ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 109, 2020-12-02 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, ט"ז בכסלו התשפ"א, 2 בדצמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: על סדר-יומנו שאילתות דחופות, והשאילתה הראשונה היא שאילתה מס' 120, של חבר הכנסת משה ארבל, בנושא: שיבוץ מחדש של מפקד תחנה שסרח.

יריב לוין: אני מזמין את השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה לעלות ולהשיב, ואני רושם את חבר הכנסת אזולאי לשאלה נוספת.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, לפני השאילתה אני רק רוצה להודות לשר אוחנה, שהגיע כאן לכבודה של הכנסת, למרות סדר-יום עמוס.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: כבוד השר, סגן ניצב מזרחי הודח מתפקידו כמפקד תחנת קריית מלאכי בעקבות גילוי שורת כשלים: זיוף נתוני פשיעה, גזענות כלפי אזרחים ממוצא אתיופי ועוד.

משה ארבל: לאחרונה הוא שובץ לתפקיד באגף התנועה.

משה ארבל: רצוני לשאול: 1.

משה ארבל: מדוע הוחלט לשבץ קצין שסרח?

משה ארבל: 2.

משה ארבל: מדוע לא ננקטו הליכי הדחה וענישה כלפי הקצין?

אמיר אוחנה: טוב, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ארבל, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, יש כמה הנחות בשאלה שלך שאני אבקש להעמיד על דיוקן.

אמיר אוחנה: דבר ראשון, אתה שואל מדוע לא ננקטו הליכי הדחה וענישה כלפי הקצין, אבל ננקטו הליכי הדחה וענישה כלפי הקצין – הוא הודח מתפקידו כמפקד תחנת קריית מלאכי.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ארבל, היות שאתה מעורה היטב בעבודת המשרד לביטחון הפנים וגופיו השונים אתה יודע שזה דבר קיצוני, זה לא דבר שקורה מדי יום ביומו, זה אירוע חריג.

אמיר אוחנה: הוא הושעה למשך זמן מה והיה בחופשה כפויה, וכעת הוא נמצא בתפקיד לא פיקודי באגף התנועה, ובין ההליכים שננקטו נגדו – שנתיים הוא גם לא יהיה בתפקיד פיקודי.

אמיר אוחנה: אתה כבר מניח בשאלה שלך שהוא סרח, וזה חשד שנבדק.

אמיר אוחנה: מח"ש בדקה וחקרה – אתה יודע, המשטרה מינתה קצין בודק לפרשה הזאת, הקצין הבודק העביר את כל הממצאים שלו למח"ש, הדבר נחקר, הקצין נחקר, ובסופו של דבר מח"ש מצאה שאין מקום להעמיד לדין את הקצין.

אמיר אוחנה: עכשיו תראה, אתה יורד לשורשו של דבר מאוד עמוק שאני כשר משפטים, כשמח"ש הייתה כפופה אליי, טיפלתי בו.

אמיר אוחנה: אני זיהיתי שיש בעיית חוסר אמון קשה מאוד במח"ש.

אמיר אוחנה: לי לא צריך להגיד את זה, אני מכיר את זה.

אמיר אוחנה: זה נכון – אגב, זה עלה – אני התמניתי לתפקידי כשר המשפטים קצת אחרי אירוע הירי בסלומון טקה, ושמעתי רבים רבים מיוצאי אתיופיה, גם ארגונים וגם אנשים פרטיים, שהעלו את הסוגיה הזאת של חוסר אמון במח"ש.

אמיר אוחנה: זו לא סוגיה חדשה, אני הכרתי אותה עוד כעורך דין שעסק בתחום הפלילי.

אמיר אוחנה: זו בעיה חוצת מגזרים וארוכת שנים.

אמיר אוחנה: דרך אגב, זה אירוע נדיר, שלא קרה בתולדות המדינה: למרות התנגדותו של היועץ המשפטי לממשלה, שלשיטתי מצוי בניגוד עניינים בשאלה הזאת משום שוועדת בדיקה ממשלתית לפי סעיף 8א על מח"ש, לו הייתה קמה, הייתה בודקת גם אותו – הוא ראש התביעה הכללית והוא הממונה על מח"ש, ולכן לשיטתי הוא צריך היה לומר לממשלה, ברגע שהעליתי את ההצעה להקים ועדת בדיקה למח"ש: אני מנוע באופן אישי, ולכן אני אבקש שגורם אחר ימסור את חוות דעתו; גורם אחר – למשל, אני אתן לך דוגמה, היועצת המשפטית של משרד המשפטים.

אמיר אוחנה: אך לא רק שהוא לא עשה זאת, הוא גם מנע מהיועצת המשפטית של משרד המשפטים להניח, כמקובל – ואתה ותיק בהליכי חקיקה – את חוות דעתה בפני שרי הממשלה.

אמיר אוחנה: יושב-ראש הכנסת היה אז שר בממשלה, הוא בוודאי זוכר זאת.

אמיר אוחנה: הוא מנע ממנה.

אמיר אוחנה: למה הוא מנע ממנה?

אמיר אוחנה: משום שהיא סברה, היועצת המשפטית של משרד המשפטים, שאין מניעה – יש אולי קושי אבל אין מניעה, גם בתקופה של ממשלת מעבר, להקים ועדת בדיקה למח"ש.

אמיר אוחנה: אז הוא מנע ממנה להגיש את חוות דעתה, ותחת זאת הוא הגיש את חוות דעתו, שלפיה יש מניעה, ובאופן חסר תקדים – דרך אגב, זה מדהים, אני לא חושב שהציבור יודע זאת, אבל בוודאי אלה שצופים בנו ילמדו זאת כעת: ב-72 שנותיה של מדינת ישראל אף ממשלה לא קיבלה החלטה בניגוד לעמדתו של היועץ המשפטי לממשלה.

אמיר אוחנה: כלומר, כשהוא קבע שיש מניעה, הממשלה תמיד התיישרה.

אמיר אוחנה: אנחנו סברנו אחרת, ואני הובלתי את המהלך הזה, ופה אחד, כל שרי הממשלה, הצביעו בעד הקמת ועדת הבדיקה הזאת – אגב, ועדה בראשות שופט ובהשתתפות שני פרופסורים מהאקדמיה.

אמיר אוחנה: באמת הוועדה התחילה את עבודתה, ואז כמובן הגיש מי שהגיש עתירה לבג"ץ, ובג"ץ הוציא צו שהקפיא את עבודתה.

אמיר אוחנה: היועץ המשפטי שמח בכך.

אמיר אוחנה: אני חושב שיש לנו עדיין בעיית אמון קשה במח"ש, אבל עד שלא ישונה המנגנון של בדיקה – אתה יודע שבשנות התשעים למעשה הוקמה מח"ש, אחרי שאמרו שלא הגיוני שהמשטרה תבדוק את עצמה.

אמיר אוחנה: זה מקובל עליי – לא הגיוני שהמשטרה תבדוק את עצמה.

אמיר אוחנה: צריך גוף חיצוני, עצמאי, בלתי תלוי, שהציבור ייתן בו אמון ושיוכל לבדוק את המשטרה.

אמיר אוחנה: אבל עד שלא ישונה המנגנון הזה – למעשה חלק מהעבודה של אותה ועדת בדיקה שאני הקמתי הייתה גם להגיש מסקנות, להגיש המלצות, כדי שנוכל לראות מה אפשר לעשות כדי כן לייצר גוף עצמאי, חיצוני, בלתי תלוי, שיבדוק את מח"ש.

אמיר אוחנה: על כן, עד שזה לא יקרה, אין לנו אלא להסתמך על מח"ש.

אמיר אוחנה: מח"ש היא הגוף המוסמך לחקור שוטרים.

אמיר אוחנה: מח"ש במקרה הזה החליטה שאין מקום להעמיד לדין.

אמיר אוחנה: אגף המשמעת במשטרה בדק ומצא שיש מקום לטיפול משמעתי, וכמו שאמרתי לך, מעבר להדחתו כמפקד תחנה הוא גם נשפט על ידי מפקדו, ונקבע שהוא לא ימלא תפקיד פיקודי במשך שנתיים.

אמיר אוחנה: למעט האירוע הזה – ואגב, אני חייב להגיד לך, חבר הכנסת ארבל, שאליבא דכל הגורמים, אין מחלוקת שבפרשה של הסמ"סים, קבוצות הווטסאפ, הוא לא היה מעורב.

אמיר אוחנה: הוא לא נמצא שם, הוא לא חבר שם, הוא לא השתתף שם; הוא אפילו לא ידע על הסמ"סים אלא בדיעבד, כמובן.

אמיר אוחנה: הקשר – אני חייב להגיד לך את זה, אתה יכול לבדוק אותי – הקשר שלנו, המשטרה, עם האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה עובר תהליך של שיפור.

אמיר אוחנה: היה רע, עכשיו טוב יותר, יש עוד לאן ללכת.

אמיר אוחנה: גם אני וגם סגני חבר הכנסת גדי יברקן עובדים קשה מאוד על הנושא הזה.

אמיר אוחנה: אנחנו הבאנו לאחרונה לכמה מינויים, כולל בתחנת קריית מלאכי – מפקד תחנת קריית מלאכי הוא יוצא אתיופיה, והתמנה קצין נוסף בדרגת סגן ניצב, שאני מיניתי, נכדו של קייס ידוע, הקייס יאסו מאתיופיה.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו בכיוון הנכון.

אמיר אוחנה: בהקשר הזה אני שוב אומר: א.

אמיר אוחנה: הוא נענש.

אמיר אוחנה: אפשר תמיד לשאול למה לא ערפו את ראשו, אבל על פי הקריטריונים המקובלים, ובהחלט כשמדובר בקצין שלמעט האירוע הזה, המדובר – שעליו הוא כאמור נתן את הדין – נקבע שמדובר בקצין מצטיין, שסיכן את חייו, נפצע – – –

משה ארבל: הלב כואב, כי זה בפריפריה.

משה ארבל: טיוח של כאלה דברים בכפר שמריהו – אני לא בטוח שבתחנת כפר שמריהו זה היה עובר בשקט – –

אמיר אוחנה: אני לא חושב שאתה יכול לומר – – –

משה ארבל: – – שפרצו לבן אדם לדירה וסגרו את התיק כדי לצמצם נתוני פשיעה – בפריפריה זה קשה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת ארבל.

אמיר אוחנה: אחרי כל מה שאמרתי, חבר הכנסת ארבל, אני לא חושב שאתה יכול לומר את המילה "טיוח".

אמיר אוחנה: מפקד מחוז דרום מינה קצין בודק, הקצין הבודק בדק, הוא הושעה מתפקידו – הוא הודח מתפקידו כמפקד תחנה, מח"ש בדקה.

אמיר אוחנה: אתה לא יכול לומר "טיוח".

אמיר אוחנה: טיוח זה כשמטאטאים מתחת לשטיח, לא מטפלים, לא מדברים על זה.

אמיר אוחנה: אנחנו מדברים על זה כאן במליאה.

אמיר אוחנה: אני שוחחתי על זה כמה פעמים עם ממלא מקום המפכ"ל, עם ראש אגף משאבי אנוש.

אמיר אוחנה: אף אחד לא מטייח כאן, אלא שיש מנגנונים של בדיקה.

אמיר אוחנה: הם עושים את עבודתם, ואנחנו, כאמור – הלוואי שיהיה שינוי במנגנון הזה של מח"ש.

אמיר אוחנה: אני פעלתי כדי שיהיה שינוי, אני מאמין שצריך להיות שינוי.

אמיר אוחנה: אני לא תפקדתי כיושב-ראש ועד העובדים במשרד המשפטים, אני תפקדתי כעובד ציבור, כמישהו שבא לתת שירות לציבור, כמישהו שבא לתת תשובות לציבור.

אמיר אוחנה: לצערי הדברים השתנו.

אמיר אוחנה: אבל כשיהיה השינוי הזה אז אולי אנחנו נוכל לתת יותר אמון במח"ש ויותר אמון במשטרה.

אמיר אוחנה: אני חושב שזה פוגע גם באמון של הציבור במשטרה.

אמיר אוחנה: אני מציע לך להמשיך, כמובן, בעבודתך המבורכת, הטובה.

אמיר אוחנה: אני בירכתי אותך כמה פעמים בעבר, אני אברך אותך גם כאן ועכשיו.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו צריכים לפעול יחד כדי שיהיה מנגנון בדיקה טוב יותר כלפי דברים שקורים במשטרה.

אמיר אוחנה: ה"רפורמה", במירכאות, שעליה שמענו משר המשפטים, לצערי לא תביא בשורה.

אמיר אוחנה: בכלל, כל הרעיון הזה שמוציאים את השוטרים ממחלקת החקירות של מח"ש – כל הרפורמה הזאת מדברת על שוטר אחד, כי שניים אחרים כבר היו אמורים לצאת לפנסיה, אז בסוף נשארנו עם שוטר אחד.

אמיר אוחנה: ומה עם השוטרים שבמערך המודיעין?

אמיר אוחנה: יש הרבה שוטרים במערך המודיעין של מח"ש, גם זה לא תקין.

