני השר, אני רק לא מבין מה הקשר בין מלחמת המכבים לאזרחים דהיום.

אנדרי קוז'ינוב: האם האזרחים האלה הם היוונים שצריך להילחם בהם בכל דרך ודרך?

יעקב אביטן: שמעת?

אנדרי קוז'ינוב: שמעתי אותך, שמעתי אותך, ושמעתי אותך היטב.

אנדרי קוז'ינוב: אני שמעתי גם על קירוב לבבות.

אנדרי קוז'ינוב: אני שמעתי גם על קבלת האחר ועל קבלת הגר.

אנדרי קוז'ינוב: במקום לקרב את האזרחים האלה, אזרחים נאמנים לכל דבר ועניין, אתם אומרים להם כרגע כממשלה שהם לא שווים.

אנדרי קוז'ינוב: הם לא שווים.

אנדרי קוז'ינוב: הם לא יכולים להתחתן בארץ.

אנדרי קוז'ינוב: הם לא יכולים לממש את זכותם גם בקורונה.

אנדרי קוז'ינוב: הם לא יכולים.

אנדרי קוז'ינוב: זה מה שאתם אומרים, בעצם.

אנדרי קוז'ינוב: ואני אחזור ואומר: כל מי שמצביע היום נגד, הוא לא מחזק את הדת היהודית; הוא לא מחזק את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אנדרי קוז'ינוב: הוא רק מרחיק את האנשים האלה, והוא אומר שהאנשים האלה פחות שווים, למרות שהם אזרחים כמו כל שאר האזרחים בישראל.

אנדרי קוז'ינוב: אתם מצביעים נגד אזרחי המדינה שרוצים להקים פה בית, שרוצים להקים פה המשפחה.

אנדרי קוז'ינוב: וכאן, גם אם הם לא יהודים על פי ההלכה, הם עדיין שומרים על המסורת ומעבירים את הנר הזה מדור לדור, אדוני השר.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: אני רק אבקש מחברי וחברות הכנסת, כל אחד לשבת במקומו לקראת ההצבעה, חוץ מחברת הכנסת הילה שי וזאן.

יבגני סובה: אדוני השר, אני חושב שאתה הקשבת ולא הקשבת.

יבגני סובה: זו לא הבעיה של הזהות היהודית.

יבגני סובה: הרי משרד הפנים היום מכיר בנישואים בחוץ לארץ.

יבגני סובה: זה שאתה מסתמך על זה שזה שטח ישראל, אז אפשר למצוא פתרון טכני, בתקופת הקורונה אפשר למצוא פתרון טכני, אבל הכול מתחיל מרצון.

יבגני סובה: עכשיו, בזה שאתה דוחה את הפתרון הזה ולא נותן, אתה לא מקרב את האנשים האלה לדת, כי הם לא עוברים דרכך; כשאני אומר דרכך אני מתכוון דרך הרבנות הראשית.

יבגני סובה: הם לא יבואו לרבנות הראשית ולא יבקשו ממך להסביר להם את כל התהליך ואולי בעוד כמה שנים הם יתקרבו.

יבגני סובה: אבל בזה שאתה נותן להם את הפתרון הטכני, יש סיכוי גדול שבעוד שנה, שנתיים, חמש, עשר שנים, או שהם יתקרבו לדת, או שחלק מהם יחזרו בתשובה, או שילדים שלהם יחזרו בתשובה.

יבגני סובה: אתה יודע מה?

יבגני סובה: אני אגיד לך משפט אחד.

יבגני סובה: אני אמרתי מהדוכן הזה שאת הילדים שלי אני מגדל באהבה לערכים היהודיים.

יבגני סובה: הילדים שלי לומדים במסגרת שמעניקה ערכים יהודיים.

יבגני סובה: ואני אומר ככה: כשהם יגיעו לגיל 18 הם יחליטו איך הם רוצים לחיות, מה הם רוצים לשמור, איך הם רוצים לשמור.

יבגני סובה: אבל אני כמדינה צריך לתת להם זכויות בסיסיות, והזכות להתחתן זו זכות בסיסית.

יבגני סובה: עם כל הכבוד לסיפור שלך, סיפור של היוונים ונס של חנוכה, אתה יודע, זה קצת התנשאות שאתה מספר לנו על נס חנוכה, כאילו אנחנו לא יודעים מה זה נס חנוכה, עם כל הכבוד.

יבגני סובה: אנחנו יודעים מה זה חנוכה ומה זה ניסים בחנוכה.

יבגני סובה: אני דיברתי אליך על פתרון טכני לאזרחי ישראל, לא ביקשתי שתיתן לי פה הרצאה על נס של חנוכה ועל היוונים וכו'.

יבגני סובה: כשאתה תיתן את הפתרון הטכני, אני אומר לך – אתה יודע מה?

יבגני סובה: קח עצה יחצנית: מבחינת היחצנות זה רק יקרב אנשים לדת, לרבנות ואפילו למפלגה שלך אם אתה תיתן פתרון לזוגות האלה, כי אחרת, אתה אומר: לא אכפת לי.

יבגני סובה: לא אכפת לי.

יבגני סובה: לא אכפת לי מהאנשים האלה.

יבגני סובה: זה מה שאנשים שצופים בנו כרגע יחשבו עליך, אדוני השר.

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: תן לי חצי דקה, אני עולה למעלה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נמתין שחבר הכנסת יבגני סובה יעלה למקומו לפני ההצבעה.

אליהו ברוכי: בינתיים אני רק מעדכן שתהיינה שתי הצבעות – על כל הצעת חוק הצבעה בנפרד.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – נישואין בנציגויות זרות בשטח ישראל) (הוראת שעה), התשפ"א, של חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – נישואין בנציגויות זרות בשטח ישראל) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, לא נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 38 בעד, 45 נגד, אין נמנעים.

אליהו ברוכי: הצעת החוק לא עברה.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הבאה – הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – נישואין אזרחיים בשטח שגרירות בישראל עקב נגיף הקורונה החדש), התשפ"א, של חבר הכנסת יבגני סובה.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – נישואין אזרחיים בשטח שגרירות בישראל עקב נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, לא נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 35 בעד, 44 נגד, אין נמנעים.

אליהו ברוכי: הצעת החוק לא עברה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/1709/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי (נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, של חברת הכנסת הילה שי וזאן, שתציג את החוק.

אליהו ברוכי: בבקשה.

הילה שי וזאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כעת תעלה לאישור בקריאה טרומית הצעת החוק שיזמתי יחד עם יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת הרב משה גפני ויושב-ראש ועדת הכלכלה – – חברים, חוק ראשון, קצת קצת שקט.

הילה שי וזאן: קצת.

הילה שי וזאן: תודה.

אליהו ברוכי: אם אפשר, בבקשה, שקט במליאה, כדי שחברת הכנסת תוכל להציג את החוק.

אליהו ברוכי: בבקשה.

הילה שי וזאן: – – חבר הכנסת יעקב מרגי, להשבת המקדמות לזוגות שחתונתם בוטלה עקב נגיף הקורונה.

הילה שי וזאן: הצעת החוק תחייב את בעלי האולמות וגני האירועים להשיב את המקדמות ששולמו להם על אירועים, הן חתונות והן אירועים אחרים, שלא התקיימו עקב מגבלות הקורונה.

הילה שי וזאן: על פי ההערכות המצויות בידי, שולמו רק על ידי הזוגות הצעירים מקדמות בגובה של למעלה מ-20 מיליון שקלים.

הילה שי וזאן: החתונות ההמוניות בוטלו, כמובן, אך האולמות מסרבים במשך חודשים להחזיר את הכסף לזוגות.

הילה שי וזאן: כך קורה מצב שהזוגות משלמים עשרות ואף מאות אלפי שקלים על אירוע, חברים, שלא התקיים מעולם.

הילה שי וזאן: מדובר באלפי זוגות שנמצאים ממש בתחילת החיים המשותפים שלהם במינוס ענק, בעיצומו של אחד המשברים הכלכליים הגדולים ביותר שידענו.

הילה שי וזאן: חברי כנסת יקרים, אני רוצה לספר לכם מעט מהסיפורים הכואבים שהגיעו אליי ואל חברי הכנסת מרגי והרב גפני על אותם זוגות חסרי אונים.

הילה שי וזאן: אי-אפשר להישאר אטומים לכאבם.

הילה שי וזאן: סיפורו של כל אחד ממאות הזוגות שפנו אלינו כואב, מכעיס ומקומם יותר מקודמו.

הילה שי וזאן: אסור שהם יישארו שקופים.

הילה שי וזאן: אני רוצה לספר לכם על ענבל ועדי, זוג שהיה אמור להתחתן בחודש מרץ, ושילם מקדמה בגובה 117,000 שקלים.

הילה שי וזאן: כמה ימים לפני התאריך המיועד נאסרו ההתקהלויות וחתונתם בוטלה.

הילה שי וזאן: מאז הם לא ראו אפילו לא שקל אחד בחזרה ולא קיבלו דבר בתמורה.

הילה שי וזאן: חתונתם של זוג אחר, אורי ויעל, נדחתה פעמיים בגלל ההגבלות.

הילה שי וזאן: תארו לעצמכם איזו רכבת הרים רגשית כזאת עובר כל אחד מהזוגות.

הילה שי וזאן: האולם שבו הם התכוונו להתחתן עדיין לא מוכן להחזיר להם 35,000 שקלים ששילמו כמקדמה, וכמוהם יש עוד זוגות רבים מספור.

הילה שי וזאן: זוג אחר כתב לנו, ואני מצטטת: מדובר בסכום משמעותי עבורנו שמכניס אותנו לחובות שלא נוכל לעמוד בהם.

הילה שי וזאן: את לא מבינה כמה אנחנו צריכים את הכספים האלה.

הילה שי וזאן: הטרגדיה הזאת מתעצמת בגלל שמדובר בשכבה שנפגעה אנושות מהמשבר הכלכלי.

הילה שי וזאן: רוב הזוגות הצעירים הם סטודנטים או עובדים במקצועות שקיבלו מכת מוות כלכלית, ואחוז המובטלים בשכבת הגיל הזאת הוא גבוה יותר מבכל השכבות באוכלוסייה.

הילה שי וזאן: יש ביניהם גם עצמאים שהעסקים שלהם קרסו לחלוטין והסיוע של המדינה לא מספיק להם אפילו בשביל לסגור את החודש, ובטח ובטח שלא לשלם על אירוע שהם אפילו לא זכו לקיים.

הילה שי וזאן: הבור הכלכלי שהם נקלעו אליו שינה את מסלול החיים שלהם מקצה אל קצה.

הילה שי וזאן: זוגות רבים החליטו לדחות את החתונה, את המעבר לדירה משותפת או את הקמת המשפחה.

הילה שי וזאן: בחורה צעירה שפנתה אליי מספרת שקשה לה לישון בלילה ולתפקד בגלל החוב שהיא חייבת.

הילה שי וזאן: חלק מהזוגות אפילו מעידים שהם נגררים למחשבות אובדניות.

הילה שי וזאן: אסור לנו להפנות להם עורף ולייצר כאן "דור אבוד".

הילה שי וזאן: המונח המצמרר הזה עולה פעמים רבות בהקשר של צעירי ישראל במשבר הנוכחי.

הילה שי וזאן: יש כאן סכנה ממשית שייווצר דור של צעירים שלא הצליחו לסיים את לימודיהם, במשבר תעסוקתי חריף, ועל כל זה תתווסף משקולת בצורת חוב עתק שיסחבו במשך כל השנים הקרובות.

הילה שי וזאן: מעבר לנזק הכלכלי והאישי שנגרם לזוגות הצעירים, גם באופן כללי אני אומרת בצורה ברורה, גם לגבי הזוגות והסטודנטים וגם לגבי הורי הילדים בגנים: לא ייתכן שצרכנים ישלמו על שירות שהם לא קיבלו בפועל.

הילה שי וזאן: זה נכון בכל תחום, ובמיוחד בסכומים אסטרונומיים כמו המקדמות לחתונות.

הילה שי וזאן: לבעלי האולמות חשוב לי לומר: אני מבינה את המצוקה שלכם.

הילה שי וזאן: נלחמנו עבורכם בשביל להעביר את מתווה הסיוע.

הילה שי וזאן: אני יודעת שזה לא מספיק מבחינתכם, ואנחנו נמשיך להיאבק בשביל להביא פתרונות נוספים, אבל הכסף הזה לא שלכם.

הילה שי וזאן: הוא לא שלכם.

הילה שי וזאן: זה כסף של זוגות צעירים שצריכים אותו כמו אוויר לנשימה.

הילה שי וזאן: היום חלק מהאולמות מציעים לזוגות שהיו אמורים להתחתן לפני שבעה חודשים להתחתן כעבור שנה, או לשמור את הכסף כזיכוי לאירוע ברית.

הילה שי וזאן: זה מגוחך ומשקף ניתוק מהמציאות.

הילה שי וזאן: זוג שרוצה להתחתן – מתחתן, לא משנה אם זה משיקולים דתיים, כלכליים, אישיים או סתם פשוט כי הם כבר רוצים להתחיל את חייהם המשותפים.

הילה שי וזאן: חלק עשו זאת בביתם, חלק אצל ההורים או אפילו ברחוב.

הילה שי וזאן: חלקם כיום כבר בהיריון או מזמן בחיי משפחה יום-יומיים ושגרתיים.

הילה שי וזאן: הפיצוי בדחיית האירוע למועד מאוחר יותר הוא פשוט לעג לרש.

הילה שי וזאן: מצוקת הזוגות לא פוסחת על אף מגזר בחברה הישראלית.

הילה שי וזאן: מצוקתם היא אותה מצוקה, וכולם מעלים קול שבר לנוכח החוב הענק שנפל עליהם ממש בתחילת הדרך.

הילה שי וזאן: לכן התחלנו לפני זמן רב את תהליך החקיקה, בשביל לתת פתרון מהיר ויעיל לטובת הזוגות, ולצערי הוא נתקע במשך חודשים בגלל המתיחות בתוך הקואליציה.

הילה שי וזאן: אין כאן קשר לימין או שמאל, קואליציה–אופוזיציה, ביבי או גנץ.

הילה שי וזאן: זה חוק נכון, מוסרי וצודק שצריך להיות מנותק מהמשחקים הפוליטיים והאינטרסים הזרים.

הילה שי וזאן: אני פונה כאן לחבריי חברי הכנסת מכל סיעות הבית: שימו את הפוליטיקה בצד, רק לרגע אחד.

הילה שי וזאן: תעשו את הדבר הנכון, כי זה מה שאזרחי ישראל מצפים מאיתנו.

הילה שי וזאן: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: ישיב השר איציק שמולי, בבקשה.

אליהו ברוכי: בינתיים – הודעה של מזכירות הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקון) (תיקון מס' 2), התשפ"א–2020, שהחזירה ועדת הכלכלה.

אלינור ימין: הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראת שעה – הארכת תוקף), התשפ"א–2020, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה, גם כן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

אליהו ברוכי: בבקשה, כבוד השר.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חבריי השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, חברת הכנסת היוזמת חברת הכנסת הילה שי ואזן, ראשית, אני רוצה לברך אותך.

איציק שמולי: מעבר לעובדה שמדובר בחוק חשוב מאוד שמראה עד כמה גדולה הרגישות החברתית שלך ועד כמה האנשים הצעירים במדינה, שבאמת הם נמצאים במצב – חלקם – שנשמטה להם הקרקע מתחת לרגליים מבחינה כלכלית, ואם אנחנו כנבחרי ציבור יכולים ולו במעט – והחוק הזה הוא לא ולו במעט; הוא הרבה מאוד.

איציק שמולי: יש זוגות צעירים ששמו מקדמות בסכומים ניכרים מאוד של עשרות אלפי שקלים, לפעמים שברו חסכונות, והם רואים איך הדבר הזה יורד לטמיון.

איציק שמולי: אם אנחנו באמצעותך יכולים לסייע להם להשיב את הכסף הזה ולהקל במעט על המצוקה הכלכלית הקשה מאוד שפוקדת אותם ורבים אחרים, אז בוודאי אנחנו מחויבים לזה.

איציק שמולי: אני חושב שמדובר בהצעת חוק נהדרת.

איציק שמולי: מדובר בהצעת חוק שאפשר לומר שתעזור לאלפי צעירים במדינת ישראל, שנמצאים באחת התקופות הקשות.

איציק שמולי: אנחנו צריכים להבין שיש לנו – היום גם פורסמו נתונים שלא הפתיעו אף אחד, כיוון שאנחנו יודעים שהמשבר הזה של הקורונה הוא לא רק בגדר מגפה בריאותית, זו לא רק מגפה כלכלית, זה גם משבר חברתי אדיר, אדיר, שאנחנו רואים אותו בכל מיני היבטים.

איציק שמולי: אני חושב שהצעות חוק מהסוג הזה הן הצעות שנועדו בעצם לספק לאותה אוכלוסייה את רשת הביטחון שהיא כל כך זקוקה לה, יחד עם רשתות ביטחון נוספות שמספקת הממשלה.

איציק שמולי: זה דבר חשוב מאין כמותו.

איציק שמולי: אני חושב שלאף אחד כרגע לא ממש ברור לאן הולכת או מידרדרת המערכת הפוליטית, אבל דבר אחד בטוח: במעט הזמן שעוד נותר, ראוי שאנחנו נדע לשתף פעולה סביב יוזמות מהסוג הזה.

איציק שמולי: יש לנו עוד אתגרים גדולים מאוד גם בעולם הרווחה, גם בעולם החינוך, הבריאות.

איציק שמולי: יש מאות אלפי ישראלים שנושאים את העיניים שלהם לירושלים, גם לכנסת וגם לממשלה, ומשוועים לפתרונות.

איציק שמולי: אז אולי הקונסטלציה הפוליטית הנוכחית – מתוכה אנחנו לא ניוושע, אבל אם במעט הזמן שנותר נוכל לקדם יוזמות כמו היוזמה הברוכה הזאת שלך אז דיינו, ואנחנו נעשה את הכול כדי שזה יקרה.

איציק שמולי: איתן?

איציק שמולי: אני אולי אדבר על פרשת השבוע, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כולם בעד, ממש בעד.

איציק שמולי: אז תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: תודה, אחמד.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, של חברי הכנסת הילה שי וזאן, יעקב מרגי ומשה גפני.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי (נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 60 בעד, ואני מוסיף את חברת הכנסת הילה שי וזאן – זה 61.

אליהו ברוכי: הצעת החוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי עברה.

אליהו ברוכי: הצעת החוק תעבור לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

אליהו ברוכי: אני מוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת מאי גולן, חבר הכנסת צביקה האוזר וחבר הכנסת מלכיאלי – עוד שלושה, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: יש גם בצד שני.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו וחבר הכנסת אלכס קושניר – לפרוטוקול, בבקשה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה נשארות.

אליהו ברוכי: גם חבר הכנסת השר יעקב ליצמן לפרוטוקול, בבקשה.

אליהו ברוכי: החוק עובר לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/1843/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק-יסוד: משאל עם (תיקון – יישובים באזור יהודה ושומרון), של חבר הכנסת צבי האוזר.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שמח להציג בפניכם הצעת חוק שאם הליך חקיקתה יושלם היא תיחשב הצעת חוק מכוננת; היא תיחשב הצעת חוק היסטורית; היא תיחשב הצעת חוק שתשווה מבחינה קונסטיטוציונית, חוקתית, את זכותם, הייתי אומר, הטבעית, של חצי מיליון ישראלים שעתידם, אם – ואני אגיד כאן את עמדתי האישית ואוסיף "חלילה" – יכריע הרוב שהם ייאלצו לעזוב את ביתם, לפרק את קהילותיהם – הצעה בלתי חוקתית מתפיסות עולם הומניסטיות – –

אנטאנס שחאדה: אתה רוצה שלום, לא?

צבי האוזר: – – שכן מדובר באנשים, הרי אם תתקבל כזאת החלטה, היא תתקבל בדרך הדמוקרטית היחידה שיכולה להתקבל.

צבי האוזר: לא יהיה איזשהו טריק, איזשהו שטיק, איזושהי קוניונקטורה, איזשהו רוב רגעי שיביא, במאה ה-21 – ואני אסתכל על כל חבריי כאן בלבן בעיניים – ואותו טריק יאפשר להרים יד ולרסק ולפרק קהילות ולגרום לאנשים לנטוש ולעזוב את ביתם אחרי דור שלישי, אולי רביעי, ומי יודע מתי.

צבי האוזר: שכן החלטה כזאת – שאיננה, אגב, בשולחן דיונים בשום סכסוך אתני בשום מקום אחר בעולם, בשום מקום אחר בעולם.

צבי האוזר: רק כאן חרב עקירה מרחף מעל אותם חצי מיליון ישראלים.

צבי האוזר: אני חוזר ואומר: חצי מיליון ישראלים.

צבי האוזר: לא יעלה על הדעת, אדוני היושב-ראש, שהחלטות היסטוריות כאלה לא יתקבלו בצורה הדמוקרטית היחידה שאפשר לקבל אותן.

צבי האוזר: לכן, חבריי, מכיוון שהייתה כוונה בתקופה האחרונה שממשלת ישראל תחיל ריבונות על 130 היישובים ביהודה ושומרון, שכאמור, אמרתי, חיים בהם כחצי מיליון ישראלים, וזאת במסגרת תיאומים, הבנות והסכמות, גם פנימיות וגם עם הממשל האמריקני, הרי שהצעה זו או רעיון זה של נסיגה, פינוי, עקירה, תהיה מחויבת במשאל עם – לא היינו צריכים להציג את ההצעה.

צבי האוזר: אבל כשההחלטה נפלה, והכוונה היא להתעכב, במונחים היסטוריים, בהחלת ריבונות על אותם יישובים, על חצי מיליון ישראלים, הרי לכל הפחות, כהצעה הגונה של אלה שתומכים בהמשך הישארותן של קהילות באזורים האלה שבהם נוצרה הציביליזציה היהודית, ואלה שמתנגדים, שחושבים שאפשר במאה ה-21 לעקור אנשים כאילו הם ארגזים, כאילו הם חבילות, כאילו אין מאחורי כל אדם שם, ילד, משפחה, אישה, אז לפחות יוסכם שצעד כזה ייעשה בדרך הומניסטית, ראויה, דרך דמוקרטית.

צבי האוזר: ההצעה שאני מביא בפניכם תואמת את רעיון הליבה, הייתי אומר, בתוכנית השלום של הנשיא טראמפ, שהכירה ביישובים ישראליים ביהודה ושומרון כעמדה מובהקת.

אנטאנס שחאדה: – – – טרנספר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, בבקשה.

צבי האוזר: איזה טרנספר?

צבי האוזר: אתה בעד טרנספר.

צבי האוזר: אני נגד עקירה של כל אדם באשר הוא אדם, יהודי וערבי.

צבי האוזר: אינני עושה אפליה בין יהודים וערבים כמוך.

צבי האוזר: אתה לא מכיר בזכויות של יהודים, בזכות הגדרה עצמית של יהודים, ואתה לא מכיר אפילו בזכויות קניין של יהודים.

אנטאנס שחאדה: – – –

צבי האוזר: הרי אתה בעד שתי מדינות – בעד מדינת לאום פלסטינית ללא נוכחות של יהודים בכלל, ובעד מדינה דו-לאומית כאן.

צבי האוזר: זאת עמדתך.

צבי האוזר: אתה אפילו נגד זכות הגדרה עצמית לעם היהודי.

צבי האוזר: אתה מכיר בזכות ההגדרה עצמית של היהודים?

אנטאנס שחאדה: – – –

צבי האוזר: תאמר כאן, הינה, יש לך הזדמנות להפתיע.

אנטאנס שחאדה: – – –

צבי האוזר: האם אתה בעד זכות ההגדרה של יהודים?

צבי האוזר: האם אתה בעד לאפשר ליהודים לממש את זכות ההגדרה העצמית שלהם, או שאתה בעד זכות הגדרה עצמית לפלסטינים, מדינת לאום פלסטינית, לצד מדינה דו-לאומית ישראלית?

צבי האוזר: זה הרי החזון שלך.

אנטאנס שחאדה: – – –

צבי האוזר: תספר לציבור.

צבי האוזר: תספר לציבור.

צבי האוזר: אתה בעד מדינה פלסטינית לאומית ומדינה דו-לאומית ישראלית.

צבי האוזר: אתה לא מכיר בזכות של היהודים לא לגור בחלק מארץ ישראל ולא לממש זכות לאומית כאן, במדינת ישראל.

צבי האוזר: זאת עמדתכם.

צבי האוזר: בשביל זה אתם לא לגיטימיים.

אנטאנס שחאדה: – – –

צבי האוזר: בשביל זה אי-אפשר לשתף אתכם ברשות המבצעת.

צבי האוזר: אתם לא שותפים לחזון של המדינה הזאת.

צבי האוזר: אתם לא הייתם מוכנים לקבל את הפשרה ההיסטורית.

אנטאנס שחאדה: – – –

צבי האוזר: אתה לא מוכן לקבל את ההסדר המכונן של מדינת ישראל, ועכשיו אתה מציע לעקור יהודים, לעקור אנשים מביתם במקום אחד, ואפילו לא לאפשר הכרה בזכות לאומית.

צבי האוזר: אני נגד עקירה – של אף אדם, תהיה דתו אשר תהיה, תהיה לאומיותו אשר תהיה, יהיה מינו אשר יהיה.

צבי האוזר: נגד עקירה, נגד טרנספר.

צבי האוזר: לא כמוך.

אנטאנס שחאדה: יש אנשים שגרים היום במרחק 2 קילומטר מהכפר שלהם.

אנטאנס שחאדה: תחזיר אותם, את העקורים שנמצאים כאן – – – תחזיר את – – –

צבי האוזר: אין פה הגינות בדברים שאתה מציע, ואתה יודע את זה.

צבי האוזר: אתה בעד שחצי מיליון אנשים ייקחו את חפציהם, את מטלטליהם, ויעזבו את ביתם וייעקרו מביתם.

צבי האוזר: זאת ההצעה שלך.

אנטאנס שחאדה: – – – כל – – –

צבי האוזר: חצי מיליון ישראלים.

צבי האוזר: וזה לא יהיה.

צבי האוזר: זה לא יהיה.

צבי האוזר: ולכן, חבריי, התיקון, תיקון חוק-היסוד שאני מביא היום לפני הכנסת, הוא גם מרכיב משמעותי בשמירה על אחדות ישראל.

צבי האוזר: ההחלטות על נסיגות, על עקירות, הובילו בעבר למשברים לאומיים שקרעו את החברה הישראלית, שריסקו את החברה הישראלית.

צבי האוזר: לפיכך אני חוזר ואומר: מתבקש כי כל החלטה היסטורית שעלולה להטיל את אותה חרב עקירה של יישובים – וכאמור, אם בכלל תהיה כזאת, ואני מתנגד לה בכל תוקף – מחייבת הכרעה במנגנון הסכמה לאומי.

צבי האוזר: ואגב, הבית הזה דן באותו עניין, במנגנון, ברמת הגולן, בירושלים, והחוק הוא חוק קיים.

צבי האוזר: כל שטח שמדינת ישראל בשטחה הריבוני תחליט לוותר עליו, לשנות את מעמדו, כבר היום, על פי החקיקה הישראלית, חל עליו חוק משאל העם.

צבי האוזר: הצעתי אומרת: על אותם ישובים מוכרים בשטחי יהודה ושומרון, אם יוחלט על פי רוב להעביר אותם לשלטון זר, רק מנגנון אחד אפשרי לקבל החלטה כזאת, שעלולה, חלילה, לעורר ריב ומדון בחברה הישראלית.

צבי האוזר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא לכל חבריי להישיר מבט לחצי מיליון ישראלים שחיים ביהודה ושומרון, להישיר מבט לעקרונות הומניסטיים, לעקרונות דמוקרטיים, לעקרונות בסיסיים שכולנו מחויבים להם, ולהחיל את אותו הסדר דמוקרטי בסיסי של משאל עם גם באשר לאותן אופציות עתידיות, אם יהיו.

צבי האוזר: כמו שאמרתי, ברמה האישית אני מקווה שלא יהיו, כי במאה ה-21 אותו רעיון של העברת אוכלוסייה, פינוי אוכלוסייה, עקירת אוכלוסייה כחלק מפתרון של סכסוך אתני הוא פתרון שאיננו קביל, איננו מקובל ואיננו קיים בשום מקום אחר על הפלנטה.

צבי האוזר: תודה רבה.

יריב לוין: ישיב על הצעת החוק, בשם הממשלה, השר זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת האוזר, שיזם את החוק – חבר הכנסת האוזר, אני רוצה לברך אותך על היוזמה.

זאב אלקין: אני חושב שבהצעת החוק הזאת אתה למעשה מקדם את הרעיון שהבית הזה נתן עליו את הדעת כבר בכמה הזדמנויות לגבי שטח אחר, שטח ריבוני, אבל בהחלט מה שהיה נכון לגבי השטח הריבוני של מדינת ישראל באופן כללי, מה שהיה נכון בזמנו לגבי רמת הגולן באופן ספציפי ומה שהיה נכון לגבי ירושלים באופן ספציפי, הוא בוודאי ובוודאי נכון גם לגבי ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון.

זאב אלקין: לכן, הרעיון שההכרעות בנושאים ההיסטוריים האלה צריכות להתקבל במנגנון של משאל העם הוא רעיון נכון.

זאב אלקין: אגב, בזמנו, בבית הזה, הרעיון הזה אפילו לא זוהה באופן ברור עם הימין.

זאב אלקין: באו גם אנשי מרכז-שמאל שחלוקים בדעתם על דעתי, אבל אמרו: אנחנו, לרעיונות כאלה, רוצים באמת לקבל לגיטימציה של העם, ולא לקבל החלטות גורליות שהן בבסיס קיומנו כאן באיזושהי עסקה של קונסטלציה פוליטית, סוג של עסקת מיצובישי, כפי שהיה בזמנו בהסכמי אוסלו.

זאב אלקין: ולכן, בזמנו, נדמה לי, אם אני זוכר נכון – אומנם לא התכוננתי להשיב כאן, כי החלפתי את השר אמסלם, אבל אם אני זוכר נכון, בפעם הראשונה בכלל כל הרעיון של חוק משאל עם חוקק בשנת 2000, אם אני זוכר נכון, דווקא בימי – –

צבי האוזר: בתמיכה בין-מפלגתית.

זאב אלקין: – – דווקא בימי ממשלת שמאל שהייתה.

זאב אלקין: והרעיון אחר כך, שהיה צורך לקחת את החקיקה הזאת – שהייתה יותר הצהרתית, והיה קשה להפעיל אותה – ולמעשה לעלות אותה לפסי מעשה, לתת לזה תוכן, גם הוא קודם דווקא לא בימי ממשלת ימין, אלא בימי ממשלת אולמרט החקיקה הזאת התחילה להתגלגל.

זאב אלקין: נפל הכבוד בחלקי ובחלקו של חברי יושב-ראש הכנסת היושב כאן לקדם לאחר מכן את החקיקה הזאת ולהשלים את מה שהתחיל בימי הכנסת – זה פחות ממשלת אולמרט, הוא לא אהב את החקיקה, אבל הכנסת של אולמרט, כולל חברי מפלגתו, הם שקידמו את החקיקה בזמנו.

יריב לוין: עשינו את זה אז עם דין רציפות להצעה של חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

זאב אלקין: בדיוק.

זאב אלקין: לקחנו את הצעת החוק של חבר הכנסת לשעבר אביגדור יצחקי, החלנו עליה דין רציפות והמשכנו איתה אחר כך, אני ויריב, לחקיקה – בהתחלה חוק רגיל ולאחר מכן חוק-יסוד, כדי לנעול את הנושא הזה באופן סופי.

זאב אלקין: ולכן אני חושב שההצעה שלך, נכון יהיה לראות את זה הרבה מחוץ למסגרת של הדיכוטומיה הרגילה של ימין–שמאל.

זאב אלקין: אומנם אין לי ספק שחברי כנסת מהרשימה המשותפת, כדרכם בקודש, כפי שתקפו אותך כאן, יצאו נגד החקיקה הזאת, כי אותם לא מעניין תהליך קבלת החלטות לאומי שיכול למנוע קרע בעם וייצר הכרעה ברורה.

זאב אלקין: הרי הם רוצים לגרש אותנו מכאן

זאב אלקין: בכל מצב ובכל דרך – –

סמי אבו שחאדה: – – – לכבד את שלך.

סמי אבו שחאדה: גם אם אתה שר, לא מותר לך לצאת ולהסית.

זאב אלקין: – – ובשביל זה יהיו מוכנים גם לכל עסקת מיצובישי שתהיה.

סמי אבו שחאדה: וכדאי שתלמד לפני שתעלה על הבמה, כי האנשים אולי יאמינו לך.

זאב אלקין: אבל אני פונה בדבריי דווקא לחברי כנסת שדעתם המדינית שונה מדעותיי – לחברי הכנסת של כחול לבן, לחברי הכנסת של יש עתיד – ואני רוצה בכוונה לחדד את הנקודה הספציפית הזאת: זה לא ענין של ימין ושמאל, זאת שאלה איך מקבלים במדינת ישראל הכרעות בסוגיות הגורליות האלה.

זאב אלקין: והדרך הנכונה של תהליך קבלת הכרעות בנושא כל כך מהותי זה לחזור לעם ולא לעשות אותו בן ערובה של קונסטלציה פוליטית, ואז כל צד ינסה לשכנע כפי שהוא מאמין.

זאב אלקין: אבל אני מציע שלא להיכנס אוטומטית לתגובה הפבלובית הזאת שבגלל שזה יו"ש אז אלה בעד ואלה נגד, אלא לראות כאן הצעת חוק שלדעתי, כפי שכבר היה בעבר עם הצעות חוק דומות, צריכה להיות בקונסנזוס רחב.

זאב אלקין: זה גם בעיניי מבחן ברמה מסוימת לאותן מפלגות, איך הן רוצות להגדיר את עצמן: האם הן רוצות להגדיר את עצמן כמפלגות של שמאל קיצוני – שנכון שהתנגדו בזמנו גם לחוק משאל עם שאביגדור יצחקי קידם ולחוק משאל עם שיריב ואני קידמנו – או שהן רוצות לראות את עצמן כמפלגות מרכז-שמאל ציוניות, שדווקא באופן מסורתי תמכו ברעיון של חוק משאל עם בגלגוליו הקודמים.

יריב לוין: אגב, צריך להזכיר שכשהעברנו את חוק-יסוד: משאל עם, הוא עבר בתמיכה ובהצבעה בעד בין היתר של חברי הכנסת של סיעת התנועה דאז, כולל ציפי לבני; נדמה לי שגם חבר הכנסת עמיר פרץ וגם יש עתיד.

זאב אלקין: גם יש עתיד.

יריב לוין: סיעת יש עתיד.

יאיר לפיד: זה היה על ירושלים.

זאב אלקין: לא, זה לא היה על ירושלים.

יריב לוין: לא לא לא לא לא, זה היה חוק-יסוד: משאל עם.

זאב אלקין: לא, זה לא היה על ירושלים.

זאב אלקין: חבר הכנסת לפיד, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, זה היה על כל השטח הריבוני של מדינת ישראל.

יריב לוין: נכון מאוד.

זאב אלקין: זה נכון על הכול – ירושלים, כולל גם מה שאתם אוהבים לקרוא "מזרח ירושלים" על כל חלקיו – –

תמר זנדברג: – – –

זאב אלקין: – – זה היה על רמת הגולן – זה היה על כל דבר שהוא שטח ריבוני של מדינת ישראל.

זאב אלקין: תמכתם אז והלכתם איתנו על החקיקה הזאת.

יאיר לפיד: בהחלט, ואני עומד מאחורי זה.

זאב אלקין: יפה.

זאב אלקין: ולכן אני מציע לכם גם עכשיו, בהצעת החוק שהציע חבר הכנסת האוזר, לא לראות אותה בחלוקה של ימין–שמאל, אלא בזמנו, נדמה לי, יאיר, אפילו אתה אמרת שהחלטות בנושא של יהודה ושומרון צריכות להתקבל במשאל עם, שזה בדיוק מה שהוא מציע.

צבי האוזר: זה היה במצע כחול לבן.

זאב אלקין: הינה, אומר חבר הכנסת האוזר שזה אפילו היה במצע כחול לבן.

זאב אלקין: הייתה פעם מפלגה כזאת, והיית מספר שתיים בה.

יאיר לפיד: למה להכאיב?

יאיר לפיד: למה להכאיב?

זאב אלקין: לא, אולי זאת הדרך להתחבר שוב, אני יודע?

זאב אלקין: אולי אני מדבר עתידנות ולא היסטוריה.

יאיר לפיד: השר אלקין, יש לי שאלה לגבי החוק, אם אנחנו כבר מנהלים דיאלוג, עד שכולם מתכנסים:

יאיר לפיד: לפי החוק הזה – – –

עודד פורר: אלקין, אם אתה יכול להתייחס גם לסטודנטים, לשביתה.

זאב אלקין: אם היית בא לפה כשעניתי על השאילתה, אז התייחסתי.

זאב אלקין: אה, אתה היית, נכון.

זאב אלקין: אתה רוצה מופע חוזר?

עודד פורר: היה מעניין.

זאב אלקין: ניסית.

זאב אלקין: יפה.

יאיר לפיד: השר אלקין, יש משהו שלא הבנתי בחוק – – –

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אם אתה באמת רוצה, אני אוכל לקבוע ישיבה מיוחדת מחר, רק אתה צריך להתחייב לבוא.

עודד פורר: מחר יש לי פה ועדה לקידום מעמד האישה – – –

יאיר לפיד: יש משהו שברצינות לא הבנתי בחוק: החוק מדבר על יישובים ביהודה ושומרון.

יאיר לפיד: גודל יישוב ביהודה ושומרון נקבע על ידי המינהל האזרחי.

יאיר לפיד: המינהל יכול לצמצם ולהרחיב.

יאיר לפיד: אתה נותן כוח אדיר למינהל דרך החוק.

זאב אלקין: קודם כול, לצמצם קשה, כי בשביל זה צריך לפנות אנשים.

יאיר לפיד: המועצות הן הרבה יותר גדולות – – –

זאב אלקין: אבל זה שאין הלימה בין תהליך של החלה לבין תהליך של נסיגה זה נכון גם על החוק של משאל העם הקודם שתמכת בו, כי אתה יכול להחיל ריבונות כהחלטה פשוטה של ממשלה, כפי שנעשה למשל במקרה ירושלים, ועדיין החוק אומר שלסגת מההחלטה הזאת יהיה ניתן רק במשאל עם.

זאב אלקין: לכן, מהבחינה הזאת זה לא שונה מהמודל הזה.

יאיר לפיד: לשון החוק הזה מדברת על יישובים.

יאיר לפיד: ביישובים ביהודה ושומרון – – –

זאב אלקין: נכון, אני יודע, אבל יאיר, אני עונה לך.

יאיר לפיד: שנייה.

יאיר לפיד: ביישובים ביהודה שומרון, שטח המועצות הרבה יותר רחב מהיישוב עצמו.

יאיר לפיד: אתה פשוט נותן המון כוח למינהל לעשות אקורדיון.

זאב אלקין: שוב, הסיטואציה של אקורדיון יכולה להיווצר גם במקרה של חוק משאל עם אחר, זה שתמכת בו, כי מחר יכולה לבוא ממשלה, וברוב של פלוס אחד להחיל ריבונות, לצורך העניין, על כל שטח יהודה ושומרון, לדוגמה, ולסגת מזה, לפי החוק, צריך משאל עם.

זאב אלקין: לא יכולה הממשלה להחליט הפוך.

זאב אלקין: לא צריך אפילו חקיקה כדי להחיל ריבונות.

זאב אלקין: לכן ההיגיון הוא אותו היגיון – ההיגיון אומר שכדי להרחיב שטח אפשר החלטה שהיא יותר מינהלית, אבל לסגת מהשטח, שזה כרוך גם בפינוי אנשים – הרי פה הנקודה הרגישה, פה נקודת הקרע.

יריב לוין: השר אלקין, אני חושב שהזמן כבר מאחורינו.

זאב אלקין: לסגת מהשטח ולפנות אנשים – צריך לבוא לעם ולקבל לגיטימציה מהעם.

זאב אלקין: לכן אני קורא גם לכם, למרות חילוקי הדעות המדיניים בינינו, לתמוך בהצעת החוק הזאת של חבר הכנסת האוזר ולהעביר אותה כדי לייצר תהליך קבלת החלטות נכון שלא תלוי בקונסטלציה פוליטית רגעית.

זאב אלקין: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כך, חברות וחברי הכנסת – את רוצה להתנגד.

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג, נאפשר לך להתנגד.

יריב לוין: אם כך, חבר הכנסת האוזר יוכל להשיב אחרייך.

יריב לוין: מי שמבקש להצביע, למעט חבר הכנסת האוזר, אני מבקש שיעלה למעלה.

יריב לוין: למעט חבר הכנסת האוזר כמובן – אתה תוכל להצביע מכאן, אין שום בעיה.

יריב לוין: בבקשה.

תמר זנדברג: סליחה שעיכבתי אתכם – מגבלות הקורונה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, האזנתי לדברים ברוב קשב, ואכן דאג גם השר אלקין לציין את החשיבות של משאל עם בהחלטות לאומיות חשובות.

תמר זנדברג: אכן רעיון נשגב, למרות שהוא זר לשיטה הישראלית, אבל יכול להיות שבדברים מסוימים יש מקום להכניס החלטות כבדות משקל במשאל עם.

תמר זנדברג: רק שימו לב, חברים: יש לכם כאן כמה מיליונים שחסרים.

תמר זנדברג: אתם רוצים שתושבי מדינת ישראל – אני מקווה מאוד, זה לא כתוב; אני מקווה מאוד שאתם מתכוונים יהודים וערבים, אבל אי-אפשר לדעת – תושבי מדינת ישראל האזרחים, אזרחי מדינת ישראל, יקבלו החלטה על גורלם של מיליונים שלא יזכו להשתתף במשאל העם הזה.

תמר זנדברג: זה נעלם לך, חבר הכנסת האוזר?

תמר זנדברג: בכל מקום בעולם שבו הייתה החלטה על משאל עם על גורלו של חבל ארץ, מי שהשתתפו במשאל הם תושביו של אותו חבל ארץ.

תמר זנדברג: איך אתה יכול ככה – – –

צבי האוזר: איפה יש בשטחי C מיליונים?

צבי האוזר: תפסיקו לבלבל את העובדות.

צבי האוזר: יש חצי מיליון ישראלים, חצי מיליון ישראלים – – –

תמר זנדברג: מי שמך ומי שמי ומי שמנו, כולנו פה, שאנחנו נבחרנו על ידי אזרחי המדינה, מי שמנו לקבל החלטה בשמם של תושבי – אנשים שהם לא אזרחי המדינה, אבל אנחנו שולטים עליהם שליטה צבאית?

תמר זנדברג: באמת, אתם התבלבלתם.

תמר זנדברג: ואתה יודע מה?

תמר זנדברג: אם כבר, בוא נלך על זה עד הסוף.

תמר זנדברג: לא זכור לי שהקמת ההתנחלויות באותו שטח התקבלה במשאל עם.

תמר זנדברג: לא זכור לי שהסדרת המאחזים הבלתי-חוקיים, שרק הבוקר היה אצלך בוועדה דיון – לא זכור לי שזה התקבל במשאל עם.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: אולי נשאל את כל תושבי האזור, יהודים וערבים, שגורלם מושפע מההחלטות האלה – –

צבי האוזר: מפ"ם הקימו.

צבי האוזר: אתם מייצגים את מפ"ם?

תמר זנדברג: – – אם הם תומכים או מתנגדים למהלכים האלה?

תמר זנדברג: אני חושבת שזה דבר ראוי וחשוב.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: מזמן לא נשמע קולם של האנשים שגורלם הוא בשליטתנו בסוגיות שקשורות לגורלם.

תמר זנדברג: אני בהחלט מציעה לקבל החלטה מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: עד אז הצעת החוק הזאת היא לא רק חצופה ומתנשאת ופטרונית, היא גם בלתי חוקית.

תמר זנדברג: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת האוזר, אתה מוזמן להשיב, בבקשה.

יריב לוין: מוותר.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, אאפשר לך להצביע מכאן, אם את רוצה, או שאת רוצה לעלות?

יריב לוין: אני אחכה שאת תעלי.

יריב לוין: אנחנו נמתין עד שחברת הכנסת זנדברג תגיע למקומה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה הטרומית על הצעת חוק-יסוד: משאל עם (תיקון – יישובים באזור יהודה ושומרון), של חבר הכנסת צבי האוזר.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – 42 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: משאל עם (תיקון – יישובים באזור יהודה ושומרון), לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת האוזר.

יריב לוין: בלי מחיאות כפיים, בבקשה.

יריב לוין: בעד – 54, נגד – 42, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה הטרומית.

אלעזר שטרן: היושב-ראש – – –

יריב לוין: אני אודיע לפרוטוקול שחבר הכנסת שטרן לחץ בטעות על הכפתור בעמדה של חבר הכנסת רזבוזוב, ואחר כך חבר הכנסת רזבוזוב תיקן ולחץ, וחבר הכנסת שטרן לחץ אצלו.

יריב לוין: אנחנו רושמים את ההודעות האלה לפרוטוקול.

יריב לוין: הוועדה המוסמכת היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יאיר לפיד: ועדת רווחה.

יריב לוין: יש בקשה להעביר לוועדת רווחה, זכויות הילד, חוץ וביטחון.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: אנחנו נעביר את הצעת החוק לוועדת הכנסת לשם קביעת הוועדה שתדון בהכנתה לקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: עד כאן בנושא הזה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/946/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על ידי הורה יחיד), התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יריב לוין: אנחנו נחכה שחברת הכנסת מיכאלי תגיע מלמעלה ונזמין אותה להציג.

יריב לוין: לאט-לאט, לא צריך לרוץ.

יריב לוין: הכול בסדר.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, צריך לעשות הפסקה במליאה בשעה 17:00, יש מסיבת עיתונאים חשובה.

אלי אבידר: אנחנו רוצים לדעת מה קורה.

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, אני לא מזלזל באף אחד ובשום דבר, והכול בסדר.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני חושבת שזאת הפעם הרביעית שאני מציגה כאן את הצעת החוק הזאת, הצעת חוק שמבקשת לעשות לא רק שוויון בין הורות והורים פוטנציאליים אלא לעשות צדק עם ילדות וילדים שזקוקים לבית ואין להם בית ויש בחוץ אנשים שמאוד מאוד ישמחו לאמץ אותם, אבל החוק במדינת ישראל לא מאפשר להם בכלל להגיש מועמדות או להיכנס לתור של אימוץ ילדות וילדים.

מרב מיכאלי: והסיבה שהם לא יכולים לקבל את הזכות הזאת לאמץ היא פשוט משום שהם לא עונים להגדרה של "איש ואשתו".

מרב מיכאלי: באמת, יש לי רק כבוד והערכה למי שחיים כאיש ואשתו באושר ועושר והכול ממש פיקס אצלם, אבל יש רבות ורבים במדינת ישראל שא.

מרב מיכאלי: לא יכולים להיקרא איש ואשתו פשוט משום שאין להם איך להתחתן כאן, כי הם לא עונים על ההגדרות המאוד-מאוד צרות של בתי הדין הדתיים השונים, שהם היחידים שרשאים לרשום נישואים במדינת ישראל, ויש גם כאלה שבחרו לא להתחתן, ויש גם כאלה שלא יכולות ולא יכולים להתחתן, כי מדינת ישראל לא מכירה בכלל בסוג הנישואים שלהם, ויש גם כאלה שהם בודדות ובודדים, שלא חיים בזוגיות.

מרב מיכאלי: ומה אני אגיד לכם, חברות וחברים?

מרב מיכאלי: השאלה של התאמה להורות והיכולת לתת בית חם לילדה או לילד לא קשורה לא בנישואים, לא בזהות מינית, לא בעדה, לא בדת ואפילו לא בזוגיות.

מרב מיכאלי: יש הורות והורים שיכולים לתת בית מדהים לילדות וילדים גם כשהם חיות וחיים לבד – שהכמיהה שלהם לתת את הבית הזה לילדה או ילד שבאמת, החיים לא סיפקו להם את הבית הטבעי במסלול הרגיל, שהרבה פעמים עברו דברים מאוד קשים וזקוקות וזקוקים בדיוק לאנשים שנורא רוצות ורוצים אותם – היכולת הזאת ממש לא תלויה לא בזוגיות, לא בהטרוסקסואליות, לא בנישואים ברבנות ולא בשום סוג של תיוג אחר שאנחנו עושות ועושים, לצערי, עדיין.

מרב מיכאלי: ולכן, הצעת החוק שלי באה למחוק את המילים "איש ואשתו" ולהגיד: אימוץ יכול להיעשות על ידי כל אדם, בין שבתור יחיד ובין שלא בתור יחידה או יחיד, אך ורק לפי הקריטריונים המקצועיים, שיבדקו אם הוא או היא כשירים להיות הורות והורים.

מרב מיכאלי: הדבר המדהים הוא שזאת גם ההמלצה של ועדה מקצועית שעסקה בנושא.

מרב מיכאלי: והדבר שאולי לא מפתיע, אבל מדהים לא פחות, זה שמדינת ישראל – ממשלות ישראל התחייבו בפני בית המשפט העליון כבר לפני למעלה משלוש שנים לתקן את האפליה ואת העיוות הזה, אפליה כלפי אנשים, יחידות ויחידים; אפליה כלפי זוגות לא הטרוסקסואליים; כלפי הקהילה הגאה; אפליה כלפי כל מי שלא מציית להגדרה המשפטית המאוד-מאוד צרה הזאת ומיושנת של "איש ואשתו".

