ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 110, 2020-12-07 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, כ"א בכסלו התשפ"א, 7 בדצמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התשפ"א–2020, שהוחזרה מוועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19) (שלילת אפוטרופסות מהורה בשל עבירה פלילית חמורה), התשפ"א–2020, של חברי הכנסת גדעון סער, עודד פורר וקבוצת חברי כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/2471/23 וכלה בהצעת חוק פ/2515/23:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול דרישת מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הזכות להיבחן בבחינות בגרות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מעמד החינוך הממלכתי המשלב), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת צבי האוזר, תהלה פרידמן והילה שי וזאן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד מאבק באלימות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק סייעות במוסדות חינוך, התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת אורלי פרומן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – איסור תשלומים נלווים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הדרכונים (תיקון – מתן דרכון לעולה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסנת הילה מארק ושלמה קרעי; הצעת חוק לביטול אזרחותו או תושבותו של פעיל טרור שמקבל תגמול עבור ביצוע מעשה הטרור (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אבי דיכטר, אלעזר שטרן, גדעון סער, אורנה ברביבאי, רם בן ברק, אוריאל בוסו, ניר ברקת, מכלוף מיקי זוהר, מיכאל מלכיאלי, משה אבוטבול, ינון אזולאי, קטי קטרין שטרית, איתן גינזבורג, עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין, אלכס קושניר, מיכל וונש ועוזי דיין; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – דחיית תשלום בתקופת חירום) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 18 והוראת שעה) (תיקון – הארכת הפחתת היטל על העסקת עובד זר בענף החקלאות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק יום העצמאיות והעצמאים, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקון) (תיקון – השבת תשלום על ידי נותן שירותי סוכנות נסיעות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת הילה שי וזאן, יעקב מרגי, יבגני סובה, מאי גולן, אוסנת הילה מארק ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הצמדת תשלומים לחיילים בודדים למדד המחירים לצרכן, התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (עתירות אסיר – ערעור בזכות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקון) (תיקון – השבת תשלום על ידי נותן שירותי סוכנות נסיעות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, עודד פורר, אלי אבידר ויוליה מלינובסקי קונין; הצעת חוק חובת יידוע והפסקת חיוב של מנוי לא פעיל (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי וינון אזולאי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – החלת חובת ההודעה על סיום עסקה מתמשכת על תאגידים בנקאיים ופיננסיים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, מיכאל מלכיאלי, ינון אזולאי, יוסף טייב, אוריאל בוסו ומשה ארבל; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הזדמנות שווה לנשים בצה"ל), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אורנה ברביבאי, יאיר לפיד, עפר שלח, יואב סגלוביץ', רם בן ברק, אורלי פרומן, עידן רול, מיקי לוי, תמר זנדברג, יאיר גולן, יואל רזבוזוב, ע'דיר כמאל מריח, אלי אבידר, ניצן הורוביץ, בועז טופורובסקי, יוליה מלינובסקי קונין, מרב מיכאלי, קרן ברק, מאיר כהן והילה שי וזאן; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (עתירות אסיר – ערעור בזכות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קביעת דרגת נכות לנפגעי עבודה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל (תיקון – הרכב ועדת האיתור ומועד תחילת החוק), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אבי דיכטר, יואב סגלוביץ', ניר ברקת, מתן כהנא, אוריאל בוסו, סמי אבו שחאדה, רם שפע ועמית הלוי; הצעת חוק שלילת זכויות למעורב בטרור ולבני משפחתו (תיקוני חקיקה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי ומשה ארבל; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – פדיון חופשה במהלך ההעסקה) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הכרה בארוסות חיילים שנספו במערכה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת משה יעלון, קארין אלהרר, ניר ברקת, אנדרי קוז'ינוב, אורלי פרומן, איתן גינזבורג, צבי האוזר, יואב סגלוביץ', יפעת שאשא ביטון, משה ארבל ורם שפע; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-שלילת זכאות לגמלת סיעוד מקשיש לאחר פטירת בן הזוג), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – איסור קיזוז קצבת ילדים כנגד חוב לביטוח הלאומי), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – בדיקת תלות בידי רופא מומחה למבוטח מגיל 75), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – הארכת תקופת השכירות בעת מצב חירום), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – מניעת פגיעה בקטין על ידי חשיפתו להורה אלים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עינב קאבלה, יואב סגלוביץ', מיכל וונש ותהלה פרידמן; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – ייצוג הולם לנשים בבחירות לכנסת), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, יוסף ג'בארין, עופר כסיף וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – שלילת אפוטרופסות מהורה שהורשע ברצח או בנסיון לרצח), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת יוראי להב הרצנו; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, יאיר לפיד, בועז טופורובסקי, עידן רול, יואב סגלוביץ', אורנה ברביבאי, אנדרי קוז'ינוב, יוראי להב הרצנו, יואל רזבוזוב, משה יעלון,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאיר כהן וע'דיר כמאל מריח; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות מועמדים לכהונה כנשיא המדינה), מאת חברי הכנסת מיקי חיימוביץ', איתן גינזבורג ורם שפע; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות שוויוני לנשים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי קונין; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הפסקת כהונה של ראש הממשלה, שר או סגן שר מחמת הגשת כתב אישום), מאת חבר הכנסת יאיר לפיד; הצעת חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה (תיקון – ביטול החוק), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – החלת חופש המידע על תאגידים בנקאיים, גופים פיננסיים ונותני אשראי ובורסה לניירות ערך), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש) (הוראת שעה) (תיקון – מענק נוסף לעסקים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, קרן ברק, יוליה מלינובסקי קונין, אליהו ברוכי, הילה שי וזאן, חוה אתי עטייה, יעקב מרגי, מיקי לוי, יאיר גולן, יעקב אשר, יבגני סובה, אלי אבידר, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שווי השימוש ברכב או ברדיו טלפון נייד), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שווי השימוש ברכב או ברדיו טלפון נייד), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, יאיר לפיד, יעקב אשר, ישראל אייכלר, אליהו ברוכי, יעקב ליצמן, יצחק פינדרוס, ניר ברקת, טלי פלוסקוב, אוריאל בוסו, משה אבוטבול, יעקב מרגי, ינון אזולאי, יוסף טייב, משה ארבל, עמית הלוי, יעקב טסלר, משה גפני, אריאל קלנר, שלמה קרעי, אוסנת הילה מארק, מאי גולן, עודד פורר, יאיר גולן, מיכאל מלכיאלי, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, סונדוס סאלח,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאיר כהן, אוסאמה סעדי, אבי דיכטר, היבה יזבק, שרן מרים השכל, עידן רול, קטי קטרין שטרית, עוזי דיין, הילה שי וזאן, חוה אתי עטייה, אלכס קושניר, אלי אבידר, חמד עמאר, יוליה מלינובסקי קונין, אביגדור ליברמן, יבגני סובה, מיקי לוי, אופיר כץ, יואל רזבוזוב, קארין אלהרר, בועז טופורובסקי, אלעזר שטרן, משה יעלון, אנדרי קוז'ינוב, אופיר סופר, אימאן ח'טיב יאסין, מתן כהנא, עאידה תומא סלימאן, מיכל שיר סגמן, מנסור עבאס ונפתלי בנט; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – תעמולה דיגיטלית), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת תהלה פרידמן; הצעת חוק רשת ביטחון לעצמאים בעת אירוע חירום, התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – הגבלת מימון בבחירות לכנסת העשרים-וארבע) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת רם שפע; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), מאת חברי הכנסת רם שפע והילה שי וזאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת משה ארבל בנושא: רכישת שירותים ממייקרוסופט בעלות של מיליוני שקלים ללא מכרז.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: כישלון הממשלה בטיפול במשבר הקורונה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: העלייה בשיעורי העוני והחרפתו בזמן הקורונה בשל מדיניות הממשלה << נושא >>

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים מכאן להצעות אי-אמון בממשלה, וההצעה הראשונה היא הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: כישלון הממשלה בטיפול במשבר הקורונה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת עידן רול, שיש בפניו אתגר עצום לנסות לחדש משהו בנושא או בכותרת שאנחנו, נדמה לי, זוכים לשמוע מדי שבוע.

יריב לוין: אז בבקשה, הבמה שלך.

עידן רול: תודה.

עידן רול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמו שאמר היושב-ראש, ובצדק, קשה לחדש, אבל לצערי הבעיות הקיימות ממשיכות להיות זועקות ואמיתיות.

עידן רול: אבל בואו ננסה קצת לדבר באמת על איפה עומד ניהול משבר הקורונה נכון לעכשיו.

עידן רול: על פי כל הפרסומים, יותר נכון על פי כל ההדלפות מקבינט הקורונה, מדינת ישראל הולכת לקראת סגר שלישי.

עידן רול: חשוב לומר שההצהרות על סגר שלישי התחילו בשנייה שדיברו על תוכנית יציאה מסגר שני.

עידן רול: לא הייתה פה דלתא שהאזרחים לא פעלו נכון, בעצם לא היה מראש סיכוי לפי צורת הניהול הזאת.

עידן רול: העניין הוא שבמקום לצאת לציבור בצורה אמיצה, הנהגת המדינה, הממשלה הזו, ראש הממשלה, ולומר: חברים, לא קיבלנו את ההחלטות הנכונות בזמן, לא ידענו למנוע סגר שני, לא ידענו למנוע סגר שלישי, מה שאנחנו רואים בשבועות האחרונים זה מסע שמתחיל נתניהו להענקת דרגות ותעודות הוקרה על ההצלחה בחיסונים.

עידן רול: ההצלחה בחיסונים היא הצלחה כבירה, אבל ההצלחה הזו היא של המדע.

עידן רול: היא של המדע, היא של המדענים שהצליחו לקחת מה שלוקח במקרה הטוב שש-שבע שנים ולפעמים עשרות שנים, ולפתח שלל חיסונים בטכנולוגיות חדשות, שמראות לנו שיש אור בקצה המנהרה ואפשר כבר לראות אותו.

עידן רול: אבל זה לא הישג של נתניהו.

עידן רול: חברות התרופות הן חברות מסחריות, והן רוצות למכור את התרופות שהן פיתחו במיליונים רבים.

עידן רול: מדינת ישראל רוצה לקבל את החיסונים, ונתניהו משלם בכספי האזרחים, כספי המדינה.

עידן רול: זו חובתו.

עידן רול: השאלה היא איך נגיע למועד החיסונים, ופה נעוצה הבעיה.

עידן רול: אנחנו שומעים לא מעט התרברבויות של ראש הממשלה על מצבה של ישראל.

עידן רול: בטח עוד מעט נשמע שכל אירופה כבר צועדת לסגר שלישי.

עידן רול: אז אירופה לא צועדת לסגר שלישי, היא גם לא צעדה לסגר שני, כמו שקרה פה, והיא בעיקר לא תגיע לשם עם כלכלה חבוטה ושותתת דם, עם אזרחים שיש להם אפס אמון במערכת ובאיך שמתקבלות החלטות בממשלה, עם בריאות ציבור כללית רופפת, עם סף חרדה מטורף ושיאים של אובדנות.

עידן רול: לא כל מדינה מגיעה ככה, בטח לא מדינת ישראל, שיכלה להיות מדינה אחרת, כמו מדינת אי, שתצלח את זה טוב בהרבה ממדינות אירופה.

עידן רול: מי שלא בקי, אני יכול לספר לכם, גם מחבריי מאירופה – הם באמת סיימו את הגל הראשון בצורה טובה, השתלטו על זה בסופו של דבר, ואז הגיע ה-vacances, הגיעו כל החופשות של הקיץ, כל גבולות אירופה פתוחים, ופשוט הפיצו מחדש את המחלה בכל אירופה.

עידן רול: זה לא המצב במדינת ישראל.

עידן רול: אנחנו כמו אי, הגבולות שלנו סגורים, יש לנו את נתב"ג, והיה אפשר להשתלט על זה.

עידן רול: כל אזרח שצופה בהפחדות חסרות האחריות של הממשלה לגבי הצורך בסגר שלישי חייב לשאול את עצמו שתי שאלות: הראשונה, האם יש הצדקה אפידמיולוגית לסגר שלישי, והשאלה השנייה, מה עשתה הממשלה כדי למנוע את אותו סגר שלישי.

עידן רול: בואו נדבר על ההצדקה האפידמיולוגית – ולא חסרים מומחים, לרבות המומחים שמייעצים לקבינט הקורונה, לרבות הצוות שמקיף את הפרויקטור לשעבר גמזו.

עידן רול: ברור שתהיה עלייה בתחלואה כשפותחים את המשק.

עידן רול: לא צריך להיות אפידמיולוג בשביל זה, לא צריך להיות גם איש בריאות בשביל זה.

עידן רול: ברור שסגר מוחלט מוריד את התחלואה, כמו שסגר מוחלט על החופים יבטיח שלא יהיו מקרי טביעה וכמו שסגר מוחלט על הכבישים יבטיח שלא יהיו תאונות דרכים.

עידן רול: אבל זו לא דרך לחיות לצד מגפה, זו לא דרך להשאיר את הכלכלה חיה, וזו לא דרך לתת לאנשים תקווה.

עידן רול: לצד הקורונה יש דברים לא פחות חמורים שאנחנו רואים, ואנחנו נראה את התחלואה מצטברת, את אותם ניתוחים אלקטיביים שלא בוצעו, את אותן בדיקות שגרתיות שלא מבוצעות, את אותם טיפולים שגרתיים בסוכרת שלא מתבצעים, ואנחנו נראה את כל זה באופן מצטבר בהמשך.

עידן רול: בסגר הראשון התריעו במשרד הבריאות מחשש שנגיע ל-1,500 מונשמים; עכשיו אנחנו באזור ה-100.

עידן רול: אז איך יכול להיות שבלי למצמץ מכריזים פה על הצורך הבלתי-מתפשר בסגר שלישי?

עידן רול: בתי החולים רחוקים מאוד מאי-ספיקה, הם רחוקים ממיצוי ההיערכות שלהם.

עידן רול: למעשה רבים מאותם מנהלי בתי חולים שגם לקראת הסגר השני אמרו שאנחנו קרובים לאי-ספיקה, אמרו כבר עכשיו: טעינו, היה לנו עוד, יכולנו למתוח עוד את המערכת.

עידן רול: מי שיושב בבית ומנסה להבין איך נמנעים מסגר שלישי ומה הקריטריונים לקביעה צריך להבין שהקריטריון המרכזי לקביעה הוא ספיקת מערכת הבריאות.

עידן רול: כל בתי החולים יכולים להכיל את המגפה.

עידן רול: חייבים לתת לכלכלה להתקיים, לחינוך להתקיים, לענף הספורט והכושר להתקיים, לתרבות להתקיים.

עידן רול: ובתי החולים רחוקים מאוד כרגע מאי-ספיקה, ולכן כל ההצדקה האפידמיולוגית לסגר שלישי מוטלת בספק.

עידן רול: ממש כך, גם לפי ראיונות של פרופ' בליצר הבוקר וראיונות של פרופ' חגי לוין פרופסורים שעוסקים ומלווים את המגפה מתחילתה, ודעותיהם לא פעם נשמעות ומתקבלות, כדעתו של משרד הבריאות ושל הפרויקטור, אומרים: יש לנו עוד זמן.

עידן רול: צריך להבין, סגר הוא אמצעי ענישה קולקטיבי.

עידן רול: כמו שילדים לא אוהבים אמצעי ענישה קולקטיבי, כמו שכולנו יודעים וכל מחנך יודע שזה לא אמצעי טוב, כך גם בניהול מגפה.

עידן רול: מה שסגר אומר: אם לא שמרת על הכללים, תיענש; אם שמרת על הכללים, גם תיענש.

עידן רול: העסק שלך ייסגר, והעסק שלך ייסגר.

עידן רול: הילדים שלך ישבו בבית, והילדים שלך ישבו בבית.

עידן רול: לא רק שזה מרסק את הכלכלה, זה מרסק את אמון הציבור בממשלה, זה מרסק את אמון הציבור באופן קבלת ההחלטות.

עידן רול: אני מרגיש, ואנחנו גם בטח נשמע על זה אחר כך מהשר המקשר – אתם חושבים שאם אנחנו באים ומציעים הצעות אי-אמון של האופוזיציה ומדברים על אובדן האמון, אנחנו מוכיחים אתכם.

עידן רול: אתם חושבים שזה עוזר לי שאין בכם אמון.

עידן רול: זה לא עוזר לי.

עידן רול: זה לא עוזר לי, כי מדינה שאין אמון בממשלה שלה, מדינה שהציבור מפקפק אם ההחלטות מתקבלות בה בצורה מקצועית זה מדינה לא מתפקדת, זה מדינה עם נזקים ארוכי טווח, ואנחנו נראה אם זה גם בהמשך.

עידן רול: ואולי לשם מכוונים, כי אנחנו נראה את זה בירידה אפשרית באחוזי ההצבעה.

עידן רול: אנשים שמרגישים שלמשחק הדמוקרטי אין תוצאות, שאין לו בסוף השלכה ואין לו שום השפעה, מפסיקים להשתתף בו.

עידן רול: וזו נקודה מאוד מסוכנת ומאוד מצערת לכל מדינה שאנשים מאבדים אמון בתהליך הדמוקרטי, במערכת.

עידן רול: כשאתם לא יודעים להסביר למה ענף אחד סגור ולמה ענף אחד פתוח זה לא הישג גדול מבחינת

עידן רול: כם אל מול האופוזיציה, זה עוד ועוד פאולים כלפי האזרחים.

עידן רול: החובה של הממשלה הזו היא קודם כול מול האזרחים, לא מולנו.

עידן רול: אם ניצחתם אותנו, זה לא אומר כלום.

עידן רול: אם הוכחתם אותנו, זה לא אומר כלום.

עידן רול: אם אנשים כבר התייאשו, זה לא אומר כלום, זה רק אומר שנכשלתם עוד יותר.

עידן רול: עכשיו, מה עשיתם כדי למנוע סגר שלישי?

עידן רול: בואו נחשוב על כמה מהדברים, אני ניסיתי לקבץ את הדברים שכל בר-דעת יכול לחשוב עליהם.

עידן רול: נתחיל מפיילוט הקניונים.

עידן רול: מי היה מאמין שלפתוח מספר מצומצם של קניונים, אחרי שמדינת ישראל מחכה כבר חודשים לחזור ולצרוך שירותים ומסחר, בבלאק פריידיי, ביום הכי הכי מטורף של קניות ברשת ובכלל – מי היה מאמין שזה יתפוצץ?

עידן רול: מי היה מאמין שתהיה תפוסה מוגזמת בקניונים?

עידן רול: ואתם יודעים מה, אפילו אם עשיתם את זה, בניגוד לכל היגיון, מה הבעיה לשלוט במספר האנשים שנכנסים לקניון?

עידן רול: מה הבעיה להפקיד אצל אותו שומר את הקאונטר הידני הזה ולבדוק כמה אנשים נכנסים בשערי הקניון ולבדוק שזה לא יעבור את הרף הנדרש?

עידן רול: זו לא טכנולוגיה, זו לא חדשנות ולא נדרש פה להמציא חיסון.

עידן רול: בסך הכול נדרש לייצר נוהל מראש, לא לפעול בפניקה, לא ברגע האחרון, ולבצע אכיפה.

עידן רול: אם לא הצלחתם לאכוף מספר מצומצם של קניונים זה אומר שכשלתם פעמיים – גם בתכנון המופקר של פיילוט הקניונים וגם בהיעדר האכיפה.

עידן רול: מה הבעיה לשלוח פקחים שיעמדו בכניסה ולשלוט בכמות האנשים?

עידן רול: מה קרה לתוכנית הרמזור?

עידן רול: אנחנו נחזור ונשאל את זה כל הזמן, אבל שוב – זה לא אופוזיציה מול קואליציה.

עידן רול: תוכנית רמזור זו התוכנית ההגיונית היחידה להתנהל לצד המחלה בלי סגרים שערורייתיים.

עידן רול: מה הבעיה להחיל מגבלות בצורה דיפרנציאלית על יישובים?

עידן רול: ולמה אי-אפשר לייצר אכיפה אפקטיבית?

עידן רול: למען השם, אנחנו מדברים על זה כבר עשרה חודשים, מה הבעיה להפנות את התקציבים לרשויות המקומיות ולייצר אלפי משרות קורונה של פקחים?

עידן רול: אם אתם לא מצליחים לפקח ואם כל ילד יכול לראות בפייסבוק מקרים של הפרה ואתם לא מצליחים להגיע אליהם, תייצרו עוד משרות.

עידן רול: אני שמעתי שיש לא מעט מובטלים שישמחו לעבודה.

עידן רול: פתחתם את השמיים – דבר מבורך, ברוך הבא לשאר כדור הארץ.

עידן רול: מה חשבתם כשפתחתם את השמיים בלי בדיקות חובה לשבים לישראל בנתב"ג?

עידן רול: מה חשבתם?

עידן רול: מה?

עידן רול: צריך להיות ראש ממשלה?

עידן רול: צריך להיות ראש ממשלה חליפי?

עידן רול: צריך להיות שר בריאות?

עידן רול: מה?

עידן רול: אתם חושבים שיש ילד בן 11 במדינה שלא מבין שאם יש מגפה עולמית אז כל מי שחוזר בשערי ישראל צריך לעבור בדיקת קורונה?

עידן רול: גם זה משהו שעכשיו נפיק עליו לקחים עשרה חודשים לתוך המגפה?

עידן רול: שלא לדבר על המעבדה לבדיקות מהירות, שהייתה אמורה לקום כבר מזמן, ושמעתי על המכרז שלה, שאמור להיסגר באוקטובר, שכבר היה.

עידן רול: מה הבעיה?

עידן רול: ולמה תיירים שחוזרים ממדינות שמוגדרות כאדומות לא נשלחים לבידוד ולא אוכפים את הבידוד הזה?

עידן רול: ואם אתם מבינים שאתם לא יודעים לאכוף בידוד, אז בבקשה, תפדלו, תחכו להם ביציאה מהשדה ותלוו אותם למלוניות קורונה.

עידן רול: אתם זוכרים את מלוניות הקורונה?

עידן רול: אנחנו מכירים אותן ממרץ.

עידן רול: איך יכול להיות שבמקום להתקדם ולהפיק לקחים בניהול המגפה אתם כמו ברגרסיה?

עידן רול: זה צעד קדימה, שלושה אחורה.

עידן רול: אתם שוכחים דברים שכבר הפנמנו.

עידן רול: עד שמייצרים מערך קטיעת שרשראות וטוענים שהשתלטתם עליו, הוא לא עובד.

עידן רול: איך הדברים האלה קורים?

עידן רול: אני באמת אומר לכם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת רול, אנחנו כבר בחריגה מהזמן.

עידן רול: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

עידן רול: יש לכם עוד זמן להתאפס.

עידן רול: יש לכם עוד זמן להתאפס, קודם כול למען אזרחי ישראל.

עידן רול: אתם לא מוכיחים אותנו באופוזיציה.

עידן רול: אנחנו פה נאבקים עבור ציבור שרוצה להתקיים.

עידן רול: הלוואי שהחיסונים יגיעו כמה שיותר מהר, אבל הכלכלה לא יכולה לחכות.

עידן רול: הגיע הזמן לפעול בצורה הגיונית, נטולת שיקולים פוליטיים, ולעשות מה שנכון למען הציבור בישראל.

עידן רול: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט לנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת ימינה, שכותרתה: מחדל הממשלה בניהול משבר הקורונה.

יריב לוין: בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לסגר השלישי ישראל לא נכנסת בגלל נגיף הקורונה אלא בגלל נגיף הפוליטיקה, שממשלת ישראל וראשה פשוט לא מצליחים להיגמל ממנו.

נפתלי בנט: חבל שלנגיף הקורונה לא קוראים נפתלי בנט, ככה הייתי בטוח שמישהו בממשלה היה נלחם בו, כי בממשלה מעדיפים להתעסק בפוליטיקה ולרדוף אותנו מאשר לטפל במגפה עצמה.

נפתלי בנט: אבל השבוע אני רואה תופעה שצדה את עיני.

נפתלי בנט: יש תפיסה שאוחזת בממשלה שקיטורים וצעקות הם תחליף למעשים.

נפתלי בנט: אני רוצה לספר משל.

נפתלי בנט: שתי משפחות יוצאות לחופשה.

נפתלי בנט: האחת מותירה את הבית באחריות חברת שמירה, שגם צריכה לעשות שיפוצים; והשנייה גם – באחריות חברת שמירה שצריכה לשפץ את הבית בהיעדרם, לשפץ את המרפסת, לשפץ את הסלון.

נפתלי בנט: משפחה אחת חוזרת מהחופשה והיא רואה שהבית משופץ.

נפתלי בנט: נכון, לא הכול מושלם, אבל ואללה, התקדמו; אף אחד לא פרץ לבית; פשוט היו שם אנשים שבאו לעבוד.

נפתלי בנט: ובבית השני – בוקה ומבולקה.

נפתלי בנט: עשרות פורצים הגיעו, שחטו את הבית, אף אחד לא שיפץ כלום, הסלון הפוך, הכול הרוס.

נפתלי בנט: באים לחברה הראשונה – הייתה שם אחת, איילת שקד, שבתבונה, בשקט, עקב בצד אגודל, מינתה מאות שופטים שמרנים למערכת המשפט.

נפתלי בנט: בלי הרבה צעקות, נכון, היא לא צעקה, היא לא קיללה, אבל מה היא מינתה?

נפתלי בנט: היה שם אחד, בצלאל סמוטריץ', שבזמן המגפה אמר, וואו, יש עכשיו סגר?

נפתלי בנט: התנפל על הכבישים, על התחבורה הציבורית, ניצל את מעט החודשים האלה שבהם אין הרבה תנועה, חִשמל את התחבורה הציבורית, וביצע.

נפתלי בנט: היה שם גם מנכ"ל שהביא את MyHeritage, שבנה מלוניות ב-96 שעות.

נפתלי בנט: ואז באים לחברה השנייה, זאת שלא שמרה על הבית, לא שיפצה.

נפתלי בנט: באים, שואלים: אוסנת מארק, מה נהיה?

נפתלי בנט: היא אומרת: איזה פושעים יש פה, איזו שכונה גרועה, מלא פושעים, והדובים בכלל באו וכלבים נכנסו לבית, בושה וחרפה, איזו בושה.

נפתלי בנט: אז שואלים אותה: אבל את היית אמורה לטפל בזה.

נפתלי בנט: בושה וחרפה, איזו שכונה גרועה, צריך לשנות הכול, הכול דפוק, כל מי שהיה לפניי היה על הפנים.

נפתלי בנט: כי אתמול, במשמרת שלה, מינו 61 שופטים, אבל מה, שופטים בדיוק הפוכים.

נפתלי בנט: היא צעקה – ואללה צעקות.

נפתלי בנט: היא הראתה להם מה זה, קיללה, איזה מילים יוצאות לה מהפה, אבל מה, 61 השופטים, בדיוק מהצד השני של המפה, מונו גם מונו.

נפתלי בנט: ואז יש את מירי רגב.

נפתלי בנט: עצרה את המטרו.

נפתלי בנט: כל הכבוד, עצרה את הפרויקט הענק והקריטי לכל מדינת ישראל.

נפתלי בנט: אבל מה, גם היא צועקת: השמאלנים, האשכנזים, האליטיסטים, האלה – ואתם תתחילו לשנוא, וישראל הראשונה וישראל השנייה.

נפתלי בנט: ובאים למנכ"ל ואומרים: אדוני, לא שמרת על הבית, לא שיפצת את הבית.

נפתלי בנט: מה עשיתם, מה עשיתם מאז תחילת המגפה?

נפתלי בנט: מה אתה מדבר, עונה ראש הממשלה, בוא, אני אראה לך, יש בקצה השכונה עוד 13 בתים שאליהם פרצו עוד יותר, והיה עוד יותר גרוע.

נפתלי בנט: אבל שכרנו אותך לא בשביל לספר לנו שאצל מישהו אחר יותר גרוע; כי הינה, יש כמה בתים, יש כמה מדינות שבהן הרבה יותר טוב: בניו זילנד, בטייוואן, מדינה דמוקרטית, באורוגוואי, בעוד ועוד מדינות.

נפתלי בנט: אהה – הוא עונה – לא משנה, אתם מסיתים, והינה אני הולך להביא חיסונים.

נפתלי בנט: תקשיבו – ההישג הענק של מדינת ישראל: קנינו חיסונים.

נפתלי בנט: תראו לי מדינה מערבית אחת שלא קנתה חיסונים.

נפתלי בנט: כן, לא דאגת להביא חברות בדיקות; לא דאגת לסגור את שדה התעופה או לפחות לבדוק; אתה לא דואג עד לרגע הזה לבקש מראש מבן אדם שעולה, למען השם, על מטוס שיעשה בדיקה במדינת היעד.

נפתלי בנט: זה לא עולה כלום, אתה לא צריך טכנולוגיה.

נפתלי בנט: באיי סיישל עושים את זה.

נפתלי בנט: במדינת ישראל הגדולה לא מצליחים עשרה חודשים לבקש אישור, לפני שאתה עולה על אל על בטורונטו, אישור שאתה שלילי בקורונה?

נפתלי בנט: ואז אתה מספר שמכל העולם באים ולומדים מאיתנו כמה אנחנו נפלאים.

נפתלי בנט: הבנתי, זאת השיטה.

נפתלי בנט: יש פה ממשלה של מילים, קיטורים, התבכיינות, הכול, רק לא תוצאות.

נפתלי בנט: וכמה מילים, כמה מילים, כמה מסיבות עיתונאים: הנחיתי, דרשתי, אמרתי, חזיתי, ראיתי לפני כולם.

נפתלי בנט: עכשיו צריך להתעורר.

נפתלי בנט: כנראה שכל האנשים שתיארתי, הבעיה שלהם היא שאף אחד מהם לא היה בעולם העסקי.

נפתלי בנט: אף אחד מהם לא יודע מה זה להוציא חשבונית; אף אחד מהם לא יודע מה זה לפטר אנשים.

נפתלי בנט: אני חוזר עכשיו מפגישה עם אביבית ועם דדי, מפעילי חוגים, חוגי ספורט, חוגים אחרים.

נפתלי בנט: תשמעו, זה סיפור מלפני 25 דקות.

נפתלי בנט: דדי מפעיל חוג כדורגל, יש לו שטח משלו, פתוח, תחת כיפת השמיים, אבל הממשלה אוסרת כרגע על דדי להפעיל את חוג הכדורגל שם.

נפתלי בנט: היא אומרת: אתה רוצה, תיקח אותם לגן ציבורי; שם אין לך ביטוח, שם אין שירותים ציבוריים, ושם אתה יכול, כן.

נפתלי בנט: אבל הוא לא יכול, כי אין לו ביטוח.

נפתלי בנט: ביטוח יש לו רק על המקום עצמו.

נפתלי בנט: מה הוא אמור לעשות?

נפתלי בנט: הוא הפסיד 1,230,000 שקלים מתחילת השנה.

נפתלי בנט: הפיצוי שהוא קיבל, הוא הראה לי: 30,000 שקלים.

נפתלי בנט: הוא בכה.

נפתלי בנט: מה הוא אמור לעשות?

נפתלי בנט: עכשיו, בעוד שדדי ואביבית נאנקים – וזו אווילות מוחלטת, פשוט אווילות, טיפשות, אין לי מילה אחרת – ממשלת ישראל באלה הרגעים מביאה ככה, באלפים, כל יום, עוד 4,000 אנשים שלא נבדקו לתוך מדינת ישראל, ועוד 4,000.

נפתלי בנט: פשוט מייבאת את הקורונה בהיקפים עצומים בזמן שהיא סוגרת את עסקי ישראל.

נפתלי בנט: אני לא זוכר בתולדות מדינת ישראל רגע כל כך קיצוני של אווילות.

נפתלי בנט: אני לא זוכר.

נפתלי בנט: וזה לא רגע, זה כבר עשרה חודשים.

נפתלי בנט: את כל הדברים האלה אמרנו כבר במרץ, בתוכנית כתובה.

נפתלי בנט: ואני מדגיש עוד פעם: בזמן שממשלת ישראל כרגע משיתה עוד סגרים על מסעדות, ועל חוגים, ועל מכוני כושר שסגורים, היא מייבאת בצינור ענק 4,000 אנשים שלא נבדקו לתוך מדינת ישראל.

נפתלי בנט: הם לא צריכים להביא הוכחה שהם נבדקו, הם לא צריכים להיבדק כשהם נוחתים.

נפתלי בנט: אתם השתגעתם?

נפתלי בנט: איפה הניהול, איפה המקצועיות?

נפתלי בנט: להגיד את המילים "מקצועי", ו"מנהיגות" ו"אומץ" – זה לא עושה כלום.

נפתלי בנט: צריך להיות מקצועיים.

נפתלי בנט: אני מבקש בשם עסקי ישראל, בשם כמעט מיליון אנשים שביולי, ב-1 ביולי, ישתחררו לתוך שוק תעסוקה שאין בו מיליון משרות, אני מבקש: למען השם, תתעוררו.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני מזמין את השר דוד אמסלם להשיב בשם הממשלה על שתי הצעות האי-אמון.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אני מוכרח רק לומר, חבר הכנסת אמסלם, שקשה לי להבין למי אתה אמור להשיב נוכח העובדה שלסיעת יש עתיד-תל"ם אין אפילו חבר כנסת אחד שנמצא כאן באולם, אם אני רואה נכון.

יריב לוין: וגם חבר הכנסת רול, שאפשר היה לפחות לקוות שייחס מספיק חשיבות להצעת האי-אמון שהוא הגיש כדי להמתין ולשמוע גם את התשובה, גם הוא איננו כאן.

עופר כסיף: He decided to roll.

דוד אמסלם: קודם כול, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

יריב לוין: אני חושב שזה לא, באמת, פשוט לא מכובד.

אלי אבידר: אני אעביר את המסר.

יריב לוין: פשוט לא מכובד.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אני רוצה לענות לנפתלי בנט בקצרה על מה שהוא אמר, ואחרי זה אני רוצה להתייחס לדברים אחרים.

דוד אמסלם: תראה, נפתלי, שני דברים: אחד, אתה עולה כל שבוע, אתה ולפיד – אני אומר את זה כל שבוע.

דוד אמסלם: אתה מביא את הדוגמה, אתה אומר: הייתי היום אצל דדי ואביבית וראיתי שאין להם כל כך – הם נפגעו בעסקים, אין להם כמעט מה לאכול, ואתם בממשלה, מה אתם עושים?

דוד אמסלם: אני חושב שזאת דמגוגיה זולה.

דוד אמסלם: אני חושב שאנחנו נמצאים במלחמה בנגיף הקורונה כבר די הרבה זמן.

דוד אמסלם: אני, דרך אגב, רואה גם איזושהי יציאה ממנו, בעזרת השם, בזמן הקרוב, בוודאי כשמגיעים חיסונים.

דוד אמסלם: דרך אגב, לרכוש חיסונים, זה גם משהו, זה בסדר.

דוד אמסלם: עכשיו אתה מזלזל גם בזה – מי לא רוכש חיסונים?

נפתלי בנט: מי?

דוד אמסלם: אני אומר, אתה אומר: מי לא?

דוד אמסלם: איזה מדינה לא רוכשת חיסונים?

נפתלי בנט: דודי, תן מדינה אחת שלא רוכשת חיסונים.

נפתלי בנט: מדינה אחת.

דוד אמסלם: אמרתי לך, העצות שלך עד היום רק מלבות את האש, רק מרחיבות את הפער, רק מדכדכות את הציבור.

דוד אמסלם: גם כשהיית בממשלה לא עשית הרבה בעניין הזה.

דוד אמסלם: ספרון כתבת – איך מנצחים את הקורונה.

דוד אמסלם: אמרתי לך פעם: אתה מבזבז פה זמן, היית יכול לנסוע לחוץ לארץ ולהפיץ אותו וללמד את כל העולם איך מנצחים את הקורונה.

דוד אמסלם: יכול להיות שהיית היום איש עשיר מאוד.

דוד אמסלם: אתה חושב – מי היה פה בעולם העסקים, מי?

דוד אמסלם: אני מניח שרק אתה.

דוד אמסלם: אנשים גם לא יודעים לחשוב פה.

דוד אמסלם: שום דבר.

דוד אמסלם: רק אתה, נפתלי בנט.

דוד אמסלם: מזל שאתה קיים, אחרת לא היינו יודעים בכלל מה זה קורונה ואיך מתנהלים איתה.

דוד אמסלם: אתה יודע יפה מאוד, כאחד שהיה מספיק שנים בממשלות, שהממשלה יושבת בוקר וערב, שעות על גבי שעות.

דוד אמסלם: אתה יודע שאין לזה פתרון מוחלט.

דוד אמסלם: אתה יודע שזה סוג של מטוטלת, אתה יודע שאם אתה סוגר ועושה סגרים אז אתה פוגע בכלכלה, ואתה יודע שאם בסופו של דבר אתה פותח אז אתה מעלה את התחלואה.

דוד אמסלם: אתה מכיר את הנוסחה, אין לך שום פתרון.

דוד אמסלם: דרך אגב, כפי שאין לאף אחד כרגע את הפתרון.

דוד אמסלם: הפתרון יבוא באמצעות החיסון או התרופה, לא באמצעות הספרון שלך.

דוד אמסלם: ולכן זה שב ועולה, ודרך אגב, כל העולם נמצא באותה מטוטלת, לא רק אנחנו.

דוד אמסלם: אז לבוא עכשיו ולהתחיל לרקוד על הנושא הזה מול הציבור שיושב בבית ומתוסכל – דרך אגב, כולנו מתוסכלים, מראש הממשלה צפונה.

דוד אמסלם: אני חושב שאין כמעט בן אדם בעולם שלא מתוסכל.

דוד אמסלם: דרך אגב, התסכול מגיע בגלל שאתה לא כל כך יודע, אין לך מה שנקרא פתרון חד-חד-ערכי בעניין.

דוד אמסלם: אז אתה בא על זה, ומדבר ואומר: אתה, משה מכפר סבא, הייתי אצלך היום בחנות, או בדימונה.

דוד אמסלם: הם לא עושים כלום, אתה, אין לך מה לאכול, הממשלה לא עושה שום דבר.

דוד אמסלם: אתה יודע, זה באמת, הייתי אומר, הדבר הכי רדוד שאני שומע, בגלל שבסוף הקורונה זה לא עסק של ממשלת ישראל וזה לא של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: יש פה מגפה עולמית שצריך לפתור אותה.

דוד אמסלם: אגב, אם יש לך רעיון טוב, תן לנו אותו.

דוד אמסלם: אל תעלה לפה כל יום ותתחיל רק להכפיש את העושים במלאכה.

דוד אמסלם: הם עובדים.

דוד אמסלם: גם אם אתה לא מסכים איתם, הם יושבים שעות על גבי שעות, יכול להיות שאז אתה יושב בבית ואוכל פיצוחים ואוכל קצת קשיו ורואה טלוויזיה.

דוד אמסלם: אבל אני אומר לך שקבינט הקורונה עובד שעות על גבי שעות רק לייצר איזשהו פתרון, אם זה מקומי, אם זה פתרון קצת ארצי, לכל מיני סוגיות כאלה ואחרות.

דוד אמסלם: תאמין לי שהרבה עוגמת נפש יש שם בוודאי, כי לא מוצאים את הפתרון.

דוד אמסלם: באמת אין לזה פתרון חד-חד-ערכי.

דוד אמסלם: הטענה לפה, ואחרי זה הטענה לשם, ואתה פעם ימינה קצת ופעם שמאלה קצת.

דוד אמסלם: זה כמו היגוי של ספינה, וככה אתה מנסה לנוע לאיזשהו אופק שאתה מאמין שהוא טוב לעם ישראל.

דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין, אני מניח שלכל הבית הזה, שראש הממשלה והשרים בוודאי עובדים מבוקר עד לילה כדי שיהיה טוב לעם ישראל.

דוד אמסלם: הרי אין שאלה כזו.

דוד אמסלם: אתם עולים לכאן ואומרים שהשיקולים של ראש הממשלה הם לפעמים פוליטיים, ואני לא מצליח להבין מה הכוונה שלכם.

דוד אמסלם: מה הוא רוצה, שהתחלואה תמשיך – אני רוצה להבין – בגלל פוליטיקה?

דוד אמסלם: לכן, אני מציע לך, תעזוב את כל הסיסמאות הנבובות האלה, השקריות, דרך אגב, שבאמת לא מוסיפות לך כבוד, לדעתי.

דוד אמסלם: תשאיר את זה ללפיד ולאלה שמתפרנסים משנאה מבוקר עד לילה בגלל שזו פרנסתם.

דוד אמסלם: עזוב את זה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך גם לגבי הוועדה.

דוד אמסלם: קודם דיברת לגבי הוועדה לבחירת שופטים, ואתה הצגת את איילת שקד כמי שעשתה הישגים גדולים שם.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך משהו גם לגבי זה.

דוד אמסלם: אבי אבות הטומאה בכל העניין הזה זה הרכב הוועדה, לא כמה שופטים בחרו ואיזה.

דוד אמסלם: אני מניח שחלק מהשופטים, או ברובם – לא משנה כרגע איזה שר משפטים יהיה – בוודאי בערכאות האלה, הם אנשים טובים וראויים, זאת לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: הבעיה היא בהרכב הוועדה.

דוד אמסלם: זה הרכב ועדה שאין לו אח ורע בעולם.

דוד אמסלם: כשאיילת שקד הייתה שם כשרת משפטים היא בוודאי לא הציעה לבוא ולשנות את הרכב הוועדה.

דוד אמסלם: אני בכלל לא חושב שוועדה כלשהי צריכה להיות עם שופטים.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שהשופטים יבחרו ושהם יהיו במכרז של עצמם.

דוד אמסלם: יש פה בכלל ניגוד עניינים מובנה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני מנסה למנות דירקטור, שואלים אותי אם אני מכיר אותו, ואם הוא מכיר אותי, אומרים לי: זו זיקה אישית, ופוסלים אותו.

דוד אמסלם: הרי מדובר על שופטים שמביאים את החברים שלהם מתוך המערכת.

דוד אמסלם: ועוד שלושה – אני לא יודע איך השתחלו שני עורכי דין מלשכת עורכי הדין.

דוד אמסלם: כבר בסיפור הזה יש לך חמישה איש, שאחד עובד עם השני, אחד נדרש לשני, אחד מופיע אצל השני.

דוד אמסלם: יש לך עוד ארבעה אנשי ציבור, ששלושה אתמול לא היו בכלל, היה רק נציג ציבור אחד, שזה שר המשפטים, שאין לו שום סגנון ניהולי.

דוד אמסלם: בבסיס שלו הוא איש לא דמוקרטי, הוא לא רואה בכלל – הרי אם שלושה מתוך ארבעה נציגי ציבור לא הגיעו, אולי שווה לעשות פאוזה, לקרוא להם, לנהל איזשהו שיח ולהגיד: רק שנייה, מה קורה פה?

דוד אמסלם: מה קורה פה?

דוד אמסלם: הרי זה לא ייקוב הדין את ההר, לא בכוח הזרוע.

דוד אמסלם: אני כבר אמרתי הרבה פעמים: תזכרו, תמיד הגלגל מתגלגל לכל הכיוונים.

דוד אמסלם: פעם הוא פה ומחר הוא שם.

דוד אמסלם: היום אתה פה ומחר אתה שם.

דוד אמסלם: אל תייללו כמו חתולים כשיום אחד תהיו במקום הזה שאנחנו נרצה להפעיל את הגלגל.

דוד אמסלם: אתם היום מייצרים תקדימים חסרי תקדים.

דוד אמסלם: לכן, אני מציע לך, נפתלי בנט, לא להתהדר בנוצות סתמיות שהן סוג של אבק, שהכול בעצם מתפורר.

דוד אמסלם: זה רק נוצות על החול.

דוד אמסלם: אם באמת שרת המשפטים איילת שקד, שאני דרך אגב מאוד אוהב ומעריך, הייתה רוצה באמת לעשות שינוי אמיתי, זה לא בסיפור של את מי בחרנו ואיך, אלא היינו מטפלים בוועדה עצמה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה עוד שני דברים קטנים – איך אמרת לי פעם, יש את הסיכום, אז לסיכום אני אשאיר את הנושא המרכזי שאני רוצה לדבר עליו.

דוד אמסלם: אז קודם כול, היות שאני רוצה להזכיר לאנשים את פסוקו של יום, אני אקריא כמו כל שבוע: מנדלבליט: מי שתפרו אותי בתיק הזה זה דינה זילבר ושי ניצן.

דוד אמסלם: תקשיב טוב, אומר היועץ המשפטי לממשלה מר מנדלבליט: מי שתפרו אותי בתיק הזה זה דינה זילבר וזה שי ניצן.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא אומר שני דברים: האחד, שבפרקליטות תופרים תיקים – אומר את זה היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: הדבר השני, הוא אומר שתפרו אותו.

דוד אמסלם: במשפט הזה שני דברים.

דוד אמסלם: היועץ המשפטי לממשלה במדינת ישראל מסכים ואומר שבפרקליטות תופרים תיקים, אז קודם כול זו הנחת העבודה של היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: "המניאק הזה לא מחליט בתיק שלי, יש לי תיק פתוח" – הוא משתמש במילה "מניאק".

דוד אמסלם: בסוף הם שואלים אותי למה אני מדבר ככה – לפיד.

דוד אמסלם: אני מקריא, אני פשוט מצטט את הבן אדם.

דוד אמסלם: "בסוף אני אתפוצץ" – לא חשוב, אני אדלג לכם על הקטע הזה.

דוד אמסלם: ובסוף הוא רוצה לדעת שזה נסגר מחוסר אשמה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא רוצה לדעת שזה נסגר מחוסר אשמה.

דוד אמסלם: זה סוג של הנחיה.

דוד אמסלם: אני רוצה לדעת שיקרה משהו – זו הנחיה, זה לא: אני רוצה לדעת מה יקרה.

דוד אמסלם: למה מחזיקים בן אדם בגרון?

דוד אמסלם: אמרתי, בכל מדינה נורמלית ומתוקנת – דרך אגב, מדינת ישראל לא נורמלית – שיש לה יועץ משפטי כזה, השמאל כל יום עולה לכאן ומדבר רק על זה, עד שהבן אדם הולך הביתה.

דוד אמסלם: כל יום, רק על זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא מדברים על שום דבר אחר בגלל שזה יסוד בסיסי בדמוקרטיה.

דוד אמסלם: לא יעלה על הדעת שיועץ משפטי לממשלה ככה מדבר וככה חושב.

דוד אמסלם: הוא ניהל את השיחה כשח לפי תומו עם חברו.

דוד אמסלם: הרי הוא לא ידע, הוא לא בא לריאיון טלוויזיה והנדס את העניין.

דוד אמסלם: הוא דיבר עם חברו, ובמצוקת נפשו סיפר לו את האמת שעוברת לו בראש.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שעדותו של שכיב מרע היא עדות מוחלטת.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: הבן אדם כבר ממילא כבר גומר, אז מה שהוא אומר זה נכון.

דוד אמסלם: הוא כאן שח לפי תומו.

דוד אמסלם: הרי כל הקלטה של המשטרה שמביאים אותה כשח לפי תומו, הרי ברור – אין פה מה לדבר, אין פה מה להסביר, גם לא צריך.

דוד אמסלם: לא צריך פרשנות פה, אתה שומע את הבן אדם, אתה מבין מה קורה.

דוד אמסלם: אבל כנראה רק אנחנו מבינים, אלה פה לא מבינים.

דוד אמסלם: הם מבינים רק דבר אחד: אסור להפריע למנדלבליט ולליאת בן-ארי להמשיך לנהל את התיקים ההזויים נגד ראש הממשלה בסיגרים ובכתבות האוהדות שהוא קיבל בוואלה.

דוד אמסלם: זה חמור, מסכים.

דוד אמסלם: חמור ביותר.