אמיר אוחנה: זו לא רפורמה ולא יהיה שינוי.

אמיר אוחנה: השינוי צריך להיות עמוק יותר, וכדי שיהיה שינוי עמוק צריכה להיות בדיקה עמוקה יותר.

אמיר אוחנה: ואני קורא מכאן – זה לא מאוחר מדי, הבג"ץ עדיין תלוי ועומד: אני קורא מכאן לשר המשפטים לאפשר את עבודת ועדת הבדיקה, כדי שהציבור ייתן אמון במח"ש.

אמיר אוחנה: זה מה שאנחנו רוצים.

אמיר אוחנה: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ארבל.

יריב לוין: בבקשה.

משה ארבל: כבוד השר, תודה על התשובה המפורטת, ובכל זאת, אני מתנצל שאני מתעקש.

משה ארבל: למרות התחקירים של הכתב אוריה אלקיים בכאן 11 עדיין היה ניסיון לספח אותו לתפקיד בכיר, בכל זאת.

משה ארבל: הפרסום לכאורה מנע את זה.

משה ארבל: והשאלה היא מה קורה עכשיו.

משה ארבל: האם אתה מתכוון לומר לכל אותם האזרחים החפים מפשע שנפגעו משי מזרחי – לאחר שביקשו להגיש תלונה על גנבת רכב, נפתחו תיקים על כלום ושום דבר, סבלו חודשים ארוכים, היו שנחקרו באזהרה, עברו פוליגרף, סירבו לקבל אישור מסירת תלונה – מדוע דווקא על האיש הזה המשטרה שומרת, כאשר אירוע דומה באותה תחנה עם סגן ניצב קמחי הסתיים בכך שהוגש נגדו כתב אישום?

משה ארבל: מדוע כאן זה מסתיים אחרת?

משה ארבל: תודה רבה.

אמיר אוחנה: אני חושב שעניתי כבר, אבל אני אחזור.

אמיר אוחנה: אני קודם כול מאוד מכבד את הכתב אלקיים, אני שוחחתי איתו לדעתי כמה פעמים בהקשר הזה, אבל אני חוזר ואומר: הליכי הבדיקה התקיימו, אף אחד לא טאטא שום דבר מתחת לשטיח.

אמיר אוחנה: הבדיקה נעשתה.

אמיר אוחנה: אפשר למתוח ביקורת על הבדיקה, אין לי כלים לעשות את זה.

אמיר אוחנה: אני לא יודע איך מח"ש חקרה, איך היא בדקה – כידוע מח"ש לא כפופה למשרד לביטחון הפנים, היא כפופה למשרד המשפטים.

אמיר אוחנה: אולי יש מקום – – –

משה ארבל: המחלקה לחיפוי שוטרים.

אמיר אוחנה: אולי המחלקה לחיפוי שוטרים, איך שתרצה.

אמיר אוחנה: אבל זו שאלה שצריך להפנות לשר המשפטים.

אמיר אוחנה: מח"ש לא כפופה אליי.

אמיר אוחנה: ייתכן שיש מקום לביקורת על העבודה שלהם.

אמיר אוחנה: את הביקורת שלי אני אמרתי כאן, אמרתי גם במקומות אחרים, ובהקשר הזה אין לי מה להוסיף מעבר למה שאמרתי כבר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת, לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יריב לוין: בבקשה.

ינון אזולאי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השרים, השר לביטחון הפנים, קודם כול אני מסכים איתך לגבי מח"ש, זו מחלקה לחיפוי שוטרים, אין מילה אחרת להגיד על כך.

ינון אזולאי: אני הייתי מחזק את ידיך, כשהיית שם, במה שרצית לעשות.

ינון אזולאי: נודע לנו לאחרונה, מפניות שפנו אליי כבאים, על גילוח זקנם.

ינון אזולאי: יש הוראה לגלח את זקנם, כנראה זה מתחיל ממש עכשיו, בתחילת דצמבר ההוראה חלה.

ינון אזולאי: יש גם מכרזים שיצאו בעבר שבהם התפקיד הוא עם חובת גילוח הזקן.

ינון אזולאי: אני חושב שבמדינה יהודית מותר לאדם לגדל זקן, אתה יודע מה, גם אם זה אופנתי או רפואי, וכל שכן אם זה בא ממקום יהודי, מקום של דת.

ינון אזולאי: אסור לתת לו שיגלח את הזקן בעל כורחו.

ינון אזולאי: אומרים שיש בעיה עם המסכה, אבל יש גם מחקרים שמראים – ויש מסכות מארצות הברית, והמסכה יכולה להיות גם לאנשים בעלי זקן.

ינון אזולאי: המקסימום שנותנים פה בארץ הוא 3 מ"מ לגידול הזקן.

ינון אזולאי: אני מבקש לדעת אם אתה מודע לכך, ומה נעשה על מנת שאדם יהודי וכל אדם שרוצה להיות עם זקן, בגלל אמונתו או משהו אחר, יוכל לעשות זאת גם במסגרת לוחמי האש.

אמיר אוחנה: אני קודם כול אסייג ואומר:

אמיר אוחנה: אני לא יודע איך זה שאלת המשך לשאלה של חבר הכנסת ארבל, אבל אני אנסה כמיטב יכולתי, למרות שלא התכוננתי – – –

יריב לוין: מותר להעלות גם נושאים – – –

אמיר אוחנה: מותר, אבל מותר לי גם להגיד שלא התכוננתי לנושא.

יריב לוין: ודאי, אין ציפייה שאתה תענה מייד אם אין את הנתונים.

אמיר אוחנה: אני אנסה, כי אני כן קצת מעורב.

משה ארבל: כבוד השר, שלא יגיד היועץ המשפטי שיש לך ניגוד עניינים בגלל הזקן.

ינון אזולאי: הוא יסתכל על הראש.

אמיר אוחנה: אני אומר כך.

אמיר אוחנה: הנושא של זקנים הוא נושא בטיחותי, קודם כול.

אמיר אוחנה: הכבאים, לוחמי האש, כשהם מגיעים לשרפה יש להם מסכה מיוחדת.

אמיר אוחנה: זה לא היה בעבר, אבל זה דבר שנכנס בשנים האחרונות כחלק משורה של שינויים במערך הכבאות.

אמיר אוחנה: זה דבר מבורך, כי זה מגן עליהם.

אמיר אוחנה: זה מגן עליהם גם משאיפת עשן וגם משאיפת חומרים מסוכנים, ולהזכירך, שירותי הכבאות וההצלה עוסקים גם בנושא חומרים מסוכנים.

אמיר אוחנה: על פי כל המומחים הזקן מונע את האיטום של המסכה, ועל כן בכל העולם מקובל שלוחמי אש מורידים את הזקנים.

אמיר אוחנה: זה עניין של חיים ומוות.

אמיר אוחנה: אני חושב שזה פיקוח נפש, דוחה אפילו שבת.

אמיר אוחנה: אם אינני טועה – אני אומר את זה כי לא התכוננתי לשאלה שלך – אפילו הרב של הכבאות וההצלה נתן את אישורו לדבר הזה.

אמיר אוחנה: זאת אומרת, זה לא משהו – – –

ינון אזולאי: אני לא רוצה – – – בגלל, כמו שאמרת, שאתה לא מוכן, אני הייתי כן מבקש שתבדוק את זה.

אמיר אוחנה: נבדוק, בסדר.

ינון אזולאי: גם שלחתי מכתב בעניין, כי שמעתי מכל מיני גורמים שיש פתרון – – –

אמיר אוחנה: נבצע בדיקה.

אמיר אוחנה: אני רק אומר שזה חס וחלילה לא משהו שהוא נגד הדת.

אמיר אוחנה: זה עניין של פיקוח נפש, חיים ומוות, ואנחנו שומרים על לוחמינו.

משה ארבל: הרב רפי פרץ כטייס היה מגולח.

משה ארבל: עכשיו הכנסת אפשרה לו להשתחרר.

אמיר אוחנה: בסדר גמור.

יריב לוין: תודה, אדוני השר.

יריב לוין: אנא תישאר איתנו לשאילתה רגילה של חבר הכנסת עמית הלוי, שנושאה: אבי בן שחר.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: רק לפתוח את המיקרופון.

יריב לוין: אנא לפתוח את המיקרופון של חבר הכנסת הלוי.

יריב לוין: בבקשה.

עמית הלוי: כבוד השר, בתאריך 24 ביולי תקף העציר חוסיין אבו טעאה את אבי בן שחר, לצערי זיכרונו לברכה, בתא מעצר במגרש הרוסים עד שאיבד הכרתו והועבר לבית חולים מורדם ומונשם.

עמית הלוי: אחר כך הוא עבר טיפולים, לצערנו הוא נפטר מהאירוע הזה.

עמית הלוי: רצוני לשאול: 1.

עמית הלוי: מדוע נכלא העציר הזה, המסוכן – מדוע נכלא אבי בן שחר, העציר מיהודה ושומרון, מכוכב השחר, עם ערבי פלסטיני?

עמית הלוי: 2.

עמית הלוי: כיצד קרה שהוא נפצע בחומרה בתוך מתקן שב"ס?

עמית הלוי: 3.

עמית הלוי: האם המקרה תוחקר כראוי?

עמית הלוי: 4.

עמית הלוי: העניין העיקרי, אולי: מה מדיניות המעצרים של המשטרה והשב"ס כדי למנוע מקרים כאלה ולהגן על העצירים?

אמיר אוחנה: חבר הכנסת הלוי, אני קודם כול רוצה להודות לך על השאילתה הזאת.

אמיר אוחנה: בסמוך לאחר כניסתי לתפקיד קיבלתי מכתב מבנו של המנוח, מבנו של מר בן שחר.

אמיר אוחנה: המכתב הזה, אני משתף אותך, קרע לי את הלב.

אמיר אוחנה: קרע לי את הלב ללמוד על אדם מבוגר שנעצר, כפי שאמרת – אני חושב שזה מעצר ראשון ויחיד שהיה לו בימי חייו – ובמהלך השהייה שלו עם מי שנכון להיום חשוד ברצח, אז הוא היה חשוד בגרימה חבלה חמורה, ומשהמנוח נפטר הוא עכשיו חשוד ברצח והמשפט שלו מתנהל; סליחה, לא חשוד – נאשם, למעשה, יש כתב אישום.

אמיר אוחנה: לפני שביררתי מה המצב המשפטי, מה המצב החוקי, קודם כול הרמתי טלפון לשוחח עם הבן.

אמיר אוחנה: הייתה שיחה שנכנסה לי ללב, מאוד נגעה לי ללב.

אמיר אוחנה: לאחר מכן שוחחתי עם ממלא מקום נציב השב"ס ועם היועצת המשפטית של השב"ס.

אמיר אוחנה: אני מבין שיש הליך משפטי, איזושהי תביעה שהמשפחה הגישה.

אמיר אוחנה: אני ביקשתי מהם את הדבר הבא – ואני רק אפתח סוגריים, בתשובה לשאלתך: למעשה מפקד בית המעצר מגרש הרוסים הודח מתפקידו, שורה של בעלי תפקידים הודחו מתפקידם – אבל אני ביקשתי מהם דבר אחר:

אמיר אוחנה: תעשו את המקסימום שהמשפחה לא תצטרך עכשיו לכתת את רגליה לבתי משפט ולהילחם ולהיאבק על מה שאני מאמין שהוא צודק.

אמיר אוחנה: הם צודקים, מגיע להם פיצוי.

אמיר אוחנה: אף פיצוי כמובן לא ישלים את החסר, את האובדן הגדול הזה שבאיבוד אב משפחה, אבל את המקסימום שאנחנו יכולים לעשות אנחנו נעשה.

אמיר אוחנה: אני מאמין שבזמן האחרון – בוודאי בזמן הקרוב יתנהלו מגעים בין נציגי המשפחה לבין נציגי שירות בתי הסוהר, ואני מקווה שהדבר הזה יבוא על פתרונו מחוץ לכותלי בית המשפט.

אמיר אוחנה: אני חושב שהמשפחה צודקת בטענה הבסיסית שלה, ואנחנו, על כן, אחראים וצריכים גם לפצות.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת הלוי, בבקשה.

עמית הלוי: קודם כול, תודה על ההתייחסות האישית.

עמית הלוי: לא כל שר מרים טלפון באופן אישי, וזה נראה לי דבר ראוי.

עמית הלוי: אבל אני מתעקש, כבוד השר, על שאלת המדיניות.

עמית הלוי: חוסיין אבו טעאה הזה באותו בוקר פצע שישה אנשים.

עמית הלוי: כלומר, לקח בן אדם, מחבל – מאז שעצרו אותו, אגב, הוא פצע את אח שלו, הוא פצע שני שוטרים, פצע בדרך, אני לא זוכר, עוד שני אנשים.

עמית הלוי: בסך הכול, הוא פצע שישה אנשים.

עמית הלוי: עכשיו לוקחים את החיה הזאת ומכניסים אותה – כשיודעים שהיא חיה; אני לא יודע, גם שכל ישר צריך להיות.