מרב מיכאלי: מדינת ישראל התחייבה לבית המשפט לתקן את האפליה הזאת, ועד היום היא כשלה בלעשות את זה.

מרב מיכאלי: אני רוצה לברך את משרד המשפטים ואת שר המשפטים, שהיום הציגו, הוציאו טיוטת חוק, תיקון לחוק האימוץ שסוף-סוף יביא סוף לאפליה הזאת.

מרב מיכאלי: את הצעת החוק הפרטית אנחנו העלינו כאן מאז הכנסת התשע-עשרה, חברת הכנסת לשעבר מיכל רוזין ואני.

מרב מיכאלי: היו פה דרמות במליאה, ושוב ושוב הבטיחו לנו: תשובה והצבעה במועד אחר, מייד מייד אנחנו מתקנות ומתקנים את העוול הזה, והוא עדיין לא תוקן.

מרב מיכאלי: ואני אומרת לכן ולכם, חברותיי וחבריי, היום זה היום.

מרב מיכאלי: היום, כשמשרד המשפטים סוף-סוף פרסם גם הצעת חוק ממשלתית בנושא – אני אהיה שמחה להצטרף אליה, אחרי שנעביר כאן את הצעת החוק הפרטית בקריאה טרומית, ונתקדם, אם תרצה השם, וממשלה אם תהיה או מה, ביחד.

מרב מיכאלי: אבל כך או כך, את הצעת החוק הפרטית לתיקון העוול והאפליה באימוץ והפגיעה בילדות וילדים שמחכים להורים אנחנו חייבות וחייבים להתחיל היום.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד מאוד קוראת לכם לתמוך בהצעת החוק.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: ישיב על הצעת החוק שר המשפטים.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: אני לא אמרתי "שר המשפטים אבי ניסנקורן".

מרב מיכאלי: מן הראוי, הקרדיט המלא.

אליהו ברוכי: הוא פשוט לא נוכח פה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה.

יאיר לפיד: איך הוא לא נוכח?

יאיר לפיד: הוא אמור להיות השר המשיב.

מרב מיכאלי: מה, השתגעתם?

מרב מיכאלי: השר הגיע.

אליהו ברוכי: בבקשה, השר עולה להשיב.

אליהו ברוכי: השר עולה להשיב.

יאיר לפיד: ניסנקורן – – – ג'ינס.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, אם לא שמת לב, אני כבר שישה חודשים עם ג'ינס, לא מעכשיו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דווקא אתה לבוש עכשיו ככה טיפ-טופ.

יאיר לפיד: – – – סוף קורס.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני חושב שהצעת החוק הזאת באמת מייצרת תיקון שצריך לעשות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו דיברנו עם מרב מיכאלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש הצעת חוק ממשלתית שאנחנו הכנו ביחד עם משרד העבודה והרווחה, השר איציק שמולי, ויש הסכמה בעצם להיצמד לממשלתית, ולכן אנחנו תומכים בהצעת החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היא תייצר יותר שוויון.

קארין אלהרר: יאללה.

קריאות: – – –

קריאה: הצבעה שמית.

אליהו ברוכי: הצבעה שמית?

איתן גינזבורג: – – –

אליהו ברוכי: השר מבקש הצבעה שמית.

אליהו ברוכי: השר פה מבקש הצבעה שמית.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: הוגשה בקשה מטעם הממשלה לבצע הצבעה שמית.

אליהו ברוכי: אני מבקש ממזכירת הכנסת לבצע את ההצבעה שמית.

אליהו ברוכי: בבקשה.

קריאות: – – –

אליהו ברוכי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – אינו נוכח אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד אסף זמיר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – אינה נוכחת תהלה פרידמן – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – נגד עינב קאבלה – בעד אנדרי קוז'ינוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד

קריאה: למה נגד?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – אינה נוכחת

אליהו ברוכי: אבקש ממזכירות הכנסת לקרוא שנית את שמות חברי הכנסת – מי שלא נכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח עוזי דיין – נגד צבי האוזר – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – בעד אלי כהן – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח פטין מולא – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח אורלי פרומן – אינה נוכחת אלכס קושניר – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

אליהו ברוכי: האם יש מישהו מחברי או חברות הכנסת שנוכח פה כרגע ולא הצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב גלנט – נגד בנימין גנץ – בעד

אליהו ברוכי: האם יש עוד מישהו מחברי או חברות הכנסת שנוכח באולם ולא הצביע עדיין?

אליהו ברוכי: תמה ההצבעה.

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: אם כן, תוצאות ההצבעה הן 43 בעד ו-49 נגד.

אליהו ברוכי: אם כן, הצעת חוק אימוץ ילדים לא עברה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/1728/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), של חבר הכנסת איתן גינזבורג וקבוצת חברי הכנסת.

אליהו ברוכי: יציג את החוק חבר הכנסת איתן גינזבורג.

אליהו ברוכי: בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

אליהו ברוכי: אם אפשר, בבקשה שקט ברחבי המליאה, על מנת שחבר הכנסת יוכל להציג את החוק.

איתן גינזבורג: להוריד לי את הזמן שהתחילו.

איתן גינזבורג: עוד לא הספקתי.

אליהו ברוכי: ניתן לך את הזמן.

אליהו ברוכי: זו לא הבעיה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת רזבוזוב, בבקשה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

אליהו ברוכי: רוצים להתקדם עם הצעת החוק.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג – – –

יאיר לפיד: – – – הגה נכון את השם "רזבוזוב" מאז שיש יושב-ראש לכנסת.

אליהו ברוכי: תודה.

איתן גינזבורג: אני מתכבד להציג את הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון).

איתן גינזבורג: לכאורה, זה נראה כאילו תיקון טריוויאלי.

איתן גינזבורג: אני רוצה לפתוח בפסקה שאני מניח שכולם מכירים, מתוך מגילת העצמאות של מדינת ישראל, המסמך המכונן שלא רק הכריז על הקמתה של מדינת ישראל, אלא התווה את העקרונות ואת האופי של המדינה שלנו: "מדינת ישראל תהא פתוחה לעלייה יהודית ולקיבוץ גלויות; תשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה; תהא מושתתה על יסודות החירות, הצדק והשלום לאור חזונם של נביאי ישראל; תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין; תבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות; תשמור על המקומות הקדושים של כל הדתות; ותהיה נאמנה לעקרונותיה של מגילת האומות המאוחדות".

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, לאורך השנים העקרונות האלה, שמצוינים באופן מפורש במגילת העצמאות, קיבלו ממד חוקתי באמצעות חוקי-יסוד של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: יחד עם זאת, הזכות לשוויון, שהיא זכות כל כך בסיסית בכל דמוקרטיה וגם בדמוקרטיה הזאת, כפי שרצו האבות המייסדים של המדינה – הזכות לשוויון, שמצוינת באופן ברור, לא עוגנה בספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: היא עוגנה רק בפסיקות השונות של בית המשפט.

איתן גינזבורג: כך, לדוגמה, בשנת 1969 כתב נשיא בית המשפט העליון לשעבר השופט משה לנדוי, זכרו לברכה, בעניין הזה כי "אצלנו אין סעיף מפורש כזה, לא בחוקה כתובה ואף לא בסעיף משוריין של חוק-יסוד, ואף על פי כן רעיון זה, שאינו כתוב על ספר, הוא מנשמת אפו של המשטר החוקתי שלנו כולו".

איתן גינזבורג: ברוח דומה כתב נשיא בית המשפט העליון לשעבר השופט מאיר שמגר, זכרו לברכה, כי "הכלל שלפיו אין מפלים בין אדם לאדם מטעמי גזע, מין, לאום, עדה, ארץ מוצא, דת, השקפה או מעמד חברתי הוא עקרון יסוד חוקתי, השלוב ושזור בתפיסות היסוד המשפטיות שלנו ומהווה חלק בלתי נפרד מהן".

איתן גינזבורג: צריך לומר שגם המנהיגות הפוליטית, עוד מראשית ימיה של הציונות, הזכירה באופן מפורש את השוויון כערך מרכזי בתפיסת עולמה.

איתן גינזבורג: כך, לדוגמה, כתב בנימין זאב הרצל בספרו אלטנוילנד: "איננו מפלים בין אדם לאדם.

איתן גינזבורג: איננו שואלים מהי דתו של אדם, ובן איזה גזע הוא.

איתן גינזבורג: עליו להיות אדם ובכך אנו אומרים די".

איתן גינזבורג: גם דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, מייסד המדינה, התייחס לנושא ואמר: "אנחנו בכל מקום ובכל ארץ עמדנו ודרשנו שהפועלים יתאחדו על יסוד של שוויון גמור".

איתן גינזבורג: וגם ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין – –

שלמה קרעי: הוא לא אמר למחוק את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

איתן גינזבורג: – – מנהיג הליכוד, אמר בעניין זה: "אנחנו מאמינים שבמדינת היהודים צריך להיות ויהיה שוויון זכויות לכל אזרחיה ללא הבדל דת, לאום ומוצא".

שלמה קרעי: הוא לא אמר למחוק את הלאום היהודי.

איתן גינזבורג: כפי שאמר מנחם בגין.

שלמה קרעי: תבטל את חוק הלאום.

קריאה: לבל"ד יש גם תוכנית עבודה בעניין.

איתן גינזבורג: אני מסתכל פה עליכם, חברי הכנסת, ונדמה לי שכולנו, מימין ומשמאל, יהודים וערבים, חילונים ודתיים, גברים ונשים, מסכימים לציטוטים שהבאתי בפניכם, ציטוטים שאומרים שבבסיסה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית עומדת ההבנה וההסכמה העמוקה על כך שכל בני האדם שווים מעצם היותם, ובכן, בני אדם.

איתן גינזבורג: דת, גזע, מין, נטייה מינית, שפה, השקפה פוליטית – כולנו שונים אבל כולנו שווים.

איתן גינזבורג: עכשיו, אני שמעתי בימים האחרונים, חבריי חברי הכנסת, כל מיני טענות כאילו החוק הזה הוא נגד מישהו, שהוא במטרה להתנגח או שהוא במטרה לעורר התנגדות.

איתן גינזבורג: מהסיבה הזאת, חבריי, חשוב לי לעמוד פה ולהדגיש קבל עם ועדה: החוק הזה הוא לא נגד אף אחד – הוא בעד.

איתן גינזבורג: הוא בעד הבחור הצעיר שלא מכניסים אותו למועדון או לאיזה בר שאליו יצא עם חברים רק בגלל צבע עורו; הוא בעד הבחורה הצעירה שרק בגלל מינה לא יכולה להתגייס ליחידה שהיא רוצה להתגייס אליה, למרות הכישורים, שהיא שווה לכל אדם אחר ולאחרים שכן מגויסים לאותה יחידה; הוא בעד אותה בחורה צעירה – –

שלמה קרעי: החוק הזה הוא שירת הברבור של כחול לבן.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

איתן גינזבורג: – – שרק בגלל שם משפחתה או בגלל המבטא שלה לא מקבלים אותה לעבודה; הוא בעד אותו זוג חרדי או ערבי שלא מוכנים להשכיר להם דירה.

איתן גינזבורג: ויהיה גם ראוי לומר שהוא גם בעדי, הוא בעד אנשים כמוני, שבשל נטייתם המינית אינם שווי זכויות לאנשים אחרים פה במדינה בתחומי חיים שונים.

איתן גינזבורג: אז לא, החוק הזה הוא לא נגד אף אחד.

איתן גינזבורג: הוא בעד שוויון, והדבר היחיד שהוא נגדו – הוא נגד אפליה.

איתן גינזבורג: אז נכון שחלק מעקרונות השוויון כבר מוזכרים בספר החוקים של מדינת ישראל, כמו חוק שכר שווה לעובדת ולעובד או חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, אבל ברור לכולם שהוספת עקרון השוויון בצורה מוגדרת וברורה, שחור על גבי לבן, בחוק-יסוד, בפרק מחוקתה הנכתבת של מדינת ישראל, תסייע במימוש העקרוני ותמנע את הצורך במתן פרשנות משפטית.

איתן גינזבורג: אני גם רוצה לציין בהקשר הזה שיש הצעות דומות של חברי כנסת נוספים, ואם יש הצעה שאני מאוד מאוד מזדהה מכל אותן הצעות חוק שהוגשו בצמוד לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, תיקון השוויון, היא של חבריי, של חברי הכנסת רם שפע, הילה שי וזאן, גדעון סער וצביקה האוזר.

איתן גינזבורג: ובמה דברים אמורים בהצעתם?

איתן גינזבורג: הם אומרים כך, בצורה פשוטה: כל אזרח שווה בפני החוק; אין פוגעים בזכויות הפרט של אדם מחמת דת, גזע ומין.

איתן גינזבורג: פשוט כך, קל מאוד.

איתן גינזבורג: אף אחד לא יכול להתנגד לכך בבית הזה.

איתן גינזבורג: אין סיבה להתנגד לנוסח הזה בבית הזה.

איתן גינזבורג: בשנת 1992 חוקקה הכנסת את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, והוא לא מעגן בצורה מפורשת את העיקרון החשוב הזה, שנמצא בכל משטר דמוקרטי, הזכות לשוויון.

איתן גינזבורג: בהכרזה על המדינה, כמו שאמרתי, נאמר באופן מפורש שהמדינה "תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין".

איתן גינזבורג: עיגון הזכות לשוויון בחוק-יסוד יחזק את ערכיה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית כפי שהם מגולמים גם במגילת העצמאות.

איתן גינזבורג: אפילו בהצעת תנועת החרות לחוקת יסוד למדינת ישראל, בהתייחסות לזכות החוקתית לכבוד האדם וחירותו, בפרק ב' סעיף (1) נכתב: "במדינת ישראל שווים בני האדם בפני החוק, ושווה כבודם האישי".

איתן גינזבורג: בסעיף (2) של אותה חוקה, שבגין והליכוד הציעו, כתוב: "בשום מקרה לא תהא המדינה מפלה אדם לטובה או לרעה, בשום מידה שהיא, מטעמי גזע, צבע, עור, דת, לשון, מין או מטעמי מוצא לאומי, חברתי או עדתי, או מטעמי השקפות פוליטיות או אחרות, או מטעמי רכוש וקניין".

איתן גינזבורג: ואני אבהיר שאין שום כוונה לפגוע באופייה ובזהותה של ישראל כמדינה יהודית.

איתן גינזבורג: הוא בא בעצם לבסס את עקרון השוויון בין האזרחים וזכויות הפרט, שוויון אזרחי, שוויון מוצדק, שוויון שכולם חושבים שהוא ראוי.

איתן גינזבורג: ואנחנו מחויבים לכך, ואנחנו נפעל לכך גם בוועדה, שאם הצעת החוק הזאת תעבור, הנוסח, כפי שציינתי עכשיו כאן, על דוכן הכנסת במליאה, הוא זה שעולה להצבעה במליאה ובוועדה.

עודד פורר: איזה נוסח?

איתן גינזבורג: הנוסח שהצעתי עכשיו, כפי שהציעו צביקה האוזר, גדעון סער, רם שפע – – –

עודד פורר: – – –

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: ואין לי ספק שהתיקון המוצע יתרום לחיזוק הסולידריות והחוסן החברתי.

איתן גינזבורג: ולכן אני קורא לכם, חבריי, להצטרף היום בהצבעה הזאת ולהצביע בעד החוק שמונח בפניכם – להצביע בעד השוויון ונגד האפליה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/2215/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: להצעת החוק הוצמדו שתי הצעות חוק.

אליהו ברוכי: הצעת חוק ראשונה – הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הוספת סעיף שוויון), של חברי הכנסת אנטאנס שחאדה, סמי אבו שחאדה והיבה יזבק.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות.

שלמה קרעי: הינה השותפים שלך, איתן, מי שרוצה למחוק את מדינת ישראל, שלא תהיה מדינה יהודית.

אנטאנס שחאדה: זאת הסתה.

אנטאנס שחאדה: זאת הסתה.

אנטאנס שחאדה: זאת הסתה ושפיכת דמים.

אנטאנס שחאדה: זאת הסתה.

אנטאנס שחאדה: מי שרוצה דמוקרטיה ושוויון.

אנטאנס שחאדה: זאת הסתה פרועה.

שלמה קרעי: לא יעזור לכם.

שלמה קרעי: מחר בערב זה חג חנוכה של היהודים, והרוח היהודית תנצח את כולכם.

אנטאנס שחאדה: תירגע, תפסיק להיות פשיסטון קטן, פשיסט קטן הדובר בשם הפשיסט הגדול.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת קרעי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אנטאנס שחאדה: אתה הדובר בשם הפשיסט הגדול.

אנטאנס שחאדה: שב ותירגע.

קריאות: – – – מה אתה צועק?

אליהו ברוכי: בבקשה, חבר הכנסת שחאדה.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מי שמבקש שוויון ודמוקרטיה הופך להיות אויב העם, אויב המדינה.

אנטאנס שחאדה: מה בסך הכול אנחנו דורשים?

אנטאנס שחאדה: לעגן את ערך השוויון, הערך הבסיסי ביותר בדמוקרטיה, בחוק-יסוד, לתקן חוק-יסוד שלכאורה בא להגן על חירות, על זכויות אדם, על כבוד האדם וחירותו, אבל בלי, בלי להזכיר את ערך השוויון.

אנטאנס שחאדה: כל עידן הנאורות כל התיאורטיקנים שדגלו בנאורות, דמוקרטיה, זכויות אדם – שינו סדרי עולם, שינו משטרים, הפכו משטרים לטובים יותר, נתנו ערך לאדם, ערך לכל בני האדם, כאשר דיברו על שוויון, על חירות, חופש ביטוי, הסדר חברתי.

אנטאנס שחאדה: מישהו דיבר כאן על הסדר חברתי שנכפה על האזרחים הערבים ולא היו שותפים בו ומבקשים מאיתנו לכבד אותו.

אנטאנס שחאדה: אז תכבדו קודם כול את ערך השוויון, תכבדו אותנו, תכבדו את ההיסטוריה שלנו, תכירו בעוולות, תכירו בהיסטוריה – זו לא מילת גנאי.

אנטאנס שחאדה: יש לנו זכויות.

אנטאנס שחאדה: אנחנו בני המקום, הילידים.

אנטאנס שחאדה: לא היגרנו משם מקום, לא באנו לכאן, לא ביקשנו התאזרחות, לא ברחנו משום מקום.

אנטאנס שחאדה: יש מציאות קיימת.

אנטאנס שחאדה: אנחנו אזרחים, רוצים להיות אזרחים שווים, וזו הבקשה שלנו.

אנטאנס שחאדה: ההצעה שלנו – אנחנו מבקשים להוסיף את ערך השוויון הבסיסי ביותר, הטריוויאלי ביותר, להוסיף את זה לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

אנטאנס שחאדה: אני מצפה שחברי הכנסת סוף-סוף, במציאות הזאת, במציאות הגזענית, הפשיסטית – ההסתה, הסיפוח, גזל זכויות אדם, המשך כיבוש, הצרת המרחב הדמוקרטי שצר ממילא, עם עשרות חוקים שדרסו את הדמוקרטיה וזכות הביטוי וזכויות אדם – לפחות לתמוך בהצעה ולעגן את ערך השוויון בחוק-יסוד.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, תודה רבה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/2372/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: להצעת החוק הוצמדה הצעת חוק נוספת – הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), של חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח וקבוצת חברי הכנסת.

אליהו ברוכי: בבקשה, שלוש דקות.

אליהו ברוכי: בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: תודה, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

ע'דיר כמאל מריח: חבריי חברי הכנסת, כמו רבים מאיתנו, הורים לילדים, שמכירים את סידורי הבוקר בדרך לעבודה, את פיזור הילדים בבתי הספר, כך גם קאסם בכרי, תושב כרמיאל.

ע'דיר כמאל מריח: לקאסם יש ילדה בת שש וילד בן עשר, והוא נאלץ מדי בוקר להסיע אותם חצי שעה לכפר ראמה, לבית הספר שמלמד בשפת האם שלהם, ערבית.

ע'דיר כמאל מריח: קאסם פנה לבית משפט השלום בקריות שיכיר בתביעתו להחזר כספי על נסיעות אלו, כשהוא מתבסס בין היתר על החלטה שהתקבלה שלוש שנים קודם לכן שהכירה בתביעה דומה.

ע'דיר כמאל מריח: אך אז התובע עדיין היה נחשב לאזרח שווה.

ע'דיר כמאל מריח: היום, אולם אחד ליד, באותו בית משפט, קאסם הוא כבר לא אזרח שווה.

ע'דיר כמאל מריח: קאסם הוא לא יהודי; לא מגיעות לו אותן זכויות כמו לאזרחי ישראל היהודים.

ע'דיר כמאל מריח: תביעתו נדחתה על ידי רשם, בין היתר בשל סעיף 7 שבחוק הלאום, כדי שחלילה ילדיו הקטנים לא יפגעו במאזן הדמוגרפי היהודי הטהור של העיר כרמיאל.

ע'דיר כמאל מריח: פתאום אנשי הימין הקיצוני, שמפחדים מהמילה "שוויון" בתוך חוק-יסוד, מכירים בהחלטות בתי המשפט, כל עוד זה כמובן שומר על הטוהר היהודי.

ע'דיר כמאל מריח: כמה צביעות, כמה גזענות וכמה מסוכן.

ע'דיר כמאל מריח: אתם רק יכולים לדמיין מה היה קורה אם החלטה כזאת הייתה מתקבלת בעיר כלשהי במדינה דמוקרטית אחרת, שיהודי לא יכול לשלוח את ילדיו לבית ספר יהודי בשל צביונה הנוצרי של העיר והרצון למנוע מיהודים לגור בה.

ע'דיר כמאל מריח: לפני כמה חודשים, כאשר העליתי את הצעת החוק שלי לעיגון ערך השוויון בחוק הלאום, רבים שאלו אותי בצקצוק: מה מפריע לכם בחוק הלאום?

ע'דיר כמאל מריח: במה פוגע חוק הלאום במרקם החיים שלכם?

ע'דיר כמאל מריח: אז הינה ההוכחה: החוק הזה הופך אותי לאזרחית לא שווה במדינתי.

ע'דיר כמאל מריח: אני ורבע מאזרחי ישראל – דרוזים, מוסלמים, נוצרים וצ'רקסים – הופכים לאזרחים סוג ב' במדינת היהודים.

ע'דיר כמאל מריח: 72 שנים מקום המדינה, מדינת ישראל מתרחקת מהעקרונות שלאורם היא נוסדה.

ע'דיר כמאל מריח: מדינת ישראל לא מקיימת שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין.

ע'דיר כמאל מריח: הגיע הזמן, 72 שנים אחרי, שהזכות לשוויון, הדבר הכל-כך בסיסי במדינה דמוקרטית, יעוגן בחוק-יסוד.

ע'דיר כמאל מריח: השוויון, חבריי, הוא חלק בלתי נפרד מכבוד האדם וחירותו, ואחריות המדינה היא להגן על זכות זו.

ע'דיר כמאל מריח: הדבר לא רק שלא יפגע בצביונה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי אלא יחזק אותה ואת ערכי החברה ואופייה המוסרי.

ע'דיר כמאל מריח: לבסוף, חשוב לי להדגיש: חקיקה זו אינה באה במקום התיקון החשוב והמתבקש בחוק הלאום עצמו, שאנחנו עובדים עליו; היא באה כחקיקה משלימה.

ע'דיר כמאל מריח: אני מברכת את כחול לבן על הצעד חשוב זה, אך אני גם כועסת.

ע'דיר כמאל מריח: זו התחייבות שחרתם על דגלכם מהיום הראשון ועבורה זכיתם באמון הציבור.

ע'דיר כמאל מריח: השוויון הוא ערך עליון, הוא הסיבה המרכזית שבגללה נכנסתי לפוליטיקה, והוא הסיבה המרכזית שבגללה סירבתי להיכנס לממשלה כושלת זו.

ע'דיר כמאל מריח: השוויון – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

ע'דיר כמאל מריח: – – אינו כלי פוליטי שאפשר לשחק בו מתי שרוצים בהתאם למצב רוחה של הקואליציה.

ע'דיר כמאל מריח: הוא לא כלי של סחטנות – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

ע'דיר כמאל מריח: – – שמעלים בערב פיזור הכנסת.

ע'דיר כמאל מריח: אני מסיימת.

ע'דיר כמאל מריח: למרות זאת אני מקווה שחיבור החוק שלי היום לחוק של כחול לבן והצמדתו מתוך האופוזיציה יוליד הזדמנות אמיתית ושיתוף פעולה שבו נצליח, בתהליך יעיל ומזורז, להשלים את התהליך של החקיקה.

ע'דיר כמאל מריח: אני קוראת לכל חברי הבית הזה לעגן ערך חשוב זה בחוק-יסוד – –

אליהו ברוכי: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: – – ולהצביע בעד השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

עודד פורר: ע'דיר, זהו הצעה שמוצמדת להצעה של חבר הכנסת גינזבורג?

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

ע'דיר כמאל מריח: זו הצעת החוק שגם גדעון סער הגיש.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: על הצעת החוק ישיב השר זאב אלקין, בבקשה.

עודד פורר: תגידי את זה, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: החוק הזה שאני מבקשת הוא – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

ע'דיר כמאל מריח: – – אותו חוק דומה, באותו הניסוח שהגישו גם חבריי גדעון סער וצבי האוזר, בניסוח שלהם.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

עודד פורר: כדי שככה זה יקודם.

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, אני חושב שלפעמים העניין הפרוצדורלי של עבודת הכנסת מזמן לנו איזושהי הצצה מאוד עמוקה לעולם של תוכן – כך לפעמים קורה – ואני חושב שמה שקרה כאן עם ההצמדה של החוקים הוא דוגמה מאלפת לכך שהכוונות הנסתרות כן עולות על פני הקרקע, ונכון מאוד שביקשו המציעים השונים לצרף את החוקים שלהם, כי מה שאחד ניסה להסתיר השני אומר באופן גלוי.

זאב אלקין: הרי הציעו לנו כאן שלושה חוקי שוויון בנוסחים קצת שונים אחד מהשני.

זאב אלקין: כמובן, מי שהיה הכי גלוי וברור על השולחן, ולא במקרה, זה מפלגת בל"ד.

זאב אלקין: מפלגת בל"ד אומרת בבירור למה מתכוונת סדרת הצעות החוק האלה, ואני מצטט מהחוק: "הכול שווים בפני החוק; כל אזרח זכאי לשוויון הזדמנויות; אין להפלות בין אדם לאדם מטעמי גזע, לאום, מין, עדה, דת, זרם דתי, השקפה, מעמד אישי או חברתי, השתייכות פוליטית או מכל טעם אחר".

סמי אבו שחאדה: מצוין.

זאב אלקין: שחור על גבי לבן.

אנטאנס שחאדה: נכון.

זאב אלקין: מדינה דו-לאומית.

סמי אבו שחאדה: ברור, ברור.

זאב אלקין: מדינת כל אזרחיה – זה מה שאתם רוצים, זה מה שאתם מבקשים.

סמי אבו שחאדה: אם אדוני השר – – –

זאב אלקין: אתם אומרים את זה בגלוי, בנוסח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת שחאדה, אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו רוצים שוויון, לפחות – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

זאב אלקין: למחוק את האופי היהודי של המדינה, למחוק את חוק השבות, למחוק את הסמלים היהודיים – –

אנטאנס שחאדה: אתם מפחדים משוויון.

זאב אלקין: – – של המדינה.

זאב אלקין: אתם לא מסתירים את זה.

זאב אלקין: זו המטרה, כתוב שחור על גבי לבן.

זאב אלקין: אל תסתתרו מאחורי סיסמאות של השוויון האישי הפרטי, לא על זה החוקים האלה מדברים.

זאב אלקין: החוקים האלה מדברים על מדינת כל אזרחיה ועל מדינה דו-לאומית – החזון של הרשימה המשותפת.

זאב אלקין: אבל הם לפחות אומרים את זה באופן גלוי.

זאב אלקין: חבריי מכחול לבן ומיש עתיד, מה קרה לכם?

זאב אלקין: אתם הולכים כאן בעקבות בל"ד.

אנטאנס שחאדה: כמו בהרבה מדינות אחרות.

זאב אלקין: החוקים שאתם ניסחתם, גם הם, הפרשנות הסבירה שלהם, המשמעות של זה בנוסח הזה כפי שהוא מופיע כאן הוא לאו מוחלט לכל הסממנים היהודיים של מדינת ישראל.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: הסמלים היהודיים והסמלים של המדינה זה אפליה, גם להלכה וגם למעשה.

זאב אלקין: יגידו חברי כנסת מהרשימה המשותפת שצריך לשנות את ההמנון, לשנות את הסמלים, לשנות את חוק השבות, את כל הסמלים של היותנו מדינה יהודית.

זאב אלקין: לשם החקיקה הזאת מכוונת.

זאב אלקין: זה לא זכויות הפרט של מגילת העצמאות, אל תסתתרו מאחורי זה.

רם בן ברק: ממה אתם מפחדים?

זאב אלקין: אתם באים כאן למעשה לקעקע את חוק הלאום.

זאב אלקין: אתם באים כאן לקעקע את האופי של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

סמי אבו שחאדה: – – – חוק הלאום, כי אם – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

זאב אלקין: בחזון שלכם אין יותר מדינה יהודית – זאת המטרה של החוק הזה.

קריאה: מה רע?

זאב אלקין: מה רע?

זאב אלקין: נכון, זה מה שאתם רוצים.

זאב אלקין: בכלל, הייתם מעדיפים שלא היינו כאן.

סמי אבו שחאדה: לא.

סמי אבו שחאדה: את זה אתה אמרת עכשיו.

זאב אלקין: זה מה שאתם מחפשים בחקיקה הזאת.

זאב אלקין: זה לא זכויות פרטיות של כל אדם ואדם.

סמי אבו שחאדה: זאת הסתה וזאת גם הדעה שלך.

סמי אבו שחאדה: אבל לגבי שוויון – אנחנו בעד שוויון.

זאב אלקין: על הזכויות הפרטיות אין לנו מחלוקת, ולא על זה הוויכוח האידיאולוגי.

סמי אבו שחאדה: לגבי חוק לאום – אנחנו נגד חוק הלאום.

זאב אלקין: אבל לפחות אתם, חבריי מבל"ד, אמרתם את זה בגלוי.

זאב אלקין: חברי כנסת, בחוקים שלהם, של כחול לבן ויש עתיד, מגיעים לאותה מטרה, אבל מנסים להסתיר את זה מתחת לשטיח.

זאב אלקין: חבר הכנסת גינזבורג, פעם התגאיתם בזה שאתם מפלגה ציונית, אדוני שר המשפטים.

איתן גינזבורג: אנחנו גאים בכך.

זאב אלקין: הרי ברור מה יעשה החוק הזה – החוק הזה ימחק את היותנו מדינה ציונית.

איתן גינזבורג: אתה לא הקשבת למה שאמרתי.

זאב אלקין: הרי תראה מה אתה אומר, חבר הכנסת גינזבורג.

זאב אלקין: אתה אומר: אני ניסחתי חוק לא מוצלח, אני ניסחתי חוק שהוא כמו של בל"ד, אבל אני מוכן להתחייב שאני אשנה, אחרי שזה יעבור בטרומית, לנוסח שפעם הציע גדעון סער – זה מה שאתה אומר.

זאב אלקין: אז תשנה.

זאב אלקין: למה אתה מביא לפה חוק שהוא כמו של בל"ד כדי להצביע עליו בעד?

זאב אלקין: תתבייש לך.

זאב אלקין: זה השותף שלך?

זאב אלקין: זו הציונות שלך, חבר הכנסת גינזבורג?

זאב אלקין: ירדתם מהפסים?

שלמה קרעי: משלמים להם מראש על הממשלה הבאה – – –

זאב אלקין: רוצה לשנות – תשנה ותביא חוק ואז נדבר.

זאב אלקין: אל תסתתר.

זאב אלקין: ותראה לאיזה שותפות הגעתם.

זאב אלקין: פעם אמרו ביש עתיד – – –

רם בן ברק: אל תטיפו לנו ולא לאיתן גינזבורג – – –

אלעזר שטרן: – – –

זאב אלקין: למה, מה, אסור לי?

זאב אלקין: זה שעליתי לארץ אז אסור לי?

זאב אלקין: אסור לי?

זאב אלקין: אני סוג ב'?

זאב אלקין: לא, אני לא סוג ב'.

זאב אלקין: כשאתה תרצה לפגוע באופי היהודי של המדינה – היא שלי כמו שלך, ואני אגן על האופי היהודי שלה כמוך וגם יותר ממך, אם צריך.

אלעזר שטרן: מי אמר שזאת בעיה שעלית לארץ?

זאב אלקין: אז למה "אל תטיפו"?

זאב אלקין: למה "אל תטיפו"?

זאב אלקין: אם אתה רוצה למחוק את הזכויות הלאומיות של עם ישראל אני אטיף לך, חבר הכנסת שטרן – – –

אלעזר שטרן: אז תטיף, אבל – – –

זאב אלקין: אז למה הוא אומר "אל תטיפו"?

זאב אלקין: תסתדרו בתוך אותה מפלגה ואחר כך תבואו אליי.

זאב אלקין: קודם תסתדרו אחד עם השני, אחר כך תבואו אליי.

אלעזר שטרן: – – –

זאב אלקין: אתם מגיעים לרגע השפל, אבל אתם יודעים מה הכי מעניין אותי, אדוני היושב-ראש?

זאב אלקין: מעניין אותי איך תצביע מפלגת ישראל ביתנו.

זאב אלקין: אתם זוכרים, פעם היה קמפיין: "נאמנות – אזרחות".

אלי אבידר: אנחנו נלך לנאום הבחירות שלך בקדימה.

זאב אלקין: היה פעם" נאמנות – אזרחות", קמפיין שלם.

זאב אלקין: אגב, הגעתם אז ל-15 מנדטים.

זאב אלקין: היום אתם מגיעים להצביע יחד עם בל"ד.

זאב אלקין: לשם הגעתם.

חמד עמאר: אתה יכול להצביע עם בל"ד, לא אנחנו.

זאב אלקין: הגעתם להצביע יחד עם בל"ד – –

חמד עמאר: אתה תצביע עם בל"ד, לא אנחנו.

זאב אלקין: – – על המחיקה של האופי היהודי של מדינת ישראל.

זאב אלקין: מה שפעם היה "נאמנות – אזרחות" – לשם הגעתם.

חמד עמאר: אתה עושה עסקאות איתם, לא אנחנו עושים עסקאות.

זאב אלקין: לשם הגעתם בנקודה הזאת, לשם הדרך שלכם הובילה.

זאב אלקין: תחשבו על זה פעמיים, תחשבו על זה פעמיים, חברי כנסת ישראל מישראל ביתנו.

זאב אלקין: פעם הייתם ימין.

זאב אלקין: פעם הייתם מתייצבים ראשונים נגד חוק כזה על מחיקה של האופי היהודי של מדינת ישראל, והיום אתם נסחפים עם הזרם, על הדרך.

זאב אלקין: יאיר לפיד פעם דיבר על זועבי'ס ואמר: עם בל"ד אני לא אשתף פעולה.

זאב אלקין: הינה, עם בל"ד הוא משתף פעולה, על המחיקה של האופי היהודי – כאן, כולם, גם יש עתיד, גם ישראל ביתנו וגם כחול לבן.

ניצן הורוביץ: נגמר הזמן.

ניצן הורוביץ: מה עם הזמן?

זאב אלקין: הם לפחות אומרים בגלוי.

זאב אלקין: אתם מתחבקים עם בל"ד במחיקה של האופי היהודי של מדינת ישראל ומנסים להתייפייף במשפטים יפים על השוויון.

חמד עמאר: בואו נראה מי יצביע עם בל"ד, אנחנו או אתם.

חמד עמאר: אנחנו לא עושים עסקה עם הרשימה המשותפת.

זאב אלקין: אתם עושים כאן מעשה שלא ייעשה, ואני קורא לחברי הכנסת להתעשת ברגע האחרון ולהגן על הדבר הכי בסיסי שיש למדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה שוויון.

זאב אלקין: היא מדינה דמוקרטית עם זכויות שוות לכל הפרטים, אבל היא גם מדינה יהודית, ואל תמחקו את האופי היהודי של מדינת ישראל.

זאב אלקין: תודה רבה.

אלי אבידר: אנחנו נבדוק את נאום הבכורה שלך בקדימה.

אלי אבידר: השר אלקין, לא נשכח – שתי מדינות, אמרת.

יריב לוין: מבקש שר המשפטים להתייחס גם הוא, במסגרת זמן של חמש דקות לשר נוסף.

יריב לוין: הדבר הזה טעון הסכמה של המציעים.

יריב לוין: חבר הכנסת גינזבורג, אתה מסכים?

יריב לוין: בסדר גמור.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה, חבר הכנסת גינזבורג.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חייב להגיד, הטעיה כזאת ורמיית דעת כזאת כמו שאלקין אמר עכשיו לא שמעתי הרבה זמן.

אלעזר שטרן: זאת הסתה.

זאב אלקין: תשאל את צביקה האוזר – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: מותר להגיד – גם צביקה האוזר, אותו הדבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צביקה האוזר מרמה פה את הציבור, גם אותו הדבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ראיתי את הטוויט שלו, שהוא בושה, בושה לאינטליגנציה.

אוסנת הילה מארק: – – – מה קרה לכם?

אוסנת הילה מארק: כולם רמאים – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד, זה בסדר שאתם עושים ברית עם צביקה האוזר, אבל זה עדיין לא אומר שאין פה רמייה.

זאב אלקין: אתם עושים ברית עם בל"ד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמר איתן גינזבורג, מעל הבמה הזאת:

אברהם (אבי) ניסנקורן: החוק הזה מדבר על שוויון לפרט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו לא מדברים על זכויות לאומיות.

זאב אלקין: זה לא מה שכתוב שם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מה שכתוב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סלח לי, זה מה שכתוב, ומי שלא קורא את זה לא קרא את זה נכון.

זאב אלקין: אז למה הוא חייב לשנות את הנוסח?

זאב אלקין: אם זה מה שכתוב, למה הוא חייב לשנות את זה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, אני חייב להגיד, יש הצעת חוק של רם שפע שלא נתנו לה לעלות היום, הצעת חוק כמו של צביקה האוזר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וצביקה האוזר – עברו 45 יום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הוא לא סתם משך את הצעת החוק שלו; כי הוא מפחד, הוא מפחד לבוא ולהגיד שהוא נגד השוויון, הוא מפחד להגיד את זה, זאת האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש הצעת חוק של גדעון סער וצביקה האוזר, עברו 45 יום, למה היא לא פה על סדר-היום היום?

אברהם (אבי) ניסנקורן: למה לא מצמידים אותה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי הם מפחדים להגיד את האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם מפחדים להגיד את האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם נגד שוויון במדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם נגד שוויון במדינת ישראל.

זאב אלקין: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה לבוא ולהגיד: מדינת ישראל, עדיין אנחנו מדינה דמוקרטית, אני מקווה; עדיין אנחנו מדינה שרואים בה את הדמוקרטיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך שעובדה שבכל הדמוקרטיות בעולם המערבי, בכולן, עקרון השוויון נמצא עלי ספר, עקרון השוויון נמצא בחוק-יסוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: רק מדינת ישראל והליכוד וצביקה האוזר ואנשים אחרים שמצביעים נגד בעצם מצביעים נגד שוויון, בעצם מצביעים בעד גזענות, בעצם מצביעים על דברים אחרים, ובפחדנות, בפחדנות, קושרים את זה למילים "יהודית ודמוקרטית".

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי אנחנו אמרנו: מדינת ישראל היא יהודית ומדינת ישראל היא דמוקרטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה הפחדנות הזאת לבוא ולהגיד?

אברהם (אבי) ניסנקורן: מי שרוצה לבוא ולהגיד: אני נגד שוויון, שיקום ויגיד את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני שומע את איילת שקד, אמרה לי: אני בעד שוויון הפרט אבל אני אצביע נגד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה לראות עכשיו את מי שבא ומצביע נגד שיגיד לציבור, שיתראיין ויגיד לציבור, שנפתלי בנט יבוא ויגיד לציבור: אני נגד זכויות פרט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחר כך שלא ילך לדרוזים ויגיד להם: אני בעדכם, כי הוא נגד; שלא ילך ויבוא ויגיד למיעוטים או ללהט"בים: יש לי אמפתיה אליכם, כי הוא נגד; שלא ילך ויבוא ויגיד למישהו שנפגע.

אלעזר שטרן: כשהם עשו את חוק הלאום – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו באים ואומרים: זאת נקודת מבחן, נכון, לכל אחד, נקודת מבחן מצפונית, אבל בלי רמייה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא שצביקה האוזר יסרב להעלות פה הצעת חוק ויגיד שהוא חושב שיש פה הצעת חוק של חוק הלאום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שלא ירמה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ושלא יגיד לאיתן גינזבורג שהוא מתבייש בו, כי איתן צריך להתבייש היום בצביקה האוזר ובך, כי אתם שוללים את השוויון שלו.

זאב אלקין: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם מקשקשים ומרמים את הציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא חוק של זכויות לאומיות, זה חוק של זכויות פרט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה נאמר וזה נאמר גם על ידי בצורה ברורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז פה צריך להיות אמיתי: בעד שוויון או בעד גזענות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, כשהביאו את חוק הלאום הם אמרו: את השוויון נכניס בכבוד האדם.

אלעזר שטרן: זה מה שהם אמרו.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין עכשיו את מציעי הצעת החוק להשיב.

יריב לוין: הראשון, חבר הכנסת איתן גינזבורג – מוותר; אחריו – אנטאנס שחאדה, בבקשה.

יריב לוין: מבקש, חבר הכנסת שחאדה?

יריב לוין: מוותר.

יריב לוין: אחר כך המציעה השלישית, חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, בבקשה.

יריב לוין: כידוע, חבר הכנסת סמוטריץ', תקנון עבודת הממשלה, שאתה מכיר לא פחות טוב ממני, קובע שכל עוד ועדת השרים לחקיקה לא החליטה לתמוך ואין הודעה אחרת של הממשלה על ידי השר המקשר – העמדה הפשוטה היא שהממשלה מתנגדת, ואני כבר אומר שגם התקבלה בקשה של הממשלה לקיים הצבעה שמית על שלוש הצעות החוק.

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת.

ע'דיר כמאל מריח: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, אני חייבת לומר: אני שומעת אותך, כבוד השר אלקין.

ע'דיר כמאל מריח: כבוד השר אלקין, אני מקשיבה והקשבתי בקשב רב לדבריך ואני מתקשה לקבל ולעכל ולהבין את ההיגיון העומד מאחורי הטיעונים שלך.

ע'דיר כמאל מריח: הדגשנו ואמרנו שאנחנו לא באים לערער או לאיים על היהדות של המדינה.

ע'דיר כמאל מריח: אני מבקשת לעגן את ערך השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: האם אדוני מפחד משוויון?

זאב אלקין: שוויון זכויות הפרט – אני בעד, אבל אתם מדברים על משהו אחר.

ע'דיר כמאל מריח: אז תצביע בעד.

ע'דיר כמאל מריח: זו בדיוק הצעת החוק שלי.

ע'דיר כמאל מריח: זו בדיוק הצעת החוק שלי.

זאב אלקין: אתם מדברים על שוויון זכויות לאומיות.

ע'דיר כמאל מריח: אז אדוני כנראה לא קרא בעיון רב את הצעת החוק שלי, כי הצעת החוק שלי מדברת על שוויון הפרט.

ע'דיר כמאל מריח: אז אני מבקשת ממך לקרוא עכשיו.

ע'דיר כמאל מריח: יש לך שתי דקות ו-20 שניות לקרוא את הצעת החוק שלי ולתמוך בה.

זאב אלקין: קראתי – – –

ע'דיר כמאל מריח: אז אני מדברת על שוויון זכויות אזרחיות ולא לאומיות.

זאב אלקין: אם זה כל כך בסדר למה גם את התחייבת לשנות נוסח לפני כמה דקות?

קריאות: – – –

ע'דיר כמאל מריח: סליחה?

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מדברים על אדם או אזרח?

ע'דיר כמאל מריח: אז אנחנו מדברים על שוויון לכל האזרחים.

ע'דיר כמאל מריח: ממה אדוני מפחד?

ע'דיר כמאל מריח: אתה מדבר איתי על ערכי הציונות.

זאב אלקין: – – –

ע'דיר כמאל מריח: העם היהודי, שהיה עם נרדף רק לפני כמה עשורים, ובנה את מדינתו על ערכים של ציונות – כל כך מבייש לראות 72 שנים אחרי, לראות אותנו נלחמים על שוויון כמיעוטים במדינתנו.

ע'דיר כמאל מריח: אני מבקשת, מפצירה בכולכם להצביע בעד החוק הזה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מדברים על שוויון זכויות אזרחיות.

ע'דיר כמאל מריח: אולי הדבר הזה גורם לכם לזוז בחוסר נוחות, אבל – – –

אנטאנס שחאדה: – – – תפסיק עם השיח הזה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מתכוונים להצביע עכשיו, וקוראים לכולם להצביע בעד השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: לא ללכת אחר כך בקמפיינים, ערב בחירות, לכפרים של המיעוטים ולדרוזים ולבקש את האמון שלנו; זה עכשיו, ב-money time, להצביע נגד השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו בוחנים ועוקבים.

ע'דיר כמאל מריח: בבקשה, תצביעו בעד השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, לפנינו שלוש הצבעות על שלוש הצעות חוק.

יריב לוין: לבקשת הממשלה תתקיימנה שלוש הצבעות שמיות, ואנחנו נעבור להצעה השמית הראשונה, על הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון) של חברי הכנסת איתן גינזבורג וקבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – נגד אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד אסף זמיר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד מתן כהנא – נגד ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – נגד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – אינה נוכחת תהלה פרידמן – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – נגד עינב קאבלה – בעד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד עידן רול –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

יריב לוין: אני מבקש מהמזכירה לקרוא שוב בשמותיהם של חברי הכנסת שטרם הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד גדעון סער – אינו נוכח אורלי פרומן – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – נגד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת

יריב לוין: האם נמצא במליאה מי מחברי הכנסת שנוכח כאן וטרם הצביע ומבקש להצביע?

יריב לוין: אם כך, תמה ההצבעה.

יריב לוין: המזכירה, נא לסכם את התוצאות.

קריאה: – – –

יריב לוין: אי-אפשר, ההצבעה הסתיימה.

יריב לוין: ההצבעה הסתיימה.

קריאה: לא, אבל בסוף שואלים האם יש מי שלא – – –

יריב לוין: כבר היינו גם בשלב הזה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, בעד הצביעו 56, נגד – 54, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), של חבר הכנסת איתן גינזבורג, התקבלה בקריאה הטרומית, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יריב לוין: רבותיי, נא לא למחוא כפיים.

יריב לוין: נא לא למחוא כפיים.

איתן גינזבורג: לוועדת הכנסת.

יריב לוין: ישנה בקשה להעביר לוועדה אחרת.

יריב לוין: אם כך, ההצעה תועבר לוועדת הכנסת לשם קביעת ועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הוספת סעיף שוויון), של חברי הכנסת אנטאנס שחאדה, סמי אבו שחאדה והיבה יזבק.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: שמית, כן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – נגד אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד אסף זמיר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד מתן כהנא – נגד ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – נגד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – נגד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – אינה נוכחת תהלה פרידמן – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – נגד עינב קאבלה – נגד אנדרי קוז'ינוב – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח מירי מרים רגב – נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – אינה נוכחת

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אנא, לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שטרם הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת ע'דיר כמאל מריח – בעד חיים כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אבי ניסנקורן – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח אורלי פרומן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אנדרי קוז'ינוב – אינו נוכח שלמה קרעי – נגד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת הילה שי וזאן – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח פנינה תמנו – אינה נוכחת

יריב לוין: האם יש באולם מי מחברי הכנסת שנוכחים כאן וטרם הצביעו ומעוניינים להצביע?

יריב לוין: חבר הכנסת צבי האוזר?

צבי האוזר: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) צבי האוזר – נגד

יריב לוין: האם מישהו נוסף?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אם כך, תמה ההצבעה.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אנא, לסכם את התוצאות.

יריב לוין: אם כן, אלה התוצאות: בעד – 35, נגד – 62, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, הצעת החוק לא התקבלה וירדה מסדר-היום.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה שמית, שביקשו גם מהממשלה וגם בחתימות של 20 חברי כנסת של סיעות יש עתיד, מרצ, ואם אני מזהה נכון גם חברת הכנסת מרב מיכאלי, על הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), של חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח וקבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – נגד אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד אסף זמיר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – נגד ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – אינה נוכחת תהלה פרידמן – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – נגד עינב קאבלה – בעד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – בעד

יריב לוין: סיבוב שני.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אנא קראי שוב בשמותיהם של חברי הכנסת שטרם הצביעו, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת מירב כהן – אינה נוכחת עופר כסיף – בעד חיים כץ – אינו נוכח פטין מולא – נגד

ע'דיר כמאל מריח: פטין, למה אתה נגד?

ע'דיר כמאל מריח: אתה נגד שוויון, פטין?