דוד אמסלם: מה זה לעומת סחיטה באיומים שהוא מתאר?

דוד אמסלם: שום דבר.

דוד אמסלם: דבר אחרון לפני שאני יורד – עוד שני דברים קטנים: קודם כול, ראינו את הפסל ההזוי שהוצב במוצאי שבת.

דוד אמסלם: זה מדהים אותי כמה רשע יש במקום שם.

דוד אמסלם: אנשים משקיעים עשרות אלפי שקלים, מביאים משאיות ומנופים בלילה, ביום שבת, מציבים איזשהו פסל של 6 טון בבלפור שם, כדי שהמפגינים יבואו בבוקר או בערב ויתלהטו, כך יהיה לנו גם מה שנקרא איזשהו סרט, יש לנו כבר מיצגים.

דוד אמסלם: וכשהמשטרה מפנה את זה, הם מתלוננים.

דוד אמסלם: הרי כל הסיפור הזה זה עבירה על החוק.

דוד אמסלם: הרי הוא קודם כול צריך לקבל אישור של תכנון ובנייה.

דוד אמסלם: זה מיצג של 6 טון.

דוד אמסלם: אתה צריך קונסטרוקטור, יועץ בטיחות, יועץ לכול.

דוד אמסלם: תאר לך שאני בא ושם באיזשהו מקום משהו של 6 טון – באותו רגע עוצרים אותי, סכנת נפשות.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה?

דוד אמסלם: הרי אצלם איש הישר בעיניו יעשה.

דוד אמסלם: אנחנו מספרים סיפורים קטנים, אבל כל שבוע – איך אמרתי פעם, אני לא מצליח להדביק את הקצב.

דוד אמסלם: המדינה פשוט מתפרקת לי כמעט כל שבוע.

דוד אמסלם: אני לא מצליח באמת לייצב אפילו ולהבין את הקצב שזה עובד כאן.

דוד אמסלם: זה פשוט לא יאומן.

דוד אמסלם: ודבר אחרון, שאני חייב לרם בן ברק – הוא לא כאן.

דוד אמסלם: הוא צייץ משהו לגבי הסייבר.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, רם בן ברדק, מרוב האובססיה שלך אתה אפילו לא יודע שאני לא אחראי לסייבר.

אורנה ברביבאי: – – – עשירית ממה שהוא עשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה, עדיין – כל ציוץ שלך מחזק לי, כפי שאמרתי, את האמונה בקדוש ברוך הוא.

דוד אמסלם: אם בן אדם כמוך היה בתפקיד כמו שאני מבין, הקדוש ברוך הוא שומר עלינו מלמעלה.

אורנה ברביבאי: תירגע.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך לא להגיד לי להירגע.

אורנה ברביבאי: יש דרך להגיד דברים.

דוד אמסלם: לא, לא, אז אני אמרתי, את לא צריכה להעיר לי – – –

אורנה ברביבאי: אני אעיר כמה שאני רוצה.

דוד אמסלם: את כרגע לא חנה בבלי ולא אומרת לי מה לומר.

אורנה ברביבאי: אני לא אומרת לך מה לומר.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לך להירגע כשאתה מדבר ככה על מי שתרם את כל שנותיו למען המדינה.

דוד אמסלם: אחרי זה תעלי לכאן ותגידי מה שאת רוצה.

דוד אמסלם: אבל אצלכם, כהרגלכם בקודש, אתם אדוני הארץ, אתם אומרים לנו להירגע.

אורנה ברביבאי: די, זה לא מעניין אף אחד.

דוד אמסלם: לדבר, לא לדבר, די.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אני פשוט מציע לך גם פה: תבדוק.

דוד אמסלם: איך הוא אמר: אתה עסוק בבישול של הדגים.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי: אם הוא זורק שני סלמון ואיזו עגבנייה, הוא חושב שהוא מבשל דגים, מומחה לדגים – בדיוק כמו שהוא היה מומחה לממד החמישי, שהוא הביא להישגים באמת עצומים.

דוד אמסלם: לגבי המנה המרכזית אנחנו נתקדם בסיכום, תודה.

יריב לוין: יש מי שיאמרו שהם כבר שבעים, השר אמסלם.

דוד אמסלם: אל תדאג, בדחיפה ניתן להם.

יריב לוין: אבל פה זה מה שנקרא "אכול כפי יכולתך", בלי הגבלה.

יריב לוין: טוב, חברות וחברי הכנסת, אנחנו מכאן עוברים להצעת אי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת, שכותרתה: עלייה בשיעורי העוני והחרפתו בזמן הקורונה בשל מדיניות הממשלה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

יריב לוין: ישיב, נדמה לי בהופעת בכורה בעניין הזה, השר שמולי, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, כולנו יודעים שעוני מתבטא בהכנסות נמוכות ובתזונה לקויה.

עופר כסיף: הוא מתאפיין בחוסר דיור ראוי, בתנאים תברואתיים גרועים, בהיעדר נגישות לשירותי בריאות וחינוך הולמים ושאר מרעין בישין, כפי שהיטיבו לתאר סופרים כמו שלום עליכם, ויקטור הוגו, צ'רלס דיקנס ואחרים.

עופר כסיף: על העוני, המאלץ רבים לבחור בין צורכיהם הבסיסים ולוותר על חלקם לטובת אחרים, כתב יפה חיים נחמן ביאליק בשירו "אימי זיכרונה לברכה".

עופר כסיף: כך הוא כתב: "אימי, זיכרונה לברכה, הייתה צדקת גמורה / ובאלמנותה ענייה מרודה.

עופר כסיף: / ויהי ערב שבת, החמה בראש האילנות – / ובביתה לא נר ולא סעודה.

עופר כסיף: // בדקה ומצאה עוד, מעשה נסים, שתי פרוטות – / 'הלחם אם נרות?

עופר כסיף: ' – פסחה".

עופר כסיף: אבל עוני אינו רק מחסור פיזי או חומרי אלא גם תחושה של השפלה, דימוי עצמי נמוך וניכור, הרגשה של הפקרה וחיים בשולי החברה, אם לא מחוצה לה.

עופר כסיף: העוני, הן כמצוקה חומרית והן כתחושת נחיתות, רומס את כבוד האדם, מונע ממנו את מימושו העצמי, וממילא גם פוגע בחברה כולה וביכולתה לשגשג באמת.

עופר כסיף: שהרי אדם אשר בשל תנאי חייו הופך מוחלש ואינו מפתח את כישוריו, סופו שתרומה שהיה יכול להרים לחברה לא תוכל להתממש, מה שיוציא את כולנו נפסדים.

עופר כסיף: הרי כבר נאמר בתלמוד הבבלי: "היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה" וידוע סיפורו של הלל הזקן, שבשל עוניו ויוקר הלימוד נמנעה ממנו הכניסה לבית המדרש.

עופר כסיף: קל לתאר מה היה קורה לולא היה מקשיב בגנבה לדברי שמעיה ואבטליון, ומשם ממשיך להעמיד דורות של תלמידים חכמים ונשיאי סנהדרין.

עופר כסיף: אף אדם אינו בוחר בעוני.

עופר כסיף: אדם נולד לעוני או מידרדר אליו וזאת בעיקר בשל שיטה כלכלית ומדיניות ממשלתית המעדיפות רווח על רווחה, אדמה על אדם, תחרות על פני שותפות, רכוש על פני צדק, מיעוט בעלי הון על רוב של עובדים קשי יום.

עופר כסיף: לכן, גם הדרך למיגור העוני אינה בסגנון ההוליוודי המופרך של מאמץ אישי ועקשנות, כאילו אין נסיבות ותנאים הקובעים את סיכויינו וחוסמים אותנו כתקרת בטון.

עופר כסיף: הדרך למיגור העוני היא מאבק לשינוי חברתי מן היסוד, להחלפת השיטה והמדיניות המשרתות את מיעוט העשירים על חשבון הרוב המנוצל בכאלה שתפעלנה למען כולם, בעיקר לטובת המוחלשים והמנוחשלים.

עופר כסיף: חברי הכנסת, מי סובל מעוני?

עופר כסיף: מעוני סובלים ילדים רבים שהוריהם יוצאי אתיופיה.

עופר כסיף: 65% מהם מתחת לקו העוני.

עופר כסיף: הוריהם סובלים מאפליה ולכן מתפרנסים בשכר נמוך.

עופר כסיף: לרוב הם חיים בשכונות כמעט מופרדות ולומדים בבתי ספר כמעט מופרדים.

עופר כסיף: שיעור יוצאי אתיופיה שישבו בכלא הצבאי כפול מהשיעור הממוצע.

עופר כסיף: למה?

עופר כסיף: כי צעירים יוצאי אתיופיה נאלצים לא פעם להיעדר ללא אישור מהמסגרת הצבאית כדי לתמוך בפרנסת משפחתם.

עופר כסיף: כשהם ישתחררו משירות הם לרוב יצאו לעבוד, כי בישראל השכלה גבוהה עולה הרבה מאוד כסף, והקיום במקביל ללימודים עולה גם הוא הון תועפות.

עופר כסיף: כן, ישנם צעירים שמתגברים על הררי הקשיים שהמערכת מערימה עליהם, עושים את זה, לומדים ומתקדמים ושוברים את העוני.

עופר כסיף: אך הרוב המכריע, טובים וחכמים לא פחות, יעבדו קשה כדי לתמוך בפרנסת המשפחה ויפספסו את ההזדמנות שלהם להשכיל ולבנות את חייהם על יסודות יציבים יותר.

עופר כסיף: מעוני סובלים ילדים ערבים.

עופר כסיף: 60% מהילדים הערבים, ליתר דיוק, עניים.

עופר כסיף: רובם חיים ביישובים מופרדים לגמרי, אוכלוסייה ערבית בלבד.

עופר כסיף: המדינה, כידוע, מפקירה את היישובים הללו מכל בחינה אפשרית.

עופר כסיף: תוכניות מתאר אין, תשתיות אין, ומערכות החינוך מתוקצבות בקמצנות גזענית.

עופר כסיף: ערביי הנגב נאלצים להתמודד עם תלאות מזוויעות כדי להתקיים באופן בסיסי ביותר.

עופר כסיף: המדינה לא מכירה ביישוביהם, שהתקיימו עוד לפניה.

עופר כסיף: לא מחברת אותם למים, לחשמל או לאינטרנט.

עופר כסיף: ילדים בנגב נאלצים לצעוד קילומטרים כדי להגיע לבית הספר, שבו לפעמים אין אפילו מים זורמים.

עופר כסיף: מה הסיכוי של ילד ערבי מהנגב לצאת מהעוני?

עופר כסיף: להתפרנס מספיק כדי לחיות ברווחה?

עופר כסיף: סיכוייו לצערי נמוכים עד אפסיים.

עופר כסיף: אין תחרות הוגנת, לא הייתה ולעולם לא תהיה תחרות הוגנת.

עופר כסיף: ילד להורים עשירים לרוב יהיה מבוסס בעצמו, ואילו ילד להורים קשי יום יתקשה מאוד לחיות ברווחה, קל וחומר להתבסס.

עופר כסיף: ילד שנולד בשכונה עם בית ספר יסודי טוב יגיע מוכן לתיכון, ואילו ילד שבית הספר השכונתי שלו סובל מתת-תקצוב ימצא עצמו מסיים ללא תעודת בגרות, ומשם, לרוב – בעבודה המשלמת שכר נמוך.

עופר כסיף: התחרות ההוגנת היא אשליה.

עופר כסיף: אשליה ושקר.

עופר כסיף: חברי הכנסת, עוני הוא לא גזרת גורל.

עופר כסיף: עוני הוא תוצאה של מערכת שנועדה לייצר עוני, מערכת שנועדה להעביר את ההון מידיים רבות לידיים מעטות, מרשות הכלל לרשותו של מיעוט נצלני ותאב בצע.

עופר כסיף: כאשר המדינה משבצת תלמיד יוצא אתיופיה לבית ספר לא מתוקצב, אין הדבר תלוי ביד המקרה אלא בטבלאות האקסל במשרד החינוך וברשויות המקומיות.

עופר כסיף: כאשר הבנק לא נותן הלוואה לאזרח ערבי, וזה נאלץ ללוות בשוק האפור בריבית קצוצה, אין הדבר מקרי או אקראי אלא שיטתי ועקבי, וגם, בואו נוסיף: גורם לעלייה בפשיעה.

עופר כסיף: כאשר אם חד-הורית נאלצת לעבוד יומם ולילה והמדינה לא מממנת לה שמרטף לילדים או חוגי העשרה עבורם, האם זה מקרי שהיא תקרוס יום-יום תחת הלחץ עד התמוטטות?

עופר כסיף: האם מקרי שילדיה יהיו עניים יותר מילדים לזוג הורים אמידים?

עופר כסיף: צריך להיות חסר לב או חסר מוח כדי לחשוב שעוני הוא חוק הטבע.

עופר כסיף: בין העניים אנשים חכמים, טובים וחרוצים וכולם ראויים, ככל האדם.

עופר כסיף: אין גנטיקה לעוני ואין צבע לעוני, אבל העניים רובם בגוון עור מסוים, דוברים שפות מסוימות וחיים במקומות מסוימים.

עופר כסיף: ממשלות ישראל במשך דורות יצרו פערים בלתי נסבלים בין אוכלוסיות, הסלילו את אלו למקום אחד ואת אלו למקום אחר.

עופר כסיף: וכעת, בימי הקורונה, התהליך לא נעצר.

עופר כסיף: להפך, הוא האיץ.

עופר כסיף: השכר הממוצע במשק עלה, יודעים למה?

עופר כסיף: כי ממשלת הפשע הזו עודדה עסקים להוציא עובדים לחופשה ללא תשלום.

עופר כסיף: מי יכול לחיות שבועיים ללא שכר?

עופר כסיף: מי יכול לחיות חודש או חודשיים ללא שכר?

עופר כסיף: מאז פרוץ המשבר כמות הפניות לעמותת לתת עלתה ב-79% ביחס לשנה שעברה.

עופר כסיף: מעל ל-100,000 פניות הגיעו אליה רק מחודש מרץ.

עופר כסיף: הממשלה שלחה את המוחלשים להתדפק על דלתות הרווחה ועל דלתות העמותות.

עופר כסיף: היא שלחה אותם לקחת הלוואות בשוק האפור ולהסתבך בחובות.

עופר כסיף: ואחרי שיהיה חיסון, היא בטח גם תשלח אותם לעשות משמרות כפולות בתנאים ירודים.

עופר כסיף: חברי הכנסת, הקורונה לא אשמה בשיטה הכלכלית שלנו, היא רק הזדמנות עבור חסידי השיטה והמרוויחים ממנה להצדיק את אותה שיטה, לקדם את משנתם ולדפוק עוד קופה על חשבון כולנו.

עופר כסיף: אבל המדינה יכולה גם לעשות אחרת, אם רק היינו בוחרים בכך.

עופר כסיף: אם היינו מקטינים את מספר התלמידים בכיתה מ-40-30 לכ-20 בכל בתי הספר בארץ; אם היינו מכריזים על תוכנית 100% זכאות לבגרות והיינו מבטיחים שיעורי תגבור לכל ילד שזקוק להם; אם היינו מחברים עוד היום את כל היישובים בישראל למים, לחשמל ולאינטרנט; אם היינו פועלים נגד עיריות שמפעילות בתי ספר מופרדים; ואם היינו מבטיחים ארוחות חמות, קורת גג ראויה, תחבורה ציבורית טובה, תרבות נגישה, מערכת רווחה רגישה – אם היינו עושים זאת, היינו מנצחים את העוני, היינו מייצרים חברה צודקת יותר ושוויונית יותר לטובת כולנו.

עופר כסיף: חברי הכנסת, כפי שכתב בזמנו שלמה סבירסקי, אין נחשלים אלא מנוחשלים.

עופר כסיף: באותה מידה אומר: אין חלשים אלא מוחלשים, ואין עניים אלא מעונים, תרתי משמע.

עופר כסיף: ממשלה שיוצרת, משמרת ומשעתקת, קל וחומר מחריפה את המצב, צריכה להיזרק לפח האשפה של ההיסטוריה.

עופר כסיף: את זה צריכים להתחיל בהשלכתה לפח האשפה של ההווה – בהבעת אי-אמון בה.

עופר כסיף: מאחר שנשארה לי שנייה אחת, אני רוצה ברשותך לומר משפט אחד.

עופר כסיף: אנחנו נכנסים לשבוע השמיני של השביתה הצודקת של הסגל שלא במינוי במכללות הציבוריות.

עופר כסיף: יושב-ראש ועד ראשי המכללות מסרב להגיע לקריאות של הוועדה, ועדת המשנה להשכלה גבוהה, שאני עומד בראשה – לא מגיע גם כשהוא מוזמן.

עופר כסיף: השדולה למען ההשכלה הגבוהה גם מזמנת את ור"מ, ולא מגיע איש.

עופר כסיף: את הדבר הזה צריך להפסיק.

עופר כסיף: הזלזול של יו"ר ור"מ, פרופ' שמעון גפשטיין בכנסת, בסטודנטים ובמרצים הוא בלתי נסבל.

עופר כסיף: אני קורא לו מכאן לחזור מייד למשא ומתן ולקבל את מה שכבר הוסכם עליו ברוח הדרישות של המרצים, מייד – –

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

עופר כסיף: – – לפני שיתבטל הסמסטר.

עופר כסיף: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: ישיב שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים איציק שמולי, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי, אם אפשר לסגור – – – הקירור.

אורנה ברביבאי: קר לך, חבר הכנסת אבידר?

אלי אבידר: כנראה, כי לא הרמתי את הקול.

אורנה ברביבאי: זה כנראה כי לא הרמת את קולך בדקות האחרונות.

אורנה ברביבאי: אנחנו נדאג גם לזה.

קריאה: את חייבת להעיר אותו עכשיו, אורנה?

קריאה: קר למעלה?

אורנה ברביבאי: קר.

אורנה ברביבאי: באמת קר.

קריאה: בטח, כי אני כל הזמן מתלוננת.

אורנה ברביבאי: כן.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, משבר הקורונה הוא משבר שהוא לא רק משבר בריאותי, הוא גם לא רק משבר מקרו-כלכלי.

איציק שמולי: הקורונה אכן, כפי שאמר חבר הכנסת כסיף, הביאה איתה באמת מצב חסר תקדים, משבר חברתי חסר תקדים, שהביא לזינוק אדיר בשיעורי האבטלה, שהביא למחיקה של ענפים שלמים בשוק התעסוקה, לסגירה של עסקים ולשבירת מטה לחמם של רבים, לזינוק מטאורי, מטאורי ממש, בתופעות קשות כמו אלימות במשפחה, ילדים ונוער בסיכון, פגיעות מיניות בילדים, מה לא?

איציק שמולי: חבר הכנסת דיבר כאן על אי-ביטחון תזונתי, וזה נכון.

איציק שמולי: בחגים האחרונים היקף הבקשות לסיוע במזון עמד על 1.2 מיליון בקשות.

איציק שמולי: זה פי שניים יותר ממה שהיה בשנה הקודמת.

איציק שמולי: בסיכומו של דבר, 2.5 מיליון אזרחים במדינת ישראל נפגעו כלכלית מהמשבר הזה.

איציק שמולי: כ-80,000, אני מעריך, צנחו מתחת לקו העוני.

איציק שמולי: אני אומר לכם, זוהי אחת התקופות המאתגרות ביותר, ויש שיאמרו המאתגרת ביותר שהייתה, בטח זה הרבה שנים אבל יש שיאמרו גם אי פעם במשרד הרווחה ובעולם הרווחה.

איציק שמולי: מראש נכנסנו למשבר הזה, מבחינת עולם הרווחה, בתנאים לא מיטביים.

איציק שמולי: שירותי הרווחה, השירותים החברתיים בכלל במדינת ישראל, לא מתוקצבים כיאות בשנים האחרונות, בטח בהשוואה לכל מדד בין-לאומי.

איציק שמולי: השירותים האלה הורעבו במשך שנים.

איציק שמולי: בעולם הבריאות אנחנו רואים תגבור מאוד מאוד משמעותי.

איציק שמולי: תכף אני אגיד מה עשינו גם בעולם הרווחה.

איציק שמולי: ישראל של השנים האחרונות אומנם הייתה סיפור הצלחה כלכלי פנומנלי, אבל צריך לומר את האמת, זה היה סיפור כזה שהרבה מאוד ישראלים לא מצאו בתוכו את מקומם, גם בגלל שיעורי אי-שוויון גדולים מדי, שיעורי עוני פנומנליים – אם אני זוכר נכון, מקום ראשון במערב.

איציק שמולי: ועדיין, חרף כל הדברים הללו אני אומר לכם שללא הסיוע הממשלתי ורשתות הביטחון האדירות, שהובילו גם משרד הרווחה וגם משרד האוצר וממשלת ישראל בכללותה והועמדו לרשות המובטלים, הועמדו לרשות האוכלוסייה המבוגרת בצורה של מענקים מיוחדים, הועמדו לזכות ציבור הנכים – ואני מזכיר לכם, בשנה לא טריוויאלית בכלל, הצלחנו להעלות את קצבאות הנכים, או ליתר דיוק, הם קיבלו מענקים בגובה העלייה של הקצבה שהייתה אמורה להיות להם בשנת 2020; אפילו מקבלי קצבאות קיום בביטוח הלאומי, ציבור שבדרך כלל קל מאוד לא להבחין בו מירושלים, מקבל בתקופת הקורונה כפל קצבאות.

איציק שמולי: זאת אומרת, הממשלה משקיעה כל חודש בציבורים המוחלשים מאות מיליוני שקלים.

איציק שמולי: חבר הכנסת כסיף, אני מזמין אותך להסתכל גם במחקר של הביטוח הלאומי, שקבע חד-משמעית שאילולא העמדת רשתות הביטחון הללו, שאנחנו דחפנו בתוך הממשלה, שיעור העוני במדינת ישראל, שממילא הוא גבוה מדי ועמד לפני הקורונה על 21%, היה מזנק בן כמה חודשים ל-29%, והמשמעות הישירה של זה היא כמובן מאות אלפי ישראלים שלא היו צולחים, לא היו מצליחים להחזיק את הראש מעל המים במשבר הזה.

איציק שמולי: אני יודע שיש ביקורת גדולה מאוד על הממשלה ועל תפקודה בתקופת הקורונה.

איציק שמולי: חלק מהביקורת היא כמובן מוצדקת ובמקומה, אבל אני דוחה מכול וכול את הגישה הזאת שהכול שחור והכול לא טוב, והכול נורא ובכול נכשלנו – – –

עופר כסיף: זאת המציאות – – –

איציק שמולי: זאת לא המציאות, מכיוון שבסופו של דבר, ידידי חבר הכנסת כסיף, תשאל את עצמך שאלה אחת פשוטה ותענה עליה בהגינות: מתי, בהיסטוריה של 30, 40 השנים האחרונות, משרד הרווחה התקרב בכלל להזיז תקציב של 15–20 מיליארד שקל בחצי שנה?

איציק שמולי: לא היה כדבר הזה.

איציק שמולי: לא היה כדבר הזה.

איציק שמולי: עכשיו, אתה ואני שותפים אכן לתפיסה שבאה ואומרת שגם בלי הקורונה מדינת ישראל חייבת להרחיב בצורה משמעותית מאוד את ההשקעה בשירותים החברתיים שלה.

איציק שמולי: הגענו לאירוע של הקורונה, שמוכיח לנו שאין די בקניית מכונות הנשמה כי מדינת ישראל לא השקיעה מספיק תקציבים בשנים האחרונות בהכשרה של רופאים, בהכשרה של אחיות; אפשר לדבר על למידה בזום, אבל אם אנחנו נמצאים במצב שליותר מ-100,000 ישראלים, ילדים, אין מחשב בבית או גישה לאינטרנט, אז זה ברור – – –

בועז טופורובסקי: ועדיין אין להם.

איציק שמולי: זה ברור שאלו – – –

בועז טופורובסקי: ועדיין אין להם.

עופר כסיף: – – – לפני ההשקעה – – – זה 300,000.

איציק שמולי: אוקיי.

איציק שמולי: אז קל וחומר.

איציק שמולי: זה אומר שאלו פערים שבוודאי היו צריכים לטפל בהם לפני שנים.

איציק שמולי: אני הראשון להגיד את זה גם על עולם הרווחה, אני מכיר אותו כמו את כף ידי בגלל הפעילות שלי בכנסת בשנים האחרונות ויודע איזה פערים עצומים יש בתחומים הללו.

איציק שמולי: זאת גם הזדמנות טובה לומר מילה טובה לחברי הכנסת וגם לחברי הכנסת מהרשימה המשותפת, שבחלק מהנושאים, כמו מניעת אלימות במשפחה וסגירה של פערים חברתיים, אתם שותפים גדולים מאוד של משרד הרווחה, שותפים בצמצום הפערים הללו ובהתמודדות אמיתית עם הבעיות הקשות האלה, שמכות כמובן לא רק בציבור הערבי אלא בחברה הישראלית כולה.

איציק שמולי: אני אומר לך שחלק גדול מהצעדים הללו בלמו, פשוט בלמו את העלייה החריפה שהייתה אמורה להיות בשיעורי העוני.

איציק שמולי: בנוסף להשקעת הכספים האדירה הזאת של רשתות הביטחון אנחנו מפעילים כמה תוכניות באמת יוצאות דופן.

איציק שמולי: אנו מפעילים את המהלך הלאומי הכי גדול שהיה פה בשנים האחרונות לטובת האוכלוסייה המבוגרת, כ-150 מיליון שקל בתוכנית מגן לזהב.

איציק שמולי: יש לנו חצי מיליון אזרחים ותיקים שאנחנו מגיעים אליהם הביתה.

איציק שמולי: חצי מיליון אזרחים ותיקים שמגיעים אליהם הביתה בתקופה הזו, מטפלים גם במחסור שלהם בתרופות ובמזון, בבדידות; מסייעים להפיג את הבדידות שלהם.

איציק שמולי: להגיד לך שאנחנו בעולם מושלם, ידידי עופר?

איציק שמולי: ממש ממש לא.

איציק שמולי: להגיד לך שאני מקבל את טענתך או את הנחת העבודה בדבריך שהכול שחור?

איציק שמולי: גם את זה אני לא מקבל.

איציק שמולי: אני חושב שבסופו של דבר, צריך להסתכל על הגדלת רשתות הביטחון, על המהלך המדהים שאנחנו עושים עם ניצולי השואה והאוכלוסייה המבוגרת, על העובדה שבעזרה גדולה מאוד של חברי הכנסת גם הצלחנו לתגבר בצורה משמעותית את מערכי החירום וההגנה של משרד הרווחה לנשים במצוקה, לנערות שנפגעו מינית, לילדים ונוער שנמצאים במצבי סיכון.

איציק שמולי: אני חושב שזה דבר שהוא בהחלט בהחלט משמעותי מאוד.

איציק שמולי: אנחנו גם לא שוכחים שיש לנו בכל התקופה הזו שותף מאוד חשוב, שותף נאמן, זה המגזר השלישי, שאיך שפרץ המשבר הזה עזב הכול, בלי לשאול שאלות, והסתער על המשימה כדי לנסות ולעזור לנו לטפל בכל אותן בעיות.

איציק שמולי: יש מענקים מיוחדים שאנחנו העמדנו בגובה של 53 מיליון שקל.

איציק שמולי: יש קרן מסוימת נוספת שהעמיד משרד האוצר, בהיקף של 100 מיליון שקל.

איציק שמולי: אני יודע שחלק מהעמותות עדיין לא קיבלו את התקציבים, חלק גדול מהן כן קיבלו.

איציק שמולי: בשבועות האחרונים עשינו ריכוך נוסף בקריטריונים על מנת לאפשר לכמה שיותר עמותות וארגונים לקבל את הסיוע הזה שיעזור להם לצלוח את המשבר.

איציק שמולי: זה ברור שעם כל מה שנעשה זה אפילו לא קצה הקרחון של מה שאנחנו עוד רוצים לעשות.

איציק שמולי: אנחנו רוצים בתקופה הזו לקדם מאוד דמי אבטלה לעצמאים; אנחנו רוצים מאוד לקדם פנסיית מינימום לקשישים; אנחנו רוצים להרחיב בצורה חסרת תקדים את מערך החירום שלנו עבור נשים שעוברות טרור ביתי, ולראשונה גם לטפל בצד השני של המשוואה, בגברים האלימים; אנחנו רוצים לעשות הרבה מאוד דברים גם לילדים ונוער בסיכון, ובשביל זה אנחנו צריכים את התקציב.

איציק שמולי: לצערי, כרגע במקום לקדם את תקציב המדינה – וזו הסיבה שהצד שלנו בממשלה הצביע בעד ההצעה לפיזור הכנסת – יש כרגע מניעים אחרים בתוך הממשלה.

איציק שמולי: לצערי, ראש הממשלה כנראה גמר אומר לא לקדם את תקציב המדינה, דבר שבעיניי הוא ממש פשע כלכלי לכל דבר ועניין נגד העם ונגד המדינה, כיוון שכל כך הרבה אנשים נפגעים מהדבר הזה.

איציק שמולי: במקום להסתכל על המצוקות, במקום להסתכל על נתוני העוני, אני חושב שמסתכלים על דברים אחרים.

איציק שמולי: המשמעות של ההחלטה הזו זאת פגיעה אנושה באזרחים, בבעלי העסקים, במשק הישראלי כולו.

איציק שמולי: אני אומר לכם, בחירות – – –

יוראי להב-הרצנו: אתה עונה להצעת אי-אמון או שאתה מגיש הצעת אי-אמון?

איציק שמולי: תכף אני אגיד לך על מה אני עונה.

איציק שמולי: בחירות היו וגם נותרו חלופה איומה ונוראה, שאף אחד לא יטעה בדבר הזה.

איציק שמולי: אבל לצערי, ברגע שמונעים מתוך שיקולים אחרים, שיקולים זרים, מעדיפים שלא לקדם את התקציב, אז מי שישלם קודם את המחיר הכבד הזה אלו אוכלוסיות הרווחה; זאת האוכלוסייה המבוגרת; אלו בעלי העסקים, שבמקום לקבל סיוע מהממשלה הולכים לשלם מחיר כבד מאוד.

איציק שמולי: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות מאוד גם לעובדות ולעובדים של משרד העבודה והרווחה, שעושים עבודת קודש, יוצאים מגדרם יום-יום ושעה-שעה כדי לעזור לכל הנפגעים במגפה הכלכלית והחברתית הזאת, ולצערי חשים כרגע, לאור הנסיבות שאנחנו נמצאים בהן, קצת מופקרים ושמפנים להם את הגב.

איציק שמולי: בלי תקציב ברור שלא נוכל לטפל בכל בעיות השורש הללו.

איציק שמולי: אני חושב שנעשו דברים מאוד משמעותיים ועל חלק מהדברים צריך לברך גם את השותפים שלנו בממשלה.

איציק שמולי: בסוף, הדברים הטובים שנעשו, באספקה של רשתות ביטחון ודברים שקודמו במשותף – צריך להודות עליהם ואני חושב שגם לברך עליהם.

איציק שמולי: אני חושב שההחלטה שלא לקדם את התקציב זו החלטה מנותקת, איומה, קשה.

איציק שמולי: מי שיישא במחיר האמיתי שלה זה האנשים הראשונים שאנחנו צריכים לסייע להם.

איציק שמולי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה לך, השר שמולי.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לדיון.

אורנה ברביבאי: מטעם יש עתיד-תל"ם – חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: מאוד קר.

אורנה ברביבאי: גם אלי אבידר, חבר הכנסת – עלתה קצת הטמפרטורה או שעדיין קר?

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: קר, מעלים תכף.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חבר הכנסת טופורובסקי, שלוש דקות.

בועז טופורובסקי: ברוכים הבאים להצגה הכי טובה בעיר.

בועז טופורובסקי: אנחנו באופוזיציה מגישים אי-אמון, אבל בתכל'ס אנחנו בהצגה.

בועז טופורובסקי: באים חברי הממשלה והקואליציה והם מביעים אי-אמון אחד בשני, בממשלה שכל אחד מהם חבר בה.

בועז טופורובסקי: שר הרווחה מביע אי-אמון בראש הממשלה.

בועז טופורובסקי: עוד מעט שר הסייבר, שלא מגן על תקיפות סייבר שקורות עכשיו בישראל, יביע אי-אמון בשר הביטחון.

בועז טופורובסקי: ראש הממשלה החליפי מביע אי-אמון בראש הממשלה, וראש הממשלה מביע אי-אמון בראש הממשלה.

בועז טופורובסקי: כולם מביעים אי-אמון אחד בשני, אבל עוד מעט יצביעו נגד האי-אמון, כי יותר חשוב להם להצביע בעד הכיסא שלהם.

בועז טופורובסקי: זאת ממשלה של מנותקים.

בועז טופורובסקי: ממשלה של אנשים שחיים מול אקסלים ובאים אחר כך ועומדים על הפודיום הזה ומסבירים איך יש תקציב לככה וככה גמלאים, איך יש תקציב לככה וככה עסקים קטנים, איך אנחנו עוזרים להרבה מאוד מורים ואנחנו משפרים את החינוך.

בועז טופורובסקי: אבל כל זה אולי נראה באקסלים.

בועז טופורובסקי: בשטח, בפועל – לכו לבית ספר תראו איך עוזרים לחינוך; לכו לכל בית שיש בו קשיש שאף אחד לא ביקר אותו הרבה זמן, תראו איך עוזרים לקשישים.

בועז טופורובסקי: לכן לעצמאים שקורסים, לכו לכמעט מיליון מובטלים שיש במדינת ישראל ותגידו להם איך באקסלים זה מסתדר לכם שאתם עוזרים להם.

בועז טופורובסקי: גם לאלה שעוזרים, איך עוזרים?

בועז טופורובסקי: לוקחים הלוואה, כסף שאין, ובאים מחלקים אותה לכולם, מחלקים.

בועז טופורובסקי: ומי צריך לממן את הלוואת המשכנתה הזאת?

בועז טופורובסקי: אנחנו, הילדים שלנו, הנכדים שלנו.

בועז טופורובסקי: עוד עשר שנים מכל עשרה שקלים שישלמו למיסים, שניים או שלושה שקלים ילכו רק לתשלום הריבית על החוב שהיום הממשלה הזאת לוקחת.

בועז טופורובסקי: אחר כך עוד אומרים: לא קשור התקציב.

בועז טופורובסקי: זאת ממשלה של מנותקים, ממשלה של אנשים שהם כמו רואי חשבון, חיים באקסלים במשרדים; ממשלה של אנשים שלא מביעים אמון אחד בשני אבל מצביעים כדי לשבת אחד בכיסא של השני; ממשלה של אנשים שתלויים אחד בשני, כדי לא להיות תלויים אחד ליד השני; ממשלה של אנשים מנותקים; ממשלה של אנשים שלא אכפת להם מהאזרחים, לא אכפת להם מהמדינה, אכפת להם רק אחד מהשני, אכפת להם כל אחד מהכיסא של עצמו.

בועז טופורובסקי: ממשלה שחייבת להסתיים כמה שיותר מהר; ממשלה שלא יכולה עוד להיות קיימת במדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: הגיע הזמן שיהיו כאן בחירות.

בועז טופורובסקי: הגיע הזמן שהבחירות יהיו כמה שיותר מהר.

בועז טופורובסקי: הגיע הזמן שיהיה כאן את יאיר לפיד כראש ממשלה, שכמו שהוא היה שר אוצר וידע לבטל את הגירעון שהיה אז, ב-2013, עכשיו הוא יודע גם לטפל בגירעון, גם לטפל בקורונה, גם להעמיד את האנשים הנכונים במשרדים הנכונים ולא שרים כושלים, וגם לטפל בבעיות האמיתיות של מדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: הגיע הזמן לממשלה שתבריא את המדינה, למנהיגים שינהיגו ולא יפחדו.

בועז טופורובסקי: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת טופורובסקי.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לרשימה המשותפת.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, לנו דווקא יש סיבות רבות להפגנת אי-אמון בממשלה, אבל אין ספק כי מדיניות העוני שהממשלה הזו מקדמת הינה סיבה נוספת ראויה לכך.

היבה יזבק: וכן, אני קוראת לזה "מדיניות עוני".

היבה יזבק: הממשלה הזאת קידמה במשך חודשים – והיא המשיכה במורשת רבת-שנים של ממשלות קודמות ועוקבות – מדיניות עוני.

היבה יזבק: ואין פלא שהכול התפוצץ עכשיו במשבר הקורונה.

היבה יזבק: אין פלא, כי הממשלה, כמו ממשלות קודמות, עסקה בעיקר בלהעביר תקציבים ולהשקיע במיליטריזם ובביטחוניזם.

היבה יזבק: גם עכשיו, בתוך משבר הקורונה, מעבירים מאות מיליונים להתיישבויות במקום להעביר אותם לרווחה חברתית ולרווחת הפרט וכדי להציל את העסקים, גם הקטנים, גם הגדולים, גם העצמאים, וגם השכירים, וכל מי שנקלע למשבר כלכלי בעקבות משבר הקורונה.

היבה יזבק: אז אין פלא שאנחנו מגיעים למספרים פשוט בלתי נתפסים בעקבות משבר הקורונה בכל מה שקשור לעוני, כי יש כאן ממשלה, ומדיניות, אשר מקדמת מדיניות של מיליטריזם ולא רווחה חברתית.

היבה יזבק: אז אין על מה להתפלא.

היבה יזבק: מה יש לנו כיום?

היבה יזבק: כ-700,000 משפחות ויותר משני מיליון בני אדם נפגעו כלכלית בעקבות מגפת הקורונה.

היבה יזבק: אלה הנתונים של הביטוח הלאומי.

היבה יזבק: אנחנו כיום עם כ-40,000 משקי בית אשר ירדו אל מתחת לקו העוני.

היבה יזבק: אנחנו רואים שמגפת הקורונה והעוני פגעו במיוחד בקבוצות שנחשבות לקבוצות מוחלשות, כמו נשים, למשל, כך שאנחנו רואים כי לפי נתוני שירותי התעסוקה כ-535,000 נשים איבדו את עבודתן לעומת כ-400,000 גברים.

היבה יזבק: נשים הן כ-56% מכלל המפוטרים, ואילו גברים הם 44%.

היבה יזבק: כמו כן, אחרי הסגר השני חלה עלייה במספר הנשים המובטלות – כ-66% מהמובטלים בגל זה הם נשים.

היבה יזבק: בנוסף, כמובן, הנתונים המזעזעים של החברה הערבית בעקבות משבר הקורונה: אנחנו ראינו בגל הראשון כי למעלה מ-13,000 משפחות ערביות נוספות ירדו מתחת לקו העוני.

היבה יזבק: בדוח העוני שפורסם בסוף שנת 2019 ראינו כי תוחלת העוני של המשפחות בחברה הערבית עמדה על כ-45% בשנת 2018.

היבה יזבק: כמו כן, אנחנו רואים לפי הנתונים של שנת 2019 כי כ-60% מהילדים הערבים נמצאים מתחת לקו העוני.

היבה יזבק: אז אין פלא שמבחינתנו אי-אמון הוא דבר ודאי, גם לאור מדיניות העוני אשר מאפיינת ממשלה זו.

היבה יזבק: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

אורנה ברביבאי: מטעם ישראל ביתנו – חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: כן, הם אומרים שהם מטפלים בזה.

אורנה ברביבאי: גם לי קר.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, ביום רביעי הזה, הקרוב, אני מביא את הצעת החוק שלי – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות.

חמד עמאר: אני לא מביא את זה ככה בלי לחכות, בלי לשמוע את העמדה של הקואליציה – להפך, לפני שנתיים וחצי, כשחוקק חוק הלאום, ראש הממשלה ישב עם ההנהגה של העדה הדרוזית, ואני הייתי אחד מאלה שישבו עם ראש הממשלה יותר מישיבה אחת.

חמד עמאר: סיכמנו בסופן של אותן ישיבות שממשלת ישראל תביא חוק תוך 40 יום למליאה כאן, שיעגן את מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות.

חמד עמאר: זה היה לפני שנתיים וחצי.

ג'אבר עסאקלה: – – –

חמד עמאר: 40 יום, אז זה אומר שלפחות לפני שנתיים וארבעה חודשים הייתה הבטחה של ראש הממשלה שהוא יביא את הצעת החוק.

חמד עמאר: חיכינו, חיכינו, חיכינו, לא הגיעה שום הצעת חוק של ראש הממשלה.

חמד עמאר: אני הכנתי את הצעת החוק בתחילת הקדנציה הזאת.

חמד עמאר: הנחתי אותה, והיא קיבלה פ', אבל אמרתי: אני לא רוצה לקדם את הצעת החוק.

חמד עמאר: לא העניין שלי לחוקק רק חוק, העניין שלי הוא להעביר את החוק.

חמד עמאר: פניתי לממשלה, דיברתי.

חמד עמאר: כולם פנו אליי ואמרו לי: תשמע, ממשלת ישראל מכינה חוק עכשיו בתיאום עם ההנהגה של העדה הדרוזית לעיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות, והביאו לי את החוק שהם מכינים.

חמד עמאר: אמרתי: אם אתם מביאים חוק כזה, אני אחכה.

חמד עמאר: חיכיתי וחיכיתי וחיכיתי, ואני מחכה, ועדיין לא הביאו את הצעת החוק.

חמד עמאר: לכן אני מביא את זה ביום רביעי.

חמד עמאר: אני מקווה שכל סיעות הבית יתמכו בחוק הזה.

חמד עמאר: כל סיעות הבית, במיוחד סיעת הליכוד.

חמד עמאר: אני שמעתי את מיקי זוהר.

חמד עמאר: הוא ישב כאן, במקומך, ואמר באופן ברור: תביאו חוק שיעגן את מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות, אנחנו, הליכוד, נתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: אני שמעתי את כחול לבן בכל מקום ומקום שבו דיברו בזמן תקופת הבחירות ואחרי הבחירות, והם מוכנים לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות.

חמד עמאר: אני מאמין שכל סיעות הבית כאן בסופו של דבר יתמכו בהצעת החוק הזאת, כי העדה הדרוזית קשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

חמד עמאר: יש אנשים שלא טוב להם לשמוע את זה, יכול להיות שגם בממשלה; שלא מוכנים לתת את הזכות הבסיסית, זכות השוויון, לעדה שקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

חמד עמאר: אני לא יודע ולא מבין.

חמד עמאר: אותם שרים, אותם חברי כנסת, אותה קואליציה, שכל שישי וכל שבת וכל יום ראשון, אני רואה פרסום: ביקרנו ביישוב הזה, ביקרנו ביישוב הזה – בואו נחוקק את החוק הזה ביום רביעי, בואו נעביר אותו בקריאה טרומית ונתאם את זה ביחד עם הממשלה על מנת להעביר אותו בקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת עמאר חמד.

אורנה ברביבאי: ממפלגת ימינה, חברת הכנסת איילת שקד – – –

קריאה: ישראל ביתנו.

אורנה ברביבאי: ישראל ביתנו, סליחה.

אורנה ברביבאי: לא, ימינה – קראתי לאיילת שקד, לא אמרתי שאתה ימינה.

אורנה ברביבאי: היא אינה נוכחת.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים למרצ.

אורנה ברביבאי: יאיר גולן, בבקשה, אחרון הדוברים.

אורנה ברביבאי: אחריו יסכם השר אמסלם.

אורנה ברביבאי: אני לא רואה אותו פה.

אורנה ברביבאי: הוא כאן, נוכח.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אתמול נפל דבר בישראל.

יאיר גולן: אבל לפני שאעבור למה שנפל בישראל, בואו נעצום לרגע עיניים וננסה לדמיין את התרחיש הבא.

יאיר גולן: תחשבו על המצב הבא: חברי ועדה לבחירת שופטים באיזושהי מדינה באירופה, לא משנה איזו – הונגריה, פולין, אנגליה, צרפת, לא משנה – לא ממנים שופט יהודי כי הוא לא מספיק פטריוט.

יאיר גולן: תארו לעצמכם.

יאיר גולן: תארו לעצמכם שהיה קורה תרחיש פחות נורא – שכמה מחברי הוועדה למינוי שופטים היו מחרימים את דיוני הוועדה כי השופט היהודי הזה, שמחשיבים אותו כלא מספיק פטריוט, עולה לדיון.

יאיר גולן: תארו לעצמכם.

יאיר גולן: מה היינו אומרים.

יאיר גולן: איזה גל של גינויים.

יאיר גולן: וחברת כנסת מסוימת הייתה יוצאת כנגד, ושרה מסוימת הייתה נלחמת כנגד.

יאיר גולן: וראש הממשלה ללא ספק היה מוציא גינוי פורמלי וקורא לשגריר, ומגיש מחאה, ונלחם בכל הכוח בגל האנטישמיות ששוטף את אותה מדינה מדומיינת.

יאיר גולן: מה קורה אצלנו – עלה אתמול לדיון שופט ערבי בוועדה לבחירת שופטים.

יאיר גולן: לא כולם חייבים לתמוך בו, אפשר לנהל את הדיון, וחלק יצביעו בעד, חלק יצביעו נגד.

יאיר גולן: לגיטימי לחלוטין.

יאיר גולן: אבל לא, נציגי הימין בוועדה החרימו את הדיון.

יאיר גולן: החרימו את הדיון.

יאיר גולן: זה עוד ערעור חד-משמעי על כללי המשחק הנקוטים במדינת ישראל.

יאיר גולן: זו עוד פגיעה בדמוקרטיה הישראלית, וזה עוד ביטוי מטריד, מדאיג, לגזענות.

יאיר גולן: והדברים האלה צריכים וחייבים להיפסק.

יאיר גולן: אני אומר מכאן לכל המחרימים: תחשבו פעם אחת קצת יותר רחב מלקושש עוד כמה קולות במרכז.

יאיר גולן: תחשבו פעם אחת קצת יותר רחב: איזה עתיד אנחנו בונים פה במדינת ישראל בין יהודים לבין ערבים, בין מזרחים לבי אשכנזים, בין דתיים לבין חילונים.

יאיר גולן: איפה האחריות שלנו אם אנחנו, כנציגי ציבור, כנבחרי ציבור, נוהגים באופן שהוא חד-משמעי מפלה; והוא לא רק מפלה, הוא מפלה על רקע שלא מקובל בהצהרת העצמאות שלנו.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת גולן.

יאיר גולן: הצהרת העצמאות שלנו, של מדינת ישראל, של כל אזרחי ישראל.

יאיר גולן: תודה רבה, גברתי.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אחרונת הדוברים.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי כמה השמצות נגדי בישיבת הסיעה של הליכוד, ואני רוצה להתייחס להשמצות האלה.

איילת שקד: תראו, מאתמול בערב אנחנו במופע ארוך ומתמשך של בכיינות.

איילת שקד: אם נחשוב על זה, אנחנו כבר בעשור שלם של בכיינות וחוסר משילות, כי זו השיטה – מתבכיינים ולא מושלים.

איילת שקד: אני רוצה להסביר רגע מה ההבדל בין ימין רציני לימין בכייני.

איילת שקד: קראתי היום שראש הממשלה רוצה להעביר רפורמה במערכת המשפט, שזה דבר מצוין.

איילת שקד: אבל עשור שלם היה לו, עשור שלם הוא ישב על כס ראש הממשלה – האמת, כבר יותר מעשור.

איילת שקד: אז פעם אחת אהוד ברק הוא השותף, וראש הממשלה מתחייב להגן על המערכת ולעצור כל שינוי וכל רפורמה; ופעם שנייה הראשונה שמקבלת תיק זו ציפי לבני, את תיק המשפטים; ופעם שלישית הם טוענים שכחלון – וזה אגב נכון שסיעת כולנו עצרה את השינויים האלה.

איילת שקד: כל פעם סיבה אחרת.

איילת שקד: ועכשיו הם הביאו את הרפורמטור הגדול, אבי ניסנקורן.