עמית הלוי: אבל אני מתעניין עכשיו במדיניות כדי שזה לא יקרה עוד פעם, כי זה התפקיד שלנו, שלא יקרה עוד פעם.

עמית הלוי: האם הנחית את השב"ס לייצר מדיניות מעצרים?

עמית הלוי: האם אנחנו בכנסת נוכל לראות את מדיניות המעצרים במקרים כאלו, שאף סוהר לא ינעל באיזו אוטומציה גרועה, כמו שהייתה במקרה הזה?

אמיר אוחנה: תראה, כפי שאמרתי, חבר הכנסת הלוי, הדבר הזה לא היה צריך לקרות.

אמיר אוחנה: כלומר, אילו כולם היו פועלים לפי הנהלים וזה היה קורה, אף אחד לא היה מודח, אף אחד לא היה מושעה.

אמיר אוחנה: אבל היו שם שורה של בעלי תפקידים שכשלו, כשלו בתפקידם.

אמיר אוחנה: דבר כזה לא צריך לקרות.

אמיר אוחנה: במקרה הזה, אגב, לא נקבע, ואין גם חשד, שמדובר במחבל, כפי שציינת, אלא בעבריין מסוכן, בעבריין אלים ומסוכן.

אמיר אוחנה: כמו שאמרת, הוא גם פצע את אחיו; הוא פצע, לדעתי, אדם אחר שגם הוא ערבי, אז זה לא עניין לאומני כאן.

אמיר אוחנה: אני לא קובע לגבי האירוע הנקודתי שאתה שואל עליו; יכול להיות שהוא לא היה תוקף אם זה היה ערבי, אני לא יודע לומר.

אמיר אוחנה: אבל בהחלט הוא אדם אלים ומסוכן, שבבדיקה יסודית יותר, מעמיקה יותר, היה אולי אפשר לנהוג אחרת.

אמיר אוחנה: ולכן, כפי שאמרתי, שורה של בעלי תפקידים, ובהם מפקד בית המעצר – זה לא הש"ג, כן?

אמיר אוחנה: – הודחו מתפקידיהם ונענשו.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: ומכאן אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 119, של חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בנושא: התוכנית הכוללת להקמת מערך ארצי לטיפולי יום בנפגעי טראומה מינית.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר הבריאות יואב קיש לעלות ולהשיב.

יריב לוין: אנחנו, כמנהגנו, מנצלים את העובדה שסגן השר קיש נותן תמיד תשובות מלאות ומעניינות כדי להשאיר אותו לעוד שאילתה, ואחר כך גם לעוד שתי שאילתות רגילות.

יריב לוין: בכבוד.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אדוני סגן השר, הנושא של נפגעות ונפגעי טראומה מינית נמצא פחות מדי בקשב.

יואב סגלוביץ': מתוך היכרות ככה ממוקם הנושא, ואני יודע שגם אדוני מתעסק בזה.

יואב סגלוביץ': המקום היחיד שנמצאים בו בצורה מסודרת טיפולי יום לנפגעי טראומה מינית נמצא היום בבית החולים לב השרון.

יואב סגלוביץ': אני יודע שיש תוכנית כוללת של משרד הבריאות להרחיב את הסיפור.

יואב סגלוביץ': הייתי רוצה לדעת כיצד היא עומדת, גם במובן התכנון אבל גם בהיבטים התקציביים, בייחוד נוכח התקופה שבה אנחנו נמצאים?

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני אתייחס לנושא, שהוא כמובן סופר חשוב ומשמעותי.

יואב קיש: אנחנו כולנו מבינים את החשיבות של הצורך בטיפול.

יואב קיש: מדובר בתקיפה מינית ממושכת בילדות, שכוללת גם גילוי עריות.

יואב קיש: וכמובן שזו פגיעה קשה בנפש ובגוף.

יואב קיש: חלק מהנפגעים והנפגעות סובלים במשך שנים מההשלכות של הפגיעה.

יואב קיש: זה בא לידי ביטוי בסימפטומים שונים, שכוללים, בין השאר, קושי בוויסות חושי ורגשי, קשיים ביחסים בין-אישיים, כאבים פיזיים בגוף, אפילו, קשיים בתפקוד היום-יומי, פלאשבקים, חרדות, מחשבות וניסיונות אובדניים.

יואב קיש: בשנים האחרונות קיבל ארגון הבריאות העולמי את האבחנהC-PTSD , שזו פוסט-טראומה מורכבת.

יואב קיש: היא מקטלגת ומתארת את כלל הסימפטומים וההשלכות הנפשיות עקב פגיעה טראומטית ממושכת.

יואב קיש: חלק מהסובלים מפוסט-טראומה מורכבת נזקקים אכן להתערבות אשפוזית-פסיכיאטרית עקב העלייה בסימפטומים, עם חשש לאובדנות ורגרסיה תפקודית.

יואב קיש: בשלוש השנים האחרונות הרחיב משרד הבריאות את מערך האשפוז הייעודי לנפגע תקיפה מינית במערך האשפוז הפסיכיאטרי.

יואב קיש: קיימות היום שמונה יחידות אשפוזיות ייעודיות לטיפול באותם נפגעי תקיפה מינית הסובלים מטראומה מורכבת והם במערך האשפוזי.

יואב קיש: עם זאת, מתחדדת אכן ההבנה כי לפעמים קיים צורך בפיתוח מענה נוסף על הרצף בין אשפוז לטיפול בקהילה במערך בריאות הנפש עבור אוכלוסייה זו, בין היתר טיפולי יום בדומה למודל שאכן עובד היום בבית חולים לב השרון בהצלחה רבה.

יואב קיש: התוכנית להקמת טיפולי יום חדשים המיועדים לנפגעי טראומה מינית במערך הבריאות הנפש הסובלים מ-C-PTSD דורשת הקצאה תקציבית ייעודית.

יואב קיש: לשאלתך, נכון לעכשיו אנחנו באירוע של ללא תקציב.

יואב קיש: אין לי מה להסביר על האירוע הזה.

יואב קיש: ואנחנו כן מעלים בשיחות עם האוצר את הדרישה התקציבית הייעודית לתוכנית העבודה 2021.

יואב קיש: כולי תקווה שהכנסת הזו והממשלה הזו אכן יצליחו להתגבש ולהוביל את התקציב.

יואב קיש: ואז, במידה שנוכל להעביר תקציב, אני מניח שיינתן תקציב, כי משרד הבריאות מתקצב את זה בתקציב 2021.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': אני אומר רק בשביל שהציבור יודע: 50% מהמאושפזות בבתי החולים הפסיכיאטריים בכל הארץ, 50% מהן, בעברן נפגעו מתקיפה מינית.

יואב סגלוביץ': הן אלה שמגיעות לאשפוז.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על כל הדברים של הרצף הנוסף.

יואב סגלוביץ': ועכשיו, זו לא שאלה נוספת אלא אמירה נוספת לאדוני: נכון שאין תקציב.

יואב סגלוביץ': כולנו יודעים את המציאות, ונשים את המציאות הפוליטית רגע בצד.

יואב סגלוביץ': הממשלה יודעת לייצר קופסאות.

יואב סגלוביץ': היא מייצרת אותן בהרבה מאוד תחומים.

יואב סגלוביץ': בקשתי אליך, אדוני, שנדע גם מה סדרי הגודל, כמה כסף צריך בתוכנית הזאת, על מנת להגיע לאחת הוועדות.

יואב סגלוביץ': ואיך אומרים, שבתוך כל הקופסאות הגדולות נשים קופסה קטנה לנושא הזה, כי אלה אנשים שבדרך כלל אין להם פה, ובעיקר נשים שאין להן פה.

יואב סגלוביץ': ואני חושב שאפשר לעשות מהלך משותף, ממשלה-כנסת, ולייצר את אותה הקופסה הקטנה בשביל להתחיל מהלך.

יואב סגלוביץ': זה לא יתחיל ביום אחד, הרי לא יקימו את זה ביום אחד, אבל צריך להתחיל ולא לחכות עד אשר יהיו או לא יהיו בחירות או משהו כזה.

יואב סגלוביץ': אפשר לעשות את זה עכשיו, וגם צריך.

יואב סגלוביץ': ולכן השאלה היחידה שאני שואל היא כמה כסף צריך, ואני אצטרף לאדוני, בכל פעולה שהוא יגיד, לעזור לייצר את אותה קופסה קטנה, כי המצב ממש – בייחוד בתקופה הזאת, יש יותר נפגעים של טראומה מינית.

יואב סגלוביץ': יהיו, לא עלינו, עוד סגרים.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר לעמוד מנגד בהקשר הזה.

יואב סגלוביץ': אלה נשים שאין להן פה.

יואב סגלוביץ': תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אז, כמו שאמרת, זו הייתה בעיקר אמירה, שאילתה עם נושא אחד.

יואב קיש: אנחנו מקווים, קודם כול, שלא נגיע לעוד סגר.

יואב קיש: אני כן מסכים איתך שצריך לקדם את זה.

יואב קיש: נושא הקופסאות הוא נושא שמובא בחקיקה לבית הזה, ובהנחה שתהיה אכן אפשרות לשלם בעוד קופסה נוספת, אז אני מציע שנשב על זה פרקטית וננסה לקדם את זה באירוע הזה.

יואב סגלוביץ': יודעים כמה כסף?

יואב קיש: זה מאוד תלוי בתוכנית הפעולה, בשלבים שלה, בכמה.

יואב קיש: זה מאוד תלוי.

יואב קיש: זאת אומרת, התקציב שאתה בונה הוא בשלבים, לפי התקדמות.

יואב קיש: בסופו של דבר, אנחנו רוצים להגיע לכיסוי מלא ככל שניתן ברמה הארצית.

יואב סגלוביץ': – – –

יואב קיש: אבל אני לא רוצה לזרוק סתם מספרים בעניין הזה.

יואב קיש: אמרתי שבמידה שאכן תהיה אפשרות פרקטית להעביר קופסה, כמו שאתה מתאר, לפני שזה מגיע לתקציב 2020 ו-2021, אני מציע שנשב וננסה ביחד להוביל מהלך כזה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים מכאן לשאילתה דחופה מס' 121, של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בנושא: בנק חלב אם.

יריב לוין: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה, אדוני סגן השר.

מיכל שיר סגמן: ב-2017 הנחה משרד הבריאות את מד"א להקים את בנק החלב, שהתחיל לעבוד בשנה האחרונה, באוגוסט האחרון.

מיכל שיר סגמן: מחלוקות תקציביות מונעות את הסדרתו ואת הפעלתו.

מיכל שיר סגמן: לאחרונה ניתנה הוראה לסגור אותו עד 1 בינואר 2021.

מיכל שיר סגמן: אני אסבר את האוזן: הוא רק נפתח באוגוסט האחרון, וכבר יש הוראה לסגור אותו ב-1 בינואר.

מיכל שיר סגמן: מדובר בתרופה מצילת חיים עבור הפגים.

מיכל שיר סגמן: האם משרד הבריאות מכין תחליף אחר לפגים?

מיכל שיר סגמן: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: תודה לחברת הכנסת מיכל שיר.

יואב קיש: משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בהפעלת בנק חלב אם לאומי על מנת לתת מענה ראוי והולם לצורכי התזונה של הפגים.

יואב קיש: לאור זאת, אני אומר בצורה הכי ברורה: אין בכוונתנו למצוא תחליף לדבר הזה, לשאלתך.

יואב קיש: אין לכך תחליף.

יואב קיש: אנחנו כן מתכוונים לסיים את ההליך על פי התכנון והסיכומים.

יואב קיש: בנק חלב האם נפתח באוגוסט 2020 כמיזם משותף בין משרד הבריאות למד"א.

יואב קיש: דרך אגב, מבחינת נתונים, מאז הבנק סיפק מעל כ-300 ליטר של חלב אם מתורמות לכ-60 פגים.

יואב קיש: לפי החוזה שנחתם בין המשרד למד"א הוגדרה תקופה של חודשיים לתמחור בנק החלב, ובתקופה זו המשרד העביר את המימון הנדרש לכיסוי הפעילות.

יואב קיש: לצערנו, ההסכמה על העלות התקציבית עדיין לא התגבשה והתהליך לוקח יותר זמן מהצפוי.

יואב קיש: בשל כך, בשביל למנוע את הפער, בזמנים האלה, לפחות עד סוף השנה, יעביר המשרד מימון לחודש נוסף.

יואב קיש: ועדת המכרזים נמצאת בהליכי אישור העברת התקציב לכיסוי התקופה עד לסגירת התמחור.

יואב קיש: אני לא יכול לומר לך מה קורה לגבי 2021, כי אנחנו גם בהמתנה לתקציב ל-2021, אבל עד סוף השנה אני מקווה שנגיע להסכמות לפחות על העלות ועל התפעול, וכך לפחות חוסר ההסכמה הזה ייפתר.

יואב קיש: אני כן רוצה לנצל את הבמה הזאת ולפחות לשלוח מפה גם את ההערכה הרבה שלי, ושל משרד הבריאות עצמו, על הפעילות הכל-כך חשובה של מד"א, שהיא זרוע ביצועית מאוד משמעותית בעולם הבריאות במדינת ישראל.