יריב לוין: מספיק כבר, חברת הכנסת כמאל מריח'.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: שבי, בבקשה, אל תפריעי באמצע ההצבעה.

יריב לוין: אני גם חושב ששיטת הצילום הזאת מאוד לא מכובדת.

יריב לוין: יש הקלטה של ערוץ הכנסת – תשתמשי בה.

ע'דיר כמאל מריח: אני חושבת שכן.

יריב לוין: שבי, תודה רבה.

יריב לוין: שבי, בבקשה.

יריב לוין: מספיק כבר.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אבי ניסנקורן – אינו נוכח אורלי פרומן – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת הילה שי וזאן – אינה נוכחת

יריב לוין: האם נמצא באולם מי מחברי הכנסת שמבקש להצביע וטרם הצביע?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אם כך, תמה ההצבעה.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אנא, לסכם את התוצאות.

יריב לוין: אולי מספיק עם זה, באמת.

יריב לוין: את קריינית או חברת כנסת?

ע'דיר כמאל מריח: הייתי קריינית.

יריב לוין: נכון, אז עכשיו את חברת כנסת, אז תתנהגי כמו חברת כנסת ולא כמו קריינית.

יריב לוין: מספיק עם השידור הזה, עם התגובות.

יריב לוין: לא מכובד.

ע'דיר כמאל מריח: – – – זה שקיפות.

יריב לוין: לא מכובד, פשוט לא מכובד.

יריב לוין: פשוט לא מכובד.

ע'דיר כמאל מריח: – – –

יריב לוין: הכול שקוף פה, הכול מצולם, משודר בשידור ישיר.

יריב לוין: אין צורך בקריינות.

יריב לוין: אם כן, אלה תוצאות ההצבעה: בעד – 50, נגד – 54, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), של חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח וקבוצת חברי הכנסת לא התקבלה וירדה מסדר-היום.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/2174/23; דברי הכנסת, חוברת ח', ישיבה 109.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – ביטול חזקת הגיל הרך), התשפ"א–2020, של חבר הכנסת מתן כהנא.

מתן כהנא: אני לא מדבר.

יריב לוין: אה, זה רק תשובה והצבעה.

יריב לוין: אז תשובה – אנחנו צריכים את שר המשפטים, השר אבי ניסנקורן.

יריב לוין: השר אבי ניסנקורן איננו.

יריב לוין: השר אלקין, אתה רוצה להשיב?

יריב לוין: מישהו בשם הממשלה מבקש להשיב על הצעת החוק של הכשרות המשפטית והאפוטרופסות?

יריב לוין: אף אחד לא מבקש להשיב, אז אנחנו פשוט נעבור להצבעה, אם ככה.

קריאה: – – –

יריב לוין: אין לך למה לחזור, כיוון שאין תשובת ממשלה, אז אנחנו פשוט נעבור להצבעה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לעלות למקומותיכם.

מרב מיכאלי: רגע, אפשר להתנגד?

יריב לוין: אי-אפשר להתנגד בהיעדר תשובה.

יריב לוין: היא רוצה להתנגד.

יריב לוין: בהיעדר תשובה היא יכולה להתנגד?

יריב לוין: אני אאפשר לך.

יריב לוין: אני אאפשר לחברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מתן כהנא: למה?

מתן כהנא: הממשלה לא נתנה תשובה.

מתן כהנא: למה היא מתנגדת?

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, למה היא מדברת?

מתן כהנא: זה בניגוד לתקנון.

בצלאל סמוטריץ': אין לה שום זכות לדבר.

מתן כהנא: זה בניגוד לתקנון.

משה ארבל: חברי הכנסת הנכבדים, על פי סעיף 77(ד), לתקנון הכנסת, גם אם הממשלה לא נקטה עמדה ביחס אליה, חבר כנסת – במקרה הזה חברת כנסת – רשאי במשך שלוש דקות לנמק את התנגדותו, ועל כן חברת הכנסת מרב מיכאלי תעלה ותבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת מתן כהנא, שמשתייך למפלגה דתית ימנית, מביא הצעת חוק לבטל את חזקת הגיל הרך שמקורה, אם לא אכפת לאדוני, בדין הדתי – הדין הדתי במדינה יהודית, שאמורה להיות גם דמוקרטית, אבל יש בה אך ורק נישואים דתיים.

אוסנת הילה מארק: מרב, מפריע לך הדין הדתי – – –

משה ארבל: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר – – –

מרב מיכאלי: יש בה רק נישואים דתיים, אין בה נישואים אזרחיים.

מרב מיכאלי: הדין הדתי הוא המקור לעיקרון הזה של חזקת הגיל הרך, שעד גיל שש לילדה או לילד יש זכות להיות עם מי שאולי מניקה אותם, ובוודאי המטפלת העיקרית בהם – –

מאי גולן: – – –

מרב מיכאלי: – – אבל זה לא מפריע לחבר הכנסת מתן כהנא לבוא ולנסות לבטל את העיקרון הזה.

מאי גולן: – – –

מרב מיכאלי: לעומת זאת, אתם יודעים מה אין בדין הדתי?

מרב מיכאלי: אין בדין הדתי שום דבר שמונע אימוץ על ידי הורה יחיד.

מרב מיכאלי: אין שום דבר שאוסר את זה, אין שום דבר שמחייב אימוץ רק על ידי איש ואשתו, ועדיין, ראו זה פלא: מי גרם להפלת הצעת החוק הזאת לתיקון העוול כלפי ילדות וילדים שאין להם בית ואין להם הורים אם לא שתי המפלגות החרדיות, שמתיימרות – מי תשמע – לשמור על הצביון היהודי של מדינת ישראל?

מרב מיכאלי: ההלכה שאתם מייצגים פה היא הלכה מעוותת.

מרב מיכאלי: היא לא מייצגת בשום אופן את הרוח של התורה, והיא בטח ובטח לא מייצגת את מדינת ישראל של מגילת העצמאות, שבאה ואמרה: "בארץ ישראל קם העם היהודי".

אוסנת הילה מארק: – – – לא יכולים להיות אבא ואימא?

אוסנת הילה מארק: למה?

אוסנת הילה מארק: למה ילדים לא יכולים לשרוד בלי זה?

אוסנת הילה מארק: למה?

מרב מיכאלי: עוול, זה מה שאתם עושים.

מרב מיכאלי: אתם עושים עוול בזה שלא אפשרתם לילדות וילדים שזקוקים לאימוץ לקבל בית חם.

מרב מיכאלי: ואתה עושה עוול ואתם תעשו עוול כשאתם באים לסכסך ולהגדיל את הסכסוך בין הורים גרושים.

יואב קיש: – – – מה זה השטויות האלה?

מרב מיכאלי: יש היום במדינת ישראל חוק שקוראים לו "חוק הסדר התדיינויות במשפחה".

יואב קיש: – – – איך את מעיזה?

יואב קיש: אין לך בושה.

מאי גולן: – – – את דוגמה – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

מרב מיכאלי: ארבע שנים שהחוק הזה בתוקף.

מרב מיכאלי: הוא בא לסיים סכסוכים משפחתיים – – – בהסכמה.

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: ארבע שנים עד שהעברנו את החוק הזה, שאני יזמתי יחד עם יושב-ראש הכנסת יריב לוין, והחוק הזה מצליח בצורה בלתי רגילה לסיים סכסוכים בהסכמה – – –

יואב קיש: – – –

מרב מיכאלי: ומה אתם באים לעשות?

מרב מיכאלי: להסלים את הסכסוכים, להגביר מריבות.

יואב קיש: – – –

מרב מיכאלי: זו בושה וחרפה.

מרב מיכאלי: מצד אחד לגרום עוול לילדות וילדים, ומצד שני לגרום עוד עוול לילדות וילדים ולגרום לילדים שלהם לריב יותר במקום להשלים.

מרב מיכאלי: אני קוראת לחבריי וחברותיי להצביע נגד הצעת החוק המגונה הזאת.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

משה ארבל: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד לעבור להצבעה על הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – ביטול חזקת הגיל הרך), התשפ"א–2020.

משה ארבל: חברת הכנסת מאי גולן, חברת הכנסת מאי גולן.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור להצבעה על הצעת החוק.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – ביטול חזקת הגיל הרך), התשפ"א–2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן 47 מתנגדים, 18 תומכים, נמנע אחד.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: אני מבקש לא למחוא כפיים במליאת הכנסת.

משה ארבל: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים – – –

מרב מיכאלי: לא הספקתי להגיע להצביע.

משה ארבל: אז אני מצרף לפרוטוקול את הצבעתה המתנגדת של חברת הכנסת מרב מיכאלי להצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – ביטול חזקת הגיל הרך), וכן של חבר הכנסת סעיד אלחרומי, שהצביע נגד וההצעה משום מה לא נקלטה במחשב.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, אתה היית נוכח בזמן ההצבעה?

משה ארבל: גם אתה מתנגד, וגם חבר הכנסת מיקי לוי, שהייתה תקלה במחשבו.

משה ארבל: אשר על כן, גם הם מצטרפים למתנגדים.

משה ארבל: תודה רבה.

מיקי לוי: זה לא נלחץ.

משה ארבל: נרשם.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/157/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ יציג את הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה על האם הנושאת), התש"ף–2020.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

משה ארבל: אני מבקש מחברות וחברי הכנסת לשמור על השקט.

משה ארבל: חברת הכנסת מאי גולן, חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני.

משה ארבל: תודה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היו פה עד עכשיו הצבעות לא רעות היום.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שנמשיך עם השוונג הזה גם להצעות האלה הבאות, שהן הצעות שבאות לתקן עוול מאוד יסודי, שיורד לחיי משפחה ממש הכי בסיסיים של אלפי אנשים בישראל.

ניצן הורוביץ: מדובר במאבק של יותר מ-25 שנה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, את עצמי אני לא שומע.

משה ארבל: חברת הכנסת מאי גולן, חברת הכנסת מאי גולן, אני מבקש, אם זה מתאפשר.

משה ארבל: אם לא מתאפשר – לדבר בחוץ.

משה ארבל: בבקשה.

ניצן הורוביץ: מדובר במאבק של יותר מ-25 שנה, ואני רוצה להסביר למי שלא מבין את המציאות הנוכחית במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: יש במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, אלפי משפחות – וכמה מהן גם מיוצגות כאן בכנסת – אלפי משפחות עם ילדים שבאו לעולם דרך הסדרי פונדקאות, מה שנקרא, הסכמים לנשיאת עוברים.

ניצן הורוביץ: אלא שהקבוצות שבהן אנחנו מדברים עשו את זה בחוץ לארץ, תוך סיבוכים גדולים מאוד, אפילו בימים האלה, בגלל הקורונה, תוך הוצאה כספית פשוט עצומה – מה שגורם לאפליה ביחס לזכות הבסיסית ביותר של בן אדם להקים משפחה.

ניצן הורוביץ: מה שהצעת החוק הזאת באה לעשות זה להרחיב את ההסדר הקיים בישראל, כי בישראל מותר לעשות הסכם פונדקאות, וב-2018 הוא הורחב גם לאם יחידנית, ולא רק לזוג, בעל ואישה; להרחיב את זה – להרחיב את זה גם להורה יחיד ולזוג הורים, כן, גם אם הם בני אותו מין.

ניצן הורוביץ: הזוגות האלה הם כבר מזמן לא תופעה חריגה.

ניצן הורוביץ: אנחנו מדברים על אלפי זוגות ומשפחות כאלה, וחלק מהילדים הם כבר ילדים אפילו גדולים, ואפשר גם לשאול אותם איך זה לגדול במשפחה כזאת, ותשמעו את התשובות.

ניצן הורוביץ: העניין כאן הוא תיקון של עוול שכבר הגיע כמה פעמים לבית המשפט העליון, וגם עכשיו מצוי בפני בג"ץ.

ניצן הורוביץ: כל פעם הממשלה דוחה ודוחה ודוחה, והגיע הזמן – –

בצלאל סמוטריץ': למה אתה לא מכבד את התוצאה של הכנסת?

ניצן הורוביץ: – – הגיע הזמן לסיים את הסאגה הזאת בחקיקה ראויה.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה לא מכבד את התוצאה של הכנסת?

ניצן הורוביץ: בחקיקה ראויה.

בצלאל סמוטריץ': – – – לא מכבד את התוצאה של הכנסת.

ניצן הורוביץ: אז במקום שנרוץ לבג"ץ, בואו נעשה את זה בחקיקה ראויה, בדרך המלך, כאן.

ניצן הורוביץ: ואתה מוזמן להצביע בעד.

בצלאל סמוטריץ': ניצן, אם התוצאה הדמוקרטית טובה לך – – – ואם היא לא טובה לך, אתה הרי הולך לבג"ץ אחר כך, אז בשביל מה – – –

ניצן הורוביץ: מהם עקרונות הצעת החוק?

ניצן הורוביץ: אני אסביר: קודם כול, להרחיב את מעגל הזכאים לביצוע פונדקאות בישראל – וכבר יש פונדקאות בישראל – גם לאב מיועד יחיד ולבני זוג מאותו מין, וגם להרחיב את מעגל האימהות הנושאות באופן מסוים; לאפשר להורה יחיד לקבל תרומת ביציות לצורך ההליך ולהגביל את סכום התשלומים שניתן לאשר להם עד לדרגה מסוימת, כי מצד אחד, אנחנו לא רוצים להשית עליה הוצאות, ומצד שני אנחנו לא רוצים לשים סכום כזה שיעודד ויגרום לניצול של נשים חלשות.

ניצן הורוביץ: וגם כדי למנוע את העניין הזה, אנחנו מציעים למנות עובד סוציאלי מלווה לאם הנושאת, וגם לקבוע איסור אפליה מפורש בחוק.

ניצן הורוביץ: הינה, אני אתן למשל את הניסוח: האם הנושאת את ההיריון נתנה את הסכמתה בדעה צלולה ושלא מתוך לחץ משפחתי, חברתי, כלכלי או אחר, וצריך לוודא את זה.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני אגיד כאן איזשהו דבר חשוב.

ניצן הורוביץ: בעיניי יש קושי בהסדר הזה.

ניצן הורוביץ: זה לא דבר מובן מאליו שאישה תישא היריון ולאחר הלידה התינוק יימסר לזוג אחר או להורה יחיד אחר ולא היא תמשיך לגדל אותו.

ניצן הורוביץ: יש קושי בכך.

ניצן הורוביץ: אבל יש קושי גדול מאוד גם בסיטואציה הקיימת, שבה מקבוצה גדולה של אנשים נמנעת הזכות הזאת בגלל חסרון כיס, בגלל הפליה משפטית כאן בארץ, בגלל שגם בחו"ל קשה לעשות את זה.

ניצן הורוביץ: המניעה הזאת של הזכות הבסיסית של אדם להביא ילדים לעולם – אני חושב שזה דבר קשה ביותר.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני חייב להגיד, היות שההסדר הזה קיים כבר הרבה שנים, ובין חבריי יש הרבה משפחות כאלה ואני גם מכיר באופן אישי, אז אני יכול לתת לכם עדות אישית של מי שראה את ההליכים האלה מקרוב מאוד.

ניצן הורוביץ: אני אומר לכם שככל שאני מכיר – ואני מכיר את הנושא הזה – מנסים בכל צורה שהיא לשמור על הזכויות של האישה שיולדת, להתייחס בכבוד המרבי, לפצות על כל בעיה, עוגמת נפש או אי-נעימות ולעשות את זה בצורה מכבדת ומכובדת.

ניצן הורוביץ: ובסופו של דבר, כשהמשפחה נוצרת, כשמגיעים הילדים, כשהילדים גדלים בתוך התא המשפחתי – אני רואה את זה אצל חברים, אצל קרובי משפחה שלי, עד כמה ההסדר הזה יפה ועד כמה הוא גורם לאנשים להגשים אולי את הדבר שהם הכי רוצים בו, שזה להביא ילדים לעולם ולהיות אבא או אימא, בין שזה בזוג ובין שזה ביחיד.

ניצן הורוביץ: תראו, זה היה צריך לקרות כבר מזמן.

ניצן הורוביץ: החוק כאן בישראל התקבל ב-1996 והיה, אפשר להגיד, די ראשוני.

ניצן הורוביץ: הוא חל רק על זוגות נשואים, בעל ואישה.

ניצן הורוביץ: אחר כך הרחיבו את זה.

ניצן הורוביץ: התיקון האחרון היה ב-2018, כשהוא הוחל גם על אם יחידה, אם מיועדת יחידה שיש לה קושי להרות.

ניצן הורוביץ: כאן אנחנו מנסים לעשות מצב שוויוני, זאת אומרת, ההגדרה בהצעת החוק שלי ל"הורים מיועדים" רוצה לומר הורים מיועדים שהם בני זוג מכל סוג שהוא – אין בעיניי שום הבדל בין זוג כזה ובין זוג אחר – וכן הורה מיועד יחיד, אם נקבה ואם זכר.

ניצן הורוביץ: כך כל אדם, כל אדם, יוכל להגיע לתהליך הזה כאן בארץ ולא יצטרך לנדוד למרחקים.

ניצן הורוביץ: זה הליך, כמו שאתם מבינים, מסובך ומורכב לפעמים, שמחייב היעדרות בחו"ל לחודשים רבים.

ניצן הורוביץ: אני מכיר חברים שלי שמכרו דירה בשביל להגיע להסדר פונדקאות כזה בחו"ל.

ניצן הורוביץ: אז אני אפילו לא שואל אותם אם היה כדאי, כי כשאתה רואה אותם עם הילדים ואתה שומע את הילדים עצמם – זאת משפחה לכל דבר, הילדים כבר מספרים, הם גדולים, אז אתה מבין שהכול היה כדאי ושווה כדי להגיע לזה.

ניצן הורוביץ: יכול להיות, בצלאל סמוטריץ', יכול להיות שבג"ץ ייתן לנו את הסעד הזה, כפי שהיה גם בנושאים אחרים של הקהילה הגאה, אבל אני מעדיף, גם כאזרח וגם כחבר כנסת וגם כאיש הקהילה הגאה, שזה יהיה כאן בכנסת, בדרך המלך, בחקיקה ראשית; שנעבוד על החוק הזה ונפתח אותו ונכניס בו את כל האיזונים – –

יוראי להב-הרצנו: איזה איזונים?

ניצן הורוביץ: – – כדי שהוא יהיה חוק טוב ואנשים יוכלו באמת להשתמש בו.

ניצן הורוביץ: אני לא מחפש לרוץ לבג"ץ בכל מחיר, אבל אם הדברים האלה נופלים – והם נופלים פעם אחר פעם אחר פעם – בלי נימוק הגיוני, בלי סיבה – ממש כפי שנפל החוק של חברתי מרב מיכאלי על האימוץ של הורה יחיד, בלי סיבה, בלי סיבה.

ניצן הורוביץ: גם זוגות להט"בים באימוץ מקבלים ילדים, מה שנקרא, בסוף התור, אם בכלל.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, מצד אחד לא נותנים אימוץ, מצד שני לא נותנים פונדקאות, שולחים את מי שיכול לחו"ל להסתדר לבדו, ואז יוצרים אפליה מאוד קשה בין אנשים בארץ על זכות שהיא זכות מהותית הכי בסיסית שיש: הזכות להקים משפחה, הזכות להביא ילדים לעולם, הזכות להיות הורה.

ניצן הורוביץ: יש לכם ברירה.

ניצן הורוביץ: זה לא גזרת גורל לדחות את ההצעה הזאת באופן אוטומטי.

ניצן הורוביץ: תאמינו לי, אם אני מסתכל כאן על הרשימה של חברי הכנסת שהגישו הצעות חוק דומות לזו – חברי איציק שמולי, השר, חברת הכנסת יעל גרמן, השר אמיר אוחנה, חבר הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, איתן גינזבורג, שיעלה כאן הצעה כזאת אחריי, ועוד רבים וטובים, חלקם כמובן אבות והורים לילדים שבאו לעולם בהסדרים כאלה של הסכמי נשיאת עוברים.

ניצן הורוביץ: הם יוכלו לספר – איתן, למשל, שיעלה אחריי – –

משה ארבל: נא לסכם.

ניצן הורוביץ: – – יספר, אדוני היושב-ראש, איך הוא כְּאב.

ניצן הורוביץ: זה לא משהו תיאורטי, זה דבר שנוגע לחיים האישיים.

ניצן הורוביץ: ואני רוצה – ואני מסיים כאן, אדוני היושב-ראש – זה באמת כבר – אתה יודע מה?

ניצן הורוביץ: זה כבר מעבר לפוליטיקה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה שכל בן אדם שמעוניין בכך – לא חייבים, מי שלא מעוניין לא חייב להביא ילדים לעולם, אבל מי שמעוניין יוכל לעשות את זה בצורה הכי מכובדת ומכבדת – האישה, הגבר, המשפחה, הילדים – באופן ממלכתי, ולא דרך בג"ץ, חבר הכנסת סמוטריץ', אלא כאן, בכנסת ישראל, בדרך המלך, בהצבעה ישרה והגונה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לך.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/2225/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: יציג את הצעת החוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – ביצוע הסכם מחוץ לישראל), חבר הכנסת איתן גינזבורג.

משה ארבל: עשר דקות לרשות אדוני.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את התיקון להצעת החוק לנשיאת עוברים, ואם להשתמש בשפה קצת פחות רשמית – תיקון לחוק הפונדקאות.

איתן גינזבורג: אני מודה שזה רגע מרגש עבורי.

איתן גינזבורג: כמי שחווה באופן אישי את התלאות ואת הקשיים שכרוכים בהבאת ילדים באמצעות אם פונדקאית ואת העלויות הכספיות העצומות שמתלוות לכך, אני מרשה לעצמי לומר שבתיקון הזה שאנחנו מציעים היום – אנו מודה לחברי חבר הכנסת ניצן הורוביץ על קידום הצעת החוק לאורך כל הקדנציות – אני מרשה לעצמי לומר שבתיקון הזה חייב לתמוך כל מי שערך השוויון, ההוגנות ובמידה רבה גם ההגינות מושרשים בו.

אורנה ברביבאי: איתן, למה לא הצבעתם – – –

איתן גינזבורג: אני לא יודע אם שמת לב, גברתי – ותודה שאת מפריעה באמצע הנאום – אבל אני הצבעתי בעד.

אורנה ברביבאי: לא אתה אלא – – –

איתן גינזבורג: לא אתה, אבל את פונה אליי.

איתן גינזבורג: אני מודה לך על הפרעה באמצע הנאום.

יואב סגלוביץ': אתה יושב-ראש הסיעה, איתן.

איתן גינזבורג: הילדים שלי, אמה ואיתי, הם המתנה הכי גדולה של חיי.

איתן גינזבורג: הם המתנה הכי גדולה של חיי, שלי ושל בן זוגי, המתנה הכי גדולה שקיבלנו.

איתן גינזבורג: זו מתנה שקיבלנו בזכות אישה פונדקאית אמריקאית.

איתן גינזבורג: ואני חושב שכל הורה פה יודע מה המשמעות של ילדים, אבל – וזה אבל גדול מאוד, וזה בעצם האבל שעליו שכל הצעת החוק הזאת מדברת – המתנה הזו במידה רבה – וזה בלתי נתפס שצריך להגיד את זה או לתאר את זה באופן הזה – אבל המתנה הזאת היא מתנה שקיבלנו כי יכולנו להרשות לעצמנו.

איתן גינזבורג: ואתם לא מבינים, אולי, חלקכם לא מבינים ולא מכירים מה היינו צריכים לעבור כדי לזכות להיות הורים: להתקשר עם עורכי דין; לחפש תורמת ביצית; לחפש אישה שתהיה מוכנה לשאת את הילדים, את העוברים; לנסוע למדינה רחוקה וזרה, אלפי קילומטרים מכאן, ביבשת אחרת, עם מערכת חוקים שונה ושפה שונה, רחוק מהמשפחה, מהחברים; להיות שם לבד, להיות שם לבד ברגע הכי מאושר והכי מזוכך הזה של החיים שבו הילדים שלך נולדים.

איתן גינזבורג: וכל זה למה?

איתן גינזבורג: כי המדינה אומרת לי, לבן זוגי, לחבריי: אתם לא תביאו כאן ילדים; נעביר אתכם דרך חתחתים, עם הלוואות, השקעות של מאות אלפי שקלים, כדי להביא ילדים; אתם לא שווים, לכם לא מגיע.

איתן גינזבורג: על הזכות הזאת, הבסיסית, להיות הורים, המדינה אומרת: תעשו את זה רחוק, לא כאן.

איתן גינזבורג: עכשיו, כמונו יש עוד אלפי זוגות ויחידים שרוצים ומגיע להם להיות הורים, אבל בשונה מאיתנו, הם לא יכולים להרשות לעצמם את ההוצאה הכספית ואת התלאות הכרוכות בכך ולממש זכות כל כך בסיסית שכמעט לכל אחד פה יש.

איתן גינזבורג: האם זה הוגן?

איתן גינזבורג: האם זה סביר?

איתן גינזבורג: ברור שהתשובה היא לא.

איתן גינזבורג: זה לא הוגן וזה לא סביר, והחוק הזה, התיקון הזה שאני מבקש מכם, חברים, לתמוך בו היום, בא לשנות את זה.

איתן גינזבורג: הוא בא לתקן את העוול הבלתי-נסלח שנעשה לאלפי זוגות ויחידים שרוצים משהו בסיסי מאוד: את האפשרות ואת הזכות להיות הורים.

איתן גינזבורג: להיות הורים.

איתן גינזבורג: מישהו יכול למנוע ממישהו מכם להיות הורה?

איתן גינזבורג: ממני המדינה שלי מונעת את זה.

איתן גינזבורג: והאפשרות הזאת, חברים, האפשרות להיות הורה לא יכולה להיות רק אם אתה בעל ממון, בעל אמצעים, לא יכולה להיות, בגלל הנטייה המינית שלך – לכל אחד ואחת מגיעה הזכות להיות הורה; לכל אחת ואחד מגיעה הזכות לחוות, לגדל, לאהוב – אם ירצו, כמובן – את המתנה הזאת שנקראת ילדים.

איתן גינזבורג: יש בזה אחריות גדולה.

איתן גינזבורג: יש בזה אושר עצום.

איתן גינזבורג: מדינת ישראל בעצמה הרי נותנת סיוע לזוגות, איש ואישה, שלא יכולים להביא ילדים בגלל בעיות פוריות או שמתקשים להביא ילדים.

איתן גינזבורג: היא עוזרת להם, עוזרת להם בפונדקאות, ובכך היא מכירה בחשיבות הזאת של הזכות להיות הורה.

איתן גינזבורג: אז למה לא לבני זוג בני אותו מין?

איתן גינזבורג: אתם יודעים מה, למה לא לאנשים שלא התחתנו?

איתן גינזבורג: למה גבר יחיד, שלא מצא בת זוג, לא יכול להיות הורה במדינת ישראל?

איתן גינזבורג: תלאות רבות – – –

ניצן הורוביץ: וגם אימוץ.

איתן גינזבורג: וגם אימוץ.

איתן גינזבורג: היום הצבענו על חוק האימוץ.

ניצן הורוביץ: אין דרך.

איתן גינזבורג: וגם אימוץ המדינה חוסמת.

איתן גינזבורג: הקהילה הגאה, וגם רבים אחרים שאינם נמנים עם הקהילה הגאה, עוברים תלאות רבות, אבל הקהילה הגאה עברה תלאות רבות ועדיין עוברת כדי להיות שווה במדינה הזאת.

איתן גינזבורג: הדרך, לצערי, עוד ארוכה, ובניגוד אולי למה שאחרים טוענים, אנחנו עדיין לא שווים בזכויות; בחובות כן, כמובן, בכל החובות אנחנו חייבים, ואנחנו ממלאים את כל חובותינו, אבל בזכויות לא, בזה לא.

איתן גינזבורג: ובדיוק בגלל זה אני לא רק מבקש, אני במידה רבה מפציר בכם, חברי הכנסת: תצביעו בעד התיקון הזה; הצביעו בעד הזכות שלי ושל חבריי ושל כל מי שמעוניין בכך להיות הורים, לחוות את מה שרבים מכם חווים בלי כל הקשיים והתלאות שאנחנו חווים.

איתן גינזבורג: אני מבקש מכם, מפציר בכם:

איתן גינזבורג: הצביעו בעד הזכות שלי ושל חבריי לממש את הזכות שלנו להיות שווים לכם ולכן; תצביעו בעד הזכות שלי ושל חבריי בקהילה להיות הורים; תצביעו בעד, אל תצביעו נגד.

איתן גינזבורג: החוק הזה הוא לא נגד אף אחד.

איתן גינזבורג: הוא בעדי, הוא בעד חבריי, הוא בעד הזכות להיות הורים, לאהוב ולגדל ילדים כאן, במדינה שלנו, מדינה שאליה אני ומשפחתי עלינו, בחרנו לחיות בה, בחרנו להקים כאן משפחות, כרכנו את חיינו במדינה הזאת כי אנחנו יהודים, כי אנחנו אוהבים את המדינה הזאת.

איתן גינזבורג: אנחנו מבקשים את הזכות שנתונה לכל אזרח אחר.

איתן גינזבורג: אני מבקש מכם, חברי הכנסת: תצביעו בעד תיקון החוק הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

משה ארבל: << הצח >> [הצעת חוק פ/898/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: חבר הכנסת עידן רול – לרשותך, אדוני, שלוש דקות – יציג את הצעת החוק המוצמדת:

משה ארבל: הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצוע הסכם מחוץ לישראל), התש"ף–2020.

משה ארבל: בבקשה.

עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

עידן רול: כנסת נכבדה, קודם כול, תודה רבה לחברי הטוב חבר הכנסת מיקי לוי, שאפשר לי לנאום במקומו.

עידן רול: תראו, אחת הסיבות שנכנסתי לפוליטיקה הייתה כדי לקדם שוויון בפונדקאות, כדי לאפשר לזוגות גאים להקים משפחה.

עידן רול: אבל היום אני מחויב לעשות דבר נוסף שלשמו נכנסתי לפוליטיקה, וזה לדבר אמת, זה לפזר את ענני הפייק שלא פעם צצים להם פה בכנסת.

עידן רול: אי-אפשר להשתמש בקהילה הגאה ובזכויות שלנו ככלי מיקוח וניגוח פוליטי.

עידן רול: עשו את זה עם חוק ההמרה, שכבר חצי שנה כמובן לא ראה עדיין קריאה ראשונה.

עידן רול: ועכשיו עומד פה חבר הכנסת איתן גינזבורג ומדבר על כמה חשוב להעביר חוק, כשלפני שעתיים הוא קידם בעצמו את פיזור הכנסת.

עידן רול: עכשיו, צריך לקבל פה החלטה, כי לא איתן גינזבורג הוא שניגשים אליו כל פעם שמפיצים פה איזה פייק פוש שאומר שכחול לבן הולכים לאשר פונדקאות.

עידן רול: לא אתה זה שמקבל טלפונים מזוגות גאים שאומרים: רגע, עידן, לעצור את התהליך, הולך אשכרה להיות פונדקאות בישראל; רגע, עכשיו התחלנו ומצאנו פונדקאית, מה לעשות?

עידן רול: חלומות של אנשים זה לא משחק, גם לא בפוליטיקה.

עידן רול: רצונות של אנשים לממש את הזכות הכי בסיסית שלהם זה לא משחק.

עידן רול: אני קורא פה התפארויות של כחול לבן וגינזבורג, ואני קורא את זה ב-N12: העברנו את חוק השוויון; אנחנו דוגלים בשוויון.

עידן רול: חבל שלא דגלתם בשוויון כשנכנסתם לממשלת נתניהו.

עידן רול: חבל שלא דגלתם בשוויון לפני שהתחלתם לקדם את חוק פיזור הכנסת.

עידן רול: צריך לקבל החלטות וצריך להיות ערכיים.

עידן רול: אני אצביע בעד, ואני תמיד אצביע בעד חוק הפונדקאות.

עידן רול: אבל אני מזהיר אתכם: תפסיקו לעשות פוליטיקה צינית ומגעילה על הגב של אנשים שעבורם זו משאת חייהם.

עידן רול: אני מקווה מאוד שאת התרגיל הזה, איתן, לא תעשו כמו שעשיתם עם חוק ההמרה וכמו שברור שעשיתם עם חוק השוויון.

עידן רול: ואני פה להסביר לכם משהו.

עידן רול: הציבור, והקהילה שלנו במיוחד, לא צריכים אותי.

עידן רול: הם לא מטומטמים.

עידן רול: הציבור לא מטומטם.

עידן רול: הוא מבין שאי-אפשר לפזר כנסת ביד אחת וביד השנייה לדבר על החשיבות שבהקמת משפחה.

עידן רול: הוא מבין שאי-אפשר להיכנס לממשלה קיצונית שחוסמת כל סיכוי לפונדקאות, והצהירה שהיא תעשה את זה, ואז להגיד: אוי, כל כך חשוב לנו.

עידן רול: לא.

עידן רול: אין יותר אחד בלב ואחד בפה.

עידן רול: די, נגמר, חלאס.

עידן רול: שנתיים של פוליטיקה מגעילה, מלאת ספינים ומלאת רוע והכפשות, ועכשיו לסיום חייבים גם להרעיל את הציבור בכל מיני שקרים?

עידן רול: אם לא הולכת להיות פונדקאות, אל תרמו אותם שתהיה פונדקאות, כי יש אנשים שממש מחכים לראות, מה הם יעשו ואם לחסוך את הכסף.

עידן רול: ולראות איך אנשים שבעצמם עשו את התהליך הזה – זה פשוט לא מכובד בעיניי, אז אני מבקש מכם, אל תשחקו עם הרגשות ועם העתיד של אנשים.

עידן רול: וכאבא שבעצמו עשה הליך פונדקאות – אל תשחקו עם החלום של אנשים להיות הורים.

עידן רול: גם בפוליטיקה יש קווים אדומים לציניות, ואת מה שנתניהו עשה במשך עשרות שנים – אתם צמצמתם פערים בכמה חודשים.

עידן רול: הדבר היחיד שהצטיינתם בו.

עידן רול: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: ישיב במשולב על שלוש הצעות החוק סגן שר הבריאות יואב קיש.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: אדוני ישיב, לרשותך עשר דקות, ולאחר מכן יוכל גם שר נוסף להשיב במשך חמש דקות.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני.

משה ארבל: בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קצת פרטים על איך התגלגלנו לנושא ההסכמים לנשיאת עוברים.

יואב קיש: בחודש יולי 2018 עברה בכנסת העשרים, בקריאה שנייה ושלישית, הצעה ממשלתית לתיקון חוק ההסכמים לנשיאת עוברים, המוכר כחוק הפונדקאות.

יואב קיש: ההצעה נכתבה בתיאום מלא עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים.

יואב קיש: היא נדונה לעומק במהלך כמה דיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואב קיש: לפני תיקון החוק רק איש ואישה שהיו בני זוג היו רשאים לבצע הליך פונדקאות בישראל.

יואב קיש: מטרת תיקון החוק הייתה לאפשר גם לנשים שאין להן בן זוג, והן סובלות מבעיה רפואית, לפנות לביצוע הליך פונדקאות בישראל.

יואב קיש: התיקון לחוק בוצע בצל הליך שהיה תלוי ועומד בבג"ץ, שדרש לאפשר פונדקאות גם לגברים יחידים או לזוגות חד-מיניים.

יואב קיש: ביום 27 בפברואר 2020 קבע בית המשפט העליון במסגרת פסק דין חלקי בבג"ץ כי הוראות חוק ההסכמים וכן הוראות חוק תרומת ביציות, ככל שהן קשורות אליו, המחריגות מתחולתן גברים יחידים ובני זוג מאותו מין, פוגעות בזכותם להורות ובזכותם לשוויון.

יואב קיש: משכך, הורה בית המשפט העליון כי על הרשות המחוקקת לתקן את החוק בתוך שנה.

יואב קיש: הצעות החוק הפרטיות שלפנינו מבקשות להרחיב את מעגל הזכאים לפונדקאות באופן שכזה שכל זוג שרוצה להתקשר בהסכם לנשיאת עוברים, או כל הורה יחיד, גבר או אישה, יוכל להתקשר בהסכם לנשיאת עוברים.

יואב קיש: עם זאת, לא ניתנה בהצעות החוק כל התייחסות לעובדה שמדובר בנושא מורכב מאוד, אשר מורכבותו מצריכה הסדרה מפורטת, מדוקדקת והוליסטית, המתכתבת עם מכלול החוקים העוסקים ברבייה ובפריון ועם הוראות נוספות בחוק הפונדקאות עצמו.

יואב קיש: יצוין כי במסגרת התיקון לחוק בשנת 2018 הוספו לחוק כמה תנאים שמטרתם להגן ולשמור על הצדדים להליך, לרבות על האם הנושאת, וכן על הילד שייוולד, כגון הסמכת הוועדה המאשרת את ההליך לבדוק אם הצדדים המבקשים לבצע הליך פונדקאות עברו עבירות מין או אלימות או סחר בבני אדם, קביעת גיל מקסימלי לפונדקאות ולהורים המיועדים, הגבלת מספר הניסיונות להשתלת ביציות בגופה של הפונדקאית, מספר הליכי הפונדקאות שבהם הצדדים יוכלו להיעזר ועוד.

יואב קיש: לא ניתנה התייחסות מעמיקה להשפעה על נושאים אלו במסגרת הצעת החוק הפרטית.

יואב קיש: יתרה מזו, נדרשת הסתכלות מעמיקה, מתכללת ובין-משרדית, בין היתר, לכלל הסוגיות הנוגעות לדבר ועולות אף מפסק הדין ומוזכרות גם בדברי ההסבר, כגון אם במקרה כזה תותר רק פונדקאות אלטרואיסטית וכיצד מסדירים נושא זה.

יואב קיש: הצעות החוק שלפנינו נועדו להרחיב את מעגל הזכאים לפונדקאות, להרחיב את מעגל האימהות הנושאות, ובהצעת החוק של חבר הכנסת גינזבורג אף להסדיר את נושא האפשרות לביצוע פונדקאות מחוץ לישראל באמצעות חברות תיווך שיוכרו על ידי שר הבריאות ושר המשפטים, וכן הקמת ועדה מייעצת שתפקידה לייעץ לשרים בנוגע לחברות התיווך ולאשר מרפאות מחוץ לישראל אשר במסגרתן נעשה הליך פונדקאות בישראל.

יואב קיש: הלכה למעשה מבוקש להרחיב את מעגל הזכאים להליך של פונדקאות גם לגברים ללא בת זוג, ולתקן את הגדרת קרובת משפחה בחוק באופן שבת דוד או בת דודה לא תיחשבנה לקרובות משפחה ותוכלנה להיות אימהות נושאות להורים מיועדים.

יואב קיש: עמדת גורמי המקצוע במשרד היא כי יש לתת את הדעת ולהביא לידי ביטוי בסעיפי החוק את האפשרות ליישמו ללא פגיעה בנשים הנזקקות לפונדקאות מסיבות רפואיות.

יואב קיש: בשנים האחרונות התקבלו בוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים כ-100 תיקים בכל שנה – בשנתיים האחרונות כ-80 – שמשמעותם כ-100 פונדקאיות וזוגות או נשים יחידניות המגישות הסכם לאישור הוועדה.

יואב קיש: בשנה האחרונה, בשל מגפת הקורונה דווקא חלה עלייה משמעותית של 30% בזוגות שפונים להליך בארץ.

יואב קיש: הרחבת מעגל הזכאים למאות פונים נוספים בכל שנה מחייבת פיתוח תשתית של כוח אדם ומשאבים כדי לתת מענה.

יואב קיש: בעת חקיקת החוק בשנת 1996 הייתה הערכה שהחוק ייתן מענה לכמה עשרות זוגות בשנה, מקרי קצה של בעיות רפואיות.

יואב קיש: בנוסף, בשל העלייה הצפויה בביקוש, יש להיערך לקביעת סדר קדימויות מקצועי במתן האישורים, שכן לגבי הנשים המטופלות קיים שעון ביולוגי, והארכת משך ההמתנה לאיתור פונדקאיות עלול לפגוע ביכולתן להשיג היריון מביציותיהן שלהן.

יואב קיש: מוצע לשקול פיקוח ו/או הגבלה על התשלום לפונדקאית.

יואב קיש: קיים חשש כי עקב הגידול בביקוש תהיה נסיקה בתשלום לפונדקאיות, דבר שיכול לייצר גם אפליה על רקע כלכלי.

יואב קיש: כמו כן קיימת הגבלה על מספר הילדים שניתן להביא לעולם באמצעות פונדקאות.

יואב קיש: הגבלה זו מתייחסת היום רק לזוג או לאם מיועדת יחידה.

יואב קיש: האם זוג גברים יהיו זכאים כל אחד להולדה של מספר מקסימלי של ילדים גנטיים?

יואב קיש: המשמעות היא כי זוג גברים יוכלו לבצע מספר כפול של תהליכי פונדקאות לעומת זוג של גבר ואישה.

יואב קיש: תיקון החוק צריך להיעשות תוך הבאה בחשבון של כלל ההיבטים וההשלכות המעשיות של השינוי, ותוך בחינה של כל ההליך באופן שהרחבת מעגל הזכאים לא תפגע בתכליתו הבסיסית של החוק.

יואב קיש: לכן מבחינה משפטית הדרך היא לקדם הצעת חוק ממשלתית, ההולמת את פסיקת בג"ץ.

יואב קיש: ולכן אני רוצה לומר בצורה מאוד פשוטה: הממשלה מתנגדת להצעת חוק זו מסיבה מאוד פשוטה.

יואב קיש: הייתה פה גם הצעה של חבר הכנסת עידן רול בנושא העלאת סל הבריאות, וגם שם אנחנו התנגדנו, מכיוון שאמרנו שההצעה הזאת חייבת לבוא בדרך המלך, דרך חקיקה ממשלתית.

יואב קיש: יש פה יותר מדי מורכבויות.

יואב קיש: ועכשיו אני מבקש – חבר הכנסת איתן גינזבורג, אני רוצה לשאול אותך שאלה: אתה אמרת שבעצם המניעה של ההצבעה על הצעת החוק הזאת מונעת ממך להיות אבא.

יואב קיש: אני צודק?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: אמרתי שאתם מונעים ממני להקים משפחה, להיות הורה ולהביא ילדים כאן בישראל.

איתן גינזבורג: אדוני, הצעת החוק שהבאתי היא הצעת חוק ממשלתית של משרד הבריאות.

איתן גינזבורג: משרד הבריאות – – –

יואב קיש: שמעתי, שמעתי את דבריך.

יואב קיש: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחרת.

יואב קיש: אני אספר לך סיפור.

יואב קיש: אני פגשתי את יריב.

יואב קיש: יריב הוא גיי, והוא חתם הסכם הורות משותפת עם אישה.

יואב קיש: נולד להם ילד, ואותו ילד – אחרי בערך חצי שנה הם הסתכסכו, והיא זרקה לפח את ההסכם שחתמה, ובגלל חזקת הגיל הרך, שאתה הצבעת נגד לפני שנייה, הוא לא רואה את הילד שלו.

יואב קיש: למה זה לא מפריע לך? אתה יכול להסביר לי?

יואב קיש: מאיפה הצביעות הזאת?

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

יואב קיש: למה כשנולד הילד – – –

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

יואב קיש: למה כשנולד הילד אתה לא סופר את האבא?

איתן גינזבורג: – – –

יואב קיש: מה יקרה, מה יקרה לאותם אבות – –

איתן גינזבורג: חצוף אתה.

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

יואב קיש: – – שהלכו יד ביד?

יואב קיש: אני אומר לך מה זה קשור – כי אבא, יש לו זכות להיות אבא גם אם נולד לו ילד – –

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

יואב קיש: – – ואתה לפני רגע – לא רק אתה, גם אבי ניסנקורן.

איתן גינזבורג: מה זה קשור?

איתן גינזבורג: אתה עכשיו רוצה למנוע ממני את האפשרות להיות הורה.

יואב קיש: חבורת צבועים אתם.

איתן גינזבורג: תגיד את זה.

איתן גינזבורג: תגיד את זה.

יואב קיש: הצבעתם נגד הזכות הבסיסית של אבא להיות אבא.

איתן גינזבורג: חצוף.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי כשזה עובר וזה פונדקאות אז זה בסדר, אבל כשנולד הילד אתה מבטל את זכותו להיות אבא.

איתן גינזבורג: אתה יורד לרמה הכי נמוכה – –

יואב קיש: זה מה שאתה עשית.

יואב קיש: בושה.

איתן גינזבורג: – – ששמעתי פה – –

יואב קיש: תתבייש בעצמך.

איתן גינזבורג: – – מאלה – – –

יואב קיש: ההצעה שלך היא צבועה, ההתנהלות שלך היא צבועה – –

איתן גינזבורג: צבועה?

איתן גינזבורג: באמת?

יואב קיש: – – ואתה עשית נזק לאבות, לכל אבא באשר הוא.

איתן גינזבורג: הצעת החוק שלי, אדוני, היא הצעת חוק של משרד הבריאות, שאתה נמצא בו.

יואב קיש: אני אקריא לך עכשיו – – –

איתן גינזבורג: הצעת החוק שלי מועתקת ממשרד הבריאות.

יואב קיש: אני אקריא לך את רשימת הצבועים פה בכנסת.

יואב קיש: בבקשה: איתן גינזבורג, אבי ניסנקורן, מירב כהן, רם שפע, אסף זמיר, תהלה פרידמן, מיקי חיימוביץ'; מהאופוזיציה: ניצן הורוביץ – איפה ניצן הורוביץ?

יואב קיש: ניצן, זאת הצעה שלך.

יואב קיש: איך אתה לא מתבייש להצביע נגד חזקת הגיל הרך?

יואב קיש: בושה.

יואב קיש: תתבייש לך.

ניצן הורוביץ: תתבייש.

יואב קיש: נולד לך ילד ואז אתה לא יכול להיות אבא שלו?

יואב קיש: לא ראיתי כזאת צביעות מעולם, מעולם.

יואב קיש: תמר זנדברג, עמיר פרץ, יאיר לפיד.

תמר זנדברג: לך תביא חיסונים.

תמר זנדברג: אין לך חיסונים להשיג?

תמר זנדברג: לך תביא חיסונים.

יואב קיש: קארין אלהרר.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

איתן גינזבורג: למה לא הצגת את חברי הכנסת מיהדות התורה?

איתן גינזבורג: למה לא הקראת אותם?

יואב קיש: כי הם הצביעו נגד.

איתן גינזבורג: למה לא הקראת איתם?

איתן גינזבורג: הם הצביעו יחד איתי.

יואב קיש: אבל אני אגיד לך, אתה שוכח את הזכות של הורה.

יואב קיש: אנחנו ביקשנו לפני רגע מעל הדוכן הזה – –

איתן גינזבורג: את השותפים החרדים לא הקראת.

יואב קיש: – – ביקשנו לפני רגע מעל הדוכן הזה את הדבר הכי טבעי ובסיסי:

יואב קיש: הזכות להיות הורה לילד שנולד.

יואב קיש: אתם מדברים איתי על עוברים.

יואב קיש: ילד שנולד, אתה רוצה לגדל אותו, ואתה, במקום לתת לאותו אבא את הזכות לגדל ילד, אתה אומר: לא, האימא.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי זה ככה.

יואב קיש: טובת הילד זה הדבר שקובע, לא שום דבר אחר.

יואב קיש: צריך לתקן את החוק הזה, וזה פשע נגד הילדים, פשע נגד האבות ופשע גם נגד האימהות.

יואב קיש: אנחנו פוגעים בהורים.

יואב קיש: אתם צבועים.

יואב קיש: כל מי שהצביע נגד צבוע, זה מה שאני אומר לכם.

יואב קיש: באים עכשיו עם חקיקה אלטרואיסטית, שוויונית.

יואב קיש: לפני רגע מנעתם את הזכות של האבות האלה להיות אבות.

יואב קיש: תתביישו לכם.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר הבריאות יואב קיש.

משה ארבל: אני מאפשר, בהסכמת המציעים, גם לשר העבודה והרווחה איציק שמולי להציג עמדה נוספת בשם הממשלה – בהסכמת המציעים, כמובן.

משה ארבל: לרשות אדוני חמש דקות.

מיקי לוי: נא לתת בראש.

יואב סגלוביץ': מה עם קבינט הפיוס?

יואב סגלוביץ': באיזו שעה?

משה ארבל: אתה אופטימי, חבר הכנסת סגלוביץ'.

משה ארבל: אל ייאוש.

משה ארבל: אל תאמר יום יבוא, הביאו את היום.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חבריי השרים, חבריי וחברותי חברי הכנסת, ראשית, תודה רבה לחברי הכנסת המציעים, היוזמים, שאפשרו דעה נוספת, שאני חושב שתבטא עמדה מדויקת יותר, נכונה יותר, אנושית יותר מצידה של הממשלה.

איציק שמולי: כי לפני שאני שר ולפני שאני חבר כנסת, מה שמגדיר אותי היום לפני כל דבר אחר זה העובדה שאני אבא – זה מה שמגדיר אותי יותר מכל דבר אחר, וזה גם הניצחון הכי גדול שלי בחיים.

איציק שמולי: לצערי, לצערי, חלק גדול מהניצחון הזה הוא על המדינה שאני כל כך אוהב.

איציק שמולי: במשך הרבה הרבה שנים אני חלמתי על הרגע הזה שמישהו מהחדר השני יקרא לי "אבא".