איילת שקד: בשביל זה הלכנו לשלוש מערכות בחירות, כדי שאבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות, יהיה במשרד המשפטים.

איילת שקד: בטח, הוא בוודאי ידאג להסדיר את ההתיישבות ביהודה ושומרון, הוא בוודאי ידאג לטפל בפרקליטות, הוא בוודאי ידאג למנות שופטים שמרנים.

איילת שקד: אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות.

איילת שקד: כשאני נכנסתי למשרד המשפטים לא באתי לריב עם השומרים, באתי לאכול את הענבים, ואכלתי.

איילת שקד: כדי למנות שופטים שמרנים לאומיים צריך לעבוד בשקט, לכרות בריתות, לעשות שותפויות, להגיע להסכמים.

איילת שקד: לא לצעוק.

איילת שקד: הציבור לא מטומטם.

איילת שקד: הציבור לא נהנה ממופעי רחוב.

איילת שקד: הוא רוצה ביצועים, הוא רוצה קבלות, והוא גם מבין מה ההבדל בין ימין שעושה, ימין רציני, לבין ימין בכייני.

איילת שקד: כשנכנסתי למשרד וראיתי שפינו סתם יישובים מיהודה ושומרון בגלל רשלנות של הממשלה, בגלל רשלנות של עמדת המדינה, אז שיניתי את כל עמדות המדינה – יישובים שמנסים להסדיר, לא לפנות.

איילת שקד: ומיניתי שופטים שמרנים.

איילת שקד: אם פעם היה השופט נועם סולברג קול בודד, היום הוא ראש של מחנה שמרני בבית המשפט העליון.

איילת שקד: וכן, יש עוד עבודה, אבל לפחות בקדנציה שלי הזזנו את המטוטלת.

איילת שקד: יש עוד הרבה עבודה.

איילת שקד: המהפכה השיפוטית והחוקתית של אהרן ברק השאירה פה עיי חורבות.

איילת שקד: אגב, חלק מהבעיות במשבר הקורונה זה כי במדינת ישראל הכול נהיה שפיט ועל כל צעד ושעל צריך יועץ משפטי, אז אנחנו ניסינו להילחם בזה.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת שקד, הזמן חלף.

קארין אלהרר: עד מתי תאשימו את ברק?

איילת שקד: ניסינו להילחם בזה.

איילת שקד: ניסינו אנחנו, ככל יכולתנו.

איילת שקד: עם קבלות, עם עבודה קשה, לפעמים גם עם פשרות, כי בשביל להשיג דברים – כל מי שיושב כאן בכנסת הזאת יודע שלפעמים גם צריך להתפשר.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חברת הכנסת שקד.

איילת שקד: אז היום הליכוד עשה הפסקה של יום אחד מהכישלון בטיפול בקורונה כדי להיכשל בוועדה לבחירת שופטים.

אורנה ברביבאי: תודה לך, חברת הכנסת שקד.

אורנה ברביבאי: השר אמסלם גם יגיב וגם יסכם את הדיון, בבקשה.

אורנה ברביבאי: ולאחר מכן תהיה הצבעה – אי-אמון.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, לפני שאענה גם לאיילת שקד וגם אתייחס לשני נושאים, אני רוצה לומר שמח"ש הגישה כתב אישום נגד קצין המשטרה סגן ניצב ניסו גואטה על זה שהוא עשה את תפקידו; על זה שהוא היה בבלפור, אנשים שם תקפו אותו.

אוסאמה סעדי: אל תגן עליו, על זה שהוא תקף מפגינים.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: לעומת זאת, כשבא אמיר השכל לבית המשפט, בן אדם שהוא עבריין ופורע חוק, אז שם כמעט שלחו את השוטרים לבית המעצר, ואותו, כנראה – אני מניח שאתם תמליצו עליו להדליק משואה בהר הרצל.

עופר כסיף: – – –

דוד אמסלם: תראה את עולם הערכים ההפוך – השוטר ששומר על החוק מוצא עצמו מועמד לדין, והעבריינים חוגגים בבלפור כרגיל.

דוד אמסלם: מה שנקרא אצה רצה לה המריונטה – – –

עופר כסיף: אתה צודק, העבריינים חוגגים בבלפור.

דוד אמסלם: ראשת מח"ש קרן בר-מנחם – – –

אורנה ברביבאי: אפשר להגביר את הווליום של השר אמסלם?

דוד אמסלם: רצה אצה לה גב' קרן בר-מנחם, המריונטה של הפרקליטות, גם במינוי – ככה מינו אותה בעצם – איך היא אמרה?

דוד אמסלם: אנחנו באנו לעזור לפרקליטות ולמשטרה.

דוד אמסלם: רצה, העמידה את השוטר לדין, וכמובן הפורעים ממשיכים כרגיל.

דוד אמסלם: זו בעצם דמותה היום של מדינת ישראל ושלטון החוק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: תראו, אני מסכים עם מה שאמר יאיר גולן.

דוד אמסלם: אתמול נפל דבר בישראל, אתמול התכנסה לה ועדת שופטים עם הרכב של שישה חברים.

דוד אמסלם: דרך אגב, הרכב הוועדה הוא בדרך כלל שלושה שופטים בבית המשפט העליון, שניים מלשכת עורכי הדין, שני חברי כנסת ושני שרים.

דוד אמסלם: אתמול מנבחרי הציבור – –

אורנה ברביבאי: חברים, לא שומעים.

דוד אמסלם: – – שלושה מתוך הארבעה לא הגיעו, אבל מה זה משנה לניסנקורן?

דוד אמסלם: הוא חושב שהוא מנהל עכשיו איזה דיון בהסתדרות עם איזה ועד עובדים.

דוד אמסלם: ממשיכים.

אוסאמה סעדי: למה לא הגיעו?

דוד אמסלם: לא חשוב.

אוסאמה סעדי: למה לא הגיעו?

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

דוד אמסלם: אני אסביר עוד מעט.

אוסאמה סעדי: למה לא הגיעו?

דוד אמסלם: אני אסביר.

אוסאמה סעדי: אתה יודע למה לא הגיעו.

דוד אמסלם: תקשיב, רק שנייה, חבר הכנסת אוסאמה.

אוסאמה סעדי: בגלל שלא רצו שופט אחד אז החרימו ועדה?

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר לך, נדונו – רק שנייה, רק שנייה, אני אומר, זה יותר מדי חשוב.

דוד אמסלם: אתה יודע, גם אם יש מחלוקת, אז עוצרים שנייה ועושים דיון.

דוד אמסלם: הרי אנחנו לא מדברים כרגע על איזשהן הצבעות אזוטריות.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: הצבתם אולטימטום: או שלא תמנו את השופט הזה או שאנחנו מחרימים – – –

דוד אמסלם: אני אומר, אז דוחים הוועדה בשבוע ומנהלים דיאלוג.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל חבר כנסת שהגיש הצעת חוק – אנחנו אף פעם לא מורידים אותה, מבקשים ממנו לעשות דיאלוג, דוחים בשבוע.

דוד אמסלם: אבל מה פתאום אצל ניסנקורן?

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני לא הסכמתי איתו בוועדת שרים לחקיקה, הוא אמר: אנחנו נכנס אותה בלי הליכוד.

דוד אמסלם: וכשהוא רצה עכשיו להקים את הוועדה לאיתור פרקליט המדינה בלי החלטה – הוא בריון, הרי ההתנהלות שלו בריונית.

דוד אמסלם: זה מה שהוא עושה.

דוד אמסלם: הוא עכשיו ראה את הוועדה, הוא ראה את הוועדה, שהיא חסרה – מה זה משנה?

דוד אמסלם: ממשיכים ומקדמים.

דוד אמסלם: לא משנה כרגע איך הציבור רואה את זה ומה קורה.

דוד אמסלם: אבל בואו נראה מה קרה אתמול.

אוסאמה סעדי: – – – אתה קורא בריון?

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: בואו נראה מה קורה: אתמול הוגשו 136 שמות לוועדה, הוועדה בחרה ב-61.

דוד אמסלם: דרך אגב, דרוזי אחד אפילו לא מצאו לנכון לבחור, מתוך שמונה.

דוד אמסלם: כשעשינו חשבון – הוועדה בעצם התכנסה ודנה בברוטו חמש שעות, בוא נגיד שדיברו ארבע שעות, חמש שעות, זאת אומרת זה יצא בממוצע בערך שתיים, 2.2 דקות למועמד לשפיטה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: שתי דקות, רבותיי.

דוד אמסלם: תבינו טוב.

דוד אמסלם: כשאני רוצה למנות דירקטורים – אני מספר לכם, גם דירקטור לפארק אריאל שרון, דנים עליו קצת יותר, בטח רבע שעה, 20 דקות.

דוד אמסלם: שתי דקות לשופט, רבותיי.

קריאה: – – – לא צריך לחשוב בכלל.

דוד אמסלם: שתי דקות לשופט.

דוד אמסלם: עוד מעט נדבר על זה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אבל אני אספר לכם את האמת: לא דנו בזה שתי דקות, דנו בזה הרבה יותר.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שהם באו עם הרשימות, הכינו אותן חודשיים מראש.

דוד אמסלם: זה פלסטר, כל הוועדה הזאת.

דוד אמסלם: בדיחה.

דוד אמסלם: עסקאות.

דוד אמסלם: זה מה שקורה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: ולכן אני רוצה לענות לחברת הכנסת שקד.

דוד אמסלם: הסיפור זה לא בבחירת השופטים.

דוד אמסלם: הרי בסוף בוחרים שופטים – ובחלקם הם אנשים טובים, אין שאלה כזו בכלל.

דוד אמסלם: הבעיה היא בשיטה.

דוד אמסלם: איך אמרו כבר חז"ל, לא עכברא גנב, חורא גנב.

דוד אמסלם: השיטה היא פסולה מעיקרה.

בועז טופורובסקי: פריימריז.

דוד אמסלם: השיטה.

דוד אמסלם: איך יכול להיות ששלושה שופטים, שהם בניגוד עניינים מובהק – הם הרי בוחרים את החברים שלהם – –

בועז טופורובסקי: ובליכוד אין דילים.

בועז טופורובסקי: אין דילים בליכוד.

דוד אמסלם: – – ועוד שניים מלשכת עורכי הדין, שהם באים אליהם מתוך – כבר חמישה אנשים.

דוד אמסלם: הם הוציאו עכשיו חוות דעת שאפשר לכנס את זה ברוב רגיל.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כדי לא לכנס את הוועדה – תבינו מה המשמעות של חוות הדעת:

דוד אמסלם: אם שלושתם היו מתפטרים, לא היו יכולים לכנס את הוועדה, פשוט בגלל שאז לא הייתה ועדה שיש בה שבעה.

דוד אמסלם: אצלם השבעה זה הפוטנציאל, לא מי שבא.

דוד אמסלם: וכל זה בוועדה שמוביל אותה שר המשפטים ניסנקורן.

דוד אמסלם: בוחרים, כפי שאמרתי, 61 שופטים במחטף של שתי דקות, עושים סידור לפני כן, עסקאות ודילים.

דוד אמסלם: וכשהם מבקשים, שלושת חברי הוועדה: חבר'ה, בוא נדון, אנחנו, יש לנו גם השגות – הרי אותם לא שיתפו.

דוד אמסלם: מדוע שישתפו אותם?

דוד אמסלם: הם לא בדיל, הם לא בעסקה.

דוד אמסלם: אז הם אומרים להם: לא, רבותיי, אתם לא שותפים, ולא תבואו להצביע מי בעד, מי נגד.

דוד אמסלם: איך עושה ניסנקורן?

דוד אמסלם: כל שתי דקות, דקה וחצי, כמו שאנחנו מצביעים פה בהסתייגויות: מי בעד?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: שופט אחד; מי בעד?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: עוד שופט.

דוד אמסלם: ככה זה עובד במערכת המשפט שמדינת ישראל עאלק מתגאה בה.

דוד אמסלם: בין הטובות בעולם, מספרים לנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין לוועדה הזאת אח ורע באף מדינה בעולם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה הבלוף הכי גדול.

דוד אמסלם: כולנו פה יודעים.

דוד אמסלם: אבל כשאני מלין על איילת שקד, אני אומר לה: איילת, היית צריכה לשנות את השיטה והדברים היו מסתדרים לבד.

מתן כהנא: אתם עצרתם את זה כל הזמן.

דוד אמסלם: את השיטה – בגלל שהבעיה היא לא באנשים שנבחרו.

מתן כהנא: דודי, אתם עצרתם את זה.

דוד אמסלם: אבל ברגע שבן אדם נבחר, איש ראוי, הוא מתחיל לעבוד בראש של המערכת.

דוד אמסלם: הוא מבין שכדי שהוא יתקדם הוא צריך לרצות את שלושת השופטים בעליון.

בועז טופורובסקי: – – – אז תחרים – – –

דוד אמסלם: והוא גם צריך לרצות את עורכי הדין שטוענים נגדו, אצלו, באים אצלו לאולם.

מתן כהנא: – – –

בועז טופורובסקי: – – – לוזרים.

דוד אמסלם: אתם מבינים איך אנחנו עובדים במדינה?

בועז טופורובסקי: לוזר.

דוד אמסלם: ככה עובדת מערכת המשפט במדינת ישראל במינוי שופטים.

מתן כהנא: – – – נתניהו – – –

דוד אמסלם: אין שיטה יותר מקולקלת מזו.

בועז טופורובסקי: – – – בליכוד אין דילים.

דוד אמסלם: הרי אם היינו ממנים ככה – –

בועז טופורובסקי: אין דילים בליכוד.

דוד אמסלם: – – איזה כמה עובדים בתנובה, אני מניח שהם היו פוסלים את זה.

דוד אמסלם: אבל לבתי המשפט במדינת ישראל, בדגש על העליון, בוודאי, הכול מותר.

דוד אמסלם: אמרתי לכם, אנחנו חיים בעולם ערכים הפוך, הפוך.

דוד אמסלם: אז כשאנחנו טוענים נגד השיטה, באים וטוענים נגדנו שאנחנו נגד שלטון החוק.

דוד אמסלם: הם צודקים, בגלל שהם השלטון החוק.

דוד אמסלם: הם השלטון באמצעות החוק.

דוד אמסלם: זה נכון.

בועז טופורובסקי: אתם זה השיטה.

בועז טופורובסקי: אתם זה השיטה.

בועז טופורובסקי: אתם בשלטון כבר 20 שנה.

דוד אמסלם: ולכן אני רוצה לתת לכם את הדוגמה הבאה, כדי שתבינו איך עובדת השיטה.

דוד אמסלם: אני לפני כשלושה-ארבעה ימים מקבל חוות דעת, הנחיית יועץ.

דוד אמסלם: אומרת לי גב' זילבר, מניחה בפניי – אני יושב בדיון, והיא אומרת לי: תשמע, כבוד השר, אני נתתי לך עכשיו חוות דעת, הנחיית יועץ, אבל אני רוצה שנדבר על זה.

דוד אמסלם: אמרתי לה: מה אומרת חוות הדעת?

דוד אמסלם: היא אומרת לי שבעצם ההנחיה וחוות הדעת היא שבעצם אנחנו צריכים לבחור דירקטורים רק מנבחרת הדירקטורים.

דוד אמסלם: אז אני אמרתי לה: רק שנייה, אני לא הבנתי, אני את חוק החברות מכיר בעל פה, איפה זה כתוב?

דוד אמסלם: תראי לי איפה זה כתוב.

דוד אמסלם: אבל בוודאי ובוודאי אין דבר כזה, לא כתוב בשום מקום.

דוד אמסלם: ככה הם ממציאים חוקים.

דוד אמסלם: גב' זילבר עוזבת את התפקיד בעוד שבוע וחצי.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי, אם היא יכולה להטריד אותי בעבודתי, למה לא? למה לא? ובוודאי אם היא צריכה לשאול את מנדלבליט על הדרך אם הוא מסכים – בוודאי, למה לא?

דוד אמסלם: כל שבוע אני מקריא כאן את פסוקו של שבוע, מה שהוא אמר.

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: דרך אגב, זה דבר שמנוגד לחוק, מנוגד לחוק כמעט בכל פרמטר.

דוד אמסלם: חוק החברות הוא חוק בהיר מאוד.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא גם מכניס קריטריונים בחוק.

דוד אמסלם: המדהים הוא שהוא מכניס קריטריונים מי יכול להיות בכלל דירקטור.

דוד אמסלם: בא לפיד, ויוגב, הם רצו רק את החבר'ה שלהם.

דוד אמסלם: מה עשו?

דוד אמסלם: תפרו קריטריונים למידות, כפי שאמרתי לכם.

דוד אמסלם: כשבדקתי, מסתבר שרובם גרים מרעננה עד תל אביב, בני 60, כלכלנים ועורכי דין ממוצא אשכנזי, 60% עד 70%.

בועז טופורובסקי: תפסיק כבר.

בועז טופורובסקי: תפסיק כבר.

בועז טופורובסקי: תפסיק, נו.

דוד אמסלם: אתם מבינים?

דוד אמסלם: זו העובדה.

דוד אמסלם: עכשיו הם צועקים: תפסיק.

בועז טופורובסקי: מ-1977 אתם בשלטון.

בועז טופורובסקי: מה אתה מדבר שטויות?

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להכניס מהפריפריה.

דוד אמסלם: מה היא אומרת לי?

דוד אמסלם: לא, צריך שוויוניות.

דוד אמסלם: אני שואל אותה: מה, זה מכרז?

דוד אמסלם: הרי כתוב: השר ימנה.

דוד אמסלם: אז היא אומרת לי: כן, צריך שוויוניות.

דוד אמסלם: אז אמרתי לה: את יודעת מה – –

בועז טופורובסקי: איפה, איפה ההגנה של הסייבר?

בועז טופורובסקי: איפה?

דוד אמסלם: – – אם צריך שוויוניות, אז למה בעובדי המדינה, שהם חלק מהדירקטורים על פי חוק, לא פותחים מכרז – –

בועז טופורובסקי: איפה ההגנה של הסייבר?

דוד אמסלם: – – או נבחרת מעובדי המדינה?

בועז טופורובסקי: איפה אתה ושירביט?

בועז טופורובסקי: איפה?

דוד אמסלם: מדוע השופטת בוועדה מתמנית על ידי מנדלבליט ולא במכרז?

בועז טופורובסקי: תגיד, השלטון זה אתה.

בועז טופורובסקי: אתה מתבלבל.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לומר לכם, רבותיי – –

בועז טופורובסקי: אנחנו באופוזיציה.

בועז טופורובסקי: אתה קובע מי ימונה.

דוד אמסלם: – – זה המחטף הכי גדול שנתקלתי בו.

בועז טופורובסקי: אל תברבר בשכל.

דוד אמסלם: גם כשקראתי את חוות הדעת לא הבנתי מה היא רוצה.

דוד אמסלם: היא הולכת לי באיזה משפט מינהלי.

דוד אמסלם: אתה יודע, כמו איזה סל, כאילו סעיף סל כזה.

דוד אמסלם: הפרת אמונים כזאת.

דוד אמסלם: אתה יודע, היא אפילו לא יודעת לתרגם את זה הלכה למעשה כשכתוב בחוק בדיוק איך ממנים דירקטור; מי כשיר להיות דירקטור.

דוד אמסלם: כתוב בפירוש בחוק, אבל אותה זה לא מעניין.

דוד אמסלם: רבותיי, ככה מייצרים חוקים.

דוד אמסלם: כשאני שואל אותה על זה, אז היא אומרת לי: תשמע – אדוני היושב-ראש, תקשיב למשפט הבא.

בועז טופורובסקי: צודק, צריך להחליף את הממשלה.

בועז טופורובסקי: אתה צודק, צריך להחליף את הממשלה.

דוד אמסלם: היא אמרה לי: כל מה שתכתבו, אנחנו נעשה לזה פרשנות.

דוד אמסלם: שם נפלתי מהכיסא.

דוד אמסלם: הבנתי שלא משנה מה תכתוב, הם יפרשו את זה איך שהם רוצים.

דוד אמסלם: אתה תכתוב "שחור", הם יחליטו ששחור, כנראה, בהרכב מסוים, זה לבן.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה נמצא באיזושהי לפיתה שאין לך מוצא ממנה.

דוד אמסלם: היא אומרת לי בפירוש – דרך אגב, זה נפלט לה שהיא אומרת לי שלא משנה מה אני אכתוב.

דוד אמסלם: אמרתי לה: אני אשנה את החוק.

דוד אמסלם: היא אמרה לי: זה לא חשוב, גם לזה נעשה פרשנות.

דוד אמסלם: אתם מבינים, רבותיי, מה קורה לנו פה?

דוד אמסלם: וכל זה – איך אמר יעקב ללבן: אני רוצה לעבוד אותך ברחל בתך הקטנה, ועדיין רימה אותו לבן.

דוד אמסלם: זה מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: אתה בשוק, אתה אומר לעצמך: איך אני שובר את כל העסק הזה?

דוד אמסלם: איך אני מתקדם עם זה?

דוד אמסלם: לכן, אני רוצה להגיד לכם, רבותיי, אני שלחתי מכתב והוצאתי הנחיה לרשות החברות להתעלם מחוות הדעת השערורייתית הזאת, במקרה הטוב, והלא-חוקית, שהוציאה גב' זילבר בקריצת עין של מנדלבליט – דרך אגב, הינה, אני קורע אותה.

דוד אמסלם: זו זו.

דוד אמסלם: היא לא שווה אפילו את הנייר שהיא נכתבה עליו.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: ככה אנשים, בבריונות משפטית, משתלטים על המערכת.

דוד אמסלם: והיא עוד טוענת במכון לאנטי-דמוקרטיה, כשהיא נאמה שם באחד מטקסי הסיום שלה, שראש הממשלה הוא בעצם פייק מנהיג בשם המשילות.

דוד אמסלם: אתם מבינים מה קורה?

דוד אמסלם: עוד מעט, אנחנו, מה שיישאר לנו זה רק להישאר בבית ולהסתכל עליהם בטלוויזיה.

דוד אמסלם: לא צריכים אותנו בשום נושא עוד מעט.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני רואה בזה אבן בוחן עצומה; אני רואה בזה דבר חמור ביותר בפרהסיה.

דוד אמסלם: הם אפילו לא מנסים לטשטש את זה, לא מנסים לטשטש.

דוד אמסלם: הרי חוק החברות מאוד ברור.

דוד אמסלם: החוק מגדיר בסעיפים, ומתוך הן אתה לומד לאו.

דוד אמסלם: מה שכתוב – כתוב.

דוד אמסלם: אני אומר לה: לא תוסיפון ולא תגרעון.

דוד אמסלם: מי שמוסיף על החוק הוא עבריין, הוא עובר על החוק בדיוק כמו מי שמפחית מהחוק.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שהגיע הזמן – וזה מתקשר לכל סיפור הוועדה לבחירת שופטים.

דוד אמסלם: רבותיי, איך אמרתי, בסוף הכול מתחיל מבית המשפט העליון.

דוד אמסלם: זה גלגל השיניים שיש לו שתי זרועות: זרוע מבצעית וזרוע אזרחית.

דוד אמסלם: הזרוע המבצעית זו הפרקליטות והמשטרה; הזרוע האזרחית זה כל העמותות וכו', תרבות השלטון.

דוד אמסלם: כל העמותות האלה.

דוד אמסלם: בית המשפט משתמש בשתי הזרועות האלה כדי להביא את התוצאה שהוא רוצה ובעצם לנהל את מדינת ישראל, לקבוע את הנורמות, לקבוע כל דבר ודבר.

דוד אמסלם: ומי בעצם עושה את המחטף אתמול?

דוד אמסלם: הייתי בשוק.

דוד אמסלם: אני אומר, אפילו בשביל הבושה תבחרו 20 היום, תתכנסו מחר ותבחרו עוד 20.

דוד אמסלם: 61 שופטים בשלוש שעות – איך אפשר לבחון דבר כזה?

דוד אמסלם: בואו תספרו לי.

דוד אמסלם: אתה לא יכול לבחון – –

עידן רול: דודי, איך שיניתם את חוק הרוטציה בשלושה ימים?

דוד אמסלם: – – אפילו אתה לא יכול לבדוק מבחנים של ילדים בכיתה ח' בשלוש שעות, לגמור להם את כל הבדיקה של המבחנים.

דוד אמסלם: שופטים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה רק מראה לכם את הקליקה שיש.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, הכול עסקאות מאחורי הקלעים.

דוד אמסלם: הוועדה הזאת באה רק לאשר מי בעד, מי נגד.

דוד אמסלם: אין לה שום תכלית בעניין, וזה הדבר הכי חמור.

דוד אמסלם: שלושה חברי ועדה, שהם בעצם שלושה רבעים מנבחרי הציבור, ממודרים, לא קיימים.

דוד אמסלם: ומי בוחר אותם?

דוד אמסלם: פקידים ועוד שני אזרחים.

דוד אמסלם: אלה בוחרים את השופטים במדינת ישראל, כאילו אנחנו בכנסת קרטונים.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: יש להם שר משפטים שחושב שהוא נושא כליהם.

דוד אמסלם: התפקיד שלו זה לרצות אותם, להכין להם סנדוויצ'ים ולא להפריע.

דוד אמסלם: זה התפקיד שלו.

אוסאמה סעדי: – – –

דוד אמסלם: הוא במינהלות.

דוד אמסלם: הוא אמור לעזור להם במינהלות כדי להתקדם באופן הדורסני הזה.

דוד אמסלם: וככה ממנים שופטים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אזרח בא היום לבית המשפט, מבין שהשופט שלו נבחר בשתי דקות – נשמע לכם הגיוני?

דוד אמסלם: מעולם זה לא קרה.

דוד אמסלם: דבר כזה מעולם לא קרה.

דוד אמסלם: אני רוצה רק להזכיר לכם, ובזה אני מסיים, שכשבית המשפט העליון פסל לנו את חוק דירה שלישית, מה הייתה הטענה?

דוד אמסלם: שישבנו על החוק שבע שעות, מ-00:00 עד 07:00.

דוד אמסלם: לא שתי דקות.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: לא נכון, תלמד.

מיקי לוי: זאת לא הייתה הבעיה.

דוד אמסלם: זאת הייתה הבעיה.

דוד אמסלם: שבע שעות ישבנו על החוק, לא הספיק להם.

דוד אמסלם: חוק חבל על הזמן, כמעט חוק-יסוד דרמטי.

דוד אמסלם: אבל לבחור 61 שופטים בשלוש שעות?

דוד אמסלם: זה שטויות, מה קרה לכם.

דוד אמסלם: זה ביזנס קטן, זה לא כל כך חשוב.

קארין אלהרר: – – –

דוד אמסלם: אני חושב שכל המערכת הזאת וכל השיטה הזאת, ובכלל, כל מה שהיה זה בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אני בטוח שאזרחי מדינת ישראל בזים לכל ההליך הזה ומתביישים באותה ועדה שפעלה כפי שפעלה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לשר אמסלם.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: נא לשבת על מנת שאנחנו נוכל לעבור להצבעה.

יריב לוין: אני כבר מודיע שאני אעביר למזכירות סיעת הליכוד את ההצעה למנות את חבר הכנסת יוראי להב הרצנו למצליף הסיעה.

יוראי להב-הרצנו: אני אשמח.

יריב לוין: אבל עד אז, חבר הכנסת הרצנו, אין צורך, אין צורך שתשתמש בתפקיד טרם שהמינוי שלך אושר.

יריב לוין: אז אנא, כל אחד ידאג לענייני סיעתו.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים תחילה להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: כישלון הממשלה בטיפול במשבר הקורונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: אני אוסיף את קולה של חברת הכנסת אורנה ברביבאי בעד.

יריב לוין: אם כן, 35 בעד, בצירוף קולה של חברת הכנסת ברביבאי, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יריב לוין: אבל מאחר שהצעת אי-אמון צריכה רוב של 61 כדי להתקבל, אני קובע שהצעת האי-אמון נדחתה.

יריב לוין: אני עובר להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת ימינה, שכותרתה: מחדל הממשלה בניהול משבר הקורונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ימינה להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – אין נמנעים – 2 הצעת סיעת ימינה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת ברביבאי בעד.

יריב לוין: אם כן, בעד – 28, בצירוף קולה של חברת הכנסת ברביבאי, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יריב לוין: גם הפעם אני קובע שהכנסת דחתה את הצעת האי-אמון.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת, שכותרתה: עלייה בשיעורי העוני והחרפתו בזמן הקורונה בשל מדיניות הממשלה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – אין נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת ברביבאי בעד.

יריב לוין: בסך הכול, יש לנו 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שגם הצעת האי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת נדחתה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יריב לוין: למעשה, אני מבין, שתי הודעות: אחת שמחייבת הצבעה ואחת שאינה מחייבת הצבעה.

יריב לוין: אני מציע שתתחיל בהודעה שאינה מחייבת הצבעה, ואחר כך ההודעה השנייה.

): זה היה התכנון.

): תודה רבה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי ועדת הכנסת תהיה הוועדה שתדון בהצעות החוק הבאות לשם הכנתן לקריאה ראשונה: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

): –2020, של חבר הכנסת ניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה 1219, והצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

): –2020, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה 1405.

): כמו כן, קבעה ועדת הכנסת כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: מצוקת האירועים והחתונות נוכח משבר הקורונה, של חברי הכנסת אוריאל בוסו, אליהו ברוכי, יבגני סובה, בצלאל סמוטריץ' ואנטאנס שחאדה.

): על כך אין צורך בהצבעה.

): עוד החליטה ועדת הכנסת כדלקמן: מליאת הכנסת החליטה ביום י"ד בכסלו התשפ"א, 30 בנובמבר 2020, להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 23 – הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (מענק חד-פעמי נוסף), התשפ"א–2020, שמספרה 1374, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק לדיון בוועדה המשותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

): הוועדה תהיה בת עשרה חברים, חמישה חברים מכל ועדה, בראשות ועדת העבודה, לפי ההרכב הבא: מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – חברי הכנסת חיים כץ, שיהיה היושב-ראש, חוה אתי עטייה, טלי פלוסקוב, יוראי להב הרצנו ואופיר סופר.

): מטעם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות יכהנו חברי הכנסת דוד ביטן, אנדרי קוז'ינוב, מיכל וונש, אלכס קושניר ויוסף טייב.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת יו"ר ועדת הכנסת.

אורנה ברביבאי: חברים, אנחנו עוברים להצבעה, גשו למקומותיכם.

אורנה ברביבאי: אנחנו מצביעים על ההמלצה של יו"ר ועדת הכנסת.

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: הצבעה על הוועדה המשותפת שהוא הציע.

אורנה ברביבאי: הצבעה, חברים.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 14 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 23 – הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (מענק חד-פעמי נוסף), התשפ"א–2020, מוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לוועדה המשותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 14, נגד – אחד.

אורנה ברביבאי: ההצעה של יו"ר ועדת הכנסת התקבלה – לוועדה משותפת.

אורנה ברביבאי: [מס' מ/1354; דברי הכנסת, מושב ראשון, חוב' כ"ב, ישיבה 65; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים מכאן להצעות חוק.

אורנה ברביבאי: הצעת החוק הראשונה שנעסוק בה היא הצעת חוק רשות הספנות והנמלים (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורנה ברביבאי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני, בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק רשות הספנות והנמלים (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020.

משה גפני: הצעה זו היא הצעת חוק ממשלתית שמטרתה להסדיר את מהלך העברת מחלקות הים מחברות נמל חיפה ואשדוד לחברת נמלי ישראל, שהיא חברה ממשלתית אשר תפקידה להחזיק ולפתח את הנכסים והמקרקעין שבנמלים תוך מתן הרשאה לחברות הנמל לפעול בהם, וזאת לצורך קידום הרפורמה בנמלים.

משה גפני: עוד מוצע להאריך את המועד להקמת קופת גמל לניהול כספי העובדים הזכאים לפנסיה תקציבית.

משה גפני: בהתאם לרפורמה צפויים להיכנס בחודשים הקרובים שני מפעילים חדשים, אחד לכל נמל, ולספק גם הם שירותי נמל, תוך יצירת תחרות בחברת נמל חיפה וחברת נמל אשדוד, על מנת להבטיח את התחרות בין המפעילים בנמלים.

משה גפני: מוצע ששירותי התעבורה הימית יינתנו על ידי גורם חיצוני למפעילים הקיימים הפועלים בנמל.

משה גפני: לשם כך, מוצע להסמיך את חברת נמלי ישראל לספק שירותים אלו, זאת באמצעות שתי חברות בנות שתקים, אחת בחיפה ואחת באשדוד.

עודד פורר: אפשר בעניין הזה שאלה?

משה גפני: כן.

עודד פורר: הכוונה היא חברות של חברות ממשלתיות?

משה גפני: כן.

עודד פורר: הכוונה היא שעכשיו ייכנסו ספקים פרטיים?

משה גפני: לא, לא, חברות ממשלתיות.

עודד פורר: – – – חברות ממשלתיות?

משה גפני: זה כמו מגדל הפיקוח בשדה התעופה בבן-גוריון.

מיקי לוי: אחרת נצטרך, עודד, להקים שתי חברות, וזה בזבוז כספי ציבור.

אורנה ברביבאי: גפני, הכול בסדר?

משה גפני: מבחינתי?

אורנה ברביבאי: כן.

משה גפני: כן.

משה גפני: למה לא? תודה רבה.

משה גפני: בנוסף, מוצע להאריך את המועד להקמת קופת גמל לניהול כספי העובדים הזכאים לפנסיה תקציבית.

משה גפני: בהתאם לחוק רשות הספנות והנמלים, נקלטו עובדי הרשות בחברות הנמל ובחברת נמלי ישראל, ונקבע כי כל אחת מהחברות תקים קופת גמל לניהול כספי העובדים הפעילים הזכאים לפנסיה תקציבית, כאשר כספי הגמלאים ינוהלו בקופה שתקים חברת נמלי ישראל.

משה גפני: במהלך השנים ניתנו כמה ארכות להקמת הקופות, וכיום קובע החוק כי על הכספים להיות מופקדים בקופה עד ליום 31 במרץ 2018.

משה גפני: חברת נמלי ישראל הקימה קופת גמל רק בינואר השנה, ואילו חברת נמל אשדוד הגישה רק לאחרונה לרשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון את הבקשה לאישור הקופה.

משה גפני: בחברת נמל חיפה לא נותרו עובדים פעילים הזכאים לפנסיה תקציבית ולכן היא אינה נדרשת להקמת קופה, וחברת נמל אילת, שהיא כבר חברה פרטית, החליטה שלא להקים קופת גמל כיוון שמדובר שם רק בשלושה עובדים, כך שההפרשות וההתחשבנות ייעשו מול קופת הגמל של חברת נמלי ישראל.

משה גפני: על מנת למנוע חיוב במס שיפגע בזכויות העובדים, מוצע להאריך את המועד להקמת הקופות עד ליום 31 בדצמבר 2021.

משה גפני: כיוון שהוועדה לא הייתה שבעת רצון מהימשכות ההליכים להקמת קופות הגמל 15 שנים מאז חקיקת החוק, היא קבעה שרשות החברות הממשלתיות – זה מופיע גם בחוק שמונח לפניכם – תדווח לה עד יום 1 בנובמבר 2021 על התקדמות הליך אישור קופת הגמל לעובדי חברת נמל אשדוד בע"מ.

משה גפני: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות, ואבקשכם לאשרה בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

משה גפני: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אורנה ברביבאי: להצעת חוק רשות הספנות והנמלים הוגשו הסתייגויות.

אורנה ברביבאי: הצעת החוק מוגשת בצירוף הסתייגויות לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לרשימת המסתייגים.

אורנה ברביבאי: נתחיל בחבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה – אינו נוכח.

אורנה ברביבאי: עודד פורר, בבקשה.

אורנה ברביבאי: מוותר?

אורנה ברביבאי: לא.

עודד פורר: לוותר?

מאיר כהן: אנחנו מצביעים.

עודד פורר: מה שתגיד לי, מאיר.

מאיר כהן: דבר.

עודד פורר: חברות וחברים.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

עודד פורר: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, רבותיי, אדוני השר – רבותיי השרים, סליחה, יש פה שני שרים לפחות.

עודד פורר: אי-אפשר לדעת, בממשלה הזאת אתה אף פעם כבר לא יודע אם יושבים פה שרים או לא יושבים פה שרים, יש כל כך הרבה שכבר לא כל כך ברור לך.

עודד פורר: אני רוצה לנצל את הזמן שיש לי ולדבר לא בהכרח על הצעת החוק הזאת.

עודד פורר: אני רוצה לנצל את הזמן שיש לי להצעות החוק שלא מגיעות הנה.

עודד פורר: אני רוצה לנצל את הדקות שיש לי על מה שהממשלה לא עושה.

עודד פורר: כי מה שהממשלה לא עושה הרבה פעמים חמור יותר ממה שהממשלה עושה.

עודד פורר: על החוק הזה אפשר לדבר רבות, לחיוב או לשלילה, אבל בואו נדבר על מה שקורה ברחוב.

עודד פורר: בואו נדבר על מה שקורה במציאות של בעלי העסקים, שצריכים לנהל את יומם ואת עסקם ולא יודעים מה יהיה מחר.

עודד פורר: אז אני רוצה לספר לכם משהו.

עודד פורר: אני רוצה לספר לך דווקא – נמצא פה יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ.

עודד פורר: חבר הכנסת כץ, זה נושא שנוגע אליך, וחשוב שגם השר אמסלם ישמע אותו.

קריאה: – – –

עודד פורר: אני כן רוצה לנצל, תסלחו לי.

עודד פורר: אני אתמול עשיתי פגישה עם כ-50 בעלי מסעדות מרחבי הארץ.

עודד פורר: ומה מספרים לי 50 בעלי המסעדות מרחבי הארץ?

עודד פורר: חיים צריך להכיר את זה, כי זה היה אצלו בוועדה.

עודד פורר: הוא עצר חלק מהנושא הזה, שהיה חמור מאוד.

עודד פורר: מה הם מספרים?

עודד פורר: הם מספרים לי שבתקופה הזאת, כשהם סגורים, הם בקושי עובדים עם take away, פתאום מגיעה להם ביקורת חדשה, של מי? של הווטרינר.

עודד פורר: זאת אומרת, כבר לא מספיקות הביקורות של משרד הבריאות שהיו להם, זה לא מספיק.

עודד פורר: עכשיו הם גם נקודת ממכר בשר, ובגלל זה הווטרינר העירוני מגיע אליהם לביקורת ומודיע לו, לבעל המסעדה המסכן הזה, שבקושי מסיים את החודש – עם המענקים ובלי המענקים, עם שליחויות ובלי שליחויות – פתאום הוא מודיע לו שהוא חייב עכשיו גם לשלם לווטרינר, הופך לו את המסעדה אחרי שיש לו אישור של משרד הבריאות, ואומר עוד לבעל המסעדה – וראיתי סרטונים – הוא אומר לו: עוד מילה אחת, אני גם סוגר לך בצו מינהלי את המסעדה; אפילו את השליחויות שאתה עושה, אפילו את ה-take away שאתה עושה, אתה לא תעשה.

עודד פורר: תגיד לי, דודי, אתם ירדתם מהפסים, אתם לא מבינים מה קורה למטה?

עודד פורר: אתם עכשיו בתוך הקורונה שמים עוד רגולציה על העסקים, עוד מישהו שיפקח עליהם, עוד מישהו שיגבה מהם כסף?

עודד פורר: בעלי המסעדות האלה לא מצליחים ולא יודעים מה יהיה מחר.

עודד פורר: כשהם נכנסו לסגר השני, אמרו להם: סגר לשלושה שבועות – הם כבר שלושה חודשים סגורים.

עודד פורר: ופתאום מגיע הווטרינר – בתוך המלחמות ביניכם, בין הרשות המקומית למשרד הבריאות, כי משרד הבריאות רוצה שהווטרינרים יעשו בנוסף את הביקורת הזאת.

עודד פורר: 72 שנה אכלנו בשר במסעדות בלי הווטרינרים, אז עכשיו כדי שיוסיפו – הרי אני יודע גם על מה הביקורת האלה: הווטרינרים רוצים עוד תקנים.

עודד פורר: וכל המלחמה הזאת על גבם של מי?

עודד פורר: על גבם של אלה שאין להם כבר מה לאכול, הם לא יכולים להביא אוכל הביתה.

עודד פורר: אני אומר לכם שכשאני שמעתי אתמול את השערורייה הזאת של הווטרינרים אני פשוט לא האמנתי.

עודד פורר: אני לא האמנתי שאפילו בתוך הממשלה הזאת, על כל ה-30 וכמה שרים שיש – אני גם לא יודע, כל פעם מוסיפים שר ומורידים שר, כל פעם; פעם ליצמן מתפטר, פעם הוא חוזר, ומתפטר וחוזר, כבר קשה לי לעמוד בספירה, אני לא יודע אם הוא שר או לא שר עכשיו.

עודד פורר: בתוך התקופה הזאת, דודי – הינה, אני פונה אליך עכשיו, אני אומר לך את זה לא בהתרסה של קואליציה–אופוזיציה: תעצרו את זה, תעצרו את הטירוף הזה.

עודד פורר: מאחורי הטירוף הזה יש אנשים, יש אנשים שמעסיקים עשרות אלפים, שמשלמים משכורות.

עודד פורר: יש אנשים שלא משכו משכורת כבר חצי שנה כי הם לא קיבלו אפילו את הפיצוי מרשות המיסים, כי הם פתחו את המסעדה ב-2020.

עודד פורר: הם לא ראו שקל.

עודד פורר: מגיע וטרינר ואומר להם: אני אסגור לכם את העסק; מי אתה בכלל?

עודד פורר: מי אתה בכלל שתסגור להם את העסק?

עודד פורר: הם משלמים לו את המשכורת, הם משלמים לך ולי את המשכורת.

עודד פורר: האדישות הזאת כלפי הסיפור הזה היא בלתי נתפסת.

עודד פורר: אני אומר את זה לך, ואני אומר את זה לכם, חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, כי זה היה אצלו בוועדה: אם אתם לא תתקנו את הסיפור הזה, אתם תמצאו פה מרי, לא פחות.

עודד פורר: האנשים האלה לא ישתקו, הם לא ימשיכו לשלם את הפרוטקשן שמדינת ישראל גובה מהם.

עודד פורר: תעצרו את זה, ומהר.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת פורר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אדוני השר אמסלם, בהמשך לדבריו של חברי עודד פורר – דודי, יש לי הצעה.

דוד אמסלם: בבקשה.

יבגני סובה: אני רוצה שאנחנו נגיד לעם ישראל דברים כנים.

יבגני סובה: כולנו עובדים פה קשה בבית הזה, נכון?

יבגני סובה: שעות על גבי שעות.

יבגני סובה: אתה כשר עובד קשה.

יבגני סובה: אנשים לא מעריכים את העבודה הקשה של הפוליטיקאים, לפעמים זה מ-8:00 עד 24:00, לפעמים זה גם ימים שלמים שאתה מעביר במשרד שלך.

יבגני סובה: ואז מפרסמים שחבר כנסת מרוויח 45,000 שקלים כשיש אנשים שחיים משכר המינימום, אבל לא יודעים שהמשכורת נטו זה בסביבות 20,000 שקל, שזו משכורת יפה – שוב, ביחס למינימום.

יבגני סובה: עכשיו, אדוני השר דודי, אני מציע לך לקחת 15% מסכום 20,000 שקל נטו, כמה אנחנו מקבלים?

יבגני סובה: 3,000 שקל, נכון?

יבגני סובה: אני שואל אותך: אפשר לחיות מ-3,000 שקל?

יבגני סובה: עכשיו, דוגרי, אם אין לך פנסיה תקציבית, אם אין לך מניות, אפשר לחיות?

יבגני סובה: אי-אפשר לחיות, נכון?

יבגני סובה: מ-20,000 שקל לרדת ל-3,000 שקל.

יבגני סובה: למה אני שואל אותך את זה?

יבגני סובה: אתה יודע למה?

יבגני סובה: כי זה המתווה, מתווה של בעלי עסקים, 15% הוצאות קבועות.

יבגני סובה: בן אדם שמשקיע במכון כושר, במכון יופי, 100,000 שקל הוצאות קבועות, המדינה אומרת לו: לא נורא שסגרנו אותך למשך שישה-שבעה חודשים, ניתן לך 15% כהוצאות קבועות.

יבגני סובה: אם זה לא בדיחה, אז מה זה?

יבגני סובה: בשביל להבין את המורכבות והסוגיה הזאת פשוט צריך לעשות תרגיל פשוט במתמטיקה ולהעמיד אותנו, את חברי הכנסת והשרים, בסיטואציה שאנחנו נצטרך לחיות עם 15% מההוצאות הקבועות שיש לנו, כמו ההכנסה.

יבגני סובה: אני שמעתי הבוקר, אדוני השר, גברתי היושבת-ראש, את פרופ' רן בליצר ברדיו, נדמה לי ברשת ב'.

יבגני סובה: הוא עונה על שאלות, ועונה בהיגיון, ואומר הרבה דברים שגם אנחנו פה בבית הזה מדברים.

יבגני סובה: ואז שואלים אותו: אז למה אי-אפשר ליישם את זה?

יבגני סובה: הוא אומר: אין לי מושג, יש בעיית יישום של החלטות הממשלה.

יבגני סובה: אומרים שיש רכבת אווירית של קורונה מחוץ לארץ; תשעה חודשים אנחנו שומעים על הקמת מעבדות בנתב"ג.

יבגני סובה: במקום להתעסק עם הכסף שהולך לסגר, קח את מיליארדי השקלים האלה, תשקיע בבדיקות, תשקיע במכשירים האלה של הבדיקות המהירות ותעשה את זה בחינם לכל מי שחוזר מחוץ לארץ.

יבגני סובה: לא תצטרך לשלם על המלונית, לא תצטרך לשלם על שרשרת קטיעת ההדבקה.

יבגני סובה: פשוט תסתכל מבחוץ על הסיטואציה.

יבגני סובה: אל תסתכל מבפנים, שאתה כל הזמן מתגונן.

יבגני סובה: אתה עולה פה כל שבוע, ואתה מנסה לגונן על הממשלה כשאתה לא שומע את הצעות הייעול שלנו, של האופוזיציה.

יבגני סובה: באמת, תשעה חודשים, רק עכשיו מעבדות בנתב"ג לאט-לאט מתחילות לעבוד, ואתה לא מצליח להבין למה אי-אפשר לעשות בדיקות לכולם, לכל אחד שחוזר מחוץ לארץ.

יבגני סובה: למה, כמה זה יעלה כבר?

יבגני סובה: 10 מיליון שקל בחודש?

יבגני סובה: 15 מיליון שקל בחודש?

יבגני סובה: תסכים איתי כשר בממשלה שזה הרבה יותר זול מאשר לשלם מיליארדים של מיליארדים גם לסגר, גם לפיקוח על הסגר וגם להוצאות של פיצויים ומענקים לכל בעלי העסקים.

יבגני סובה: מצאתם בממשלה משפט, "להקת הכול סבבה", כאילו אנחנו אלה שדוחפים את הממשלה להקל על בעלי העסקים.

יבגני סובה: אנחנו לא להקת הכול סבבה.

יבגני סובה: אנחנו שומעים בדיוק כמו שאתם שומעים, פשוט לפעמים קשה לכם לבוא ולשמוע באמת לעצות.

יבגני סובה: אז אתה יודע מה, אדוני השר?

יבגני סובה: אם כבר להיות בלהקת סבבה אז עדיף להיות על התופים, כל הזמן לתת לכם בראש, כי אני חושב שזה הדבר הכי טוב בלהקה הזאת, לתת כל הזמן בראש לממשלה.

יבגני סובה: וכשצריך, צריך להוריד את הממשלה למטה.

יבגני סובה: כן, אני חושב שלא כל שרי הממשלה מרגישים את האנשים על הקרקע.

יבגני סובה: לא מרגישים.