יואב קיש: יש לנו מספר נכסים במדינת ישראל בתחום הבריאות, שאין במקומות אחרים.

יואב קיש: אחד מהם זה קופות החולים ואחד נוסף זה מד"א.

יואב קיש: אני יכול לומר לך מניסיון אישי שמד"א מתגייסים למשימות שכאלה, ואכן מגיעות להם על כך כל הברכות.

יואב קיש: ואני מקווה שגם בשנת 2021 יימצא לכך התקציב, כי הצורך בבנק חלב אם לפגים הוא הכרחי.

יריב לוין: שאלה נוספת למיכל שיר סגמן.

יריב לוין: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: תודה על התשובה המנומקת.

מיכל שיר סגמן: זו יותר הערה: נולדים כ-2,500–2,600 פגים בשנה.

מיכל שיר סגמן: הצורך הוא של 5,000 ליטר; כך ש-300 ליטר זה טוב – זה לא מכסה את התרופה מצילת החיים הזאת.

מיכל שיר סגמן: אני שואלת שאלה שהיא רטורית.

מיכל שיר סגמן: כבר ענית עליה, אבל אני סוג של מחזקת אותה:

מיכל שיר סגמן: האם בשנת 2021 פגים במדינת ישראל יקבלו את התרופה מצילת החיים הזאת?

מיכל שיר סגמן: והאם משרד הבריאות לא יאפשר לביורוקרטיה יבשה לעמוד בפני משהו שהוא זמין ואפשרי שייתקע בגלגלי הביורוקרטיה?

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: קודם כול, 300 הליטרים האלה היו רק בחודשיים שעברו מאז.

יואב קיש: אכן המספרים הם הרבה יותר משמעותיים, ואכן אנחנו מסתכלים על זה כעל תרופה מצילת חיים.

יואב קיש: נעשה את כל המאמצים לעמוד באתגר הזה גם בשנת 2021.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים מכאן לשאילתות הרגילות.

יריב לוין: ואני מזמין את חבר הכנסת איתן גינזבורג להציג את שאילתה מס' 388, בנושא: העלאת המודעות למחלת האיידס.

יריב לוין: בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני סגן השר, נוהל 134 של משרד הבריאות קובע כללים להעלאת מודעות למחלות והנגשת המידע לציבור, ולפיו הכלל הוא הודעה לאגף הרוקחות ללא צורך באישור מוקדם של התוכן.

איתן גינזבורג: החריג היחידי הוא מחלת האיידס, לפי סעיף 3.1.5.7.

איתן גינזבורג: ברצוני לשאול: מדוע להעלאת מודעות למחלת האיידס נדרש אישור מוקדם של אגף הרוקחות ושל המחלקה למניעת שחפת ואיידס, בניגוד לשאר המחלות?

יואב קיש: תודה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

יואב קיש: יש פה תשובה, שאני אקריא אותה, אבל אני חייב לומר שהתשובה היא קצת מורכבת ולא בהכרח ברורה, פשוט כי הנושא לא פשוט.

יואב קיש: אנחנו ניהלנו שיחות בעניין, ואפילו עשינו שיחה עם כל הדרג המקצועי.

יואב קיש: חבר הכנסת גינזבורג העלה את עמדתו – קיבל תשובות מהדרג המקצועי.

יואב קיש: אני לא חושב שהייתה הסכמה מלאה, אולי ההפך, היו גם חילוקי דעות, אבל הייתה לפחות הבנה של מה המדיניות שמשרד הבריאות רוצה להביא.

יואב קיש: גם אם יש פה אי-הסכמה זה בסדר, אבל אני חושב שקיבלת לפחות את ההתייחסות, באמת, בעניין הזה של התשובה.

יואב קיש: פה אני אגיד בשתי מילים איך אני רואה את העניין הזה.

יואב קיש: יש פה החרגה מסוימת להליך שהוא מקובל, ובו כשרוצים לקבל תרופה כלשהי פשוט מכינים קמפיין – אותן חברות תרופות.

יואב קיש: יש פה עניין מסחרי – – –

איתן גינזבורג: גם מודעות – – –

יואב קיש: גם מודעות.

איתן גינזבורג: בכל תרופה.

יואב קיש: דווקא בעניין הזה אני כן מתחבר לשאילתה, למה האיידס מוחרג לרעה בעניין הזה.

יואב קיש: התשובה שמשרד הבריאות מוביל זה ההפך – ההחרגה הזאת היא החרגה לטובה.

יואב קיש: זה על מנת שאפשר יהיה לסנכרן בין הדברים, כי יש פה מקום שגם התרופה היא ייחודית, של ספק ייחודי, וזה יכול לייצר מוטיבציות שליליות.

יואב קיש: ואני יודע שאתה לא מסכים עם זה, אבל זו הייתה העמדה.

יואב קיש: כך נאמר לנו על ידי אנשי המקצוע בשיחה פתוחה.

יואב קיש: אפשר גם לא להסכים לתשובה.

יואב קיש: ועכשיו אני אקרא את התשובה, בדיוק כפי שהיא הוכנה על ידי גורמי המקצוע במשרד.

יואב קיש: באמת תקנה 28 לתקנת הרוקחים היא זו שקובעת את הכללים לגבי פרסומות של תכשירים, תרופות, והיא דורשת את אישור המנהל טרם פרסום של תכשירים באמצעי התקשורת או בכתבי עת שאינם מדעיים או מקצועיים.

יואב קיש: המשמעות היא איסור פרסום תרופות מרשם לציבור הרחב ללא אישור מראש.

יואב קיש: מה קורה עם נוהל 134?

יואב קיש: מטרתו להסדיר את מסגרת הפעילות להגברת מודעות הציבור למחלות שונות, כאשר זה נעשה במימון בעל הרישום, והמטרה היא לקדם חינוך ואוריינות לבריאות אצל המטופל ופנייה לרופא המטפל בעת הצורך.

יואב קיש: בפעילות זו נאסר גם אזכור מפורש ומרומז של תרופה.

יואב קיש: התמיכה הכספית בפעילות זו היא על ידי חברת התרופות, ונעשית בפועל לרוב על ידי גוף שלישי, שזו חברה מסחרית אחרת, עמותות חולים, קופות חולים ובתי חולים.

יואב קיש: לחברות התרופות יש גם מניעים מסחריים, זה ברור, ומטרת הנוהל הזה זה אכן לנטרל מניעים אלה.

יואב קיש: כל קמפיין מוגש לאגף הרוקחות, וקמפיינים שעניינם חיסונים, איידס או קיומו רק של תכשיר אחד לטיפול במחלה נדרשים באישור, על מנת לבחון שאכן הקמפיין – מטרתו קידום בריאות ולא קידום מכירות.

יואב קיש: במקרים אלה ישנה היוועצות משותפת עם האגפים הרלוונטיים: האגף לאפידמיולוגיה – פעם כשהייתי אומר "אפידמיולוגיה" אף אחד לא ידע על מה אני מדבר; עכשיו נראה לי שכבר לא צריך להסביר – המחלקה לשחפת ואיידס ולשכת הדובר.

יואב קיש: בהתייחס לקמפיין להגברת המודעות למחלת האיידס, קמפיין בנושא מניעת איידס מתקיים מדי שנה כחלק ממדיניות המשרד, והוא רואה חשיבות רבה להגברת המודעות למניעת ההידבקות.

יואב קיש: ולכן דווקא פה העבודה בנושא זה היא מאוד סדורה.

יואב קיש: לאורך שנים של עיסוק מקצועי בתחום עולות שתי סוגיות עיקריות שבהן האישור המוקדם בתחום מחלת האיידס הוכיח את נחיצותו.

יואב קיש: סיבה אחת: משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בהעלאת מודעות הציבור למחלות ולדרכי הטיפול בנושא HIV ואיידס, בהיותה מחלה מידבקת המהווה סכנה לבריאות הציבור, ובשל השפעותיה החברתיות המורכבות.

יואב קיש: ישנה חשיבות לאומית להסברת מאפייני המחלה, האבחון, הטיפול התרופתי ומניעת הדבקה בצורה מקצועית.

יואב קיש: על רקע זה עלול להיות חשש להעברת מסרים שאינם מדויקים או חשש לניגוד עניינים במסרים המועברים על ידי גורמים פרטיים או חברות התרופות, שלהן אינטרסים כלכליים שאינם תמיד יכולים לעלות בקנה אחד עם קידום בריאות הציבור.

יואב קיש: על מנת לוודא שאכן הפרסום מכיל את המידע נדרש אישור מוקדם, כאשר שילוב של פנייה לאגף הרוקחות ולמחלקה לשחפת ואיידס מסייע בשמירה על התוכן המקצועי.

יואב קיש: זה דבר אחד.

יואב קיש: סיבה שנייה: צנעת הפרט ושמירה על סודיות רפואית הינן מרכיבים מרכזיים – לא רק בגלל רגישות וסטיגמה הנלוות לנשאות HIV, אלא גם לצורך הבטחת קבלת טיפול המונע בעצמו הידבקויות נוספות.

יואב קיש: לכן משרד הבריאות שומר על ערכים אלה בצורה קפדנית ומתנגד לכל ניסיון סמוי של הקמת מאגרי מידע על בסיס כביכול וולונטרי המאפשר לאתר את הנשאים ואת החולים המקבלים תרופות מסיבות כלכליות מסחריות, מאחר שהדבר אכן יכול לפגוע בצנעת הפרט ובשמירה על הבטחת המידע.

יואב קיש: כפי שאמרתי, לא ברור לי כמה מהצופים בבית הבינו את התשובה הזאת לעומק, ולכן עשינו את השיחות האלה.

יואב קיש: הסיבה המרכזית – אמרתי, יש כרגע ספק אחד שנותן תרופה, ואנחנו לא רוצים שהנושא הזה – אחד לא מוכן לספק, השני יחידי.

יואב קיש: דיברנו על זה ארוכות וזאת התשובה.

יואב קיש: עד כאן.

יואב קיש: תודה, היושב-ראש.

יריב לוין: שאלה נוספת, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: אדוני סגן השר, תראה, בסוף התשובה שלך אמרת שמשרד הבריאות מפלה לרעה את מחלת האיידס משאר המחלות, כי הוא מעמיס ביורוקרטיה בלי רציונל שמניח את הדעת באמת.

איתן גינזבורג: לא ברור למה פעילות שהיא כל כך חשובה להעלאת המודעות – לא נושא התרופות עכשיו, העלאת מודעות – צריכה לקבל אישורים המחלקות, כששאר המחלות לא.

איתן גינזבורג: עד לאחרונה גם הסרטן היה מוחרג.

איתן גינזבורג: הוצאתם את הסרטן מהנוהל והשארתם רק את האיידס.

איתן גינזבורג: אפשר לחשוב מה זה.

איתן גינזבורג: במה שונה מחלת האיידס משאר המחלות?

איתן גינזבורג: היום זו מחלה שהיא לא סופנית, חיים איתה כל החיים.

איתן גינזבורג: זאת סטיגמה.

איתן גינזבורג: במה שאתם עושים אתם יוצרים סטיגמה על מחלה מסוימת שאנחנו יודעים היום שאפשר לשלוט עליה עם מעקב נכון וטיפול תרופתי.

איתן גינזבורג: גם נתוני הדוח האפידמיולוגי של המשרד שלך, אדוני, מראים שלא מדובר במחלה כמו שחשבנו בעבר, והיום אחוז הנדבקים בקרב ההטרוסקסואלים עולה הרבה יותר ובאופן מובהק, ואת זה רואים מנתונים שלכם.

איתן גינזבורג: כמובן שאין שום קשר לצנעת הפרט, כמו שציינת.

איתן גינזבורג: לכל מחלה יש את צנעת הפרט.

איתן גינזבורג: אתמול צוין, אדוני היושב-ראש, יום האיידס הבין-לאומי.

איתן גינזבורג: לצערי בישראל המודעות הציבורית היא נמוכה ביותר, ואנחנו יכולים לשנות את זה.

איתן גינזבורג: כשאין שום רציונל, אדוני סגן השר, כשהביורוקרטיה שבתוך המשרד מנציחה את הסטיגמה הזאת, היא מחבלת בתודעת הציבור ומגבירה את השאננות ואת אחוזי ההידבקות במחלה, זו עוולה חמורה.

איתן גינזבורג: צריך לתקן אותה; אפשר לתקן אותה.

איתן גינזבורג: אני הייתי מציע שהגורמים במשרד שלך לא יישארו דבקים באותה סטיגמה אלא יחשבו איך הם הוציאו את שאר המחלות והותירו רק את המחלה הזאת.

איתן גינזבורג: האם אפשר בכל זאת לעשות מחשבה נוספת?

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יואב קיש: טוב, כפי שאמרתי, להסכמה לא הגענו, ואתם רואים שגם כרגע אנחנו עדיין חלוקים בדעתנו על העניין.

יואב קיש: כן היה לי חשוב שהשיח יתקיים.

יואב קיש: אני מסכים איתך בדבר אחד, בעניין הזה שמחלת האיידס מופלית משאר המחלות.