איציק שמולי: אני מניח שעבור רוב האנשים שיושבים פה זה עשוי להישמע משהו טריוויאלי, אבל מי שלא היה בסיטואציה הזאת של ההמתנה האין-סופית של עוד שנה, עוד שנה, עוד מכשול ועוד אתגר, מי שלא חלם על הרגע הזה כל כך הרבה זמן, כנראה לא יבין את זה לעולם.

איציק שמולי: גם היום, כשבני נבו, שהוא באמת כל גאוותי, שאני מחזיק אותו ואני באמת כל כך מאושר – אני עדיין מזכיר לעצמי את מה שאמרו חבריי כאן לפני: 95% מהקהילה שאני משתייך אליה לא יכולים היום ליהנות מהרגע הזה; לא יכולים לחבוק ילד, לא יכולים לחבק אותו; לא יכולים לקום בבוקר בציפייה לשמוע את הקול הזה, "אבא", מהחדר השני.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי היום, כדי לעבור את החסם הזה, אתה צריך לנסוע לקצה השני של העולם, להשכיב משכנתה של 600,000 שקלים, ללמוד את ספר החוקים של מדינה זרה, להתנתק מהמשפחה, מהחברים, מהסביבה התומכת, ואז אולי אולי בסוף זה מצליח.

איציק שמולי: חוק הפונדקאות נחקק לפני 25 שנה.

איציק שמולי: מאז הוא נתן לכל כך הרבה ישראלים – וטוב שכך, וטוב שכך – את האפשרות לממש את אותו החלום להורות.

איציק שמולי: אבל בדיוק באותה תקופה הוא דן רבים אחרים, אלפים אלפים אלפים, לחיים של בדידות, של עצב, של אפליה.

איציק שמולי: מי כמוני היום, כשר הרווחה, מבין ויודע כמה ילדים, כמה ילדים יש במדינת ישראל שנמצאים במצבי עוני, הדרה, מצוקה.

איציק שמולי: מהצד השני של המשוואה יש זוגות מהקהילה הגאה שכמהים להיות משפחה, ויש להם כל כך הרבה חום ואהבה לתת לאותם ילדים.

איציק שמולי: ולכן אני גם שמח שהיום, יחד עם שר המשפטים, אנחנו עשינו מהלך פורץ דרך, ובעצם אנחנו נביא לתיקון אחת העוולות הקשות ביותר שיש היום באימוץ כלפי הקהילה הלהט"בית, עוולה שהיינו צריכים לשנות כבר מזמן.

איציק שמולי: אני באמת מקווה שבזמן שנותר אנחנו נצליח לממש ולהשלים את הליך החקיקה הזה ובעצם לקבע אחת ולתמיד במדינת ישראל את המובן מאליו: שוויון הוא שוויון, והגיע הזמן שנצעד את מלוא הדרך עד לשוויון מלא לקהילה הגאה.

איציק שמולי: הגיע הזמן שהורות תיתפס כדבר טבעי במדינה הזאת, ושכל אזרח שיש לו את היכולת ועומד במבחן של המסוגלות ההורית יוכל לממש את החלום הזה עד תום.

איציק שמולי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לשר איציק שמולי.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור להצבעה על הצעות החוק.

משה ארבל: נתחיל בהצעת החוק של חבר הכנסת ניצן הורוביץ – הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה על האם הנושאת).

משה ארבל: אני לא אאפשר לחברי כנסת להצביע שלא ממקומם, לכן אני מבקש שכל אחד מחברי הכנסת יתפוס את מקומו, כדי שנוכל לקיים את ההצבעה באופן תקני.

משה ארבל: אני מחדד, חבר הכנסת טיבי: מי שבעד הוא בעד ומי שנגד הוא נגד.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים והרחבת ההגנה על האם הנושאת), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן 45 מתנגדים, 37 תומכים, אין נמנעים.

משה ארבל: לא למחוא כפיים במליאה.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: אני עובר להצבעה על הצעת החוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – ביצוע הסכם מחוץ לישראל), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת איתן גינזבורג.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – ביצוע הסכם מחוץ לישראל), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

מיקי לוי: כחול לבן, תישארו במליאה, יש עוד הצבעה.

מיקי לוי: אל תעשו תרגילים.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הן 39 תומכים, 43 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אשר על כן אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

מיקי לוי: תישארו במליאה – – –

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיקי לוי: בושה.

משה ארבל: הצבעה על הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצוע הסכם מחוץ לישראל), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הגדרת הורים מיועדים וביצוע הסכם מחוץ לישראל), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה אבוטבול: מיקי, תתלה את הנעליים, מיקי.

משה ארבל: חבר הכנסת משה אבוטבול, אני מבקש.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הן 45 מתנגדים, 35 תומכים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – שינוי הגדרת הנגב), התש"ף–2020.

משה ארבל: לפני שיציג אותה חבר הכנסת אזולאי, אני אאפשר הודעה אישית לחבר הכנסת אסף זמיר.

משה ארבל: חמש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

אסף זמיר: שלום, אדוני היושב-ראש.

אסף זמיר: שלום לחבריי.

אסף זמיר: אני עולה הנה לענות ליואב קיש, שעמד פה ובצביעות של בריון בכיין עשה שיימינג לכל מי שהצביע נגד ההצעה לתקן את חוק חזקת הגיל הרך.

אסף זמיר: אבל אני רוצה לשים לך, יואב, מראה להתנהגות שלכם לפחות בחצי שנה האחרונה, של הממשלה הזאת, אבל בעצם מאז שאני נמצא בבית הזה.

אסף זמיר: לא מעניין אתכם הזכויות של אף אחד חוץ משלכם.

אסף זמיר: אתה עומד פה שבוע אחרי שבוע, מצביע נגד שוויון זכויות לערביי ישראל, מצביע נגד זכויות למהגרי עבודה ומבקשי מקלט, מצביע נגד זכויות להט"בים, מצביע נגד חוקים שיסגרו פערים חברתיים.

אסף זמיר: זה בכלל זה לא מעניין אותך.

אסף זמיר: פעם אחת באו ואמרו: אתה, יש לך זכות שנפגעת בגלל ההיסטוריה שקובעת שנשים מופלות לרעה בתוך בתי משפט, בפסקי דין, בגלל סחיטה של גברים שמשתמשים במשמורת ככלי נגדן, ועלית הנה מדם ליבך לבכות איך פגעו בך.

אסף זמיר: ואני רוצה שתעצור ותזכור לרגע איך זה מרגיש כל שבוע, שבלי שאכפת לך בכלל אתה רומס פה את הזכויות של כל מי שלא חושב כמוך.

אסף זמיר: וזה לא רק אתה – זו דרכה של תנועת הליכוד בראשות בנימין נתניהו, שנמצאת כל כך הרבה שנים בשלטון, ששכחה את כל מי שגר כאן שהוא לא חלק מהשלטון הזה, שלא רואה בעיניים אף אחד אם זה לא משרת תכלית פוליטית.

מאי גולן: – – –

אסף זמיר: בנימין נתניהו נוסע בעולם ומתהדר בליברליות ובפתיחות של המדינה שלנו – –

מאי גולן: בכל העולם – – –

אסף זמיר: – – חוזר הנה ועושה עסקאות פוליטיות אפלות שמדירות אוכלוסיות שלמות בשביל לשרוד, בלי לראות בעיניים.

אסף זמיר: בלי לראות בעיניים.

מאי גולן: להביא שלום נהיה עסקה אפלה.

מאי גולן: ממתי הסכם שלום נהיה עסקה אפלה?

מאי גולן: מעניין מאוד.

מאי גולן: ממתי?

אסף זמיר: נכנסנו לגל שני וקבענו שמערכת החינוך תיסגר.

מאי גולן: פתאום הסכם שלום זו עסקה אפלה, אה.

מאי גולן: זו צביעות.

אסף זמיר: רצינו להגדיל קנסות למוסדות חינוך שנשארים פתוחים, אמרנו: 20,000 שקלים, אבל מטעמים פוליטיים ויתרו על זה.

אסף זמיר: אמרנו: 10,000 שקלים – עד עכשיו אין קנס.

אסף זמיר: עד עכשיו הליכוד מנהל את הקואליציה הזאת בדיוק מאותו המקום – מהקוזק הנגזל, מהבריון הבכיין של יואב קיש, שעמד פה עכשיו ופגעו לו בזכות פעם אחת.

אסף זמיר: רוב דורסני, אלים, ציני, גזען לפעמים, שלא רואה את החלש, שלא רואה את האחר.

אסף זמיר: טול קורה מבין עיניך.

אסף זמיר: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אסף זמיר.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1227/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון – שינוי הגדרת הנגב), התש"ף–2020.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

קריאה: אני מצביע בעד.

קריאה: כל הכבוד.

קריאות: – – –

משה ארבל: חברי הכנסת, אולי חבר הכנסת ינון אזולאי ישכנע אתכם להצביע נגד.

משה ארבל: אני מבקש לאפשר לו לדבר.

משה ארבל: עשר דקות, בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

ינון אזולאי: ברשות חברי, אדוני היושב בראש הישיבה – – –

משה ארבל: אתה מתקשה לשמוע – אתה מוזמן לעבור.

משה ארבל: אתה מוזמן.

קריאה: – – –

משה ארבל: בן פורת יוסף.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב בראש הישיבה חבר הכנסת משה ארבל, שגם שותף, ויוזם את החוק הזה, כבוד השרים, השר רפי פרץ והשר מאשקלון – שזה חוק שיועיל לעיר אשקלון – סגן השר הרב יואב בן צור, חבריי חברי הכנסת – אל תחממו את אלכס.

ינון אזולאי: אני והוא יודעים להסתדר, ואל תדאג.

קריאה: הוא תומך.

קריאה: תומך.

ינון אזולאי: החוק הזה, הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב, זה תיקון שבעצם מתקן עוולה.

ינון אזולאי: אחמד, אני פניתי אליך ואתה שלחת אותי לסעיד אלחרומי.

ינון אזולאי: כשאתה פונה אליי אני לא שולח אותך למשה ארבל, כי אנחנו אותו דבר.

אחמד טיבי: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, אבל עסאקלה זה מאשקלון, לא?

ינון אזולאי: אבל החוק הזה נועד לתקן עוולה של שנים.

ינון אזולאי: יש את חוק הרשות לפיתוח הגליל ויש את חוק הרשות לפיתוח הנגב.

ינון אזולאי: חוק הרשות לפיתוח הנגב, בעצם לפני שנים, בסביבות 1988, אם אני לא טועה, זה חוק שנועד לקו 115, שהוא חותך ונקרא "נגב".

ינון אזולאי: האבסורד הוא שבחוק הזה יש יישובים שנחשבים לדרום, למחוז דרום, כמו שבאר שבע זה מחוז דרום; אשקלון, שאנחנו מכירים אותה ואנחנו יודעים עד כמה היא מוכה בירי, במיוחד לאחרונה, אנחנו יודעים עד כמה היא קרובה, והיא קרובה לעוטף עזה, היא דרום; יש את קריית מלאכי, אוכלוסיות שנקראות אוכלוסיות חלשות, ואת אשדוד, שממנה אני מגיע, וגם שם יש אוכלוסיות חלשות, אבל יחד עם זאת זה נקרא מחוז דרום.

ינון אזולאי: בגליל, לעומת זאת, כל מה שנקרא במחוז בצפון זה הרשות לפיתוח הגליל, הווי אומר, מיקנעם – אתם יכולים לבוא ולראות שהיום יקנעם זה כבר מרכז, והשמחה שלנו היא שכל עיר בדרום ובצפון יהפכו למרכז.

ינון אזולאי: אנחנו לא באים לשנות את הצפון, את הרשות לפיתוח הגליל; אנחנו באים לשנות את הרשות לפיתוח הנגב בכך שאנחנו נאפשר להכניס לחוק של הרשות לפיתוח הנגב, שמשרד הנגב והגליל והפריפריה – אגב, אני הייתי יועץ השר אריה דרעי כשר הפנים וכשר לפיתוח הנגב והגליל והפריפריה, הייתי היועץ במשרד הזה.

ינון אזולאי: בשבילי זו גם איזושהי סגירת מעגל, כי הכרתי את העוול שנעשה שם.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בארץ, וכשהשר דרעי הגיע לאשקלון – השר אביטן, אתה היית, ואתה יודע עד כמה זה חשוב לנו כתנועה, הפריפריה, אשקלון – אז הוא אמר שאנחנו נעשה הכול כדי לשנות ולתת את המענה לאשקלון.

ינון אזולאי: אנחנו מדברים בכלל על מענה רחב יותר, אבל אני אומר: זו תחילתו של הליך שנוכל להכניס אותם, ותהיה להן קודם כול נגישות קלה יותר, לאשקלון, לאשדוד, לקריית מלאכי.

ינון אזולאי: גם באר טוביה שם וגם חלק ממועצת יואב, וזה אבסורד שרק חלק ממנה נמצא ברשות לפיתוח הנגב וחלק אחר לא.

ינון אזולאי: השר דרעי אמר:

ינון אזולאי: אנחנו נעשה הכול קודם כול על מנת שאשקלון תיכנס לרשות לפיתוח הנגב, וזה היה חלק מההבטחה שלו.

ינון אזולאי: אני חושב שבמה שתלוי בנו אנחנו היום, ברוך השם, מקיימים את ההבטחה, ובתקווה שבעזרת השם אנחנו עוד נצליח להגיע לקריאה שנייה ושלישית.

ינון אזולאי: זה יתקן את זה כך שברגע שיוצאים קולות קוראים, אז בעצם לא נצטרך לעבור את כל הביורוקרטיה, כמו ב"קדימה מדע", פרויקט מדהים לתלמידי בית הספר – אשקלון לא זוכה לזה.

ינון אזולאי: קריית גת זוכה לזה והיא זקוקה, שדרות, נתיבות – זוכים לזה; אשקלון, קריית מלאכי, אשדוד – לא זכו לזה.

ינון אזולאי: גם במשרד הפריפריה צריך להוציא קול קורא אחר, שיתאים לכך, ויתאים לצפון כאחד, ולמרכז, שיש שם ערי הפריפריה שהרבה פעמים הן שונות.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שבערי הפריפריה, אשקלון, אשדוד, קריית מלאכי, באר טוביה, כשיש מתקפה, אז גם הם חוטפים.

ינון אזולאי: אנחנו ראינו כשהיה בעוטף עזה, בוועדת הכספים – אחמד, אתה היית שותף לזה – כשביקשו פיצויים לעסקים שם, לכל עוטף עזה, ושם זה לא קשור, כי נפל גם ברהט ונפל בכל מקום, וניסינו להביא פיצוי, ומה היה?

ינון אזולאי: לא הצלחנו להעביר אותו.

ינון אזולאי: אני חושב שברגע שנכניס אותו לשם תהיה הבנה, ונוכל גם אולי תוך כדי לעשות איזשהו שינוי, שהממשלה תוכל להעביר את הפיצויים האלה לאותם עסקים או מקומות, יהיה לה יותר קל להעביר אותו, במקום מה שקרה בפעם שעברה.

ינון אזולאי: אתה היית מאלה שנלחמו שיקבלו את הפיצויים, כי כולם נפגעים.

ינון אזולאי: כשכולם נפגעים – כולם נפגעים.

ינון אזולאי: ולכן אני חושב שהיום הזה הוא תחילתה של דרך למען תושבי הדרום, למען תושבי הפריפריה.

ינון אזולאי: החוק הזה של חבר הכנסת הרב מלכיאלי – אני רואה שהוא לא פה – יחד איתי ועם משה ארבל, הגשנו אותו, הוא אמירה שאנחנו איתכם, הפריפריה; אנחנו איתכם, תושבי אשקלון; אנחנו איתכם, תושבי אשדוד; אנחנו איתכם, תושבי קריית מלאכי.

ינון אזולאי: תומר גלאם אתמול היה בוועדת הכספים והסביר על המצב הקשה של אשקלון.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים על קריית מלאכי ואנחנו יודעים על אשדוד, שנמצאת בטווח – אני גר באשדוד, והיא נמצאת בטווח 40 ק"מ.

ינון אזולאי: לכן אני אומר:

ינון אזולאי: החוק הזה חשוב לנו מאוד, ואני חושב שיש הסכמה אולי מקיר לקיר בבית הזה, כי כולנו רוצים את טובת הפריפריה.

ינון אזולאי: אני מבין גם מהרשימה המשותפת, מידידיי אחמד, סעיד ואוסאמה שגם אתם תצביעו בעד.

ינון אזולאי: אחמד עושה ככה: לא.

ינון אזולאי: אז בסדר.

ינון אזולאי: הוא אומר שמה שסעיד אומר.

ינון אזולאי: אני אומר לך: תבוא בקריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: נבוא בדברים.

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: אצלך לבוא בדברים – צריך להגיע למשרד האוצר.

קטי קטרין שטרית: אתם לא בעד, אחמד?

קטי קטרין שטרית: נגד.

אחמד טיבי: יש חישוב.

אחמד טיבי: אנחנו יוצאים מופסדים מההגדרה הזאת.

ינון אזולאי: אחמד, אתה לא יוצא מופסד מההגדרה.

קטי קטרין שטרית: ינון – – –

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: אתם לא יוצאים מופסדים, אבל אנחנו נדבר על זה.

ינון אזולאי: אתה יכול עכשיו להצביע מה שתרצה.

ינון אזולאי: אנחנו נדבר על זה.

ינון אזולאי: אני רק אצטרך לדעת לפני זה – על קיזוז אני יודע מה המחיר.

ינון אזולאי: אני לא יודע מה המחיר של הצעת חוק.

ינון אזולאי: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את זה.

ינון אזולאי: אבל אני אומר לכם שזה הזמן, אפילו שזאת רק ההתחלה, להודות לכל החברים שיתמכו בהצעה הזאת – השר אביטן, שאתה יושב עליי כתושב אשקלון, וכן לראש העיר תומר גלאם, לראש עיריית קריית מלאכי ולראש העיר שלי ד"ר יחיאל לסרי, שעושה רבות למען זה.

ינון אזולאי: אני מבקש מכולכם שתתמכו בהצעת הזאת, ואם לא השתכנעתם מספיק, אני מאמין שסגן השר, שהוא גם מורי – היה מורה שלי ואני תלמידו – הרב יואב בן צור, יעשה את ההסברה בצורה נכונה ומיטיבה יותר.

ינון אזולאי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

משה ארבל: ישיב סגן שר הפנים וסגן השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל הרב יואב בן צור.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

קריאה: – – –

משה ארבל: בהצלחה רבה.

קריאה: יואב, אני מסכים איתך בכול חוץ מדבר אחד – לא אשקלון, אשקלון.

קריאה: יואב, אני מבקש שתקפיד להגיד: אשקלון.

משה ארבל: אשקלון, לא אשקלון.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אשקלון – מלרע.

ינון אזולאי: אני באתי מאשדוד.

יואב בן צור: טוב.

יואב בן צור: בסוף יגידו שלימדתי אותך לא נכון.

ינון אזולאי: אגב, בדיוק את זה למדתי אצלך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הנדונה, ששלושה חברי כנסת מגישים אותה – אל כל שלושת חברי הכנסת יש לי קשר מיוחד.

יואב בן צור: ינון אזולאי היה תלמידי וחביבי, חבר הכנסת משה ארבל, היושב בראש, היה עוזרי, וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי החליף אותי בתפקידי כיושב-ראש הסיעה.

מיכאל מלכיאלי: מנסה להחליף.

יואב בן צור: מנסה.

קריאה: – – –

יואב בן צור: במה שהוא עדיין צריך עזרה אני משתדל לעזור לו במסדרונות הכנסת.

יואב בן צור: רבותיי, אתמול הייתי במועצה האזורית משגב בסיור.

יואב בן צור: כידוע לכם – חבר הכנסת סעיד אלחרומי, אני רוצה שתקשיב למה שאני אומר עכשיו.

יואב בן צור: אתמול הייתי בסיור במועצה האזורית משגב.

יואב בן צור: שאל אותי היושב-ראש שלי – רצה שאשתתף בישיבה של ועדת הפנים שבה הוא הציג את משרד הפנים.

יואב בן צור: אמרתי שיש במשגב 8,000 בדואים שאני הולך לבקר אותם, שמתגוררים במשגב.

יואב בן צור: התפעלתי מסיור בשטח, ראיתי יישובים שהיו צריפים והפכו להיות יישובי פאר עם בתים יפהפיים, שלא מביישים אף יישוב יהודי שנמצא בתחומי המועצה.

יואב בן צור: באמת יוצא מן הכלל.

יואב בן צור: אבל פגשתי שם – – –

קריאה: יש להם טופס 4?

יואב בן צור: יש להם טופס 4, יש להם חשמל.

יואב בן צור: כמעט כל הפזורות שהיו שם הוסדרו, פרט לכ-40 אנשים שעדיין מתעקשים ורוצים כנראה מחיר יותר מדי גבוה תמורת הפינוי של הצריפים שלהם.

יואב בן צור: אבל אני מאמין – יש שם סגן ראש מועצה מאוד נמרץ, ואני מקווה שיצליח לגרום לכך שגם הם יעברו ליישוב קבע.

קריאה: בקרוב לדרום.

יואב בן צור: בקרוב לדרום.

יואב בן צור: אני אומר שהסתכלתי שם ואמרתי: אם הגיעו להסדרה כזאת בצפון, עם החלטת ממשלה באמת יוצאת מן הכלל, אפשר בהחלט להגיע להסדרה כזאת בדרום.

יואב בן צור: אנחנו עם הפנים להסדיר את כל המקומות הללו.

יואב בן צור: ולכן, חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, מאוד הצטערתי לשמוע שאתה מתכוון – אני מקווה שעד שתהיה הצבעה תחזור בך – להצביע נגד החוק הזה.

יואב בן צור: אוי ואבוי, רק תגרום לנזק יותר מאשר תועלת.

יואב בן צור: רבותיי, ההצעה לתיקון חוק הרשות לפיתוח הנגב מבקשת להשוות ולבצע התאמות בין חוק הרשות לפיתוח הנגב ובין חוק הרשות לפיתוח הגליל כך שגבולות הנגב ייקבעו על פי חלוקת שטח המדינה למחוזות, כמו שנקבעו גבולות הגליל בחוק הרשות לפיתוח הגליל, וכן לתקן את ההגדרה של רשות מקומית כך שתכלול גם מועצה אזורית.

יואב בן צור: חוק הרשות לפיתוח הנגב וחוק הרשות לפיתוח הגליל התקבלו בסמיכות יחסית של כשנתיים, ולמרות שמהותם זהה – פיתוח אזור גיאוגרפי מסוים וקביעת גבולותיו – הם מתבססים על שתי שיטות מדידה גיאוגרפיות שונות.

יואב בן צור: לכן חל איזשהו צורך לשינוי בכך שלא נכללו יישובים רבים שנמצאים באזור הדרום, והוגדרו בחוק הגליל – בחוק הרשות לפיתוח הנגב הם לא יוגדרו.

יואב בן צור: השיטה שבה קבעו את המחוזות נקבעה על ידי המנדט הבריטי בשנת 1922, והתבססה על מדידות שביצעו הבריטים בארץ ישראל.

יואב בן צור: בשנת 1994 אגף המדידות, כיום המרכז למיפוי ישראל, החליט לשנות את שיטת המדידה הנהוגה ולהחליפה ברשת ישראל החדשה, שהפכה לרשת הרשמית של ישראל.

יואב בן צור: רשת ישראל הישנה, שעליה התבסס החוק לרשות פיתוח הנגב, הוחלפה כי הכילה פגמים רבים שנגרמו בשל שימוש במכשירי מדידה לא מדויקים.

יואב בן צור: כמו כן, הקביעה כי גבול הנגב ייקבע בקו 115 לפי רשת ישראל הישנה יצרה עיוות נוסף ואף אפליה בין הרשויות המקומיות.

יואב בן צור: מחוז הדרום כולל את נפת באר שבע ואת נפת אשקלון.

יואב בן צור: מתוך השטח שנקבע מדרום לקו 115 נכללות כל הרשויות המקומיות בנפת באר שבע, ואילו נפת אשקלון פוצלה כך שחלק מהרשויות המקומיות שבה נכללות בנגב וחלק מהן אינן נכללות בו.

יואב בן צור: לשם המחשה, שדרות, חלק מיישובי חוף אשקלון, קריית גת, לכיש, חלק מיישובי שפיר ושער הנגב נכללות כיום בנגב בעוד אשקלון, אשדוד, קריית מלאכי, באר טוביה והמועצה האזורית יואב לא נכללות בשטח הנגב, אף שגם הן משתייכות לנפת אשקלון.

יואב בן צור: הגדרת הנגב כמחוז הדרום תביא להכללה מלאה של כל הרשויות המקומיות שנכללות בנפת באר שבע ונפת אשקלון.

יואב בן צור: נוסף על כך, תיקון הגדלתו של הנגב כך שייחשב למחוז דרום יהלום את מדיניותה של ממשלת ישראל כפי שנקבעה בהחלטת ממשלה מס' 2025, שעניינה תוכנית רב-שנתית לפיתוח הדרום.

יואב בן צור: בהחלטת הממשלה מפורטים שיקולים שמאפשרים להכריז על מקום בעדיפות לאומית – בין היתר, צפיפות אוכלוסייה, פערים ברמת החינוך, ההשכלה והתעסוקה והמצב הביטחוני – והיא מלמדת על הצורך להתייחס למחוז הדרום כאל יחידה גיאוגרפית אחת.

יואב בן צור: לכן מציעים חברי הכנסת כי הגדרת הנגב – וחוק הרשות לפיתוח הנגב – תתבסס על הגבולות שנקבעו בהודעה על חלוקת שטח המדינה למחוזות ולנפות ותיאורי גבולותיהם, ולא על שיטת קסיני-סולדנר, שהשימוש בה על ידי המרכז למיפוי ישראל הופסק.

יואב בן צור: אני חושב שהצעת התיקון מתבקשת, ואני חושב שחברי הכנסת עשו עבודה יפה בחוק הזה, גם בדברי הביאור לחוק וגם בדברים נוספים שהם הכלילו.

יואב בן צור: לאור ניסיונם של לפחות שניים ממציעי החוק בטיפול באותם מקומות במסגרת תפקידם כעוזרי השר הרב אריה דרעי – אני חושב שהביאה לחוק נכון, לחוק טוב ולחוק שיעזור לכל מי שנמצא באותן סביבות.

יואב בן צור: אני לא חושב שזה יגרע ממישהו משהו אלא ההפך, אדרבה, יוסיף ועוד יוסיף לכל מי שרוצה את טובתם של כל היישובים באזור הדרום.

יואב בן צור: גם היישובים הערביים, גם היישובים היהודיים – צריך להצביע בעד ההצעה הזאת, ואני קורא לכולם להצביע בעד החוק.

יואב בן צור: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר פיתוח הפריפריה, הנגב והגליל יואב בן צור.

משה ארבל: חבר הכנסת ינון אזולאי יוכל להצביע מכאן.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, למה חיפה ועכו מעורבות ואשקלון לא מעורבת?

משה ארבל: אתה יודע?

אחמד טיבי: – – – הערבים ברחו מהן.

משה ארבל: מדויק.

משה ארבל: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 27 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב ( תיקון – שינוי הגדרת הנגב), התש"ף

משה ארבל: –2020, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן 27 בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מצרף את חבר הכנסת ינון אזולאי כתומך ואת חבר הכנסת עמית הלוי כתומך.

משה ארבל: 29 בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור לדיון בוועדת הכספים של הכנסת.

משה ארבל: לבקשת המציע – ועדת הכספים, בתיאום.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1861/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני עובר להצעת החוק הבאה בסדר-היום – הצעת חוק לא תעמוד על דם רעך (תיקון – תגמולים לבני משפחתו של אדם שנפטר בעת הצלת חיי הזולת), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי וקבוצת חברי הכנסת.

משה ארבל: חבר הכנסת מלכיאלי עושה את דרכו למליאה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני יעלה ויבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שבמשך הזמן הקצר שאני נמצא בכנסת העליתי לא מעט הצעות חוק.

מיכאל מלכיאלי: ברוך השם, חלקן עברו ונכנסו לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק שאני מציע ומבקש את תמיכתכם בה זו הצעת חוק שאני מתרגש להעלות פה ולהציע.

מיכאל מלכיאלי: זו הצעת חוק צודקת, נכונה, חברתית.

מיכאל מלכיאלי: ברוך השם, לא היה חבר כנסת אחד שניגשתי אליו – קואליציה, אופוזיציה – וביקשתי את תמיכתו שלא אמר ישר: אני בעד.

מיכאל מלכיאלי: כולנו זוכרים את אותו מעשה גבורה של מוטי בן שבת, זיכרונו לברכה, שקפץ למים כשהוא לא היה חייב.

מיכאל מלכיאלי: הוא ראה משפחה טובעת, והוא היה יכול, כמו הרבה אחרים, להסתכל עליהם, להגיד: השם ירחם, מסכנים.

מיכאל מלכיאלי: אבל הוא עשה את מה שהמצפון הזך והטוב שלו ציפה וביקש ממנו, קפץ למים, ושם מצא את מותו.

מיכאל מלכיאלי: הסיפור הזה זעזע מדינה שלמה – איך אדם מתחנך לכזאת עוצמה, לכזאת מסירות נפש אמיתית.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אנחנו בתקופה של חנוכה, של מסירות נפש, אבל אדם הלך ומסר את נפשו הלכה למעשה.

מיכאל מלכיאלי: הוא היה יכול להתחמק, וכשהוא עשה את המעשה הזה וטבע, מדינת ישראל הייתה באמת בהלם.

מיכאל מלכיאלי: הזדהו עם המשפחה.

מיכאל מלכיאלי: כל שרי הממשלה, לרבות ראש הממשלה, הגיעו אליהם הביתה, ניחמו, אבל נגמרה השבעה והאימא הצדיקה הזאת, גב' חוה בן שבת, נשארה בבית שלה, רואה מחלון הבית את המקום ששם נקטף מוטי.

מיכאל מלכיאלי: מאז אני יושב וחושב, אני אומר: ריבונו של עולם, מה אנחנו ככנסת ישראל, מה אנחנו כעם, כמדינה, כאזרחים יודעים להגיד לאימא היקרה הזאת?

מיכאל מלכיאלי: אחרי מילות הנחמה ואחרי מילות העידוד, בסופו של דבר היא נשארה לבד בבית.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכנסת ישראל הולכת להצביע היום – –

חמד עמאר: כל מי שרוצה להצביע, שישב במקום שלו בזמן ההצבעה.

מיכאל מלכיאלי: – – בעד הצעת חוק שתוקיר את זכרו של מוטי, יחד עם עוד מי שהקריב את נפשו למען הצלה של אדם אחר.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, הם לא זקוקים לצל"ש, הם לא זקוקים למדליות ולא זקוקים לתעודה.

מיכאל מלכיאלי: יש במדינה הכרה אם אלה פיגועי טרור, אם אלה פיגועי איבה.

מיכאל מלכיאלי: יש, יש הכרה.

מיכאל מלכיאלי: ואני בכוונה לא רוצה לסגור בחוק מה אנחנו רוצים לתת למשפחות האלה.

מיכאל מלכיאלי: נצטרך לקיים דיון יחד עם משרד האוצר, יחד עם משרד המשפטים, בוועדות, עד שנגיע לתוצאה טובה.

מיכאל מלכיאלי: אבל היום הכנסת תגיד שאנחנו בעד להוקיר ולהכיר בסכום קבוע לאותן משפחות.

מיכאל מלכיאלי: לא שזה יחזיר להן את הילד, ודאי שלא, אבל זאת הכרה מינימלית שהמדינה נותנת לאותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לשר דרעי, שבאמת היום נלחם כדי שהנושא הזה יעלה.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לומר לידידי שר המשפטים אבי ניסנקורן, שכבר לפני כמה חודשים ניגשתי אליו, אמרתי לו: ידידי ניסן, זאת הצעת החוק, והוא אמר לי: אני תומך בזה, תעלה ואני איתך.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לך, ניסן; באמת, הצעת חוק שהתמיכה שלך בה היא שגם נתנה לי לעלות לפה היום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים להצביע, יאללה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לליאת רון, שלא מורידה את הנושא הזה מסדר-היום בכלי המדיה השונים; ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לכל הצוות שלי, שגם עבד איתי על הצעת החוק, עו"ד עקיבא חופי ושאר הצוות, ומבקש את תמיכתכם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר המשפטים אבי ניסנקורן, בבקשה.

מאי גולן: – – –

חמד עמאר: אם יגיעו הרבה, אני לא אוסיף אף אחד.

חמד עמאר: גם ביקשתי לעלות למעלה.

חמד עמאר: אני לא אתחיל לספור אנשים כאן.

חמד עמאר: עשר דקות, אדוני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, זה ברור שהלב יוצא למקרים האלה, וברור שיש פה אנשים שהקריבו את חייהם למען הזולת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, נכון שבסופו של דבר זה יקבל גם ביטוי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת הצעת החוק, ולכן יש גם הרבה מציעים שהשתתפו בהצעת החוק והצטרפו אליה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך להגיד שני סייגים להצעת החוק הזאת: סייג ראשון, שהיא לא עברה ועדת שרים לחקיקה, לא באשמת המציע, אלא באשמת הקיפאון, לצערי, שהליכוד כפה על ועדת שרים לחקיקה.

יעקב מרגי: אבי, מה זה ועדת שרים לחקיקה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: את זה תשאל את דודי.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, אל תאשים את דודי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: והדבר השני זה שהחוק שרוצים להיצמד אליו הוא החוק לנפגעי פעולות איבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה גם סיפור סבוך, ויש תמיד שאלה אם זה נכון או לא נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הגישה הבסיסית היא לא לייצר מקור תקציבי ומקור משפטי שנשאב מנפגעי פעולות איבה אלא לעשות חקיקה נפרדת ולא חקיקה שצמודה לזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת גישה שהייתה בשעתה נקוטה בהצעות חוק קודמות שניסו להיצמד במקרים אחרים לנפגעי פעולות איבה, כמו פשעי שנאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, מה שאני רציתי להגיד, שאם זה יעבור בטרומית זה יצטרך לחזור בכל זאת לוועדת שרים לחקיקה, גם לבחינה נוספת וגם לבחינה של המקור התקציבי והמקור החוקי.

חמד עמאר: אתה מסכים עם השר?

חמד עמאר: כן?

מיכאל מלכיאלי: – – – תקנות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

חמד עמאר: אנחנו יכולים לעבור להצבעה, או שאתה רוצה – – –

מיכאל מלכיאלי: הצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת במקומכם.

חמד עמאר: אני עובר להצבעה.

חמד עמאר: הוא קיבל את התנאים של השר.

חמד עמאר: אני שאלתי אותו, והוא קיבל את התנאים של השר.

חמד עמאר: לכן אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת במקומכם, חברי הכנסת.

חמד עמאר: נא להצביע, בבקשה.

חמד עמאר: להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק לא תעמוד על דם רעך (תיקון – תגמולים לבני משפחתו של אדם שנפטר בעת הצלת חיי הזולת), התש"ף

חמד עמאר: –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: אני אוסיף אותך.

חמד עמאר: גם את קרן אני אוסיף.

חמד עמאר: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הוספתי אותך.

חמד עמאר: זה עובר לוועדת העבודה והרווחה להמשך הכנה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1643/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – קיצור זמן המענה בפניות ציבור), התש"ף–2020, של חבר הכנסת יעקב טסלר.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת יעקב טסלר.

חמד עמאר: אני אחכה לך.

חמד עמאר: בוא.

חמד עמאר: עד עשר דקות, אדוני.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני כחודשיים פנה אליי מכר וביקש שאסייע לו לקבל תוצאות של בדיקה בדבר טיפול מציל חיים, אם הוא אמור לעבור או לא, מה שהיה תלוי בבדיקה זו.

יעקב טסלר: ניסיתי לעזור לו לקבל את המענה מהר יותר אבל התשובה בוששה מלהגיע, ובינתיים היהודי נפטר.

יעקב טסלר: בדיעבד התברר כי אם היה מקבל את התוצאות בזמן, הוא היה מקבל את הטיפול הנדרש וחייו היו ניצלים.

יעקב טסלר: בפנייה נוספת הפונה ניסה למכור את דירתו והתחייב בחוזה על מועד מסירת החזקה כדי להשלים את המכירה, אך הוא נדרש לאישור העברת זכויות והאישור לא התקבל, למרות כל ניסיונותיו.

יעקב טסלר: הוא פנה אליי כמה ימים לפני שכל העסקה הייתה יורדת לטמיון, ובמקרה הזה כן הצלחתי לסייע לו וכספו ניצל.

יעקב טסלר: אלו דוגמאות בודדות.

יעקב טסלר: כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור אני מקבל עשרות פניות ביום.

יעקב טסלר: חלקן הגדול הן פניות הדורשות טיפול ומענה מיידיים.

יעקב טסלר: התמהמהות במתן התשובה יכולה לעלות בחיי אדם או בהפסד ממוני או שהן יהפכו לבלתי רלוונטיות יותר.

יעקב טסלר: במצב החוקי כיום, הזמן שעומד לרשות משרדי הממשלה להשיב על פניות ותלונות הציבור, חברים, הוא 45 ימים.

יעקב טסלר: החוק נחקק לפני כ-60 שנה, בשנת 1958.

יעקב טסלר: באותן שנים, כדי לשלוח פנייה היה צריך לכתוב מכתב, להכניס למעטפה, לרכוש בול ולהמתין לרכב הדואר שיגיע לאסוף את המכתב.

יעקב טסלר: לאחר מכן זה עבר לתחנת המיון שבה מוינו המעטפות ידנית, ומשם נשלחו למשרד הנמען.

יעקב טסלר: אותו מסלול המכתב עבר גם בדרך חזור עם התשובה.

יעקב טסלר: לכן, פרק הזמן של 45 ימים היה סביר.

יעקב טסלר: מאז ועד היום שירותי התקשורת עברו מהפך אדיר.

יעקב טסלר: הפניות כיום, מרביתן נעשות באמצעים מקוונים.

יעקב טסלר: התקשורת היא באמצעות הדואר האלקטרוני, וכל העולם עובד ונע מהר יותר.

יעקב טסלר: הותרת פרק הזמן לתשובה על פנייה על 45 יום אינה סבירה יותר.

יעקב טסלר: בסך הכול, אנשים שפונים לעזרה הם אנשים שנתקלו בקיר אטום לבעייתם והם אובדי עצות.

יעקב טסלר: למה צריך להתעלל בהם עוד יותר ולתת להם להמתין חודש וחצי לתשובה?

יעקב טסלר: למה זה מגיע להם?

יעקב טסלר: למה לא לתת להם מענה מיידי מהיר?

יעקב טסלר: מוצע בזאת לקצר את הזמן לתשובה על פניות ולהתאימו לשנת 2020 כך שיעמוד על 14 יום.

יעקב טסלר: המטרה היא לקצר את תקופות המענה ולהעמידן על פרק זמן סביר באופן שיתאים לשינויים שנוצרו מאז חקיקת החוק ועד לימינו אנו.

יעקב טסלר: הצעת החוק מהווה חלק מרפורמה כללית שאני מוביל במסגרת הוועדה לפניות הציבור, בשיתוף פעולה עם ועד ממוני פניות הציבור, להסדרת מעמד ממוני פניות הציבור במשרדי הממשלה ויחידות הסמך.

יעקב טסלר: קפיצת המדרגה הטכנולוגית מקצרת אומנם את המועדים של קבלת פניות הציבור ופרקי הזמן הנדרשים למענה.

יעקב טסלר: מנגד, הפשטות והקלות שבהן ניתן לשלוח היום פניות הביאו לעלייה ניכרת ומשמעותית במספר הפניות, ומדי שנה מספר הפונים רק עולה.

יעקב טסלר: לכן, לצד הצעת החוק לקיצור המועדים, נדרשת רפורמה מקיפה בכל מערך פניות הציבור, וזאת כדי שהממונים יוכלו לתת את השירות המגיע לציבור בצורה יעילה ומקצועית.

יעקב טסלר: חברים יקרים, פניות הציבור הן חלון הראווה של כל משרד.

יעקב טסלר: המגע הישיר של כל אחד ואחת עם רשויות המדינה הוא באמצעות מערך פניות הציבור.

יעקב טסלר: זה יכול להיות באמצעות מוקדי קבלת קהל, מוקדי טלפוניים או באמצעות שליחת פנייה מקוונת.

יעקב טסלר: בסופו של דבר אזרחי ישראל הם הלקוחות של המשרדים, וכך חייב להית גם היחס הממשלתי.

יעקב טסלר: חובה לראות באגפי פניות הציבור מוקד שירות לקוחות.

יעקב טסלר: לצערי, המצב אינו בדיוק כך.

יעקב טסלר: בחלק ניכר ממשרדי הממשלה פניות הציבור אינן בראש מעייניהם.

יעקב טסלר: אין לעובדים סמכויות, אין להם תקנים, אין להם שעות, שלא לדבר על כך שעכשיו, בתקופת משבר הקורונה, מספר הפניות עלה, וחלק מהעובדים עבדו מהבית שעות על גבי שעות בלי לקבל כל תשלום על השעות הנוספות.

יעקב טסלר: מדובר באנשים נפלאים ומסורים שמגיעים עם תחושת שליחות ורצון לעזור לציבור, לסייע, לקדם ולייעל, אבל אין להם כלים.

יעקב טסלר: קושרים להם את הידיים ולא נותנים להם לעבוד.

יעקב טסלר: יש פה עוד היבט, מעבר לשירות ללקוחות – פניות הציבור משמשות אולי ככלי המרכזי לקבלת משוב מהציבור ונותנות אינדיקציה לבעיות או לתקלות שנדרש לפתור.

יעקב טסלר: אנחנו מתקדמים קדימה בכל התחומים, אבל דווקא נושא פניות הציבור הוזנח ונותר מאחור.

יעקב טסלר: קיימים פה פערים של שנים שנדרש להדביק ולתקן, וקיצור זמני המענה הוא השלב הראשון והמיידי.

יעקב טסלר: חברים, חברי הכנסת, עולות פה הצעות חוק שחלקן עם הסכמה וחלקן בלי, חלקן נוגעות לימין וחלקן נוגעות לשמאל.

יעקב טסלר: הצעת החוק הזאת נוגעת לכולנו, יהודים וערבים, ימנים ושמאלנים, חרדים וחילונים – כל אזרחי ישראל.

יעקב טסלר: הפעם זו הצבעה על השירות שאותו נקבל ממשרדי הממשלה.

יעקב טסלר: מי שבעד הוא בעד קיצור הביורוקרטיה; מי שבעד הוא בעד שיפור השירות לאזרח.

יעקב טסלר: זהו המבחן שלכם, חבריי חברי הכנסת – בשירות הציבור וקיצור הביורוקרטיה.

יעקב טסלר: אבקש את תמיכתכם בהצעת החוק.

יעקב טסלר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר המשפטים אבי ניסנקורן.

חמד עמאר: בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבר הכנסת טסלר, אתה נימקת היטב את הצעת החוק, ונכון שאנחנו היום בעידן הדיגיטציה ונכון שהיום הזמינות והנגישות הן הרבה יותר טובות – להגיש פניות וגם לתת תשובה על פניות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמרת גם את החלק השני, שהעומס של פניות הציבור גדל מאוד ומספר הפניות מאוד מאוד גדל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברור שעד כמה שאפשר צריך לתת תשובות בצורה מהירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה לציין שהזמן למתן תשובה על פי חוק היה שלושה חודשים והוא קוצר ל-45 יום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: השאלה העיקרית היא אם אפשר לעמוד בקיצור נוסף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כרגע, עבודת המטה שנעשתה לי אומרת שיש בעיה להתחייב על פי חוק לקיצור נוסף, מעבר לשלושת החודשים, ל-45 היום, ולעמוד בזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר צריך גם לעמוד במטלה הזאת.

יעקב טסלר: לתת להם את הכלים – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, אבל כדי לתת להם את הכלים אני צריך התגייסות של משרד האוצר ואני צריך פה באמת – – –

יעקב טסלר: – – – מתחננים.

יעקב טסלר: הם רוצים לעזור.

יעקב טסלר: רוצים לסייע.

קריאה: על מה עובדים מקבלים משכורת – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אל תזלזל בעובדים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: העובדים עושים עבודה נאמנה, אבל יש עומס.

יעקב טסלר: הם עושים עבודת קודש, הם עושים עבודת קודש, אבל הם צריכים את הכלים, ובאמת זה עוד סוגיה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא שהם שוקטים על השמרים ולא עושים את עבודתם.

יעקב טסלר: אדוני השר, אני לא התעלמתי.

יעקב טסלר: בכוונה ציינתי את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמרתי את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני אומר, אז אני אומר.

יעקב טסלר: לא התעלמתי.

יעקב טסלר: אני מודע לבעיה.

יעקב טסלר: צריכים לתת את הפתרון גם לאזרחים וגם לעובדים, אלה שאמורים לתת את התשובות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן אני בא ואומר שבמצב הנוכחי אני לא יכול לתמוך בהצעת החוק ולהגיד שמקצרים מ-45 יום, כי לדעתי במצב הנוכחי זו תהיה גזרה שלא יעמדו בה.

יעקב טסלר: – – – יוכלו.

יעקב טסלר: הכול תלוי בנו.

יעקב טסלר: הכול תלוי בנו.

יעקב טסלר: תלוי בנו, ואנחנו נשלחנו כשליחי ציבור לבוא ולסייע לציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן, אבל אני מחויב להגיד בסופו של דבר את האמת כרגע, הממשלתית, והממשלה לא תדע לעמוד כרגע בקיצור זמנים.

יעקב טסלר: במה שהם רוצים הם יכולים לעמוד.

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אוקיי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז תודה.

יעקב טסלר: ראינו את זה.

יעקב טסלר: ראינו את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה רבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת העמדה.

חמד עמאר: אתה רוצה להגיב או עוברים להצבעה?

יעקב טסלר: לא.

חמד עמאר: אני אוסיף אותך.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת במקומכם, חברי הכנסת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – קיצור זמן המענה בפניות ציבור), התש"ף–2020, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 17, אחרי שאני מוסיף את חבר הכנסת טסלר, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור להמשך הכנתה לקריאה – – –

יצחק כהן: – – –

חמד עמאר: אני מוסיף אותך – 18, את איציק כהן.

חמד עמאר: המשך הכנתה הוא בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: אדוני היו"ר, למה לא לוועדת פניות הציבור?

אנדרי קוז'ינוב: תוסיף אותי, בבקשה.

אנדרי קוז'ינוב: לא נלחץ לי.

קריאות: – – –

קריאה: זה לא סטטוטורי – – –

קריאה: לא מחוקקת.

חמד עמאר: לא מחוקקת.

קריאה: – – –

חמד עמאר: אני אמרתי ועדת חוקה.

חמד עמאר: ביקשתם ועדה אחרת?

קריאות: – – –

חמד עמאר: בסדר, אז זה יעבור לוועדת החוקה.

חמד עמאר: אתה היית כאן בפנים?

חמד עמאר: אני אוסיף אותך – אנדרי קוז'ינוב, להוסיף אותו, בבקשה, כי הוא היה בפנים – – –

אנדרי קוז'ינוב: כן, הייתי בפנים – – –

חמד עמאר: אז אני מוסיף אותך.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/1223/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התש"ף

חמד עמאר: –2020, של חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר.

חמד עמאר: ינמק את הצעת החוק חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: מי השר התורן?

אופיר סופר: היושב-ראש, אפשר להצביע מכאן?

חמד עמאר: אביטן, אתה השר התורן במקום השר דרעי?

יעקב אביטן: כן.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, יש לך עשר דקות.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני, אין שר משיב.

משה גפני: בסדר.

חמד עמאר: כבוד השר, אתה משיב?

יעקב אביטן: לא.

חמד עמאר: אז אין לנו שר משיב.

חמד עמאר: בסדר?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני העברתי חוק.

משה גפני: דובר כל הזמן שהאוכלוסייה החרדית לא רוצה להשתלב ולא משתלבת וכו' וכו'.

משה גפני: הגשתי הצעת חוק.

משה גפני: הצעת החוק הזאת אמרה שצריך ייצוג הולם במשרדי הממשלה ובדירקטוריונים, וזה עבר בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: זה לא מיושם עדיין כפי שהייתה כוונת המחוקק ולא מיושם עדיין כפי שהוחלט בממשלה.

משה גפני: זה תהליך, אני מבין שזה תהליך ארוך.

משה גפני: פנה אליי יהודי חרדי שעובד בנמל אשדוד, חסיד גור, במקרה, והוא אומר לי שיש רבים מתושבי אשדוד החרדים שרוצים לבוא לעבוד והם לא יכולים בגלל שהחוק שהעברתי הוא רק על משרדי הממשלה והדירקטוריונים, ואנחנו מדברים על חברה ממשלתית שהיא לא משרד ממשלתי, ולמה על זה זה לא חל.

משה גפני: קיבלתי עוד פניות, נוספות, וזה הביא אותי להביא את החוק הזה שאני מביא עכשיו, והחוק הזה מוסיף גם את החברות הממשלתיות וגם את הרשויות המקומיות.

משה גפני: השבוע, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, הייתה ישיבה בוועדת הכספים עם מבקר המדינה והמנכ"ל ואנשי משרדו על התקציב של מבקר המדינה.

משה גפני: על פי החוק אנחנו נדרשים לאשר את תקציב מבקר המדינה.

משה גפני: אצלנו מקובל שאני שואל מה אחוז הערבים שעובדים במשרד שעליו מדובר – זה יכול להיות בנק ישראל, זה יכול להיות מבקר המדינה – ויש חברים אחרים, שאינם חרדים, אינם דתיים אפילו, ששואלים כמה חרדים עובדים במשרד מבקר המדינה.