יבגני סובה: אני לא אתחיל עכשיו לעשות פה ביקורת ולשאול כמה כל השרים מבקרים ובודקים, אבל תיקח כל שר ותגיד לו: מתי אתה, שר בממשלה, שמעת את האנשים הפשוטים?

יבגני סובה: אני לא רוצה לבחון אותך, אני מכבד אותך, אבל תשאל שרים: מתי אתם ירדתם לשטח בשביל להרגיש את המצוקה של האנשים?

יבגני סובה: אתה יודע כמה אנשים מחכים להחזר?

יבגני סובה: אני אתן לך דוגמה, שרת התחבורה מהליכוד, מירי רגב, כמה אנשים מחכים להחזר כספי מחברות התעופה, מסוכני נסיעות, מכל הדברים?

יבגני סובה: בסוף שום דבר לא מזיז, אז מעבירים עוד חוק.

יבגני סובה: עוד חוק שייתן עוד שלושה שבועות, עוד חודש ועוד חודש, וככה זה נמשך.

יבגני סובה: ואין שום פתרון, לא לענף התיירות, לא לענף סוכני הנסיעות וגם לא לענף התעופה, שהוא קורס.

יבגני סובה: ואתה לוקח כל דבר, כל דבר שאתה לוקח – באמת, אני באמת מנסה למצוא משהו טוב, כאילו להגיד: ואללה, אנחנו מצביעים פה בממשלה על הרבה חוקים, מקדמים הרבה דברים טובים לקורונה, ובסופו של דבר כל הוויכוח הזה מסתכם במנדלבליט לא מנדלבליט, עיוות שמות של כל מיני ח"כים כאלה וכאלה, ולהקת סבבה.

יבגני סובה: אני כבר מסיים, חצי שנייה.

יבגני סובה: אני מבקש, אדוני השר, אתה שר הסייבר, נכון?

יבגני סובה: אז בזמן שאתה רב עם שר המדע יש לנו פריצות של האקרים לכל מיני חברות פרטיות.

יבגני סובה: אז אני אומר: תתחילו להסתכל על השטח, ואז לא תהיה להקת הכול סבבה ואף אחד לא יאשים אתכם, כולנו נהיה ביחד, אבל תתחילו לעבוד, שהממשלה תתחיל לתפקד.

יבגני סובה: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת סובה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה.

אלי אבידר: במהלך השבת האחרונה הורה בנימין נתניהו למשטרת ישראל ולעיריית ירושלים לפנות מיצג מחאה מרחוב בלפור.

אלי אבידר: באמצע השבת, בשלוש לפנות בוקר ביום שבת, הגיעו שוטרי משטרת ישראל יחד עם מנהל מחלקת הפיקוח של עיריית ירושלים, ניסים דיין שמו, ופינו את פסל המחאה שהציב במקום האומן איתי זלאיט.

אלי אבידר: נתניהו איבד עשתונות, וההזיה לא מסתיימת כאן.

אלי אבידר: הוא הקפיץ למקום את להקת מוקיוני ביביסטן, לפני הגעת המשטרה, כדי לייצר תמונת ניצחון, באמצע השבת.

אלי אבידר: נתניהו איבד את זה, אבל הוא לא הסיפור כאן.

אלי אבידר: הסיפור כאן הוא המפלגות החרדיות.

אלי אבידר: 48 שעות חלפו מאז המעשה הזה, ואיש מהשרים ומחברי הכנסת החרדים לא הוציא הגה מהפה.

אלי אבידר: בשנת 1976 נפלה ממשלת רבין ז"ל בגלל שטקס קבלת מטוסי F-15 נערך בסמוך לכניסת שבת; לא חילל שבת, בסמוך.

אלי אבידר: ב-2017 שר הבריאות יעקב ליצמן הגיש מכתב התפטרות מהממשלה על רקע ביצוע עבודות ברכבת בשבת, בהוראת הרבי מגור.

אלי אבידר: ועכשיו נתניהו אומר למשטרה ולעיריית ירושלים בין שישי לשבת, ב-03:00, לפנות בוקר, לפנות פסל, והם לא אומרים מילה.

אלי אבידר: ראש עיריית ירושלים משה ליאון יכול לגלגל עיניים ואפילו להזיז את הכיפה מצד לצד ולומר שזו לא העירייה, שזו חברה מזרח ירושלמית שפינתה.

אלי אבידר: זה לא נכון.

אלי אבידר: מנהל מחלקת הפיקוח של העירייה היה במקום ומנהל מחלקת התביעות בעירייה, בשם חיים, היה ער בשישי בלילה ואף קיבל שיחת טלפון מעו"ד גונן בן יצחק בזמן הפינוי.

אלי אבידר: העירייה ידעה.

אלי אבידר: אבל גם חברי מועצת עיריית ירושלים החרדים לא הוציאו הגה מהפה עד לרגע זה.

אלי אבידר: לא היה כאן פיקוח נפש שהצדיק חילול שבת ואפילו לא עבודה חיונית.

אלי אבידר: נתניהו ראה את זה כפיקוח נפשו הפוליטית, אבל עליו כבר אמרנו שהוא לא כשיר.

אלי אבידר: חברי הכנסת החרדים, שנוהגים להטיף לנו מוסר ודרכי אבות, לא יכולים להעלים עין מחילול שבת שאין בו פיקוח נפש כשהם שותפים מלאים גם בממשלה וגם בעיריית ירושלים.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, אנחנו לא נשתוק גם אם ניאלץ להפיץ פשקווילים ביידיש על דלתותיהם של ראשי הציבור החרדי וראשי הישיבות, כי כסף ותקציבים וכוח פוליטי זה לא הכול בחיים.

אלי אבידר: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, נתניהו ינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים.

אלי אבידר: 300,000 מפגינים בבלפור במוצ"ש – עד שיתפטר.

אלי אבידר: תודה רבה, גברתי.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת אלי אבידר.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אלי, תבקש מאיווט ליברמן שיגיד לך מי ראש העיר בירושלים ומי העוזר שלו.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אולי הוא לא מכיר.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אבי אבוחצירא.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אתה צריך את המספר?

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: חיללו שבת – – –

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי נמצאת?

אורנה ברביבאי: אינה נוכחת.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת חמד עמאר?

אורנה ברביבאי: אינו נוכח.

קריאות: – – –

אלי אבידר: חיללו שבת והכול בסדר.

אלי אבידר: חיללו שבת ואתם בשקט.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

קריאות: – – –

קריאה: אבי אבוחצירא שלכם.

קריאה: משה ליאון שלכם.

אלי אבידר: חיללו שבת ואתם בשקט.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: כי הלכנו בטעות פעם אחת עם איווט.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: זה המחיר.

קריאות: – – –

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אתם רוצים את הטלפון שלו – – – אתם מכירים אותו?

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: תפנו אליו.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חבר הכנסת קושניר.

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: חברים, חברים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אבידר, בוא נאפשר לחבר הכנסת קושניר לדבר.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אלכס קושניר: אלי, זה אני פה.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

קריאות: – – –

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: שיפנה לאיווט, למה הוא פונה אלינו?

אורנה ברביבאי: כן.

אורנה ברביבאי: אנחנו רוצים להקשיב בבקשה לחבר הכנסת קושניר.

אורנה ברביבאי: בבקשה תתחיל.

אלכס קושניר: חברים, חבריי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, הממשלה שכל כך דוגלת בכלכלה חופשית ובתחרות חופשית מציעה לנו הצעת חוק שנקראת הצעת חוק רשות הספנות והנמלים.

אלכס קושניר: מה קורה בהצעת החוק הזו – אני חושב שמאוד חשוב וכדאי שתקשיבו: המדינה לוקחת שתי מחלקות ימיות בתוך שתי חברות ממשלתיות, שני נמלים, נמל חיפה ונמל אשדוד, מוציאה אותן החוצה, הופכת כל אחת לחברה ממשלתית ומכפיפה אותן לחברה ממשלתית נוספת, שנקראת חנ"י, חברת נמלי הים.

אלכס קושניר: מה המשמעות של זה?

אלכס קושניר: שתי החברות החדשות האלה יצטרכו לתת שירותי תעבורה ימית לא רק לשני הנמלים הקיימים אלא גם לשני הנמלים החדשים הפרטיים שאמורים לקום.

אלכס קושניר: זאת אומרת – אה, רגע, עוד דבר: מה זה שירותי תעבורה ימית?

אלכס קושניר: שירותי תעבורה ימית זה ש"ג.

אלכס קושניר: זאת אומרת, זו חברה שעומדת בכניסה לנמלים ומאפשרת או לא מאפשרת לאוניות וספינות להיכנס פנימה.

אלכס קושניר: זה אומר שמה שהממשלה עושה בהצעת החוק הזו זה בעצם לשים ש"ג ממשלתי על כל נמל ים, גם על שני אלה שהם ממשלתיים וגם על שני אלה שהם פרטיים.

אלכס קושניר: המשמעות היא שביום פקודה, כשוועד עובדי הנמלים מחליט שהוא משבית את המדינה וסוגר את הנמלים, הוא עושה את זה בהודעת ווטסאפ אחת לעובדים.

אלכס קושניר: כל ההשקעה וכל הרצון לשחרר את היבואנים הישראלים מאיום השביתה בנמלים בעצם נקבר היום בהצעת החוק הזו, כי אותן שתי החברות הממשלתיות שייכות לעוד חברה ממשלתית, שלה יש את ועד העובדים ואת כל מה שאנחנו כל כך מנסים למגר כדי לאפשר פה כלכלה חופשית.

אלכס קושניר: אז אני מבקש להודיע שהצעת החוק הזו היא בעצם מסמר אחרון בארון הקבורה של רפורמת הנמלים, כי הנמלים הפרטיים יהיו תלויים באותה מידה באותו ועד עובדי נמלים, שביום הפקודה ייסגר, והיבואנים הישראלים יישארו ללא סחורה.

אלכס קושניר: אני מבקש להצביע בעד ההסתייגות שלי כדי לאפשר גם לגורמים הפרטיים להיכנס לתוך התחרות הזו, ואם ההסתייגות הזו לא תעבור אני מבקש להצביע נגד החוק.

אלכס קושניר: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת קושניר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי נוכח?

אורנה ברביבאי: מוותר, בבקשה.

אורנה ברביבאי: להסתייגויות נרשמו בקשות דיבור.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש – – –

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: חברים, אי-אפשר לדבר ככה.

אורנה ברביבאי: חברים.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הרי לא התכוונתי לעלות כדי להתנצח אלא רק כדי לומר כמה תודות ומילים טובות, אבל אני לא יכול שלא להתייחס לדברי קודמי, חבר הכנסת קושניר – אני מציע שבסוגיה כל כך מורכבת לא נתעסק בדמגוגיה.

בצלאל סמוטריץ': מה שתיארת עכשיו – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': סליחה, כן.

בצלאל סמוטריץ': יבגני.

בצלאל סמוטריץ': אתה דיברת לפניי, נכון?

מיקי לוי: לא נורא, אתה מדבר על אלכס, שדיבר על החוק.

בצלאל סמוטריץ': קושניר.

בצלאל סמוטריץ': נו, אז איפה הוא?

בצלאל סמוטריץ': איפה הוא?

אורנה ברביבאי: הם שני אנשים שונים, אתה יודע.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע, אבל איפה הוא?

בצלאל סמוטריץ': מה, דיבר והלך?

יבגני סובה: בצלאל, תגיד לי, לא משנה, העיקר שיש מבטא רוסי?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שאני לא כזה.

בצלאל סמוטריץ': אל תיקח את זה ככה.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז הוא לא פה.

בצלאל סמוטריץ': לא כל כך נעים לי לענות לו כשהוא לא פה, אני – – –

אלי אבידר: – – – אנחנו יודעים לענות על הכול.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני, אני אעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, לא כל כך נוח לי, כי הוא לא פה, אבל אני בכל זאת אעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': תראו – – –

יבגני סובה: שיעורי בית תעשה בפעם הבאה.

בצלאל סמוטריץ': העברת מחלקת הים היא אירוע סופר-חשוב.

בצלאל סמוטריץ': כמעט, הייתי אומר, הדובדבן שבקצפת של הרפורמה החשובה שהוביל השר כץ בהרבה מאוד עבודה קשה בנמלים, בהקמה של שני הנמלים החדשים ופתיחת השוק לתחרות – ודובר כאן הרבה על זה שזה הולך להוזיל מאוד מאוד את מחירי היבוא ולעשות טוב למשק הישראלי, לצריכה הישראלית ולאזרחי מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': יש אלמנטים בפעולה של מחלקת הים, וזה בעיקר מגדל הפיקוח והניתוב, שלא יכולים לצאת להפרטה, בדיוק כמו שבנתב"ג, נמל התעופה האווירי שלנו, אין שני מגדלי תעופה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול.

בצלאל סמוטריץ': נניח שלאל-על ולישראייר ולעוד כל מיני חברות בין-לאומיות, לכל אחת ניתן לנהל לעצמה את התעבורה האווירות בנמל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקבל, חס וחלילה, הרבה מאוד תאונות וחוסר תיאום.

בצלאל סמוטריץ': צריך להיות גורם אחד ששולט בכניסה לנמל, מחזיק את מגדל הפיקוח, מנתב את כניסת האוניות.

בצלאל סמוטריץ': ברור שהוא לא יכול להיות בתוך אחד הנמלים, דהיינו אחד משני השחקנים ישלוט גם בתעבורה הימית של השחקן המתחרה שלו, ולכן מוציאים את זה לשחקן חיצוני.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה חייב להיות שחקן אחד.

בצלאל סמוטריץ': השאלה אם השחקן הזה הוא חברה ממשלתית או פרטית היא לא רלוונטית.

בצלאל סמוטריץ': גם חברות פרטיות מאוד מהר מתאגדות בהסתדרות, אלה דיני העבודה במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': שאלטר תמיד יכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר להוציא את הדבר הזה להפרטה ולתחרות.

בצלאל סמוטריץ': כן אפשר להוציא אלמנטים אחרים, כמו הגוררות, לדוגמה, ולהערכתי זה יקרה בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': החוק שנאשר היום מאפשר גם את השלב הזה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף היו משאים ומתנים בין העובדים להנהלות, למדינה, לאוצר, לממונה על ההגבלים, לממונה על השכר.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהמתווה הזה הוא מתווה טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם, אנשי ישראל ביתנו, עודד – רדו מההסתייגות הזאת, היא פופוליסטית.

בצלאל סמוטריץ': זה לא קשור לשאלה של יש שאלטר או אין שאלטר.

בצלאל סמוטריץ': תמיד יהיה שאלטר, כי תמיד יכול להיות שחקן אחד שמנהל את זה, עובדה.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא בשביל זה עליתי.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת רוצה רק לנצל את ההזדמנות.

בצלאל סמוטריץ': עשיתי את זה בוועדה, ואני חושב שהאנשים ראויים לקבל את התודה גם כאן, במליאה.

בצלאל סמוטריץ': אז באמת מי שהובילו את הרפורמה לאורך השנים זה ישראל כץ, היום שר האוצר, היה שר התחבורה הרבה שנים; הנהלות הנמלים לדורותיהן, גם בחיפה וגם באשדוד; אנשי משרד האוצר – הממונה על השכר, הממונה על ההגבלים, אנשים שאנחנו לא פעם אוהבים לבקר, ולחבוט בהם, וכאן הם הובילו מהלך מסובך, מורכב, בעקשנות ובנחישות, והצליחו להבקיע אותו; אנשי רשות החברות, אדוני השר, עשו עבודה יוצאת מן הכלל פה, תמסור לרועי, אצלכם ברשות החברות, תודה גדולה על המהלך הגדול שעושים פה.

בצלאל סמוטריץ': אתה אחראי על רשות החברות, לא?

בצלאל סמוטריץ': אז רק תגיד להם תודה, לאנשי רשות החברות, על השותפות במהלך.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להזכיר שני אנשים.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול – – –

דוד אמסלם: גם אנשי משרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, קודם כול יהודי יקר, שלמה בריימן, שמסיים עכשיו 41 שנות שירות ציבורי סביב הנמלים, 41 שנים.

בצלאל סמוטריץ': הוא כבר הרבה מעל גיל פנסיה והוא האריך והאריך.

בצלאל סמוטריץ': מנכ"ל מיתולוגי, אני מוכרח לומר שכשאני נכנסתי למשרד הוא פשוט היה מורי ורבי, האורים ותומים שלי לכל נושא הנמלים.

בצלאל סמוטריץ': איש נעים הליכות, מנומס, שקט, חכם עם דרך ארץ ותורה, הרבה תורת נמלים והרבה דרך ארץ וענווה.

בצלאל סמוטריץ': הוא הצעיד את המערכת הזאת קדימה.

בצלאל סמוטריץ': אני עוד לא רוצה לומר על מחליפו, כיוון שהוא עוד לא אושר, אבל מי שיאושר להחליף אותו נכנס לנעליים מאוד גדולות.

בצלאל סמוטריץ': עם ישראל ומדינת ישראל חבים לך, שלמה, המון המון תודה.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי עכשיו שגם היושב-ראש הנוכחי סיים עכשיו את תפקידו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם לו ראוי להכיר טובה, יושב-ראש הדירקטוריון של חברת נמלי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אז תודה לכם על השירות הטוב, הצלחה גדולה למי שימלאו את מקומכם, והלוואי שיעשו את זה בצורה עניינית ומקצועית כפי שעשיתם אתם בשנים האחרונות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ינון אזולאי – מוותר.

אורנה ברביבאי: יסכם חבר הכנסת גפני, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אתה מעוניין לסכם?

אורנה ברביבאי: בבקשה, ממתינים לך, בכבוד.

משה גפני: מחכה מהבוקר.

אורנה ברביבאי: חברים, אחרי דברי הסיכום של חבר הכנסת גפני תהיה הצבעה על ההסתייגויות ועל החוק, מי שמעוניין להצביע שישב במקומו, בבקשה.

אורנה ברביבאי: כן.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני – טייבי, נאום ארוך או נאום קצר?

דוד אמסלם: בינוני.

ינון אזולאי: הנאום הזה הוא נאום לאומה, לא משנה אם הוא ארוך או קצר.

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: החוק הזה הוא חוק שעושה סדר בעניין של הנמלים.

משה גפני: לשאלה שנשאלה פה, שהייתה כמה פעמים גם בדיון בוועדה: זה לא משנה אם מדובר על חברה ממשלתית או חברה פרטית; זה כמו בשדה התעופה בן-גוריון, שיש מגדל פיקוח אחד.

משה גפני: ברגע שאתה עושה כמה נמלים – יש את הנמלים הפרטיים ויש את הנמלים הממשלתיים, למעשה בכל מקום יש שני נמלים; יש באשדוד, יש בחיפה – אתה צריך שיהיה מקום אחד, והמקום הזה יפקח, יגיד לאוניות לצאת, להיכנס, כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: ולכן השאלה בעניין הזה איננה שאלה שיוצרת בעיה אלא להפך – זה מה שצריך לעשות.

משה גפני: בוועדה בזה לא הייתה התלבטות.

משה גפני: היו שאלות בעניין הזה אבל העיקר היה הנושא של העובדים, קופות הגמל.

משה גפני: למה חיכו כל כך הרבה זמן?

משה גפני: אני כבר אמרתי להם לפני כמה שנים, לפני שנה: תסיימו את הנושא של קופת הגמל הקבועה של העובדים, ולא לבוא לבקש ארכה נוספת.

משה גפני: הם באו עוד הפעם, הם אמרו שזה לא הסתיים, ואנחנו הבנו שיכול להיגרם נזק לעובדים – טייבי, טייבי, עליזה – יכול להיגרם נזק לעובדים.

משה גפני: ולכן, אנחנו בסופו של דבר, משום הדאגה לעובדים, בגלל המצב הזה, שבו אם לא יעבור החוק כיום העובדים ייפגעו, אמרנו שאנחנו מאריכים את זה בעוד שנה, אבל ב-1 בנובמבר – בחוק – הם חייבים להגיד לנו מה נעשה עם קופות הגמל ואיך הם מתקרבים לסוף דצמבר 2021 עם קופת גמל קבועה.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בחוק.

משה גפני: לגבי העובדים, אם אין קופות גמל לעובדים – – –

דוד אמסלם: למה אין?

משה גפני: אין, בגלל שלא עשו, הם הבטיחו עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה – 15 שנים.

קריאה: – – –

משה גפני: לא יודע, לא יודע.

משה גפני: אני, את מה שאני חושב בתוך-תוכי אני משאיר לעצמי.

משה גפני: לנו הם אמרו תירוצים: לא היו מספיק אישורים.

משה גפני: אתה צודק בשאלה – – –

דוד אמסלם: – – –

משה גפני: כן.

דוד אמסלם: והפרידו אותם as is.

דוד אמסלם: עם העובדים, עם זה, כמו שהם.

משה גפני: כן, אבל, אבל – – –

דוד אמסלם: אז מה, העובדים הקודמים, לא היו להם – – –

משה גפני: לחלק לא היה.

משה גפני: לחלק – –

דוד אמסלם: לא היו להם קופות גמל?

משה גפני: – – לא היו.

משה גפני: להפך, אחת הטענות שלהם הייתה שיורד להם מס.

משה גפני: לכן לא סיימתי את הדיון בישיבה הראשונה – – –

מיקי לוי: מעבר מחברה לחברה כאילו יצר – –

משה גפני: כן, כן, כן.

מיקי לוי: – – מהלך של העברת הכסף לעובדים, מה שלא היה בפועל, ואז רשות המיסים – –

משה גפני: מיקי, אני – – –

מיקי לוי: – – רצתה להוריד מס.

מיקי לוי: אם לא, הוא מתעקש – – –

דוד אמסלם: על מה, על הקרן?

מיקי לוי: על קרן ההשתלמות.

דוד אמסלם: הקרן לא קשורה כרגע – – –

משה גפני: אני לא סיימתי.

משה גפני: אני לא – – –

דוד אמסלם: היא לא קשורה למקום העבודה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, תעלה, בבקשה.

משה גפני: אני לא סיימתי, אני לא סיימתי את הדיון באותה הישיבה.

משה גפני: אמרתי שאני מבקש ישיבה נוספת, עשיתי כעבור שבוע ישיבה נוספת.

דוד אמסלם: זה חשוב, זה חשוב.

משה גפני: כן, לא, נכון.

משה גפני: הבאתי את רשות המיסים והבאתי את הרשות לשוק ההון, והן אמרו שלא יגבו מהם מס, מכיוון שאלה דיונים בין החברות והעובדים לא צריכים להיפגע.

משה גפני: החוק הזה שעכשיו נצביע עליו, אם הוא עובר, הוא פותר את הבעיה של העובדים.

משה גפני: הוא כמובן פותר את הנושא הזה של הנמלים.

משה גפני: אנחנו בכל אופן מדינה שיש בה היום הרבה נמלים.

משה גפני: זה פותר את הבעיה הזאת, ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד החוק הזה ולדחות את כל ההסתייגויות, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על ההסתייגויות וגם על החוק עצמו בקריאה שנייה ושלישית.

אורנה ברביבאי: חוק רשות הספנות והנמלים (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020.

אורנה ברביבאי: אנא שבו במקומותיכם.

אורנה ברביבאי: לסעיף 1 אין הסתייגות, לכן נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

אורנה ברביבאי: הצבעה – מי בעד?

אורנה ברביבאי: מי נגד?

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 32 נגד – 4 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורנה ברביבאי: בעד סעיף 1 כלשונו – 32, נגד – ארבעה, לכן סעיף 1 התקבל במלואו כנוסח הוועדה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להסתייגות על סעיף 2, כפי שהיא נרשמה.

אורנה ברביבאי: נצביע על הסתייגות לסעיף 2.

אורנה ברביבאי: הצבעה, בבקשה.

אורנה ברביבאי: ההסתייגות היא של חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר, אלכס קושניר ומיקי לוי.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 4 נגד – 33 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר, אלכס קושניר ומיקי לוי לסעיף 2 לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: ההסתייגות לסעיף 2: בעד – ארבעה, נגד – 33, ולכן ההסתייגות לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: לסעיפים 3 עד 8 לא נרשמו הסתייגויות, לכן אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 2 עד סעיף 8, כולל, ביחד, כנוסח הוועדה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 2–8, כהצעת הוועדה – 34 נגד – 5 נמענים – אין סעיפים 2–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אורנה ברביבאי: בעד סעיפים 2 עד 8, כולל – 34, נגד – חמישה, לכן הנוסח אושר כולו, כנוסח הוועדה.

אורנה ברביבאי: סעיפים 2 עד 8, כולל, בדיוק כנוסח הוועדה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים מכאן לקריאה שלישית על נוסח החוק, בבקשה.

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 35 נגד – 5 נמנעים – אין חוק רשות הספנות והנמלים (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020, נתקבל.

אורנה ברביבאי: בעד החוק – 35, נגד החוק – חמישה.

אורנה ברביבאי: החוק עבר בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורנה ברביבאי: בהצלחה, כל טוב.

אורנה ברביבאי: [מס' כ/857; דברי הכנסת, חוב' ז', ישיבה 104; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לחוק הבא – הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 55), התשפ"א–2020, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורנה ברביבאי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 55), התשפ"א–2020, שהיא מיזוג של שלוש הצעות חוק פרטיות: של חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חבר הכנסת איתן גינזבורג וחבר הכנסת מיקי לוי.

חיים כץ: בישראל יש אזרחים ותיקים שזכויותיהם לא ידועות להם מראש.

חיים כץ: הם מתקשים במיצוי הזכויות שלהם ולא פונים במועד כדי לברר את זכאותם לגמלת הבטחת הכנסה.

חיים כץ: כאשר הם כבר פונים או מגישים תביעה למוסד לביטוח לאומי הם יכולים, על פי החוק הקיים, לקבל את הגמלה רק החל בחודש שבו הם הגישו את התביעה לגמלה.

חיים כץ: לפעמים הבן אדם מקבל הודעה: אתה זכאי לקבל את הגמלה מ-1 בספטמבר, אנחנו נשלם לך את זה מ-1 בדצמבר, גם אם תנאי הזכאות התקיימו בהם גם קודם לכן.

חיים כץ: בהצעת החוק שלפני

חיים כץ: כם מוצע כי מי שהגיע לגיל פרישה, הגיש תביעה לקבלת גמלת הבטחת הכנסה והתברר כי גם לפני מועד הגשת התביעה התקיימו בו תנאי הזכאות לגמלה בגלל שהגיע לגיל פרישה, תשולם לו הגמלה רטרואקטיבית בעד התקופה שבה התקיימו תנאי הזכאות אך לא בעד תקופה רטרואקטיבית העולה על שנה.

חיים כץ: אני רוצה לציין שהחוק נכנס מיום קבלתו, אין רטרואקטיביות על התקופה שלפני החוק.

חיים כץ: זאת אומרת, אין מחויבות תקציבית בגין התקופה שלפני אישור במליאה של החוק.

חיים כץ: למרות הזכאות לגמלת הבטחת הכנסה בעד התקופה הרטרואקטיבית, לא תהיה זכאות לתנאים נלווים המגיעים למי שזכאי לגמלת הבטחת הכנסה.

חיים כץ: זאת אומרת, הוא לא הגיש ומגיעה לו הנחה בארנונה – לא יקבל; מגיעה לו הנחה בתרופות – לא יקבל; מגיעות לו הנחות אחרות – לא יקבל.

חיים כץ: יחד עם זאת, הוא יקבל בגין הזכאות להבטחת הכנסה.

חיים כץ: על מה אני מדבר: אם הוא לא יקבל הבטחת הכנסה, או לפעמים גם אם יקבל הבטחת הכנסה ויהיה מתחת לקו המינימום, יהיה מתחת לקו העוני; אז הוא יהיה מוגדר עני לא הכי קשה אלא עני, אבל עני.

חיים כץ: הגיעה הצעת החוק הזאת, והצעת החוק הזאת היא תקציבית, יש כאלה שטוענים שזה 36 מיליון.

חיים כץ: אני לא מבין מאיפה המונח תקציבי אם נכון לעכשיו העלות בגין ההצעה היא אפס, אפס.

חיים כץ: כי אם הביטוח הלאומי יעשה את עבודתו נאמנה, וסביר להניח שהוא יעשה את עבודתו נאמנה, כי יש מנכ"ל שאכפת לו והוא משתדל לעשות מיצוי זכויות – הם פונים לכל האנשים – אז לא קרה כלום.

חיים כץ: חלילה, במקרה שמישהו היה חולה ולא יכול היה לבקש את הקצבה ולא היה לו זמן לבקש את הקצבה, ומגיע לו רטרואקטיבית חודש, אני חושב שהמדינה לא צריכה להרוויח בגינו, המדינה צריכה להגיד: אנחנו רוצים שהאדם הזה יקבל את מה שמגיע לו.

חיים כץ: כי אוי לה למדינה אם היא תתעשר מהאנשים האלה.

חיים כץ: אין לנו עניין בזה, אנחנו רוצים שאנשים ימצו את הזכויות שמוקנות להם בחוק.

חיים כץ: גם, עד שהמדינה מחליטה שמגיע משהו לוקח הרבה זמן, יש הרבה טלטלות, הרבה חוקים, הרבה ביורוקרטיה.

חיים כץ: ואנחנו חייבים, אבל חייבים, לדאוג שכל מי שיכול ימצה את זכויותיו ויקבל את מה שמגיע לו.

חיים כץ: איתן, מה אתה אומר, להעלות להצבעה או למשוך?

מכלוף מיקי זוהר: שנייה, חיים.

חיים כץ: אני אחזור על מה שאמרתי על מהות החוק: מדינת ישראל החליטה על זכאויות של אנשים בגיל פרישה.

חיים כץ: והחליטו שאם כל ההכנסות שיש לבן אדם לא מגיעות לסף מסוים, הוא יקבל הבטחת הכנסה, שמביאה אותו לסדר גודל של 4,800 שקל, ואם זה זוג, אז 5,800 שקל.

חיים כץ: והיה ואם הוא לא הצליח מכל סיבה: קצת מחלה, קצת דמנציה, קצת – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו על הקשקש, תמשיך, תמשיך.

חיים כץ: להמשיך?

חיים כץ: ימשיך כבודו.

חיים כץ: אז מאחר שהצעת החוק הזו תקציבית – ואני לא מבין למה, לא מבין, נבצר מבינתי; 21 שנה אני בכנסת, נבצר מבינתי להבין את המניע לכך שאני צריך לחכות, למרות שנראה לי שכל הנוכחים במליאה, כל הנוכחים במליאה יתמכו בהצעת החוק.

חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו צריכים 50 חברים.

יוראי להב-הרצנו: למה נבצר מבינתך, אדוני יושב-ראש הוועדה?

חיים כץ: כי אני לא חושב שיש מישהו באולם הזה שחושב שברגע שמדינת ישראל החליטה שמגיעה לבן אדם זכאות – אם הוא היה חולה, והוא לא הגיש את הזכאות ואיחר בחודש, למה לא מגיע לו החודש הזה?

חיים כץ: למה המדינה צריכה לקבל את זה?

יוראי להב-הרצנו: אני מסכים, ולכן הגעתי להצביע בעד.

חיים כץ: ונכון, אנחנו מחכים שיהיו פה עוד איזה חמישה אנשים ואנחנו נצביע בעד.

יוראי להב-הרצנו: נראה לי שהקול של היושבת-ראש יכול להיות פעמיים.

חיים כץ: הקול שלי פעמיים?

יוראי להב-הרצנו: של היושבת-ראש.

אורנה ברביבאי: שלי, שלי ושלך ביחד.

יוראי להב-הרצנו: אחד לכל פלאפל – – –

חיים כץ: יש לי זמן, אני אחכה.

חיים כץ: ומי שלא יבין, אני מוכן להסביר לו עוד פעם.

חיים כץ: כל מי שלא יבין, אני אסביר לו עוד פעם על מה מדובר ולמה הצעת החוק הזו חשובה.

חיים כץ: מיקי לוי, לא בכדי אתה הגשת את הצעת החוק, נכון?

חיים כץ: כי חשבת שמגיע.

חיים כץ: גם אני חושב שמי שמגיעות לו זכויות, צריך לממש אותן.

יוראי להב-הרצנו: כמו הקהילה הגאה.

אחמד טיבי: מיקי, למעלה 30.

אורנה ברביבאי: הסופרים בע"מ.

חיים כץ: אלי, אוה, אנחנו מחכים לך.

חיים כץ: לא נצביע עד שלא תשב.

חיים כץ: הינה, גם אלי הגיע.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: 34 פה למעלה.

חיים כץ: כמה?

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: 34 פה למעלה.

חיים כץ: 54?

אחמד טיבי: למעלה 34.

חיים כץ: למעלה 34.

חיים כץ: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 – ולכן אני אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: אני מבקש מאלה שהגישו הסתייגויות שיוותרו על זכות הדיבור שלהם – – –

אורנה ברביבאי: אין הסתייגויות, חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: אין הסתייגויות, אז בואו נצביע על הצעת החוק ונאשר אותה וניתן לאלה שהמדינה החליטה שמגיעה להם זכאות לקבל את הזכאות.

חיים כץ: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: טוב, חברים.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

אורנה ברביבאי: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 55), התשפ"א–2020, מוגשת ללא הסתייגויות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורנה ברביבאי: הצעת חוק זו היא הצעת חוק תקציבית כהגדרתה בסעיף 3ג לחוק-יסוד: משק המדינה, ולכן נדרשים – אני מזכירה – 50 מצביעים בעד.

אורנה ברביבאי: להצעת החוק הוגשו בקשות רשות דיבור ואני אעבור עליהן – אף אחד מכם לא מעוניין לדבר?

קריאות: לא, לא.

אורנה ברביבאי: מאחר שאף אחד מכם לא מעוניין לדבר אנחנו נעבור להצבעה על החוק בקריאה שנייה.

אורנה ברביבאי: מי בעד?

אורנה ברביבאי: מי נגד?

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–2 – 66 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורנה ברביבאי: יפה, החוק עבר בקריאה שנייה.

אורנה ברביבאי: בעד – 66, אין מתנגדים, ולכן הוא התקבל בקריאה שנייה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אורנה ברביבאי: מי בעד?

אורנה ברביבאי: מי נגד?

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 67 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 55), התשפ"א–2020, נתקבל.

אורנה ברביבאי: יפה.

אורנה ברביבאי: החוק עבר.

אורנה ברביבאי: בעד – 67, אין מתנגדים.

אורנה ברביבאי: החוק עבר בקריאה שלישית ובעצם החוק אושר.

אורנה ברביבאי: אני שואלת את חברי הכנסת איתן גינזבורג, מיקי לוי וטלי פלוסקוב: האם מישהו מכם מעוניין לברך?

אורנה ברביבאי: טלי מגיעה, וגם מיקי.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: בינתיים, עד שחברי הכנסת יגיעו לכאן, למזכירת הכנסת יש הודעה.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בקובלנות נגד חבר הכנסת אלי אבידר; החלטת ועדת האתיקה בקובלנות נגד חבר הכנסת יאיר גולן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

אורנה ברביבאי: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת גינזבורג, ברכות.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איתן גינזבורג: זה באמת רגע מאוד מאוד משמח.

איתן גינזבורג: למרות המחלוקות הרבות והקשות שאנחנו ניצבים בפניהן כאן, בבית הזה, כולנו התייצבנו כאן במליאה, התעלינו לרגע וכולנו תמכנו פה אחד, ברוב של 67 תומכים, בהצעת חוק שאין צודקת ממנה; הצעת חוק שבעצם מבטיחה לכל מי שלא קיבל בזמן הבטחת הכנסה לקבל את זה רטרואקטיבית, כי זה כסף שמגיע לו.

איתן גינזבורג: זו לא הצעה תקציבית כי היא לא עולה כסף למדינה, כי זה כסף שהגיע לאזרחים.

איתן גינזבורג: זו הצעת חוק כל כך צודקת, שנאבקו עליה עוד בכנסות הקודמות.

איתן גינזבורג: חברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שהייתה לי הזכות להגיש יחד איתך את הצעת החוק, צריך לברך אותך על היוזמה ועל כך שהגענו לרגע הזה.

איתן גינזבורג: צריך לברך את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ, שעשה מאמץ כביר, אל מול לחצים גדולים מאוד, להביא את החוק הזה לקו הגמר, להכניס אותו לספר החוקים של מדינת ישראל, ובעיקר לעשות צדק עם כל כך הרבה זקנים, אנשים שיצאו לפנסיה שלא קיבלו את מה שמגיע להם רק כי הם נתקלו בביורוקרטיה, או אולי שכחו, או אפילו, רחמנא ליצלן, לא ידעו, לא ידעו שהם זכאים לקבל את אותה קצבה.

איתן גינזבורג: מהיום הם יוכלו לקבל את זה רטרואקטיבית.

איתן גינזבורג: אני מודה לך מאוד, אדוני יושב-ראש הוועדה, ולצד זה לכל הצוות שאיתך בוועדה.

איתן גינזבורג: אני רוצה בהזדמנות זו גם להודות ליועציי, לעוזרים הפרלמנטריים שלי, על כל הסיוע ועל כל העזרה.

איתן גינזבורג: זה באמת רגע של רוממות רוח כאן במליאת הכנסת, שיש פה קונסנזוס רחב בלי מתנגדים, בלי נמנעים.

איתן גינזבורג: הצעת חוק שעברה לטובת האזרחים.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, שרים, הצעת חוק הבטחת הכנסה למי שהגיע לגיל פרישה – הצעת החוק הזו, שנכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל, חשובה מאוד, נכונה ובאה לתקן עיוות, ואני גאה בכך.

מיקי לוי: אני מבקש להודות ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת חיים כץ, ולמי שפועלת רבות לטובת האוכלוסייה המבוגרת, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

מיקי לוי: היא הייתה הכוח המניע מאחורי החוק הזה.

מיקי לוי: יושב-ראש הוועדה, כדרכו בקודש כשמדובר בחמלה, חבר הכנסת כץ, הלך והרחיב את הצעת החוק הזו, כך שמי שיימצא כזכאי לקצבת הבטחת הכנסה בגיל פרישה בעקבות אי-ידיעה יקבל את הקצבה שנה אחורה מיום הזכאות, אם אכן הוא זכאי לכך.

מיקי לוי: ההרחבה הזו של יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת חיים כץ חשובה מאוד ומתקנת עוול.

מיקי לוי: החוק הזה עושה צדק ומביע חמלה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: האוכלוסייה המבוגרת בישראל בשנה האחרונה התמודדה עם אתגרים וקשיים לא פשוטים.

מיקי לוי: יש לנו עוד הרבה מה לתקן, יש עוד הרבה מה לעשות.

מיקי לוי: היום קיימנו דיון בוועדת הכספים על משבר בתי האבות ובתי החולים הגריאטריים, ואני מקווה שביחד נצליח למצוא תקציב שימנע סגירת מחלקות.

מיקי לוי: מדובר בהורים של כולנו.

מיקי לוי: ראוי שאת השלב הזה של החיים שלהם הם יעשו במקומות ראויים בבתי חולים גריאטריים.

מיקי לוי: לא יכול להיות שבתי החולים האלה יסבלו מחוסר תקציב כתוצאה ממגפת הקורונה ויעניקו טיפולים חסרים לאותם שוהים.

מיקי לוי: אני קורא לממשלת ישראל, שימו לב, מדובר בהורים של כולנו.

מיקי לוי: אנחנו חייבים לגלות חמלה, אנחנו חייבים לגלות חוש צדק.

מיקי לוי: אני מקווה מאוד שיימצא תקציב של 150 מיליון שקל, תקציב חסר, כדי לתמוך בבתי החולים הגריאטריים.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, שגם נמצאת פה, אחד מרגעי האושר, אני חושבת, של כל חברי הכנסת הוא כשהעבודה שאתה עושה ומכין הרבה שנים מגיעה בסוף לאיזושהי תוצאה, וזה סיפוק.

טלי פלוסקוב: קשה לי אפילו למצוא מילים להסביר לכם עד כמה אני גאה בכך שהצעת החוק הזאת היום עברה כאן בשנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: כבר כולכם בטח הבנתם מה התוכן של החוק.

טלי פלוסקוב: בטח הבנתם שהחוק הזה הולך לעזור לאנשים שמאוד זקוקים לכל שקל ממדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: במיוחד אנחנו מדברים על אנשים שכולנו יודעים שמגיע להם, ורק הם לא יודעים לבוא ולבקש.

טלי פלוסקוב: מכמה סיבות זה יכול לקרות: סיבה אחת, לא מכירים שפה; סיבה שנייה, פשוט לא יודעים שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא עוזר להם להסתכל בפייסבוק או להיכנס לאתר של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: פשוט לא יודעים, ואין לצידם את הבן אדם הנכון שיכול לכוון אותם למקום של מיצוי זכויות.

טלי פלוסקוב: מה שאנחנו היום עושים – ופה אני מחזקת מאוד ומתחברת למה שאמר ידידי היקר יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת חיים כץ: החוק הזה לא עולה למדינה שקל.

טלי פלוסקוב: האנשים הולכים לקבל את מה שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: אם הם פשוט היו יודעים, הם היו מקבלים בדרך הרגילה, בלי לבקש את זה בדרך נפרדת.

טלי פלוסקוב: אנחנו נתנו להם עוד אפשרות להגיע ולקבל את מה שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים כץ, אם לא הנחישות שלך ואם לא העבודה שלך ואם לא המקצועיות שלך, זה לא היה קורה היום.

טלי פלוסקוב: ואת זה אומר גם נציג קואליציה וגם נציג אופוזיציה.

טלי פלוסקוב: אתה שינית את החוק שאני הגשתי.

טלי פלוסקוב: היה מדובר שם בעצם בשישה חודשים רטרואקטיבית, אתה שינית את זה ל-12 חודשים רטרואקטיבית, ומה שאמרת בוועדה זה מילים שילכו איתי לאורך כל הדרך, כחברת כנסת יחסית מתחילה.

טלי פלוסקוב: אתה עם הניסיון שלך יודע איפה ללחוץ.

טלי פלוסקוב: אתה יודע להביא את הדברים לתוצאה הכי טובה.

טלי פלוסקוב: וזה שאמרת שהצעת החוק הזאת לא עולה שקל אחד דחף אותי יותר להביא את ההצעה לכאן, למליאה, למרות ההתנגדות של האוצר.

טלי פלוסקוב: ואני חושבת שפשוט הטעו אותם.

טלי פלוסקוב: אם היו באמת אומרים להם בדיוק על מה אנחנו מדברים, גם הם היו מסכימים איתנו.

טלי פלוסקוב: לכן, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני גאה בך, מצדיעה לך.

טלי פלוסקוב: תמשיך לעבוד ולעשות דברים נפלאים למען הציבור, למען העם, למען האנשים האלה, שאין הרבה אנשים שנלחמים עבורם.

טלי פלוסקוב: ואני הולכת רק ללמוד ממך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהגיעו לכאן.

טלי פלוסקוב: ראיתי קצת – אני חושבת שכל הצעת חוק מורידה ממני – – –

אורנה ברביבאי: זה היה ריכוז מאמץ.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכל הצעת חוק כזאת מורידה ממני כמה קילוגרמים, אבל אני מוכנה להתרוצץ ולהביא בשורות לעם ישראל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם ובהצלחה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: יישר כוח.

אורנה ברביבאי: הלוואי שהדוגמה הזאת של העברת החוק הזה לטובת האזרחים הייתה עם יותר חוקים בכנסת.

אורנה ברביבאי: כולנו היינו מרוצים יותר.

אורנה ברביבאי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1376).

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים מכאן להצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון מס' 2) (סמכויות), התשפ"א–2020, לקריאה ראשונה.

אורנה ברביבאי: יציג את הצעת החוק שר ההתיישבות צחי הנגבי, בבקשה.

צחי הנגבי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

צחי הנגבי: זה מסוג החוקים שלא נצטרך להתעכב איתו עד שיוזעקו כל הסיעות.

צחי הנגבי: זה חוק בקונסנזוס, שותף למעשה לכל חלקי הממשלה וגם לאופוזיציה, ואני מקווה באמת שכמקובל בנושאים כאלה נעביר אותו ללא הסתייגויות.

צחי הנגבי: בהתאם להחלטת הממשלה, חברי הכנסת מתבקשים לתקן את חוק המכינות הקדם-צבאיות כך שניישם את ההחלטה המקורית של הכנסת להעביר את האחריות על המכינות ממשרד החינוך למשרד ההתיישבות.

צחי הנגבי: המיזם הזה של המכינות הקדם-צבאיות הוא מפעל ערכי מהחשובים ביותר שיזמה המדינה, בעל תרומה משמעותית לחברה בישראל, לצבא ההגנה לישראל.

צחי הנגבי: הוא למעשה מכשיר את דור העתיד שלנו למעורבות חברתית ולמנהיגות אזרחית ולאומית.

צחי הנגבי: למעלה מ-4,000 נערות ונערים מדי שנה משתתפים במפעל הזה, והם למעשה מצפים מן הכנסת ומן הממשלה שאנחנו נדאג לשלומם ולביטחונם ללא פשרות.

צחי הנגבי: הם נותנים שנה נוספת למדינת ישראל עוד לפני השירות הצבאי שלהם, למעשה הם מתגייסים ללא צו להעניק שנה למדינה וללמוד ולהעשיר את עצמם ולהיערך כראוי לשירות צבאי משמעותי.

צחי הנגבי: הם מצפים שלפחות אנחנו נישא באחריות החיונית לשלומם.

צחי הנגבי: ואכן, בחודש אפריל, גברתי היושבת-ראש, ב-2018, בנחל צפית, צפינו כולנו בטרגדיה מחרידה בשיטפון שפקד את הנחל, ועשרה צעירים, תשע צעירות וצעיר אחד, קיפחו את חייהם בתוך שניות, בני מכינת בני ציון שהיו שם בטיול של גיבוש למכינה.

צחי הנגבי: האסון הזה חידד והדגיש את הצורך בטיפול יסודי בכל תחומי הפעילות שנוגעים לעולם המכינות.

צחי הנגבי: אסון כבד, מוות טרגי שלמעשה נפל על משפחותיהם, ונחמה אין וגם לא תהיה.

צחי הנגבי: אבל אולי ראשית נחמה תהיה כאשר מדינת ישראל תיישם את מסקנות ועדת הבדיקה הממשלתית לעניין זה, שאני הקמתי לאחרונה, ועדה בראשות כבוד השופטת שולמית וסרקרוג, בעבר סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה, ויחד עימה בצוות חברי הוועדה האלוף במיל' גרשון הכהן ומר אבי נעים.

צחי הנגבי: אנחנו מאחלים לוועדה הזאת, שבימים האלה עובדים על הלוגיסטיקה של הקמתה, הצלחה גדולה.

צחי הנגבי: המכינות שואבות אליהן את מלח הארץ, מיטב הנוער בישראל, ומגיעים אליהן מכל הרבדים בחברה, בצפון, בדרום, במרכז, בפריפריה.

צחי הנגבי: מדי שנה הביקוש גדול מן ההיצע.

צחי הנגבי: צעירות וצעירים בעלי מודעות חברתית גבוהה, עם רוח התנדבות, בעלי עקרונות, דעתנים, רחבי אופקים, ערכיים.

צחי הנגבי: מנהיגים ומנהיגות שמובילים לפי נתוני הפיקוד והשירות המשמעותי בצה"ל, ומובילים על פי כל קנה מידה דמוגרפי.

צחי הנגבי: המכינות, יחד עם המשרד המופקד עליהן, משרד ההתיישבות – למעשה אנחנו נושאים בחובה להמשיך ולקדם ולהעמיק את הגיוון החברתי הזה, לפתוח את המכינות לקהלים חדשים, לרקעים חדשים, וזאת על מנת שהחניכים ימשיכו וייחשפו לעולמות, עמדות ואורחות חיים ייחודיים.