יואב קיש: טענת אנשי המקצוע היא שהיא מופלית לטובה, ובצדק, ושהאפליה הזאת נחוצה.

יואב קיש: קיימנו את הדיון הזה באמת בשיחה עמוקה.

יואב קיש: קיימנו את הדיון.

יואב קיש: אם הייתי חושב – – –

איתן גינזבורג: גם עמותה שרוצה – – – לא יכולים.

יואב קיש: חבר הכנסת גינזבורג, תן לי לסיים את דבריי, כי הקשבתי לך בקשב רב.

יואב קיש: אני מודה, לא הסכמתי עם כמעט – רוב דבריך, חוץ מהעניין של האפליה.

יואב קיש: האפליה קיימת, אני חושב שהיא בצדק, כי היא אפליה לטובה.

יואב קיש: היא מייצרת מצב שמונע קמפיינים שיכולים לפגוע באירוע הזה של המודעות, ויש גם אינטרסים כלכליים בעניין הזה, כפי שאתה יודע בעצמך.

יואב קיש: אני לא מכיר את זה לעומק ולא עסקתי בתחום הזה, אבל כן דיברנו עם גורמי הציבור, ואני אומר לך, זאת עמדה מקצועית פרופר של אותם אנשים שאחראים לדברים האלה.

יואב קיש: אני לא חושב שיש להם אינטרס כזה או אחר, בוודאי לא, חס וחלילה, לפגוע בבריאות הציבור.

יואב קיש: להפך, תפקידם לשמור על בריאות הציבור.

יואב קיש: הם חושבים אחרת ממך.

יואב קיש: הם חושבים שזה נחוץ.

יואב קיש: אם הייתי חושב שהם טועים טעות גמורה יכול להיות שהייתי מצטרף לדעתך, אבל אני חושב שבמקרה הזה הם צודקים.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה מס' 448, של חברת הכנסת סונדוס סאלח, בנושא חיסונים.

יריב לוין: בבקשה.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

סונדוס סאלח: סגן השר, פורסם כי החיסונים יינתנו קודם כול לקבוצות סיכון בהתאם לסדר עדיפויות שנקבע על ידי משרדך.

סונדוס סאלח: קשישים רבים ניסו לקבוע תורים ונדחו בטענה שעליהם להמתין לפנייה מהקופה.

סונדוס סאלח: לאחרונה פורסם שהאפשרות לחיסון נפתחה לכולם.

סונדוס סאלח: רצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: מהי המדיניות כיום?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: לכמה מהקשישים מקבוצת הסיכון הראשונה פנו הקופות?

סונדוס סאלח: כמה חוסנו?

סונדוס סאלח: 3.

סונדוס סאלח: האם נעשתה פנייה ממוקדת לקבוצות סיכון אחרות?

סונדוס סאלח: 4.

סונדוס סאלח: האם נשמרים חיסונים לקבוצות הסיכון הבאות?

סונדוס סאלח: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: קודם כול, רק שיהיה ברור: מדברים היום הרבה על חיסונים – מדובר בשאילתה על חיסונים לשפעת ולא על חיסוני קורונה.

יואב קיש: אבל אם אנחנו אומרים מילה על חיסוני קורונה, וזה ברור שזה השלב הבא שאנחנו מתקדמים אליו, חשוב לי לומר דבר אחד שאני חושב שכל מי שבבית הזה יכול להיות גאה בו: מדינת ישראל נמצאת בקו הראשון של קבלת חיסונים לקורונה, באמת, כמו המדינות הכי מפותחות בעולם, ארצות הברית, האיחוד האירופי.

יואב קיש: יש פה מאמץ אדיר שנעשה במשרד הבריאות, בהובלת שר הבריאות יולי אדלשטיין, ומאמץ אישי מיוחד של ראש הממשלה, שרואה בחיסונים יעד מרכזי שלנו בשביל להחזיר את החיים לשגרה.

יואב קיש: אני חושב שאנחנו יכולים להיות גאים בהישגים.

יואב קיש: אנחנו נראה את החיסונים, להערכתי, בכפוף ל-FDA, כבר בינואר, ואני מאמין שבחודשים הקרובים לאחר מכן – גם במספרים הולכים וגדלים.

יואב קיש: אני אומר לכם, יש פה הישג שבאמת שם את מדינת ישראל בשורה הראשונה בהישגים במלחמה בקורונה.

יואב קיש: לגבי הנושא של החיסונים, המדיניות כיום היא לאפשר מתן חיסונים לכל מי שרוצה תוך מתן עדיפות לקבוצות הסיכון שהוגדרו בתחילת המבצע.

יואב קיש: אין לי נתון מדויק על מספר הקשישים שפנו לקופות, אבל כן יש לי נתון כמה חוסנו: אנחנו כבר חיסנו מעל 700,000 קשישים, שמהווים מעל 60% מהאוכלוסייה.

יואב קיש: בנוסף, חשוב לדעת שנעשתה פנייה יזומה של כל קופות החולים לקבוצות הסיכון, בין היתר לקבוצות החולים הכרוניים, ללא קשר לגילם, לנשים בהיריון ועוד.

יואב קיש: כרגע, לאור ההיערכות שנעשתה במשרד הבריאות, אני חושב שאנחנו עם מלאי של אולי פי שניים ממה שהיה בשנים רגילות, לא קיים פער בכמות החיסונים בקופות, ובמקביל מבצע החיסונים מתנהל הן לקבוצות הסיכון והן לכלל האוכלוסייה.

יואב קיש: על כן, אנחנו לפחות לא רואים שום צורך מה שנקרא לשמור או למנוע חיסונים ממי שמעוניין בהמשך.

יואב קיש: ואני חושב שאולי אפשר גם לנצל את הבמה הזאת כדי לומר, באמת, שיש למדינת ישראל מספיק חיסונים.

יואב קיש: נערכנו לכך מוקדם, וכל מי שרוצה יכול לפנות לקופה ולהתחסן.

יואב קיש: אני לא חושב שתהיה שום מניעה, לאור מצב המלאי של החיסונים.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת סאלח, בבקשה – מוותרת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, אדוני סגן השר, תודה רבה לך.

יריב לוין: אני מזמין בכבוד את שר הבינוי והשיכון יעקב ליצמן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 117, של חבר הכנסת יבגני סובה, בנושא מחסור בתשתיות במעלות-תרשיחא.

יריב לוין: בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מעלות-תרשיחא, כידוע, נמצאת בפריפריה, באשכול סוציו-אקונומי 5.

יבגני סובה: היא חתומה על הסכם גג וחסרים בה מקומות תעסוקה.

יבגני סובה: רצוני לשאול: 1.

יבגני סובה: מדוע משרד השיכון מעודד את רמ"י לבנות שכונות חדשות ללא תשתיות ראויות?

יבגני סובה: זאת שאלה ראשונה.

יבגני סובה: 2.

יבגני סובה: מדוע המשרד לא משקיע בהתחדשות עירונית בעיר?

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת יבגני, בפתח דבריי אבקש להדגיש כי משרד הבינוי והשיכון ורשות מקרקעי ישראל פועלים להגדלת היצע יחידות הדיור בכל הארץ באמצעות שיווק מגרשים למגורים והשקעה בפיתוח תשתיות כחלק בלתי נפרד מתהליך השיווק.

יעקב ליצמן: במסגרת פעילות זו נחתמים הסכמי גג והסכמים אסטרטגיים עם רשויות מקומיות שבמסגרתן המדינה מתחייבת לתקצב פיתוח של תשתיות ומבני הציבור והרשות המקומית מתחייבת לשווק יחידות דיור בהיקף ובקצב שנקבע בהסכם.

יעקב ליצמן: כך גם נחתם בשנת 2017 הסכם אסטרטגי בין רשות מקרקעי ישראל בעיר מעלות, אשר כולל מתווה שיווקי בהיקף כולל של 5,300 יחידות דיור והתייחסות מפורטת לכל צורכי הפיתוח של העיר והשכונות הכלולות בהסכם בהתייעצות עם גורמי מקצוע בכירים בתחום.

יעקב ליצמן: רשות מקרקעי ישראל מיישמת את הסכם הפיתוח במלואו, תוך השקעה מסיבית בתשתיות, וזאת על חשבון כספי גבייה עתידיים – הכול על מנת להבטיח הקמת תשתיות מתאימות במועדים הנדרשים.

יעקב ליצמן: כך, למשל, העבירה רשות מקרקעי ישראל לעירייה מימון בסך 69 מיליון שקלים עבור תכנון וביצוע תשתיות ברחבי העיר, לרבות באזור התעשייה, לפתרון בעיות הניקוז.

יעקב ליצמן: כמו כן הועבר לעירייה מימון בסך כ-2.6 מיליון שקלים עבור השקעה בתשתיות בעיר הוותיקה.

יעקב ליצמן: צריך לציין כי רמ"י, רשות מקרקעי ישראל, פעלה לביצוע המימון עבור התשתיות למרות שהעירייה לא שיווקה יחידות דיור כפי שנקבע בהסכם.

יעקב ליצמן: הם לא קיימו את זה.

יעקב ליצמן: היא שיווקה 300 יחידות דיור בלבד, כאשר ההכנסות משיווק יחידות הדיור היו מקור למימון התשתיות.

יעקב ליצמן: רשות מקרקעי ישראל מחויבת לספק מענה לכלל יחידות הדיור שישווקו במסגרת ההסכם, ותפעל להבטחת המימון לביצוע התשתיות הנדרשות במועדים הנדרשים לפי תוכנית הפיתוח.

יעקב ליצמן: בעניין התחדשות עירונית אודיע כי המשרד השקיע תקציבים בבדיקות היתכנות עם תכנון מקדים בכמה פרויקטים במעלות, אולם הסתבר כי לפרויקטים האלה אין ישימות כלכלית ולא ניתן לבצעם בכלים הקיימים.

יעקב ליצמן: ככל שיהיו פרויקטים בעלי כדאיות כלכלית, כמובן שהמשרד יפעל לקדם פרויקטים של התחדשות עירונית גם בעיר מעלות, בדומה לפעילות לשאר יישובי הארץ.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סובה, בבקשה.

יבגני סובה: כבוד השר, התחושה היא שאתה פשוט הקראת תגובה של רמ"י בלי להתעמק בעניין.

יבגני סובה: אני אגיד לך למה – כי אני שוחחתי גם עם הרשות המקומית, והשאלה שהם שואלים היא מדוע רמ"י לא משתפת איתם פעולה.

יבגני סובה: 24,000 יחידות דיור במחיר מופחת – ומן הסתם אתה גם מקדם את זה – זה דבר שיפגע במעלות-תרשיחא.

יבגני סובה: אין שום שיתוף פעולה בין רמ"י, שזה כפוף אליך, לבין הרשות המקומית.

יבגני סובה: ומה שאתה הקראת לא תואם את השאלה ששאלתי.

יבגני סובה: אם אתה תגיד לי שרמ"י מוכנים לשבת עם הרשות המקומית על מנת לקדם את התשתיות, ו-69 מיליון שקל ממש לא מספיקים לכמות הזאת שאתה מתכוון לקדם, כשר השיכון, שהיא 24,000, אז אדוני, או שאתה מקבל את מה שאתה לא יודע או שפשוט הכתיבו לך דברים להגיב.

יבגני סובה: אין לי מילה אחרת לתאר את זה.

יבגני סובה: כי מה שאתה מתאר לא תואם את המציאות, אדוני השר.

יעקב ליצמן: אז – כן, שאני אענה?

יריב לוין: – – –

יעקב ליצמן: אז תן לי להגיד לך דבר ברור: הבנתי כל מילה ממה שעניתי לך, הבנתי את השאלה שלך גם כן.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שאתה הבנת את התשובה שלי.

יעקב ליצמן: בכל אופן, בכל אופן, כדי לא לזלזל בך – – –

יבגני סובה: – – –

יעקב ליצמן: אמרת שאני לא הבנתי.

יעקב ליצמן: לא משנה.

יבגני סובה: – – – סליחה, אני שואל אותך על 24,000, ואתה עונה לי על 300 יחידות דיור.

יעקב ליצמן: לא, תן לי.

יעקב ליצמן: תן לי.

יעקב ליצמן: אבל תן לי לענות לך.

יעקב ליצמן: אני מציע לך: תכתוב לי מכתב ותקבל תשובה מפורטת.

יעקב ליצמן: תודה.

יבגני סובה: – – – מצוין.

יבגני סובה: סיכמנו.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה דחופה מס' 118, של חברת הכנסת הילה שי וזאן, בנושא: עיכובים במסירת דירות, בבקשה.

הילה שי וזאן: רציתי לשאול: האם הקבלנים יכולים על פי חוק לדחות את מסירת הדירה מעבר לזמן הקבוע בחוק בטענה שנגיף הקורונה מוגדר ככוח עליון?

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת שי וזאן, בנושא של עיכובים במסירת דירות בשל הקורונה, בראש ובראשונה חשוב לי לציין שהציבור ורוכשי הדירות נמצאים בראש סדר מעיינינו.