משה גפני: אמר המבקר, לפי תומו ובאמת שלו, הוא אמר: יש מאות עובדים במשרד מבקר המדינה; חמישה עובדים חרדים.

משה גפני: משרד מבקר המדינה, יש שם רואה חשבון, מנהלי חשבונות, כל מיני אנשים שהתפקיד שלהם הוא תפקיד שדי מקובל בציבור החרדי, אבל לא משלבים, את החרדים לא שילבו.

משה גפני: הוא הבטיח לוועדה שהוא ישלב – אגב, יש 25 ערבים, שגם זה רחוק מהמציאות שצריכה להיות, ובשביל הערבים יש חוק לאפליה מתקנת.

חמד עמאר: אין להם חוק לחברות ממשלתיות.

משה גפני: יש.

משה גפני: נדמה לי שתיקנו את זה.

חמד עמאר: רק לדרוזים יש חוק לחברות ממשלתיות.

משה גפני: לדרוזים יש, כן.

חמד עמאר: ולא מיושם.

חמד עמאר: לא מיושם.

משה גפני: כן, זהו, אנחנו סובלים מזה יחד.

משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מהעניין הזה ואני מקווה, בעזרת השם, לשנות את העניין הזה.

משה גפני: העבירו פה חוק של שוויון, חוק נורא ואיום, אנשים אפילו לא מבינים עד כמה זה חמור.

משה גפני: נניח לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו נילחם נגד זה, אנחנו נדאג לעשות כל מאמץ מבחינתנו.

משה גפני: מה זה חוק שוויון?

משה גפני: אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית – – –

יעקב מרגי: הרב גפני, שאלה אפשר?

יוליה מלינובסקי: גם לי יש שאלה.

משה גפני: מבחינתי כן.

משה גפני: היושב-ראש צריך להסכים.

יעקב מרגי: נתת דעתך מה קורה פה בכנסת לפני שאתה מחוקק, מחיל זאת על אחרים?

משה גפני: שמה?

יעקב מרגי: מה קורה פה בכנסת בפועל בסוגיה הזאת?

קריאה: מה, אין מספיק חברי כנסת חרדים?

יעקב מרגי: עובדים.

יעקב מרגי: עובדים.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה אומר, חברי כנסת לא עובדים.

בצלאל סמוטריץ': אלה שבאים לעבוד – – –

יעקב מרגי: בהגדרה אתה נבחר, אתה לא עובד.

משה גפני: מה חברי כנסת?

יעקב מרגי: עובדי כנסת.

משה גפני: אה, גם עובדי כנסת.

משה גפני: יש.

משה גפני: יש.

משה גפני: אני מדבר – עם המנכ"ל הקודם דיברתי.

משה גפני: אני מדבר עם המנכ"ל של היום.

משה גפני: צריך לשלב יותר עובדים, זה ברור.

משה גפני: הולכים ומעבירים חוק – – –

חמד עמאר: מזכירת הכנסת אומרת שיש גם בדרגות גבוהות בכנסת.

משה גפני: נכון, יש, גברתי המזכירה.

משה גפני: אם היו לומדים מהכנסת גם במשרדים אחרים, היה טוב.

משה גפני: גם בכנסת זה עדיין לא בשיא, אבל הרבה יותר טוב מאשר במקומות אחרים.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני התכוונתי במחלקה המשפטית, במחלקות – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת גפני – – –

חמד עמאר: יש, יש.

חמד עמאר: יש.

יעקב מרגי: תודה.

חמד עמאר: יש גם יועצים משפטיים.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להבין את התיקון שלך.

יוליה מלינובסקי: אני זוכרת, החוק הזה עבר בכנסת העשרים – – –

משה גפני: לא החוק הזה, החוק שדיבר על משרדי ממשלה – אמרתי בתחילת הדברים – –

יוליה מלינובסקי: לא, רגע.

משה גפני: – – במשרדי ממשלה ובדירקטוריונים.

משה גפני: החוק הזה מדבר על חברות ממשלתיות – הבאתי את הדוגמה של נמל אשדוד – ורשויות מקומיות.

עודד פורר: בחוק של משרדי הממשלה הופיעו גם עולים חדשים.

משה גפני: מה?

עודד פורר: בחוק של משרדי הממשלה הופיעו גם עולים חדשים.

משה גפני: כן.

משה גפני: בטח, בטח.

יוליה מלינובסקי: אבל מה קורה עכשיו?

משה גפני: אז אמרתי, זה עדיין לא מיושם כפי שהחוק דורש.

עודד פורר: השאלה היא אם בחוק הזה – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: החוק הזה משווה למה שהיה בחוק של משרדי הממשלה.

יוליה מלינובסקי: לא הבנתי אותך – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל גפני – – –

יוליה מלינובסקי: דקה – – –

בצלאל סמוטריץ': תתחייב להם.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך להגיד שאתה מסכים להתחייב שכשזה יתקדם, נכניס גם עולים בפנים?

משה גפני: ודאי, אני הוספתי עולים חדשים, זה משולב עם החוק ההוא.

יוליה מלינובסקי: – – –

משה גפני: אני מסכים, אין ויכוח.

משה גפני: חבר הכנסת סמוטריץ', אני הסכמתי בפועל, בניגוד לאמירות שנאמרו כאן – – –

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: מה שהיה בכנסת העשרים – בחוק הזה?

משה גפני: כן, כן.

יוליה מלינובסקי: אתה בעצם מוסיף לאותו חוק הגדרה נוספת שזה חברות ממשלתיות.

משה גפני: נכון.

יוליה מלינובסקי: זה לא רק לאוכלוסייה החרדית.

משה גפני: כן.

יוליה מלינובסקי: זו בעצם אותה נוסחה שהייתה – – –

משה גפני: אני משלב את זה בחוק הקודם, ששם יש גם עולים חדשים.

יוליה מלינובסקי: אתה מוסיף משפט – – –

משה גפני: אני יכול להוסיף את זה רק בוועדה, אבל בעיקרון, החוק הזה מדבר על שילוב של החוק ההוא, ובחוק ההוא יש עולים חדשים.

משה גפני: אין בעיה, ברגע שזה יבוא לוועדה נדבר על זה.

חמד עמאר: מה שהוא אומר, אותו חוק שעבר עם המשרדים הממשלתיים – יהיה אותו דבר בחברות ממשלתיות – –

משה גפני: נכון.

חמד עמאר: – – יוסיפו את הסעיף של עולים חדשים.

משה גפני: אני משלב את זה.

קריאה: – – –

משה גפני: אני רק אומר, ואני בזה מסיים.

משה גפני: המציאות הזאת שבאים להעביר חוק, והחוק מדבר על שוויון בלי שיש מגבלות של מדינה יהודית ודמוקרטית – מה המשמעות של העניין?

משה גפני: יבוא בית המשפט העליון ויגיד: אתם עשיתם חוק שוויון.

משה גפני: יש ביהדות, אדוני היושב-ראש, כהן, לוי, ישראל – אני לא מדבר על בעיות נוספות, קריטיות וחמורות.

משה גפני: יבואו ויגידו: גם ישראל רוצה לברך את העם מהדוכן, למה לא לתת לו? מה יגיד בית המשפט העליון?

משה גפני: את מה שאמר לי בשעתו אהרן ברק.

משה גפני: הופענו באוניברסיטת תל אביב, והוא אמר לי: אתם עשיתם את זה, אתם קבעתם את החוק.

משה גפני: אל תבוא בטענות לשופטי בית המשפט העליון.

משה גפני: יבואו עם החוק הזה, יבוא ישראל ויגיד: אני רוצה לברך מעל הדוכן – כהן.

משה גפני: או שהלוויים, שהם המשוררים, יגידו: מה פתאום דווקא הם?

משה גפני: גם אני, שוויון.

משה גפני: אין שוויון ביהדות.

משה גפני: אין.

משה גפני: כל אחד יש לו את התפקיד שלו, כל אחד צריך לבצע את העבודה שלו.

משה גפני: אין דבר כזה שוויון.

משה גפני: העולם לא נברא עם שוויון.

משה גפני: אנחנו מחויבים – למשל לגבי הציבור הדרוזי, אדוני היושב-ראש, יש חובה, לו זאת הייתה מדינת הלכה, שיהיה שוויון מוחלט בסיוע למגזר הדרוזי או למגזר הערבי.

משה גפני: כתוב בתורה: "ואהבתם את הגר כי גרים הייתם בארץ מצרים".

משה גפני: אני לא מבקש שיהודי יהיה דרוזי, אני לא מבקש שדרוזי יהיה יהודי.

משה גפני: כל אחד שיהיה בתפקיד שלו.

משה גפני: שיהיה שוויון במתן השירותים שהמדינה צריכה לתת – זה מה שכתוב בתורה.

משה גפני: הולכים פה כמו אני לא יודע מה, מצביעים בעד שוויון בלי לדעת על מה מדובר, מין חגיגה כזאת של שוויון.

בצלאל סמוטריץ': – – – חייב בשבע מצוות בני נח, חייב בעוד כמה דברים – – –

משה גפני: עמדו פה נציגי כחול לבן ודיברו על השוויון.

משה גפני: אם בנימין נתניהו היה מכבד את ההסכם איתם, שהם טוענים שהוא מפר, האם גם אז היו מביאים שוויון?

משה גפני: האם גם אז הייתה התלהבות כזאת?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש – טוב, לגבי החוק ההוא נעשה את מה שניתן לעשות, מה שאפשר לעשות, נתפלל לקדוש ברוך הוא.

משה גפני: לגבי החוק הזה אני מבקש את תמיכת הכנסת בהצעת החוק.

משה גפני: אם אין שר משיב, אז אני יכול להגיד בשם כל שר בממשלת ישראל שזה חוק טוב.

משה גפני: אני מקווה שהם גם חושבים כך.

משה גפני: תודה רבה.

חמד עמאר: מי שאמור היה להשיב, השר דודו אמסלם, לא נמצא, הוא בבידוד.

חמד עמאר: לכן אנחנו נעבור להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה החרדית ברשויות ובתאגידים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התש"ף

חמד עמאר: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 16, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: 17, אחרי שאני מוסיף את חבר הכנסת גפני.

חמד עמאר: גם סגן השר יצחק כהן – אז 18, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה – – –

עודד פורר: מעמד האישה.

חמד עמאר: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת, שתחליט לאיזה ועדה היא צריכה לעבור.

משה גפני: – – –

עודד פורר: אני קיימתי שלושה דיונים על תעסוקה של נשים חרדיות.

משה גפני: מה זה קשור?

עודד פורר: אני רוצה בחוק הזה – – –

משה גפני: זה חוק של ייצוג הולם, זה חוקה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא.

חמד עמאר: סיימנו עם החוקים – עוברים להצעות לסדר-היום.

חמד עמאר: הודעה למזכירת הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, של חברי הכנסת ניצן הורוביץ, יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: << הלסי >> סכנת סגירת המאפייה המרחבית בקריית שמונה ופיטורי מאות עובדים << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא:

חמד עמאר: סכנת סגירת המאפייה המרחבית בקריית שמונה ופיטורי מאות עובדים, מס' 2344, 2346, 2349, 2351 ו-2376.

חמד עמאר: ראשון הדוברים – בבקשה, חבר הכנסת אופיר סופר.

חמד עמאר: בבקשה, יש לך שלוש דקות ותחזור לשיחה המעניינת שלך, אבל תתרחקו אחד מהשני, שיהיה ביניכם כיסא.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ידידי השר במשרד הביטחון לעניינים אזרחיים, חבר לי כאח, אני רוצה לדבר על נושא – ביקשנו להעלות לסדר-היום נושא שהוא מאוד חשוב, ואני בטוח שלפחות כל מי שיושב כאן במליאה כרגע, הנושא קרוב לליבו ונוגע לליבו בצורה משמעותית, גם כאנשי הצפון.

אופיר סופר: הבוקר ישבנו בוועדת הכספים בדיון שיזם חברי חבר הכנסת ינון אזולאי יחד איתי ועם עוד חבר כנסת – תזכיר לי, ינון.

ינון אזולאי: אלכס קושניר.

אופיר סופר: עם חבר הכנסת קושניר.

אופיר סופר: בסופו של יום אנחנו מדברים על 120 משפחות שעלולות להישאר ללא תעסוקה.

אופיר סופר: אנחנו מדברים על משפחות בעיר קריית שמונה, העיר קריית שמונה, שהפכה להיות מותג לעמידתנו בחזית הגבול הצפוני של מדינת ישראל.

אופיר סופר: עמידה קשה עמדו שם תושבי העיר במשך עשרות שנים, והיום אני חושב שדווקא אותם תושבים עומדים בסכנת פיטורים.

אופיר סופר: צריך להזכיר לכולנו שהאירוע הזה קורה ומתרחש תוך כדי משבר הקורונה.

אופיר סופר: נשאלתי היום: מה, שוק חופשי, כלכלה חופשית.

אופיר סופר: אני בעד כלכלה חופשית, אני לא בעד להשתגע.

אופיר סופר: אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו מדינה שבה הערך של ליישב את אזורי הספר – ליישב את הגליל, ליישב את הנגב, ליישב את בקעת הירדן – זה ערך ציוני מן המעלה הראשונה, ומדינת ישראל צריכה להכניס את היד לכיס לפעמים ולעשות את זה גם בגליל, גם בנגב, גם ביהודה ושומרון – כל אזורי ההתיישבות שהם חשובים לנו, ליישב אותם.

אופיר סופר: אם ניתן רק לכלכלת השוק החופשי לעבוד, האזורים האלה יישארו ריקים, יישארו חלשים, לא יהיה חינוך, לא תהיה כלכלה, לא תהיה תרבות, ובעיקר בעיקר בעיקר נמצא את האזורים האלה מידלדלים מאוכלוסייה ונתמודד עם בעיות קשות.

אופיר סופר: היום, עכשיו, אנחנו צריכים למצוא את הדרך, וכפי שמדינת ישראל מצאה את הדרך לסייע להרבה עסקים קטנים וגדולים – יכול להיות שאפשר והיה צריך לעשות יותר – ודאי שבמקרה הזה, בעיר קריית שמונה, המדינה צריכה לעשות את זה, ממשלת ישראל צריכה לעשות את זה.

אופיר סופר: זה כאילו כמו לשנות את הכללים באמצע משבר הקורונה; לעשות עכשיו מכרז חדש למאפייה מרחבית קריית שמונה – ואני זוכר בתור ילד את המאפייה הזאת – זה כאילו לשנות את הכללים באמצע משבר הקורונה.

אופיר סופר: אנחנו צריכים לאפשר למאפייה להמשיך לעבוד בתקופה הקרובה – בחצי השנה הקרובה, בשנה הקרובה – עד שנצלח את משבר הקורונה, ואחר כך נראה כבר מה לעשות.

אופיר סופר: היה היום דיון חשוב בוועדת הכספים, וחשוב שהדיון הזה יתקיים כדיון מעקב וכדיון עומק בשבוע הבא, ואנשים יגיעו עם תשובות יותר עמוקות ויותר יסודיות.

אופיר סופר: חשוב שבזמן הזה גם יתנהל שיח, ואני בטוח שהשר מיכאל ביטון מוביל וימשיך להוביל את המהלך ואת השיח הזה מול המאפייה ומול המשרד.

אופיר סופר: אני מקווה שגם נגיע ויהיו לנו תשובות טובות בחנוכה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אופיר סופר: אני מבקש להעביר את הדיון, כמובן, לוועדת הכספים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יָנון אזולאי, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: לא שומע.

ינון אזולאי: ינון.

חמד עמאר: כשתבטא את השם שלי טוב אני אבטא את השם שלך טוב.

ינון אזולאי: נסה אותי פעם אחת ותראה.

ינון אזולאי: למד אותי פעם אחת – אני – – –

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני.

ינון אזולאי: כרגע אין לי איתך בעיה, אדוני היושב-ראש, כי לא צריך אפילו להגיד את השם, פשוט "אדוני היושב-ראש".

ינון אזולאי: כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אופיר סופר, שיזם את הדיון – יזמנו יחד את הדיון – וחברי יעקב טסלר, ואלכס קושניר – אלכס לא נמצא פה, אבל בבוקר היה לנו דיון מעמיק בוועדת הכספים.

ינון אזולאי: אני חייב להגיד לך, השר ביטון – חבר הכנסת סופר, אני השתדלתי לתת לו לשמוע אותך, ותשמע לי, אני הולך להגיד דברים טובים, יכול להיות שהוא יעזור לנו יותר מהר, השר מיכאל ביטון.

ינון אזולאי: אני אתן לו אולי סיכום ממה שהיה היום, כדי שידע לגעת בנקודה.

ינון אזולאי: אני חושב שכל הכנסת הזאת וכל אחד מסתכל ורואה את האנשים האלה.

ינון אזולאי: אנחנו לא באים לדאוג לבעלי המפעל; אנחנו – נדגיש – באים לדאוג ל-120 משפחות של עובדים שעובדים במפעל הזה, שהן עצמן לא יגיעו לפת לחם.

ינון אזולאי: מה הם מבקשים?

ינון אזולאי: השר ביטון, מה הם ביקשו?

ינון אזולאי: מה שיעקב אבינו ביקש: תן לי לחם לאכול ובגד ללבוש, נכון?

ינון אזולאי: זה מה שהם מבקשים, וזה התפקיד שלנו.

ינון אזולאי: היום עלה דודי שטייניץ מהפיקוח על המחירים במשרד הכלכלה ואמר שהדבר הזה לא יכול להיות – המחיר שזכתה בו המאפייה המתחרה זה מחיר הפסד, 2.70 שקלים זה מחיר הפסד; 4 שקלים זה המחיר הממוצע של לחם.

ינון אזולאי: כלומר, בשביל לזכות במכרז הם היו מוכנים להפסיד כסף מרבי בשביל שמאפייה אחרת תיסגר – אין לי מילה אחרת להגיד.

ינון אזולאי: אין לי מילה אחרת.

ינון אזולאי: לצערי משרד הביטחון שגה בעצם היציאה למכרז בתקופה כזאת קשה, בתקופה של קורונה.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שלוועדת הכספים אנחנו מביאים הארכת מועדים.

ינון אזולאי: תאמין לי שאם הוא היה מבקש מהייעוץ המשפטי שלו, היה מקבל גם את הארכת המועדים.

ינון אזולאי: יצאו למכרז, אבל במכרז צריך לבדוק עד כמה התוצאות היו הוגנות.

ינון אזולאי: יש דברים שהם מעבר לכסף, יש דברים שצריך לעזור בהם מעבר לכסף, שאנחנו צריכים להשקיע מעצמנו.

ינון אזולאי: הרי אם עכשיו כל אלה ילכו לאבטלה מדינת ישראל תוציא פי כמה וכמה יותר מאשר הייתה צריכה להוסיף בשביל המכרז הזה, בשביל שהיו מעלים להם בכמה אגורות את הלחם, והיה משתלם.

ינון אזולאי: אנחנו ביקשנו בוועדת כספים בסיכום היום: הוועדה מבקשת ודורשת שמשרד הביטחון יעשה הכול ויבחן על פי דין את האפשרות, אשר ניתנת, לבטל את המכרז.

ינון אזולאי: יש בחוק אפשרות למשרד לבטל את המכרז בנסיבות מיוחדות ולצאת למכרז חדש – והוא צריך להיות שונה, זה נכון.

ינון אזולאי: אני סומך על המשפטנים של משרד הביטחון שידעו לעשות את זה.

ינון אזולאי: ביקשנו שעד יום שלישי נקבל תשובות ממשרד הביטחון, לאחר שהם ישבו עם אנשי משרד הכלכלה, עם צוות העובדים, עם המפעל, וכמובן עם ראש העיר שלהם.

ינון אזולאי: יש להם ראש עיר מדהים, והיה חשוב לו לבוא ולתת את המענה לתושבים.

ינון אזולאי: לכן אני מבקש ממך, השר ביטון – ובזה אני מסיים – שתעשה את הכול ותהיה שותף לנו.

ינון אזולאי: כמי שבא מירוחם, אתה יודע מה זה פריפריה, ואתה יודע מה זה משפחות שנלחמות על הלחם שלהן, ואנחנו יודעים, ואתה עוד תספר לנו פה איזשהו סיפור, ואנחנו תמיד אוהבים לשמוע אותך, סיפור חיים.

ינון אזולאי: אני בטוח שאתה מזדהה איתם, אבל תעשה את הכול על מנת שהמשפחות הללו יוכלו לאכול את הלחם שלהן בכבוד.

ינון אזולאי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב טסלר, בבקשה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני 70 שנה, בקריית שמונה, הקימה משפחת אהרונסון מאפייה.

יעקב טסלר: עם השנים הפכה המאפייה לסמל.

יעקב טסלר: לא מלחמות ולא אלפי קטיושות עצרו את המסועים של הלחם ואת עבודתם הנאמנה של עובדי המאפייה.

יעקב טסלר: בכל התקופות, תחת אש וללא מיגון, המאפייה המשיכה להתקיים ולספק את הלחם לצבא ולתושבי הצפון.

יעקב טסלר: אבל כל זה הולך להסתיים, והמאפייה המרחבית עומדת להיכנע ולהיסגר, ואחרי 70 שנה 120 עובדיה ילכו הביתה.

יעקב טסלר: 65,000 עסקים נסגרו מתחילת השנה, ועל פי ההערכות עד סוף השנה מספרם יגיע ל-85,000.

יעקב טסלר: מאחורי כל מספר עומד אדם, נמצאת משפחה, מיטב בניה של הארץ, שעמלו ועסקו לפרנסתם ומטה לחמם נשבר.

יעקב טסלר: חלומות נגדעו, מפעלי חיים ירדו לטמיון, חסכונות התרוקנו, ועסקים שעברו מדור לדור, מאב לבן, התרסקו והתנפצו באכזבה ויגון.

יעקב טסלר: עסקים שרדו מיתון ואינפלציה, שרדו את כל מלחמות ישראל, אבל את המלחמה הזאת כבר לא הצליחו לשרוד.

יעקב טסלר: בשנת 1947 ייסד מר יעקב גינדי ז"ל את גינדי ובניו בע"מ, חברה לתכנון וייצור מוצרי אריזה מכל הסוגים בתל אביב.

יעקב טסלר: לאחר מותו המשיכו בניו לנהל את החברה עד שהקורונה הכריעה אותם.

יעקב טסלר: עיתון ידיעות אחרונות הביא אתמול כתבה על המרכז השוקק של שכונת גאולה בירושלים, ההולך ומתרוקן מחנויות ובתי עסק.

יעקב טסלר: עוד ועוד חנויות נסגרות ועומדות להשכרה.

יעקב טסלר: אותו הדבר גם במדרחוב בן-יהודה בירושלים וכמעט בכל מקום בארץ.

יעקב טסלר: סיפורים אלו הם סיפוריהם של כל העסקים, המתמודדים בימים אלו עם קשיים בלתי נתפסים.

יעקב טסלר: עסקים ומפעלים, בתי עסק וחנויות, קטנים כגדולים, שהעסיקו אלפי עובדים, נסגרים.

יעקב טסלר: לצערנו אנו עדים גם למקרים של התאבדויות, רחמנא ליצלן, כתוצאה מהלחצים במצב הכלכלי.

יעקב טסלר: כבר לא מדובר בהצלה כלכלית אלא בהצלת חיים.

יעקב טסלר: תוכנית המענקים היא לעג לרש.

יעקב טסלר: נדרשת תוכנית מקיפה להציל את מה שעוד ניתן להציל ולתמוך בכל המשפחות שעסקיהן נסגרו כדי שלא יגיעו לפת לחם.

יעקב טסלר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלכס קושניר.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, מי שיזם את הדיון הזה – אופיר, ינון, יעקב – אני שמחתי להצטרף מכמה סיבות.

אלכס קושניר: 1.

אלכס קושניר: אני ביום ראשון שעבר ביקרתי בקריית שמונה, בכלל לבקר את מכללת תל-חי, לראות איך הסטודנטים סובלים שם בגלל השביתה של הסגל הזוטר וחוסר ההתייחסות של הממשלה בנושא הזה, ואז כמובן נפגשתי עם ראש העיר, והוא סיפר לי את הסיפור על המאפייה הזאת, שזה בעצם אחד מעמודי התווך של הכלכלה של קריית שמונה.

אלכס קושניר: 120 עובדים עובדים שם הרבה מאוד שנים, וברגע אחד הממשלה ומשרד הביטחון מחליטים שהם לוקחים להם את הפרנסה.

אלכס קושניר: עכשיו, אני מבין שצריך להתייעל ואני מבין שצריך מכרזים, אני מבין את כל זה, אבל צריך גם להביא בחשבון שאנחנו נמצאים בתקופה שהיא לא תקופה פשוטה, ואני לא צריך לספר פה לאף אחד עד כמה התקופה לא פשוטה, במיוחד בפריפריה, במיוחד כשמדובר בעיר שגם כך עוברת קשיים לא פשוטים, כלכליים, ובמיוחד כשמדובר בעיר שהאלטרנטיבות התעסוקתיות שם כמעט ולא קיימות.

אלכס קושניר: אנחנו עומדים פה מעל בימת הכנסת, וכחברי אופוזיציה מדברים הרבה מאוד על אטימות הממשלה ונותנים הרבה מאוד דוגמאות, אבל המקרה הספציפי הזה הוא פשוט אטימות מוחלטת.

אלכס קושניר: אני מאוד מקווה, אדוני השר, שיש לך בשורה – שתעלה פה לענות לנו ותוכל לומר לנו שאפשר איכשהו לשמר את המאפייה הזאת, לתת לה להמשיך לעבוד מול צה"ל לפחות בתקופה הנראית לעין, כדי שנוכל לעבור את המשבר.

אלכס קושניר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת שאני עומד כאן ואתה נמצא במליאה ולהזכיר לך עוד שני מקרים: מקרה אחד זה המילואימניקים, שדיברנו עליהם פה לפני כחודש וחצי ועד עכשיו לא קיבלנו שום תשובה.

אלכס קושניר: אני מזכיר: מילואימניקים שאיתרע מזלם ונפל להם השירות הצבאי באמצע, חוצה שנה – הם התחילו ב-2019 וסיימו ב-2020 – כתוצאה מזה הם לא קיבלו מענק מוגדל.

אלכס קושניר: אני חושב שאפשר לפתור את זה בלחיצת כפתור, אבל טרם קיבלתי תשובה ממשרד הביטחון על הנושא הזה, והמילואימניקים עדיין מחכים לכסף, והם עוד מעט צריכים להתגייס שוב, ואני לא יודע באיזה מוטיבציה הם יתגייסו.

אלכס קושניר: והנושא השני: בחור בשם אילן מיצביץ', נכה צה"ל שקיבל הכרה בנכות של 55% במשרד הביטחון, ואז, בגלל שמצבו החמיר, קטעו לו את הרגל – הנכות שלו ירדה ל-17%.

אלכס קושניר: זה גם אטימות, חוסר רגישות וחוסר היגיון, וגם על זה לא קיבלנו תשובה.

אלכס קושניר: אומנם אני מקבל תשובות לקוניות מהלשכה של שר הביטחון בני גנץ, אבל התשובות הלקוניות האלה לא עוזרות לאילן להמשיך להתקיים.

אלכס קושניר: אז אני מאוד מאוד אשמח אם תוכלו לתת תשובות על כל הדברים האלה, כי אנחנו קודם כול בני אדם, ואנחנו נמצאים כאן כדי לשרת בני אדם, ואני מאוד מקווה שנבין שזו משימה חשובה, העיקרית שלנו.

אלכס קושניר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: השר לענייני אזרחים ידידי היקר במשרד הביטחון, השר מיכאל ביטון, היקר, הרגיש, הטוב, מופנית אליך הבקשה הזאת.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני רוצה לדבר על נושא חשוב מאין כמותו – הפריפריה.

קטי קטרין שטרית: אזרחים רבים מתגוררים מחוץ לגוש דן, בצפון ובדרום, מתוך רצון לאיכות חיים וליישב את ארץ ישראל.

קטי קטרין שטרית: ממשלת ישראל עודדה אותם כל כך הרבה, לא פעם ולא פעמיים: תעברו לצפון ולדרום, תעברו צפונה ודרומה, וזאת מתוך כוונה לשמור על רוב יהודי באזורים אלה, ועכשיו עלינו מוטלת המלאכה לוודא שלא יחסר להם מאומה.

קטי קטרין שטרית: אז הקמנו רכבות שיקצרו את המרחק בין הפריפריה למרכז, הקמנו בתי חולים, מוסדות אקדמיים, פארק הייטק בנגב, אבל לא פעם נופל כל העסק הזה על סגירה של מפעל.

קטי קטרין שטרית: אותו מפעל דואג בעצם לפרנסתם של מאות בתי אב בעיר קריית שמונה.

קטי קטרין שטרית: המאפייה המרחבית בקריית שמונה עלולה להגיע למצב הזה בדיוק כשלמעלה מ-120 עובדים נמצאים כיום בסכנת פיטורים ממשית ומיידית.

קטי קטרין שטרית: למעלה מ-40 שנה המאפייה הזאת מספקת דברי מאפה לכוחות הביטחון ולצבא.

קטי קטרין שטרית: המשאיות שלה דוהרות מצפון לדרום; לכל מוצב, לכל מקום הם מגיעים בזמן.

קטי קטרין שטרית: כ-50% מהפעילות מוקדשת לחיילים ששומרים עלינו באהבה רבה, ובשלוש השנים האחרונות הפעילות מתקיימת במחירי הפסד.

קטי קטרין שטרית: כשביקשו בעלי המאפייה לעדכן את המחירים כתוצאה מתשומות חדשות, משרד הביטחון החליט: אוה, הינה, מצאנו, בוא נצא למכרז וככה נוכל להזיז את המאפייה הזאת.

קטי קטרין שטרית: המתחרים הגיבו בהתאם והיו מוכנים להציע מחירים לא ריאליים כדי לזכות במכרז.

קטי קטרין שטרית: גם קיבלנו תשובה היום ממשרד הכלכלה שהמחיר הוא מחיר הפסד.

קטי קטרין שטרית: כתוצאה מכך, המאפייה הפסידה את ההתקשרות בצפון הארץ ובמרכזה, וזכתה במכרז רק בדרום.

קטי קטרין שטרית: המשמעות היא שפשוט מעתיקים את המאפייה מקריית שמונה למרכז הארץ, ולמעלה מ-100 עובדים המתגוררים בקריית שמונה יאבדו את מטה לחמם, תרתי משמע, בתקופת הקורונה.

קטי קטרין שטרית: בעלי המאפייה ניצבים בפני דילמה קשה: האם להציל מעט מן העובדים ולהמשיך בהיקף פעילות קטן בצפון או להעתיק את הפעילות שלהם לדרום ולשמר את פעילות המאפייה?

קטי קטרין שטרית: תמוה בעיניי ששר הביטחון מחליט על צעד קשה לפריפריה בעת הזאת של הקורונה, של האבטלה.

קטי קטרין שטרית: אסור לנו להפקיר את קריית שמונה, לגזול את כבשת הרש ולהפגין אטימות כזאת כלפי יישובים באזור עדיפות לאומית.

קטי קטרין שטרית: אני מצפה מכל משרדי הממשלה, ובראשם משרד הביטחון, שיתגייסו כדי לטפל בעוול הזה.

קטי קטרין שטרית: תושבי קריית שמונה דורשים צדק, לא צדקה, והם מבקשים להתפרנס בכבוד.

קטי קטרין שטרית: מחובתנו לעזור להם.

קטי קטרין שטרית: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר במשרד הביטחון מיכאל ביטון.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני – והשר לעניינים אסטרטגיים, אבל לא רשום אצלי כאן השר לעניינים אסטרטגיים.

חמד עמאר: הכנסת תצטרך לתקן את זה, ואנחנו נתקן את זה בהמשך.

אלכס קושניר: יש מצב שבני גנץ ישיב לנו?

קטי קטרין שטרית: לא, אני מעדיפה שהוא יענה.

קטי קטרין שטרית: לפחות הוא מטפל.

מיכאל ביטון: תשמע, אתם פה פעילי לילה ואתם נהנים ביחד.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים רק שיהיה מניין לערבית.

מיכאל ביטון: יש מניין לערבית?

מיכאל ביטון: אתם החרוצים.

קטי קטרין שטרית: תקשיב, מישהו אמר דבר מאוד מאוד מזעזע, ואני מקווה שזאת לא הסיבה – שצריך לבדוק כמה כחול לבן קיבלו בקריית שמונה ומזה לקבל את התשובה.

קטי קטרין שטרית: אני ממש מקווה שזה לא.

קטי קטרין שטרית: אני ממש מקווה שזה לא – – –

מיכאל ביטון: זה לא יכול להיות כשאני במשמרת, אבל אני אגלה לך דברים שלא ידעת, שהם אפילו לא נאמרו בוועדות היום, ממש דברים כואבים מאוד.

מיכאל ביטון: מדם ליבי אני אגיד את זה.

מיכאל ביטון: כבוד יושב-ראש המליאה, חברי הכנסת המתמידים בלילה שגם היו בוועדות הכנסת בסוגיה של המאפייה בקריית שמונה, אני הלכתי לעשות תחקיר על הסיפור הזה, ואני רוצה לגלות לכם כמה נתונים שלא תאמינו.

מיכאל ביטון: המאפייה הזאת, בעשר השנים האחרונות זכתה להיות המונופול של כל הלחם של צה"ל.

מיכאל ביטון: מתוך העשור הזה, מ-2011 עד 2014 ומ-2018 ועד עכשיו היא הייתה מונופול על כל אספקת הלחם של צה"ל.

מיכאל ביטון: אנחנו ביודעין הלכנו למאפייה בקריית שמונה, שהיו לה זכויות לספק רק חלק מהמקומות והאזורים, ובעשור האחרון שנים רבות היא הייתה מונופול.

מיכאל ביטון: ואת יודעת מה?

מיכאל ביטון: אני לא אפרט – עוד נגיע למה שקרה במכרז הזה – אבל לא יכולנו לוודא שהחיילים קיבלו את הלחם המושלם, לא יכולנו לוודא את זה, כי אנחנו נתנו לגוף אחד והיינו תלויים בגוף אחד לתת לחם בכל המדינה, מתוך אמונה שזה צריך להיות בקריית שמונה.

יצחק כהן: קיבלו לחם?

מיכאל ביטון: קיבלו לחם.

מיכאל ביטון: יש עוד פירוט.

מיכאל ביטון: זה לא המקום.

מיכאל ביטון: יכול להיות שנגיע לפירוט הזה.

יצחק כהן: אתה אומר משהו שלילי – – –

מיכאל ביטון: לא, לא, סגן השר יצחק כהן, אתה יודע שאני זהיר בדבריי, ואנחנו רוצים – – –

ינון אזולאי: אני אגיד.

יצחק כהן: אנחנו מבינים רמזים.

מיכאל ביטון: לא, אבל אתה איש עם תבונה.

מיכאל ביטון: אתה יודע, כשמישהו זוכה במונופול והוא רואה את המדינה עם הרצון הטוב שלה, ואת משרד הביטחון – ואני אספר מי זה אבי דדון במשרד הביטחון, מה הוא עושה בכל הארץ לעודד כלכלה, ואתה יודע מה זה החוק שנותן עדיפות, 15%, לקו עימות ופריפריה במכרזים, שאנחנו מקיימים אותו כהלכתו, וחוק ייצור כחול לבן – המשרד היחיד שמקפיד על הדברים האלה ב-100%.

מיכאל ביטון: אז הבן אדם קיבל מונופול.

יעקב טסלר: מה אשמים העובדים?

מיכאל ביטון: חכו, אני אגיע לעובדים.

קטי קטרין שטרית: אבל זה 40 שנה.

מיכאל ביטון: לא, לא 40 שנה.

מיכאל ביטון: לא.

קטי קטרין שטרית: כל הזמן הם סיפקו.

מיכאל ביטון: בעשור האחרון חלק מהשנים המאפייה הזאת סיפקה את כל הלחם של צה"ל וחלק מהזמן היא סיפקה רק חלק מהלחם של צה"ל.

מיכאל ביטון: אבל הדבר החמור ביותר – וזה מה שחשוב לי שתדעו:

מיכאל ביטון: ביצעו מכרז ואמרו: במכרז הזה יהיו שלושה אזורי אספקה של לחם – זה הגיוני – צפון, מרכז, דרום, ויהיו זכאים, והם יוכלו לזכות בשניים מתוך שלושה אזורים, כדי שלא יהיה מצב של מונופול ולא נותנים שירות, כדי שתמיד נוכל לתקן את הטעויות.

מיכאל ביטון: מה עשו הבעלים של המאפייה בקריית שמונה?

מיכאל ביטון: הלכו לדרום, נתנו הצעה זולה בדרום – מקום יותר רחוק, הם צריכים לנסוע 300 ק"מ לספק לחם בדרום – נתנו הצעה זולה וזכו בדרום.

מיכאל ביטון: הם צריכים לספק לחם במכרז לשלושה מקומות, להביא שלוש הצעות מחיר, ולדרום הם נתנו הצעה זולה וזכו, ולשם הם צריכים לנסוע 300 ק"מ לאספקה.

יצחק כהן: – – –

מיכאל ביטון: רגע, תן לי לסיים.

יצחק כהן: – – –

מיכאל ביטון: אבל לא סיימתי, אני באמצע ההסבר.

מיכאל ביטון: תן לי לסיים ואז אמשיך לדבר אתכם.

מיכאל ביטון: נתנו הצעה זולה בדרום בניגוד לאינטרס שלהם, בניגוד לאינטרס של העובדים, בניגוד לאינטרס הכלכלי, שזה דורש הסעות של מאות קילומטרים.

מיכאל ביטון: ומה הם עשו בצפון, בחלק של הצפון?

מיכאל ביטון: הם נתנו את ההצעה היקרה ביותר, אבל לא סתם היקרה ביותר.

מיכאל ביטון: מותר להם לפי החוק להיות יקרים יותר ב-15%, זאת אומרת, אתה תציע 100 שקל והם 115 – בגלל שהם בקו העימות הם יזכו.

מיכאל ביטון: הם נתנו הצעה שחורגת מ-15%.

מיכאל ביטון: עכשיו אתה שואל את השאלה: למה הם עשו את זה?

מיכאל ביטון: למה מי שצריך לספק לחם בצפון והמאפייה שלו בצפון נותן הצעה בלתי אפשרית לדרום וזוכה, והצעה בלתי אפשרית בצפון ויקרה יותר מהדרום כשאין לו הסעות ואין לו עלויות?

מיכאל ביטון: למה הוא עשה את זה?

מיכאל ביטון: זאת השאלה שאנחנו שואלים.

מיכאל ביטון: התשובה ברורה: במידה מסוימת – פוליטיקה.

מיכאל ביטון: אני אזכה בדרום ובשאר אני אטפל במסלולים על גב העובדים בקריית שמונה.

מיכאל ביטון: הבעלים פגע באינטרסים שלהם.

מיכאל ביטון: הבעלים הפקיר את העובדים.

מיכאל ביטון: אם היה נותן הצעה דומה לזו שהוא נתן בדרום הוא היה זוכה בצפון.

מיכאל ביטון: הוא בחר לשחק משחקים במכרז ולזכות בדרום – – –

קריאות: – – –

מיכאל ביטון: אדוני, יש לי את הטבלה ואת המספרים, וכשנצטרך גם נחשוף אותם.

ינון אזולאי: אין בעיה – – –

קטי קטרין שטרית: – – – ראינו את זה היום בוועדה – שאנשי המקצוע האכילו את אדון דדון ואמרו לו ובלבלו אותו.

קטי קטרין שטרית: ראינו את זה.

מיכאל ביטון: לא, זה לא בדיוק ככה.

ינון אזולאי: אני רוצה לשאול אותך אותה שאלה: איך אותה מאפייה מהמרכז נתנה בצפון יותר נמוך ולא זכתה בדרום, והיא משווקת גם לדרום?

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: נכון.

קטי קטרין שטרית: איך אתה מסביר את זה?

מיכאל ביטון: כי היא יושבת – – –

ינון אזולאי: אני יודע בדיוק איפה היא יושבת, ואני לא רוצה לחשוף פה את כל השמות, אבל אני אגיד לך עוד דבר: המאפייה המרחבית בקריית שמונה, כשהיא נתנה בצפון – – –

מיכאל ביטון: המאפייה המרחבית בקריית שמונה – הגיוני שהיא תיתן הצעת מחיר זולה, כולל מיקור של 15% שהיא זכאית בקו עימות; היא יכולה לחרוג ב-15% מהצעות אחרות ועדיין לזכות.

מיכאל ביטון: היא חרגה מה-15%.

ינון אזולאי: השר ביטון, אבל היא עשתה את השיקול שלה שאם היא זוכה בדרום במחיר x ובצפון קצת יותר יקר זה יכול לעזור לה, כי שם – – –

מיכאל ביטון: לא, היא אמרה: אני אקח את הדרום, ובצפון אני אטפל בכלים אחרים.

מיכאל ביטון: הדבר הזה עוד בבדיקה והוא חמור, אבל אתם צודקים בדבר אחד – – –

ינון אזולאי: – – –

מיכאל ביטון: רגע, רגע, אתם צודקים.

קטי קטרין שטרית: לא, כשעושים בדיקה, עושים את זה לגבי כל מי שניגש.

מיכאל ביטון: הכול, הכול.

קטי קטרין שטרית: יכול להיות שזה case study, לראות איך אותו אדם מנהל את המשרדים שלו.

מיכאל ביטון: הדבר הזה – אתה יודע, אמרת לי שאספר לכם מדי פעם סיפור.

מיכאל ביטון: אני ליוויתי את מפעל נגב קרמיקה כשהייתי ראש עיר.

מיכאל ביטון: אביחי שטרן, ראש העיר בקריית שמונה, שעושה עבודה טובה, מזיז את העיר קדימה – פתאום 100 עובדים שלו בסכנה.

מיכאל ביטון: אם זו בעיה יסודית ואמיתית, אני רוצה להיכנס אליה, אבל אם בעלים במפעל בעיר שלי עשה תרגיל, אני רוצה לבדוק את זה – אני רוצה לבדוק למה הוא הגיש בזול בדרום וביוקר בצפון.

מיכאל ביטון: ההיגיון הפשוט – אותו מחיר או יותר זול בצפון, כי אין הסעות.

מיכאל ביטון: את זה אנחנו עוד בודקים ושואלים.

מיכאל ביטון: היה לי את מפעל נגב קרמיקה, והבעלים של נגב קרמיקה, אפריקה ישראל, השקיעו בו 400 מיליון שקל; תקשיב למספר הזה: בשנים האלה, בעשור האחרון – 400 מיליון שקל במפעל חדש בירוחם.

מיכאל ביטון: ניהול כושל, מפעל הפסדי אבל לא הרבה – נקנה על ידי בעלים חדשים.

מיכאל ביטון: הבעלים בא אלינו ואומר: אני אמשיך לייצר פה, אני אגדיל, אני זה, תעזרו לי בתוכניות, בארנונה.

מיכאל ביטון: פתאום אנחנו רואים שהוא לוקח את המפעל לסגירה, ולנגב קרמיקה היה יבוא.

מיכאל ביטון: בעצם הוא ביטל את היצור של קרמיקה בישראל ורצה רק את היבוא.

מיכאל ביטון: היום זו הרשת הזאת שנקראת "נגב"; אפילו לא שמר על השם, על המותג.

מיכאל ביטון: אין קרמיקה שמיוצרת בישראל.

מיכאל ביטון: נגב קרמיקה ידע לעשות דברים גדולים ויפים, ובעצם אין בישראל ייצור קרמיקה.

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: כי בא מפרק חברות סדרתי, לקח את המוצר של היבוא ואמר: לא רוצה לייצר.

מיכאל ביטון: עשה תרגיל פיננסי.

מיכאל ביטון: אני עוד אדבר על העובדים, כי זה מה שחשוב לכולנו, זה מה חשוב לנו, אבל אני אומר לכם שאנחנו לא יכולים ככנסת לוותר למישהו שעשה תרגיל.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים לדאוג לעובדים, אנחנו צריכים לדאוג לפרנסה שלהם.

מיכאל ביטון: עכשיו, משהו על הרוח של – – –

קטי קטרין שטרית: אבל רגע, רגע, אדוני השר, תקשיב: הצפון הרבה יותר קטן מהדרום ולכן העלויות הרבה יותר גדולות בצפון, ולכן המחיר של הלחם יותר גבוה, אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: זה פשוט מתחלק.

מיכאל ביטון: המספרים – הצפון מספק 26% – – –

קטי קטרין שטרית: יש הוצאות קבועות – – –

מיכאל ביטון: רגע, רגע, לא בעל פה.

מיכאל ביטון: הצפון מספק 26% מהלחם לצה"ל, הדרום – 34% והמרכז – 40%, בסדר?

מיכאל ביטון: הוא זכה בדרום, אז יש לו שליש מאספקת הלחם לצה"ל.

ינון אזולאי: אבל בשנים הקרובות עוברים בסיסי צה"ל מהצפון לדרום, אז – – –

מיכאל ביטון: לא תמיד, יש גם דברים שזזים צפונה, יש גם דברים שזזים צפונה.

מיכאל ביטון: רגע, אבל כרגע הוא זכה בשליש מהאספקה למדינה.

ינון אזולאי: רבע.

מיכאל ביטון: שליש, 34%.

מיכאל ביטון: יש לו שליש מהאספקה.

מיכאל ביטון: כשמסבירים פה שהיזם, שהמאפייה הזאת לא זכתה בכלום – לא נכון.

מיכאל ביטון: הוא יכול לספק מחר שליש מהלחם של צה"ל.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לכם באיזו רוח עובד מינהל הרכש.

מיכאל ביטון: לפעמים, כשהביקורת עלינו היא קשה – ואתה יודע את זה, חבר הכנסת אזולאי, אני מכיר בביקורת איפה שזה אמיתי, אבל אותו אבי דדון, ראש מינהל הרכש של משרד הביטחון, הוא פעל עכשיו, בשנה האחרונה, למנוע סגירה של מפעל קשת בקריית שמונה.

ינון אזולאי: הוא סיפר לנו על זה היום.

קטי קטרין שטרית: הוא סיפר לנו – – –

מיכאל ביטון: רגע, שנייה.

קטי קטרין שטרית: אבל מיכאל, מה, אנחנו ניתן פרס לכל מי – – –

מיכאל ביטון: לא, אבל שנייה, תנו לי לסיים.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לכם שמדובר באחד שהביא עכשיו, ובעוד שנה וחצי יגיעו 400 עובדים של משרד הביטחון, של אלביט, לתוך קריית שמונה.

מיכאל ביטון: אלה עובדים שהיו צריכים להיות מתל חי, לעזוב – העבירו אותם לתוך קריית שמונה.

קטי קטרין שטרית: אבל אדוני השר, מי האנשים שעובדים במאפייה?

קטי קטרין שטרית: בחייך, הם יכולים לעבוד באלביט?

קטי קטרין שטרית: באמת, תהיו קצת קשובים.

אנטאנס שחאדה: – – –

חמד עמאר: אין הגבלת זמן לשר, אני לא יכול – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

מיכאל ביטון: אבל זה נושא שחשוב לחברי הכנסת.

מיכאל ביטון: לא הבנתי, ואם היו מעלים פה איזה נושא של פשיעה בחברה הערבית, לא הייתה לך סבלנות לשמוע את הדיון הזה?

קטי קטרין שטרית: מה לעשות – – –

חמד עמאר: חברים, להירגע.

חמד עמאר: בואו נגמור עם – – –

מיכאל ביטון: הנושא הזה הוא בנפשם של אנשים.

אנטאנס שחאדה: האם זה בתקנון של הכנסת – – –

מיכאל ביטון: התקנון אומר ששר יכול לדבר, והתקנון מכבד דיאלוג בין חברי כנסת לשר במליאה.

אנטאנס שחאדה: אבל אתה עושה – – –

קטי קטרין שטרית: שעות על גבי שעות – – – קריית שמונה.

קטי קטרין שטרית: חוצפה.

חמד עמאר: אני הפרעתי לכם?

חמד עמאר: אני שמעתי אתכם.

חמד עמאר: תמשיך.

חמד עמאר: אני מחליט כאן.

מיכאל ביטון: עכשיו אני אגיד לכם כמה דברים מעשיים ואני אסיים.

עודד פורר: ההצעה לסדר-היום היא עד מחר?

קטי קטרין שטרית: ההצעה של קושניר.

אלכס קושניר: – – –

מיכאל ביטון: כמה דברים: יש פה טענה שהמחיר – – –

אנטאנס שחאדה: אז תגידי לו.

אנטאנס שחאדה: שטרית, למה לא – – – למה לא תקפת אותו?

קטי קטרין שטרית: קושניר הציע, זה מהמפלגה שלו.

קטי קטרין שטרית: הינה, אין לך מה להגיד, אתה רואה?

מיכאל ביטון: יש פה טענה שאנשים הגישו הצעות מחיר הפסדיות.

מיכאל ביטון: יכול להיות.

מיכאל ביטון: אבל פה, אם יחליטו שיש מחיר מינימום ללחם, המכרז יזוז עם מחיר מינימום, אבל אף אחד לא הגדיר את זה, והתבססנו על הצעות מחיר.

קטי קטרין שטרית: מיכאל, בצפון זה 20% ובדרום זה 40%.

מיכאל ביטון: 26% ו-34%.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין שההוצאות משתנות, הן לא אותו דבר?