צחי הנגבי: זו הדרך, גברתי היושבת-ראש, לחבר בין קצוות עם ישראל כולו.

צחי הנגבי: את שירת בכוח האדם, היית אלופה בצבא ובטח הכרת מקרוב את המפעל הזה.

צחי הנגבי: אני בטוח שאת יכולה לספר רבות על כך.

אורנה ברביבאי: בהחלט.

צחי הנגבי: שנת המכינה הינה אבן דרך בעיצוב תפיסת האזרחות והמעורבות החברתית של החניכים.

צחי הנגבי: בדעתי ליזום וליישם, ביחד עם מועצת המכינות בראשות דני זמיר, תוכנית מעשית ארוכת טווח שתממש את ערכי המכינות עבור הבוגרים גם לאחר שהם מסיימים את המכינה ואת השירות הצבאי, כדי שימשיכו בעשייה החברתית המבורכת לטובת עם ישראל כולו.

צחי הנגבי: אבקש את תמיכת הכנסת בחוק החשוב הזה.

צחי הנגבי: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לשר הנגבי.

אורנה ברביבאי: להצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות נרשמו כמה דוברים.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת תהלה פרידמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני פה.

אורנה ברביבאי: את פה?

אורנה ברביבאי: איך דילגתי עלייך, עאידה, אוי ואבוי לי.

אורנה ברביבאי: את מדברת מלמעלה?

עאידה תומא סלימאן: כן.

אורנה ברביבאי: תודה.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, ביום שישי שעבר נכנס אדם, יהודי – למען הצורך אני מזכירה את זה – לכנסיית גת שמנים בירושלים, שפך חומר דליק על הכיסאות שם והתחיל להבעיר את הכנסייה.

עאידה תומא סלימאן: לולא התושייה וההבנה של שני בחורים שהיו באזור ושמו לב למה שקורה – הם כיבו את השרפה מהר מאוד והזעיקו את המשטרה, אשר עצרה את האדם הגזען, הטרוריסט הזה, ולקחה אותו.

עאידה תומא סלימאן: מה שצריך להזכיר בגאווה רבה – שני הבחורים שעצרו את המתנחל שניסה להבעיר את הכנסייה היו מחמוד וחמזה עג'אג'.

עאידה תומא סלימאן: למי שלא מבין את זה, למה אני מזכירה את השמות של שני הגיבורים האלה: אלה שני בחורים – לצורך העניין אני גם מזכירה את הזהות, למרות שאני בדרך כלל לא מזכירה זהויות דתיות, אלא מסתכלת על הבן אדם – הם שני פלסטינים מוסלמים שהגנו על הכנסייה כמקום קדוש לכל הפלסטינים ולכל הנוצרים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהשתיקה הרועמת של המוסדות במדינה ושל מקבלי ההחלטות, של השרים, של ראש הממשלה – כאשר מעשה טרוריסטי קורה נגד בית תפילה, אי-אפשר לעבור עליו בשקט.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלא נדע בעוד יום-יומיים שהבן אדם במצב נפשי כזה שהוא לא אחראי למעשיו, כמו בהרבה מהמתקפות הטרוריסטיות האלה, ואני מאוד מקווה שיגישו כתב אישום חמור ביותר נגד מי שניסה להבעיר את הכנסייה, וגם שהוא יקבל את אשר מגיע לו.

עאידה תומא סלימאן: למי ששכח, ירושלים המזרחית היא עיר תחת כיבוש, ושום דבר לא במצב טוב תחת כיבוש, אפילו בתי תפילה ומקומות קדושים.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, השבוע אני מניחה על שולחן הכנסת הצעת חוק חדשה, ששמה: חלופות מדיניות תחילה.

מרב מיכאלי: כן, כן, חברות וחברים, מין קונספט כזה שאומר שלפני שמדינת ישראל תצא למבצע, למלחמה, לפעולה לוחמתית – תקראו לזה איך שאתן רוצות ורוצים לקרוא לזה – לפעולה צבאית שכרוכה בחיי אדם, בכאב, בסבל, באובדן, בשכול, בפציעות, בטראומות נפשיות ופיזיות, בעלויות עצומות – לפני שהיא תעשה את הדבר הזה היא תבחן בכל דרך אפשרית חלופה מדינית.

מרב מיכאלי: חלופה בהסכם, חלופה במשא ומתן, חלופה בשיתופי פעולה אולי יחד עם צד שלישי, הסכם דו-צדדי, הסכם אזורי, חלופה מדינית שאינה כרוכה בסבל הנורא שיש במלחמה.

מרב מיכאלי: הצעת החוק תחייב בעצם את הקבינט המדיני-ביטחוני לעשות את העבודה שלו: להתכנס באופן קבוע מדי כמה חודשים ספורים, לשמוע הערכות מקצועיות ועדכניות מהמטה לביטחון לאומי, שזאת העבודה שלו – כל הזמן לסקור את האפשרויות של מדינת ישראל, איך היא יכולה לשמור ולחזק את הביטחון הלאומי שלה בלי לשלם את המחיר הנורא של מלחמה.

מרב מיכאלי: חלופות מדיניות תחילה, חברות וחברים יקרים – הצעת חוק שנכתבה בסיוע אנשים שהיו בממשלות רבות, בכירים מאוד בשירות הציבורי שלנו; הצעת חוק שנכתבה יחד עם ארגון מדהים שקוראים לו "נשים עושות שלום".

מרב מיכאלי: הן ה"ארבע אימהות" שלנו בימים אלה.

מרב מיכאלי: הן ה"ארבע אימהות" שאז הוציאו אותנו מלבנון, והיום מתעקשות להנכיח בשיח הציבורי שלנו את המילה שלום, את האופציה, את האפשרות להגיע לשלום, במקום לשלם את המחיר הנורא של קרבות ושל מלחמה.

מרב מיכאלי: חלופות מדיניות תחילה, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: ההסכמים האחרונים עם המדינות הרחוקות מאיתנו מבשרים את העובדה שיש לנו אפשרות לקחת את ההסכמים האלה ולמנף אותם להסכמים עם המדינות והמדינות לעתיד הקרובות אלינו.

מרב מיכאלי: זה אפשרי, זה ממש נמצא כאן.

מרב מיכאלי: אני אניח את הצעת החוק הזאת, ואני מבטיחה לכן ולכם שלא ננוח עד שלא נהפוך את זה למציאות שלנו.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב בראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר ביקרתי במתחם קמא-טק בבני ברק, חברת קמא-טק בראשות המנכ"ל משה פרידמן, בהאקתון למתכנתים ומתכנתות מהמגזר החרדי, האקתון של 300 מתכנתים שלקחו על עצמם במשך 24 שעת, בשיתוף עם החברות המובילות בהייטק בארץ ובעולם, למעלה מ-100 חברות, למצוא רעיונות ופתרונות דווקא למשבר הקורונה.

אוריאל בוסו: כמי שנמצא בדיונים בוועדת החוץ והביטחון על איכוני הסלולר של השב"כ ועל המגן 2 או פתרונות אחרים, איך מתמודדים הלאה – כן מחלימים, לא מחלימים, פתיחת עסקים – במתחם הזה התרשמתי מיזמים ויזמיות צעירים, אנשים שבחזותם – לרגע כשנכנסים אתה חושב שאתה נכנס למתחם כולל של אברכים – ואתם רואים ראש פתוח עם יוזמות נפלאות.

אוריאל בוסו: הייתי מציע לאנשים לפעמים לצאת מהמקום החמים הזה, הסגור, מהטירוף בתקופה הזאת, ולראות מקרוב איזה שיתוף נפלא של יזמים, מהמובילים, מהטופ, 50 החברות המובילות במשק.

אוריאל בוסו: הם לוקחים על עצמם להיות שותפים עם היזמים הללו בשביל למצוא פתרונות גם בצד הבריאותי, בצד הטכנולוגי, ביחד עם בתי החולים, קופות החולים.

אוריאל בוסו: לצד התרופה שתגיע, בעזרת השם, בזמן הקרוב, צריך למצוא גם את הטכנולוגיות של השילוב, של ההסברה.

אוריאל בוסו: לכן אני רוצה לברך את מנכ"ל קמא-טק משה פרידמן, שלקח על עצמו את היוזמה הנפלאה הזאת, להראות את הצד היפה ולשלב את החברים הללו בטכנולוגיה המתקדמת.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלי אבידר, יעלה ויבוא.

אליהו ברוכי: אלי אבידר.

אליהו ברוכי: אלי אבידר.

אוריאל בוסו: אבידר, למי אתה כותב, לביבי?

אוריאל בוסו: קוראים לך.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: מתנצל בפני – – – של ביבי.

אליהו ברוכי: אתה מוזמן לדבר.

אליהו ברוכי: אתה לא חייב.

אלי אבידר: אני רוצה שחבר הכנסת פינדרוס יתנצל, כי הוא אמר דברים שהם לא נכונים לגבי עיריית ירושלים, שחיללו בשבת.

אליהו ברוכי: אוקיי.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני אמרתי – – – מנהל הפיקוח העירוני אודי דוד, ראש העיר מישראל ביתנו – – –

אלי אבידר: – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

אלי אבידר: לא מעניין אותו, את חבר הכנסת פינדרוס, שיש חילול שבת.

אלי אבידר: פעם הפילו ממשלות על שטויות הרבה יותר גדולות.

אלי אבידר: אבל אותו לא מעניין.

קריאה: איפה?

קריאה: איפה?

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: מודה ומתוודה, החטא הוא שהכנסנו אנשי ישראל ביתנו לעיריית ירושלים.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת פינדרוס, אתה לא יכול לנאום.

אליהו ברוכי: תודה.

קריאה: פינדרוס, מה היית עושה אם לא ישראל ביתנו?

קריאה: מה היית עושה פה?

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: ממציא אותה.

אליהו ברוכי: בבקשה, חבר הכנסת.

אלי אבידר: חילול שבת – ישבתם בשקט.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: צודק.

אלי אבידר: אתה צודק.

אליהו ברוכי: תודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אתמול, ביום ראשון, נפגשתי עם הורה מטייבה, והוא ביקש ממני לעזור לו, שהבן שלו לא יירצח בקרוב.

איימן עודה: פניתי לסגן השר לביטחון פנים וסיפרתי לו את כל הסיפור.

איימן עודה: אחר כך עברתי לכפר טורעאן, נפגשתי עם הורה שכול.

איימן עודה: ביקשתי ממנו להגיע לפיוס עם הנהגת המשפחה האחרת.

איימן עודה: הבן אדם בכה במשך חצי שעה, חיבקתי אותו, חיבקתי אותו, דיברתי אל ליבו, ניסיתי לשכנע, והבן אדם אומר לי דבר מאוד-מאוד מוצדק.

איימן עודה: הוא אומר לי: אני כל יום רואה במו עיניי את רוצח בני.

איימן עודה: הדם שלי – אני רותח.

איימן עודה: אני נגד נקמה, אבל תעזור לי, איך אני יכול להסתדר כל יום?

איימן עודה: שלשום נרצח עוד בחור, בכאבול.

איימן עודה: הרוצח, גם בכאבול גם בטורעאן, מסתובב חופשי.

איימן עודה: ואני שואל אתכם, כבוד השר חילי טרופר, מי צריך לתפוס את הרוצח?

איימן עודה: משה ארבל.

איימן עודה: משה ארבל.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ארבל, הגב שלך.

איימן עודה: ואני שואל: מי צריך לתפוס את הרוצח, אם זה בכאבול, אם זה בטורעאן?

איימן עודה: מי צריך לעצור את הרצח הבא בטייבה?

איימן עודה: האם זה אנחנו, האם זה חברי הכנסת, או שזה המשטרה?

איימן עודה: משהו רקוב בממלכת – – –

משה ארבל: הקימו תחנת משטרה בטייבה.

איימן עודה: ויש גם בכפר קאסם, וגם בנצרת, גם במג'ד אל-כרום – אבל אין התנהלות רצינית מול הרוצחים.

איימן עודה: אני חושב, או מאשים אפילו את המשטרה שהיא משתפת פעולה עם ארגוני הפשע; אני מאשים את השופטים שהם מפחדים מארגוני הפשע.

איימן עודה: שופטי מדינת ישראל מפחדים, מפחדים מארגוני הפשע.

איימן עודה: יש תוכנית למיגור הפשיעה.

איימן עודה: הממשלה אמורה לאשר אותה עוד שבוע.

איימן עודה: שם כתוב כך: אנו מעריכים שיידרש מאמץ מתמשך של עשור לפחות להפחתת התופעה הבלתי-רצויה עד לרמה שדומה לשיעורה בחברה הכללית.

איימן עודה: כלומר, לפי התוכנית הממשלתית למיגור הפשיעה צריך עשור, עשור.

איימן עודה: עכשיו תגידו לי, בבקשה: כל תוכנית חומש של הממשלה, מה מומש ממנה?

איימן עודה: 50%, 30%?

איימן עודה: מדובר על עשור.

איימן עודה: אנחנו צריכים לחכות עשר שנים – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

איימן עודה: – – עד שאחוז הרצח אצל הערבים יגיע לממוצע הכללי במדינה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, אנחנו דוחים מכול וכול את הגישה הזו של הממשלה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

איימן עודה: תוכנית כזו, צריך להחזיר אותה.

איימן עודה: מי שרוצה, מי שרוצה לפענח, מספיקים לו חודשים, כי זה רק חמישה דברים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

איימן עודה: ארגוני פשע מאורגן, פרוטקשן, שוק אפור, איסוף הנשק ופענוח התיקים.

איימן עודה: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, 21 יישובים מתוך 25 יישובים אדומים הם ערים ערביות.

סונדוס סאלח: אני לא רוצה לומר על זה "גזענות" ולא "אפליה", ולא שהווירוס לא מבדיל בין ערבי ליהודי, את זה אנחנו יודעים ויודעות היטב.

סונדוס סאלח: אבל בואו נדבר קצת מדעים מדויקים.

סונדוס סאלח: בואו נבחן את השיטות שבהן הממשלה מנסה לטפל בתחלואה והתפשטות הנגיף.

סונדוס סאלח: אם הסגר הראשון צלח, אז אנחנו לא היינו צריכים להיות בסגר שני, בטח לא בסגר שלישי.

סונדוס סאלח: ואם הסגר לא צלח, אז עדיף לעמוד לרגע ולחשוב על שיטות חדשות ויעילות ומקצועיות לטפל בהתפשטות הנגיף והתחלואה, שרק עולה.

סונדוס סאלח: בואו אסביר לכם איך הסגר ביישובים הערביים: ניידת משטרה בפתח העיר מצד אחד, מצד שני עוד ניידת משטרה.

סונדוס סאלח: מה הם עושים?

סונדוס סאלח: מכבידים על עומס התנועה, יותר ויותר פקקים.

סונדוס סאלח: שואלים: אתה מהיישוב?

סונדוס סאלח: נכנס.

סונדוס סאלח: אתה לא מהיישוב?

סונדוס סאלח: לא נכנס.

סונדוס סאלח: ובאופן מדעי – וגם כן, אני מזמינה אתכם לחשוב על התחלואה, התפשטות וירוס שיש לו את השיטה שלו לעבור מבן אדם אחד לאחר.

סונדוס סאלח: אנחנו סוגרים את אותם אנשים עם אחוז תחלואה גבוה באותו שטח, באותו מרחב גיאוגרפי, ואנחנו מצפים, משום מה, שהתחלואה תרד, אני לא יודעת איך – בהיעדר הסברה, בהיעדר חינוך, בהיעדר רשת ביטחון חברתית, בהיעדר רשת ביטחון כלכלית.

סונדוס סאלח: אנחנו לא מספקים שום דבר.

סונדוס סאלח: רק מנסים לפתור את הבעיה, באותה שיטה, באותו ניסיון שלא צלח באף יישוב אחר.

סונדוס סאלח: אני לא מבינה איך קבלת החלטות יכולה להוציא אותנו מהתחלואה הזו, מאחוז התחלואה, במיוחד ביישובים הערביים.

סונדוס סאלח: אבל אנחנו חוזרים לנקודת ההתחלה: מישהו ממשיך לעשות פוליטיזציה ממשבר הקורונה; מישהו רוצה לגרור את התחלואה ואת הסגר השלישי לחודש ינואר או חודש אחר או לזמן שיש בו משפט, אולי, לראש הממשלה.

סונדוס סאלח: צריך לחשוב אחרת.

סונדוס סאלח: צריך לחשוב מדעי ולבחון את שיטת הסגר, כי הוכח בהרבה מחקרים בעולם שזו שיטה לא יעילה ולא תביא לתוצאות.

סונדוס סאלח: וזה שהתחלואה עכשיו גדולה ביישובים הערביים – היא לא תמשיך להיות אך ורק ביישובים הערביים – היא תחזור להתפשט בכל היישובים, מסביב לכל היישובים הערביים, וגם ליישובים היהודיים.

סונדוס סאלח: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת סונדוס סאלח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

אליהו ברוכי: אין בעיה, חבר הכנסת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

אליהו ברוכי: חשבתי שנרוויח שניים במכה.

קריאה: – – –

אלי אבידר: חבר הכנסת פינדרוס, זו ההזדמנות שלך לבקש סליחה.

קריאה: אתה מעצבן אותי, אז אני עולה אחריך.

אלי אבידר: אתה רוצה לבקש סליחה על חילול שבת?

אלי אבידר: הצדקת את זה.

אלי אבידר: תעלה לבקש סליחה, קדימה.

קריאה: – – –

אלי אבידר: איבדתם את הסמכות להגיד שאכפת לכם מהשבת.

אלי אבידר: גמרתם.

אלי אבידר: נגמר.

אלי אבידר: לא תגידו יותר עבודה בשבת – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלי אבידר, תודה.

אליהו ברוכי: אל תפריע לחבר הסיעה שלך, אל תפריע לו.

אלי אבידר: חבר הסיעה שלך מחמם אותי.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים, אני אחרוג ממנהגם של חברי הכנסת ואדבר על הנושא שעליו התכנסנו, ואני אדבר על הצעת החוק הזאת.

עודד פורר: במכינות הקדם-צבאיות מכשירים את דור העתיד, במכינות הקדם-צבאיות מכשירים את ההנהגה העתידית של מדינת ישראל.

עודד פורר: האם המסר שאנחנו אומרים למכינות הקדם-צבאיות הוא שהנהגה במדינת ישראל זה פירוק והרכבה של משרדים?

עודד פורר: ההנהגה במדינת ישראל זה פוילע שטיקים פוליטיים, שמעבירים מהמשרד הזה למשרד הזה למשרד הזה כדי להקים איזשהו אנדרוגינוס שבכלל לא קיים?

עודד פורר: האם העובדה שעכשיו נייצר שר לכל מכינה תפתור את הבעיה של המכינות הקדם-צבאיות, זה יעשה את הסיפור הזה יותר טוב?

עודד פורר: הרי ברור לחלוטין שזה יעשה את זה פחות טוב, וברור לחלוטין שתהיה פחות שליטה.

עודד פורר: אני חייב לומר, אנחנו נמצאים במצב שבו הממשלה גוססת.

עודד פורר: אנחנו נמצאים במצב שבו סביר להניח, ויש על זה הסכמה רחבה פה, שאנחנו כנראה לא נראה את הממשלה הזו ממלאה את ימיה.

עודד פורר: נלך לבחירות ותקום ממשלה חדשה.

עודד פורר: ועכשיו אני אשאל פה את כל חברי הכנסת, גם אלה מהקואליציה, אם יש כזאת: מישהו מכם חושב שאחרי הבחירות יהיה קיים משרד התיישבות?

עודד פורר: מישהו מכם באמת חושב שאת ההמצאה הזאת שאתם עשיתם בשביל לייצר עבודה ל-30 ואני לא יודע כמה שרים – ישאיר אותה מישהו אחרי הבחירות?

עודד פורר: זה פשוט עדות לניתוק שכל שרי הממשלה, וכל מי שיצביע בעד החוק הזה התנתק מהציבור הישראלי.

עודד פורר: אתם עסוקים בעצמכם עד כדי כך שאתם חושבים שפירוק והרכבה בין משרדים כדי לייצר קוניוקטורות פוליטיות זה מה שהציבור הישראלי צריך.

עודד פורר: זה מה שהציבור הישראלי צריך היום, שיעבירו את המכינות הקדם-צבאיות ממשרד החינוך למשרד שלא קיים ושלא יהיה קיים גם אחר כך?

עודד פורר: איך אתם יכולים להסתכל בעיניים של המובטלים?

עודד פורר: איך אתם יכולים להסתכל בעיניים של בעלי העסקים, אלה שפשטו רגל, ותסלחו לי – גם אלה שיפשטו רגל?

עודד פורר: כי אנחנו הרי יודעים מה המצב שם, אנחנו יודעים לאן זה יגיע.

עודד פורר: ומה תגידו להם – התכנסנו כאן כולנו והצבענו כדי שבמשרד לענייני התיישבות, שלא יהיה קיים בעוד חודשיים או שלושה או ארבעה, אפשר יהיה להגיד שגם המכינות הקדם-צבאיות נכנסו תחת תפקודו?

עודד פורר: אז אני אומר לכם פה, מי שיניף את ידו בעד הפיצול המושחת הזה, כדאי שיסתכל טוב טוב במראה וישאל את עצמו אם בשביל זה הוא הגיע לחיים הציבוריים.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, שרים, הכוונה של הממשלה היא להיכנס לסגר שלישי.

מיקי לוי: ההשלכות הכלכליות והחברתיות והנפשיות חמורות מאוד.

מיקי לוי: אתם, הממשלה הזו, מובילים אותנו לתהום.

מיקי לוי: הכול פוליטי, הכול בשליפות.

מיקי לוי: חדרי הכושר ממשיכים להיות סגורים ללא מתווה חזרה אפשרי, ללא תאריך יעד.

מיקי לוי: גם מי שיש לו מתחם בחוץ – אסור, כי המתחם של העסק שרשום כחדר כושר חייב להיות בחוץ, באוויר הפתוח, מחוץ לחצר העסק.

מיקי לוי: אני עוסק בעזרה לעסקים קטנים בשנה האחרונה בלי הפסקה.

מיקי לוי: הצעתי כמה הצעות חוק, יזמתי דיונים בוועדת הכספים והקורונה ודרשתי פעם אחר פעם לאפשר פתיחה של עסקים תחת התו הסגול, ארנונה, דמי אבטלה לעצמאים, קדימות לעסקים קטנים כנושים, וכיוצא באלה – מספר חוקים לא מבוטל למען העצמאים והעסקים הקטנים.

מיקי לוי: 85,000 עסקים נסגרו ב-2020.

מיקי לוי: תעכלו את המספר, 85,000 – פי שניים מבכל שנה אחרת.

מיקי לוי: זה אומר ש-230 עסקים נסגרים בישראל מדי יום, 230 עסקים נסגרים מדי יום.

מיקי לוי: נלחמתי על פתיחה של חדרי כושר בסיבוב הראשון; הצלחנו לפתוח אותם יחד עם חברים אחרים בוועדת הקורונה, בניגוד לעמדת הממשלה.

מיקי לוי: על פי הנתונים שמשרד הבריאות בעצמו הציג אין כמעט הדבקות בחדרי הכושר.

מיקי לוי: אפשר להגביל את מספר המתאמנים למ"ר, בדרך כלל מדובר בחללים גדולים ואין בעיה.

מיקי לוי: אפשר לדרוש דרישות לגבי מערכת המיזוג.

מיקי לוי: סגירת חדרי הכושר פוגעת ב-1.5 מיליון ישראלים שמתאמנים.

מיקי לוי: מדובר במעשה איוולת.

מיקי לוי: במקום לדאוג לבריאות של האנשים בתקופת המחלה שמתפשטת, פוגעים בה.

מיקי לוי: זה ענף שמגלגל 5 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: אתמול ביקרתי בחדר כושר בפתח תקווה בשם קרוספיט סופרדרייב.

מיקי לוי: הבעלים, אורי, בחור צעיר שעוסק בתחום והיה שכיר, קנה את העסק לפני חודשיים-שלושה.

מיקי לוי: הוא לא זכאי לשום מענק, אין תמיכה.

מיקי לוי: העסק שלו סגור.

משה ארבל: – – – שפניתי אליך – – –

מיקי לוי: נכון, אני חייב חמש שניות למשה.

מיקי לוי: הוא אמר לי: נכנסת לפתח תקווה בלי להודיע לי לכוס קפה.

אליהו ברוכי: חביבי, ומה איתי?

מיקי לוי: וגם לך, אני מתנצל, בפעם הבאה.

מיקי לוי: אבל באתי במטרה לעזור לעסק הזה, לנסות לפטור אותו מארנונה, לנסות לבדוק במה ניתן לעזור לבחור הזה, שאיבד את הזיק בעיניים, כמו אלפי ישראלים אחרים.

מיקי לוי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיקי לוי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אליהו ברוכי: אלכס, רק תישאר למקרה שמישהו ירצה לענות לך – שלא תברח לו מייד.

אליהו ברוכי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אלכס קושניר: חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, רבותיי השרים – אני רואה שיש פה שלושה.

אלכס קושניר: השר הנגבי, אני רוצה לשאול אותך שאלה: המכינות הקדם-צבאיות פועלות עכשיו בתקופת הקורונה?

אלכס קושניר: יופי.

אלכס קושניר: אני רוצה לשאול אותך עוד שאלה: כתוב פה בהצעת החוק שהסכום שמועבר ממשרד החינוך למשרד שלך הוא רק חצי מהסכום, אז מה המשמעות?

אלכס קושניר: אתם מקצצים בחצי את תקציב הישיבות, אדוני השר?

צחי הנגבי: אתה יכול להקריא לי את המשפט שאתה מדבר עליו?

אלכס קושניר: כתוב פה כך: "כמו כן, מוצע להעביר את הסמכויות – – – ולתקן את הסעיף התקציבי בחוק כדי שמחצית מהתקציב השנתי להשתתפות המדינה בתקציב המכינות – – – תיקבע בסעיף משרד ההתיישבות במקום – – – משרד החינוך".

צחי הנגבי: – – – השני זה משרד הביטחון.

אלכס קושניר: הבנתי, אוקיי.

קריאה: תעבור דף.

אלכס קושניר: אין, הוא ריק.

אלכס קושניר: עכשיו ברצינות.

אלכס קושניר: אנחנו במשך שבועות מנסים להבין את ההיגיון.

אלכס קושניר: איך יכול להיות שיש לנו ענפים שלמים שאף אחד לא מתעסק בהם?

אלכס קושניר: דיבר פה מיקי לוי על ענף חדרי הכושר – באמת.

אלכס קושניר: גם אני ביקרתי בשבוע שעבר בחדר כושר ענק, של 400 מטר, של בחור בשם סרג'יו באשדוד.

אלכס קושניר: 400 מטר.

אלכס קושניר: אי-אפשר להגיע לאיזשהו מתווה בשביל לפתוח אותם בשביל לתת להם לעבוד?

אלכס קושניר: אלה האנשים הכי מסודרים.

אלכס קושניר: יש לו מחיצות, הוא מכניס את האנשים עם בדיקת חום, אז פה אסור ובסופרמרקט אין בעיה?

אלכס קושניר: אותו דבר בנושא התרבות.

אלכס קושניר: אולמות התרבות סגורים.

אלכס קושניר: חיי הלילה לא קיימים.

אלכס קושניר: המסעדות סגורות.

אלכס קושניר: לאף אחד בממשלה זה לא מעלה שום רצון לטפל בזה?

אלכס קושניר: אני מסתכל על הצעת החוק הזאת, מה היא קשורה למציאות?

אלכס קושניר: תסבירו לי.

אלכס קושניר: מה הצעת החוק של העברת המכינות הקדם-הצבאיות ממשרד אחד למשרד אחר קשורה למציאות היום, של קורונה?

אלכס קושניר: למה אתם עוסקים בזה, למה אתם לא משקיעים את הזמן שלכם בשביל באמת לסייע לאנשים?

אלכס קושניר: משרד החינוך, הוקצו לו 1.75 מיליארד שקלים בקיץ כדי להכין את מערכת החינוך להתמודדות עם משבר הקורונה.

אלכס קושניר: נכון לסוף אוקטובר המשרד השתמש אך ורק ב-4% מהתקציב.

אלכס קושניר: למה, איפה הכסף?

אלכס קושניר: למה לא הכנתם את בתי הספר?

אלכס קושניר: תנועות הנוער בחוץ.

אלכס קושניר: חבר'ה, ילדים, מפגינים כי אף אחד לא מתייחס אליהם, אף אחד לא מדבר איתם, אף אחד לא נותן להם שום תקווה.

אלכס קושניר: במה אתם עוסקים?

אלכס קושניר: בלהעביר סעיף אחד ממשרד אחד למשרד אחר.

אלכס קושניר: באמת, אני שואל אתכם, אין לכם טיפה של מצפון?

אלכס קושניר: אין לכם טיפה של יכולת ניהול זמן?

אלכס קושניר: אין לכם טיפה של יכולת לסדר את סדר העדיפויות שלכם כדי שבכל זאת הציבור איכשהו ייהנה מהעבודה של הממשלה הזאת.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אלכס קושניר: או שהממשלה הזאת נועדה רק כדי לגרום סבל לציבור?

אלכס קושניר: אני חושב שהצעת החוק הזו לא רלוונטית ולכן צריך להצביע נגד.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אלכס קושניר: אני פונה לשרים פה: תתעשתו, תרדו לשטח, תראו מה הציבור מבקש ותנסו לענות לדרישות שלו, כי אתם הורגים את המשק, אתם הורגים את הילדים, אתם הורגים את העתיד של המדינה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, בעיריית נווה חמצוצים רצו למנות גזבר.

ינון אזולאי: ביום שהגיעה השעה למנות את הגזבר התכנסו להם החברים של ועדת האיתור ואז הגיע לו היועץ המשפטי ואמר: סליחה, אי-אפשר למנות גזבר.

ינון אזולאי: גזבר זה תפקיד עם אחריות, זה תפקיד סטטוטורי.

ינון אזולאי: אין קוורום, חסרים שלושה חברים.

ינון אזולאי: אז הפילו את זה.

ינון אזולאי: התפזרה לה הוועדה ללא גזבר והעירייה המשיכה, אומנם צולעת.

ינון אזולאי: אתמול נחשפנו לדבר שהוא הזוי.

ינון אזולאי: ממנים 61 שופטים, 61 שופטים במדינת ישראל ממנים במשהו כמו חמש שעות.

ינון אזולאי: עשה עמית סגל חשבון מהיר, הוא למד ליבה, אני כנראה פחות – איך אומר הרב גפני: אני לא למדתי ליבה; גם אני לא – 2.2 הוא אומר, 2 דקות ו-20 שניות בערך לכל מועמד.

ינון אזולאי: 61 שופטים.

ינון אזולאי: ומה הם צריכים לעשות?

ינון אזולאי: לחרוץ גורלות, לשלוח אנשים למעצר, לשלוח אנשים לבתי כלא.

ינון אזולאי: אני רוצה לראות את אותם שופטים מסתובבים רגע לפני זה בבתי הכלא; אבל אפילו לא דורשים מהם – להסתכל על קורות חיים שלהם זה בקושי, לא דורשים לראות אותם.

ינון אזולאי: בשתי דקות בוחרים 61 שופטים.

ינון אזולאי: תגידו, זה נשמע לכם הגיוני?

ינון אזולאי: אותם אלה ששולחים אנשים למאסר ל-30 שנה, ל-20 שנה, לשנה, ליום, לשעה, וקנסות על משפחות.

ינון אזולאי: איך אנחנו יכולים לסמוך על מערכת השיפוט שלנו במדינת ישראל אם אלה השופטים שלנו?

ינון אזולאי: איך אנחנו יכולים לסמוך עליהם?

ינון אזולאי: תארו לכם שהדבר הזה היה קורה בוועדה למינוי דיינים.

ינון אזולאי: אז הייתם רואים את כל האנשים הנאורים האלה, כולל השופטים, כולם היו רצים ומה אומרים?

ינון אזולאי: איך אתם בוחרים ככה דיינים, איך, זו הדת שלכם?

ינון אזולאי: איך אתם מסוגלים לבחור ככה דיינים, איפה הצדק?

ינון אזולאי: אבל כשהם עושים את זה – מותר להם הכול.

ינון אזולאי: לשפוט – אלה השופטים שלנו.

ינון אזולאי: ככל שיש שם – אני בטוח שיש שם אנשים ראויים, אבל על אותם אנשים שראויים אני מתפלא:

ינון אזולאי: איך הם מסכימים ככה להיבחר?

ינון אזולאי: זו תעודת עניות למערכת המשפט, תעודת עניות למדינת ישראל.

ינון אזולאי: אסור לנו לשתוק על דבר כזה, גם אם סותמים לנו את הפיות.

ינון אזולאי: אם זה היה קורה במחוזותינו – אצלנו זה לא יכול לקרות אבל אם זה היה קורה, כמה אש היינו חוטפים על דבר כזה.

ינון אזולאי: מסכנים אותם האנשים שאותם שופטים, אלה, ישפטו אותם, עם כל הכבוד להם.

ינון אזולאי: צריך להסתכל בראייה רחבה ולראות באמת, לפני שאנחנו באים לשפוט, מי אלה השופטים שלנו ואת מי הם הולכים לשפוט – אותם מסכנים, האנשים הכי מסכנים בעם.

ינון אזולאי: השיבה שופטינו כבראשונה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ינון אזולאי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה שבועות קראנו בפרשת תולדות על הקושי של רבקה אימנו להביא ילדים לעולם.

מיכאל מלכיאלי: על התפילות, על התחנונים של יצחק, מאבק משותף שלהם, תפילות משותפות.

מיכאל מלכיאלי: אחר כך, בפרשת ויצא, התורה מספרת על לידתם של 12 השבטים תוך שימת דגש על הקושי של רחל אימנו בלידה ועל התחינה שלה ללדת.

מיכאל מלכיאלי: לא בכדי התורה מתעכבת גם על הסיפור של רחל וגם על הסיפור של רבקה, על הקושי שלהן להביא ילדים לעולם.

מיכאל מלכיאלי: לא לחינם אימותינו הקדושות לא זכו.

מיכאל מלכיאלי: כתוב שהקדוש ברוך הוא חיכה וציפה לתפילות שלהן.

מיכאל מלכיאלי: השבוע התבשרנו שארגון בוני עולם זכה, ובזכות הפעילות והמסירות של הארגון הנפלא הזה נולד הילד ה-9,000, בלי עין הרע.

מיכאל מלכיאלי: תחשבו על 9,000 זוגות שעברו דרכים לא פשוטות וייסורים; שנים ארוכות של צפייה, טיפולים וניסיונות, עד שזכו לרגע המיוחל – לחבוק בן או בת שנולדו בשעה טובה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שבימים אלו, שבהם שהשיח הציבורי רווי התכתשויות הדדיות בין המחנות והציבורים השונים בישראל, זה הזמן לזכור שכולנו חלק מאותם 12 שבטים שהאימהות ילדו אותם, ולא בקלות – בקושי ובתפילה.

מיכאל מלכיאלי: לפחות אני חושב שראוי שאנחנו נצדיע לאותם ארגונים שעסוקים במשימה החשובה הזאת, לארגון בוני עולם בראשות הרב שלמה בוכנר והמנהל בישראל הרב אליקים לבנון, על עבודת הקודש.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו בכנסת ישראל צריכים לומר דבר מאוד מאוד ברור: לצערנו הרב, המדינה לא מספיק לוקחת חלק בהוצאות, בנטל שהוא באמת גדול של אותן משפחות שמתמודדות עם הקושי הזה.

מיכאל מלכיאלי: לא אחת שמעתי על זוגות שנמצאים בטיפולים, ואלה טיפולים שלוקחים זמן והרבה זמן, וחלק גדול מהתרופות גם לא נמצא בסל הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: הם מתמודדים בקושי גדול מאוד.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שצריכים לתת את הדעת על אותם זוגות.

מיכאל מלכיאלי: האישה צריכה להיות בטיפולים באמת הרבה הרבה זמן, והיא מתמודדת עם מספר קטן מאוד של ימי מחלה שמותר לה לקחת.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאם היינו יודעים להגדיל לאותן נשים את ימי המחלה – אני חושב שזה חלק מהערבות ההדדית שיש לנו במאבק הזה ובעזרה להם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: יסכם את ההצעה השר צחי הנגבי, בבקשה.

אליהו ברוכי: חברי וחברות הכנסת, אם אפשר שכל אחד יעלה בבקשה למקום שלו.

אליהו ברוכי: בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, רוב הדוברים אכן לא התייחסו לגוף הצעת החוק.

צחי הנגבי: אני שמח על כך, כי הצעת החוק, למרות שאנשי האופוזיציה באופן טבעי, בדרך כלל, לא נלהבים להתייצב ולהצביע בעד הצעות שמגיעות מהממשלה – אבל כאן באמת לא מדובר בנושא ששנוי במחלוקת.

צחי הנגבי: והסיבה שמשרד ההתיישבות קם באמת לא נוגעת לפיצול.

צחי הנגבי: בדרך כלל מפצלים משרד לכמה חלקים, זה באמת מעורר תרעומת.

צחי הנגבי: אבל פה זה דווקא בדיוק ההפך.

צחי הנגבי: זה משרד שנועד להוות בית לכמה וכמה יחידות חשובות.

צחי הנגבי: דווקא המפלגות הלאומיות באופוזיציה, כמו ישראל ביתנו, אני מניח שהן אמורות לקבל בשמחה את העובדה שחטיבת ההתיישבות, השירות הלאומי, המכינות הקדם-צבאיות, גרעיני המשימה שעושים עשייה חברתית באמת וכל כך ייחודית, כולם הפכו להיות חלק ממשרד שזה ייעודו.

צחי הנגבי: זה החזון שלו, הוא מבצע סינרגיה בין כלל היחידות האלה.

צחי הנגבי: ולא מדובר עוד במצב שבו יחידות כל כך חשובות נמצאות במשרדים שלא באמת רואים בהן משהו שקשור לאתגר של המשרד.

צחי הנגבי: לדוגמה, מכינות קדם-צבאיות – לא מדובר בעובדי מדינה, לא מדובר פה בתקציבים; מדובר בחבורה מופלאה של צעירות וצעירים שלאורך כ-30 שנה מתחברים לנשמה היתרה של המדינה הזאת, ולעשייה החברתית-קהילתית ברמה מאוד מאוד גבוהה.

צחי הנגבי: אבל במשרד החינוך, שיש לו כל כך הרבה אתגרים אחרים, אדם וחצי, תקן וחצי, לאורך עשרות בשנים, היה מופקד על הנושא של המכינות.

צחי הנגבי: ידידי השר רפי פרץ יודע מה זה מכינה.

צחי הנגבי: אני חושב שזכית להקים מכינה ולעמוד בראשה.

צחי הנגבי: זה נכון?

רפי פרץ: 29 שנים.

צחי הנגבי: 29 שנים.

צחי הנגבי: אז מי כמוך יודע שהאדם הספציפי במשרד החינוך שעבד בנושא הזה או כמה אנשים – אני בטוח שהם היו מסורים ושהיה אכפת להם, אבל בתוך העולם של משרד החינוך, שיש בו רבבות עובדים, זה לא דבר שאמור לקבל את הקשב של השר, של המנכ"ל.

צחי הנגבי: ולכן באמת ראינו שברגע מסוים, או למעשה כמה וכמה פעמים, היו כמעט טרגדיות.

צחי הנגבי: ובסופו של דבר בנחל צפית ראינו באמת איזו טרגדיה יכולה להיות כתוצאה מהיעדר פיקוח מובהק, נהלים מדוקדקים, גוף רגולטורי שיודע לעסוק בקלה כבחמורה, בקטנה כבגדולה.

צחי הנגבי: ובסופו של דבר, לצערנו, אנשים שילמו את המחיר.

צחי הנגבי: ולכן, בין היתר, מדינת ישראל, באמת מתוך כוונה שכל כולה רצון להיטיב את הטיפול במכינות הקדם-צבאיות, אמרה: נעביר זאת למשרד שלמעשה חורת על דגלו לטפח את הסינרגיה בין כל היחידות האלה, בין כל עולמות התוכן האלה, ויחד לבנות מערכת שיודעת לפקח, שיודעת לעמוד ולסייע כשצריך, שיודעת להיאבק בגורמי ממשל אחרים כשצריך, אם צריך תקציבים, אם צריך בכנסת לחזק אותם בחקיקה, בתקנות.

צחי הנגבי: אני בטוח שכל חברי הכנסת מן הקואליציה ומן האופוזיציה הזדמן להם לאורך השנים להיות מוזמנים ולהופיע במכינות הקדם-צבאיות.

צחי הנגבי: יכול להיות שלכם עצמכם יש בנות ובנים ששירתו, או אפילו הייתי אומר שהמילה "שירתו" היא לא מילה מדויקת – שהעניקו מחייהם שנה נוספת לפני שהתחילו לשרת בשירות משמעותי.

צחי הנגבי: ואתם יודעים עד כמה מדובר בנוער מופלא.

צחי הנגבי: על הנוער הזה אנחנו צריכים לשמור.

צחי הנגבי: הדרך לשמור, כך חושבת הממשלה – ואני בטוח שהכנסת תעשה זאת יחד איתנו – היא לחזק את הפיקוח הפרלמנטרי, את הפיקוח הרגולטורי, את הפיקוח המיניסטריאלי, כך שהמכינות יהיו באחריות של משרד ממשלתי ייעודי.

צחי הנגבי: הדבר זה ייטיב עם הנושא הזה.

צחי הנגבי: אני חושב שהוא יחזק את החברה הישראלית.

צחי הנגבי: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: אני מבקש מן הכנסת לאשר את ההצעה שהובאה בפניה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, השר צחי הנגבי.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת החוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון מס' 2) (סמכויות), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון מס' 2) (סמכויות), התשפ"א–2020, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 21 בעד, חמישה קולות נגד.

אליהו ברוכי: הצעת החוק עברה.

אליהו ברוכי: הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון מס' 2) (סמכויות), התשפ"א–2020, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

אליהו ברוכי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1379).

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

אליהו ברוכי: הצעת חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול (תיקון), התשפ"א–2020, לקריאה ראשונה.

אליהו ברוכי: תציג את החוק השרה לחיזוק ולקידום קהילתי אורלי לוי אבקסיס.

אליהו ברוכי: בבקשה.

יובל שטייניץ: – – –

אליהו ברוכי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מתכוון, אדוני השר, כמה נרשמים יש.

אליהו ברוכי: כמה נרשמו.

אליהו ברוכי: כן.

אליהו ברוכי: בדיוק ככה.

אליהו ברוכי: 33.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי לממשלה, חבריי כולם, אפשר לומר שהיום יותר מתמיד קהילות נדרשות להגיב לשינויים רבים ולא צפויים.

אורלי לוי אבקסיס: משברים על רקע בריאותי, ביטחוני או כלכלי מעמידים במבחן את היכולת של אנשים וקהילות להתמודד ולתפקד באופן מיטבי.

אורלי לוי אבקסיס: בתקופת המשבר הקשה הזה אנחנו מבינים את הכוח של הקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: מאז ומתמיד עם ישראל החזיק מעמד בזכות הקהילות.

אורלי לוי אבקסיס: בכל מקום בעולם שבו התיישבו יהודים קמה לה קהילה יהודית, קולקטיב שפועל יחד למען מטרה אחת: סיוע לחברי הקהילה, הגברת תחושת הביטחון וחיזוק תחושת השייכות.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו בעידן המודרני והדיגיטלי שבו אנחנו חיים עדים לתהליך של התפרקות הקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: עוד בטרם הקורונה ראינו עלייה בניכור, בבדידות, באובדנות.

אורלי לוי אבקסיס: וכשהקהילה מתפרקת, מתגברות כל התופעות האנטי-חברתיות, האלימות על כל סוגיה, הבריונות, הוונדליזם, צריכת הסמים והאלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: אך קהילה, יש לזכור, איננה נוצרת יש מאין.

אורלי לוי אבקסיס: יש צורך בהקמה, בהזנה, בטיפוח מתמיד של קהילה כיחידה חברתית.

אורלי לוי אבקסיס: אז המשרד לחיזוק וקידום קהילתי הוקם במטרה לבנות, לטפח, לחזק את ההון החברתי של מדינת ישראל כדי לנסות ולצמצם התנהגויות אנטי-חברתיות.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד מקדם תוכניות ופרויקטים להעצמת הקהילות השונות בחברה הישראלית, ופועל באמצעות אגפיו ושלוחותיו בשני מישורים מרכזיים.

אורלי לוי אבקסיס: המישור הראשון הוא מישור מניעתי, הפועל למניעת אלימות והתנהגויות סיכוניות ומזיקות ולהגברת תחושת הביטחון האישי באמצעות הרשות לביטחון קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: וכמובן גם המוקד הרואה – מי שלא מכיר, זה כל מה שקשור לכל אותן מצלמות שנמצאות גם במרחבים הציבוריים כדי למנוע התנהגויות של ונדליזם, התקהלויות, מריבות, ולעיתים, כן, גם סחר בסמים באמצע הלב של הקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר הזה הוא ביחד עם ה-105 ועם הרשות למניעה – תכף אנחנו נשנה לה גם את השם למלחמה באלימות, סמים ובאלכוהול – והאגפים השונים המוקמים במשרד.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שאנחנו מדברים גם על העצמה; העצמה שבעצם באה לבנות אצל האדם את התחושה של המסוגלות האישית, של היכולת, של הפוטנציאל, כמו שהיו קוראים לזה כשהיינו ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: האמונה בעצמך, שעם ארגז הכלים הנכון אתה יכול להגיע והשמיים הם הגבול.

אורלי לוי אבקסיס: אני נורא מאמינה בזה, כמי שהגיעה מבית שאן.

אורלי לוי אבקסיס: גם הייתי ילדה של שיקום שכונות חברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה ראית שם כמה ההעצמה הזו נתנה דווקא לאותם ילדים שההורים שלהם לא יכלו לתת להם את העטיפה החברתית.

אורלי לוי אבקסיס: מעבר לנושא של החינוך הפורמלי, אז בשעות אחר הצוהריים הייתה התרבות של לשבת על הברזלים.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה מאוד ילדים, לצערי הרב, נפלו מהברזלים האלה לעולם הפשע, עד שהמדינה הבינה שיש לה גם אחריות, וניצלו שם נפשות ממש.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאני פוגשת את אותם ילדים היום ורואה איפה הם נמצאים, אני מחייכת לעצמי ואני אומרת שיש נקודות בזמן שהמדינה מתערבת ומשנה את מסלול החיים שלהם בחזרה לנתיב הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: וזה עושה טוב לא רק לפרסונה עצמה, לא רק לבן אדם עצמו, למשפחה שלו, לסביבה שלו, לרשות שלו – בסוף בסוף לחברה כולה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בעקבות הקמת המשרד לחיזוק וקידום קהילתי מתוקף החלטת ממשלה מס' 31, הוחלט להעביר אליי ולמשרד סמכויות הניתנות לשר הביטחון פנים לפי חוק הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול, וכן את הסמכויות הנתונות לשר לביטחון הפנים לפי סעיף 36(ח)(ב) לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג–1973.

אורלי לוי אבקסיס: לאור האמור, וכצעד משלים להחלטת הממשלה, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הרשות באופן שיסדיר את פעולות הרשות תחת המסגרת הארגונית של המשרד לחיזוק וקידום קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: בחוק זה שמה של הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול ישונה, והיא תיקרא מעתה "הרשות הלאומית לביטחון קהילתי", שכן אנחנו סבורים כי השם המוצע ייתן ביטוי טוב יותר לפעילותה המרכזית של הרשות ביישום של תוכניות מקצועיות למניעת התנהגויות אנטי-חברתיות, אלימות ושימוש בסמים ובאלכוהול ברשויות מקומיות, תוך גיוס גורמים מובילים בקהילה לקידום פעולות בתחומים אלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שמהרגע שנכנסתי חשובים לי מאוד גם המדדים, אבל מעבר לזה – להפוך את הפן שהיה יותר אכיפה במסגרת של המשרד לביטחון פנים לעניין יותר קהילתי, יותר חברתי, יותר מכיל.