יעקב ליצמן: משרדי פועל לילות כימים על מנת להגן על רוכשי הדירות ולהסדיר את נושא תהליך רכישת הדירה.

יעקב ליצמן: ספציפית בנושא השאילתה אציין כי לאחרונה פרסמנו להערות הציבור תקנות העוסקות באירוע מסירת הדירה לרוכשי דירות, ואני צופה שהן ייכנסו לתוקף בטווח הזמן הקרוב.

יעקב ליצמן: בנוגע לשאלה הראשונה, הקבלנים לא יכולים לדחות את מסירת הדירה בשל משבר הקורונה.

יעקב ליצמן: בכל מקרה של איחור במסירה, יש לשלם לרוכש פיצוי כספי כפי שנקבע בחוק המכר.

יעקב ליצמן: כמו כן אציין שהנחנו בפני הציבור הסדר בראי של חלוקת הנזק, אשר נוגע לדחיית כלל מרכיבי החוזה ב-40 הימים.

יעקב ליצמן: את זה הודעתי בכנסת כבר קודם.

יעקב ליצמן: הסדר זה הינו המלצה בלבד, וממילא החוק גובר כל עוד אין הסכמה בין הצדדים.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת שי וזאן, בבקשה.

הילה שי וזאן: כבוד השר, איך בכל זאת אנחנו מסדרים את הפרצה בחוק כך שאנחנו דואגים שהצרכן לא ייפגע ולו ביום אחד של מסירה?

יעקב ליצמן: אני רוצה להוסיף משהו על קודם, אז אני אענה גם על זה.

יעקב ליצמן: אין כאן פרצה בחוק, כי החוק אומר שצריך לסיים בזמן.

הילה שי וזאן: בזמן הקורונה.

יעקב ליצמן: בגלל הקורונה.

יעקב ליצמן: אני מדבר על הקורונה.

יעקב ליצמן: אין שום דבר.

יעקב ליצמן: אנחנו הצענו המלצה להסתדר.

יעקב ליצמן: וההמלצה שלנו, של משרד השיכון, היא לחלק את זה שווה בשווה בין שניהם.

הילה שי וזאן: מה זה אומר, מה זה אומר לחלק שווה בשווה?

הילה שי וזאן: האם הקבלן צריך למסור את הדירה בזמן שקבוע לו בחוק או שתיתן לו חריגה מזה?

יעקב ליצמן: לקבלן אין על פי החוק אפשרות – אני חוזר, הקבלן, אין לו אפשרות על פי חוק להתחמק.

יעקב ליצמן: הוא צריך לסיים את זה בזמן.

יעקב ליצמן: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן פרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/2050/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם.

יריב לוין: אבל אני לא רואה ששר המשפטים נמצא כאן כדי להשיב, ולא בפעם הראשונה, לצערי.

יעקב ליצמן: – – –

יריב לוין: ירשה לי, כבוד השר ליצמן, לומר שמניסיונו הוא יודע שאפשר לסיים אותם לפני שמגיעים למליאה.

יריב לוין: בדרך כלל זה גם רצוי.

יעקב ליצמן: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אתה מוזמן לנמק, גם אם השר איננו.

עודד פורר: אם אני אנמק וארד, תהיה הצבעה מייד?

יריב לוין: יש כללים פה.

יריב לוין: אם לא יבקש לעלות השר ליצמן כדי להשיב במקום שר המשפטים, זה מה שיקרה.

יעקב ליצמן: אני בדרך כלל לא מתואם עם השר.

יריב לוין: בבקשה.

עודד פורר: אני אדבר קצר.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, רק נאמר במה עסקינן.

יריב לוין: עסקינן בהצעת חוק איסור חקירה בדבר עברו המיני של נפגע עבירה (תיקוני חקיקה), התש"ף

יריב לוין: –2020, הצעתם של חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי.

אורנה ברביבאי: אפשר יהיה להצביע מכאן?

יריב לוין: כן, אני אאפשר.

יריב לוין: אין בעיה, כן.

יריב לוין: בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני חייב לומר שהכנסת התאחדה לרגע קצר בשבוע שעבר, כשהעברנו בקריאה מוקדמת את הצעת החוק שלי ושל חבר הכנסת גדעון סער לשלילת אפוטרופסות ממי שרצח או ניסה לרצוח את בת או בן זוגו, מתוך ראיית טובת הקטין.

עודד פורר: אני חייב לומר שעברו עוד כמה הצעות חוק שנוגעות בנושא המלחמה באלימות במשפחה, וזה היה רגע של אחדות בכנסת.

עודד פורר: לשמחתי, אדוני היושב-ראש, אני יכול לבשר לך שהיום אישרנו בוועדה לקידום מעמד האישה את החוק הזה גם לקריאה הראשונה.

עודד פורר: אבל גם החוק הזה, שנוגע לחקירה בדבר עברו המיני של נפגע, הוא חוק דרמטי לטובת המלחמה באלימות נגד נשים, ובסוף בסוף בסוף – לטובת הקורבנות שנפגעו מאלימות כזו, ובעיקר כשאנחנו מדברים על אלימות מינית.

עודד פורר: הרי ממה נפשך, לא סוד הדבר שבנושא של אלימות מינית פעמים רבות פשוט לא מוגשת תלונה עד שאוזרת אומץ המתלוננת ללכת ולהתלונן – ואנחנו רואים את הפער בין הפניות למרכזי הסיוע לבין הגשת התלונות, פער עצום, אדוני.

עודד פורר: ואחרי הגשת התלונה פעמים רבות לא מגיעים עם זה לכתב אישום גם בגלל שהמתלוננת אומרת:

עודד פורר: אני לא יודעת איך אני עומדת בחקירה, כשיתחילו להפשיט אותי שוב על דוכן העדים.

עודד פורר: הצעת החוק הזאת מדברת על שמירה על ההליך המשפטי בהקשר של ההליך המשפטי.

עודד פורר: אדוני בעברו חטא גם הוא בעניינים המשפטיים כעורך דין.

עודד פורר: גם אני.

עודד פורר: אנחנו יודעים שעורכי דין שבאים לבית המשפט, סנגורים, משתמשים – ובצדק, אגב – בכל הכלים החוקיים, המשפטיים, העומדים לרשותם כדי לזכות את הלקוח שלהם.

עודד פורר: ובנושא הזה ספציפית נכנסים פעמים רבות לחקירות שאינן ממין העניין.

עודד פורר: הרי אם אותה בחורה, למשל, שנאנסה באילת באונס שזעזע את כל המדינה, מגיעה לתחנת המשטרה להתלונן, יש סיבה שמישהו ישאל אותה אם לפני שנה היא נהגה באופן מיני כזה או אחר עם מאן דהוא?

עודד פורר: האם כשהיא תעלה על דוכן העדים היא צריכה להשיב עם כמה גברים היא נפגשה או ניהלה מערכת יחסים לפני האירוע באילת?

עודד פורר: מישהו יש לו ספק בעניין, שהנושא הזה בכלל לא קשור לנושא?

עודד פורר: את זה באה הצעת החוק הזאת לתקן.

עודד פורר: אי-אפשר להשתמש בעברו המיני של הקורבן כראיה במשפט שנוגע לעניין מיני אחר.

עודד פורר: לא משנה מה ההיסטוריה המינית, לא משנה עד כמה היא הייתה פרועה, פתוחה, ליברלית או סגורה.

עודד פורר: השאלה אם נעברה כלפיו או כלפיה עבירת מין או לא – זאת השאלה, ועליה יש ממין העניין לדון.

עודד פורר: ולכן, הצעת החוק הזאת באה לתקן את איסור החקירה בדבר עברו המיני של נפגע עבירה גם בבית המשפט וגם במשטרה.

עודד פורר: הרצון הוא שגם כשהחוקר חוקר את אותה מתלוננת כשהיא באה להגיש תלונה, הוא לא יתחיל לפשפש בעברה המיני של המתלוננת.

עודד פורר: לכן, אדוני, אני הייתי מבקש שכשם שבשבוע שעבר הכנסת העבירה את ההצעות האלה בקריאה טרומית בהסכמה רחבה, היא תעשה כך גם הפעם.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה שאנחנו ביקשנו גם פיקוח על משוחררי אלימות במשפחה, ופניתי בנושא הזה גם לשר לביטחון פנים.

עודד פורר: לצערי לא נענינו.

עודד פורר: אני מבקש מהממשלה ומחברי הכנסת לתמוך בחקיקה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת פורר.

יריב לוין: השרה פרקש הכהן, השרה פרקש הכהן, את מבקשת לעלות להשיב בשם הממשלה, או שאנחנו נעבור להצבעה?

יריב לוין: השרה פרקש הכהן, אני צריך תשובה.

יריב לוין: הגיע השר ניסנקורן.

יריב לוין: השר ניסנקורן, אתה עולה להשיב?

יריב לוין: בבקשה.

משה ארבל: מכובדי השר, אני רק מעדכן שמלבד חברת הכנסת ברביבאי וחבר הכנסת הורוביץ, יתר חברי הכנסת יצטרכו להצביע ממקומותיהם.

משה ארבל: לכן, כדאי שכולם יהיו במקומותיהם כדי שיוכלו להצביע לאחר תשובת השר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, חברי, אני רוצה לברך אותך על הדיון החשוב שאתה עושה בוועדת הנשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם אתמול.

אלי אבידר: לא שומעים אותך.

אלי אבידר: לא שומעים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, אני רוצה לברך אותך על העבודה שאתה עושה בוועדת עבודת הנשים, גם בנושא של תקנות להטרדות מין בתחום הספורט, וגם בדיון החשוב שאתה עושה בימים האחרונים על הצעות החוק שלך ושל חבר הכנסת גדעון סער.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מניח שאפשר להספיק להעביר אותה גם בקריאה שנייה ושלישית.

אלי אבידר: השר ניסנקורן, אם אפשר, אנחנו רוצים לשמוע את עליזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עליזה, בבקשה.

אלי אבידר: אנחנו רוצים לשמוע מה היא אומרת למיקי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אעצור רגע, ואני אתן לעליזה.

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: לגופה של הצעת החוק, הוראה זהה כבר קיימת כיום בחוק זכויות נפגעי עבירה, בסעיף 13.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נקבע שם כי נפגע עבירת מין או אלימות לא ייחקר על עברו המיני למעט חקירה הנדרשת בנסיבות העניין בדבר קשר מיני קודם עם החשוד, אלא אם כן קבע הקצין הממונה, מטעמים שיירשמו, כי חקירה זו חיונית כדי להגיע לחקר האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בהתאם לחוות דעת שנתנו לי גורמי המקצוע, הסעיף מקיים איזון עדין ומורכב בין הצורך להגביל חקירה בנוגע לעברו המיני של נפגע, שמטבעה מהווה פגיעה ברורה בפרטיות ועלולה לגרום לחשש לפני הגשת תלונות, לבין הצורך להגיע לחקר האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: באירוע שבמרכזו עומד חשוד בביצוע עבירות מין עשויה להיות רלוונטיות לבדיקת טיב הקשר בין הצדדים, וכן לעיתים דפוס התנהגותו של אחד הצדדים, החשוד או הנפגע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם בהצעת החוק המוצעת ניתן לכך ביטוי, כך שבמקרים מסוימים לא יהיה מנוס מחקירה בדבר עבר מיני קודם של נפגע, בדומה להוראת החוק הקיימת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כדאי לשים לב כי על פי החוק הקיים נדרש לשם כך אישור של קצין ממונה, ואין מדובר בהחלטה של חוקר רגיל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חייו של נפגע עבירת מין משתנים ברגע מן הקצה לקצה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כאילו לא די בהתמודדות הנדרשת עם הצלקת הפיזית והרגשית, נאלץ הנפגע להתמודד באמת עם ניהולו של ההליך הפלילי, אשר כרוך בעמידה מול הפוגע וחשיפת נושא הפגיעה בפני אנשים זרים לפרטי-פרטים במהלך חקירות ועדות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ועדת ברלינר המליצה המלצותיה בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שאני מציע – זאת החלטה שלך, חבר הכנסת פורר – בשביל שאני באמת אוכל לעשות דיון רציני, אם תהיה מוכן לדחות את ההצבעה מהיום לשבוע הבא ולקיים דיון עם משרד המשפטים, אז אני אשמח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם לא, כרגע יש התנגדות של משרד המשפטים.

משה ארבל: המציע, חבר הכנסת פורר, ירצה לעלות?

יוליה מלינובסקי: אבי, בשביל מה, בשביל מה?

יוליה מלינובסקי: זה חוק טוב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי אני צריך לוודא – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

עודד פורר: אני מתחייב לא לקדם אותו – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני צריך לוודא שמתקיים איזון נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברור שמצד אחד אנחנו לא רוצים לקחת את הנפגעת ולהעביר אותה מסכת של ייסורים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה יכול להרתיע, לפעמים, בזמן שיש עדות בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ומצד שני, יש מקרים שהדבר הזה מתחייב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך לראות איך בסופו של דבר מקיימים את האיזון הזה בצורה נכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם החוק הזה מקיים איזשהו איזון, וחבר הכנסת פורר מבקש להעביר את האיזון הזה קצת לכיוון מסוים.