מיכאל ביטון: בסדר, אבל זה דומה – שליש, שליש ו-40%.

קטי קטרין שטרית: חוץ מזה, היום בוועדת כספים עלה איש בכיר מאוד ממשרד הכלכלה ואמר שהמחיר שנתנו הוא לא – הוא אפילו פחות.

מיכאל ביטון: יכול להיות.

מיכאל ביטון: אז שהמדינה תגדיר מחיר מינימום לכיכר לחם ומשם המכרז יזוז, אבל אם הם נתנו הצעות הפסדיות, צריך לבדוק למה הם עשו את זה.

קטי קטרין שטרית: מיכאל, ההפרש הוא לא גדול.

אלכס קושניר: אבל מיכאל, מה עם העובדים?

מיכאל ביטון: מה עם העובדים?

מיכאל ביטון: קודם כול, אנחנו ניאבק שלעובדים האלה תהיה פרנסה.

קטי קטרין שטרית: איך תעשה את זה?

מיכאל ביטון: יש לנו הרבה רעיונות, תאמין לי שיש לנו.

מיכאל ביטון: אם אנחנו קונים לחם בצפון – – –

קטי קטרין שטרית: מיכאל, זה יהרוס – – –

ינון אזולאי: הוא רוצה להוציא אותם לחל"ת.

מיכאל ביטון: לא – – –

קטי קטרין שטרית: זהו, תוציאו אותם לחל"ת, תשלמו להם כסף.

מיכאל ביטון: רגע, רגע.

עודד פורר: נפרק את המדינה – תוציאו את כולם לחל"ת.

קריאות: – – –

חמד עמאר: השר יכול לתת לכם תשובה ברורה.

חמד עמאר: הוא אמר שיש לו פתרון – בואו נשמע את הפתרון שלו.

קטי קטרין שטרית: מיכאל, מאפיית ברמן לא תתמוטט אם המכרז הזה לא יהיה שלה, אבל מאפיית לחמנו תתמוטט.

קטי קטרין שטרית: היא תתמוטט.

מיכאל ביטון: אבל חברת הכנסת שטרית, את יודעת שבסוף את לא מבטלת מכרז, או את לא חשופה לפעולה שהיא נגד החוק.

מיכאל ביטון: אתה צריך למצוא רעיונות במרחב החוק.

עודד פורר: מיכאל, אתה יודע שגם במכרזי תשתית, כשיש מחיר שהוא מחיר שאתה יודע שאי-אפשר לייצר במחיר הזה – – – אז אתה מבטל.

קטי קטרין שטרית: בעוד חצי שנה, בעוד חצי שנה – – –

מיכאל ביטון: אבל נתנו להם 15% ייקור – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

חמד עמאר: חברים, אני לא מצליח לשמוע את השר.

מיכאל ביטון: הם קיבלו אפשרות להביא מחיר גבוה יותר ב-15% אבל הגישו ב-19%, אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: בעוד חצי שנה הוא יגיד לך שזה במחיר הפסד, והוא יסדר עם – – – שאתה תעלה לו את זה.

מיכאל ביטון: 1.

מיכאל ביטון: עדיין – – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו מכירים את השיטה הזאת.

מיכאל ביטון: עדיין הספק הזה יכול מחר לספק 34% מהלחם בצה"ל, הוא זכה ב-34% בדרום.

מיכאל ביטון: הוא הגיש ביוקר בצפון והוא לא זכה.

קטי קטרין שטרית: אז הוא מעתיק את – אבל הבעיה היא קריית שמונה.

מיכאל ביטון: 2.

מיכאל ביטון: – – –

חמד עמאר: בואו נשמע את השר.

מיכאל ביטון: 2.

מיכאל ביטון: – – –

קטי קטרין שטרית: הוא יעתיק את המפעל.

מיכאל ביטון: 2.

מיכאל ביטון: משרד הביטחון יפעל שאנחנו נקנה לחם שמיוצר בצפון ממנו או ממישהו אחר.

מיכאל ביטון: אנחנו נקנה לחם שמיוצר בצפון, אנחנו נדאג לעובדים האלה.

מיכאל ביטון: אין לי פתרון למה שהוא עשה.

מיכאל ביטון: אנחנו לא בקלות נאפשר שהתרגיל הזה יפגע בעובדים, ואנחנו בוחנים את כל הכלים המשפטיים והחוקיים ואת היוזמות, אבל יש לנו זכיין בצפון, והוא יכול לייצר לחם בצפון ולקלוט חלק מהעובדים או את כל העובדים.

מיכאל ביטון: ואני אומר לכם שמינהל הרכש דאג לקריית שמונה.

מיכאל ביטון: אתם שמעתם את ראש העיר – –

קטי קטרין שטרית: הוא לא יקלוט.

מיכאל ביטון: – – של קריית שמונה.

קטי קטרין שטרית: הוא לא יקלוט.

קטי קטרין שטרית: הוא לא יקלוט את העובדים.

מיכאל ביטון: שמעתם שהוא הביא לשם 400 עובדים חדשים בתוך שנה וחצי, על ידי משרד הביטחון.

מיכאל ביטון: אז אני אומר לכם שהבעיה אמיתית, ומצוקת העובדים היא אמיתית והיא כואבת והיא נוקבת, ועוד לא פתרנו את זה עד הסוף.

מיכאל ביטון: אני לא אנוח ולא אשקוט ואראה איזה דרכים חוקיות יש לנו לשמור על כל העובדים הללו, או על מרבית העובדים, אבל אני גם לא אנוח ולא אשקוט – לבחון ולבדוק איך בעלים של מאפייה מגיש הצעת מחיר זולה בדרום כשהוא ממוקם בצפון – –

קטי קטרין שטרית: אבל הסברתי לך את זה.

מיכאל ביטון: – – ומגיש ביוקר בקריית שמונה.

קטי קטרין שטרית: זה לא נכון.

קטי קטרין שטרית: הסברתי לך את זה.

מיכאל ביטון: הדבר הזה צריך להיבדק.

קטי קטרין שטרית: זה לא בסדר.

מיכאל ביטון: תודה.

קטי קטרין שטרית: זה לא בסדר.

מיכאל ביטון: מה עוד?

ינון אזולאי: – – –

מיכאל ביטון: עאודה.

קטי קטרין שטרית: ינון, לאן אתם רוצים להעביר את הדיון?

ינון אזולאי: לכספים, כספים.

קטי קטרין שטרית: לכספים?

ינון אזולאי: – – –

קטי קטרין שטרית: אני הודעתי.

קטי קטרין שטרית: מיכאל, תדעו לכם, בכל מה שקשור למשרד הביטחון אני מצביעה נגד עד שתפתרו את הבעיה הזאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אדוני השר, מה הצעת?

חמד עמאר: להעביר את זה לוועדת הכספים אין לך בעיה?

מיכאל ביטון: אני לא יודע איך לשנות מכרזים.

מיכאל ביטון: ועדה לא משנה מכרזים.

מיכאל ביטון: אם הוועדה מביאה כסף למאפייה או עושה מחיר מינימום ללחם – – –

קטי קטרין שטרית: אז אנחנו מוכנים, את ההפרש.

חמד עמאר: אז כספים?

מיכאל ביטון: אבל מכרז אנחנו לא יודעים לשנות.

חמד עמאר: אז אנחנו נעביר את זה – חבר'ה, אנחנו מצביעים על העברה לוועדת הכספים.

חמד עמאר: מי שבעד, שיצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – יש ארבעה שהצביעו, ואנחנו מוסיפים את חבר הכנסת אלכס קושניר, חברי הכנסת עודד, ינון, שטרית; חבר הכנסת מנסור, אתה מצביע?

חמד עמאר: חבר הכנסת מנסור, טסלר, יוסף, בוסו, ויוסף.

חמד עמאר: אז בואו נספור.

חמד עמאר: את ינון ספרתי.

קריאה: ויש את מלכיאלי.

חמד עמאר: מה?

חמד עמאר: גם את מלכיאלי ספרתי.

חמד עמאר: 13 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת הכספים.

חמד עמאר: שתי הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

): חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, הכנסת החליטה בישיבתה ביום כ"א בכסלו התשפ"א, ב-7 בדצמבר 2020, להטיל על ועדת הכנסת לקבוע את הוועדה שתדון בהצעות החוק הבאות:

): הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכות לייצור חשמל מאנרגיית השמש או מתקן אגירה בבית משותף), התשפ"א–2020, שמספרה 1377; הצעת חוק המקרקעין – חברי הכנסת, זה מפריע לי, כי פשוט זה ממש מתחתיי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו עדיין בקביעת ועדה.

): זה חשוב, אבל זה ממש מתחתיי.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלכס, בבקשה לשבת.

אלכס קושניר: – – –

): אז לא אכפת לי, אבל בלחש.

): הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מתקן פוטו-וולטאי), התש"ף

): –2020, של חבר הכנסת בועז טופורובסקי, שמספרה 1705.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום להקים ועדה משותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהצעות חוק אלו.

): הוועדה המשותפת תהיה בת שישה חברים, שלושה מכל ועדה, בראשות ועדת החוקה, לפי ההרכב הזה: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט יכהנו חברי הכנסת יעקב אשר, שישמש יושב-ראש הוועדה, מיכאל מלכיאלי ויואב סגלוביץ'; מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה יכהנו חברי הכנסת מיקי חיימוביץ', מיכל שיר וסונדוס סאלח.

): עוד החליטה ועדת הכנסת בישיבתה היום כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול (תיקון), התשפ"א–2020, שמספרה 1379, לשם הכנתה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

): תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: << הלסי >> 85,000 עסקים קרסו השנה – ועבורם אין תוכנית סיוע, אין מתווה סיוע, החובות נערמים וקריסה של עסקים נוספים רבים הפכה לשכיחה << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום הבאות:

חמד עמאר: 85,000 עסקים קרסו השנה, מס' 2315, 2318, 2324 ו-2395.

חמד עמאר: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – איננו.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק כהן: תן בראש, עודד.

יצחק כהן: עודד, תן בראש.

עודד פורר: מה?

יצחק כהן: תן בראש.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אני חייב לומר, הרי אתה תעלה לפה אחרי שאני אדבר ותספר לנו עוד פעם על המספרים שמופיעים בתקציב המדינה: כמה הקציבו לזה, וכמה הקציבו לזה, וכמה הקציבו לזה, וכמה נתנו לזה, וכמה אתם נתתם – כל כך הרבה נתתם, רק שום דבר לא מגיע לשטח.

עודד פורר: ובסוף צריך להתמודד עם נתון אחד, אדוני, ואני מבקש שאיתו תתמודד – אל תספר לי מה מופיע בתקציב המדינה, אני יודע: תתמודד עם זה שבשנת 2020 קרסו 85,000 עסקים; תתמודד עם זה שכל יום נסגרים סדר גודל של 250 עסקים; תתמודד עם זה שעשרה עסקים נסגרים בכל שעה.

עודד פורר: אני חייב לומר לך, זאת לא בושה, בטח לא בתקופה כזאת, כשאנחנו חיים ומתקדמים מהרגע להרגע עם הקורונה ובפתרונות שמוצאים, להגיד: טעינו בתחילת הדרך.

עודד פורר: זה בסדר.

עודד פורר: זה לגיטימי.

עודד פורר: מתווה החל"ת בחודשים הראשונים, בחודש הראשון, היה הגיוני, אבל מתווה החל"ת שבניתם היום הוא לא פחות מגלולת רעל שאתם שמתם לעסקים עצמם.

עודד פורר: שמתם להם גלולת רעל שמתמרצת את המשק לא לחזור לעבודה, שמתמרצת את המשק להישאר בקיפאון.

עודד פורר: אתם נמצאים במצב שבו לקחתם מגזרים שלמים ופשוט סגרתם אותם – חדרי הכושר, מכוני הפילאטיס, בריכות השחייה ומועדוני הספורט.

עודד פורר: אני עכשיו לא איכנס לוויכוח הבריאותי, שאפשר – ואפשר לפתוח אותם בתנאים מסוימים, והיה צריך לקבוע את התנאים שבהם הם נפתחים.

עודד פורר: אבל אם אתה לא פותח אותם, אם אתה משאיר את אולמות האירועים סגורים, תן להם פיצוי הולם, תן להם פיצוי שמפצה אותם באמת על מה שעולה להם.

עודד פורר: אתה יודע כמה שכר דירה משלם אולם אירועים?

עודד פורר: כמה שכר דירה משלם חדר כושר, שהוא עתיר מטרים?

עודד פורר: אתה יודע כמה שכר דירה משלמות המסעדות?

עודד פורר: ומה הם יעשו, עם מה הם ישלמו את שכר הדירה הזה כשהפיצוי שאתם נותנים הוא מראש לא נכון?

עודד פורר: בחלק מהענפים – הרי הענפים הם עונתיים, אדוני השר, ואתה יודע את זה.

עודד פורר: עכשיו הם יקבלו את הפיצוי לפי עונת החורף, שהיא העונה החלשה יותר?

עודד פורר: בחלק מהענפים הענפים הם עם מנויים, כמו חדרי הכושר, וגם אם תפתח אותם היום הם לא חוזרים לפעילות ב-100%.

עודד פורר: אני הצגתי מתווה, הגשתי אותו גם כהצעת חוק, בדומה למתווה האמריקאי, שאומר דבר מאוד פשוט: בנוסחת הפיצוי שלכם לעסקים נתתם מענק עם מקדם, חתכתם אותו ב-50%.

עודד פורר: במקום לתת את חוק הפיצוי לפי קרן מס רכוש, מה שאני מדבר עליו כבר חצי שנה, אמרתם: ניקח את קרן הפיצויים הזאת, נעשה מקדם חצי, ניתן להם רק חצי, מה שנקרא, ניתן לסוס לאכול פחות ופחות ופחות.

עודד פורר: הבעיה היא שבסוף הוא מת.

עודד פורר: אלה הנתונים.

עודד פורר: אמרתי, נתתם את החצי הזה – בסדר.

עודד פורר: בוא תיתנו תמריץ לעסקים להמשיך לעבוד.

עודד פורר: תגידו להם: נשלים לכם לשלם, ניתן לכם עוד חצי; עוד, את אותו מענק שקיבלתם, אתם יכולים לקבל בהתחלה כהלוואה, וזאת תהיה הלוואה שבשני תנאים היא תוכל להפוך להיות מענק: אם העסק, אחרי שהוא חוזר לפעילות, עובד שנה שלמה, ואם העסק מחזיר לעבודה 60% מהעובדים.

עודד פורר: ופתאום תראה, כפי שקרה במקומות אחרים, איך יחזירו יותר אנשים לעבודה, איך יותר יפתחו.

עודד פורר: זה פתרון שנותן להם את התקווה ואת האור בקצה המנהרה.

עודד פורר: ואני אומר לך, אדוני השר, בכל הצניעות: תמשיכו, תמשיכו לדפוק את הראש בקיר עם אותו פתרון פעם אחר פעם אחר פעם – לא תקבלו תוצאה שונה.

עודד פורר: התוצאה היא שכרגע אתם מקבלים זה שהמגזר העסקי הולך ונעלם.

עודד פורר: אתה תישאר פה בסוף האירוע הזה של הקורונה עם כמה טייקונים גדולים שמחזיקים בתחומים מסוימים וזהו.

עודד פורר: ענפים שלמים יימחקו – חדרי כושר, מועדוני ספורט, מסעדות, אולמות אירועים – או שהם יוחזקו בידי האנשים שנתנו להם הלוואות בריביות אסטרונומיות, ואתה יודע למה אני מתכוון.

עודד פורר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יצחק כהן: – – –

חמד עמאר: לא מוותר, לא מוותר, הוא רוצה לדבר.

חמד עמאר: יש לו שלוש דקות.

חמד עמאר: הוא יעלה וידבר ואתה תשיב, אדוני סגן השר.

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, דוח העוני שפורסם היום מלמד אותנו ששיעור העוני בחודשים האחרונים זינק.

מיכאל מלכיאלי: כרבע מיליון משפחות, 250,000 משפחות, נוספו לעניים בחודשים האחרונים.

מיכאל מלכיאלי: המידע הזה הוא פשוט מטריד, הוא מטריד, בגלל שכשאנחנו מבינים שיש כאן

מיכאל מלכיאלי: מאות אלפי ילדים ומשפחות שאין להם דרך לכלכל את הבית שלהם, הדבר הזה צריך להדיר שינה מעינינו.

מיכאל מלכיאלי: השבוע, בעיתון ידיעות אחרונות, יעל פרידסון נתנה קצת הצצה למה שקורה בעולם המסחר ברחוב גאולה בירושלים – רחוב מלאכי.

מיכאל מלכיאלי: זה אחד מהרחובות היקרים ביותר מבחינת נדל"ן.

מיכאל מלכיאלי: שכירות של חנות שם יקרה מאוד מאוד.

מיכאל מלכיאלי: היא מגלה שחמש חנויות סגורות וחלקן למכירה, השכירות שם צללה, וזה מגלגל אותנו לעוד ועוד ועוד דברים שבאמת אנחנו צריכים להיות מאוד מוטרדים מהם.

מיכאל מלכיאלי: אני גם רוצה לנצל את הבמה לומר לך, אדוני סגן השר הרב איציק כהן, שאנחנו יודעים שאתה עושה ימים ולילות אצלך במשרד על מנת לעזור לאותם אנשים, וזה המקום גם להזכיר את השר דרעי עם התוכנית של ה-700 מיליון שקל; לצערי הרב אנחנו מדי פעם רואים בתקשורת כל מיני אנשים שטורחים לתקוף את ההצעה הזאת, וצריך לזכור שזו הצעת חוק שלא תעניק כסף – היא תעניק תלושי מזון כדי למלא את המקררים של אותם אנשים מסכנים שאין להם מה לאכול, תלושי מזון לאותם אנשים שפותחים את המקרר והמקרר שלהם ריק.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהקריאה שלנו למשרד האוצר היא שאסור וחלילה שהתוכנית הזאת תהיה חד-פעמית.

מיכאל מלכיאלי: המודל הזה של להעביר דרך הרשויות המקומיות, בלי משרד הרווחה – כי אנחנו יודעים שיש מאות ואלפי משפחות שלא אוהבות לפנות למשרד הרווחה, יש כל מיני חששות, זה מקובע אצלם בראש שלרווחה לא ניגשים.

מיכאל מלכיאלי: דרך הרשויות זה כמו שהרמב"ם כותב – לתת צדקה כשהמקבל לא יודע מי הנותן, אבל לתת לו את זה בכבוד, זו מעלת הצדקה הכי גדולה שיש.

מיכאל מלכיאלי: כשזה מגיע דרך הרשויות בצורה מכובדת, אז אין דבר יותר גדול מזה.

מיכאל מלכיאלי: אז אין ספק – אני אסיים כמו הפתיחה – שהדוח הזה שפורסם היום מטריד מאוד מאוד, ואני מקווה שהמדינה תיתן את המענקים האלה פעם נוספת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, החבר עודד פורר, שאני חייב לציין את כושר ההתמדה שלו; למרות שהוא מקבל תשובות טובות, הוא ממשיך וממשיך, הוא לא בודק את העובדות.

יצחק כהן: אתה טוען ש-85,000 עסקים קרסו השנה, ועברה מעין תוכנית סיוע – קבעת, עודד קבע – החובות נערמים וקריסה של עסקים רבים הפכה לשכיחה, עודד.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, קודם כול, במסגרת הצעדים הכלכליים שננקטו על ידי ממשלת ישראל בהובלת משרד האוצר על מנת להתמודד עם ההשפעה הכלכלית הקשה של התפשטות נגיף הקורונה בוצע מספר רב של צעדים, אשר חלק משמעותי מהם התמקד באוכלוסיית העסקים.

יצחק כהן: עסקים שנפגעים כתוצאה מנגיף הקורונה זכאים לסיוע עד לחודש יוני 2021, כך שניתנת להם ודאות רבה לעניין הזה.

יצחק כהן: לאור זאת, על פי הנתון הרשמי – תקשיב טוב עכשיו – על פי הנתון הרשמי שפרסמה רשות המיסים ביוני 2020, אנו רואים שפחות עסקים נסגרו בשנה הזאת מאשר בשנה רגילה, על אף המשבר.

עודד פורר: בוא תסתכל על העלייה – – –

יצחק כהן: רגע, אני נותן נתונים, חביבי.

יצחק כהן: תבדוק אותי.

עודד פורר: רשות המיסים העבירה לאנשים את הכסף וכרגע מבקשת אותו בחזרה, אתה מבין?

יצחק כהן: תבדוק אותי.

עודד פורר: המצב כל כך טוב – אתם פשוט מנותקים.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא אמרתי.

עודד פורר: המצב מדהים – – –

יצחק כהן: לא אמרתי שהמצב טוב, אבל תסתכל גם על חצי הכוס המלאה.

יצחק כהן: אנחנו רואים את זה – אתה יודע, אנשים בגובה שלי רואים חצי כוס מלאה; אנשים גבוהים רואים את חצי הכוס הריקה.

עודד פורר: אני לא מהגבוהים.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: – – – מחזיק את המרובה.

יצחק כהן: בתוך כך יש לכלול בין היתר את הצעדים הבאים –– וקח פנקס ועט ותתחיל לרשום: א.

יצחק כהן: מענק השתתפות בהוצאות קבועות.

יצחק כהן: מענק זה – – –

עודד פורר: – – – לא אמרתי שתעלה ותספר לי?

עודד פורר: אני מכיר את כל הספר הזה.

עודד פורר: עזוב, בוא, תן – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תגן עליי.

יצחק כהן: אתה חייב להגן עליי.

יצחק כהן: הוא מהמפלגה שלך.

חמד עמאר: מישהו יכול עליך?

חמד עמאר: אתה צריך הגנה, אתה?

עודד פורר: אבל איציק, אתה יודע מה, אמרתי או לא אמרתי שתעלה ותקריא לי את – – – בספר התקציב – – –

יצחק כהן: נו, אז מה אם אמרת?

עודד פורר: את זה אני יודע לקרוא.

עודד פורר: מכיר.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, אני חייב להגן על סגן השר.

חמד עמאר: אני מבקש ממך לא להפריע לו.

חמד עמאר: אני חייב.

יצחק כהן: בבקשה.

יצחק כהן: מענק השתתפות בהוצאות קבועות – מענק זה ניתן לעסק שנפגע מהקורונה לסיוע בהשתתפות בהוצאות קבועות ויכול להגיע עד להחזר דו-חודשי של 500,000 ש"ח.

יצחק כהן: מענק זה מתגמל בהיקף גבוה יותר מעסיקים שלא הוציאו את העובדים לחל"ת – מפריעים לי.

חמד עמאר: אדוני השר, אתה מפריע לסגן השר.

יצחק כהן: עוד יצוין כי במסגרת הדיונים בוועדת הכספים הורחבה הזכאות לעסקים שמחזורם הוא עד 400,000 – 400 מיליון ש"ח, סליחה, סליחה, שמחזור העסקים שלהם הוא עד 400 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: מענק סוציאלי לעצמאים – מלבד הסיוע לעסק, עצמאי שנפגע או שכיר בעל שליטה זכאים למענק דו-חודשי עד לגובה של 15,000 ש"ח, בהתאם להכנסותיהם בשנים החולפות.

יצחק כהן: החזר ארנונה – עסקים שנפגעו יהיו זכאים להחזר ארנונה בגובה של 95%.

יצחק כהן: קרן הלוואות ייעודית לעסקים קטנים ובינוניים בערבות מדינה – קרן זו כוללת תנאים מיטיבים, לרבות סבסוד ריבית בשנה הראשונה וגרייס של 12 חודשים, ומסייעת לעסקים לקחת הלוואה בתקופה זו.

יצחק כהן: קרן הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים ובינוניים הפועלים בענפים בעלי סיכון מוגבר – קרן זו מסייעת לעסקים שנפגעו מהקורונה והם בסיכון מוגבר לקבל הלוואה בערבות מדינה.

יצחק כהן: מענק לעידוד תעסוקה לעסקים שהחזירו עובדים מחל"ת בגובה של עד 7,500 ש"ח לכל – – –

עודד פורר: כמה מענקים כאלה שילמתם?

יצחק כהן: המון.

עודד פורר: כמה?

עודד פורר: כמה?

עודד פורר: לא, תגיד כמה.

עודד פורר: תקציב של 6 מיליארד שקל – כמה שילמתם מתוכו?

יצחק כהן: המון.

יצחק כהן: כל מי שהיה זכאי קיבל.

עודד פורר: כמה?

יצחק כהן: כל מי שהיה זכאי קיבל.

עודד פורר: כמה?

עודד פורר: עשיתם מענק 6 מיליארד.

עודד פורר: כמה מהם – – –

יצחק כהן: מענק לעידוד התעסוקה לעסקים שהחזירו עובדים מחל"ת בגובה של עד 7,500 ש"ח לכל עובד שהוחזר.

יצחק כהן: יתר על כן, בתקופת הסגר הועמק הסיוע הממשלתי באופן הבא – אתה לא רושם: מענק הוצאות קבועות והחזר ארנונה ניתן – – –

עודד פורר: איציק, זה לא בדיחה, זה לא בדיחה.

יצחק כהן: אני לא צוחק.

יצחק כהן: אני אומר לך, תבדוק אותי.

עודד פורר: עסקים קורסים.

עודד פורר: עסקים קורסים.

יצחק כהן: אז תבדוק אותי.

יצחק כהן: מה שאני אומר – תבדוק אותי.

עודד פורר: אתה אומר לי פה מענק על החזרת עובדים.

עודד פורר: לא ביצעתם 10% מזה.

יצחק כהן: אני אומר, הכול בדוק.

יצחק כהן: לא חוכמה לשבת ביציע – – –

עודד פורר: 10% מזה לא ביצעתם, מה אתה מדבר?

יצחק כהן: לא נכון, לא נכון, לא נכון.

עודד פורר: על מה אתה מדבר?

עודד פורר: 6 מיליארד שקל – – –

יצחק כהן: לא נעים, אתה חבר שלי – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד, אני שומר על הבריאות שלך.

חמד עמאר: אני שומר על הבריאות שלך.

חמד עמאר: תירגע.

יצחק כהן: עודד, אתה חבר שלי, לא נעים לי לתקוף אותך.

עודד פורר: אתה מספר לי סיפורים, את זה אני יודע.

עודד פורר: לקרוא את המספרים של מה שאמרתם שתיתנו אני מכיר.

עודד פורר: בוא תראה מה אנחנו מקבלים – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד, חבר הכנסת עודד, בבקשה.

עודד פורר: תראה מה אנחנו מקבלים פה על עסקים שרשות המיסים – – –

יצחק כהן: זה שאתה צועק זה לא אומר שאתה צודק.

עודד פורר: בחייך, אל תספרו לי שהכול נפלא.

יצחק כהן: זה שאתה צורח – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עודד.

עודד פורר: אתה מגיע לפה מחייך, הכול נהדר, הכול נפלא.

עודד פורר: מה קרה לכם?

עודד פורר: אתם לא מתביישים?

חמד עמאר: תודה, תודה.

יצחק כהן: זה שאתה צועק – – –

עודד פורר: אתה לא מתבייש?

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: אני צריך להתבייש?

יצחק כהן: אתה צריך להתבייש.

יצחק כהן: אתה מפיץ שמועות שווא, אתה נותן נתוני שווא.

יצחק כהן: אתה תתבייש.

עודד פורר: תתבייש.

עודד פורר: העסקים קורסים, ואתה מגיע בבדיחות הדעת, עם תקציבים שאתם לא מבצעים אותם – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר.

חמד עמאר: תרגיעו אותו, חבר'ה.

חמד עמאר: תרגיעו אותו, תרגיעו אותו.

עודד פורר: זה לא מגיע לאנשים, זה לא מגיע אליהם.

עודד פורר: אתה לא מתבייש?

יצחק כהן: אתה צריך להתבייש, כשאתה לא יכול להתמודד עם הנתונים אז אתה מתחיל לצרוח.

עודד פורר: מספר לי פה סיפורים, לא נתונים.

יצחק כהן: תתחיל לצרוח.

עודד פורר: אמרתי לך, אל תספר לי מה מופיע בספר, תספר לי מה הגיע.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד, בבקשה.

עודד פורר: מה הגיע לאנשים.

עודד פורר: לא הגיע אליהם כלום.

חמד עמאר: תודה רבה, תודה רבה.

עודד פורר: אנשים רעבים ללחם ואתה עושה מזה בדיחה.

יצחק כהן: אתה עושה מזה בדיחה.

עודד פורר: אתה עושה מזה בדיחה.

עודד פורר: תתבייש לך.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק כהן: לא נעים לי להגיד לך – – –

עודד פורר: תתבייש לך.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: עודד, לא נעים לי להגיד לך, אבל תפסיק לבלבל את המוח.

יצחק כהן: לא נעים.

עודד פורר: תתבייש לך.

עודד פורר: תתבייש לך.

יצחק כהן: תפסיק לבלבל את המוח.

יצחק כהן: לא יעזור לך.

יצחק כהן: עודד, לא יעזור לך.

עודד פורר: אנשים רעבים ללחם, הכסף לא מגיע, ואתה מספר לי על 6 מיליארד שקל שנתתם – – –

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: אין לך – – –

חמד עמאר: עודד.

חמד עמאר: תרגיע אותו, תרגיע אותו.

חמד עמאר: עודד.

עודד פורר: הכסף לא מגיע.

עודד פורר: לא נתנו בכלל, על מה אתה מדבר?

יצחק כהן: אתה לא יכול להתמודד, אתה לא יכול להתמודד – – –

עודד פורר: על מה אתה מדבר?

עודד פורר: תתבייש.

עודד פורר: בושה.

חמד עמאר: תוציא אותו, שישתה משהו, שישתה משהו.

עודד פורר: בושה.

יצחק כהן: עודד, אתה לא יכול להתמודד – אתה מתחיל לצרוח.

עודד פורר: אני יכול להתמודד.

עודד פורר: אתה לא מתמודד.

יצחק כהן: זה המפלט, זה המפלט – – –

עודד פורר: פעם אחת לא ענית פה – – –

יצחק כהן: זה המפלט של שקרן.

יצחק כהן: זה המפלט של שקרן.

חמד עמאר: עודד, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עודד פורר: פעם אחת.

עודד פורר: בכל ההצעות לסדר-היום אתה עולה ומקריא אותו דבר – – –

חמד עמאר: עודד, תודה, תודה, תודה.

יצחק כהן: זה המפלט – – –

עודד פורר: לא ענית פעם אחת על מה שאני שואל אותך.

עודד פורר: פעם אחת.

חמד עמאר: תוציאו אותו.

יצחק כהן: עודד, עודד, הצרחות וההשמצות זה המפלט של השקרן, אוקיי?

עודד פורר: תתבייש לך.

עודד פורר: אתה שקרן.

יצחק כהן: תתבייש אתה.

יצחק כהן: תתבייש.

עודד פורר: אתה שקרן.

עודד פורר: אתה שקרן.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

חמד עמאר: אני מבקש שתירגע לגמרי.

חמד עמאר: אני לא רוצה שתענה.

יצחק כהן: אם היית צודק לא היית צורח כמו כרוכיה.

חמד עמאר: השר ייתן את הדברים שלו.

חמד עמאר: את הדברים שלך אמרת, שהשר ייתן את הדברים שלו וזהו.

חמד עמאר: אנחנו נשמע את סגן השר.

עודד פורר: פעם אחת לא ענית.

עודד פורר: פעם אחת.

יצחק כהן: אתה חוזר על השקרים האלה עוד פעם ועוד פעם.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק כהן: תחזור עליהם אלף פעם – תקבל אלף פעם אותה תשובה.

יצחק כהן: לא יעזרו השקרים שלך.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בבקשה, סגן השר.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: לא מספיק להיות חבר באופוזיציה בשביל לצרוח ככה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני סגן השר.

חמד עמאר: תירגעו, חבר'ה, תירגעו.

יצחק כהן: אני רגוע.

יצחק כהן: אני לא צריך לצרוח, כי אני אומר נתונים אמיתיים.

יצחק כהן: הוא יכול לבדוק אותי.

יצחק כהן: הוא, אין לו נתונים, הוא לא יכול להתמודד איתם – הוא מתחיל לצרוח.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: מענק הוצאות קבועות והחזר ארנונה ניתן לחודשים ספטמבר-אוקטובר לכל עסק שנפגע מעל 25% ולכל חברה שמחזורה עד 400 מיליון ש"ח.

עודד פורר: כמה עסקים קיבלו את החזר ארנונה?

עודד פורר: כמה עסקים קיבלו עכשיו החזר ארנונה?

עודד פורר: אתה יודע שהם לא מצליחים לקבל – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד, חבר הכנסת עודד, תודה.

יצחק כהן: כל מי שזכאי קיבל.

יצחק כהן: כל מי שזכאי קיבל.

עודד פורר: לא, כי הם מחכים למכתב מרשות המיסים חמישה חודשים.

עודד פורר: על מה אתה מדבר?

חמד עמאר: תודה, תודה רבה.

יצחק כהן: תביא את הפרטים, אתה יודע מה?

עודד פורר: – – –

יצחק כהן: תביא את הפרטים, תביא את הפרטים.

עודד פורר: את כולם אני אביא לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד, אני קורא אותך – – –

יצחק כהן: פעם אחת תביא.

חמד עמאר: תוציאו אותו החוצה, בבקשה.

חמד עמאר: תוציאו אותו, שיירגע.

יצחק כהן: תביא, תביא, אמרתי לך 20 פעם שתביא.

יצחק כהן: אתה לא מביא.

יצחק כהן: למה אתה לא מביא?

יצחק כהן: כי אין לך.

יצחק כהן: אם יש לך, תביא.

עודד פורר: תתבייש לך.

יצחק כהן: תתבייש אתה, חצוף.

עודד פורר: אנשים, אתה אומר להם: החזר ארנונה – – – את הכסף.

יצחק כהן: אתה משקר.

יצחק כהן: אתה משקר.

עודד פורר: הכסף לא הגיע לאנשים.

יצחק כהן: תביא את האנשים האלה.

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: על מה אתה מדבר?

עודד פורר: אתה מנותק לגמרי ממה שקורה.

עודד פורר: אתה פשוט מנותק.

יצחק כהן: אתה משקר במצח נחושה.

עודד פורר: אתה פשוט מנותק.

יצחק כהן: תביא את הפרטים.

יצחק כהן: אתה יכול להביא את הפרטים?

חמד עמאר: אדוני סגן השר, תענה – – –

יצחק כהן: לא, לא, תביא את הפרטים פעם אחת, פעם אחת תביא את הפרטים.

יצחק כהן: פעם אחת תביא נתונים, ולא לשקר במצח נחושה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: (חבר הכנסת עודד פורר יוצא מאולם המליאה.)

יצחק כהן: שקרן.

יצחק כהן: טוב, אני עונה למלכיאלי.

יצחק כהן: איפה מלכיאלי?

משה אבוטבול: אני פה, שומע.

יצחק כהן: אני אענה לך.

יצחק כהן: הוא חוזר על אותם שקרים.

יצחק כהן: תביא פעם אחת נתונים, תביא זכאי אחד שלא קיבל, תביא אחד שלא קיבל.

יצחק כהן: כל פעם הוא יושב פה וצורח כמו כרוכיה.

יצחק כהן: זה שהוא באופוזיציה – כל הכבוד.

יצחק כהן: אני לא אומר שהכול בסדר, יש תקלות, אבל תביא פעם אחת, נראה על מה אתה מדבר.

יצחק כהן: פעם אחת תביא נתון, תביא אחד שלא קיבל.

מיכאל מלכיאלי: ניחוח הבחירות שלהם, אין מה לעשות.

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: אבל בגלל שהיושב-ראש הוא חבר שלו, אז אני לא רוצה לתקוף את המפלגה הזאת.

משה אבוטבול: סגן השר – – –

חמד עמאר: בוא נתקדם בתשובה, שנשמע כמה קיבל כל אחד ואחד.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: שיביא נתונים, שיגיד מי לא קיבל, שיביא זכאי אחד שלא קיבל.

יצחק כהן: לשבת פה ולצרוח ולהשמיץ, זה מה שהוא יודע לעשות?

יצחק כהן: אגב, זה לא ייגמר.

יצחק כהן: בשבוע הבא זה יחזור על עצמו ובעוד שבועיים זה יחזור על עצמו.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: אני לא יודע אם צריך לענות לו.

יצחק כהן: פעם אחת ענינו לו אז לא צריך לענות לו יותר.

מיכאל מלכיאלי: להגיד כנ"ל.

יצחק כהן: ניתן מענק שימור עובדים לעסקים ששומרים על עובדיהם בתקופת ההסגר.

יצחק כהן: מלבד צעדים אלה, בחודשים מרץ-אפריל ניתן סיוע בהיקף משמעותי באמצעות הכלים הבאים: הפחתת ארנונה לשלושה חודשים; מענק השתתפות בהוצאות קבועות לעסקים קטנים עד מחזור מכירות של 20 מיליון ש"ח, שהיו זכאים למענק של עד 400,000 ש"ח אם נפגעו במהלך החודשים מרץ-אפריל או מרץ–יוני ביחס לשנת 2019; שתי פעימות של מענק סיוע ייעודי לעצמאים: במסגרת הפעימה הראשונה, שהייתה מצומצמת, למעלה – איפה הוא, אני אגיד לו כמה קיבלו, 248,000 עצמאים קיבלו עד עתה סכום ממוצע הגבוה מ-4,000 ש"ח; במסגרת הפעימה השנייה תנאי המענק הורחבו באופן משמעותי כך שסכום המענק המקסימלי עלה מ-6,000 ל-10,500 ונכללות בו אוכלוסיות נוספות, כגון שכירים בעלי שליטה.

יצחק כהן: עד היום – איפה הוא?

יצחק כהן: תעביר לו, כבודו.

יצחק כהן: עד היום קיבלו מענק במסגרת פעימה זו למעלה מ-411,000 עצמאים, אדון אה – זה הכול, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע?

יצחק כהן: אני מבקש להעביר את זה לוועדת הכספים, לבדוק את הנתונים.

יצחק כהן: שיביא נתונים אם יש לו.

יצחק כהן: שיביא.

חמד עמאר: לאיפה אתה רוצה שנעביר?

יצחק כהן: תעבירו את זה לכספים, לאן שאתם רוצים.

חמד עמאר: איפה אתה רוצה?

חמד עמאר: ועדת הכספים זה בסדר?

חמד עמאר: אז בוא נצביע לוועדת הכספים.

חמד עמאר: אני אחכה לך עד שתגיע למקום שלך, או שאני אוסיף אותך.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: אתה יכול להכניס את חבר הכנסת עודד, כי הוא צריך להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: תכניס את חבר הכנסת עודד.

חמד עמאר: עודד, גם אתה מצביע לוועדת הכספים?

חמד עמאר: אז אני מוסיף אותך.

חמד עמאר: מלכיאלי, אני מוסיף.

חמד עמאר: אז חמישה בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד ביקש הודעה אישית.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

יצחק כהן: גם אני מבקש הודעה אישית.

חמד עמאר: התקנון לא מאפשר את זה.

יצחק כהן: התקנון מאפשר.

חמד עמאר: אם הוא יתקוף אותך עכשיו, כן.

יצחק כהן: לא, לא, הוא תקף אותי קודם.

חמד עמאר: לא, בקריאת ביניים אני לא יכול.

חמד עמאר: אם הוא יתקוף אותך כאן, תהיה הודעה אישית, אבל אנחנו לא עושים דיאלוג בדרך כלל בנושא הזה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: תראה, אדוני השר, אתה יודע כמה אני מכבד אותך.

חמד עמאר: סגן השר, סגן השר.

עודד פורר: לא, הוא שר במשרד האוצר.

יצחק כהן: מכבד אותי כאחרון הבריונים, כאחרון הבריונים – – –

חמד עמאר: לא, הוא סגן שר, לא שר.

חמד עמאר: בבקשה.

עודד פורר: כל כך הרבה מחליפים בממשלה, שרים, סגנים, אני כבר לא יודע.

יצחק כהן: תקפת אותי כאחרון הבריונים.

יצחק כהן: אתה לא מכבד אותי.

עודד פורר: אני חייב לומר, אדוני, פעם אחר פעם אתה עולה פה להשיב לי על הצעות לסדר-היום – – –

יצחק כהן: תביא נתונים.

יצחק כהן: תביא – – –

עודד פורר: אני מנסה.

עודד פורר: אם תיתן לי אני אענה.

יצחק כהן: יש לך אותם?

יצחק כהן: תביא, תביא אותם.

עודד פורר: בוא אני אגיד לך בדיוק, בוא אני אסביר לך בדיוק את התהליך – – –

יצחק כהן: אתה מבלבל את המוח.

עודד פורר: בוא אני אסביר לך בדיוק את התהליך שעובר בעל עסק כדי לקבל את ההנחה בארנונה שאתה דיברת עליה.

עודד פורר: בוא אני אסביר לך בדיוק את התהליך שעובר בעל עסק כדי לקבל את אותו מענק החזרת עובדים לעבודה – שאתה יודע שהוא לא בוצע.

עודד פורר: אתה יודע.

עודד פורר: אתה בא לפה ומקריא לי את המספרים של מה שמופיע בספר התקציב?

עודד פורר: אני יודע אותם.

עודד פורר: אמרתי לך את זה גם לפני כן.

עודד פורר: בכל הצעה שעליתי לפה – – –

יצחק כהן: – – –

עודד פורר: בכל הצעה שעליתי לפה אמרתי לך: תענה על השאלה שאותה אני שואל.

יצחק כהן: אני עונה לך – – –

עודד פורר: כי כשאתה אומר:

עודד פורר: נתנו מענק עד 7,500 לעובד – איזה יופי, אבל כמה עובדים חזרו ככה לעבודה?

עודד פורר: יגידו לך הפקידים במשרד שלך.

עודד פורר: תביא אותם אחד-אחד – הם יגידו לך שנכשלתם במענק הזה.

עודד פורר: אתה יודע למה?

עודד פורר: כי הוא היה עקום.

עודד פורר: וכשחוקקתם אותו אמרנו לכם שאתם מחוקקים אותו עקום, והוא לא מעודד חזרה לעבודה, והוא מוביל לזה שעובדים מחזיקים את המעסיקים שלהם ואומרים להם: כדי שתקבל את המענק אנחנו רוצים תוספות כאלה או אחרות.

עודד פורר: זה מה שהמענק הזה עשה, ובגלל זה, מתוך 6 מיליארד שקל לא ביצעתם אפילו 15% מזה.

עודד פורר: אתה יודע מה?

עודד פורר: עכשיו אני אגיד לך יותר מזה.

עודד פורר: לגבי הארנונה – אני לא סתם מתפוצץ.

עודד פורר: אני מתפוצץ כי אני יום-יום רואה את העסקים האלה, אני יום-יום יושב אצלם בעסק.

יצחק כהן: אתה – – –

עודד פורר: החזר ארנונה – תבין מה עובר בהחזר ארנונה, תבין מה עובר בהחזר ארנונה ותגיד לי אתה כמה החזרת ארנונה.

עודד פורר: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, מה אתה צריך לעשות כבעל עסק כדי לקבל את החזר הארנונה.

עודד פורר: קיבלת חיוב ארנונה מהעירייה.

עודד פורר: כל העסקים האלה שאתם מספרים לנו שנתתם להם פטור מארנונה קיבלו את חיוב הארנונה מהעירייה.

עודד פורר: הם הולכים לעירייה ואומרים: סליחה, הודיעו שיש לנו פטור מארנונה.

עודד פורר: לא, תביאו לנו מכתב מרשות המיסים ששם כתוב לכם שמגיע לכם פטור מארנונה לפי זה שההכנסה שלכם ירדה ב-60%, ובלי המכתב הזה אין לכם פטור.

עודד פורר: ומה אומרת רשות המיסים, אדוני סגן השר שממונה עליה?

עודד פורר: תקבלו את המכתב – עוד שלושה, ארבעה, חמישה חודשים.

עודד פורר: קיבלו את הסיוע, רשות המיסים כבר בדקה שהם זכאים לסיוע, הם קיבלו את הסיוע שלפיו ראו שהייתה להם ירידה במחזור, והם לא מקבלים את המכתב.

עודד פורר: והם מתחילים לרוץ בין הרשות לעסקים קטנים – הסוכנות לעסקים קטנים, סליחה – לבין רשות המיסים, ובסוף הכסף לא מגיע.

עודד פורר: וזאת השורה התחתונה, אדוני – –

יצחק כהן: – – –

עודד פורר: – – ועל זה אני דיברתי – –

יצחק כהן: – – –

עודד פורר: – – ובגלל זה אני רותח.

עודד פורר: כי לבוא לפה ולספר לי את המספרים של מה שחשבתם לעשות – אני אומר לך את זה פעם אחר פעם: מה שחשבתם לעשות לא עובד.

יצחק כהן: אתה מוכן להביא מקרה אחד?

עודד פורר: אני לא אביא לך מקרה אחד, אני אביא לך 100.

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: אני אביא לך 100.

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: פה בירושלים, תצא החוצה – אתה תראה 100 – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: אתה מכיר אותם, אתה מכיר אותם, מיכאל, הם מגיעים גם אליך.

עודד פורר: גם אתה מקבל את הפניות האלה.

עודד פורר: ישבתי עם חברי הכנסת מהסיעה שלך בוועדה.

יצחק כהן: תביא אותם.

עודד פורר: אני אביא לך את כל הפניות האלה.

יצחק כהן: אין לך אותן.

עודד פורר: בטח שיש לי אותן.

יצחק כהן: – – –

עודד פורר: והינה, אני אומר עכשיו, שומעים אותי בשידור – –

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: – – כל בעלי העסקים – –

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: – – שירדה להם ההכנסה ב-60% ולא קיבלו את הפטור מארנונה: נא לשלוח מייל לסגן האוצר – ואתה תראה מה יקרה לך במייל.

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: אתה תראה מה יקרה לך במייל – –

יצחק כהן: תביא.

עודד פורר: – – כי אני מקבל את הפניות האלה – –

יצחק כהן: אתה אל תאיים – – –

עודד פורר: – – כולל הפניות של ההחזר שמבקשים מאנשים חזרה.

יצחק כהן: אל תאיים, אל תאיים עליי.

עודד פורר: אני לא מאיים עליך.

יצחק כהן: אתה מאיים עליי.

עודד פורר: אני לא מאיים עליך – –

יצחק כהן: אתה מאיים עליי.

עודד פורר: – – אני רק אומר לך דבר אחד מאוד פשוט – –

יצחק כהן: תביא מקרים.

עודד פורר: – – תצאו מהמשרדים שלך, תצאו מהרכבים שלכם – –

יצחק כהן: אתה מדבר ולא מביא אפילו – – –

עודד פורר: – – ותיכנסו לעסקים, תיפגשו עם אנשים ותבינו שכל המנגנון שבניתם פה – וזה לא אישי וזה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, זה עניין שאתם הקציתם כספים שלא מגיעים בשורה התחתונה לאן שהם צריכים להגיע.

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: בטח שאני מביא את האנשים.

יצחק כהן: תביא, תביא.

מיכאל מלכיאלי: – – –

עודד פורר: – – – וזה הסיפור כולו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הוא לא תקף אותך אישית אפילו במילה אחת.

יצחק כהן: אז אני – – –

חמד עמאר: הוא לא תקף אותך אישית.

חמד עמאר: אתה יכול לענות לו כי אתה משיב לחבר הכנסת עבאס מנסור.

חמד עמאר: הוא היחידי.

חמד עמאר: אתה יכול להשיב לו.

חמד עמאר: אני מבקש מכם רק להיות רגועים.

חמד עמאר: << הלסי >> היעדר תקציב מדינה מעכב את אישור התוכנית למיגור הפשיעה בחברה הערבית << הלסי >>

חמד עמאר: עכשיו חבר הכנסת מנסור עבאס ירגיע את כולם, יעלה לכאן בהצעה שלו: היעדר תקציב מדינה מעכב את אישור התוכנית למיגור הפשיעה בחברה הערבית – הצעות לסדר-היום מס' 2397, 2401 ו-2406.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מנסור.

חמד עמאר: אני מכיר את הנושא.

מנסור עבאס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: חבריי חברי הכנסת, הנושא הזה, בהגדרה, הוא פיקוח נפש.

מנסור עבאס: לפני תום שנת 2020 עברנו את 100 הנרצחים, אנחנו עומדים על 104 נרצחים, ומתפללים שבשבועיים-שלושה שנותרו לנו אנחנו לא נשבור עוד ועוד שיאים.

מנסור עבאס: בחמש השנים האחרונות אין ספק שיש עלייה מתמדת במספר הנרצחים.

מנסור עבאס: ואני מדבר רק על אלמנט אחד או על פרמטר אחד שלפיו אנחנו מגדירים את תופעת הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

מנסור עבאס: כמובן, יש פגיעה פיזית, יש יריות, יש גנבות, יש שרפות ועוד כל מיני פרמטרים, ובכל הפרמטרים, אדוני היושב-ראש, לצערי, אנחנו מככבים בחברה הערבית.

מנסור עבאס: אנחנו 20% מהאוכלוסייה, אבל אם נסתכל, מספר הרציחות זה פי ארבעה מהשיעור שלנו.

מנסור עבאס: השנה הגדלנו את זה.

חמד עמאר: אתה מדבר על יותר מ-80%.

מנסור עבאס: בדיוק, בוא נגיד קרוב ל-70%, פי 3.5; היינו ב-2019 בשני שלישים.