אורלי לוי אבקסיס: אז כפי שאתם יודעים וכפי שהחוק מוצג בפניכם, במסגרת התוכנית מוצע לתקן את הסעיפים השונים בחוק פקודת העיריות, את סעיף 36(ח)(ב) לפקודת הסמים המסוכנים ואת כל התיקונים הנדרשים, על מנת להפעיל אותה בצורה כזו שתעצים, תיתן תוכניות לקבוצות, העצמה אישית, העצמה קהילתית, בין אם זה לבן אדם שנמצא בתוך הבלוק שלו, בתוך השכונה שלו, בתוך העיר שלו – ובסוף זה שיתופי פעולה בין קהילות.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר כל קהילה מרוויחה את הכוח שיש בתוכה אבל גם את הכוח של הקהילה מנגד, כשמשתפים פעולה אחד עם השני.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבסוף יש פה באמת גם אמירה וחזון.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני רק אספר לכם שהצעת החוק הזו היא הנדבך האחרון בהעברה הפורמלית של הרשות לביטחון קהילתי למשרד לחיזוק וקידום קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: הרשות כמובן כבר פועלת בתוך המשרד ובהנחייתי מהרגע שהיא הוקמה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם שבמסגרת הזו מייד כשהגעתי נלחמתי על הזכויות של העובדים, שיעברו באופן מלא, כמי שמגיעה מבית שזה היה כל כך חשוב בו, הנושא של זכויות עבודה וכדומה – אנשים שבאמת רוצים להוציא לא רק את מחייתם אלא להביא פרנסה הביתה בכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם שכשהגעתי על השולחן שלנו היו למעלה מ-700 מכתבי פיטורים של כל מדריכי המוגנות בבתי הספר, ברחוב, באמת באותן נקודות.

אורלי לוי אבקסיס: נספר לכם שהצלנו אותם והצלנו פרויקטים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: הבאנו תקציבים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני הגעתי, אני יכולה לומר לכם, הייתה סכנה אמיתית לרשות למלחמה באלימות, סמים ואלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: 50% מהתקציב שלה נגרע בחתך של הקיצוץ הרוחבי שהיה.

אורלי לוי אבקסיס: המשטרה תמיד תעדיף יותר שוטרים ויותר ניידות, ולכן כל הנושאים הקהילתיים נחתכו בחצי.

אורלי לוי אבקסיס: 700 ומעלה מכתבי פיטורים היו על השולחן ואפס תקציב לפעילות של הרשות.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא רק שהצלנו את אותם אנשים ואת המשפחות שלהם ואת הפרנסה בעת הקורונה, הצלנו את התחום שבו הם עוסקים: מניעת אלימות, מניעת סמים, אלכוהול.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזאת בשורה אדירה.

אורלי לוי אבקסיס: מעבר לזה, הבאנו כספים נוספים לפרויקטים חשובים ביותר למניעת אלימות במשפחה, למניעת תופעות אנטי-חברתיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם, אני מתרגשת להיות פה היום ולהציג את זה, כי בעיניי זאת סגירת מעגל של אותה ילדה שגדלה בשכונות וראתה לפעמים את החברים עם הפוטנציאל בשמיים והאי-יכולת הכלכלית של ההורים לתת להם את ארגז הכלים.

אורלי לוי אבקסיס: בעיניי פה זאת איזו סגירת מעגל, כי אני מאמינה בכוח של הקהילה ובהבנה שכשאתה משקיע בילדים האלה, כשאתה משקיע באוכלוסיות האלו – אין לך משהו שהוא יותר פירות ממה שאתה מוציא מהבן האדם, מהאנוש.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מאמינה שכשאתה עוסק בחיים של אנשים ובמסלולי חיים שלהם, זאת אחת מהשליחויות הכי גדולות שבן אדם יכול ליהנות מהן בחייו, ואני שמחה על הזכות הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת, שתעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לשרה אורלי לוי אבקסיס.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

אליהו ברוכי: אני נועל בזה את רשימת הדוברים.

אליהו ברוכי: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת תהלה פרידמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מרב מיכאלי – נוכחת גם נוכחת.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברות הכנסת, אחד הדברים שמעידים בצורה הכי מפורשת על חוסר התפקוד של הממשלה הזאת זה העברת הסמכויות החוזרת ונשנית.

מרב מיכאלי: מעבירים סמכויות כאילו הן היו איזה חפצים שמסדרים אותם שנייה רגע לראות: אולי נראה יותר יפה ככה, אולי בעצם זה עובד יותר טוב ככה?

מרב מיכאלי: כאילו כולנו מין פיונים כאלה, מזיזים אותנו על הלוח.

מרב מיכאלי: לוקחים סמכויות מהמשרד הזה, מעבירים למשרד; לוקחות מהמשרד הזה, מעבירים למשרד שקר כלשהו אחר.

מרב מיכאלי: הינה לכם הדוגמה לאיך משחקים בצורה הצינית והבזויה ביותר בחיים של אזרחיות ואזרחי ישראל: לוקחים רשות חשובה מאין כמותה להתמודדות עם הבעיה הכל-כך כואבת של סמים ואלכוהול, הבעיה של התמכרויות, שעולות בחיי אדם; התמכרויות שהורסות חיים ומשפחות, שהורסות לא רק את האדם אלא גם את מי שמסביבו; התמכרויות שלעולם נובעות ממצוקות גדולות וקשות, כלכליות ואחרות, מפגיעות מיניות עמוקות, מהתעללות בילדות, מטראומות של מלחמה.

מרב מיכאלי: את כל הדברים האלה לוקחים ברשות – לא מספיק שלפני בערך שלוש שנים העבירו אותם ממשרד הרווחה למשרד לביטחון פנים מתוך אי-הבנה מוחלטת שמדובר במשהו שהוא טיפולי במהותו, לא משהו שהוא אכיפתי במהותו אלא טיפולי ושיקומי, אלא שעכשיו לוקחים את הרשות למאבק באלכוהול וסמים ומעבירים את זה למשרד שקר כלשהו לא קיים.

מרב מיכאלי: חיים של בני ובנות אדם, שזקוקות וזקוקים לטיפול הזה, באמת מאלה שהכי זקוקות וזקוקים, למשרד שקר כלשהו, שאין אותו.

קריאה: את סותרת את עצמך.

מרב מיכאלי: אבל מה הכי מדהים, את העברת הסמכויות המהוללת הזאת עושים פחות משבוע אחרי שהעבירו חוק לפיזור כנסת בקריאה טרומית.

מרב מיכאלי: ביד אחת מעבירים חוק לפזר את הכנסת, ויכול להיות שהממשלה הזאת בכלל לא תתקיים בעוד רגע, אבל באותה נשימה בכלל לא מתעכבים לחשוב שאולי במצב כזה זה לא הדבר הכי הגיוני לקחת רשות שאמורה לטפל בהתמכרויות ולהעביר אותה למשרד שתכף גם לא יהיה קיים בכלל.

מרב מיכאלי: חרפה, ממש, אבל.

מרב מיכאלי: בושה, זלזול בחיי אדם.

מרב מיכאלי: הצורה הנמוכה ביותר של אינטרסים פוליטיים קטנים ועלובים למול חיים של אזרחיות ואזרחים באחד הזמנים הקשים ביותר שהיו להם במדינת ישראל.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, מכובדיי חברי הכנסת, כן, דווקא בסמכויות שקשורות לשרה שמטפלת בנושאים החברתיים היה חשוב לי כאן, בערב הזה, דווקא לברך את מי שקידם את התוכנית לביטחון תזונתי בימים הללו, תוכנית שיוצאת כבר או-טו-טו לביצוע, השר הרב אריה דרעי, שמהסך הכולל של כל המיליארדים שהוקצו בתקופת הקורונה ביקש 700 מיליון שקלים.

אוריאל בוסו: והיו הרבה מריבות עם כל מיני גורמים: מה עם אלה שמוגדרים כך וכך, אחוזי הנחה בארנונה, והנכים, ונתמכי הביטוח הלאומי, אבל הייתה הסכמה אחת: שזה כסף שמגיע בסוף לאנשים שאין להם לובי.

אוריאל בוסו: יש אנשים שיש להם לובי בממשלה – יש מי שייצג את התעופה, יש מי שייצג את התחבורה, יש מי שייצג את הקניונים.

אוריאל בוסו: ולפעמים אין מי שייצג בדיוק את השכבה מהעשירון הכי הכי תחתון, שזו האוכלוסייה שצריכה לקבל שוברים של כסף לאוכל.

אוריאל בוסו: בימים הללו, אותם 700 מיליון שקלים, לאחר מסכת ארוכה של תלאות מול פקידי האוצר ומשפטנים, התוכנית יוצאת לביצוע – לתת לאותן 150,000 משפחות, בתי אב, תלושים למזון.

אוריאל בוסו: לא לקנות בהם מותרות, לא טיסות לדובאי – אוכל ליום-יום.

אוריאל בוסו: תוכנית רב-שנתית שבסוף תחזיר להם טיפה את הביטחון בתקופה הקשה הזאת.

אוריאל בוסו: אז צריך לזכור שבזמן של מלחמות יש אי של שפיות.

אוריאל בוסו: יש מי שגם כן, בכל התקופה הזאת נלחם בממשלה לא על הדברים הבומבסטיים אלא על הדברים שלא רואים מעל הנייר; הדברים שנמצאים מאחור, ואין מי שיזעק אותם.

אוריאל בוסו: ועל כך מגיעה לו תודה וברכה.

אוריאל בוסו: אני רוצה לומר לפעמים, גם לפקידים שמעכבים בדרך את התוכניות – ומי כמו השרה יודעת, בתוכניות החברתיות שהיא מקדמת, כמה היא צריכה לשכנע לפעמים את כותבי השורות בסוף: חבר'ה, תצאו לרחוב, תצאו לערי הספר, תצאו למקומות שבפריפריה, ותבינו שיש באמת מי שאם אתה נותן לו 1,000, 2,000, או 3,000 שקל לאוכל, נתת לו אוויר, מחיה.

בועז טופורובסקי: מי שזכה במכרז זה שופרסל, שנהייתה מונופול, ובמקום שבכסף הזה יקנו במכולות השכונתיות – – – באמת – – – רק למקום אחד, לשופרסל.

בועז טופורובסקי: מי שלא יכול להגיע, לא יקבל.

אוריאל בוסו: אני לא נכנס לפרטים הללו, מי זכה או לא זכה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אליהו ברוכי: תודה.

בועז טופורובסקי: – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלי אבידר – מוותר; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמית הלוי – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אריאל קלנר – נוכח.

אליהו ברוכי: בבקשה.

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: הוא ויתר בחוק הקודם.

אליהו ברוכי: בחוק הקודם הוא ויתר.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, לפעמים יש בשיח הציבורי הרבה מאוד זריקות בוץ הדדיות אבל לפעמים יש ויכוחים שמסתירים מאבקים בין אמיתות גדולות.

אריאל קלנר: באחרונה אני קורא התבטאויות נגד מינויו של אפי איתם לראשות יד ושם.

אריאל קלנר: אני קורא ונחרד מהאבסורד שאליו הגענו.

אריאל קלנר: אותם נאורים בעיני עצמם לא מתביישים.

אריאל קלנר: הם לא מתביישים לומר שהסיבה שבגללה אסור למנות את אפי איתם לתפקיד יושב-ראש יד ושם היא משום שהוא ימני, איש ימין.

אריאל קלנר: ממש, בפשטות כזאת.

אריאל קלנר: יודעים מה, לפעמים אני קורא ואומר לעצמי, אדוני היושב-ראש: יש לימין גם מה ללמוד מהם.

אריאל קלנר: אבל יש פה אבסורד נוסף, שהוא אפילו יותר מזעזע.

אריאל קלנר: מתחת לאינטרס הפוליטי של השמאל לשמור על מוקדי כוח ומשרות יש גם שכבה עמוקה מאוד של ריקבון מוסרי.

אריאל קלנר: יש פה מחשבה שהלקח של השואה הוא החובה להילחם בכל גילוי עצמי של לאומיות, להיאבק בכל עמדה של פטריוטיות יהודית, להוקיע כל אהבת מולדת, עם או מדינה.

אריאל קלנר: אפי איתם פסול בעיניהם בגלל שהוא יהודי גאה במורשתו, שסבור שעם ישראל הוא עם סגולה, שארץ ישראל ניתנה לעם ישראל, ושצריך להשכים ולהרוג את מי שבא להורגנו.

אריאל קלנר: הם מתנגדים למינוי של אפי איתם מסיבה פשוטה, והיא חמורה ביותר: הם איבדו את היכולת להבחין בינו ומה שהוא מייצג לבין נאציזם.

אריאל קלנר: קשה להם לראות יהודי גאה במורשתו ובעמו, וזה, אדוני היושב-ראש, דבר נורא.

אריאל קלנר: הם לא מבינים שלהיות בן גאה לעם היהודי, העם שאותו היטלר רצה להשמיד בגלל היותו מחולל המוסר בעולם, זה האויב הגדול ביותר של הנאציזם.

אריאל קלנר: אומר זאת בפשטות: המטרה של יד ושם איננה לשכנע את העולם שאנחנו פציפיסטים, שונאי לאומיות; המטרה של יד ושם צריכה להיות חינוך היהודים להיות יותר גאים במורשתם הלאומית והערכית ולהיות מוכנים להגן עליה מכל אויב ושונא, כדאי לעולם לזכור זאת ולהכיר בכך.

אריאל קלנר: לקח השואה האמיתי הוא להיות פחות כמו הפרופסורים חותמי העצומות ויותר כמו גיבור ישראל אפי איתם.

אריאל קלנר: לפני 80 שנה היו לנו פרופסורים בשפע.

אריאל קלנר: לא זכור לי שזה עזר במיוחד.

אריאל קלנר: אם היו יותר אפי איתם לפני 80 שנה, אולי לא הייתה שואה.

אריאל קלנר: תודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אריאל קלנר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: האמת, לא התכוונתי לדבר עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אני לא רואה שר – אורלי, סליחה.

יוליה מלינובסקי: לא התכוונתי לדבר עכשיו, אבל בסוף, אתה יודע, היום שעבר היום בכנסת.

יוליה מלינובסקי: הייתי היום בוועדת הקורונה בשני דיונים שאנשים שם התפרקו.

יוליה מלינובסקי: דיברו מדם ליבם בכאב עצום.

יוליה מלינובסקי: אחד היה על עולם הספורט, הכושר, המחול, ואם מישהו לא יודע שלושה מתאמנים התאבדו לאחרונה.

יוליה מלינובסקי: העסקים נסגרים.

יוליה מלינובסקי: הממשלה אפילו לא טרחה לשלוח נציגים לוועדה.

יוליה מלינובסקי: שלחו פקידות זוטרה, שבכלל – זה סתם, זה לבזות אותם ולבזות את הכנסת ואת הוועדה ואת הנציגים.

יוליה מלינובסקי: הדיון השני היה על עולם התרבות.

יוליה מלינובסקי: באו אומנים.

יוליה מלינובסקי: מה זה תרבות?

יוליה מלינובסקי: זה לא רק כוכב נולד, האומנים הגדולים.

יוליה מלינובסקי: זה הרבה אנשים במעמד מאוד נמוך, זאת אומרת שהם מרוויחים ממש גרושים.

יוליה מלינובסקי: הם מתפרקים.

יוליה מלינובסקי: וגם שם לא היה מענה – לא בריאותי, לא אפידמיולוגי, לא כלכלי.

יוליה מלינובסקי: כלום, שום דבר.

יוליה מלינובסקי: כאילו הם שקופים.

יוליה מלינובסקי: אממה, כשיהיו בחירות – ויהיו כנראה בחירות – כולכם תדברו איתם, כולכם תעשו שם סיורים ותספרו כמה זה חשוב, כמה זה כואב וכמה אתם מזדהים איתם.

יוליה מלינובסקי: היום בוועדות אף אחד לא טרח להגיע.

יוליה מלינובסקי: אגב, לא ראיתי נציגים מהקואליציה, זה כנראה לא לכבודכם.

יוליה מלינובסקי: אבל עכשיו במליאת הכנסת, במה אנחנו מתעסקים?

יוליה מלינובסקי: להעביר סמכויות ממשרד האם, שמעולם זה היה שם, למשרד אחר – שאורלי, עוד חודש זה לא יהיה קיים.

יוליה מלינובסקי: עוד חודש זה לא יהיה קיים.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, זה בושה וחרפה שבזמן הזה, כשאנשים מתפרקים לחתיכות, מה שמעניין את הממשלה ואותך זה העברת סמכויות אלייך באופן אישי.

יוליה מלינובסקי: חוק פרסונלי לאורלי לוי.

יוליה מלינובסקי: הקואליציה כבר קיימת – כמה, שמונה חודשים.

יוליה מלינובסקי: לא מצאתם זמן?

יוליה מלינובסקי: היום?

יוליה מלינובסקי: במשבר הזה, כשהממשלה יושבת ודנה על הסגרים, על מה – מספרים שהתחלואה מאוד עולה, ככה לפחות אומרים לנו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו רואים משהו אחר בוועדות ובסטטיסטיקה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ממש צריכים להיות חוקרים פרטיים כדי להוציא מהממשלה הזאת נתונים אובייקטיביים ואמיתיים, כי כל הזמן יש הרגשה שעובדים עלינו.

יוליה מלינובסקי: זאת לא רק הרגשה, וכשתקום פה ועדת חקירה רצינית אחרי כל המשבר הזה, הרבה שרים בממשלה ומקבלי החלטות יצטרכו לתת תשובות.

יוליה מלינובסקי: ועכשיו אתם מתעסקים בהעברת סמכויות על משהו שעוד שנייה לא יהיה קיים?

יוליה מלינובסקי: בושה וחרפה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, היום נפגשנו עם כמה בעלי מסעדות גם בעראבה, בסח'נין, גם בנצרת, אנשים שפשוט הגיעו לפת לחם.

סונדוס סאלח: פתחו עסקים, עסקים ששגשגו לפני משבר הקורונה, ועכשיו הם משלמים מחיר כבד מאוד על מדיניות הטיפול במשבר הקורונה; המדיניות שמחזקת את החזקים ומחלישה את החלשים; המדיניות שעכשיו סוגרת יותר ביישובים הערביים, כשלא מוכח איך הסגר הזה אמור לטפל בתחלואה או בהתפשטות הנגיף.

סונדוס סאלח: האנשים האלה משלמים מחיר מהכיס שלהם, בזמן שכל מענקי הסיוע והבנקים, שאמורים עכשיו לעמוד לצידם של העסקים האלה, הפנו להם עורף, במיוחד ביישובים הערביים.

סונדוס סאלח: יותר מ-65% מהתיקים והעסקים שהופנו לבקש הלוואת או סיוע נדחו או בכלל לא טופלו כמו שצריך.

סונדוס סאלח: אנחנו דנו בוועדות על הסוגיות האלה, על האנשים האלה.

סונדוס סאלח: השמענו את זעקתם, אבל האנשים האלה הגיעו לפת לחם.

סונדוס סאלח: והם יפתחו במרד את המסעדות שלהם.

סונדוס סאלח: ואגיד לכם מה: הם צודקים.

סונדוס סאלח: הם צודקים, כי מה יעשו, יגנבו?

סונדוס סאלח: איך יביאו אוכל לילדים שלהם, איך יפרנסו את המשפחות שלהם?

סונדוס סאלח: איך יחזירו את החובות שלהם, את ההלוואות שלהם בבנקים, בזמן שהבנקים מתקשרים אליהם כי הם צריכים לשלם את החובות ואת התשלומים?

סונדוס סאלח: כל אחד מבקש מהם שישלמו את מה שהם מחויבים, אבל אף אחד לא מסתכל על הדרישות שלהם, על המצב הכלכלי שלהם, על המצב הנפשי שלהם.

סונדוס סאלח: אחד מבעלי המסעדות אמר: אני אתאבד אם אתם לא תמצאו לי פתרון.

סונדוס סאלח: אם אני לא אפרע את הצ'קים, אם לא אפקיד כסף לבנק שלי, הכנופיה או משפחת הפשע תבוא ותירה עליי לבית או תירה באחד מבני המשפחה שלי.

סונדוס סאלח: למה אנחנו מחכים?

סונדוס סאלח: הגיעו מים עד נפש.

סונדוס סאלח: האנשים לא יודעים איך לפתור את הבעיות שלהם, הפלונטר הזה רק גדל ורק מחמיר, וההשלכות – עוד נראה השלכות מרחיקות לכת כואבות יותר בגוף, בנפש, בכלכלה, בבריאות, בחינוך, בכל דבר.

סונדוס סאלח: חבל שמקבלי ההחלטות כל כך מנותקים – גם מהמציאות, גם מהמקצועיות, גם מהכאב של האנשים האלה.

סונדוס סאלח: תודה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אדוני היושב-ראש, ברשותך, עליזה, אני מקווה שזה יהיה פחות משלוש דקות, שלא תכעסי עליי.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני, האמת, ויתרתי על רשות הדיבור בשני החוקים הקודמים, אבל החלטתי כן לעלות בחוק הזה.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני רוצה שני דברים.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: א.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני רוצה לברך את השופט מני מזוז על ההחלטה שלו, אחרי הרבה שנים בשירות הפוליטי, לפרוש מהחיים הפוליטיים.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני חושב שזו ברכה, זה דבר טוב, ואני מברך אותו שימשיך להצליח.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני רק רוצה לקוות מאוד שכשימנו שופט במקומו ובמקום שלושת השופטים שאמורים לפרוש – קודם כול שהשר ניסנקורן, שהחליט על שיתוף פעולה מלא עם הכנופיה, לא יהיה חלק מהוועדה למינוי שופטים, ותהיה מערכת אחרת עד אז.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אני מקווה שזו תהיה בשורה טובה, ואולי גם יחליפו את השיטה של חבר מביא חבר, ויהיה איזשהו פרצוף אחר במערכת הפוליטית המקבילה שנמצאת כאן בגבעה.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: עכשיו אני רוצה לדבר על החוק הזה.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: תשמעו, בחוק הקודם עמדו פה אנשים ודיברו בפתוס על המשבר הפוליטי, משבר הקורונה ואיך זה שמעבירים ממשרד למשרד.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: עלו פה נציגי האופוזיציה, ובפתוס מסבירים שהנושא הזה, בגלל הקורונה – חבר'ה, תקשיבו – בגלל הקורונה לא צריך לטפל בסמים, לא צריך לטפל באלכוהול, לא צריך לטפל באנשים עם בעיות כי יש קורונה, ולכן – תקשיבו טוב למה שאני שמעתי – לכן צריך להשאיר את זה במשרד לביטחון פנים, שהשוטרים יטפלו בזה, ולא בקהילה.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: אם אתם הבנתם, זה אולי ההיגיון שם בכנופיה.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: לא כאן.

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, תודה רבה, במיוחד על הקיצור.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת חמד עמאר – מוותר; חבר הכנסת יבגני סובה – מוותר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו שומעים עוד ועד הדלפות ודברים שיוצאים מקבינט הקורונה – אם כן יהיה סגר לילי, לא יהיה סגר לילי.

מיכאל מלכיאלי: ואין ספק שכשיש מדד תחלואה שעולה, אנחנו צריכים לתת את הדעת איך אנחנו מקפידים יותר על ההנחיות.

מיכאל מלכיאלי: יש נושא שאני לא שומע, לא מדברים עליו: מאות ואלפי זוגות בארץ ישראל מחכים למוצא פיה של הממשלה – איך עושים חתונות.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני אמרתי את זה כמה פעמים ואני חוזר ואומר עוד פעם.

מיכאל מלכיאלי: מי שמשלה את עצמו שאין חתונות ערב-ערב בהרבה ערים במדינת ישראל, הוא פשוט בת יענה.

עודד פורר: אז למה לא פתחתם את האולמות?

עודד פורר: למה לא פתחתם את האולמות?

עודד פורר: אתם בממשלה.

עודד פורר: למה לא פתחתם?

מיכאל מלכיאלי: אני אענה לך, אני אענה לך.

מיכאל מלכיאלי: אתה שואל שאלה טובה, אני אענה לך.

מיכאל מלכיאלי: צריך וחובה לתת את הדעת על אותם זוגות שלא יודעים איך להתחתן.

מיכאל מלכיאלי: במקום להיות עסוקים ביום הכי יפה מבחינתם בחיים, הם צריכים לחשוב איך הם גונבים את המשטרה, ואיך מחביאים את עצמם, ואיך מתחתנים.

מיכאל מלכיאלי: יש מתווה שהשר דרעי דיבר עליו בקבינט הקורונה, בממשלה, וזה לאפשר בקפסולות, שלא יהיו הדבקות בין אחד לשני.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אלפי צעירים וצעירות מחכים למוצא פינו, ואין, אין תשובות.

מיכאל מלכיאלי: זה נושא אחד.

יבגני סובה: גם כשאתה – – – זוגות שאי-אפשר שיתחתנו בישראל.

יבגני סובה: בוא נכניס גם אותם.

יבגני סובה: מיכאל, בוא נכניס גם אותם.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, לכן אני חושב שצריך לאשר חתונות במדינת ישראל – –

יבגני סובה: 9,000 שצריכים לטוס לחוץ לארץ.

מיכאל מלכיאלי: – – בצורה מפוקחת.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

יבגני סובה: 9,000 כל שנה, זוגות.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני אומר שצריך בצורה מפוקחת – – –

יבגני סובה: בוא נכניס אותם, ניתן להם פה להתחתן ואז – – –

עודד פורר: אז אתה בעד?

מיכאל מלכיאלי: אני בעד חתונה מפוקחת.

יבגני סובה: תגיד שאתה בעד.

יבגני סובה: תגיד שאתה בעד, אני אתמוך בך.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני אומר – – –

יבגני סובה: מיכאל, אני אעמוד איתך בכל – – – בשביל לפתוח אולמות, אם אתה תהיה איתי בעד.

מיכאל מלכיאלי: אני איתך שצריך לקיים חתונות בצורה מפוקחת, כן.

יבגני סובה: גם רישום נישואים – – –

מיכאל מלכיאלי: גם רישום בצורה מפוקחת, כן.

יבגני סובה: תגיד לי, ראש המפלגה שלך יודע מה שאתה אומר?

מיכאל מלכיאלי: בצורה מפוקחת, כן.

יבגני סובה: ראש המפלגה שלך יודע את זה?

מיכאל מלכיאלי: בצורה מפוקחת.

מיכאל מלכיאלי: ויש מפקח אחד על מוסד הנישואים – –

יבגני סובה: זה כותרת.

יבגני סובה: זה הכותרת של היום.

מיכאל מלכיאלי: – – זו הרבנות הראשית.

מיכאל מלכיאלי: בעניין הזה אני מסכים איתך שצריך חתונות, אבל לבוא ולטמון את ראשנו בחול ולומר שזה יסתדר אחר כך – רבותיי, זו טעות, בגלל שערב-ערב קורות חתונות במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: נושא נוסף, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר שאני, בעזרת השם, ביום רביעי מעלה הצעת חוק שנקראת "לא תעמוד על דם רעך".

מיכאל מלכיאלי: כולנו מכירים ומוקירים את מוטי בן שבת, שעכשיו זו השנה שלו.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, מי לא הגיע לבית של משפחת בן שבת לנחם אותם על הבן שנפטר להם – שרים, ראש הממשלה, הרבה חברי כנסת.

מיכאל מלכיאלי: כולם סיימו את הנחמה, את הניחום, והלכו, חזרו הביתה.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, אני חושב שכנסת ישראל צריכה להכיר ולהוקיר את האנשים האלה, ולדעת איך – יש תמיכה לנפגעי טרור – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

מיכאל מלכיאלי: – – ויש עוד תמיכה לאנשים שנפגעו.

מיכאל מלכיאלי: אין סיבה בעולם שמדינת ישראל לא תכיר ותוקיר את האנשים – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: – – כמו מוטי בן שבת וכמו בן זיקרי, זיכרונם לברכה, שעשו משהו שהם לא היו מחויבים: הלכו וקפצו למותם.

מיכאל מלכיאלי: זו החובה שלנו להוקיר אותם.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שאני אעלה את זה בסופו של דבר, ואקבל את תמיכת הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

קריאה: מסכימים איתך.

מיכאל מלכיאלי: על הכול או על חצי?

יבגני סובה: זה כותרת.

עודד פורר: אבל גם אלה שאתה שולח אותם להתחתן בחוץ לארץ.

עודד פורר: איפה הם יתחתנו?

מיכאל מלכיאלי: בצורה מפוקחת.

עודד פורר: אני מזמין אותך להיות המפקח.

יבגני סובה: תן להם אישור.

יבגני סובה: מה זה מפוקח?

עודד פורר: דרעי יהיה הרב שמחתן, ואתה תהיה המפקח.

קריאה: לא, והוא יהיה הרב שמגרש.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני סובה, תודה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, שרת המתנ"ס, אוי הבושה, אוי הבושה.

יוראי להב-הרצנו: מה שהממשלה מבקשת היום מהכנסת לעשות הוא למסד פרקטיקה של שחיתות וסיאוב.

יוראי להב-הרצנו: למה שחיתות?

יוראי להב-הרצנו: שהרי המשרד לקידום וחיזוק קהילות מדומיינות, לא צריך אותו.

יוראי להב-הרצנו: כל ההקמה של המשרד הזה נועדה לאפשר את העריקה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ממחנה השינוי, עם הקולות של מצביעי מרצ, אל תוך הממשלה.

יוראי להב-הרצנו: ואיך חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס תעבור מהכנסת לממשלה מבלי לקבל משרד?

יוראי להב-הרצנו: אז המציאו משרד.

יוראי להב-הרצנו: ועכשיו, חברות וחברי הכנסת, צריך גם למצוא תעסוקה לשרה – קידום וחיזוק קהילות מדומיינות.

יוראי להב-הרצנו: הקהילות והחיזוק שלהן הם אומנם מדומיינים – –

אורלי לוי אבקסיס: המכורים המדומיינים?

אורלי לוי אבקסיס: הנשים בזנות המדומיינות?

אורלי לוי אבקסיס: תתבייש לך – – – המפלגה שלך.

יוראי להב-הרצנו: – – אבל התקציב של המשרד, התקציב של המשרד הוא לא מדומיין.

יוראי להב-הרצנו: תקציב הנסיעות של השרה לוי אינו מדומיין – –

אורלי לוי אבקסיס: לא אכפת לך מנשים בזנות, לא אכפת לך ממכורים, לא אכפת מאוכלוסיות – – –

יוראי להב-הרצנו: – – התקציב של הביגוד של השרה לוי אינו מדומיין – –

אורלי לוי אבקסיס: אתם העילית והשמנה, אתם – – –

יוראי להב-הרצנו: – – תקציב המנכ"ל של המשרד של אורלי לוי אינו מדומיין – –

אורלי לוי אבקסיס: ואתם – – – עם כפית זהב – – –

יוראי להב-הרצנו: – – בזמן שיש מיליון מובטלים.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שם כאשר יאיר לפיד היה שר אוצר.

אורלי לוי אבקסיס: ראיתי מה הוא עשה.

יוראי להב-הרצנו: הדרישה שלך לחלוב את התקציב הציבורי זו בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא – – – אוכלוסיות מוחלשות – – –

יוראי להב-הרצנו: את חרפה.

יוראי להב-הרצנו: הישיבה שלך בממשלה הזאת, העריקה שלך היא חרפה ובושה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא צריכה להגיד לך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם – – – כסף – – –

יוראי להב-הרצנו: ואני מקווה שכל חברי הכנסת יצביעו נגד – – –

אורלי לוי אבקסיס: או דאגתם לדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם עם אוכלוסיות מוחלשות?

אליהו ברוכי: חברת הכנסת, השרה, כבוד השרה, בבקשה – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם עם אוכלוסיות מוחלשות?

אורלי לוי אבקסיס: תתבייש לך.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם – – –

יוראי להב-הרצנו: התוכנית – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני אענה לו.

אורלי לוי אבקסיס: אני אענה לו.

יוראי להב-הרצנו: התוכנית החשובה, הרשות החשובה הזאת למאבק באלימות ובאלכוהול עושה פעילות קודש.

יוראי להב-הרצנו: היא קיימת לפני המשרד של אורלי לוי ואחרי המשרד של אורלי לוי.

יוראי להב-הרצנו: אבל עכשיו מה שאת מבקשת – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אליהו ברוכי: השרה, בבקשה, כבוד השרה, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: מה שאת מבקשת מהכנסת זה לשנות את השם, להעביר אותו אלייך, למצוא לך תעסוקה – – –

אורלי לוי אבקסיס: ולהביא – – –

יוראי להב-הרצנו: למצוא לך תעסוקה, כאילו אין לך מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה, יש לך כמה דקות סיכום.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, את יכולה אחר כך לעלות לסכם.

יוראי להב-הרצנו: כאילו אין בעיות אחרות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה – חבר הכנסת יוראי, עצרתי את השעון.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, יש לך אחרי זה את האפשרות לעלות לסכם.

אליהו ברוכי: בבקשה, לא באמצע הנאום.

אורלי לוי אבקסיס: – – – כדאי לך להקשיב למה שיש לי להגיד.

אליהו ברוכי: בסדר, בבקשה.

אליהו ברוכי: עוד מעט.

אורלי לוי אבקסיס: כדאי לכם להקשיב.

אליהו ברוכי: יהיה לך את הזמן.

אליהו ברוכי: בבקשה, תמשיך.

יוראי להב-הרצנו: מיסוד הפרקטיקה הזאת של השחיתות והסיאוב על חשבון משלם המיסים, על חשבון תקציב המדינה, שממילא הוא קטן וקטן בתקופת הקורונה – יש מיליון מובטלים, אבל אורלי לוי צריכה תעסוקה.

יוראי להב-הרצנו: היא צריכה משרד משלה, היא צריכה מנכ"ל, היא צריכה תקציב נסיעות.

יוראי להב-הרצנו: איך אחרת היא תצטרף לקואליציה?

יוראי להב-הרצנו: המחיר של התמיכה שלה בשלטון של נתניהו, כשהיא נבחרה כדי להפיל אותו, עולה הרבה כסף.

יוראי להב-הרצנו: וכל זה, אדוני היושב בראש, בזמן ש-40,000 סטודנטים נשארו בבית שלהם מאחר שהסגל הזוטר שובת.

יוראי להב-הרצנו: אז כן, השרה לוי, שיודעת לצייץ היטב בטוויטר שלה על כל בעיות העולם, וזה שהיא נפגשה וקידמה, ונסעה – – –

אורלי לוי אבקסיס: ועשיתי, ועשיתי, ועשיתי.

יוראי להב-הרצנו: ועשתה, ועשתה – את בעיקר טובה בלצייץ, גברתי השרה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, למעלה מעשור לא טסתי לחו"ל – – –

יוראי להב-הרצנו: והחרפה שאת מבקשת להמיט היום על הבית הזה – –

אורלי לוי אבקסיס: תבדוק כמה היושב-ראש שלך נסע לחו"ל.

יוראי להב-הרצנו: – – למסד את השחיתות שלך, למסד את המאוויים – –

אורלי לוי אבקסיס: כמה היושב-ראש שלך – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה, כבוד השרה, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: – – המאוויים האישיים שלך, השאיפות הפוליטיות שלך – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אליהו ברוכי: תודה.

יוראי להב-הרצנו: – – זאת חרפה, ואני מאוד מקווה שהכנסת הזאת, ראשית כול – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מקווה שיש לך כסף לתרום לעמותות, כי אני אתבע אותך דיבה – – –

קריאה: יאללה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתבע אותך, ואני אתן את זה לעמותות שנלחמות בסמים ואלכוהול.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: את מוזמנת.

אורלי לוי אבקסיס: אני אקח לך עד הגרוש האחרון על זה שקראת לי מושחתת – –

קריאה: יוראי, תגיד לה שתסיר את החסינות – – –

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – ואני אתן את זה לעמותות שעוסקות בנפגעי סמים ואלכוהול שאתם לא מכירים בהן, שאתה לא מכיר.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מקווה מאוד שיש לך כסף בחשבון, כי אם לא, תעבוד כל החיים שלך ותשלם לעמותות האלה.

יוראי להב-הרצנו: אני עובד – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה תשלם על הוצאת דיבה.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, כבוד השרה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תשלם על הוצאת דיבה.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, כבוד השרה, נא לתת לו לסיים, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – עד הסוף, עד הסוף.

אליהו ברוכי: כבוד השרה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה קורא מושחתת?

אליהו ברוכי: כבוד השרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה שנפגש עם נוני מוזס, משחיר את הפגישות שלו, הוא המושחת, אולי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי – – –

אליהו ברוכי: יוראי.

יוראי להב-הרצנו: אני – – –

אליהו ברוכי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אולי החבר שלך, כשהוא הוריד את המס על הג'וני ווקר – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הוא המושחת.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הבוס שלך, כשהוא הוריד – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: העלה את זה – – –

אליהו ברוכי: כבוד השרה.

קריאה: אדוני היושב-ראש, נראה לי שמנהלים לך פה את הדיון במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הוא – – –

קרן ברק: – – – תגובה.

קריאות: תעלי לדוכן.

אליהו ברוכי: תודה.

אליהו ברוכי: יש לך דקה לסיום.

יוראי להב-הרצנו: במקום לאיים על חברי אופוזיציה שמדברים מדם ליבם, אולי כדאי – –

קריאות: – – –

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: – – השרה לוי, שתנתבי את האנרגיות שלך לטובת הציבור שבזכותו נשלחת – –

אורלי לוי אבקסיס: אני אנתב – – –

קריאות: – – –

יוראי להב-הרצנו: – – לבית הזה, לשרת אותו מתוך הבית הזה, ולא מתוך הממשלה.

קריאות: – – –

יוראי להב-הרצנו: את עריקה, והפרקטיקות המושחתות שלך מכתימות את בית הנבחרים הישראלי.

יוראי להב-הרצנו: הנוכחות שלך כאן היא בזויה.

אורלי לוי אבקסיס: עד השקל האחרון אתה – – –

יוראי להב-הרצנו: ואני מקווה שהציבור הישראלי ישלח אותך הביתה – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה תממן – – –

יוראי להב-הרצנו: – – להיכן שאת שייכת.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תממן, אתה תממן בסוף – – –

קריאה: – – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: כבוד השרה, יש לך אפשרות לעלות לסכם, בבקשה.

אליהו ברוכי: רק רגע, שנייה, כבוד השרה, אני טעיתי, סליחה.

אליהו ברוכי: סעיד אלחרומי, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אם אנחנו מדברים על אלימות, סמים ואלכוהול, אני רוצה להזכיר לכם שעם הגשם בסוף השבוע, שבא בברכה על יישובי הנגב, אלפי תלמידים מהכפרים הלא-מוכרים לא הגיעו לבתי הספר.

סעיד אלחרומי: הם נשארו תקועים בכפרים האלה, בכפרים שיש בהם אלפי תושבים, בגלל שכל הדרכים שמקשרות בין הכפרים האלה לבין בתי הספר היו מוצפות בוואדיות, והיה בלתי אפשרי לנוע בדרכים האלה.

סעיד אלחרומי: הילדים האלה בכל שנה בימי החורף מפסידים ימי לימודים, ובסופו של דבר כולנו יודעים מה תוצאות הבגרויות ותוצאות מבחני המיצ"ב.

סעיד אלחרומי: הדרך מכאן קלה מאוד לאלימות, לסמים ולכל סוגי הפשיעה.

סעיד אלחרומי: כשאנחנו מדברים על פשיעה בחברה הערבית, אנחנו יודעים איפה המקורות: המקורות הם בזלזול בחברה הערבית, בזלזול בקהילות המוחלשות, ובעצם חוסר תשומת לב, שגובל אפילו בפשע נוראי כלפי האוכלוסייה הזו.

סעיד אלחרומי: זה קל מאוד להעביר, אדוני היושב-ראש, רשות ממקום למקום – בסדר, בין השרים, שיתחלקו בזה.

סעיד אלחרומי: אבל בסופו של דבר, מה התוצאות בשטח?

סעיד אלחרומי: התוצאות בשטח – אי-אפשר לחוש אותן.

סעיד אלחרומי: והתוצאות אומרות הכול בחברה הערבית: ארגוני הפשיעה משתוללים, איימן, ארגוני הפשיעה משתוללים, יש לנו כבר מעל 100 הרוגים, 100 נרצחים בחברה הערבית, ואף אחד לא נוקף אצבע.

סעיד אלחרומי: הם מתגלגלים – ישיבות, ועדות, הצהרות, אבל תכל'ס בשטח, שום דבר לא זז.

סעיד אלחרומי: לא תעזור רשות למלחמה בסמים, באלכוהול ובאלימות, ולא תעזור העברה של הרשות הזאת ממקום לאחר בלי התייחסות רצינית למה שקורה בחברה הערבית, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: והבסיס, הבסיס הוא מהחינוך.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אליהו ברוכי: כבוד השרה אורלי לוי אבקסיס תסכם את הדיון, בבקשה.

עוזי דיין: סליחה, כבוד היושב-ראש, אני יכול לשאול שאלה קצרה?

עוזי דיין: השאלה היא האם לא כדאי, אם אנחנו כבר עושים את כל המהלך הזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מודה לך על השאלה, אז לפני שאענה לשאר אני אענה לך.

עוזי דיין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך שקודם כול הצלחנו להקים אצלנו במשרד – בהחלטת ממשלה אנחנו מקימים עכשיו מרכז ניטור ארצי לכל הנושא של התמכרויות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה שואל מה זה התמכרות, הרי תופעת הסמים והאלכוהול היא רק נגזרת אחת מתופעות ההתמכרויות.

אורלי לוי אבקסיס: גילינו שהימורים, צפייה בפורנו וכדומה – יש הרבה מאוד סוגים של התמכרויות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להפוך להיות מרכז המידע, גם כל הנושא שמאגד וגם להביא פתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אדבר איתך גם על עיר ללא התמכרויות, שזה אחד מהפרויקטים ומהפיילוטים החשובים ביותר של המשרד, שאו-טו-טו יוצא לדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח מאוד, אם אתה מעוניין, לקבוע לך פגישה עם הצוות המקצועי של המשרד.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שיש לך מה להוסיף ולתרום.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו, חבר הכנסת הצעיר.

אורלי לוי אבקסיס: צעיר – אני לא יודעת אם בגיל או בניסיון או באינפנטיליות, אבל אתה בהחלט צעיר מאוד, כי מי שמדבר על המתנ"ס בזלזול שכזה מעיד מאיפה הוא בא, פריבילג אחד.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם אתה מדבר בזלזול על המתנ"סים – – –

יוראי להב-הרצנו: אני מדבר בזלזול עלייך ועל המשרד המדומיין שלך.

יוראי להב-הרצנו: משרד מדומיין – – – מדומיינות.

אורלי לוי אבקסיס: עד היום, כשהייתי חברה בקואליציה – –

יוראי להב-הרצנו: סליחה, אדוני היושב-ראש, "אינפנטיל" זה לא שפה פרלמנטרית.

אורלי לוי אבקסיס: – – נלחמתי בשר אוצר שביטל את כסף הילדים לחלוטין, מתוך מחשבה – כן, זה היה יאיר לפיד שניהלתי איתו מאבקים פה, ואפילו נענשתי.

אורלי לוי אבקסיס: כסף לילדים – לקח מילדים עניים, ממשפחות עניות, והוא אמר לי: אז מה, אבל החרדים גם נהנים מזה.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים של חרדים הם גם ילדים.

יוראי להב-הרצנו: את עריקה, את עריקה – – – הן מושחתות.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי טוב, אתה מדבר על מושחתים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני אמרתי את מה שאמרתי – –

יוראי להב-הרצנו: את ממסדת שחיתות.

אורלי לוי אבקסיס: – – וברור לך שבממשלת מיעוט אני לא רק שרה בכירה, אין ספק שאני בארבעת המשרדים החשובים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לכם יותר מכך, ניסו לקנות אותי מטעם יאיר לפיד וגנץ – –

יוראי להב-הרצנו: והצליחו לקנות אותך, והצליחו לקנות אותך.

אורלי לוי אבקסיס: – – שאני אחזור בי מאותו – – – ואמרו לי: כל ההצעות על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: הבוס שלך היה מוכן שאני אהיה שרת אוצר כדי לאפשר לו ממשלת מיעוט.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי לא גם לאוצר, אבל מעבר לדבר הזה – יש עתיד, המפלגה המדומיינת הזו, שהיא נמצאת אצל הפריבילגים הלבנים, המנותקים, המנותקים – –

יוראי להב-הרצנו: המפלגה המדומיינת הזאת קיבלה 33 מנדטים.

יוראי להב-הרצנו: את קיבלת אפס מנדטים.

יוראי להב-הרצנו: אפס מנדטים.

יוראי להב-הרצנו: את מנותקת.

יוראי להב-הרצנו: מפלגה של אפס מנדטים.

יוראי להב-הרצנו: מי מנותק?

יוראי להב-הרצנו: מי מדומיין?

אורלי לוי אבקסיס: – – כשבאתי לדבר עם יאיר לפיד על הדיור הציבורי, אדוני היושב-ראש, הוא אמר לי – ותקראו על זה, תיכנסו לארכיון – אני מבקשת שתשתיק אותו.

יוראי להב-הרצנו: מי מדומיין?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: היא קוראת לי אינפנטיל?

אורלי לוי אבקסיס: הוא בא ואומר לי: דיור ציבורי לא נמצא בלקסיקון שלי.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו כמה הוא היה מנותק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מגיעה לשיחה עם שר האוצר והוא לא יודע מה זה דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא חושב שכל דיור על בלוקים הוא דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: ניסיתי להסביר לו מה ההבדל בין דיור ציבורי, שפעם היה למעלה מ-30%, ובמקומות שבהם מסתכלים על האוכלוסייה ועל הטיפוח שלה, במקומות רבים בעולם, בין 17% ל-34% מכלל הדירות הן דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל נשארו רק 2%.

אורלי לוי אבקסיס: ניסינו להציל את זה; ניסינו להוסיף עוד דירות למלאי – הוא אמר לי: לא מעניין אותי, לא בלקסיקון שלי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, בגלל זה אתה מזלזל במתנ"סים, כי המתנ"סים קמו מתוך פרויקט שיקום שכונות חברתי מתוך משרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אני באתי מבית שבו שר השיכון וסגן ראש הממשלה עשה פרויקט מדהים – –

יוראי להב-הרצנו: את יודעת שהמתנ"סים היום סגורים?

יוראי להב-הרצנו: יש משרד למתנ"סים, אבל הם סגורים היום.

אורלי לוי אבקסיס: – – במשרד שהיה חשוב בעיניו.

אורלי לוי אבקסיס: אתם ביטלתם את כסף הילדים ולקחתם את האוכל מהפה של הילדים, וכשאני התרעמתי על זה, אמרתם לי: את לא תעבירי חוקים.

אורלי לוי אבקסיס: ולא העברתי חוקים בגללכם.

אורלי לוי אבקסיס: חוקים שעברו בוועדת שרים לחקיקה, שמתם עליהם וטו כי אני הגשתי אותם.

אורלי לוי אבקסיס: והעזתי לומר: המלך עירום.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר לפיד לא חברתי, וגם בא לקלקל.

אורלי לוי אבקסיס: היה שר אוצר, תחתיו היה שר בריאות, שר רווחה, שר חינוך – מהפכה חברתית אמיתית הוא היה יכול לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא עשה?

אורלי לוי אבקסיס: דאג לשמנת.

יוראי להב-הרצנו: את פשוט משקרת, את פשוט משקרת.

יוראי להב-הרצנו: את משקרת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא דאג לג'וני ווקר, והוא העלה את המס על הערק.