יוליה מלינובסקי: אפשר לעשות איזון בוועדה שלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני צריך לוודא שהאיזון הזה מתקיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשאני נותן אור ירוק, אני כבר נותן אור ירוק.

יוליה מלינובסקי: מה קשור עבר מיני של אישה לחקירה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אל תהפכי אותי למליץ יושר לחקירות נגד נשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: החוק היום אומר שבאופן כללי שלא מאפשרים אלא במקרים שיש אישור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך לוודא שאנחנו לא עושים פה טעות ובסופו של דבר פוגעים במהלך העדויות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר, גם לנאשמים יש זכויות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני צריך לוודא שמה שעושים פה בסופו של דבר מקיים את האיזון, ולכן זה מחייב דיון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא רוצה לבוא ולהגיד שהרמטית אנחנו נגד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה מערך שצריך לקיים ולוודא שיש פה איזון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם חבר הכנסת לא רוצה לדחות את זה, ואני מכבד את זה, אז הוא לא ידחה את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם הוא מוכן לדחות את זה בכמה ימים, אני אפגיש אותו עם משרד המשפטים ונוודא שהצעת החוק הזאת לא סוטה מהעקרונות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני חייב לעשות את הבירור הזה לעומק לפני שאני נותן אישור לכזה דבר.

יוליה מלינובסקי: משה ארבל, אנחנו לא שומעים כאן כלום.

משה ארבל: אני מבקש מאנשי הסאונד במליאה לדאוג שניתן יהיה לשמוע למעלה את דבריו של השר, ולהגביר את הרמקולים.

משה ארבל: תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, זאת הזדמנות להגיד משפט אחד על חוק השוויון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: איתן גינזבורג ידבר על זה, אבל אני מאוד מאוד מקווה שאתם תתמכו בחוק הזה, שלא נוגע בזכויות לאומיות אלא בזכויות פרט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מאוד מאוד מקווה שאתם תצעדו צעד בכיוון הזה.

משה ארבל: פרשת השבוע, אדוני רוצה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: פרשת השבוע – זה שבוע מאוד מורכב, אני חייב להגיד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שבוע מאוד מאוד מורכב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי מרצון, בתקופת קורונה, להתגלגל להצעת החלטה על פיזור הכנסת – זאת החלטה מאוד מאוד כבדה ומאוד מאוד קשה, שאנחנו נגררים אליה בגלל שיתוק של הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זו טרגדיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל מי כמוך יודע שוועדת שרים לחקיקה לא מתכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם דיון כזה, שהיה צריך להידון קודם כול בוועדת שרים לחקיקה, לא נדון בוועדת שרים לחקיקה – ומדלגים ישר לדיון בכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מאוד מאוד לא בריא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואתה רואה שבסופו של דבר זה משתק גם את היכולת לבצע תפקוד מסודר בכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי אם אני מחויב לחבר הכנסת דודי אמסלם לכך שאנחנו עובדים ולא מפתיעים אחד את השני, זה מחייב אותי גם בסיטואציות כאלה, למעט מקרים חריגים, כשאנחנו מגיעים לאיזשהו שבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי אנחנו נמצאים שם, וזו באמת סיטואציה קשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זו הסיטואציה, ושם אנחנו נמצאים.

משה ארבל: אני מבין ששר המשפטים – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: שר המשפטים לא אוהב להאריך במילים ולמשוך זמן סתם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין מה לעשות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זו תכונה שלי – אני לא מכביר מילים כשלא צריך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה?

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה יודע, צריך – מיקי.

משה ארבל: תודה רבה לשר המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה רבה.

משה ארבל: אני מתכבד להזמין את המציע, חבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-בראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, חברות וחברים, שמעתי את שר המשפטים עומד פה ומקריא מדף תשובה שהוא בעצמו לא מאמין לה.

עודד פורר: אני מסתכל פה על חברות הכנסת.

עודד פורר: אני מסתכל על חברות הכנסת שנלחמות על זכויות למען נשים, למען נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, ואני שואל את עצמי: לאן תלכו עכשיו?

עודד פורר: גם עכשיו תפילו את ההצעה הזאת?

עודד פורר: הינה, אני אומר את זה כאן: יש לכן את ההזדמנות הזאת.

עודד פורר: אני מתחייב: אני לא אקדם את ההצעה הזאת בלי תיאום עם שר המשפטים.

עודד פורר: קידמתי איתו הרבה מאוד הצעות שנוגעות לעניין הזה, יד ביד.

עודד פורר: עמדתי במילה שלי.

עודד פורר: תעמדו אתם במילה שלכם לבוחרות ולבוחרים שלכם.

עודד פורר: יש לכם הזדמנות להעביר מסר חד וברור לנפגעות ונפגעי התקיפה המינית, שאתם עומדים לימינם, וגם לפוגעים – שאתם לא תאפשרו להם להעביר את הנפגעת עוד פגיעה בחדר החקירות במשטרה או בבית המשפט.

עודד פורר: זאת ההזדמנות שלך, שר הרווחה.

עודד פורר: זאת ההזדמנות שלך, חברת הכנסת קטי שטרית – את יושבת-ראש ועדת המשנה למען נערות בסיכון.

עודד פורר: זאת ההזדמנות של כולכם לעשות את התיקון הזה.

עודד פורר: אני מצפה מחברות וחברי הכנסת שיצביעו על פי צו מצפונם.

עודד פורר: אמר שר המשפטים שהוא מוכן עוד לדון בעניין הזה.

עודד פורר: בואו נדון בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה.

עודד פורר: אני קורא לכם להצביע בעד, ולא לברוח מההצבעה הזאת.

עודד פורר: תראו איזה גיוס עושה הקואליציה כדי להפיל את ההצעה הזאת.

עודד פורר: תתביישו.

קטי קטרין שטרית: – – – גם אתה צריך – – – זה לא חד-צדדי.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לעבור להצבעה ולשמור על השקט במליאה.

משה ארבל: אני מאפשר למציעים, חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת ניצן הורוביץ וחברת הכנסת ברביבאי בלבד, להצביע שלא במקומותיהם.

משה ארבל: יתר חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לתפוס את מקומותיכם לטובת ההצבעה.

משה ארבל: אני מבקש לעשות את זה בזריזות.

משה ארבל: עכשיו.

עודד פורר: – – – מה זה?

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, שמעתי.

משה ארבל: אני מבקש מכל חברות וחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה על הצעת חוק איסור חקירה בדבר עברו המיני של נפגע עבירה (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

עודד פורר: איך אתם יכולים להיות נגד?

עודד פורר: בושה – – – את חוק השוויון אחר כך – – – הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק איסור חקירה בדבר עברו המיני של נפגע עבירה (תיקוני חקיקה), התש"ף

עודד פורר: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן בעד – 33, נגד – 43.

משה ארבל: אין נמנעים.

משה ארבל: אני מצרף את הצבעתו בעד של חבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: חבר הכנסת סגלוביץ' – זה עבד?

משה ארבל: לכן אני קובע שבעד – 34, נגד – 43.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק האמורה לא התקבלה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/2054/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני מתכבד לעבור להצעת החוק הבאה בסדר-היום – הצעת חוק שירות המדינה (תנאי עבודה של עובדי המדינה) (עבודה מרחוק), התש"ף–2020, של חברי הכנסת שחאדה, יזבק ואבו שחאדה.

משה ארבל: ינמק את הצעת החוק חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

משה ארבל: אדוני יעלה ויבוא.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: לרשותך עשר דקות.

משה ארבל: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אומנם אנחנו ביום לא שגרתי בכנסת הזאת, אבל אנחנו למודי ניסיון.

אנטאנס שחאדה: זו כבר פעם שלישית בשנתיים שאנחנו עומדים ביום כזה.

אנטאנס שחאדה: בקריירה הפרלמנטרית הקצרה אנחנו עדים – – –

משה ארבל: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לשמור על השקט כדי לאפשר למציע להציג את הצעת החוק.

משה ארבל: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו עדים למציאות משונה במידת מה.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, חבר הכנסת קוז'ינוב, אני מבקש לא להפריע למציע להציג את הצעת החוק.

משה ארבל: תודה.

אנטאנס שחאדה: חבריי חברי הכנסת, כמעט שנה שהאוכלוסייה מתמודדת עם פנדמיה כלל-עולמית, העולם משתנה.

אנטאנס שחאדה: היא משפיעה כמעט על כל מדינות העולם; משפיעה על חיינו, חיי היום-יום, על השגרה, על חיי המשפחה, על נורמות ודפוסי התנהגות שהתרגלנו אליהם במשך עשרות שנים ואפילו מאות שנים.

אנטאנס שחאדה: המציאות שלנו השתנתה; המציאות הכלכלית השתנתה; דפוסי תעסוקה השתנו; יחסים תרבותיים השתנו; יחסי עבודה, עובד–מעביד, השתנו; יחסי ממשל-משטר–אזרחים השתנו.

אנטאנס שחאדה: אפילו היחסים בתוך המשפחה השתנו.

אנטאנס שחאדה: במציאות זאת אנחנו צריכים, כחברי כנסת, כמחוקקים, לעקוב אחרי שינויים ולנסות להתאים או לשנות את המציאות בהתאם כדי לענות על הצרכים המשתנים; לא רק על הצורך בהחלפת ממשלה ובפיזור הכנסת – זה צורך תמידי כמעט במציאות הישראלית – אלא על עוד היבטים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו צריכים להתבונן בשינויים ולהתאים את המערכת הפוליטית, החוקית, את דפוסי העבודה, את חוקי העבודה, את יחסי העבודה – לשנות בהתאם, כדי לשמור ככל האפשר על שגרה, על מעגל הכלכלה.

סמי אבו שחאדה: – – –

אנטאנס שחאדה: אם אפשר להשתיק את – אי-אפשר.

אנטאנס שחאדה: להשתיק את המיקרופונים באולם.

משה ארבל: אני מבקש מחברי הכנסת, אם אפשר לשמור על השקט.

משה ארבל: אולי אנחנו נשתכנע ונצביע בעד הצעת החוק.

אנטאנס שחאדה: הצעת חוק טובה ומעולה לחברה, לכלכלה, לאזרחים, ובמיוחד לעובדי המדינה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על כמעט 700,000 מועסקים שמועסקים על ידי המדינה בהסכמים ישירים, בהסכמים פרטיים או בהסכמים קיבוציים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים על כ-125,000 מועסקים במשרדי הממשלה – עובדים ישירים במשרדי הממשלה.

אנטאנס שחאדה: כמעט שליש מהמשתתפים בכוח העבודה הם עובדי מדינה, עובדי ממשלה, עובדי רשויות ועובדי חברות ממשלתיות, ואלה מייצרים כמעט 40% מהתל"ג.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים על מאות אלפי משפחות במדינה שמקור פרנסתן הוא הממשלה או השוק או הרשות הציבורית.

אנטאנס שחאדה: במציאות העכשווית, במציאות התחלואה, הכול השתנה.

אנטאנס שחאדה: המדינה השכילה, או המעסיקים, גם בשוק הפרטי – חברות פרטיות השכילו לשנות את דפוסי התעסוקה, כדי להבטיח המשך סדיר ככל האפשר של שוק העבודה, תפוקה בעבודה, מתן שירות לאזרחים, ייצור דברי מזון, ייצור דברים בסיסיים, וגם שירותים בסיסיים לאזרחים.

אנטאנס שחאדה: משרדי הממשלה ורשויות מקומיות למדו או הפנימו, ידעו, שאפשר לתת את אותו שירות אבל לשנות את מקום העבודה – שהשירות יינתן מהבית, שהשירות יינתן ממרחק, בלי קבלת קהל; לצמצם ככל האפשר את המגע האנושי; כי אין מה לעשות, חלק מההתמודדות עם המגפה זה לצמצם ככל שאפשר מגע אנושי, לצערנו.

אנטאנס שחאדה: זה מועיל, זה עובד וזה הכרחי לתקופת הקורונה.

אנטאנס שחאדה: לכן אנחנו מציעים, חבריי חברי הכנסת, לאפשר לעובדי מדינה, לעובדי רשויות, לעובדי חברות ממשלתיות ויחידות סמך לעבוד יום אחד בשבוע מהבית, לפי הבחירה ובתיאום בין העובד למעביד – כמובן, באישור השר, באישור הממונים – בתקופה רגילה, אחרי סיום המגפה גם כן.

אנטאנס שחאדה: אנחנו לא מציעים רק על תקופת המגפה, אנחנו מדברים על תקופה נורמלית, רגילה.

אנטאנס שחאדה: מה זה עושה?

אנטאנס שחאדה: יש לזה כנראה תוצאות חיוביות, הרבה תוצאות חיוביות.

אנטאנס שחאדה: קודם כול, אנחנו לא פוגעים בפריון ובתפוקת העבודה, כי הוכח מהניסיון בחודשים האחרונים שאפשר לעשות את זה.