מנסור עבאס: במקרי הירי, 93% ממקרי הירי המדווחים – כי יש מקרי ירי לא מדווחים – מתבצעים בחברה הערבית.

מנסור עבאס: כולם מסכימים היום שיש בעיה חמורה שקוראים לה הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

מנסור עבאס: הכישלון והמחדל של הממשלה הוא שהיא לא מצליחה לא רק להוריד את אחוז הפשיעה והאלימות בחברה הערבית – אפילו לא מצליחה לבלום את העלייה, אדוני סגן השר יצחק כהן.

מנסור עבאס: לכן אנחנו ממשיכים.

מנסור עבאס: בשנה שעברה השיא היה 94, השנה אנחנו עומדים על 104 ומתפללים שלא יירצחו עוד אנשים.

מנסור עבאס: כמובן, יש בזה הרבה אלמנטים: ארגוני פשע שמשתרשים בחברה הערבית או מתריסים נגד שלטון החוק.

מנסור עבאס: גם בתוך משפחות נורמטיביות יש גרעינים עברייניים וכו'.

מנסור עבאס: אני יכול עכשיו גם להיכנס לאלימות במשפחה והפשיעה במשפחה.

מנסור עבאס: לא מזמן היה אירוע טרגי בכפר עראבה שבו נרצחה ופאא, וברוך השם, לפני יומיים המשטרה הצליחה לעצור את הרוצח.

מנסור עבאס: איפה אנחנו עומדים עכשיו?

מנסור עבאס: יש תוכנית מקיפה למיגור הפשיעה והאלימות.

מנסור עבאס: במשך כמעט שנה, בוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה והאלימות אנחנו עובדים יחד עם משרדי הממשלה, עם משרד ראש הממשלה, שבו הוקם צוות בין-משרדי כדי לגבש את התוכנית הזאת.

מנסור עבאס: אז יש תוכנית, והתוכנית היא טובה, ואם מיישמים את התוכנית הזאת כלשונה, אין ספק שהיא תשיג את המטרה.

מנסור עבאס: מה חסר לנו, אדוני סגן האוצר?

מנסור עבאס: חסר לנו תקציב.

מנסור עבאס: העלות המשוערת של התוכנית הזאת – 2.5 מיליארד שקל למשך חמש שנים.

מנסור עבאס: אנחנו מדברים על משהו כמו 500 מיליון שקל כל שנה.

מנסור עבאס: כשאנחנו מדברים על כסף מול חיי אדם, על חיי משפחה ועל חברה שאיבדה את הביטחון האישי של בניה ואת הביטחון המשפחתי והקהילתי, הממשלה הייתה צריכה מזמן לעשות ישיבה מיוחדת בנצרת ומשם להוציא החלטה שהיא מאשרת את התוכנית הזאת ומקצה תקציב כדי שהתוכנית תהיה עוצמתית וכדי שכל המנגנונים, המשרדים והמשטרה וכו', יתחילו לפעול כראוי.

מנסור עבאס: ב-2016 הייתה החלטה כזאת, 1402, שתוקצבה בכ-200 מיליון שקל.

מנסור עבאס: בסופו של דבר הסכום האחרון שקוצץ – 470 מיליון שקל.

מנסור עבאס: מה הבעיה?

מנסור עבאס: אין תקציב מדינה, ולכן שואלים: איך נביא תקציב לתוכנית הזאת?

מנסור עבאס: אין תוכניות כלכליות השנה, ואמרתי כבר כמה פעמים: השנה אישרנו כמה וכמה תוכניות כלכליות.

מנסור עבאס: אני זוכר: 80 מיליארד, 17 מיליארד, 11 מיליארד; פעם אישרנו 2 מיליארד שקל.

מנסור עבאס: אני חושב שאם יש רצון במשרד ראש הממשלה ובמשרד האוצר הם יכולים לגייס את הכסף הזה אפילו אם אין תקציב למדינה.

מנסור עבאס: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו כן דורשים שהממשלה, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה, יביאו בהקדם האפשרי – אם זה אפשרי אז ביום ראשון הבא – את התוכנית לאישור, ויקבעו שם מאיפה הם מביאים את הכסף לשנה הראשונה לפחות, 2021, 500 מיליון שקל.

מנסור עבאס: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה לך, אדוני.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: זה נושא מאוד חשוב שהעלה חבר הכנסת מנסור.

חמד עמאר: מדובר על יותר מ-100 נרצחים, בעצם 104 נרצחים.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבל שעודד פורר לא נמצא פה, יש לי הרבה מה להגיד לו.

יצחק כהן: הוא כל פעם עולה וצורח.

יצחק כהן: אדם שצורח, בעיקרון ברור שהוא לא צודק, כי אם הוא היה צודק הוא לא היה צריך לצרוח.

יצחק כהן: כל פעם מחדש אני אומר לו: יש לך מקרים – תביא, נבדוק אותם.

יצחק כהן: לא מביא.

יצחק כהן: עוד פעם חוזר וצורח כמו כרוכיה.

יצחק כהן: אבל זה כנראה דפוס התנהגות.

יצחק כהן: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, עוד פעם דבר כזה חוזר – נפסיק להתייחס אליו.

יצחק כהן: זה לא לעניין.

יצחק כהן: בכל מקרה, ההצעה שמונחת פה לפניכם, בנושא היעדר תקציב מדינה מעכב את אישור התוכנית למיגור הפשיעה בחברה הערבית – באוקטובר 2019 הנחה ראש הממשלה את ממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה לעמוד בראש צוות שהורכב ממנכ"לי משרדי הממשלה השונים כדי לגבש תוכנית לטיפול בפשיעה החמורה ולמניעת אלימות בחברה הערבית.

יצחק כהן: בדיוני הצוות, אדוני היושב-ראש, השתתפו גם נציגי משרד האוצר.

יצחק כהן: ברור כי ליישום התוכנית יש היבטים בעלי משמעות תקציבית משמעותית, לכן קידום התוכנית צריך להיעשות במסגרת אישור תקציב המדינה – הקרוב – ובהתאם לסדרי העדיפות של הממשלה.

יצחק כהן: אנשי משרד האוצר עובדים בימים האלה על הכנת תקציב 2021 – בתפילה שהוא יעבור – והוא יועבר לאישור הממשלה ולאחר מכן לאישור הכנסת בהתאם ללוחות הזמנים.

יצחק כהן: על כל פנים, הבעיה היא חמורה מאוד.

יצחק כהן: אני גם לא מבין את משטרת ישראל.

יצחק כהן: איך זה יכול להיות שאזרחי ישראל מחזיקים ארסנל נשק בתוך הבתים שלא מבייש ארגון פשיעה, או ארגון צבאי, להבדיל, ולא נעשה כלום בעניין הזה?

יצחק כהן: אנחנו שומעים דברים מזעזעים.

יצחק כהן: יודעים איך לאסוף את הנשק הזה ולא אוספים אותו ולא עושים – יכול להיות שכן עושים, אבל במבחן התוצאה זה גרוע מאוד.

יצחק כהן: כל אחד במגזר יוצא עם תת-מקלע, אקדח, רימונים, שמעתי שגם יש להם מאגים, M16, קלצ'ניקוב וכלי נשק מאולתרים, ועושים ככל העולה על רוחם.

יצחק כהן: הם מציקים, גובים דמי חסות.

יצחק כהן: הלוא ברור שהנשק הזה, שהיום שמופנה נגד האוכלוסייה הערבית, חלילה עלול גם להיות מופנה נגד האוכלוסייה היהודית.

יצחק כהן: אני פשוט לא מבין את סדרי העדיפויות ולמה העניין הזה לא מגיע לפתרון.

יצחק כהן: מישהו יכול להסביר לי?

יצחק כהן: זו הערה לשר המשטרה, לשר לביטחון פנים, שיביא את זה בחשבון.

יצחק כהן: לדעתי זו בעיה חמורה מאוד – בעיה ביטחונית.

יצחק כהן: מעבר לזה שהיא גם בעיה של פשיעה ובעיה חברתית קשה, היא גם בעיה ביטחונית קשה מאוד.

יצחק כהן: לא יעלה על הדעת שאזרחים מחזיקים ארסנל של נשק בתוך הבתים שלהם.

יצחק כהן: אנחנו לא שומעים שיש מבצע איסוף או מבצע של פעולה אגרסיבית נגד ארגוני הפשיעה הזאת.

יצחק כהן: אדוני, זה נשגב מבינתי.

יצחק כהן: על כל פנים, מנסור, איזו ועדה אתה רוצה?

מנסור עבאס: האם אתה יכול לאשר שב-2021, יש שם סעיף – – –

יצחק כהן: אני לא צריך לאשר, אני אמרתי את זה לפרוטוקול, רק שיהיה תקציב2021 .

יצחק כהן: תתפלל שזה יעבור, שהמנהיגים שלנו ייתנו לנו אור ירוק להעביר את התקציב.

יצחק כהן: באיזו ועדה אתה רוצה את זה?

מנסור עבאס: ועדת הכספים.

יצחק כהן: כספים?

יצחק כהן: לדעתי חוץ וביטחון, תשמע לי.

יצחק כהן: לדעתי ועדת החוץ והביטחון, כי יש פה בעיה ביטחונית קשה וחמורה.

מנסור עבאס: לא, אבל הם לא מתייחסים לזה כאל בעיה קשה.

יצחק כהן: לא, אבל אתה תבוא ויתייחסו לזה.

יצחק כהן: זו לא רק בעיה של פשיעה – אומנם זאת פשיעה חמורה, אבל זו גם בעיה ביטחונית קשה.

יצחק כהן: אני מציע ועדת החוץ והביטחון.

יצחק כהן: מתאים?

מנסור עבאס: אנחנו לא מיוצגים שם.

יצחק כהן: לא, אתה תוזמן לדיון, אין דבר כזה.

יצחק כהן: אתה תוזמן לדיון.

יצחק כהן: תוכל להזמין לשם את שר – – –

מנסור עבאס: אנחנו נלך לוועדת הכספים, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: כספים?

יצחק כהן: קיבלת עצה?

יצחק כהן: יזבק, את הצעת לו ועדת הכספים?

היבה יזבק: הוא הציע ראשון כספים ואני תומכת בהצעה שלו.

חמד עמאר: רק הוא יכול להציע, יזבק לא יכולה.

חמד עמאר: הוא המציע.

חמד עמאר: אתה – ועדת הכספים.

חמד עמאר: אדוני סגן השר, אתה מסכים?

יצחק כהן: אני מסכים.

מנסור עבאס: בוא נצביע על זה – לוועדת הכספים.

יצחק כהן: צרף אותי.

היבה יזבק: גם אותי, כבוד היושב-ראש.

היבה יזבק: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – ארבעה, כולל חברת הכנסת יזבק, כולל סגן השר, כולל חבר הכנסת טייב; כולל חבר הכנסת טייב זה חמישה.

חמד עמאר: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הכספים.

חמד עמאר: << הלסי >> הצורך בהגדרה מראש של גני הילדים ומעונות היום כמפעל חיוני בסגר הבא << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: הצורך בהגדרה מראש של גני הילדים ומעונות היום כמפעל חיוני בסגר הבא, שמספרן 2328, 2329, 2382, 2383, 2385 ו-2389.

חמד עמאר: חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני.

אנדרי קוז'ינוב: חבריי חברי הכנסת, אני מלווה את הסיפור של הגנים ושל הילדים מאז תחילת המשבר, ואני רוצה לספר – להקריא, למעשה – סיפור שכתבה אימא לילד בן שנה ושמונה חודשים שהגיע אליי.

אנדרי קוז'ינוב: לאימא קוראים אלי, אם אני לא טועה, ואני פשוט מקריא את הסיפור לגבי הילדים בגנים וכל הסגר הזה והכניסה והיציאה מהגנים: הבן שלי נכנס לראשונה לגן ב-1 במרץ 2020.

אנדרי קוז'ינוב: עברנו הסתגלות קשה מאוד, ואז, ב-15 במרץ, החל הסגר הראשון.

אנדרי קוז'ינוב: מהעבודה הוציאו אותי לחל"ת.

אנדרי קוז'ינוב: היינו יוצאים מהבית רק לסיבוב עם הכלבה, ובגלל שהילד היה צמא לצאת ולפגוש אנשים, הוא היה הולך אליהם ברחוב.

אנדרי קוז'ינוב: במאי החלטנו להשאיר את הילד בבית, ואני הייתי בחל"ת.

אנדרי קוז'ינוב: בספטמבר חזרנו לאותו גן, ושוב הייתה הסתגלות קשה.

אנדרי קוז'ינוב: למרות שבימים הראשונים ניתן היה להיות איתו בחצר – לא ערכתי את הסיפור.

אנדרי קוז'ינוב: אני עובדת חיונית בבנק, ובסגר השני עבדתי.

אנדרי קוז'ינוב: ביקשתי מההנה

אנדרי קוז'ינוב: לה לעבוד חצי יום כי הילד בבית.

אנדרי קוז'ינוב: נתקלתי באטימות.

אנדרי קוז'ינוב: לא האמינו לי שאין גן.

אנדרי קוז'ינוב: טענו שזה חיוני, ודרשו לראות אישור לכך שסגור.

אנדרי קוז'ינוב: אני עובדת חצי שבוע במשרד וחצי בבית, כמו כל העובדים.

אנדרי קוז'ינוב: קיבלתי איומים לחל"ת נוסף, או איום לבוא כל יום למשרד, מהסיבה שלא יכולתי לדבר הרבה בטלפון, כי הילד צועק ברקע כשאני בבית – בעלי שמר עליו.

אנדרי קוז'ינוב: ההסתגלות אחרי הסגר השני הייתה קשה מנשוא – שבועיים שבהם נאלצתי למסור אותו בשער ולשמוע בכי קורע לב מעבר לגדרות.

אנדרי קוז'ינוב: הייתי מקבלת בסוף היום ילד עם עיניים נפוחות מבכי.

אנדרי קוז'ינוב: היום הוא כל היום דבוק לגננת.

אנדרי קוז'ינוב: היה לו קושי לשחרר ולשחק עם הילדים האחרים.

אנדרי קוז'ינוב: עד שהסתגל, שוב היה סגר.

אנדרי קוז'ינוב: הילד גם נהיה תלותי.

אנדרי קוז'ינוב: אני הולכת לפיפי או יוצאת עם הכלבה – בכי קורע לב.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא רוצה לחשוב מה יקרה במקרה של סגר נוסף.

אנדרי קוז'ינוב: יש עמדה של הסתדרות הפסיכולוגים של הילדים בישראל שטעונת שאסור לשבור את הרצף החינוכי והטיפול הפסיכולוגי כי הפגיעה היא כל כך עמוקה וכל כך אנושה, שאנחנו נראה את התוצאות שלה בעוד כמה שנים בכל טווח הגילים האלה עד גיל שש.

אנדרי קוז'ינוב: ולכן, בסגר הבא שממשמש ובא, אסור לסגור את גני הילדים.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, זה טוב גם לגני הילדים הפרטיים וגם לממשלתיים.

אנדרי קוז'ינוב: אסור לסגור אותם, זה פוגע בילדים.

אנדרי קוז'ינוב: צריך למצוא מתווה איך משאירים אותם פתוחים.

אנדרי קוז'ינוב: הנפש של הילד זה לא אותו אקורדיון שראש הממשלה דיבר עליו; אי-אפשר לסגור את הנפש של הילד ולפתוח אותה, לסגור ולפתוח.

אנדרי קוז'ינוב: לכן צריך להשאיר את גני הילדים פתוחים, גם בהינתן העובדה האפידמיולוגית שלפיה אחוזי ההדבקה בגני הילדים מאוד מאוד מאוד נמוכים והסכנה שם היא מאוד נמוכה.

אנדרי קוז'ינוב: אפשר להימנע מזה, אפשר לראות.

אנדרי קוז'ינוב: זה רק ייתן לנו בטווח הארוך יתרונות, כי כרגע אנחנו מסתכלים על סכנות התחלואה ומתעלמים מסכנות התחלואה הנפשית ומאותה פגיעה בנפש הילד.

אנדרי קוז'ינוב: אם מתכללים את כל הדבר הזה, אנחנו צריכים למצוא דרך, מתווה, לא לסגור את גני הילדים עד גיל שש בסגר הבא, ששוב ממשמש ובא, ואני מקווה שחבריי שיעלו לדבר אחריי יתמכו במה שאני אומר.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

אנדרי קוז'ינוב: אני מבקש להעביר את זה לדיון לוועדת החינוך לאחר מכן, אם זה יאושר.

מנסור עבאס: כן, תודה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה, שלוש דקות.

היבה יזבק: תודה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, זה נושא שנוגע לכולם, ואני יכולה להזדהות איתו ולדבר על הנושא ועל הבעייתיות של הנושא גם כאימא לילד בן שנתיים וחצי.

היבה יזבק: אני יודעת מקרוב מה זה לסגור גנים ומה זה לסגור מעונות יום בתקופה כל כך חיונית.

היבה יזבק: אנחנו ראינו מקרוב עד כמה הסגירה הזאת גורמת לסבל גם בקרב ההורים ושיש קושי רב, במיוחד להורים החיוניים, להסתדר ולהסדיר את הילדים ולדאוג שהילדים יהיו במסגרת בטוחה לאורך ימים שלמים ואפילו חודשים, ואנחנו כבר כתשעה חודשים בתוך המשבר המתמשך הזה; ומצד שני הילדים – טובת הילד.

היבה יזבק: הוּכְחָה מחקרית החשיבות של הרצף החינוכי, החברתי והפסיכולוגי של השהות של הפעוט ושל התינוק ושל הילד במסגרת החינוכית באופן מתמשך.

היבה יזבק: בכל ההתנתקויות המתמשכות האלה כל תקופה, החזרה וההסתגלות מחדש – כמו שכל הזמן אנחנו אומרים, הם כל חושבים כאילו זה 1 בספטמבר, כל הזמן חושבים כאילו זה 1 בספטמבר.

היבה יזבק: עכשיו פותחים את השנה מחדש, וצריך שהילדים יסתגלו מחדש, וצריך שגם ההורים יתמודדו נפשית עם ההסתגלות הנפשית של הילדים ושל התינוקות ושל הפעוטות מחדש.

היבה יזבק: מה שכן, עכשיו אנחנו יכולים לומר שבוודאות – לפי הנתונים של משרד הבריאות, הוכח כי אין עלייה משמעותית בתחלואה עם פתיחת גני הילדים.

היבה יזבק: אז אין שום סיבה בעולם לסגירה נוספת וחוזרת ומתמשכת של גני הילדים, גם במקרים של סגר או במקרים של סגר מקומי, ביישוב ספציפי או בעיר ספציפית, במקרים כאלה.

היבה יזבק: מוכח גם, לפי ארגוני הפסיכולוגיה במדינה, כי עבור ילדים בגיל הרך קטיעת הרצף הטיפולי-חינוכי משבשת את תהליכי ההתקשרות החשובים ועלולה להוביל לקושי במתן אמון במטפלות ואף לקשיי הסתגלות כגון קושי בשינה, באכילה, בלמידה ובהתפתחות.

היבה יזבק: אני חושבת שלכולם חשוב שנגדל דור שלפחות נחסוך ממנו את החסכים הפסיכולוגיים והרגשיים הללו, אז בואו נציב גבולות ברורים ונסכם הפעם מראש שלפחות הטעות הזאת, של סגירה ופתיחה חוזרת של גני ילדים, לא תחזור על עצמה.

היבה יזבק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת היבה יזבק.

מנסור עבאס: בהחלט הצגת את הדברים גם בשפה מקצועית.

מנסור עבאס: כנראה שאת מהתחום.

היבה יזבק: כן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שזה אחד הדברים שלצערי שמנו בצד.

יוסף טייב: כחבר בוועדת חינוך אני אוכל לומר לכם שלא רק שלא ראינו נתונים שהתחלואה גבוהה בגני הילדים, אלא ראינו גם נתונים הפוכים.

יוסף טייב: לכן אני חושב שאנחנו צריכים קודם כול, בראשונה, להבין שהדור הזה שנמצא בגני ילדים, במעונות היום – מדובר בדור הבא שלנו, ויש לזה השלכות אמיתיות, אם זה ברמה הפסיכולוגית ואם זה ברמת ההסתגלות וברמה של התפתחות הילד.

יוסף טייב: אנחנו לא יכולים להמשיך עם הדבר הזה – לפתוח גן, לסגור גן.

יוסף טייב: הדברים האלה נאמרו.

יוסף טייב: אני רוצה להעלות נושא מאוד חשוב.

יוסף טייב: אנחנו הגדרנו מפעלים חיוניים – בתי חולים ועוד.

יוסף טייב: יש עשרות דוגמאות של גני ילדים ומעונות שנפתחו – שמרטפייה לאותם עובדים או רופאים או אחיות שמוסרים את עצמם לילות כימים כדי לטפל בחולים בקורונה, שכשהם באים להביא את הילדים שלהם מתחילים לעשות הגרלה איזה ילד יתקבל לאותה שמרטפייה ואיזה ילד לא.

יוסף טייב: אם אנחנו מדברים על מפעלים חיוניים, אז אני חושב שגני הילדים ומעונות היום הם אחד המפעלים החיוניים ביותר.

יוסף טייב: אי-אפשר מצד אחד להגדיר בתי חולים כחיוניים, ורופא או אח או אחות שיש להם ילד והם צריכים להכניס אותו לגן כדי לבוא ולטפל בחולה הזה, הם לא יכולים, אין להם מה לעשות עם הילד.

יוסף טייב: הדבר הזה הוא אבסורדי.

יוסף טייב: כחבר בוועדת החינוך, אני מצטרף לדברי קודמיי.

יוסף טייב: אני מבקש להעלות את הנושא הזה לסדר-היום בוועדת החינוך, ויפה שעה אחת קודם.

יוסף טייב: אל לנו להגיע לסגר שלישי ואז להגיד: אוקיי, עכשיו בואו נחשוב מה נעשה עם גני ילדים.

יוסף טייב: הנתונים נמצאים, כי עברנו את הגל הראשון, עברנו את הגל השני.

יוסף טייב: אני מקווה שלא נצטרך להגיע לגל השלישי, אבל היה ונגיע לגל השלישי – שנהיה מוכנים.

יוסף טייב: מספיק עם הדבר הזה של החלטורה ברגע האחרון ואנחנו לא יודעים אחרי זה איך לטפל בדברים.

יוסף טייב: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת יוסף טייב.

מנסור עבאס: יעלה וישיב על ההצעה לסדר-היום השר רפי פרץ, בבקשה.

רפי פרץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משרד הבריאות באמת רואה חשיבות רבה בפעילותה של מערכת החינוך, כולל גני הילדים, וזאת מתוך ראיית טובת הילדים עצמם בהיבט החינוכי, החברתי והנפשי.

רפי פרץ: לכן החזרת מערכת החינוך וגני הילדים לפעילות, כולל המעונות, נמצאת בעדיפות גבוהה.

רפי פרץ: כשהייתי שר החינוך, זה היה בעדיפות הראשונה והגבוהה.

רפי פרץ: אני המלצתי את זה ליואב ידידי, שר החינוך דהיום, שהדבר הראשון שיפתח יהיו גני הילדים והמעונות.

רפי פרץ: דרך אגב, הדבר הראשון שפתחנו היה החינוך המיוחד כולו, כולו, וזה אומר מגיל אפס עד גיל 22.

אנדרי קוז'ינוב: הערת ביניים: אסור היה לסגור אותו מלכתחילה.

רפי פרץ: זו שאלה לא פשוטה, שאלה לא פשוטה.

רפי פרץ: אני אגיד לך, הייתה שם בעיה שהאיגוד לא הסכים שהם יהיו עד שלא נסדר את יחסי הגומלין של – כדי שהם לא יידבקו, כי זה בקרבה מאוד גדולה, אז זו הייתה בעיה.

רפי פרץ: פתרנו אותה, ומייד הם חזרו, ראשונים.

רפי פרץ: על כל פנים, מה שאני רוצה לומר הוא שהנושא של גני הילדים היה בסגר הראשון בעדיפות ראשונה.

רפי פרץ: בסגר השני – בעדיפות שנייה, ולמען האמת, בצדק, לא רק בשל הצורך החשוב, שהדבר יאפשר להורים לחזור לעבודתם – שזו הערה חשובה – וכך גם למשק לתפקד בצורה טובה יותר, אלא גם כדי שלא תיפסק תורה של תלמודי תורה, של הילדים הקטנים שלנו, במובן הכי ישר ופשוט של המילה – ללמד אותם; כאמור, החשיבות שבהפעלת מערכת החינוך.

רפי פרץ: חשוב לציין כי הגדרה של מפעל חיוני, כמו שכבוד חברי הכנסת הנכבדים ביקשו, נתונה בידי משרד הכלכלה ולא בידי משרד הבריאות, אולם השאלה אם לאפשר פעילות של גני ילדים – מפעל חיוני זה עם הגדרות כבדות משקל בהגדרה הזאת, אבל השאלה אם לאפשר פעילות של גני ילדים ומעונות איננה לתפיסתנו רק שאלה משפטית, אלא נוגעת לשאלה מהי טובת הציבור ובריאותו.

רפי פרץ: ההחלטה על שמירת פעילויות פתוחות בזמן הסגר תלויה במידת התחלואה הקיימת במדינה, חשיבות הפעילות למשק, התרומה שעלולה להיות לאותה פעילות להוסיף להתפשטותה המגמה.

רפי פרץ: כמו שאמרת, חבר הכנסת יוסף טייב – אתה תהית מה יקרה בסגר השלישי, חס ושלום, שלא יבוא, אבל מה יהיה אז.

רפי פרץ: אני חושב שהתשובה מאוד ברורה.

רפי פרץ: לאור הנתונים הנמוכים ולאור העובדה שזה באמת במקום הכי קריטי והכי חשוב לנו, והכי חשוב לנו שההורים יצאו לעבודה, אין ספק שהדבר הראשון שיקרה הוא שזה ייפתח חזרה.

רפי פרץ: אני משוכנע בדבר הזה.

רפי פרץ: נתוני התחלואה בגילי הגן והמעונות לאורך המגפה מעידים על כך שהסיכון בקבוצת גיל זו הוא הנמוך ביותר – וצדקת בדוגמאות שהבאת – מבין קבוצות הגיל האחרות, ולכן קבוצה זו נפתחה מייד בשלב הראשון עם היציאה מהסגר.

רפי פרץ: נתוני התחלואה מאז הפתיחה מעידים שההחלטה הזאת הייתה נכונה, ואני אומר את זה בצורה מודגשת, כי אני מאוד מסכים שהגנים חייבים להיות פתוחים עד הקצה, עד הקצה.

רפי פרץ: פתיחה זהירה לא לוותה בעלייה התחלואה באותם גילים.

רפי פרץ: משרד הבריאות עוקב, ומנטר את נתוני התחלואה בגני הילדים ובמערכת החינוך ברמה היום-יומית, על פי מערכות המידע הקיימות המשרד הבריאות וכן מנתונים שאנו מקבלים מדי יום ממשרד החינוך וממשרד הרווחה.

רפי פרץ: זאת, כאמור, כדי לוודא כי היקף ההידבקות והתחלואה בגנים ובבתי הספר הוא סביר ואינו מביא להתפרצות.

רפי פרץ: ככל שמצב התחלואה יאפשר זאת, משרד הבריאות יתמוך בהשארת גני הילדים ומעונות היום פתוחים.

רפי פרץ: ואני אמרתי – עוד פעם: ממש עד הקצה.

רפי פרץ: עם זאת, במצב של תחלואה מפושטת ייתכן שלא יהיה מנוס מסגירתם עד לייצוב המצב והפחתת התחלואה – במטרה להבטיח את שלומם של הילדים, כמובן שמשרד הבריאות ימליץ על סגירה.

אנדרי קוז'ינוב: ההגדרה של מפעל חיוני מבחינתנו ניתנת כהגדרה בחוק של צווי ריתוק לעובדים חיוניים.

רפי פרץ: אז צריך להגדיר את זה.

אנדרי קוז'ינוב: הכוונה שלנו למפעל חיוני זה לצורך העניין משהו שחשוב לתפקוד המשק, ולא רק המשק, אלא גם לרציפות של הבריאות הנפשית של הילדים וההורים.

אנדרי קוז'ינוב: לכן כשאתה אומר – אני מניח שאתה עוד תדבר על דעת משרד הבריאות – –

רפי פרץ: אני מדבר בשם משרד הבריאות.

אנדרי קוז'ינוב: – – למשוך את זה עד הקצה, ולאפשר להם לעבוד עד הקצה – בנתונים האלה, מכיוון שאנחנו לא רואים שם התפרצות, לדעתי, לעניות דעתי, אסור גם לסגור את זה באמצע.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר, לא למשוך את זה עד הקצה ואז לסגור, כי אז לא עשינו שום דבר, כי אנחנו נגרום, אולי, בהערכת הסיכונים שלנו, אולי נמנע סיכון אחד פוטנציאלי, אבל אנחנו בוודאות נגרום לפגיעה באותם ילדים בסגר השלישי, פגיעה פסיכולוגית, בוודאות.

אנדרי קוז'ינוב: לכן עצם הסגירה היא בעייתית.

רפי פרץ: קודם כול, אני מסכים איתך שאנחנו צריכים מאוד להכניס בחשבון הכולל גם את הפגיעה הפסיכולוגית בילדים שנמצאים בבית ולא עושים כלום במשך תקופה ארוכה.

רפי פרץ: אנחנו רואים את התוצאות של זה עכשיו במערכת החינוך, לצערי הרב.

רפי פרץ: אם נעלה את זה – ואין לי שום בעיה שנשים את זה בוועדת החינוך – צריך לחשוב על הגדרה חינוכית של נושא החיוניות, כי היום במשק יש הגדרה מאוד ברורה.

רפי פרץ: חיוני זה אומר במלחמה וכו', בהגדרות מאוד מאוד מדויקות, ובגלל זה אני לוקח את המינוח שלכם.

רפי פרץ: לא חלקתי לרגע על החשיבות ועל הצורך ועל זה שזה ייפתח ראשון, רק שאני חושב שבאמת זה יהיה נבון מאוד לשבת בוועדה המלומדת ולנתח את ההגדרה המיוחדת של גני הילדים.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר.

מנסור עבאס: אנחנו מסכימים להעביר את זה לוועדת החינוך.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהגדרה מראש של גני הילדים ומעונות היום כמפעל חיוני בסגר הבא.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: אני כמובן אאפשר הצבעה מהמקום.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אנדרי – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – בעד; חברת הכנסת היבה יזבק – בעד; חבר הכנסת עמית הלוי – בעד; השר?

מנסור עבאס: כמובן.

מנסור עבאס: אני מצטרף אליכם.

מנסור עבאס: אז שבעה חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום עוברת להמשך דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

מנסור עבאס: << הלסי >> מדיניות התקדימים בתיקי ראש הממשלה << הלסי >>

מנסור עבאס: ההצעה הבאה לסדר-היום: מדיניות התקדימים בתיקי ראש הממשלה, מס' 2404, של חבר הכנסת עמית הלוי.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: יש לך עשר דקות, עמית.

עמית הלוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמית הלוי: שר המשפטים – אני מקווה שייכנס – השר פרץ, חברותיי וחבריי לכנסת, אזרחי ישראל, יש תופעה חמורה מאוד שאני מבקש ששר המשפטים ניסנקורן יתייחס אליה ושאנחנו, חברותיי וחבריי לכנסת, מחויבים לתקן אותה, וזאת ה"תקדמת" – מגפה של יצירת תקדימים בפרקליטות ובייעוץ המשפטי לממשלה שממציאים ומגדירים כתקדים.

עמית הלוי: לתקדים, אדוני היושב-ראש, יש שני צדדים: הוא יכול להיות דבר מצוין לחברה, לקדם אותה, להביא לקדמה, לשגשוג, אבל תקדים יכול להיות גם מאוד מסוכן לחברה שבה יחיד או כמה יחידים רוצים לפגוע במישהו והם לא יכולים – זה בניגוד למקובל, בניגוד למסורת החברתית – אז ממציאים דבר חדש, יש מאין, ומגדירים אותו כתקדים.

עמית הלוי: בפרקליטות, שתחת אחריות שר המשפטים, בייעוץ המשפטי שם, החליטו בשנים האחרונות להשתמש בצד הרע והמסוכן של תקדים.

עמית הלוי: הם לא עושים את זה כמובן על חשבונם, נניח ליזום תקדים של הפחתת שכר לפרקליטים הבכירים או נניח תקדים של פתיחה בחקירה של פרקליטי מחוז, נניח רות דוד.

עמית הלוי: התקדימים של עובדי משרד המשפטים מכוונים קודם כול לסיכול פוליטי ממוקד של לא אחר מראש ממשלה, לא של אזרח מן השורה.

עמית הלוי: לא עושים פה תקדים על עבריין אלים מהעולם התחתון; שפן הניסויים של התקדימים שלהם הוא ראש ממשלה ש-1.3 מיליון איש רוצים שהוא ינהל את המדינה.

עמית הלוי: האמינו לי, אזרחי ישראל, שאני מתלבט ממה להתחיל.

עמית הלוי: בואו נתחיל בתקדים העולמי של הסיקור האוהד כשוחד.

עמית הלוי: שוחד, לא פחות.

עמית הלוי: כמה פעמים פנה יועץ התקשורת של שר המשפטים ניסנקורן לעיתונים, למערכות תקשורת, ביקש שהם יביאו את העמדות שלו בצורה מיטבית, ביקש לקיים תדרוכים, און רקורד, אוף רקורד?

עמית הלוי: השתגעתם?

עמית הלוי: שיחות כאלה זה שוחד.

עמית הלוי: אבל אם אפשר להגדיר כתקדים, אז למה לא? שי ניצן בריאיון ליהודה יפרח במקור ראשון, ואני מצטט: "כל תקדים משפטי חייב להתחיל בנקודה כלשהי".

עמית הלוי: וכמובן, איזו נקודה יותר טובה והגיונית מראש הממשלה בנימין נתניהו?

עמית הלוי: אממה, השתבש להם קצת.

עמית הלוי: גלעד צוויק מאתר מידה בדק, עשה מחקר סטטיסטי; לא פייק עובדות – מספרים, numbers.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, 17 מתוך 23 מאמרי דעה בוואלה, אז, ב-2015, שליליים, נגד ראש הממשלה.

עמית הלוי: שני שלישים מהאייטמים על המעונות, דוח המבקר, משבר הדיור – שליליים.

עמית הלוי: נאום נתניהו בקונגרס – שעד היום אנחנו נהנים מהפירות המדיניים של הנאום ההוא; דיברנו על זה פעם – 80% מהאזכורים בוואלה שליליים.

עמית הלוי: לא איזה סטייה סטטיסטית – 80%.

עמית הלוי: אצל ניסנקורן כולם דוקטורים, יש ד"ר מנדלבליט וד"ר לימון, אבל לספור הם לא יודעים.

עמית הלוי: אז מה קרה?

עמית הלוי: קראו להם לבירור בנציבות שירות המדינה?

עמית הלוי: משהו?

עמית הלוי: הם התנצלו על הטעות?

עמית הלוי: אני צוחק, כמובן.

עמית הלוי: הפוך – הם חששו שהשופטים בכל זאת, למרות הפרשנות התכליתית, לא יוכלו לומר שסיקור שלילי הוא חיובי, אז מה הם עשו?

עמית הלוי: בעזות לא מבוטלת לקחו את התקדים העולמי שהם רק כרגע יצרו ויצרו פטנט חדש: תקדים על תקדים.

עמית הלוי: אני מצטט מכתב האישום.

עמית הלוי: מה היה עם נתניהו?

עמית הלוי: "היענות חריגה לדרישות בקשר לפרסומים".

עמית הלוי: "היענות חריגה".

עמית הלוי: אתם מבינים, אזרחי ישראל, את הכשל הלוגי?

עמית הלוי: כלומר אתה עושה תקדים, אבל מגדיר בו היענות חריגה.

עמית הלוי: זה לא הולך ביחד.

עמית הלוי: לפי איזה סטנדרט מקובל זה חריג?

עמית הלוי: שזה תקדים, אדוני היושב-ראש.

עמית הלוי: זה לא מסתדר.

עמית הלוי: מה הסטנדרט שממנו הם חרגו בוואלה?

עמית הלוי: מה הסטנדרט לפי ההיענות של ידיעות אחרונות לציפי לבני, לאיתן כבל?

עמית הלוי: שם הם לא ספרו.

עמית הלוי: כלומר, אתם אומרים בכתב האישום שוואלה באופן קבוע נענו לאנשים שפנו אליהם, נענו, רק שאצל נתניהו זה היה חריג.

עמית הלוי: בשבוע שעבר הסתבך להם, כי בבית המשפט התברר שאין להם אפילו פירוט – אין להם אפילו פירוט של הפעמים, של מה הוא קיבל, מתי היה סיקור אוהד, איזו דרישה נענתה.

עמית הלוי: אז איך בדיוק קבעתם שזה חריג?

עמית הלוי: אבל עובדות, פייק עובדות – זה שיח ישן.

עמית הלוי: אנחנו בשיח חדש, שיח של תקדימים.

עמית הלוי: בואו נמשיך.

עמית הלוי: העיקרון היסודי בדיני העונשין – שר המשפטים של ישראל צריך לדעת את זה: איש בחטאו יומת.

עמית הלוי: איש בחטאו יומת, כלומר, האחריות הפלילית של אדם היא על עבירה של עצמו, לא של מישהו אחר.

עמית הלוי: אבל יש עקרונות המשפט הידועים ויש תקדימים – לא על כולם, אבל על בנימין נתניהו יש תקדימים.

עמית הלוי: אתם זורמים, אז הפכתם באופן תקדימי – אני בתקדים השני, שר המשפטים, שהעובדים שלך יוצרים, מין מגפת תקדמת.

עמית הלוי: זה בלתי אפשרי בדמוקרטיה מתוקנת.

עמית הלוי: באופן תקדימי הפכו את משפחת נתניהו לישות משפטית, כלומר, חקרתם את יאיר נתניהו, שכאילו ביקש סיקור; חקרתם את שרה נתניהו, שביקשה סיקור.

עמית הלוי: החלטתם לסגור את התיקים, כלומר לא להגיש נגדם כתב אישום.

עמית הלוי: יותר מזה, הפרקליטות כותבת גם שראש הממשלה לא ידע מהבקשות הללו, אבל זה לא הפריע לכם לצרף ולייחס את כל הבקשות האלה לנתניהו, כדי ליצור איזה מצג שווא של מאסה קריטית, מאסה מלאכותית של עבירה.

עמית הלוי: כלומר גם לשיטתכם, לשיטת העובדים שלך, השר ניסנקורן, הבנים לא אכלו בוסר, אבל שיני אבות – לא כולם; אם קוראים להם נתניהו – תיקהנה.

עמית הלוי: תקדים, עושים תקדימים.

עמית הלוי: פואד קיבל שוחד.

עמית הלוי: הגשתם, עשיתם תקדים, להגיש נגד אשתו, נגד הבן שלו?

יעקב מרגי: – – –

עמית הלוי: העובדים שלו.

עמית הלוי: האחריות המיניסטריאלית היא שלו.

עמית הלוי: שמעון פרס – מאות אלפי דולרים, מרפפורט, מחיים סבן, מדניאל אברהם, ממי הוא לא קיבל?

עמית הלוי: העמדתם לדין את סוניה?

עמית הלוי: את חמי פרס?

עמית הלוי: מחבל שרוצח, מחבל שרוצח, אתם מדקדקים, אתם אוטמים רק את הבית, חס ושלום שלא יהיה מישהו אחר שייפגע בעטייה של פעולה שבן משפחה אחר עשה.

עמית הלוי: אבל נתניהו?

עמית הלוי: שר המשפטים – תקדים.

עמית הלוי: המשפחה – ישות משפטית, יאללה, מעמיסים.

עמית הלוי: הלאה.

עמית הלוי: אזרחי ישראל, תהיו איתי.

עמית הלוי: תאמינו לי, זה חשוב.

עמית הלוי: היום זה ביבי – מחר את או אתה תהפכו לתקדים.

עמית הלוי: תיק 2000.

עמית הלוי: ראש הממשלה ניהל שיחות עם מוזס – לא בשביל עצמו, לא ביקש איזה מעטפות כסף מטלנסקי מתחת לשולחן; שוחח איתו שהעמדות הציבוריות שלנו, של הליכוד, של מיליוני אזרחי ישראל, שתמיד בלגלוג וביחס נוראי מעל דפי ידיעות אחרונות – שזה ישתנה.

עמית הלוי: עכשיו, הפרקליטות באחריותך, אבי ניסנקורן, כותבת שלנתניהו לא הייתה כוונה לסייע למוזס בחקיקה של ישראל היום.

עמית הלוי: להפך, בניגוד ללבני וכבל וכל מי שהיה כאן, שיזמו ותמכו בחוק של האח הגדול לנוני וקיבלו ממנה סיקור אוהד בריבוע, לא הייתה לו כוונה.

עמית הלוי: אתם אומרים: לא הייתה לו כוונה, אבל הוא היה צריך לדווח לרשויות על השיחה הזאת.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: תקדים.

עמית הלוי: כי נתניהו הוא משפטן.

עמית הלוי: הוא היה צריך להבין שבשיחה הזאת יש איזה כוונה פלילית לנוני מוזס והוא היה צריך לדווח על זה.

עמית הלוי: אבל – אנחנו בתקדימים, נכון אדוני היושב-ראש?

עמית הלוי: כשהפרקליטות לקחה את אלי קמיר, שמה אותו בתא מעצר עם פשפשים – גם הפשפשים היו כידוע תקדימיים, כן?

עמית הלוי: כמו המנהג התקדימי להביא מאהבת, ובניגוד לחוק, ולעשות חקירות ולהרוס חיים של אדם.

עמית הלוי: שמתם את אלי קמיר במעצר.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: כי הוא הציע להילה גרסטל בשם מאן דהוא להתמנות ליועצת משפטית בתמורה לסגירת תיקים.

עמית הלוי: לא נגעתם בהילה גרסטל.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: כי היא לא דיווחה.

עמית הלוי: שומו שמיים.

עמית הלוי: היא אמרה את זה לאסתר חיות, חברתה.

עמית הלוי: אסתר חיות לא דיווחה.

עמית הלוי: ראשת העליונים לא מדווחת על הצעת שוחד, וזה בסדר, שם ישנתם בשקט; ליאת בן-ארי ישנה בשקט; מנדלבליט ישן בשקט.

עמית הלוי: טוב, זה, אזרחי ישראל, היה פעם.

עמית הלוי: אנחנו היום בשיח של תקדימים.

עמית הלוי: תקדים האחרון להיום, ברשותך, אדוני היושב-ראש, כי הרשימה ארוכה.

עמית הלוי: אחרון – תיק המתנות.

עמית הלוי: אולמרט, אהוד אולמרט, ראש ממשלה, קיבל עטי אספנות.

עמית הלוי: כולם יודעים מזה, כי זה נחקר – 1,300,000, עטים שהם מטבע עובר לסוחר, אפשר למכור אותם אחר כך, לא מתנות מתכלות של איזה שימוש חד-פעמי כמו סיגר או בקבוק שמפניה.

עמית הלוי: היועץ המשפטי דאז מני מזוז קבע שמתנות מחברים אינן שוחד, מצטט מרז נזרי בשמו: "בהקשר זה יצוין, כי גם איש ציבור רשאי לקבל מתנות מידידים, ולא כל מתנה מקימה את החשד לקבלת טובת הנאה בלתי כשירה".

עמית הלוי: אף ראש ממשלה ב-72 שנות עצמאותנו לא הואשם בגין מתנה שקיבל מחבריו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

עמית הלוי: אוסאמה סעדי, זמן נתניהו הוא זמן התקדימים.

עמית הלוי: עכשיו תראה, שר המשפטים, פספסת גם בהתחלה כמה תקדימים, ואני יכול להאריך, כי זאת רשימה ארוכה של תקדימים – בתיק המעונות, מבשלת, לא מבשלת.

עמית הלוי: ממתי בדקו כאן מה יש לראש הממשלה בצלחת?

עמית הלוי: אני אומר לך ואומר לכם, אזרחי ישראל, מה הכי מסוכן במגפה הזאת של התקדמת: לא רק השימוש לרעה של פרקליטים – ואני רוצה תשובה כנה ממך – דרך הכותרת של תקדימים.

עמית הלוי: שימוש לרעה זה נורא; יותר נורא מזה זה השיח החדש, העולם החדש שאנחנו חיים בו, מה שכינה ג'ורג' אורוול "שיח חדש" – שיח שכולו תקדימים, שהילדים שלכם, שהסטודנטים שלכם גדלים לעולם שבו התקדים כאילו הוא דרך המלך – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אתם מדברים בטלפון, זה לא ראוי.

עמית הלוי: – – כאילו הוא המיינסטרים.

מאי גולן: – – –

עמית הלוי: תראי, מאי גולן, המהפכה של פרופ' ברק, היא הייתה שוד הדמוקרטיה, אבל הוא היה זהיר, הוא השתמש במושגים הקלאסיים של דמוקרטיה שנלמדים כבר 300 שנה במדע המדינה.

עמית הלוי: אבל בשנים האחרונות – אני מסיים – בעידן של מנדלבליט וזילבר, בן-ארי וחיות, שי ניצן ומלצר, זאת שפה חדשה, יש פה מילון מושגים חדש.

עמית הלוי: תקשיבו, אזרחי ישראל, אתם לא חיים בדמוקרטיה, אתם חיים בדמוקרטיה מהותית; לראש הממשלה שלכם לא עלולה להיות נבצרות, עלולה להיות נבצרות מהותית; חוקי-היסוד עד לא מזמן היו חוקה, ופתאום יש מגה-חוק-יסוד: מגילת העצמאות – לא כל מגילת העצמאות, שורה אחת מתוך המגילה, שאף פעם לא חוקקה כאן, אבל זה חדש.

מנסור עבאס: תודה.

עמית הלוי: מניעות משפטיות, כן?

עמית הלוי: בשם היועץ המשפטי לממשלה, שהסמכות שלו כמובן היא לא בחוק, אבל מי צריך חוק, חברותיי חברי הכנסת?

עמית הלוי: מי צריך הגדרות?

עמית הלוי: מי צריך מסורת משפטית?

עמית הלוי: מי בכלל צריך אזרחים או בחירות?

עמית הלוי: אולי זה יהיה התקדים הבא שלכם.

עמית הלוי: שר המשפטים, תחשוב על זה, אולי תציע להם כשאתה חוזר למשרד: דמוקרטיה ללא בחירות.

מנסור עבאס: תודה.

עמית הלוי: מה יש?

עמית הלוי: למה צריך?

עמית הלוי: יש משרתי ציבור, יש דרג מקצועי, הם הרי יודעים מהו האינטרס הציבורי בלי לשאול את הציבור.

עמית הלוי: למה שהציבור יפריע לכם?

מנסור עבאס: תודה.

עמית הלוי: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שהכנסת תעצור את התקדמת הזאת.

עמית הלוי: איך אמר פעם שר המשפטים?

עמית הלוי: צריך לעמוד כחומה בצורה מול ההשתלטות התקדימית הזאת על השיח הציבורי שלנו, על הדמוקרטיה.

מנסור עבאס: תודה.

עמית הלוי: אני מבקש שנדון בדחיפות בוועדת החוקה, חוק ומשפט, כדי שנדאג שהניצול לרעה של הכלים המשפטיים האלה לא יימשך.

עמית הלוי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עמית הלוי.

מנסור עבאס: יעלה וישיב על ההצעה לסדר-היום ועל תאוריית התקדימים של חבר הכנסת עמית הלוי השר ניסנקורן.

מנסור עבאס: מה ההשכלה שלך, עמית?

עמית הלוי: תראה, בשביל זה מספיק לקרוא ולכתוב, לא צריך יותר מזה.

עמית הלוי: צריך שכל ישר.

מאי גולן: מה קורה למי שאין לו השכלה?

מנסור עבאס: לא, כנראה שיש לו השכלה משפטית, אבל תקדימית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טוב, בוא נעשה רגע איזשהו סדר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, הם לא עובדים שלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה אומר "העובדים שלך".

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם עובדי מדינה והם משרתים את המדינה והם עושים את פעולתם כעובדי מדינה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע, אתה דיברת גם על חקירות, אז זה מתייחס גם כנראה לשוטרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש מעמד מיוחד לשוטרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: באופן כללי, עובדי המדינה הם עובדי מדינה, הם לא עובדים של שר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נתחיל מזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השני – אם אתה לא יודע, אז צריך לחדד, אולי – שר לא מחליט על הגשת כתב אישום ושר לא מחליט על חקירות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בשביל זה יש משטרה ובשביל זה יש פרקליטות, ויש חיץ.

עמית הלוי: יש מדיניות משפטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא לא לא, סלח לי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש חיץ, חיץ ברור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במדינה דמוקרטית יש חיץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במדינת ישראל יש חיץ.

מאי גולן: פה יש חיץ?

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן.