יוראי להב-הרצנו: שקרים.

יוראי להב-הרצנו: את פשוט משקרת.

יוראי להב-הרצנו: את מסיתה ואת משקרת כי את מושחתת.

אורלי לוי אבקסיס: – – – תשמעו מה חושבים עליהם.

אורלי לוי אבקסיס: כשעל ג'וני ווקר יורד לו המס, אתה מבין מה מעניין את שר האוצר דאז.

אורלי לוי אבקסיס: השמנת המתוקה והג'וני ווקר.

אורלי לוי אבקסיס: מנותקים הייתם ואתם נשארתם מנותקים.

יוראי להב-הרצנו: לפחות אנחנו לא מרירים כמוך.

יוראי להב-הרצנו: את מרירה.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי העניין שאם הייתי סוחרת על ההצבעה שלי היום הייתי בתפקיד הכי חשוב שיכול להיות, כשהבוס שלך שולח לי שליחים שאומרים שהכול על השולחן, אז אל תבואו ותלמדו אותי, כי אני שילמתי את המחיר הכי כבד עבור הממשלה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני עדיין חושבת שממשלת האחדות הזו, לא רק שהיא יכולה לעבוד, זה יהיה פשע להוציא אותה לבחירות בזמן שהחיסונים כבר בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני שומעת את החבר'ה של יש עתיד אומרים שהבחירות צריכות להיות לפני שהחיסונים יגיעו – אתם גוזרים גזר דין מוות על לא מעט מאזרחי המדינה ביודעין.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו לא אומרים את זה, ואת משקרת.

יוראי להב-הרצנו: את משקרת.

יוראי להב-הרצנו: את משקרת ואת מרירה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים לקחת אותנו לבחירות לפני שהחיסונים יגיעו, אדוני היושב-ראש.

יוראי להב-הרצנו: וזאת בושה וחרפה שאת שרה בממשלת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שהחיסונים יגיעו.

אורלי לוי אבקסיס: אוי לאוזניים השומעות והלא-מזדעזעות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אמשיך הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי מרב מיכאלי, הפנתרה השחורה – אני לא יודע מדוע לקחו לכרמן אלמקייס, אתם יודעים מה, את השם הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: היא הקימה את תנועת ה"לא נחמדים – לא נחמדות", והחולצות שלה, מהרגע שזה, אני אפילו בבית לא שמה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו.

אורלי לוי אבקסיס: האם השנה – דרך אגב, המפלגה שלך, אם אינני טועה, נמצאת בקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל האם גם הפעם, חברת הכנסת מיכאלי, יש בכוונתך ובכוונת בן הזוג שלך – מי שלא יודע, אבל כאשר אבדנו אבדנו:

אורלי לוי אבקסיס: מרב מיכאלי ובן זוגה ליאור שליין ניסו לחלק את מפלגת העבודה למין דבר מלוכני, ששני בני זוג יהיו ברשימה בשריונים.

אורלי לוי אבקסיס: כששאלו את מרב, היא אמרה: אני לא יודעת מי לפני מי.

אורלי לוי אבקסיס: האם נכון או לא נכון שביקשתם שריון לליאור שליין במפלגת העבודה?

אורלי לוי אבקסיס: האם נכון או לא נכון שרציתם לחלק – אם זה היה קורה בליכוד ושרה נתניהו הייתה מבקשת שריון, מה הייתם עושים?

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו נמשיך גם עם מרצ.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר תמר זנדברג נתנה לבן זוגה ואבי ילדיה להתנהל על הקופה של מרצ, להחליט מי יקבל מה ואיזה תפקידים, וכשאמרה על מי שהביאה אותה למפלגה, ומי שוויתרה לה על המקום שלה: ביוב, ביב שופכין – מי אמר למי?

אורלי לוי אבקסיס: תמר זנדברג אמרה לזהבה גלאון במאבק על הראשות.

אורלי לוי אבקסיס: הם ילמדו אותנו מוסר.

אורלי לוי אבקסיס: הם ילמדו אותי מוסר.

אורלי לוי אבקסיס: אני ויתרתי על תפקיד משמעותי כדי ללכת עם האני מאמין שלי, לאורך כל הקריירה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא קיבלתי מפלגה במתנה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הקמתי מפלגה יש מאין.

אורלי לוי אבקסיס: אני אמרתי לא גם לשר אוצר – הבוס שלך – שהציע לי, כדי שאני אסכים לממשלת מיעוט.

יוראי להב-הרצנו: קשקוש.

יוראי להב-הרצנו: שרת הקשקוש.

יוראי להב-הרצנו: שרת הקשקוש והבשבוש.

אורלי לוי אבקסיס: שאני אסכים לממשלת מיעוט – – –

יוראי להב-הרצנו: את שרת הקשקוש.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

יוראי להב-הרצנו: את שרת הקשקוש.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: את שרת הקשקוש.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הגיע הזמן – –

יוראי להב-הרצנו: – – – בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: – – להוריד עכשיו את המסכות.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

אליהו ברוכי: יוראי.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים מנותקים, פריבילגים – –

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

יוראי להב-הרצנו: איך אין לך בושה להסתכל לנו בעיניים – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: – – שלא מבינים מה מעמדו של מתנ"ס בחיי ילד קטן בשכונה בעיירת פיתוח.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני לקחתי את הרשות הזו – –

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

יוראי להב-הרצנו: שרת הקשקוש.

אורלי לוי אבקסיס: – – היא לא רק הייתה רשות בקריסה, אדוני השר, היא הייתה עם חצי מהאנשים עם מכתבי פיטורים, ועם 50% מהתקציב שלה.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתי?

אורלי לוי אבקסיס: הבאתי עשרות מיליונים, לא ממשרדים אחרים, למשרד הזה, לטיפול במאבק בסמים ובאלכוהול, לטיפול באוכלוסיות מוחלשות, לטיפול בקהילה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני, זה שהיא קוראת לי חבר כנסת אינפנטיל זו לא שפה פרלמנטרית, אני מבקש שתעיר לה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אני רק אפתח ולו במעט את המעט שאני יודעת, אנשים לא יצאו מכאן.

אורלי לוי אבקסיס: ליאור שליין ילך יתחבא מתחת לאיזה סלע, ואחרים.

יוראי להב-הרצנו: תעיר לה על זה שהיא קראה לי אינפנטיל – – – זו שפה לא פרלמנטרית, וצריך להעיר לה על זה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם מישהו יגיד שאני לא דוברת אמת – – –

יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן ששרה תקרא לחבר כנסת אינפנטיל.

אורלי לוי אבקסיס: אתה קראת לי מושחתת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תשלם על זה.

יוראי להב-הרצנו: שרת הקשקוש, ואני אקרא לך איך שאני רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: השחיתות הגדולה ביותר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: כשראש מפלגה מסוים נפגש עם מוציא לאור – –

אליהו ברוכי: אני שמעתי.

אליהו ברוכי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ומשחיר את הפגישות, ולכן הוא לא נחקר אם יש פה הון-שלטון-עיתון, זה אומר לך – רגע, אולי יש משהו בטענות שהאכיפה היא בררנית?

אורלי לוי אבקסיס: שהאכיפה היא בררנית?

מרב מיכאלי: אדוני, אני צריכה לבקש הערה אישית ואני רוצה להצביע, אז אני מבקשת הערה אישית.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אחרי ההצבעה, אתה יודע.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לכם שבכל מקום שאני נכנסת אני עושה את העבודה המקצוענית ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: מי שמזלזל במכורים, מי שמזלזל באוכלוסיית מצוקה, מי שמזלזל באוכלוסיית הקצה, לא ראוי שיהיה אפילו פה בבית הנבחרים, ושלא יפתח את פיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך, כל עובדי המתנ"סים עכשיו מסתכלים עליך בבוז ובסלידה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יחד איתם.

יוראי להב-הרצנו: הם סגורים.

יוראי להב-הרצנו: המתנ"סים סגורים, המתנ"סים סגורים, ויש להם שרה שחולמת על תקציב ציבורי.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: תודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי, אני מבקש.

אליהו ברוכי: תודה.

יוראי להב-הרצנו: המתנ"סים סגורים.

יוראי להב-הרצנו: הם לא פועלים.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: בבית שאן, שבה אני גדלתי – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי, קראתי לך אפילו בפעם שלישית.

אליהו ברוכי: תצא ותחזור להצבעה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – למתנ"ס היה מעמד מיוחד בחייו של ילד עני.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מזלזלים כי אתם פריבילגים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול (תיקון), התשפ"א–2020, קריאה ראשונה.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: ועדת העבודה והרווחה.

אלי אבידר: ועדת הכספים.

אלי אבידר: ועדת הכספים.

קריאה: עבודה ורווחה.

עודד פורר: ועדת הפנים.

עודד פורר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול (תיקון), התשפ"א–2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 20 בעד הצעת החוק, תשעה נגד.

אליהו ברוכי: אין הסכמה בין החברים לאיזו ועדה החוק יעבור, אז החוק יעבור לוועדת הכנסת לקביעה לאיזו ועדה החוק יעבור לדיון.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: חמש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: אני רק רוצה להגיב לשקרים שאמרה עליי כאן חברת הכנסת השרה אורלי לוי.

מרב מיכאלי: אני נבחרתי בפריימריז במפלגת העבודה.

מרב מיכאלי: לא ביקשתי שריון, לא הייתי זקוקה לשריון.

מרב מיכאלי: אני רצתי בפריימריז ונבחרתי בפריימריז, דבר שאורלי לוי מעולם לא עשתה.

מרב מיכאלי: אני מבינה שהיא הלכה מכאן בשביל לא להתמודד עם התשובות על השקרים שלה.

מרב מיכאלי: חבל, היה מעניין לראות מה היה קורה אם אורלי לוי הייתה מנסה לרוץ ולהיבחר במו עצמה.

מרב מיכאלי: לגבי ליאור שליין, התשובה היא לא.

מרב מיכאלי: הוא מעולם לא ביקש שריון.

מרב מיכאלי: הוא ממש לא זקוק לזה.

מרב מיכאלי: הוא כוכב טלוויזיה חשוב בתרבות הישראלית, מעולם לא ביקש שום שריון.

מרב מיכאלי: זה שאורלי לוי משקרת, זה לא מפתיע אף אחד ואף אחת.

מרב מיכאלי: אנחנו, איך להגיד, רגילות ורגילים לזה, אבל זוהי האמת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1377).

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית השמש או מתקן אגירה, בבית משותף), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: אני רק מציין שלחוק הזה הוצמדה גם הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אליהו ברוכי: את הצעת החוק הממשלתית יציג שר המשפטים אבי ניסנקורן.

אליהו ברוכי: לאחר מכן חבר הכנסת בועז טופורובסקי יציג את הצעת החוק הפרטית שלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נראה לי שאני בדיון פחות סוער כרגע מהדיון הקודם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק – אני חושב שזו הצעת חוק, אני מקווה, שתהיה בקונסנזוס של כל מפלגות הבית, כל סיעות הבית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המטרה היא להתחבר לצורך שקיים בשוק האנרגיה להגדיל את האנרגיה הסולרית, עם התועלות שלה גם בחיסכון אנרגטי וגם באיכות זיהום האוויר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו מדברים פה גם על התקנת אנרגיה סולרית אישית וגם אנרגיה סולרית של בית משותף כקבוצה שלמה של כל הדיירים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק מסדירה את זה, עושה הקלות, מקדמת את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שהיא יכולה להצעיד את מדינת ישראל קדימה לכיוון של אנרגיה סולרית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נמצא פה שר האנרגיה, שהוא הדוחף של תחום האנרגיה הסולרית, והציג לממשלה לפני תקופה לא ארוכה יעד לשנת 2025 ויעד לשנת 2030.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בשביל לעמוד ביעדים האלה אנחנו צריכים לדחוף כמה שיותר לאנרגיה סולרית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק באה להגשים את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מאוד מאוד מקווה שתהיה תמיכה פה אחד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה חשוב מאוד למשק הישראלי, חשוב מאוד לחברה הישראלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מברך על ההצטרפות של הצעת החוק הפרטית שתוצג בנושא הזה, ומקווה שעוד בכנסת הנוכחית נספיק להעביר את זה בשנייה ושלישית לטובת עם ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

אליהו ברוכי: שר המשפטים, תודה רבה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/1705/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי יציג את החוק, את הצעת החוק הפרטית.

אליהו ברוכי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

בועז טופורובסקי: אני אעשה את זה בפחות, צ'יק-צ'ק.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: בשנות השבעים ממשלת ישראל השכילה לחייב דודי שמש, והשאר היסטוריה.

בועז טופורובסקי: אני חושב שעכשיו במדינת ישראל הגיע הזמן שיהיו מתקנים פוטו-וולטאיים שיאפשרו להפיק מאנרגיית השמש חשמל.

בועז טופורובסקי: אפשר יהיה לעשות את זה בבניינים משותפים, ובמקום בהסכמה של כלל הדיירים – בהסכמה של שני שלישים מהדיירים.

בועז טופורובסקי: זה יוכל להיות common, זה יוכל להיות משהו שיהיה רחב, בהרבה מאוד משקי בית, בהרבה מאוד בניינים, וייהנו מזה כלל האזרחים במדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: זה יעזור גם כלכלית, זה יחסוך 4 מיליארד שקלים למשק, זה יעזור לכדור הארץ, כי זה חשמל ואנרגיה ירוקה, ואני מצפה מכולם לתמוך.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

אליהו ברוכי: ראשון הדוברים, השר יובל שטייניץ, שר האנרגיה, בבקשה.

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: יובל, זו התעללות בבני אדם.

יוליה מלינובסקי: התעללות בבני אדם.

יובל שטייניץ: אני אהיה מאוד קצר, אל תדאגי.

יוליה מלינובסקי: לא, אנחנו מכירים, אנחנו יודעים את היכולות שלך.

יובל שטייניץ: תודה.

יובל שטייניץ: אני אהיה מאוד קצר, אל תדאגי.

יובל שטייניץ: אני קודם כול רוצה להודות לאבי וגם למיקי על הסיוע בחוק הזה, וגם לך, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

עודד פורר: תודה תהיה בקיצור הדברים.

יובל שטייניץ: החוק הזה הוא חיוני כדי לעמוד ביעד שלנו של 30% אנרגיה סולרית מהשמש ב-2030, מה שיוביל אותנו למקום ראשון בעולם בהפקת חשמל מהשמש.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רק רוצה להסביר.

יובל שטייניץ: האבסורד הוא שכדי לעשות תמ"א 38, להרוס את הבניין, לבנות אותו מחדש, לא צריכים הסכמה של כל הדיירים, מספיק שני שלישים, אבל לשים פאנלים סולריים על הגג – אם יש לך בניין עם 20 דיירים, מספיק שאחד מתנגד היום, ואין פאנלים סולריים.

יובל שטייניץ: ולכן החוק הזה קובע שבהסכמה, בתמיכת שני שלישים מהדיירים, יוכלו לשים פאנלים סולריים על הגג.

יובל שטייניץ: כתוצאה מכך ננצל הרבה יותר גגות וזה יתמוך במטרה ששמתי, ביעד שגם הממשלה אישרה, של 30%, שזה בעצם מקום ראשון בעולם בייצור חשמל מהשמש תוך כמה שנים.

יובל שטייניץ: אז אבי, אני מודה לך שבדקה ה-90 הצלחנו להעביר את זה, ולמיקי גם כן, ולבועז ולכל מי שעסוק במלאכה.

יובל שטייניץ: זה לקדם את ישראל לתמהיל אנרגיה נקי, 70% גז טבעי שלא מזהם, 30% חשמל מהשמש שלא מזהם.

יובל שטייניץ: החוק הזה ייתן תנופה למאמצים האלה.

יובל שטייניץ: תודה רבה, ואני מבקש באמת מכולם – קואליציה, אופוזיציה – זה כל כך ענייני, זה כל כך לא פוליטי, אני מקווה שכולם יתמכו.

יובל שטייניץ: תודה.

יוליה מלינובסקי: זה היה הנאום הכי טוב שלך.

אליהו ברוכי: השר יובל שטייניץ, תודה רבה.

אליהו ברוכי: אני נועל את רשימת הדוברים, ונתחיל לעבור על הרשימה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת תהלה פרידמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר.

אלי אבידר: מוותר, אדוני.

אליהו ברוכי: מוותר.

אלי אבידר: השרה דיברה – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', בבקשה.

אלי אבידר: מיקי, מה עם המשלוחים החיים?

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

אלי אבידר: שאלה קבועה גם לך וגם לשר החקלאות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי וחברות הכנסת, החוק שעומד לעבור היום הוא חוק חשוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לנו צורך דחוף באנרגיה מתחדשת, והחוק הזה, שיפתור חסם בדרך להתקנת פאנלים סולריים על גגות בתים משותפים הוא חשוב, נותן מענה חשוב וראוי, עוד צעד קטן בדרך למטרה של הצלת כדור הארץ מהמשבר שאליו נקלע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל אני רוצה לנצל את הבמה ולדבר על נושא אחר לחלוטין, שלא קשור לסביבה ולא קשור לחוק אבל כן קשור בקשר הדוק לדמוקרטיה, שכמו כדור הארץ קצת נאבקת על חייה בימים אלו ממש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כחלק מתפקידי כיושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה יצאתי ביום שבת האחרון לבלפור, לראות מקרוב את ההפגנה ולפקח על עבודת המשטרה, אותה משטרה שמתנהלת תחת לחצים כבדים וללא מפכ"ל כבר שנתיים ברציפות, 734 ימים, כשבכל אחד מהימים האלה יכלו ראש הממשלה והשר לביטחון פנים למנות מפקד כללי למשטרה שיוכל לתפקד בעצמאות, בעצמאות הנדרשת מלחצים פוליטיים, אבל הם בחרו שלא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 734 ימים שראש הממשלה מחזיק את מפקדי המשטרה הבכירים בין הפטיש לסדן, שבהם כל שדרת הפיקוד מוחזקת ב-hold על ידי הדרג הפוליטי שאמור למנות אחד מהם לפקד על המשטרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל זה הופך את המשטרה שלא באשמתה לפוליטית, וזהו מצב בלתי נסבל במדינה שרוצה לשמור על משטר דמוקרטי תקין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ביום שבת האחרון בהפגנה בבלפור נחשפתי למגוון סיטואציות אלימות שלא לצורך, ומה שמדאיג אותי יותר מכול – אכיפה בררנית של המשטרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השיא היה דווקא בסוף, אני רוצה לספר לכם, כשהכיכר הייתה כמעט ריקה ורק מפגינים מעטים נשארו בה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואז הגיע אדם, פעיל מוכר, עם השלט "שמאלנים בוגדים".

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא התגרה במפגינים, שקראו לו ללכת, ותוך דקות האירוע הזה הפך להיות קטטה: קללות, אלימות ומהומה שלמה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל מה שהיה מזעזע בעיניי זאת העובדה שכל השוטרים שהיו שם פשוט לא הסכימו להתערב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חלקם באותה שעה חילקו דוחות למפגינים, וחלקם פשוט התעלמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למרות שאני, אתם יודעים, רק חברת כנסת ויושבת-ראש הוועדה שמפקחת על המשטרה, רצתי והתחננתי בפניהם, אמרתי להם: אתם חייבים לבוא לשם ולפרק את הקטטה הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': והם פשוט לא עשו כלום, זה היה מדהים, הם פשוט סובבו את הגב שלהם והלכו, אותם שוטרים ששעתיים קודם בהמוניהם פיזרו בברוטליות מפגינים שישבו על כביש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה מה שהם עשו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה לצטט כאן דברים שכתבה העיתונאית אור-לי ברלב – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': – – שמסקרת את המחאה: מתי את מבינה שבאמת איבדנו את המשטרה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשהמשטרה לא עושה דבר, כשהמשטרה נוטשת את תפקידה הכי בסיסי – לשמור על שלום הציבור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': משטרה שמפקירה קטטה היא כמו רופא שמפקיר פצוע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל הפגנה, שפל חדש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': די.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ובאמת די.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני פונה מכאן לראש הממשלה ולשר לביטחון פנים – ביזיתם את המשטרה, הפכתם את מפקדיה, שהם אנשים טובים וראויים, למפקדים שחרב מונחת על צווארם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבר שנתיים ימים שאתם יוצרים במכוון סיטואציה בלתי אפשרית – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': – – עבור מפקדי הגוף שאמון על ביטחון הציבור, והכול בשביל האינטרסים האישיים והפוליטיים שלכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבר 734 ימים שהגיע הזמן למנות מפכ"ל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל יום שפל חדש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': די.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח.

יוליה מלינובסקי: – – – זה לא קואליציה, לא אופוזיציה – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם היועץ המשפטי אמר – – –

אליהו ברוכי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – מוותרת; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: מוותר.

אליהו ברוכי: מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

מיקי לוי: אני פה.

אליהו ברוכי: מיקי פה, סליחה.

אליהו ברוכי: מוותר.

מיקי לוי: נוכח אבל מוותר.

אליהו ברוכי: נוכח ומוותר.

מיקי לוי: בדיוק – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: מוותר.

אליהו ברוכי: מוותר; חבר הכנסת יבגני סובה.

יבגני סובה: מוותר.

יבגני סובה: נוכח ומוותר.

אליהו ברוכי: נוכח ומוותר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – מוותר.

אליהו ברוכי: ובזה סיימנו את רשימת הדוברים.

אליהו ברוכי: אנחנו כרגע עוברים לשתי הצבעות נפרדות: הצבעה ראשונה על הצעת החוק הממשלתית, והצבעה שנייה על הצעת החוק הפרטית.

אליהו ברוכי: הצבעה ראשונה על הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית השמש או מתקן אגירה, בבית משותף), התשפ"א–2020.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית השמש או מתקן אגירה, בבית משותף), התשפ"א–2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אליהו ברוכי: יש לנו 11 בעד, אין נגד ואין נמנעים.

אליהו ברוכי: אני מוסיף את מיקי חיימוביץ' ועודד פורר, פינדרוס וסעיד אלחרומי.

אליהו ברוכי: יש לנו פה ארבעה, ובסך הכול 15 בעד.

אליהו ברוכי: החוק עובר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאות: למה לא לוועדת כלכלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, אנחנו הסכמנו על ועדת הפנים – – –

אליהו ברוכי: המציעים פה הסכימו על ועדת הפנים.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה נוספת, על הצעת החוק הפרטית, הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מתקן פוטו-וולטאי), התש"ף

אליהו ברוכי: –2020, של חבר הכנסת בועז טופורובסקי – – –

קריאות: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא לא לא.

קריאות: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אומר לך השר שהוא לא רוצה את זה בוועדת הכלכלה.

אליהו ברוכי: אז ועדת הכנסת תכריע.

אליהו ברוכי: זה יעבור לדיון בוועדת הכנסת.

אליהו ברוכי: הצעת החוק הקודמת, הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 34) (התקנת מערכת לייצור חשמל מאנרגיית השמש או מתקן אגירה, בבית משותף), התשפ"א–2020, תעבור לדיון בוועדת הכנסת – שם ייקבע לאיזו ועדה החוק יועבר לדיון.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הפרטית: הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מתקן פוטו-וולטאי), התש"ף

אליהו ברוכי: –2020, של חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

אליהו ברוכי: הצבעה, בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מתקן פוטו-וולטאי), התש"ף

אליהו ברוכי: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אליהו ברוכי: יש לנו 14 קולות בעד.

אליהו ברוכי: אני מוסיף את מיקי – את בהצבעה?

אליהו ברוכי: את עודד – אתה בהצבעה?

אליהו ברוכי: וסעיד אלחרומי ועודד פורר – בעד, אז יש לנו עוד ארבעה.

אליהו ברוכי: 18 קולות בעד.

אליהו ברוכי: הצעת החוק עברה, והיא עוברת לדיון – באיזו ועדה, הרב פינדרוס, חבר הכנסת פינדרוס?

 << קריאה >> יעקב פינדרוס: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תדבר עם השר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נו, מה?

אליהו ברוכי: אין הסכמה, אז גם הצעת החוק הזו עוברת לדיון בוועדת הכנסת לקביעה לאיזו ועדה החוק יעבור לדיון.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/858).

אליהו ברוכי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19) (שלילת אפוטרופסות מהורה בשל עבירה פלילית חמורה), התשפ"א–2020, לקריאה ראשונה, של חברי הכנסת גדעון סער, עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

אליהו ברוכי: יציג את החוק חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

אליהו ברוכי: עשר דקות לרשותך, בבקשה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מחמת השעה אני לא אשתמש בכולן, אבל אנחנו מביאים הערב לקריאה הראשונה את אחת מהצעות החוק החשובות שנדונו בכנסת הזו, בכנסת העשרים-ושלוש, ובעזרת השם אני מאמין שנזכה גם להכניסה לספר החוקים.

גדעון סער: לצערי, לפחות עד כה היו מעטות כאלה בכנסת הזאת.

גדעון סער: והכנסת, כאשר היא, בעזרת השם, תאשר בקריאה הראשונה את החוק הזה, מעבירה מסר ערכי ומוסרי חשוב כשהיא קובעת שלילה של האפוטרופסות בעבירות חמורות כמו רצח, ניסיון לרצח ואונס קטין שמתבצעות בתוך התא המשפחתי, המקום שאמור להיות מקום מוגן והופך לשדה קטל.

גדעון סער: וזה המסר שהכנסת עומדת לקבוע בחוק הזה: רוצח לא יכול להיות אבא, ואבא לא יכול להיות רוצח.

גדעון סער: זה צדק, כאשר אנחנו מכירים – שמענו גם בוועדה עדויות מאוד מאוד מזעזעות.

גדעון סער: תחשבו על המצב הלא-סביר, ההזוי, שילד שראה את אימו נרצחת לנגד עיניו עדיין נתון לאפוטרופסות של אותו אב אחרי סוג כזה של מעשה.

גדעון סער: זה ודאי נוגד את תחושת הצדק הטבעי בצורה הקשה ביותר.

גדעון סער: וכאשר אנחנו קובעים את הדבר הזה אנחנו גם נותנים יד למשפחות להשתקם מטראומה מזעזעת, מטרגדיה שקורית בתוך התא המשפחתי, ואנחנו מאזינים לזעקת הקורבנות וגם למשפחותיהם, שנופלות לא פעם קורבן לאחר הרצח להתעללות נוספת מצד הפושע.

גדעון סער: הייתי רוצה לומר שיהיה בכך אולי סוג של הרתעה אבל אינני רוצה להתיימר לומר דבר כזה לגבי חיות אדם שמסוגלות לסוג כזה של מעשים.

גדעון סער: כמו שאמרתי קודם, שמענו בוועדה לקידום מעמד האישה עדויות קורעות לב.

גדעון סער: קשה להאמין שאדם שנולד בצלם, גברתי היושבת-ראש, יכול לעשות את הפשעים ששמענו.

גדעון סער: אבל עובדה, זה קורה, וזה קורה מדי יום.

גדעון סער: אני רוצה לשבח את יושב-ראש הוועדה, את חבר הכנסת עודד פורר.

גדעון סער: אני הגשתי הצעה אחת, הוא הגיש הצעה שנייה, אנחנו מיזגנו את שתי ההצעות להצעה משותפת בוועדה והוועדה פועלת בחריצות ובמהירות – אבל לא על חשבון הדיון היסודי, אני חייב לומר את זה.

גדעון סער: יש לנו גם ויכוחים בסוגיות שונות בתוך הוועדה, כי זה מציב דילמות לא פשוטות, הנושא הזה, כשאתה מגיע לפרטים של ההסדר.

גדעון סער: אבל הוועדה בראשות חבר הכנסת פורר פועלת להשלים את החקיקה בכנסת הזאת, כאשר איננו יודעים כמה זמן נשאר לה לכהן וכמה זמן נשאר לעבודת חקיקה אפקטיבית.

מיקי לוי: חבר הכנסת סער, באיזה עבירות מדובר?

גדעון סער: מדובר בשלוש עבירות: בעבירה של רצח, ניסיון לרצח, ואונס קטין.

גדעון סער: אלה העבירות שעליהן הגענו להסכמה עם הממשלה.

גדעון סער: יש מחשבות מסוימות או דעות מסוימות שניתן להרחיב את גדר העבירות מעבר לשלוש העבירות האלה.

גדעון סער: סוכם שאנחנו נדון בכך בקריאה השנייה והשלישית אבל גם אני וגם חברי חבר הכנסת פורר התחייבנו להגיע להבנה בנושאים הללו מול הממשלה.

בועז טופורובסקי: חבר הכנסת סער, אני כמובן תומך בזה, אבל בהצעת החוק זה גם נאשם – שוללים אפוטרופסות גם מנאשם שלא הורשע.

גדעון סער: על פי הצעת החוק כפי שגובשה ומובאת לקריאה הראשונה אין שלילה מהנאשם אלא השעיה.

גדעון סער: השלילה הקבועה היא מהמורשע, ויש הבדל בין ההשעיה לבין השלילה.

גדעון סער: יתרה מכך – ובניגוד לעמדתי – בוועדה התגבשה עמדה שמאפשרת גם במקרים חריגים ויוצאי דופן לערער על העיקרון שקבוע ביסוד הצעת החוק – – –

בועז טופורובסקי: זאת אומרת, יש מקום לשלול זכות יסודית מבן אדם שהוא נאשם ועוד לא הורשע, אם זו עבירה חמורה, כמובן, והתפקיד הוא תפקיד עם אחריות.

גדעון סער: הצעת החוק כפי שאני הגשתי אותה התייחסה למורשעים.

גדעון סער: הצעת החוק השנייה, של חבר הכנסת פורר, התייחסה לנאשמים – – –

עודד פורר: אל תנסה לעשות את ההקבלה הזאת.

גדעון סער: חבר הכנסת פורר, אני הרי מתעלם.

גדעון סער: אני סבור שבגדר העבירות שאליהן התייחסנו, בחומרה של רצח או ניסיון לרצח, אפשר לקבל עיקרון של השעיה זמנית, כפי שקבוע.

גדעון סער: מחר, בהנחה שהמליאה תאשר היום את ההצעות, אני מבין שהנושא יובא להכנה לקריאה שנייה ושלישית, ככה שאם אנחנו נעבוד כפי שאני מבין שגם היושב-ראש מכוון, אנחנו נוכל, בעזרת השם, להשלים את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בשבוע הבא את, ואני חושב שבכך אנחנו נעשה דבר מאוד מאוד חשוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואללה, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מכהן בכנסת זה קצת יותר מחמש שנים, ואני חייב לומר שעם המינוי שלי לתפקיד יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה – אגב, הגבר היחיד שעשה אותו קודם הוא חבר הכנסת סער, ואולי לא בכדי נמצאנו שנינו, בלי שתיאמנו בינינו, מגישים את הצעות החוק האלה בנפרד, שהעקרונות שלהן דומים – אתה נחשף לשורה ארוכה של דברים שהציבור לא מכיר, או לפחות חלק נכבד מהציבור לא מכיר, ואני אומר את זה, שוב, כמישהו שלא עסק בנושאים האלה בשוטף.

עודד פורר: העדויות שאני שומע בוועדה – באופן שוטף, אני חייב לומר – על אלימות במשפחה, על אלימות מינית, הן לא עבירות ועדויות שיכולות לעבור לידך.

עודד פורר: וכשאני נחשפתי למקרה של שירה איסקוב, כשביקרתי אותה בבית החולים ודיברתי עם אימא שלה, אי-אפשר היה להישאר אדיש לחשש הזה לגבי הילד וגורל הילד שיצטרך להישאר תלוי באביו.

עודד פורר: את הדיון שאנחנו קיימנו בוועדה אני ביקשתי להתחיל דווקא בעדויות.

עודד פורר: הייתה עדות אחת שטלטלה את כל חברי הוועדה ואת כל מי שהיה בחדר בצורה, אני חושב, חסרת תקדים.

עודד פורר: אתה שומע את עדות האימא שמחזיקה את הילדה על הידיים כשהסכין מונפת מעליה, ומנסה להגן על הילדה בו זמנית כשהיא מגינה על עצמה, ואחר כך אתה מבין שמי שניסה לרצוח אותה ימשיך לאחוז ולהדק את אצבעותיו סביב גרונה בכל פעם שאותה ילדה, שהסכין הונפה גם מעליה, תצטרך להירשם למסגרת חינוכית, לקבל חיסון, ואפילו לטוס לחו"ל אם היא תרצה או לקבל טיפול פסיכולוגי בגין האירועים שהיא עברה.

עודד פורר: ולכן אני חושב שהצעות החוק האלה, שמובאות כאן יחד ומוזגו להצעה אחת, הן מהמוצדקות שעוברות כאן בבית הזה.

עודד פורר: אנחנו קובעים כאן נורמה מאוד ברורה: הרוצח לא יכול להמשיך לרצוח את הנפשות אחרי שהוא כבר רצח נפש אחת.

עודד פורר: ומי שניסה לרצוח לא יכול להמשיך לנסות לרצוח את הנשמות גם מתוך בית הסוהר.

עודד פורר: והקורבן לא יכול להמשיך להיות קורבן; אותו קורבן שניסו לרצוח אותו, אותה ילדה או ילד שנשארו וראו, וגם הם קורבנות, לא יהיו קורבנות גם בהמשך.

עודד פורר: ומה שעמד לנגד עינינו, חברות וחברים, בגיבוש הצעת החוק הזו, זה קודם כול טובת הקטין או הקטינה.

עודד פורר: ולכן אני חייב לומר שהתעקשנו להרחיב את הצעת החוק ממה שאושר בוועדת השרים, וקיבלנו את אישור השרים, גם שר המשפטים וגם שר הרווחה.

עודד פורר: הצעת החוק המקורית שאושרה בוועדת שרים דיברה על רצח וניסיון רצח, ואנחנו הרחבנו:

עודד פורר: הצעת החוק שמונחת בפניכם מדברת גם על אינוס כלפי קטין, מתוך הבנה שמי שאנס קטין לא יכול להישאר האפוטרופוס שלו.

עודד פורר: בין הקריאה הראשונה לשנייה ושלישית אנחנו מבקשים להוסיף עוד הרחבות.

עודד פורר: אנחנו נבוא בדין ודברים עם הממשלה, ויש נכונות, מתוך הבנה שהרבה פעמים גומרים את זה בעסקאות טיעון ופתאום ניסיון הרצח הופך להיות לחבלה בנסיבות מחמירות.

עודד פורר: גם כאן צריך לראות את הנתיב: מצד אחד, בלי לפגוע בזכויות, כמובן, ומצד שני לאפשר, כן, את אותה שלילה של אפוטרופסות ממי שרצה להרוג, ממי שרצה לפגוע, ממי שפגע באלימות מינית קשה באותו קטין או אותה קטינה.

עודד פורר: ואני חייב לומר שהצעת החוק הזו מקודמת מהר לא רק בגלל העבודה החרוצה שלי ושל חברי הוועדה ושל יוזמי הצעת החוק, אלא גם כאן, בכנסת, גם השרות והשרים מבינים את החשיבות של הנושא.

עודד פורר: לא נמצא כאן שר המשפטים, אבל ראוי לומר מילה טובה גם לשר המשפטים – ולא שאני חוסך ממנו מילים קשות, אבל במקרה הזה הוא הבין את העניין, נתן את התמיכה.

עודד פורר: הוא הולך עם הנושא הזה, מקדם אותו, וקשוב גם להערות של הוועדה.

עודד פורר: כך גם שר הרווחה.

עודד פורר: אני חייב לציין, כמובן, את השרה פנינה תמנו שטה, שיושבת כאן, שעוד כחברת כנסת הציעה הצעת חוק דומה.

עודד פורר: לפעמים צריך להישאר בבניין הזה מספיק זמן כדי לראות דברים שאתה הצעת בעבר קורמים עור וגידים לאורך השנים.

עודד פורר: ואני רוצה לציין גם את חברת הכנסת קרן ברק, שנלחמה יחד איתנו שהצעת החוק הזאת תגיע לוועדה לקידום מעמד האישה.

עודד פורר: והסיבה שאני נלחמתי שהיא תגיע לוועדה לקידום מעמד האישה היא לא כדי להאדיר את הוועדה אלא כדי לקדם את הנושא במהירות האפשרית.

עודד פורר: וכראיה, אני חושב שתוך דיון מעמיק אנחנו מביאים אותו היום לקריאה ראשונה, ונעביר אותו בקריאה ראשונה, ובעזרת השם, אני אומר לכם, בכוונתי לקיים רצף של דיונים כדי שכבר בשבוע הבא נצליח לאשר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית, להכניס אותו לספר החוקים, ולדאוג שגם על מי שכבר הורשע או מי שהוא נאשם ויושב בבית הסוהר הצעת החוק הזו תחול, ונקבע את הנתיב שגם שם תישלל האפוטרופסות.

עודד פורר: כלומר, אימא של שירה איסקוב ושירה איסקוב, שדרכן נחשפנו לאירוע זה, הציבור נחשף – גם הן יוכלו לשלול את האפוטרופסות ממי שאחז בסכין.

עודד פורר: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מרב מיכאלי: אני רוצה לברך את חבריי עודד פורר וגדעון סער שהביאו את החוק הזה, וגם הביאו אותו היום להצבעה בקריאה ראשונה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שאני חתמתי על הצעת החוק של עודד פורר לשלילת אפוטרופסות מהורה פוגע או רוצח, חלילה, בלב כבד – לא בקלות.

מרב מיכאלי: אני חושבת ששלילת אפוטרופסות מהורָה או הורה זה דבר מאוד מאוד דרמטי, מאוד מרחיק לכת, והלוואי שלעולם לעולם לא היינו נאלצות להשתמש בזה.

מרב מיכאלי: המקרים שתיארו שני מציעי החוק הם אכן מזעזעים, ואכן, לפעמים באמת אין לנו דרך אחרת להגן על ההורה שנותר או נותרה בחיים, על הילדות והילדים שנשארו – לפעמים באמת תינוקות.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה להזהיר את כולנו, וזה הדבר שהכי הכי חשוב לי להגיד על החוק הזה כאן ועכשיו: שלא נחיה בטעות ובאשליה שאם שללנו את האפוטרופסות מהורה פוגע ומהורה מסוכן אז פתרנו את הבעיה והצלנו את הילדות והילדים או את ההורה שנותר בחיים; שהצלנו אותם והם יחיו מעכשיו באושר ועושר עד עצם היום הזה.

מרב מיכאלי: התשובה היא לא, משום שהפגיעה תמשיך ללוות גם את הקורבנות, ואם הם לא יקבלו טיפול ושיקום אז הם יחיו בצילה כל החיים.

מרב מיכאלי: אבל לא פחות חשוב מזה – ההורה הפוגע, ההורים הפוגעים, ואני כבר לא מדברת על זה שבדרך כלל סוגי הפגיעה גם מגיעים מפגיעה, אבל אם הם יצאו יום אחד מהכלא או ממאסר או ממה שזה לא יהיה, הם עלולים לפגוע שוב.

מרב מיכאלי: ואולי יותר מכל דבר אחר, הדבר שאנחנו כחברה צריכות וצריכים לשאוף אליו הוא לשקם גם הורים פוגעים, כי ילדות וילדים כן זקוקים לקשר כמה שיותר בונה, קונסטרוקטיבי ואפשרי עם ההורים שלהם.

מרב מיכאלי: ילדה וילד, לפעמים עדיף להם קשר עם הורה פוגע מאשר חיים ללא הורים בכלל.

מרב מיכאלי: וצריך להגיד עוד דבר, למערכת לא תמיד יש משהו יותר טוב להציע.

מרב מיכאלי: הרבה פעמים ילדות וילדים ללא ההורים, מה מציעה להם המערכת?

מרב מיכאלי: ולכן אני אגיד שוב את מה שאמרתי פה בהקשרים רבים, שוב ושוב: שיקום, חברותיי וחבריי, זה דבר איטי, זה דבר סיזיפי, זה דבר שדורש הרבה משאבים, זה מורכב לעשות, אבל זה הדבר הכי הכי חשוב שאנחנו כחברה, כממשלה, כמדינה, חייבות וחייבים לעשות לאנשים שפוגעים.

מרב מיכאלי: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: מוותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מוותר; חברת הכנסת תהלה פרידמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלכס קושניר – מוותר; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, הצעת החוק הזאת היא בהחלט הצעה מאוד מאוד חשובה וחיונית, למרות שמאוחר.

סונדוס סאלח: בעולם מתוקן אנחנו לא צריכות ולא צריכים לעגן בתוך חקיקה חוקים או ליזום עוד חוקים על מנת לשמור על ביטחונם של אנשים בכלל ושל נשים בפרט.

סונדוס סאלח: אבל אנחנו רואים ועדים למציאות מורכבת, גם כלכלית, גם חברתית, גם פוליטית, גם רגשית, ולנוכח מגפה עולמית, שרק מקשה ורק מחמירה ורק גורמת לכך שהמרחב הציבורי וגם המרחב הפרטי מאוד מסוכן, מדד הביטחון של נשים הוא נמוך מאוד, ונשים יותר ויותר מרגישות שיש איום על חייהן.

סונדוס סאלח: אדם שרצח או שניסה לרצוח או שהורשע בעבירות מסוכנות כמו אונס או פגיעה בקטין לא יכול להיות אחראי ולא יכול לקבל החלטות, לא על הילדים שלו, לא על בת זוגו.

סונדוס סאלח: הוא צריך להיות במקום המיועד לו כבן אדם, כגבר אלים: מקום שיקומי – בית כלא וגם מקום שיקומי וטיפולי.

סונדוס סאלח: גם אני הצעתי הצעת חוק דומה מאוד, אנסה להצמיד אותה בקריאה הראשונה, שאוסרת על בן אדם שפגע באישה, רצח או ניסה לרצוח, או הוא מורשע ברצח ונמצא בכלא, להמשיך לקבל החלטות על הילדים שלו.

סונדוס סאלח: אזכיר לכם שהרוצח של ופאא עבאהרה – אנחנו כבר 20 ימים והוא לא נתפס, הוא עדיין חופשי ומאיים על חייהם של עוד נשים ועוד ילדים, הילדים שלו.

סונדוס סאלח: להזכיר לכם, הסכסוך ביניהם התחיל על הילדים, מי אחראי, מי ישמור על הילדים, אפרופו שמירה על הביטחון.

סונדוס סאלח: אם היה חוק כזה, ופאא עבאהרה כנראה הייתה עוד בחיים.

סונדוס סאלח: תודה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה.

סעיד אלחרומי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני בהחלט מצטרף לחברתי סונדוס ולחברים שדיברו לפניי ותומך בהצעת החוק.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזאת הצעת חוק ראויה מאין כמותה ולא צריך לתת פרס לפושע, לעבריין, בצורה כלשהי.

סעיד אלחרומי: אבל גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לדבר על סרטון חדש מבית היוצר של תנועת רגבים הימנית קיצונית שמסתובב ברשת בימים האחרונים, ובו ישנה הסתה פרועה נגד החברה הבדואית, נגד הצעירים הבדואים בנגב ונגד הכפרים הלא-מוכרים.

סעיד אלחרומי: ההסתה הזאת של תנועת רגבים לא הפסיקה בשנים האחרונות, והימין הקיצוני לקח אחריות על החברה הבדואית, על הרשות להסדרת התיישבות הבדואים, בחמש שנים – בכנסת העשרים, והמשיך לפחות שנה-שנה וחצי אחר כך.

סעיד אלחרומי: מעל 10,000 בתים נהרסו בתוך חמש שנים אבל שום דבר לא זז בנגב.

סעיד אלחרומי: לא זז, מכיוון שאנחנו, בעלי הקרקע, אנחנו מלח הארץ.

סעיד אלחרומי: אנחנו, תושבי הכפרים הלא-מוכרים, כל הסתה, כל סרטון שנוטף גזענות והסתה לא יזיז מאומה.

סעיד אלחרומי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני אומר לנוער הנגב, לבני ובנות הנגב שבכפרים שלהם, בכפרים הבלתי-מוכרים: למרות כל ניסיונות העקירה וכל האיומים וההסתה הגזענית מדי יום, ההבלגה שלכם והיאחזותכם בקרקע רק מתחזקות.

סעיד אלחרומי: כל ניסיונות העקירה יעלו חרס.

סעיד אלחרומי: ב-16 החודשים החולפים ניסו לעקור אותנו מח'רבת אל-ווטן והוציאו את הקרן הקיימת משם; ניסו לעקור אותנו מרוויס והוציאו את הקרן הקיימת; ניסו להוציא אותנו מעשירת אל-אטרש ונכשלו בכך.

סעיד אלחרומי: הם ייכשלו בכל מקום.

סעיד אלחרומי: ירצה מי שירצה וימאן מי שימאן.

סעיד אלחרומי: )

איימן עודה: (אומר בערבית: ייבנה בית במקום כל בית שייהרס.

איימן עודה: )

סעיד אלחרומי: (אומר בערבית: כל בית שייהרס, ייבנה בית במקומו, ובני הנוער בנגב יתקדמו בכפריהם.

סעיד אלחרומי: ירצה מי שירצה וימאן מי שימאן.

סעיד אלחרומי: ) תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה, אתה ברשימה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה – מוותר; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – לא פה; חבר הכנסת אריאל קלנר – גם אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איפה הוא?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא היה פה הרגע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יצא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת קרן ברק, את אחרונת הדוברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת מכל מי שלא יושב במקומו, זה הזמן לשבת.

קרן ברק: חבריי וחברותיי, אני מאוד שמחה להיות כאן היום ולברך את חבריי חבר הכנסת עודד פורר וחבר הכנסת גדעון סער על זה שאנחנו מצליחים להצביע כבר היום על הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה.

קרן ברק: אני גם חתומה על הצעת החוק של חבר הכנסת פורר, וגם הגשתי בעצמי הצעת חוק כזאת, שאני מקווה שאצליח להצמיד.

קרן ברק: אין ספק שמה שאנחנו עושים היום זה אחד הדברים המשמעותיים.

קרן ברק: צודקת חברת הכנסת מיכאלי שיש להסתכל על הכול בראייה רחבה ולעשות עלות מול תועלת.

קרן ברק: זה לא הדבר היחיד שפותר, כמובן שצריך שיקום ושיקום ושיקום.

קרן ברק: אבל אני חושבת שאזרחי מדינת ישראל בכלל לא מודעים לאבסורד של האירוע הזה.

קרן ברק: זאת אומרת, מה שאנחנו עושים היום, מבחינת אזרחי מדינת ישראל הם בטוחים שזה קיים מאז ומתמיד.

קרן ברק: הרי ההיגיון הבסיסי אומר שברגע שמישהו רצח, ניסה לרצוח, פעל למען פגיעה באישה או בילד או בשניהם יחד – האישה, תוך כדי שהיא חוטפת את הניסיונות גם מנסה לגונן על הילדים.

קרן ברק: הילדים צופים בדברים האלה.

קרן ברק: בוודאי שהעתיד שלהם כבר מההתחלה לא יהיה הדבר הכי טוב שיכול להיות, הרי אם הם היו עדים לזה, זה משהו שילווה אותם כל חייהם, גם אם נרחיק ואם הם יעברו טיפול.

קרן ברק: זה סיפור חייהם של אותם ילדים, אז לפחות את האיום הזה, את השליטה הזאת, את הטרור הזה של אותו אדם שניסה לפגוע, ובמקרים רבים גם הצליח, נוכל לשחרר.

קרן ברק: כי הוא רצח, או ניסה לרצוח, או אנס, ובאותה נשימה הוא גם זה שיחליט איזה טיפול רפואי, איזה מוסד בית ספרי, איזה חוג, האם ניסע לחו"ל, האם נתרחק – זה תהליך קבלת החלטות שבו השליטה שלו באותה משפחה לא נגמרת: הוא מחליט, הוא שולט והוא עדיין משליט את הטרור הזה.

קרן ברק: לפחות את זה ננתק.

קרן ברק: את הניתוק הזה – את החשש הזה, את הפחד הזה שהשליטה שלו ממשיכה להתקיים, את זה עשינו.

קרן ברק: זה שלב ראשון.

קרן ברק: זה לא פותר את הבעיה.

קרן ברק: גם המשפחה, גם האישה, גם הפוגע, גם הילדים הנפגעים, יצטרכו כל הזמן להיות מטופלים ומשוקמים, אבל את הטרור הזה ניתקנו, וזה השלב הראשון, הכל-כך ברור מאליו.

קרן ברק: כמו שאני אומרת, אני חושבת שאזרחי מדינת ישראל חושבים שזה קיים, הם לא מבינים שאותו פוגע גם ממשיך להחליט בחיי היום-יום הבסיסיים של הילדים באמת בדברים הכי קטנים.

קרן ברק: הרי בין גבר לאישה, גם במהלך הגירושים, כל הזמן צריכות להתקבל החלטות במשותף, זה החוק, וגם אם הוא פגע ההחלטות האלה ממשיכות להתקיים.

קרן ברק: את הניתוק הזה עשינו וזה השלב הראשון המתבקש שנעשה.

קרן ברק: אני מקווה מאוד שבאמת נוכל להרחיב את זה גם להורה פוגע בפגיעות מיניות.

קרן ברק: אני מקווה מאוד שגם את זה ננתק, ושמאותו הורה פוגע יישללו הזכויות האלה, זכויות אפוטרופוסיות.

קרן ברק: הוא כנראה יישאר ההורה אבל הניתוק הזה של הטרור והשליטה, זה השלב הראשון.

קרן ברק: זה חוק מתבקש.

קרן ברק: אני מברכת, ואני מקווה מאוד שבשבוע הבא נעמוד כאן בקריאה שנייה ושלישית לפני שכל המקום הזה מתפזר.

קרן ברק: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת גדעון סער, תרצה לסכם או שנעבור להצבעה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעבור להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אני מבקשת באמת – – –

עודד פורר: אני אצביע מפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

אוסאמה סעדי: שנייה.

אוסאמה סעדי: נעלה למעלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי שיכול, בבקשה, להגיע למקומו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קרן, בבקשה, גם.

עודד פורר: אני גם אעלה למעלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יופי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מאוד מודה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קצת ספורט גם.

עודד פורר: שר הספורט פה, אז אני ארוץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אחכה להם.

יוראי להב-הרצנו: מיקי, מחר יש משהו טבעוני בכנסת, אולי תנצלי את ההזדמנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מחר בשעה 12:00 – כולם מוזמנים – יש במזנון הכנסת מזנון טבעוני לכבוד יום זכויות בעלי החיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בכלל אנחנו מקדישים מחר שלושה דיונים לנושא הזה.

יוליה מלינובסקי: דרעי לא ביטל מחר בבוקר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יוליה, את מוזמנת.

יוליה מלינובסקי: אה, באמת – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עד כה לא.

יוליה מלינובסקי: עד כה לא?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא מגיע מחר לדווח לוועדת הפנים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כולם הגיעו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19) (שלילת אפוטרופסות מהורה בשל עבירה פלילית חמורה), התשפ"א–2020, בקריאה ראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון מס' 19) (שלילת אפוטרופסות מהורה בשל עבירה פלילית חמורה), התשפ"א–2020, לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותוחזר לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכולם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום, לשאילתות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מתחילים בשאילתה לשר התרבות והספורט חילי טרופר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת סונדוס סאלח, את מלמעלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי, לא פה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חברת הכנסת סונדוס סאלח.

סונדוס סאלח: כבוד השר, לפי סעיף 3.3 במסמך שיצא ממשרדך בתאריך 16 באוקטובר 2020, רק ספורטאים גברים בליגות הנמוכות יותר הוחרגו באימון, ולא ספורטאיות נשים.

סונדוס סאלח: מדובר באפליה מגדרית בוטה ומעמד שונה לספורטאיות באותה ליגה, הסובלות מאפליה ממסדית ותת-תקצוב לאורך שנים כאשר 80 מיליון ש"ח מתקציב החסויות מועבר לליגת העל בכדורגל גברים.

סונדוס סאלח: ברצוני לשאול: איך מתכוון המשרד לתקן פגיעה זאת?

סונדוס סאלח: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

חילי טרופר: שלום, חברת הכנסת סאלח.

חילי טרופר: מה שאמרת באמת היה לכמה רגעים נכון אבל מאז שינינו ותיקנו את מה שהיה צריך.

חילי טרופר: בימים מאתגרים אלו עוסק משרד הספורט ללא לאות בהחזרת הספורט על פי מתווים מסודרים, המשתנים חדשות לבקרים בעקבות מצב התחלואה וקצב התפשטות נגיף הקורונה.

חילי טרופר: בסיכום עם איגוד הכדורסל וההתאחדות לכדורגל גם ליגות הנשים המשניות בענפים אלה קיבלו אישור לחזור לפעילות, תחת ההנחיות, כמובן, ובהתאם למתווה הכולל.

חילי טרופר: אנחנו נמשיך להחזיר את כולם, כמובן גם נשים.

חילי טרופר: באשר לתקציבי החסויות, שם זה יותר סבוך.

חילי טרופר: הסכמי השיווק שבין הטוטו לבין גופי הספורט השונים נועדו לקידום פעילותו העסקית של התאגיד באמצעות פרסום ושיווק לקהל הרחב של אוהדי וצרכני ספורט הנחשפים למיתוג ולתכנים הפרסומיים של הטוטו, המשמש כספונסר ליגת ווינר.

חילי טרופר: מזה שנתיים, מאז הרפורמה במועצה להסדר ההימורים בספורט, הטוטו, נותק הקשר בין משרד הספורט לבין תקציבי השיווק ואופן חלוקתם על ידי הטוטו, ובין כספי יתרת הרווחים של הטוטו לתקציבי התמיכה של המשרד.

חילי טרופר: הסכום שצוין בשאילתה, 80 מיליון ש"ח, לא אקטואלי כבר ארבע שנים.

חילי טרופר: אני יכול להיכנס איתך לכל הפרטים: קיים הסכם שיווק עיקרי עם הכדורגל בסך של 29 מיליון שקלים, כדורסל – 14, כדוריד גברים – מיליון, והסכם על חצי מיליון עם מינהלת כדורסל נשים.

חילי טרופר: חשוב לדעת שהשיקולים של הטוטו במתן חסויות שיווקיות לגברים ונשים הינם עסקיים ומסחריים, ואין למשרד הספורט דרך להתערב בהם.

חילי טרופר: הם כבר לא אצלנו, הטוטו.

חילי טרופר: זה מה שלא בידיים שלי; מה שכן בידיים שלי זה כמובן התקציב שנמצא אצלנו, ומשרד הספורט מקדם תפיסת עולם של שוויון מהותי תוך נקיטת צעדים אקטיביים לקידום של נשים בספורט.

חילי טרופר: לאור זאת משקיע המשרד סך של 1.5 מיליון שקל בשיווק ספורט נשים – מה שאצלנו – שגם נועד לשמש לשינוי עמדות באמצעות המרכז לקידום ספורט נשים אתנה, ולאחרונה אישרנו עוד 1.5 מיליון ש"ח נוספים לעניין זה.

חילי טרופר: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רגע, חכה, אולי תרצה להישאר כאן להשיב על השאילתה השנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לך שאלה נוספת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז, בבקשה.

סונדוס סאלח: תודה רבה על המענה.

סונדוס סאלח: בשנים האחרונות אנחנו עדים לתלונות על הטרדות מיניות או בתוך קבוצות הספורט או שבן-אדם שהוא שחקן כדורגל או שחקן בליגה מסוימת מנצל את התפקיד שלו או את המעמד שלו ומטריד מינית או פוגע מינית, במיוחד בקטינות.

סונדוס סאלח: האם יש תוכנית במשרד שלך לטיפול בסוגיה הזו, והאם יש מחשבה לקבוע סנקציות או הפסקת תמיכה בקבוצה שמאשרת לשחקן להמשיך בתוכה כשהוא פוגע מינית, במיוחד בקטינות?

סונדוס סאלח: תודה.

חילי טרופר: הסוגיה שהעלית היא כמובן חשובה מאוד.

חילי טרופר: אני מאוד מזדהה עם הדבר הזה, ובאמת לאחרונה יחד עם שר המשפטים הכנסנו פעם ראשונה חובה שכל אגודות הספורט צריכות להעמיד בתוכן מישהו או מישהי שאחראים לסוגיה הזו, כולל העברת הכשרות והשתלמויות בנושא.

חילי טרופר: כך אנחנו מכניסים את הדבר הזה.

חילי טרופר: האמירה הציבורית – גם אני כבר כמה פעמים התבטאתי סביב כמה עניינים שהיו בדבר הזה.

חילי טרופר: מבחינה חוקית, לקנוס קבוצה על זה שהיא ממשיכה לאפשר לשחקן זה כמובן לא משהו שהוא אפשרי, אבל כל מה שאפשר משפטית – נעשה, ובעיקר אנחנו עובדים על הצד הציבורי, בין השאר על ידי הדוגמאות שהבאתי עד עכשיו.

סונדוס סאלח: אני מזמינה אותך לחשוב על זה שיהיה אפשרי, כי אם קבוצה מאפשרת לבן אדם בתוכה, פוגע מינית, להמשיך להיחשף לדור הצעיר במיוחד, זה בעייתי.

חילי טרופר: המקרה שהיה הוא לא היה מובהק.

חילי טרופר: הרי הקבוצות הרבה פעמים הולכות על פי מה שהחוק אומר.

חילי טרופר: הן לא יכולות להפר חוק, כמו כל אחד מאיתנו.

חילי טרופר: והן אומרות: על פי החוק, הוא לא נמצא אשם, או משהו כזה.

חילי טרופר: אגב, הסיפור שהיה, הספציפי, שעליו אני מניח שאת מדברת, דווקא בקבוצה שם הבעלים היו אמיצים והוציאו את השחקנים האלה למרות שהמשטרה ניקתה אותם מהצד הפלילי.

חילי טרופר: גם אני הבעתי שם אמירה ציבורית, וגם הקבוצה לשמחתי הביעה אמירה ציבורית, ולכן בעיקר העבודה שלנו היא או ציבורית או באמת לחייב אותם להעמיד פונקציה, אדם או אישה שכמובן יהיו אחראים לתחום הזה בתוך הקבוצה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעבור לשאילתה של חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני השר, חוגי ספורט, ובפרט חוגי ספורט לילדים בכיתות א'–ד', עדיין סגורים.

מיקי לוי: הבריכות, אולמות הספורט, הסטודיו למחול והקאנטרי – כולם סגורים.

מיקי לוי: ברצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: מתי ייפתחו?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מהן ההצדקות האפידמיולוגיות לסגירתם, אם בכלל? 3.

מיקי לוי: מה עושה משרדך על מנת לפתוח אותם?

מיקי לוי: 4.

מיקי לוי: האם כבר גובש עבורם תו סגול?

מיקי לוי: 5.

מיקי לוי: אם לא ייפתחו בקרוב, האם ייפתחו בכלל עד סוף שנת הלימודים?

מיקי לוי: 6.

מיקי לוי: בכלל, כמה נדבקו בחוגים האלה?

מיקי לוי: אם יש למשרד הבריאות תשובות אפידמיולוגיות בנושא.

חילי טרופר: תודה, חבר הכנסת לוי.

חילי טרופר: למרות שהשאילתה נוגעת לחוגי ספורט, חשוב להבין שחוגים אלה כפופים להוראות הנוגעות לכלל החוגים בארץ במסגרת החינוך הבלתי-פורמלי אשר טרם חזרו לפעילות.

חילי טרופר: מבחינת משרד הבריאות אין הבדל בין חוגי ספורט לחוגי קרמיקה או כל דבר אחר.

חילי טרופר: משרד הספורט מקיים שיח שוטף עם משרד הבריאות, שבמסגרתו נדונים ומסוכמים שלבי החזרה לשגרה של הספורט בישראל, בהתאמה לשלבי מתווה החזרה לשגרה של משרד הבריאות.

חילי טרופר: חשוב לציין שבסך הכול תחום הספורט בישראל, בתוך עולם שהוא יחסית סגור, יחסית פתוח.

חילי טרופר: יש עוד דרך ארוכה.

חילי טרופר: גם החוגים, כמו שציינת, חדרי הכושר, סטודיו – על כולם אנחנו עובדים, מבחינתנו.

חילי טרופר: אבל בסוף אנחנו צריכים אישור של משרד הבריאות.

חילי טרופר: ועדיין, בסך הכול, קח בחשבון שכל הילדים והנוער בספורט התחרותי זה 70,000 ילדים, שהחינוך הבלתי-פורמלי עוד לא חזר, שחלק מבתי הספר עוד לא חזרו והם כבר פעילים כמה שבועות.

חילי טרופר: כלומר, אנחנו רואים ערך חינוכי מאוד גדול בעניין הזה.

חילי טרופר: הספורט התחרותי התאפשר – חוגים, לצערי, עדיין לא.

חילי טרופר: חוגי הספורט כרגע, לפי הצפי של משרד הבריאות, באוויר הפתוח, יתאפשרו בשלב ג' הקרוב, שאני לא בטוח שנגיע אליו, ובחוגים במבנה סגור – בשלב ד'.

חילי טרופר: שוב, לא מדובר דווקא על חוגי ספורט.

חילי טרופר: בכלל, זו תפיסתם.

מיקי לוי: בשטח פתוח מותר?

חילי טרופר: לא, עוד לא.

חילי טרופר: אסור חוגים – רק תחרותי.

חילי טרופר: תחרותי, אגב, מותר גם בפנים, גם בחוץ.

חילי טרופר: הם, מבחינתם – בשלב הבא יאשרו.

חילי טרופר: אני מאוד מקווה שנגיע אליו, כי יש עלייה בתחלואה ואני סקפטי קצת.

חילי טרופר: ספורט עממי, בוגרים: כבר כיום ניתן לקיים אימונים מודרכים, לרבות בתשלום, שלא במסגרת בית העסק, כלומר במרחב הציבורי או הפרטי, בכפוף למגבלות ההתקהלויות הכלליות ולשמירה על ריחוק של שני מטרים בין המשתתפים בפעילות.

חילי טרופר: ספורט עממי לבוגרים במסגרת בית העסק צמוד לחוגי הספורט וצפוי להיפתח שוב בשלבים הבאים.

חילי טרופר: בריכות השחייה פתוחות כבר כעת לפעילות של ספורטאים תחרותיים בכל הגילים – גם ילדים, גם מבוגרים.

חילי טרופר: בריכות ציבוריות, על פי הסיכומים מול משרד הבריאות, גם צפויות להיפתח בשלב הבא.

חילי טרופר: חשוב להגיד בהקשר של בריכות: כל מי שזה עבורו טיפולי או שיקומי גם יכול כבר לשחות.

חילי טרופר: מכוני הכושר וחדרי הסטודיו: הוגשו למשרד הבריאות כמה מתווים מפורטים – גם על ידינו, גם על ידם.

חילי טרופר: כרגע מאפשרים להם רק בשלב הבא או בשלב הבא הבא.

חילי טרופר: ההסכמות האלה כפופות, כמובן, להחלטת הקבינט והחלטות הממשלה בהתאם.

חילי טרופר: לגבי השאלה ששאלת בנוגע להצדקות אפידמיולוגיות, יש להפנות אותה למשרד הבריאות, ששם יושבים המומחים לעניין הזה.

חילי טרופר: אנחנו לא קיבלנו איזשהם נתונים שאני יכול להביא לך כרגע.

חילי טרופר: מעבר לתכנון לטווח ארוך והכנת מתווים לפתיחה בכל תרחיש, אנו נמצאים בקשר מתמיד עם כלל גורמי המקצוע במשרד הבריאות וכן עם מקבלי החלטות בקבינט הקורונה והממשלה בנושא זה.

חילי טרופר: הצעות למתווי תו סגול לפעילות ספורט עממית מאורגנת ולחוגי ילדים הועברו מטעם המשרד להתייחסות משרד הבריאות, והן מצויות בדיונים בין המשרדים.

חילי טרופר: קיימים כל המתווים וההוראות, כמו שאמרתי לך, גם להפעלת מכוני כושר, חדרי סטודיו, בריכות.

חילי טרופר: מתווים לא חסרים.

חילי טרופר: חסר אישור של משרד הבריאות עבורם.

חילי טרופר: אני מאוד מקווה שבלי קשר התחלואה תרד, זה טוב לכולנו, ובהקשר של הספורט בישראל – בוודאי.

חילי טרופר: חשוב להגיד שמשרד הבריאות מפריד בין פנים לחוץ, ותמיד מוכנים להקדים לנו את הבחוץ.

חילי טרופר: כרגע כל הספורט התחרותי – ילדים ונוער: בפנים ובחוץ פתוח; מבוגרים: רק בחוץ ובפנים עוד לא; וכל הספורט המקצועני, ליגות, אולימפי ופאראלימפי.

חילי טרופר: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש עוד שאלת המשך?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני, על תשובתך המפורטת.

מיקי לוי: אתמול ביקרתי בסטודיו בפתח תקווה – עסק שבפני התמוטטות.

מיקי לוי: בחור צעיר שהשתחרר מהצבא – כואב הלב.

מיקי לוי: מותר להתאמן בשטח הפתוח – וזה לזכותך אני יכול להגיד, כי נתת אישור גם לאמן בשכר – 20 איש.

מיקי לוי: אבל הוא קיבל דוח, או כמעט קיבל דוח – קיבל אזהרה.

מיקי לוי: יש ליד הסטודיו חצר, אבל זה נמצא בשטח הבניין אז זה אסור.

מיקי לוי: אין היגיון.

מיקי לוי: אם הוא יורד למדרכה, מותר לו, כי זה לא בשטח הבניין.

מיקי לוי: אם הוא הולך לשטח של גן ציבורי, מותר לו.

מיקי לוי: מה הבעיה?

מיקי לוי: יש חצר פתוחה בגודל המתאים, 20 איש בחוץ, על פי הכללים של התו הסגול.

מיקי לוי: מה ההיגיון הזה?

מיקי לוי: הגיעו שוטרים כדי לתת לו דוח, ומישהו שם גילה חמלה ואמר: אוקיי.

מיקי לוי: תפסיקו, לכו לגן ציבורי.

חילי טרופר: המקרה שאתה מתאר – אני לא יודע, כמובן, להסביר את ההיגיון שלו.

חילי טרופר: ההיגיון הכללי של משרד הבריאות, למה הם לא מאשרים בתוך בית עסק, ואם תצא החוצה אתה יכול, הוא כי הם לא רוצים לפתוח פתח בכלל לכל בתי העסק במשק בתחומים אחרים שפתוחים.

חילי טרופר: אני חושב שבמקרה כמו שאתה מתאר, שמישהו עושה בחוץ ושומר על כל ההנחיות – טוב ששם ויתרו לו, וההיגיון אומר לאפשר דברים כאלה.

חילי טרופר: ספורט זה גם בריאות, צריך לזכור, זה לא רק תחביב של אנשים – זה דבר ששומר על הבריאות, בוודאי בתקופה הזו.

חילי טרופר: שוב, אני חוזר לתחילת דבריי: הייתי רוצה שכל הספורט יהיה פתוח.

חילי טרופר: אני מאמין שאפשר להקפיד על ההנחיות.

חילי טרופר: ועדיין צריך לדעת שבתוך משק שחלקו הגדול עדיין סגור, דווקא תחום הספורט, לשמחתי, מצליח להיות יחסית פתוח וגם מצליח להוכיח כבר תקופה די ארוכה – כי הליגות כבר נפתחו מזמן – שאפשר לסמוך על התחום הזה.

חילי טרופר: זה תחום שבדנ"א שלו הוא בטוח, הוא זהיר.

חילי טרופר: הוא גם ככה צריך להיות זהיר, כי עושים שם תרגילים ועושים שם פעילות מסוכנת.

חילי טרופר: מי שמורגל בשמירה על הבטיחות ביום-יום יודע מצוין איך להתמודד עם הקורונה, ובעניין הזה אנחנו עושים הכול מול משרד הבריאות כדי באמת לאשר את כל הדברים שהעלית, ואנחנו תומכים בך.

מיקי לוי: אני באמת סומך עליך, כי בפעם הקודמת נתת אישור – מותר להדריך ולקבל שכר.

מיקי לוי: אין היגיון לרדת למדרכה 30 מטר מהעסק כאשר אפשר לעשות את זה במגרש חניה, ואם תפעל אני אודה לך.

מיקי לוי: תודה.

חילי טרופר: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, אדוני השר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מזמינה את שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה להשיב על שאילתות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ראשון הוא חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, בעקבות משבר הקורונה סטודנטים רבים והוריהם איבדו את מקור פרנסתם.

איימן עודה: במקביל תשלומי שכר הלימוד ושכר הדירה נותרו על כנם.

איימן עודה: כיום סטודנטים רבים שוקלים להפסיק את לימודיהם בשל מצבם הכלכלי.

איימן עודה: רצוני לשאול: 1.

איימן עודה: האם קיימת תוכנית לסיוע לסטודנטים בשכר לימוד ובשכר דיור?

איימן עודה: אם כן, מהי?

איימן עודה: 2.

איימן עודה: אם לא, מה משרדך שוקל לעשות בעניין?

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

זאב אלקין: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת עודה, אכן הבעיה קיימת, אני מסכים איתך לחלוטין לגבי היקף הבעיה.

זאב אלקין: ולכן לפני כשלושה שבועות הגענו לסיכום עם משרד האוצר והתאחדות הסטודנטים על מתווה סיוע משמעותי מאוד לסטודנטים במדינת ישראל.

זאב אלקין: המתווה בנוי כך שכל סטודנט יכול למצוא את הדרך האפשרית מבחינתו לקבל את הסיוע, בהבנה שמי שמצבו הסוציו-אקונומי נמוך יקבל סיוע גבוה יותר ומהר יותר ממי שמצבו טוב יותר.

זאב אלקין: במקביל, יש אפשרות לקבל סיוע במקביל להתחייבות על מספר שעות פעילות בכמה נושאים שתכף אני אתאר.

זאב אלקין: סך הסיוע שעליו אני מדבר, שזה ההסכם עם ההתאחדות, הוא בהיקף של 800 מיליון שקל.

זאב אלקין: עד כמה שאני זוכר את עצמי בבית הזה, זה סיוע חסר תקדים, שכמובן מצטרף לתוכניות סיוע קיימות כבר במסגרת התקציב הרגיל של ההשכלה הגבוהה, שההיקף שלו הוא כחצי מיליארד שקל בכל שנה רגילה.

זאב אלקין: אבל גם מההשוואה של שני המספרים האלה רואים עד כמה הסיוע התוספתי הוא חריג.

זאב אלקין: בדרך כלל מוסיפים 10%, 20%, ופה אנחנו מדברים על תוספת שלמעשה מביאה את סכום הסיוע לפי 2.5 יותר מכפי שהוא בשנה רגילה.

זאב אלקין: לזה מצטרפים גם 100 מיליון שקל של הסכם קודם שהגעתי אליו עם משרד האוצר בקיץ, גם הוא לטובת סיוע לסטודנטים.

זאב אלקין: מאיזה מרכיבים בנוי מערך הסיוע הזה?

זאב אלקין: קודם כול למעשה אבן היסוד אולי הבסיסית ביותר והחשובה ביותר בתוכנית הזאת היא הגדלה משמעותית של קרן הסיוע של משרד החינוך; זה המרכיב שעובד על בסיס סוציו-אקונומי.

זאב אלקין: אנחנו מדברים על כך שהתקציב של הקרן יגדל בערך פי 2.5 בהשוואה לשנה רגילה.

זאב אלקין: המשמעות, כמובן, היא שמספר הסטודנטים שיקבלו סיוע מהקרן תגדל בהתאם.

זאב אלקין: סיוע מקרן הסיוע לא דורש כמובן שום פעילות נוספת אלא הוא ניתן לסטודנט רק בגלל מצבו הסוציו-אקונומי.

זאב אלקין: חלק מהסיכום הוא שלראשונה גם תלמידי החינוך – שעד היום לא נכללו בקרן הסיוע, כי התקציב הגיע מוות"ת והרוב המוחלט של המכללות לחינוך הן לא חלק מהעולם של ות"ת – בשנה החריגה הזאת הוחלט שגם תלמידי מסלול חינוך וגם תלמידי מסלול הנדסאים, שכן קיבלו בעבר מקרן הסיוע, יקבלו סיוע מקרן הסיוע.

זאב אלקין: ולכן אנחנו גם פועלים עכשיו לפתוח מחדש את ההרשמה, כדי שגם תלמידים של המכללות לחינוך, שלא נרשמו כי לא ידעו שיהיה מותר להם לקבל, ואולי גם סטודנטים רגילים שפספסו את מועד ההרשמה יוכלו להגיש את ההרשמה מחדש.

זאב אלקין: קיבלנו גם הסכמה של החשב הכללי להקצות כוח אדם נוסף לחברת טלדור, שעושה שיפוט לקרן הסיוע ואחר כך את חלוקת התקציב, כדי לזרז משמעותית את לוחות הזמנים.

זאב אלקין: בדרך כלל הכסף מחולק רק אחרי פסח בשנה רגילה, והפעם אנחנו מנסים להגיע – לפי התכנון המקורי היינו צריכים להגיע לחלוקה כבר בדצמבר-ינואר; עכשיו, בגלל פתיחת ההרשמה מחדש, זה קצת יידחה, אבל עדיין אנחנו רוצים לפעול בלוחות זמנים מזורזים, ואגף התקציבים והחשב הכללי נתנו את המשאבים הנדרשים כדי להגביר את הקצב.

זאב אלקין: המהלך השני הוא מהלך מלגות, גם כן בהיקף של כ-50 מיליון שקל, דרך המשרד לשוויון חברתי והתאחדות הסטודנטים.

זאב אלקין: זה פרויקט משותף של המשרד לשוויון חברתי והתאחדות הסטודנטים.

זאב אלקין: אל דאגה, למשרד לשוויון חברתי לא היו 50 מיליון שקל לשים משל עצמו; הוא שם בערך כשליש מהסכום הזה, קצת פחות, וכל השאר הגיע ככסף תוספתי מהאוצר.

זאב אלקין: במסגרת של המלגות האלה סטודנט יקבל את המלגה – זה כמו פר"ח, אבל ההתנדבות היא התנדבות סיוע לקשישים בהנחיה של המשרד לשוויון חברתי.

זאב אלקין: היתרון של מלגה כזאת הוא שהיא לא מותנית במצב סוציו-אקונומי, אבל מצד שני סטודנט שלמשל יש לו עבודה או שמצבו הכלכלי הוא בסדר אז הוא מן הסתם לא ייקח מלגה שדורשת ממנו להשקיע שעות לא מעטות בהתנדבות.

זאב אלקין: לעומת זאת, סטודנט שאיבד מקום עבודה, גם אם המצב הסוציו-אקונומי של ההורים שלו הוא סביר – זה דווקא יכול לשמש כאפיק מקביל לעבודה לסטודנטים רבים שאיבדו את מקומות העבודה שלהם.

זאב אלקין: מסלול דומה במסגרת של התוכנית הזאת קשור למשהו שאתם מכירים, אני מניח, חברי הכנסת, וזה סיוע שקשור לכל העולם של הפרדת קפסולות בצהרונים.

זאב אלקין: גם שם התקבלה החלטה שכדי לתת סיוע לסטודנטים, העדיפות בקבלה לעבודה – אגב, עם שכר די משמעותי לשעה, יותר משכר סטודנט רגיל – תהיה לציבור הסטודנטים, מה ששוב יאפשר לסטודנטים שאיבדו את מקום עבודתם למצוא את מקום עבודתם בתוך מערכת החינוך, שכרגע זקוקה לשעות האלה ולאנשים שילמדו בצהרונים ולמעשה יאפשרו להפריד את הקפסולות.

זאב אלקין: בנוסף לזה מדובר על הרחבה של הסיוע של המוסדות להשכלה גבוהה, שגם הם נכנסו פה מתחת לאלונקה, בשני מהלכים: אחד, הגדלה של המלגות; בשנה רגילה המוסדות והקרנות, שנים, מעמידים לטובת הסטודנטים עוד סכום של כחצי מיליארד שקל, ופה מדובר על תוספת מסוימת לסכום הזה, כל מוסד ומוסד.

זאב אלקין: הדבר השני, שקשור לירידה בהכנסות של המוסדות, זה החלטה שהתקבלה על קיצוץ בחצי של תשלום האבטחה בגלל הסיבה המובנת שהסטודנטים רובם לא נמצאים בקמפוס ולכן אפשר לצמצם את הוצאות האבטחה.

זאב אלקין: המוסדות – אני לא אסתיר את זה – לא כל כך אוהבים את ההחלטה הזאת, אבל אנחנו סברנו שבמסגרת הסיכום זהו סיכום נכון, ושמגיע לסטודנטים קיצוץ של כ-50% מהסעיף הזה.

זאב אלקין: בנוסף, התוכנית מתייחסת לנושאים מאוד מאוד חשובים שקשורים לתחום של התעסוקה: תוכניות שונות להכשרה מעשית ולעידוד של כניסת הסטודנטים לעולם התעסוקה; תוכניות לעולם של התמחויות – זאת תוכנית פיילוט שהתאחדות הסטודנטים ניהלה יחד עם ות"ת וקרן רוטשילד ועכשיו מרחיבים אותה באמצעות תוכנית הסיוע הזאת, ועוד כמה תוכניות אחרות בתחום התעסוקה.

זאב אלקין: סך כל המערך הזה הוא כאמור כ-800 מיליון שקל, שמצטרפים לעוד 100 מיליון.

זאב אלקין: כשסוכמים את כל הסכום, אגב, זה יותר מהקיצוץ בשכר הלימוד.

זאב אלקין: הרי הנתיב שהכנסת דיברה עליו – היא דיברה על הורדה ברבע או בשליש של שכר הלימוד.

זאב אלקין: אם ייקחו את שכר הלימוד במוסדות המתוקצבים ויורידו אותו ברבע או בשליש, סך הסכום הוא פחות מהסכום שפה המדינה העמידה לטובת ציבור הסטודנטים.

זאב אלקין: אבל הדרך הזאת של מלגות ותוכניות סיוע מאפשרת להביא סיוע הרבה יותר משמעותי לאלה שצריכים את זה מתוך כלל הסטודנטים במדינת ישראל.

זאב אלקין: ונתון חשוב לא פחות: פחות או יותר כל מסלולי הסיוע שעליהם דיברתי למעשה פתוחים גם בפני סטודנטים במוסדות הלא-מתוקצבים.

זאב אלקין: אם היינו הולכים בנתיב של שכר הלימוד אז כמובן שהמדינה לא רגולטור של שכר הלימוד במוסדות הלא-מתוקצבים, ולכן לא היינו יכולים לעזור להם.

זאב אלקין: כאן הם יהיו בין אלה שיקבלו את הסיוע על בסיס תחרותי, בתנאים שווים עם כל שאר הסטודנטים.

זאב אלקין: עד כאן פחות או יותר תיאור התוכנית.

זאב אלקין: כאמור, מניסיון שלי זאת תוכנית הסיוע אולי הכי גדולה שאני מכיר לציבור הסטודנטים ב-15 השנים האחרונות לפחות, ואני חושב שיש לה הצדקה גדולה בשנה כמו השנה הזאת.

זאב אלקין: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רגע, יש שאלה נוספת.

איימן עודה: כבוד השר, שמעתי מספרים גדולים, וזה חשוב מאוד.

איימן עודה: שאלתי הנוספת היא איך זה ישפיע על סטודנט שההורים שלו מקבלים שכר מינימום והוא לא עובד?

זאב אלקין: התשובה מאוד פשוטה.

זאב אלקין: סטודנט כזה מן הסתם זכאי לסיוע של קרן הסיוע, אלא אם כן אולי ההורים שלו, למרות שכר המינימום, מחזיקים סכום כסף מאוד גדול בבנק.

זאב אלקין: אבל אם זה לא המצב, אני מניח שסטודנט כזה שניגש לתוכנית של קרן הסיוע יקבל שם מלגה, עוד פעם, בהתאם למצב הסוציו-אקונומי שלו, החל במלגה בסדר גודל של כ-4,000 שקל, שזה כ-40% משכר הלימוד, עד למלגות שהן אפילו בגובה של יותר משכר הלימוד.

זאב אלקין: יש שם מלגות עד 12,000 שקל אפילו, תלוי מה המצב הסוציו-אקונומי שלך גם בהשוואה לכל שאר המועמדים שניגשו.

זאב אלקין: וכמובן לכל שאר התוכניות שאמרתי אותו סטודנט יוכל לגשת דרך התאחדות הסטודנטים – וזו הייתה אחד מאבני הדרך שעל פיהן פעלתי, לפעול בשיתוף פעולה עם התאחדות הסטודנטים.

זאב אלקין: הוא יוכל לגשת גם לתוכניות סיוע אחרות.

זאב אלקין: אם הוא לא יעשה את זה – אתה יודע, מי שלא קונה כרטיס במפעל הפיס גם לא זוכה בפיס, אז מהבחינה הזאת זה לא יעזור לו.

זאב אלקין: אבל אם הוא ישתמש בכל האפיקים האלו, הוא אולי אפילו יקבל כמה מלגות, לצורך העניין.

איימן עודה: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כעת אתה תענה כשר למשאבי המים לשאילתות של חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד השר, בית ספר אלעזאזמה ג' לא מחובר למים דרך חברת מקורות.

סעיד אלחרומי: אספקת המים מתבצעת דרך מכליות, והמים מגיעים במצב ירוד ואינם ראויים לשתייה.

סעיד אלחרומי: בנוסף, העלות הגבוהה גורעת מתקציב הניהול העצמי.

סעיד אלחרומי: ברצוני לשאול: מדוע בית הספר אינו מחובר למים דרך חברת מקורות, במיוחד כשמדובר במרחק סביר מהיישוב שגב שלום וגם מבתי ספר באלעזאזמה, בתי ספר הוותיקים שיש בהם מים?

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: כל הקמה של מבנה, פרטי וציבורי כאחד, כמו שאתם יודעים היטב, דורשת תוכניות מאושרות ודמי הקמה שמשולמים לספק המים.

זאב אלקין: זאת הדרך הנכונה לפי חוק להתחבר לרשת המים.

זאב אלקין: דמי הקמה אלה מהווים מקור כספי למימון התשתיות הנדרשות לצורך החיבור.

זאב אלקין: מבדיקה שערכנו מול רשות המים עולה כי בית הספר שדיברת עליו הוקם ללא הסדרה מתאימה לתשתיות הנדרשות למבנה וללא תשלום דמי הקמה המשולמים בעת הקמת המבנה החדש.

זאב אלקין: זה לא שולם לא על ידי משרד החינוך ולא על ידי שום גורם אחר שביצע את זה, כי בית הספר לא עשה את כל תהליך ההסדרה הנדרש, הנורמלי.

זאב אלקין: במצב דברים זה, כמובן אין בידי ספק המים מקור כספי למימון התשתיות הנדרשות שיאפשרו את החיבור.

זאב אלקין: מהבדיקה שערכה לפי בקשתנו רשות המים עם ספק המים במקום – המועצה האזורית נווה מדבר – עלה כי גם במקרה שציינת הוצבו מבנים מבלי להסדיר תשתיות לאספקת המים לפני כן.

זאב אלקין: לדברי המועצה האזורית, היא דואגת כעת להנחת תשתית זמנית למקום כדי לאפשר את החיבור.

זאב אלקין: האחריות לטיפול בנושא הזה היא של הרשות לפיתוח התיישבות הבדואים בנגב, שבדקנו גם מולה והיא עדכנה שהיא נערכת לבצע את הדרך וקו מים ארעי לבית הספר.

זאב אלקין: לפני כחודש היא הייתה אמורה לקבל תקציב ייעודי לנושא הזה – יותר נכון:

זאב אלקין: אישור מאגף התקציבים להסטת תקציב לצורך הנושא – אבל עדיין לא קיבלה, לצערי, ולכן הביצוע של הקו הארעי טרם החל.

זאב אלקין: כאמור, זה נמצא באחריות של הרשות לפיתוח התיישבות הבדואים בנגב והמועצה האזורית נווה מדבר.

זאב אלקין: ברגע שהתשתית תיבנה, גם אם היא תהיה תשתית ארעית, אז כמובן בית הספר יתחבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה עושים עם שירותים אם אין מים?

זאב אלקין: יש מים, אבל הם לא מסודרים.

סעיד אלחרומי: אדוני השר, כשנודע לי שהשאילתה עולה היום, אני ביררתי מול בית הספר, ומתברר שבכל שבוע מגיעה מכלית של 15 קוב מים.

זאב אלקין: כן.

סעיד אלחרומי: כאשר מתקציב בית הספר, מתקציב הניהול העצמי, משלמים 2,100 שקל למכלית.

סעיד אלחרומי: העלות של קוב מים לבית ספר אלעזאזמה ג' מגיעה ל-140 שקל, והמים שמגיעים לבית הספר הם 15 קוב כל שבוע.

סעיד אלחרומי: בחודש זה מעל ל-8,500 שקל מתקציב הניהול העצמי של בית הספר, בנוסף לכסף שמשולם עבור גנרטור החשמל.

סעיד אלחרומי: וזה לא מצב של יום-יומיים, אדוני השר, ולא חודש-חודשיים.

זאב אלקין: נכון.

סעיד אלחרומי: כבר שבע שנים שהפארסה הזאת ממשיכה.

סעיד אלחרומי: האם יש לך לוח זמנים שאתה יכול לבשר לי, בתוך כמה חודשים?

זאב אלקין: קודם כול את השאלה הזאת אתה לא צריך לשאול אותי אלא את מי שהקים את בית הספר בלי הסדרה נאותה, בלי אישורים נדרשים, וגם לא שילם את דמי החיבור לתשתיות המים כמו שצריך לעשות במצב – – –

סעיד אלחרומי: אבל זאת מדינת ישראל, אדוני השר.

זאב אלקין: לא, לא, זאת לא מדינת ישראל – זו המועצה האזורית נווה מדבר.

סעיד אלחרומי: זו מועצה אזורית שהוקמה מתקציב של משרד החינוך.

סעיד אלחרומי: מדינת ישראל אישרה הקמת בית הספר – – –

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: מדינת ישראל שילמה על בית הספר, אבל – –

סעיד אלחרומי: – – –

זאב אלקין: – – מי שבונה – חבר הכנסת סעיד אלחרומי, לפי חוק במדינת ישראל, כל מי שבונה, כל מבנה, לא משנה מהו, יכול להיות בית ספר, יכול להיות בית פרטי, יכול להיות מבנה ציבורי אחר, צריך לקבל אישור.

זאב אלקין: ברגע שהוא מקבל אישור רשמי מלא, הוא חייב לשלם גם דמי חיבור לספק מים, אחרת הוא לא יכול לקבל אישור.

זאב אלקין: ככה זה עובד לפי חוק.

זאב אלקין: במקרה הזה זה לא שולם.

זאב אלקין: ולכן אחת מהשניים: או שמישהו שאחראי לזה צריך לשלם את זה וייבנה חיבור קבוע, וזה תהליך שייקח זמן; או שלחלופין – כרגע, כמו שפועלת המועצה יחד עם הרשות לפיתוח התיישבות הבדואים בנגב הם הולכים להקים קו זמני במימון שלהם.

זאב אלקין: ברגע שיהיה קו זמני, הספק יספק מים.

זאב אלקין: בשום מקום במדינת ישראל חברת מקורות לא מחברת למים אם לא הכנת את התשתית.

סעיד אלחרומי: לחברת מקורות יש קבלן משנה שנקרא מימי הנגב.

סעיד אלחרומי: בתי ספר הקרובים אליו, אל בית הספר הזה, מחוברים דרך מימי הנגב.

זאב אלקין: כי אני מניח, כי אני מניח, שבתי ספר האלה – –

סעיד אלחרומי: גם הם ללא תוכניות, דרך אגב.

זאב אלקין: – – כן שילמו דמי הקמה בזמנו שמימנו את התשתית.

זאב אלקין: עוד פעם, אני לא יודע להיכנס אליך לסוגיה למה מי שהקים בית ספר לא שילם דמי הקמה.

זאב אלקין: זאת לא שאלה אליי.

זאב אלקין: אבל ברגע שתיבנה תשתית זמנית לחיבור או שמישהו יפעל בדרך החוקית ויסדר את כל האישורים וישלם את דמי הקמה, אז בית ספר יחובר.

זאב אלקין: במצב נורמלי צריך לעשות את זה עוד כשמתכננים בית ספר, ואז כשהוא מתחיל לפעול כבר יש חיבור ולא צריך לחכות לא רק שנה ולא שבע שנים – לא צריך לחכות חודש.

סעיד אלחרומי: אני אשמח אם משרדך גם יפעיל את כל הלחץ כדי שהתלמידים לא ייפלו בין הכיסאות בנושא הזה – – –

זאב אלקין: אבל שוב, לבית הספר יש בעלים – זה משרד החינוך והמועצה האזורית.

זאב אלקין: הם צריכים להסדיר את זה.

זאב אלקין: אין לי פה דרך.

זאב אלקין: אני לא יודע לעשות את זה במקומם, אני לא יודע להיכנס לחשבון הבנק של המועצה האזורית נווה מדבר, לקחת משם כסף ולהעביר לצורך בניית תשתית.

זאב אלקין: אין לי סמכויות לזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לך עוד שאילתה, נכון?

זאב אלקין: שאילתה מאוד דומה, כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בית הספר בתל ערד.

זאב אלקין: למעשה התשובה תהיה מאוד דומה.

זאב אלקין: אבל אם אתה רוצה, בהחלט אתה מוזמן לשאול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: אדוני השר, בית הספר תל ערד הוקם בשנות השישים, אבל עדיין לא מחובר למים באופן קבוע.

סעיד אלחרומי: הדבר פוגע קשות בתלמידים ובסביבה ומשבש את ההליך הלימודי.

סעיד אלחרומי: ברצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: מדוע בית הספר אינו מחובר למים דרך חברת מקורות?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: מהי תוכנית משרדך לטיפול בסוגיה?

זאב אלקין: נדמה לי ששאלת את השאלה הזאת את משרד החינוך במקביל, כן, ואני חושב שאפילו תקבל מהם תשובה, וגם בצדק.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: אני לא אחזור כאן על כל ההסבר הרחב שנתתי בשאילתה הקודמת, כי מה שאמרתי שם נכון גם כאן.

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: זה אותו חוק ואותם כללים.

זאב אלקין: אני רק אגיד שבמקרה הספציפי הזה של בית ספר תל ערד, גם כאן מי שהקים אותו לא הסדיר את כל האישורים ולא שילם דמי הקמה לתשתית מים כבר תקופה של עשרות שנים, והנושא הזה למעשה הגיע אפילו לדיון משפטי בבית המשפט המחוזי בבאר שבע.

זאב אלקין: בית המשפט פסק שהאחריות להבטחת המים לבית הספר היא על משרד החינוך, שצריך להסדיר את הנושא.

זאב אלקין: נכון לעכשיו הוא עושה בדיוק את אותו דבר שעשו בבית הספר הקודם ששאלת עליו, מביא לשם מים במכליות, אבל זו כמובן לא דרך נכונה להסדיר אספקת מים למבנה, וגם הרבה יותר יקרה.

זאב אלקין: ולכן מה שצריך לקרות כאן, גם לפי הפסיקה של בית המשפט – משרד החינוך צריך להסדיר את התשלום הרלוונטי והסדרת תשתית מים קבועה, מה שיאפשר לבית ספר להתנהל בצורה נורמלית, עם אספקת המים, ולא בצורה של מכליות.

זאב אלקין: זאת אחת מהדוג

זאב אלקין: מאות לכך – וגברתי יושבת-ראש ועדת הפנים, את בטח פוגשת דוגמאות כאלה על ימין ועל שמאל, שכשמקימים משהו, לא משנה מבני ציבור או משהו אחר, ללא הסדרה נכונה בתחילת הדרך, כי אומרים שאחר כך זה איכשהו יסתדר, זה רק מייצר בעיות אחר כך; אבן אחת שמישהו זורק למים – אחר כך לא יכולים להוציא.

זאב אלקין: והתוצאות, אנחנו רואים, למעשה נמשכות במשך עשרות שנים.

זאב אלקין: צריך פשוט לסדר את זה.

זאב אלקין: כמו בכל מקום אחר במדינת ישראל, כפי שמסדרים את זה.

זאב אלקין: זה הכול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז קדימה.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: קדימה זה למשרד החינוך – לא אליי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה, שאלה נוספת.

סעיד אלחרומי: אדוני השר, בית ספר תל ערד, כבר משנות השישים – ויש לי מכתב של השייח' אלסאנע משנת 1961, שהוא שלח למשרד החינוך בירושלים ואמר להם שחסרה שם עוד כיתה ושאין מים.

סעיד אלחרומי: ואנחנו כבר 60 שנה אחרי, ואני כאן עומד בכנסת ושואל: מים ל-500 תלמידים בתל ערד, כאשר משרדי הממשלה זורקים את הילדים ממשרד למשרד.

זאב אלקין: לא, לא צריך לזרוק.

זאב אלקין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

סעיד אלחרומי: אם יש – אז תגיד מה העלות של דמי השימוש לזה, ואנחנו נעשה מגבית ונשלם כבר למקורות.

סעיד אלחרומי: ריבונו של עולם, לא צריך להשאיר את הילדים דקה אחת בלי מים.

זאב אלקין: קודם כול, אתה צודק.

זאב אלקין: לא צריך פה לזרוק ממשרד למשרד, כי כמו שאמרתי לך, במקרה הספציפי הזה יש אפילו הכרעה שיפוטית, שאני בטוח שאתה מכבד אותה כמוני, שאמרה דברים מאוד מאוד ברורים: מי שאחראי להסדיר את אספקת המים לבית הספר בדרך החוקית זה משרד החינוך.

זאב אלקין: לכן, אתה בצדק שאלת אותה שאילתה את משרד החינוך.

זאב אלקין: אני מניח שתקבל מהם את התשובה.

זאב אלקין: ברגע שהנושא הזה יוסדר אז כמובן ספק המים יתחבר, כמו בכל מקום אחר.

זאב אלקין: מקורות לא יכולים לחבר למקום שהוא לא מוסדר, שאין בו תוכנית של התשתית ואין תשלום עבורה והנושא הזה לא מסודר.

זאב אלקין: מבחינה זאת זה לא שונה במגזר הערבי והמגזר היהודי ובכל מקום במדינת ישראל.

זאב אלקין: צריך לעבוד בצורה מסודרת.

זאב אלקין: אם בשנות השישים עשו טעות, אני מסכים איתך שהיה מספיק זמן לתקן אותה.

זאב אלקין: כאמור, אם הייתה מחלוקת מי צריך לתקן אותה, במחלוקת הזו פסק בית משפט.

זאב אלקין: לכן, היום ברור למי היית צריך להפנות את השאילתה.

סעיד אלחרומי: אני פניתי אליהם.

זאב אלקין: בסדר.

זאב אלקין: אני מאמין שיענו לך גם.

זאב אלקין: אבל היות שפנית גם אליי אז אני מביא בפניך את המצב העובדתי בסוגיה הזו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ועדיין זה בלתי נתפס שיש ילדים בבתי ספר בישראל בשנת 2020 שאין להם מים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, אדוני השר.

זאב אלקין: המסקנה מזה, חברת הכנסת חיימוביץ', היא שכשבונים בית ספר צריך לבנות אותו לפי חוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, אבל הוא נבנה והילדים בלי מים, אז צריך לטפל וצריך לדאוג לזה, צריך לחבר אותם למים ולא – – –

סעיד אלחרומי: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, אדוני השר.

זאב אלקין: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בזאת תם סדר-היום שלנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ב בכסלו התשפ"א, 8 בדצמבר 2020, בשעה 16:00.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיבה זו נעולה.