מאי גולן: בתקשורת גם – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש חיץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו בעולם ששר לא אומר למפכ"ל או לחוקר: תחקור את זה או אל תחקור את זה; שר משפטים לא אומר לפרקליט: תחקור את זה או לא תחקור את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבל שאתה מטעה פה את הציבור וגם אומר פה אינפורמציה פשוט לא נכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שר המשפטים ושר המשטרה לא צריכים להיות מעורבים בחקירות ולא צריכים להיות מעורבים בהחלטות שיפוטיות על הגשת כתב אישום או על הגשת כתב תביעה – זה הדבר השני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השלישי – מכלול ההערות שאתה טוען אלה הערות שמקומן יתברר בבית המשפט, והן גם מתבררות בבית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה מצפה שאני בתור שר המשפטים אתן עמדה לכאן או לכאן בנושא תיק נתניהו או בנושא תיקים אחרים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני רוצה להגיד לך, מה שצריך להיות, וזה מה שנעשה, זה דרך הישר וככה זה צריך להתנהל: המשטרה תפקידה לחקור לפי חומר החקירה שנמצא בידה ולקבל החלטות והמלצות; הפרקליטות תפקידה להחליט על בסיס החקירות מה היא מחליטה לעשות עם חומר חקירות על כל אזרח, בין שזה ראש ממשלה ובין שזה אזרח אחר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פה, בשני הדברים האלה, שר המשפטים או שר המשטרה לא רלוונטיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תפקידו של בית המשפט להכריע במכלול הטענות שמעלים פרקליטיו של ראש הממשלה ושמעלה הפרקליטות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה בדיוק תפקיד בית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, אתה פנית פה כאילו אני בתפקיד יועץ משפטי לממשלה, או פרקליט המדינה, או המפכ"ל, או בית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז עוד פעם – – –

עמית הלוי: אבי, עושים שימוש לרעה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רק רוצה לסבר את האוזן.

עמית הלוי: אבי, עושים במשרד שלך – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא באף אחד מהתפקידים האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני שר המשפטים.

עמית הלוי: אתה אחראי עליהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אחראי לכך שמערכת המשפט – – –

עמית הלוי: עושים עוול.

עמית הלוי: עושים עוול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראה, ביום שאני אשפוט במקום שופט, או ביום שאני אחליט החלטה על הגשת כתב אישום במקום פרקליט – או על פתיחת חקירה במקום מפכ"ל, אם הייתי שר המשטרה – אז היית באמת, בצדק, בא לפה וטוען ובא בטענות נגדי.

מאי גולן: – – –

עמית הלוי: לא על זה מדובר, אבי.

עמית הלוי: מדובר על זה שהם משתמשים בכלים לרעה.

עמית הלוי: עובדים שלך משתמשים בכלי מדיניות לרעה.

עמית הלוי: אתה לא יכול להגן עליהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד פעם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה יכול להמשיך להטעות.

עמית הלוי: אתה לא יכול להגן עליהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד פעם, תלמד טרמינולוגיה.

עמית הלוי: זה לא נתניהו, אבי, זה לא נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא העובדים שלי.

עמית הלוי: מה זאת אומרת?

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה עובדי מדינה.

עמית הלוי: אתה לא אחראי עליהם?

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עניתי.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר אבי ניסנקורן.

מנסור עבאס: אתה מציע להעביר את זה לוועדת החוקה, חוק ומשפט?

עמית הלוי: זה דיון עקרוני על שימוש בתקדימים, על הכלי הזה שנקרא שימוש בתקדימים לרעה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו מצביעים על הצעה לסדר-היום בנושא: מדיניות התקדימים בתיקי ראש הממשלה, של חבר הכנסת עמית הלוי.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: אני כמובן אאפשר לחברי הכנסת להצביע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 22 בעד הנושא להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – נגד נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עמית – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חבר הכנסת סעיד אלחרומי; אוסאמה סעדי; חבר הכנסת מרגי – בעד; חברת הכנסת גולן – בעד.

מנסור עבאס: חמישה חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא: מדיניות התקדימים בתיקי ראש הממשלה, עוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – שאילתה ותשובה לשר הכלכלה.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני השר עמיר פרץ, אתה יכול לעלות לדוכן.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שאילתה 108: אזור תעשייה בעיר עראבה.

מנסור עבאס: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כן, כבוד היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, באמת אני מודה לך על שהסכמת להישאר עד שעה מאוחרת כזאת על מנת לענות על השאילתה.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול, אדוני השר: תוכנית הוותמ"ל להקמת אזור תעשייה במתחם 6 בעיר עראבה, העיר שלי, קיימת, אך טרם הוצאה לפועל.

אוסאמה סעדי: רצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: איפה עומד הנושא כרגע?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: מה הצפי להשלמת אישור תכנון הקמת אזור התעשייה בעיר?

עמיר פרץ: ראשית, אני רוצה להודות לך, חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, על השאילתה שלך, כיוון שהשאילתה שלך נוגעת לעראבה, אבל בוודאי נוגעת לאחד הנושאים החשובים ביותר בהתמודדות שלנו לצמצום הפערים מול המגזר הערבי.

עמיר פרץ: אני מאמין שפרנסה היא המפתח לכל סיכוי להצליח לצמצם פערים, כי כאשר יש פרנסה, אז הילדים יכולים לקבל כל מה שמגיע להם; כאשר יש אזורי תעשייה מפותחים, העירייה יכולה ליהנות מארנונות, יכולה להרגיש יותר בטוחה, לא צריכה להיות תלויה רק במענקים של הממשלה, יכולה לתכנן תוכניות.

עמיר פרץ: אני יודע שחבריי חברי הכנסת כאן מכל הרשימה המשותפת, ודאי חברי עבאס מנסור, אדוני היושב-ראש, וגם חברי סעיד אלחרומי, שנמצאים כאן, כולכם באמת עושים עבודת קודש, בלחץ החשוב שאתם עושים, כדי לא לתת לרגע לשכוח את הצורך לייצר מרכזי תעסוקה ואזורי תעשייה.

עמיר פרץ: ולגופו של עניין, בשאלה הספציפית שלך לגבי עראבה – במסגרת החלטת הממשלה 4193, משרד הכלכלה שדרג את אזור התעשייה הישן בעראבה וסיים את עבודת השדרוג לשביעות רצון היישוב.

עמיר פרץ: כיום עיריית עראבה מקדמת תוכנית מפורטת לאזור החדש של 301 דונם דרך הוותמ"ל, והתוכנית נמצאת לקראת אישור.

עמיר פרץ: ברצוני להדגיש כי בשלב זה, לאחר שדרוג אזור התעשייה הישן על ידי משרד הכלכלה וטרם הכנסתו של הפרויקט לתוכנית העבודה של היחידה לפיתוח אזורי מסחר וכלכלה, התוכנית מקודמת על ידי העירייה.

עמיר פרץ: אני מבין את חשיבות הנושא של פיתוח אזור התעשייה בעיר עראבה לנוכח תקופת המשבר הכלכלי שפוקד את המשק, ולכן הנחיתי להעביר הרשאה לעירייה בסך 4.5 מיליון שקל לצורך תכנון מפורט לעבודות, ובנוסף – לתקצב את מינהלת אזור התעשייה בסך 1.5 מיליון שקל, שכבר הועברו כתקציב תמיכה לעירייה, כדי שהם יוכלו להפעיל את המינהלת.

עמיר פרץ: אני רוצה להדגיש: ביישובים היהודיים אי-אפשר להקים מינהלת אם זה לא בשיתוף פעולה עם יישוב ערבי סמוך.

עמיר פרץ: דווקא ביישובים הערביים, אם יש יישוב שמוכיח שיש לו יכולת לקיים את המינהלת, אז אנחנו בהחלט מסכימים שהיישוב עצמו בלבד יוכל לעשות זאת בצורה טובה.

עמיר פרץ: אני מאמין שבעראבה יעמדו במשימה ויוכיחו לכולם שאפשר בהחלט לסמוך על הנציגים המקומיים, שמבינים עד כמה חשוב לפתח אזורי תעסוקה, עד כמה חשוב לפתח אזורי תעשייה.

עמיר פרץ: אתה יודע יפה מאוד כמה אני רגיש לנושא הזה.

עמיר פרץ: יש לי פה כמובן תוכנית מפורטת כיצד הצלחתי לקבוע העדפה ברורה להשקעות באזורי התעשייה במגזר הערבי.

עמיר פרץ: אני רואה את זה כחלק מהצמיחה של הכלכלה הישראלית, אני רואה את זה כחלק מהיכולת לצמצם פערים בישראל, ואני רואה את זה כחלק מהסיכוי שלנו לבוא ולגרום לכך ששני בני הזוג במשפחה יוכלו לעבוד.

עמיר פרץ: לכן אנחנו גם מפתחים את כל התוכניות המיוחדות לעודד עובדות ערביות לצאת לעבודה במסלולים שקבענו.

עמיר פרץ: אתה יודע יפה מאוד שהאוכלוסיות המיוחדות – ערבים, חרדים, אוכלוסיות מיוחדות אחרות – כאשר עובד ערבי או עובד חרדי נקלט בעבודה, המפעל יכול לזכות ב-20% סבסוד בהוצאות השכר שלו למשך שנה עד שנתיים, אבל אם נקלטת עובדת הסבסוד עולה ל-30%, כי זה חלק מהאיזון.

עמיר פרץ: אני בהחלט שמח על שיתוף הפעולה.

עמיר פרץ: אני רוצה להודיע לך שאנחנו הולכים לעשות את המודל.

עמיר פרץ: אומנם מדברים על אזור התעשייה בכפר קאסם כמשהו שבוצע בעבר, על היכולת שלנו לקחת אזורים של שטחים פרטיים – כי אתה יודע כמה חסר שטחי מינהל בכל האזורים שנמצאים סמוך ליישובים.

עמיר פרץ: לכן בכפר קאסם, באזור התעשייה הגדול, יש חלק קטן שהוא היה שטח פרטי, אבל זה לא דומה.

עמיר פרץ: אנחנו הולכים, כנראה, במשהד, לעשות פרויקט הרבה יותר גדול ולהגיע להסכמות עם בעלי השטחים הפרטיים ולתת לזה את הדחיפה הראויה.

עמיר פרץ: זה יהיה תקדים מאוד חשוב.

עמיר פרץ: זה גם יסייע לאותם בעלי שטחים שירצו להיות חלק מהפרויקט, אבל גם ייתן לנו מרחב הרבה יותר גדול לבוא וליזום, כי אם היינו נשארים תקועים רק בשטחים שהם שטחים של המדינה בלבד, היה קשה מאוד למצוא פתרונות.

עמיר פרץ: העובדה שאנחנו הולכים לפתרון כזה – אם זה יצליח במשהד, אני מניח שיהיו הרבה מאוד גורמים שיציעו את השטחים הפרטיים שלהם לטובת העניין.

עמיר פרץ: תודה רבה לך, אדוני.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: שאלה נוספת, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

עמיר פרץ: אחרי ההסבר הזה יש לו עוד שאלות, תגיד לי?

עמיר פרץ: ראית מה זה אוסאמה?

מנסור עבאס: אני מתפלא.

מנסור עבאס: לא, כנראה שהוא מעלה נושא חדש.

מנסור עבאס: בטוח.

משה ארבל: הוא כנראה מכין מקצה שיפורים גם לטייבה.

עמיר פרץ: למה לא?

עמיר פרץ: זה עוזר למדינה, זה עוזר לכולם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, באמת נתת תשובה כללית לגבי כלל אזורי תעשייה ומרכזי תעסוקה, לגבי כלל היישובים בחברה הערבית, ובאמת אנחנו מאוד שמחים על שיתוף הפעולה עם המשרד שלך ואיתך, ביחד עם כל חבריי ברשימה המשותפת.

אוסאמה סעדי: דיברת גם על הפיילוט, ואנחנו כבר יודעים שנפגשת עם חברתנו סונדוס סאלח, שהיא תושבת משהד – –

עמיר פרץ: נכון.

אוסאמה סעדי: – – ואני מקווה שבאמת הפיילוט במשהד יצליח, ואז אנחנו נוכל להרחיב אותו ליישובים אחרים.

אוסאמה סעדי: בעניין עראבה, אני מזכיר שהשאילתה הזאת – אני שלחתי אותה ב-30 ביוני, ומאז כמובן זרמו הרבה מים בירדן, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אני מזכיר שאנחנו גם נפגשנו.

עמיר פרץ: כל שאילתה שלך – תהיה ממשלה חדשה בקצב הזה.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, נפגשנו איתך גם במשרד שלך, עם ראש העיר עומר ואכד נסאר וגם עם חברתנו אימאן ח'טיב, היינו בפגישה, ואני שמח מאוד שהיום אתה מבשר באמת שנתת הוראה להרשאה של 4.5 מיליון שקל לתכנון, ועוד המינהלת – מאוד חשוב, וגם זה תקדים, שאתה נותן להם 1.5 מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שזו בשורה היום לעראבה ושנשמע עוד בשורות, ליישובים אחרים.

אוסאמה סעדי: תודה.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר לך, חברי אוסאמה, תראה, אתה צודק שהגשת את השאילתה בתחילת יולי, אבל אל תשכח שלא היה תקציב מדינה, ותקציב הביניים שאושר, של 400 מיליארד פלוס 11 מיליארד – במשא ומתן עם האוצר עמדתי על כך שיוקצו עוד כ-100 מיליון שקל לאזורי תעשייה ולפיתוח מפעלים חדשים, ומתוך זה 50 מיליון הקצינו לטובת פיתוח אזורי תעשייה, ואני אומר לך שרוב התקציב ילך לפיתוח אזור תעשייה במגזר הערבי.

עמיר פרץ: לכן היום אני יכול לדבר איתך מה שנקרא בתכל'ס ולא רק בדיבורים מסביב.

עמיר פרץ: הלוואי שנצליח להשיג כספים נוספים, כי אני רואה בזה משימה חשובה ביותר.

עמיר פרץ: תודה לך.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לשאילתות למשרד התחבורה.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים, סגן השר מקלב.

מנסור עבאס: השאילתה הראשונה – מס' 220: בניית גשר בכביש הגישה ליישוב ביר הדאג'.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השרה, היישוב ביר הדאג', כביש הגישה אליו חוצה את נחל רביבים.

סעיד אלחרומי: בתקופת השיטפונות הזרימה בנחל מנתקת את היישוב מהעולם החיצון.

סעיד אלחרומי: פינוי חולים לטיפול רפואי נעשה בעבר על ידי מסוק של מד"א.

סעיד אלחרומי: רצוני לשאול: התושבים ביקשו פעמים רבות להקים גשר במקום.

סעיד אלחרומי: מדוע לא נעשה דבר בנושא?

סעיד אלחרומי: מה בכוונת משרדך לעשות בעניין?

אורי מקלב: תודה רבה על השאלה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אורי מקלב: התשובה שאני קיבלתי – גם ברשותך, אדוני היושב-ראש; לא פתחתי בזה.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורי מקלב: אם אנחנו מבינים נכון, השאילתה שלך עוסקת בכביש 229.

סעיד אלחרומי: – – –

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: עכשיו, במיקום המבוקש, בקילומטר ה-3.2, יש שם גשר עילי, וחברת נתיבי ישראל, בעקבות השאילתה שלך בחנה את הזרימה במקום ומצאה כי בשנים האחרונות לא היו חסימות בעקבות שיטפונות, בשל זרימה מועטה.

אורי מקלב: הבדיקה נעשתה גם מול המרחב וגם במרכז הלאומי לניהול תנועה.

אורי מקלב: גם במערכות שלהם לא עולה שיש פניות או צורך בבניית גשר חדש, ואלה המסקנות המקצועיות.

אורי מקלב: בעקבות השאילתה שלך – ואני מבין שאולי יש לך נתונים אחרים שלא היו בפנינו, כי אתה אומר שהיה פינוי מסוק ועד דברים כאלה, אז צריך אולי תאריכים, צריך מיקום, צריך יותר לכוון.

אורי מקלב: אם אתה יודע שבחורף שעבר היו שיטפונות, אז אני יכול יותר לקדם את זה, אשמח לקדם את הנושא, אבל התשובות המקצועיות לעת עתה הן אלה שאני מניתי בפניך.

מנסור עבאס: שאלה נוספת, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: אדוני סגן השרה, אני מקווה שאנחנו מדברים על אותו כביש.

סעיד אלחרומי: אני מדבר על כביש הכניסה ליישוב ביר הדאג', בערך 700 או 800 מטר מהכניסה של היישוב.

סעיד אלחרומי: יש שם ואדי, והוואדי הזה, יש בו הצפות כמעט בכל חורף.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שאנחנו לא מדברים על שני מקומות שונים.

אורי מקלב: לכן שאלתי אותך.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שאתה שאלת על כביש 229, ובקילומטר ה-3.2 אנחנו יודעים על גשר עילי.

אורי מקלב: אני מציע שנהיה יותר יעילים: אני אשלח לך או אתה תשלח לי את המקום שאנחנו ענינו עליו ואנחנו נראה אם אנחנו מדברים על אותו מקום בציון במפה.

אורי מקלב: אם כך, ניתן לך תשובה – אם לא ענינו על המקום שאתה דיברת עליו, נענה לך תשובה שמתאימה לשאילתה שלך.

מנסור עבאס: תודה, אדוני סגן השרה.

מנסור עבאס: עוד שאילתה, מס' 221: תאורה בכביש הגישה ליישוב אבו קרינאת.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השרה, היישוב אבו קרינאת, יש לו כביש גישה זה מספר רב של שנים.

סעיד אלחרומי: כמובן שהיישוב נמצא בין באר שבע לדימונה, יותר בכיוון דימונה.

סעיד אלחרומי: כביש הגישה ליישוב – אין בו תאורה.

סעיד אלחרומי: הכביש משרת אזרחים רבים, והיעדר תאורה הופך אותו למסוכן מאוד והוא גורם עיקרי לתאונות דרכים, חלילה.

סעיד אלחרומי: רצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: מדוע הכביש לא מואר עד עכשיו?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: מהי תוכנית משרדך כדי להאיר את הכביש הזה?

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: הינה, אולי אנחנו שוב באותה סיטואציה שאנחנו אולי לא מבינים את המיקום המדויק.

אורי מקלב: יכול להיות.

אורי מקלב: במקומות האלה זה יכול לקרות.

אורי מקלב: אז ככה: כביש גישה לאבו קרינאת, כמו שאמרת, מכביש 80, באורך של 1.2 ק"מ, נמצא באחריות המועצה, ויש בו תאורה.

אורי מקלב: ממה שהלכו וביררו מול מהנדס של מועצת נווה מדבר, שהיישוב שייך אליהם – הובהר כי קטע הכביש שמוביל לאבו קרינאת מכביש 25 עד צומת אבו קרינאת, כביש 80, אינו מואר.

אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על אותו מקום?

סעיד אלחרומי: כן.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אתה מבקש להאיר קטע בתוך כביש 80 שהוא באורך 2.4 קילומטר, שהוא בא מכביש 25 עד צומת אבו קרינאת, עד היישוב – עד הצומת, אתה אומר.

סעיד אלחרומי: אני מדבר על מצומת אבו קרינאת לתוך היישוב.

אורי מקלב: אם נדבר בתוך היישוב, הם טוענים שהוא באחריות המועצה ויש בו תאורה.

אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו מדברים על מקום, ולמדנו מפה ששאלות כאלה, כשאנחנו מדברים על קטעי כביש כאלה, אנחנו צריך לתת סימון דרך יותר מדויק.

אורי מקלב: בכל אופן, אם אנחנו מדברים על הקטע שנמצא בכביש 80, שהוא באורך 2.4 ק"מ, מכביש 25 עד צומת אבו קרינאת, הכביש הזה נמצא באחריות נתיבי ישראל ולא של המועצה, ובאמת הוא לא מואר, אבל לפי העמדה של נתיבי ישראל, לפי הנתונים שיש להם, הוא לא נחשב למוקד סיכון וגם לא היו תאונות לילה בכביש הזה, לכן אין הצדקה בטיחותית להצבת תאורה.

אורי מקלב: דהיינו, בכל מקום טוב שמואר, אבל אנחנו יודעים שגם כבישים מרכזיים – גם כביש 6, אני לא בטוח שכל-כולו מואר, אבל ודאי עד לפני תקופה לא כל-כולו היה מואר.

אורי מקלב: באופן כללי, החלק של נתיבי ישראל – הם קיבלו 1,800 ק"מ לרשותם, ולא חייבו אותם בתאורה, רק אם היו שם תאונות דרכים.

אורי מקלב: אם לא, הם לא חייבים.

אורי מקלב: מה שכן, בין צומת לצומת, כשהמרחק הוא 1.5 ק"מ, מאירים מצומת עד צומת אם המרחק הוא עד 1.5 ק"מ.

אורי מקלב: כל הצמתים מוארים.

אורי מקלב: אם הצמתים במרחק יותר מ-1.5 ק"מ אז כבר לא מאירים את הצומת.

מנסור עבאס: שאלה נוספת?

סעיד אלחרומי: לא, לא.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: שאילתה מס' 223 – כביש הגישה לבתי ספר אלעזאזמה ביישוב ואדי א-נעם.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השרה, בתי הספר אלעזאזמה, שנמצאים שם משנות השישים – כביש הגישה לבתי הספר ביישוב ואדי א-נעם בנגב הוא דרך עפר בלבד.

סעיד אלחרומי: הדבר חמור ומסוכן בעונת החורף ומהווה מצוקה ממשית לבאי בתי הספר.

סעיד אלחרומי: רצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: האם יש תוכנית מתוקצבת לסלילת הכביש?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: אם כן – מהו לוח הזמנים לביצוע?

סעיד אלחרומי: אני רק רוצה להעיר שאותה שאילתה הגשתי ב-2018, קיבלתי תשובה שיש תקצוב והכול, אבל עדיין שום דבר התבצע.

אורי מקלב: צר לי לאכזב אותך שהתשובה תהיה אותו דבר.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: מכיוון שהתקצוב של משרד התחבורה בסך 8 מיליון שקל הועבר גם למועצת נווה מדבר ולרשות להתיישבות הבדואים בדרום.

אורי מקלב: הם אמורים לבצע את המעבר של בתי הספר האלה, מה שנקרא אלעזאזמה א' וב', שנמצאים בקשת הסיכון של רמת חובב, כפי שידוע לך.

אורי מקלב: בתי הספר לא יישארו במקום.

אורי מקלב: את בתי הספר אמורים להעתיק למקום שמרכז את בתי הספר; אני חושב שאנחנו קוראים למקום הזה "מרכז השירותים".

אורי מקלב: מרכז השירותים, שקיים – ועליו מדברת גם השאילתה הבאה שלך, על אלעזאזמה ג' – למקום הזה מתכוננים להעביר גם את א' וב'.

אורי מקלב: ברגע שיעבירו את א' וב', אנחנו, מבחינת משרד התחבורה, תקצבנו את הכביש, אבל המעבר לא בוצע.

אורי מקלב: יהיו שם גם כביש גישה וגם חניה.

מנסור עבאס: שאלה נוספת, בבקשה.

סעיד אלחרומי: אדוני סגן השר, אני מאוד מצטער לשמוע את התשובה הזאת.

סעיד אלחרומי: אני יודע שאתה אדם רציני ועקבי מאוד, ואני מאוד מעריך את זה.

סעיד אלחרומי: אני מתמיד לשאול על נושאים בכל רחבי הנגב.

סעיד אלחרומי: הסוגיה של בתי הספר עלאזאזמה א' וב' נמצאת בסטטוס הזה כבר 30 שנה, כבר 30 שנה, ואני אומר לך, בעוד חמש או שש שנים, אנחנו נישאר באותו סטטוס.

סעיד אלחרומי: אם הכסף כבר הועבר, מה מפריע לסלול את כביש הגישה?

סעיד אלחרומי: אם יגיעו להחלטה להעביר את בתי הספר, אדרבה.

סעיד אלחרומי: זה תקציב שהוא לא בשמיים, ואתה אומר שהמשרד כבר הקציב את הכסף הזה.

סעיד אלחרומי: אני אומר שילדים שמגיעים באוטובוסים מהכביש הראשי לבתי הספר הם בסכנה מוחשית.

סעיד אלחרומי: חס וחלילה, חיי ילד אחד או ילדה אחת שווים את כל התקציבים שאנחנו מדברים עליהם.

סעיד אלחרומי: אני יודע שרשות הבדואים מעכבת את סלילת הכביש, ולצערי הרב זה קורה, אבל מחובת משרד התחבורה להתערב ולהטיל את כובד משקלו בסוגיה הזאת.

אורי מקלב: קודם כול, אני מסכים איתך – גם עד שמעבירים צריך דרך גישה, ואני מבין שזה נכון.

אורי מקלב: אבל כשרשות ממלכתית אומרת: אם זה עובר, מה אני משקיעה עכשיו במקום שלא אמור להיות כאן?

אורי מקלב: אתה שואל שאלה על לוח זמנים.

אורי מקלב: לא זו אף זו, משרד התחבורה השתתף, משתתף ונתן לרשות הבדואים ולנאות מדבר, נתן להם את החלק שלו, השתתפות בכל ההעברה; את החלק של הכבישים, 8 מיליון שקל, הוא העביר כבר לפני כמה שנים.

ינון אזולאי: – – –

אורי מקלב: הכסף, יכול להיות שהוא נמצא, אבל לא בוצע כל המעבר.

אורי מקלב: הכסף לא נמצא בשביל בית הספר הזה פה.

אורי מקלב: בסופו של דבר הוא הועבר למרכז השירותים, ולשם אמור לעבור בית הספר.

אורי מקלב: בא משרד התחבורה, אומר: למה להשקיע עכשיו בבית ספר שצריך לעבור?

ינון אזולאי: אתם מעבירים למשרד מסוים כסף על פי קצב העבודה.

ינון אזולאי: פה בעצם העבירו – – – אולי אם לא הייתם מעבירים לו אז, הם היו – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת אזולאי, אני מניח שלמשרד התחבורה יש את הביטחונות שיש לו עם הכסף.

אורי מקלב: יכול להיות שזה חלק ולא הכול, יכול להיות; זה לתכנון, לקידום ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, משלא בוצע, זה לא רק מהסיבה של הכביש, זה מעוד סיבות, אחרות.

אורי מקלב: אני כן מוכן – אני גם מעריך מאוד את הדאגה התמידית שלך, ואני מתחיל להכיר את המקומות שלך לפי השאילתות.

אורי מקלב: אתה עובר מקום-מקום ושואל שאילתות נכונות, שבאות מהשטח, דברים לא פופוליסטיים אלא באמת צרכים אמיתיים.

אורי מקלב: אני מוכן להיכנס ללוח זמנים, לראות עכשיו מתי מדובר, מה המעקב אחר הדבר הזה.

אורי מקלב: אם לא נותנים לי לוח זמנים, אז אתה אומר שגם עד שהם מגיעים לשם צריך לעשות משהו.

אורי מקלב: יש לך עוד שאילתה.

מנסור עבאס: שאילתה מס' 282 – חניה בבית ספר אלעזאזמה ג' בנגב.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, שאילתה אחרונה.

יעקב מרגי: – – –

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: על הדבקות, על הדבקות.

מנסור עבאס: הוא לא מקבל תשובות.

אורי מקלב: אפשר לתת לו תואר של רב שואל, ואני חושב שזה נכון.

אורי מקלב: אני אמרתי.

מנסור עבאס: תבואו למשרד, תשבו על כל הנושאים.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: הוא צריך להזמין אותי לסיור במקום.

סעיד אלחרומי: אנחנו נעשה סיור, בשמחה רבה, אדוני סגן השרה.

סעיד אלחרומי: בית ספר אלעזאזמה ג' – עכשיו בית הספר הזה, אדוני סגן השרה, נמצא במרכז השירותים המיועד.

סעיד אלחרומי: הוא הוקם לפני כמה שנים, אבל עדיין חסרה בו חניה מסודרת לצורך העלאת והורדת תלמידים.

סעיד אלחרומי: אי-הסדרת החניה מסכנת את התלמידים וגורמת להם סבל מתמשך.

סעיד אלחרומי: רצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: מדוע אין חניה לבית הספר עד עכשיו?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: מה בכוונת משרדך לעשות בנושא?

סעיד אלחרומי: אבל אני מוסיף עוד משהו, ברשותך – שאין גם כביש גישה כדי שתהיה חניה.

אורי מקלב: בעצם, השאלה הזאת שזורה בשאלה הקודמת, ויכול להיות שאפילו השאלה הזאת עלתה ראשונה, לפני השאלה הקודמת.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אותם כספים, כנראה, לצורך גישה ולצורך חניה.

אורי מקלב: בסופו של דבר מי שאחראי לכל זה זה גם הרשות הבדואית וגם מועצת נווה מדבר.

אורי מקלב: אני צריך להיכנס יותר לעומק כדי לדעת למה הדברים מתעכבים.

אורי מקלב: מעבירים את הכסף, משרד התחבורה לא מבצע, נותן לרשות אחרת לבצע, ואנחנו רואים עיכובים שפוגעים מאוד באוכלוסייה, ובמיוחד בבתי ספר.

אורי מקלב: אני מציע שאני אחבר את שתי השאילתות שלך, גם זו וגם זו, ונקבל לוחות זמנים.

אורי מקלב: זה נמצא בתכנון ואחרי זה – לביצוע, ואנחנו חייבים להתכנס ללוחות זמנים כדי שאתה תוכל לעקוב, כדי שלא תבוא בעוד שנתיים ותגיד: אני כבר שאלתי את סגן השרה, ואמרו לי אותו הדבר.

אורי מקלב: זה באמת מביך.

אורי מקלב: זה באמת דבר שלא צריך להיות.

אורי מקלב: אני אבקש יותר ירידה לפרטים, כדי שאני אוכל לענות לך תשובות מלאות יותר.

אורי מקלב: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני סגן השרה.

מנסור עבאס: אתה יכול לשבת.

מנסור עבאס: [מס' מ/1346; דברי הכנסת, מושב ראשון, חוב' כ"א, ישיבה 62; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התש"ף–2020.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, סגני השרים, מזכירת הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התש"ף

יעקב מרגי: –2020, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב מרגי: כשמונה שנים משרד האנרגיה חפץ להעביר את החוק הזה.

יעקב מרגי: ברוך השם, העברנו אותו בשלושה חודשי עבודה.

יעקב מרגי: הצעת חוק זו, שיזמה הממשלה, נועדה לקבוע הסדרה חדשה ומקיפה בתחום הגז הפחמימני המעובה – הגפ"ם, בקיצור; כשתשמעו גפ"ם, זה הגז הפחמימני המעובה.

יעקב מרגי: הגפ"ם משמש את הצרכן הביתי בעיקר לבישול ולהסקה, אך גם כתחליף לבנזין בכלי רכב.

יעקב מרגי: החוק המוצע אמור להחליף את ההסדר הקבוע היום לעניין גפ"ם במה שנקרא חוק הגז (בטיחות ורישוי), התשמ"ט–1989.

יעקב מרגי: חוק הגז, שהוא חוק מיושן, אינו כולל הוראות עדכניות הנדרשות להסדרת התחום, ובפרט בכל הנוגע לפיקוח ולאכיפה יעילים.

יעקב מרגי: כבר בראשית דבריי אדגיש כי מדובר בהסדרה שעניינה בטיחות, בשל הסיכון הכרוך בעיסוק בגפ"ם, ומכאן החשיבות הרבה הטמונה בעדכון אמות המידה הבטיחותיות ובקביעת נורמות חדשות לפיקוח ואכיפה.

יעקב מרגי: נוסף על היבטי הבטיחות החוק המוצע כולל לראשונה הוראות הנוגעות להיבטים צרכניים של תחום זה.

יעקב מרגי: עוד אציין כי לא מעט הוראות בהצעת חוק אינן משנות את המצב הקיים כיום, ובכלל זה לעניין חובת הרישוי של ספקי הגז ושל העוסקים בביצוע עבודות גז, רישיונות שנותן המנהל במשרד האנרגיה; חובות בעלי הרישיונות; חובת קבלת היתר למתקני גז מסוימים; חובת ביצוע בדיקות למתקני גז.

יעקב מרגי: כפי שניתן לראות, מדובר בהצעת חוק בעלת היקף רחב מאוד, המתפרסת על פני 100 סעיפים.

יעקב מרגי: לפיכך, אסתפק בסקירה קצרה של עיקרי החוק המוצע, תוך הדגשת השינויים הרבים שנעשו במהלך שמונה דיונים ממושכים שקיימה ועדת הכלכלה בהצעת החוק, בהשתתפות נציגים מחברות הגז הגדולות, הקטנות והבינוניות.

יעקב מרגי: 1.

יעקב מרגי: הסדרת פעילות הסוכנים – לאורך השנים התפתחה פרקטיקה שבה יחידים ותאגידים פועלים כמורשים מטעם ספקי הגז לשם ביצוע פעולה החייבת ברישיון ספק גז ללא רישיון כאמור.

יעקב מרגי: חוק הגז (בטיחות ורישוי) לא מסדיר תחום זה, וכתוצאה מכך נוצר פער בדרישות הרגולציה ביחס לשחקנים שונים בשוק המבצעים למעשה את אותה פעילות.

יעקב מרגי: הצעת החוק מבקשת להסדיר לראשונה תחום זה כדי לשמור על רמת בטיחות אחידה בביצוע פעולות ספק גז ללא תלות בזהות המבצע אותן, ותוך ניסיון שלא לפגוע בסוכנים הפועלים שנים רבות בתחום.

יעקב מרגי: לפי המוצע, ספק גז לא יפעל באמצעות סוכן אלא אם כן המנהל במשרד האנרגיה התיר לו לעשות כן במסגרת רישיון ספק הגז, לפי תנאים המפורטים בהצעת החוק ותנאים נוספים שיפורטו ברישיון.

יעקב מרגי: עוד מוצע לקבוע כי מרבית הוראות החוק החלות על ספק הגז יחולו גם על הסוכן.

יעקב מרגי: בנוסף, מוצע להסמיך את המנהל להחליט כי בנסיבות מסוימות ספק גז לא יהיה רשאי להמשיך לפעול באמצעות סוכן מטעמו.

יעקב מרגי: הוראה חשובה נוספת הנכללת בהצעת החוק נועדה למנוע התנערות מאחריות ספק הגז לפעילות הסוכן מטעמו.

יעקב מרגי: בהתאם לכך, מוצע לקבוע כי ספק הגז יהיה חייב לפקח על פעילות הסוכן מטעמו.

יעקב מרגי: מעבר לכך, מוצע לחייב את ספק הגז לבטח את הסוכן בביטוח לנזקים לפי אותם תנאים שבהם הוא מחויב לבטח את פעילותו למשך כל התקופה שבה הסוכן פועל מטעמו.

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: אכיפה – בנושא זה אתייחס לענישה הפלילית, לאכיפה המינהלית – עיצומים כספיים – ולסמכויות הפיקוח של משרד האנרגיה.

יעקב מרגי: הוראות עונשיות קיימות כמובן בחוק כנוסחו היום, אך הן מנוסחות בצורה כללית מאוד, והעונש הקבוע לכל עבירה, מלבד עבירה של ביצוע עבודת גז ללא רישיון, הוא אחיד וללא תלות בחומרתה.

יעקב מרגי: לעומת זאת, בהצעת החוק נקבע מדרג ענישה בהתאם לחומרת העבירה, תוך פירוט של העבירות השונות.

יעקב מרגי: מעבר לכך, חלק מאותן התנהגויות שעל פי החוק הקיים מהוות עבירות פליליות יהיו לפי ההצעה הפרות שניתן להטיל בגינן עיצום כספי.

יעקב מרגי: כיום אין בחוק מנגנון של הטלת עיצום כספי אלא רק אכיפה פלילית.

יעקב מרגי: עיצום כספי מאפשר הליך יעיל ומהיר יותר לעומת אכיפה פלילית.

יעקב מרגי: זאת ועוד, בתחום הגפ"ם הרווח הכלכלי הוא מניע מרכזי בביצוע הפרות, ולכן סכומי העיצום הכספי ביחס להפרות השונות נקבעו באופן שיהפוך את אותן הפרות לבלתי משתלמות.

יעקב מרגי: במהלך דיוני הוועדה הוספו הוראות שנועדו להגן על זכויותיהם של הגורמים המפוקחים.

יעקב מרגי: במסגרת זו קיבלנו את הערות חברות הגז וקבענו תקרה לסכום העיצום הכספי שניתן להטיל במקרים שבהם הסכום תלוי במספר מתקנים, מכלי גז או צרכנים, וכן הוספנו מנגנון של התראה מינהלית.

יעקב מרגי: התראה מינהלית היא כלי אכיפה "סלחני", שמחליף במקרים מסוימים הטלה של עיצום כספי ומאפשר למפר הזדמנות לתקן את ההפרה.

יעקב מרגי: לגבי סמכויות הפיקוח של משרד האנרגיה, כבר היום פועלים מפקחי המשרד לשם פיקוח על הוראות החוק ואכיפתן.

יעקב מרגי: הצעת החוק כוללת הוראות עדכניות בנושא זה, אך בניגוד להוראות המקובלות בחקיקה, שאינן מאפשרות כניסה למקום מגורים ללא צו בית משפט, מוצע לקבוע הוראה חריגה בעניין זה, בשל הסיכון לחיי אדם ולרכוש.

יעקב מרגי: לפיכך, מוצע להסמיך מפקח להיכנס למקום מגורים גם בלא צו בית משפט, וזאת לבקשת מי שמחזיק במקום או אם מתקן הגז הנמצא במקום מהווה סכנה ממשית ומיידית לאדם או לרכוש.

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: קביעת אמות מידה צרכניות – כפי שציינתי, לראשונה תהיה התייחסות בחוק לאמות מידה צרכניות ספציפיות לתחום הגפ"ם, בדומה לאמות המידה לשירות הקיימות – –

אוריאל בוסו: יעקב – – –

יעקב מרגי: – – בתחומי תשתית מקבילים, מים וחשמל.

יעקב מרגי: כבר מסיימים.

אוריאל בוסו: – – –

יעקב מרגי: שמונה שנים במשרד האנרגיה ושלושה חודשים בוועדת הכלכלה – אתם נדרשים – –

אוריאל בוסו: אבל בסוף לא יהיה לך רוב.

יעקב מרגי: – – לארבע דקות הקשבה בלבד.

אוריאל בוסו: בסוף לא יהיה לך רוב.

מאי גולן: אין – – –

ינון אזולאי: – – –

אוריאל בוסו: – – – התוצאה.

מאי גולן: – – – שלך, מרגי.

ינון אזולאי: יעקב – – – שנים שאתה פה, היינו נשארים פה עד הבוקר.

יעקב מרגי: תודה רבה לך על המחמאה.

יעקב מרגי: לפי המוצע, שר האנרגיה יקבע בתקנות, באישור ועדת הכלכלה, אמות מידה לעניין הרמה, הטיב והאיכות של השירותים שבעל רישיון ספק גז יחויב לתת לצרכני גז.

יעקב מרגי: לאור חשיבות הנושא, ועדת הכלכלה החליטה לקצוב זמן להבאת התקנות לאישור הוועדה וקבעה כי הן יובאו לאישור הוועדה עד 1 ביולי 2022.

יעקב מרגי: 4.

יעקב מרגי: תחולת הוראות החוק על מערכת הביטחון – כשאני מגיע לפרק של משרד הביטחון אני יודע שאני מגיע לסוף, כי זה היה בסוף.

יעקב מרגי: מאחר שיש מתקני גז גם בתחומי מערכת הביטחון, מוצע לקבוע הוראות תחולה מיוחדות ביחס למערכת הביטחון.

יעקב מרגי: העיקרון המנחה שעמד בפנינו בעניין זה היה איזון בין הצרכים הביטחוניים של כל גוף ביטחוני בהתאם למאפייני פעילותו ומאפייני מתקני הגז שברשותו ובין הצורך שלא להתפשר על רמת הבטיחות הנדרשת לפי החוק ועל האפשרות לפקח על אותם מתקנים.

יעקב מרגי: בתמצית, על צה"ל יחולו הוראות מיוחדות לגבי חלק מפעולות ספק הגז שהוא מבצע בעצמו או באמצעות ספקי הגז, ואילו לגבי שאר הגופים הביטחוניים – החוק יחול עליהם בכפוף לסייגים המפורטים בהצעת החוק לעניין פיקוח ואכיפה.

יעקב מרגי: לבסוף, אציין כי לצד חובות חדשות שיוטלו על השחקנים במשק הגפ"ם, הצעת החוק כוללת גם הקלות בהשוואה למצב היום, לדוגמה, הארכת תקופת הרישיון של ספקי הגז והעוסקים בעבודות גז משלוש שנים לחמש שנים.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: חמש שנים.

יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.

יעקב מרגי: כמו כן, כדי להקל על העוסקים בתחום ולאפשר היערכות סבירה ליישום החוק, החלטנו לקבוע מועד תחילה נדחית, שלא היה בנוסח המקורי, כך שהחוק ייכנס לתוקף ב-1 ביולי 2021.

יעקב מרגי: חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם גובשה על בסיס הצעת החוק הממשלתית, אך התוצר המוגמר שונה מאוד מהצעת החוק הממשלתית שהונחה על שולחן הכנסת לקריאה הראשונה, והוא פרי עבודה מאומצת שנעשתה בחודשים האחרונים בוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אני מבקש להודות לכל הגורמים שהיו מעורבים במלאכת הכנת הצעת החוק המורכבת הזאת:

יעקב מרגי: לצוות ועדת הכלכלה בראשות מנהלת הוועדה ד"ר עידית חנוכה; לצוות הייעוץ המשפטי של הוועדה בראשות עו"ד איתי עצמון, עו"ד אביגל כספי ועו"ד נעמה דניאל; לאנשי משרד האנרגיה, ובראשם מנהל מינהל הדלק והגז מר חן בר יוסף, אילן בנימין וחאלד פארג'; לעו"ד גל נוי אפרת, שהשקיעה הרבה בחוק הזה.

יעקב מרגי: באחד השלבים, כשאמרתי שאני דוחה ישיבה "עד שתארגנו את העניינים", היא כמעט לקחה את זה אישית, אבל אני הבנתי אותה אחר כך למה – לעו"ד גל נוי אפרת, אם היא שומעת אותנו, מאיפה שהיא לא שומעת אותנו, אשר הובילה מטעם המשרד את עבודת הענק שהייתה כרוכה בהצעת החוק; ליועץ השר המסור מר דן לסרי, שלא מש – "נער לא ימיש מתוך האֹהל" – ובכל דיון ישב; לאנשי משרד המשפטים, ובראשם עו"ד נטע שפירא; לצוות לשכתי המסור, גב' פנינה שלי איפרגן, שלמה טייטלבאום ונתנאל חייק.

יעקב מרגי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יעקב מרגי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: ברשותך, אצביע מכאן.

מנסור עבאס: להצעת החוק לא – – –

קריאה: – – –

מנסור עבאס: שנייה.

מנסור עבאס: תירגעו, חברים.

מנסור עבאס: מה קרה?

מאי גולן: שעה – – –

מנסור עבאס: לא הוגשו הסתייגויות.

מנסור עבאס: יש בקשות דיון, רשות דיבור.

יעקב מרגי: מה, לא – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – איננו; חבר הכנסת יבגני סובה – איננו; חבר הכנסת אלי אבידר – איננו; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה; חבר הכנסת חמד עמאר – איננו; חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת שלא נמצאים במקומם, מי שנמצא באולם פה – בבקשה שיצביע מהמסך, ומי שלא – אז נצביע, בקריאה שנייה, על הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התשפ"א–2020.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–100 – 4 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–100 נתקבלו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – בעד; חבר הכנסת אוריאל בוסו – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חבר הכנסת ינון אזולאי – בעד; חברת הכנסת מאי גולן – בעד; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בעד; חבר הכנסת עמית הלוי – בעד.

מנסור עבאס: מי עוד לא הצביע?

יעקב מרגי: – – –

מנסור עבאס: אה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

מנסור עבאס: 12 חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מנסור עבאס: החוק התקבל בקריאה שנייה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגז הפחמימני המעובה, התשפ"א–2020, נתקבל.

מנסור עבאס: אוקיי, שוב, חבר הכנסת משה ארבל – בעד; חבר הכנסת אוריאל בוסו – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חבר הכנסת ינון אזולאי – בעד; חברת הכנסת מאי גולן – בעד; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בעד; חבר הכנסת עמית הלוי – בעד; חבר הכנסת יעקב מרגי – בעד.

מנסור עבאס: שמונה ועוד ארבעה – 12 חברי כנסת בעד.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התשפ"א–2020, עוברת בקריאה שלישית, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

מנסור עבאס: [מס' מ/1375; דברי הכנסת, חוב' ח', ישיבה 107; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראות שעה – הארכת תוקף), התשפ"א–2020 – נספח מס' מ-1375/א'.

מנסור עבאס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת משה ארבל, בשם יושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מנסור עבאס: בבקשה, משה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראות שעה – הארכת תוקף), התשפ"א–2020, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

משה ארבל: בראשיתו של גל ההסתננות לישראל לפני למעלה מעשור הסתננו לישראל למעלה מ-60,000 בני אדם.

משה ארבל: השלכותיה של תופעה זו באות לידי ביטוי בין היתר בפגיעה במרקם החיים בחברה הישראלית, פגיעה בשוק העבודה והטלת נטל משמעותי על מערכות שונות דוגמת מערכת החינוך, הבריאות והרווחה.

משה ארבל: כיום נמצאים במדינת ישראל כ-30,000 מסתננים, לרבות מאריתריאה וסודאן.

משה ארבל: לאור האמור, חוקקה הכנסת בשנים האחרונות בהוראות שעה כמה הסדרים ייחודיים בחוק למניעת הסתננות אשר נועדו לטפל בתופעת ההסתננות רחבת ההיקף והשתקעותם של המסתננים בישראל.

משה ארבל: חלק מן ההסדרים נפסלו על ידי בית המשפט העליון, ובמקומם חוקקה הכנסת הסדרים מידתיים יותר.

משה ארבל: בין יתר ההסדרים הקיימים היום ישנם הסדרים של תקופת משמורת מוגבלת למסתננים "חדשים", במירכאות, איסור הוצאות כספים על ידי מסתנן ועבורו והחמרת הענישה והאכיפה כנגד מעסיקי מסתננים אשר אינם רשאים לעבוד בישראל או עובדים בניגוד למגבלה הגיאוגרפית אשר נקבעה ברישיון הישיבה שלהם.

משה ארבל: בהצעת החוק שלפנינו, שיזמה הממשלה, הוצע ככלל להאריך את תוקפם של ההסדרים האמורים בשלוש שנים נוספות, למעט ההסדר האמור לעניין איסור הוצאת הכספים, שאותו ביקשה הממשלה להאריך בשנתיים נוספות.

משה ארבל: בשל העובדה כי הצעת החוק הובאה בפני הכנסת אך ורק בשבוע האחרון, באופן שלא מאפשר לקיים דיון מספיק מעמיק בסוגיות אלה, ומכיוון שהממשלה לא קיימה בתקופה האחרונה את חובתה בחוק להעביר דיווחים מפורטים לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בכל חצי שנה בעניין יישום ואכיפת התיקונים, החליטה הוועדה שלא להיענות לבקשת הממשלה, ולהאריך את ההוראות האמורות אך ורק בשנה אחת בשלב זה, מתוך תקווה כי במהלך השנה האמורה תוכל הוועדה לדון לעומק בהוראות השונות, אופן יישומן והשפעתן, ולהחליט אם יש צורך בהארכתן לתקופות ארוכות יותר.

משה ארבל: הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תתמוך בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על ידי הוועדה.

משה ארבל: לפני המעבר להצבעה אני מבקש להודות כמובן לעובדי הוועדה, ליועצים המשפטיים, לעו"ד תומר רוזנר, למנהלת הוועדה וכמובן לחברת הכנסת מאי גולן, שהמאבק שלה, המאבק העיקש בתופעת המסתננים, הוא בהחלט ראוי לציון כאן במליאת הכנסת.

משה ארבל: בעבודת הקודש שהיא עושה היא רואה גם בני אדם – נוסף לכול היא גם רואה בני אדם מאחורי המאבק הזה, ולכן אני חושב שבאמת חשוב מאוד שהצעת החוק הזאת מגיעה ללא התנגדויות, פה אחד – – –

מאי גולן: – – – יש עוד הרבה מה לעשות – – –

משה ארבל: אין ספק ששיתוף הפעולה – גם של שר הפנים, צוות לשכתו, יועץ השר רובי שמש – בהחלט יכול להביא לתוצאות טובות, ואני בטוח שזה יישא פרי.

משה ארבל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: חברים, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים ישירות להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראות שעה – הארכת תוקף), התשפ"א–2020.

מנסור עבאס: נא להצביע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 1–4 – 4 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – בעד; חבר הכנסת אוריאל בוסו – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חבר הכנסת ינון אזולאי – בעד; חברת הכנסת מאי גולן – בעד; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בעד; חבר הכנסת עמית הלוי – בעד; חבר הכנסת יעקב מרגי – בעד.

מנסור עבאס: 12 חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: הצעת החוק עוברת בקריאה שנייה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מנסור עבאס: בבקשה, נא להצביע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 4 נגד – אין נמנעים – אין חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראות שעה – הארכת תוקף), התשפ"א–2020, נתקבל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – בעד; אוריאל בוסו – בעד; יוסף טייב – בעד; ינון אזולאי – בעד; מאי גולן – בעד; מיכאל מלכיאלי – בעד; עמית הלוי – בעד; יעקב מרגי – בעד.

מנסור עבאס: 12 חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (הוראות שעה – הארכת תוקף), התשפ"א–2020, עוברת בקריאה השלישית, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

קריאות: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: אני צריך לחתום ואז לנעול את הישיבה?

קריאות: – – –

ינון אזולאי: מזכירת הכנסת ירדנה, תודה רבה לך.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: תם סדר-היום.

מנסור עבאס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ח בכסלו התשפ"א, 14 בדצמבר 2020, בשעה 12:00.

מנסור עבאס: ישיבה זו נעולה.