אנטאנס שחאדה: אבל תתארו לעצמכם, חבריי חברי הכנסת, אם אנחנו חוסכים יום אחד בשבוע – והחלוקה תהיה על כל ימי השבוע, ימי העבודה – כמה מכוניות אנחנו חוסכים בכבישים; כמה תאונות דרכים אנחנו חוסכים; כמה זיהום אוויר אנחנו חוסכים; כמה אובדן שעות עבודה אנחנו חוסכים על בזבוז של נסיעות מהבית למקום העבודה.

אנטאנס שחאדה: זה תורם להקטנת נפח התעבורה, זה תורם להקטנת התאונות ולחיסכון בחיי אדם ובפגיעות.

אנטאנס שחאדה: דבר שני, מאוד חשוב, זה נותן אפשרות למועסקים – חבריי היועצים וחברי הכנסת, זה מעודד או נותן אפשרות למועסקים ולמועסקות, במיוחד מהפריפריה, לעבוד במשרדי הממשלה.

אנטאנס שחאדה: במקום לנסוע לירושלים או לתל אביב, כי רוב משרדי הממשלה הם או בירושלים או בתל אביב או בחיפה – במקום לנסוע חמישה ימים בשבוע, הם נוסעים או נוסעות ארבעה ימים בשבוע.

קריאה: – – –

אנטאנס שחאדה: במיוחד נשים.

אנטאנס שחאדה: וזה מעודד את האוכלוסייה הערבית גם כן להשתלב יותר בעבודה או במקומות עבודה ממשלתיים.

אנטאנס שחאדה: יש חוק, הייתה ועדה להעלאת ייצוג האוכלוסייה הערבית במינהל הציבורי, במשרדי הממשלה ובחברות ממשלתיות.

אנטאנס שחאדה: יש גם התקדמות בתחום הזה.

אנטאנס שחאדה: לכן, זה מעודד, כי הרבה צעירים וצעירות מהחברה הערבית מתקשים לבוא או לגור בירושלים או בתל אביב.

אנטאנס שחאדה: מה עוד שהתחבורה הציבורית כמעט אפסית מהיישובים הערביים למרכזי התעסוקה, למרכז הכלכלי ירושלים או תל אביב.

אנטאנס שחאדה: שכירות הדירות גבוהה יותר, וזה המרחק מהחברה ומהמשפחה.

אנטאנס שחאדה: לכן זה ייתן עוד אופציה, או יקל על האוכלוסייה הערבית להשתלב בעבודה ממשלתית; בתנאי, גם כן, שזה יורחב – שהמקומות ושכל חלקה של האוכלוסייה הערבית בעבודה או במשרות במשרדי ממשלה יורחב ויוגדל.

אנטאנס שחאדה: זה יעודד עוד יותר את השתלבותם בשוק הזה.

אנטאנס שחאדה: לכן, זה גם מנוע לצמיחה כלכלית – יותר נשים עובדות, יותר צעירים, יותר תעסוקה ופחות עלויות.

אנטאנס שחאדה: כן, לחסוך בהיבט העלויות: לחסוך בזיהום אוויר, בתאונות דרכים, בפקקים ובנפח תנועה, וזה יעודד תעסוקה של הפריפריה ושל מוחלשים.

אנטאנס שחאדה: עובדה שזה עבד בתקופה האחרונה, בתקופת הפנדמיה.

אנטאנס שחאדה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שזו הצעה חברתית-כלכלית מעולה לכלל האזרחים המיטיבה עם המוחלשים בחברה, מיטיבה עם מתן שירות אפילו יותר טוב לאוכלוסייה, לאלה שנזקקים לשירות הממשלה והחברות הממשלתיות.

אנטאנס שחאדה: בסוף, אדוני היושב-ראש, אני אבקש – הבנתי שיש עוד הצעת חוק, שמגישים ידידיי סונדוס ויוסף ומיקי, ושיש עוד הצעת חוק דומה ושתהיה גם הצעת חוק ממשלתית.

אנטאנס שחאדה: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לתת תשובה, מענה, במועד אחר והצבעה במועד אחר על הצעת החוק, אם הממשלה – כמובן, אני דיברתי עם מיקי, והבנתי שהממשלה לא מתנגדת.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

משה ארבל: אני מודה לך.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת שחאדה.

משה ארבל: ובכן, תשובה והצבעה במועד אחר.

קריאה: – – –

משה ארבל: כן.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/2174/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – ביטול חזקת הגיל הרך), התשפ"א–2020, של חבר הכנסת מתן כהנא.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני.

משה ארבל: בבקשה.

מתן כהנא: הרבה פחות.

מתן כהנא: שלום.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, א' הוא אבא – אבא שבסך הכול רצה לראות את הילד שלו.

מתן כהנא: למרבה הצער גרושתו סירבה לאפשר לו לראות את הילד, ללא כל סיבה מהותית – רק בגלל הקונפליקט ביניהם בתהליך הגירושים.

מתן כהנא: לאחר כמה שבועות א' פשוט נשבר מגעגוע והלך לחבק את הילד שלו בגן.

מתן כהנא: את הלילה א' כבר בילה במעצר, לאחר שהגננת דיווחה לאם, שפנתה כמשמורנית למשטרה, וטענה שא', האב, מנסה לחטוף את הילד.

מתן כהנא: חבריי חברי הכנסת, אני שואל אתכם בכאב גדול: מה פשע א' על שעשה את המעשה הכי אנושי בעולם והלך לחבק את הילד שלו?

מתן כהנא: ועוד יותר אני שואל אתכם: מה פשע הילד הקטן שלו, שבגלל חוק מיושן נמנע ממנו חיבוק של אב?

מתן כהנא: עד מתי תמשיך מדינת ישראל להיות כמעט האחרונה בעולם המערבי שמנתקת ילדות וילדים קטנים מהאבות שלהם?

מתן כהנא: כמו הסיפור של א', הגיעו אליי סיפורים רבים, מכמירי לב, על אבות נורמטיביים לחלוטין שבשל חוק חזקת הגיל הרך המיושן נמנע מהם קשר בסיסי עם הילדים שלהם.

מתן כהנא: תראו, חבריי, חזקת הגיל הרך חוקקה לפני כמעט 60 שנה.

מתן כהנא: אז היא הייתה הגיונית.

מתן כהנא: החלוקה המגדרית הייתה ברורה, האימהות היו עקרות בית ומעט נשים עבדו, והאבות עבדו בחוץ ופרנסו את המשפחה.

מתן כהנא: אבל המציאות היום שונה.

מתן כהנא: החוק נתקע אי שם באמצע המאה ה-20.

מתן כהנא: היום נשים מעורבות בכל ענפי המשק בתפקידי מפתח – ברפואה, באקדמיה, במשפט, בפוליטיקה, בצבא, בהייטק ובכול – והיום האבות הרבה יותר מעורבים בגידול הילדים שלהם.

מתן כהנא: המצב הקיים גורם למריבות ולמשבר אולי הכי קשה שעוברים זוגות מתגרשים.

מתן כהנא: תחשבו על המצב האבסורדי שבו אב צריך להוכיח שהוא ראוי לקשר עם הילדים שלו.

מתן כהנא: אני חוזר: אבות צריכים להוכיח שהם ראויים לקשר עם הילדים שלהם.

מתן כהנא: איזה מצב אבסורדי זה.

מתן כהנא: החוק שאני מציע מבוסס על מסקנות ועדת שניט, ועדה ממשלתית שהגישה את מסקנותיה בסוף שנת 2011, והיא קבעה שיש להיפרד אחת ולתמיד מהמושג משמורת ולעבור לאחריות הורית משותפת ולאפוטרופסות – אני חוזר, אחריות הורית משותפת.

מתן כהנא: ועוד הוועדה הזו קבעה שילדים צריכים קשר רציף, יציב ומשמעותי עם שני ההורים שלהם.

מתן כהנא: החוק שלי גם מבוסס על מחקר של אוניברסיטת טקסס משנת 2014, של 111 מומחים בעלי שם עולמי, שגם הם קבעו שילדים צריכים קשר משמעותי, יציב ורציף עם שני ההורים שלהם.

מתן כהנא: ביטול חזקת הגיל הרך שאני מציע ישנה את המציאות הזו וישים את הילד במרכז, והוא גם ימתן את אחד המרכיבים הכי קשים בתהליך הגירושים.

מתן כהנא: מה שחשוב זה טובת הילד.

מתן כהנא: זה צריך להיות הקריטריון המרכזי בהחלטה לגבי הקשר עם ההורים.

מתן כהנא: אני קורא לכם, חבריי וחברותיי חברי הכנסת: יש לנו הזדמנות לתקן עוולה חברתית אשר פוגעת באבות, באימהות ובעיקר בילדים.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, בגלל שאנחנו נמצאים היום ביום פוליטי מורכב, אני מבין שחברי הכנסת לא יוכלו להצביע היום לפי צו מצפונם.

מתן כהנא: אם החוק שלי ייפול היום אני לא אוכל להעלות אותו בחצי השנה הקרובה.

מתן כהנא: משכך, אדוני היושב-ראש, אני מודיע בצער שאני נאלץ למשוך את הצעת החוק שלי ואחכה איתה לימים שבהם שיקולים פוליטיים שלא ממין העניין לא ישפיעו – – –

משה ארבל: אני רק מדייק מבחינת ההגדרה התקנונית.

משה ארבל: זו לא משיכת הצעת החוק אלא, אם הבנתי נכון, הסכמה לתשובה והצבעה במועד אחר.

מתן כהנא: כן.

משה ארבל: מצוין.

מתן כהנא: מה שאמרת, אדוני היושב-ראש.

מתן כהנא: ואנחנו נחכה לימים שבהם חברי הכנסת יוכלו להצביע לפי צו מצפונם עם רפורמה חברתית כה חשובה – – –

יעקב מרגי: – – –

מתן כהנא: ואני מקווה שהימים האלה יגיעו בקרוב.

יעקב מרגי: – – –

מתן כהנא: קרן ברק בטוח תצביע בעד החוק הזה, כי היא יודעת שזה חוק לטובת האימהות, הילדים והאבות.

משה ארבל: אני מבין שאדוני מנצל את העובדה שהיא לא – – –

יעקב מרגי: – – – כיו"ר הוועדה – – – בחקיקת ביטול חזקת הגיל הרך.

יעקב מרגי: אני מכין אותו למה שמחכה לו פשוט.

מתן כהנא: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה.

משה ארבל: עם הנצח לא מפחד מדרך ארוכה.

מתן כהנא: תודה.

משה ארבל: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר, כאמור.

קריאות: – – –

קריאות: [הצעת חוק פ/1815/23; נספחות.

קריאות: ]

משה ארבל: אם כן, הנושא הבא בסדר-היום הוא הצעת חוק משק החשמל (תיקון – ועדה מיוחדת), התש"ף–2020.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי יעלה ויבוא.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי, או יתר המציעים – חבר הכנסת אוסאמה סעדי או חברת הכנסת סונדוס סאלח – גברתי תרצה להציג את הצעת החוק?

משה ארבל: גברתי תוכל להציג גם מלמעלה, איפה שנוח, אנחנו נמתין.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, יעלה ויבוא אדוני, עשר דקות לרשותך.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אני יודע שכולם עסוקים בבחירות, חוק פיזור הכנסת.

אחמד טיבי: אני רוצה להעסיק אתכם בנושא אחר, וזה תשלומי חשמל ומצוקה כלכלית, בעיקר בתקופת הקורונה.

אחמד טיבי: משפחות רבות מכל הארץ כורעות תחת נטל המצוקה הכלכלית, באופן כללי אבל בעת הקורונה במיוחד.

אחמד טיבי: חשמל ומים הינם מצרכים בסיסיים הנדרשים לשם קיום אנושי בכבוד ובבריאות, ובמקרים של מצב רפואי קשה או מזג אוויר קיצוני זהו אף תנאי הכרחי לחיים.

אחמד טיבי: חימום מקום המגורים בחורף, קירור מזון ותרופות, הפעלת מכשור רפואי, שמירה על היגיינה בסיסית באמצעות כביסה, חימום מים לרחצה בחורף – אלה דברים בסיסיים.

אחמד טיבי: לחלק מהאנשים, לחלקכם, זה נשמע רגיל, עאדי; לאנשים בלי חשמל זה איננו רגיל.

אחמד טיבי: ניהול חיי היום-יום של המשפחה, כל זה תלוי באספקת חשמל ומים סדירה.

אחמד טיבי: חשמל ומים.

אחמד טיבי: הצעת החוק שאני מניח בשמי, בשם חבריי אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח ובשם הרשימה המשותפת, באה על רקע פרסום דוחות העוני, והשנה נוסף לכך המצב הכלכלי הקשה שבו שרויה המדינה מאז פרוץ מגפת הקורונה, אשר פגע במיוחד במגזרים החלשים בחברה.

אחמד טיבי: מי נפגע?

אחמד טיבי: החלשים והמוחלשים בעיקר, כמו זקנים, מובטלים, משפחות חד-הוריות ועוד.

סונדוס סאלח: תלמידים ותלמידות בעידן הלימודים – – –

אחמד טיבי: תלמידים ותלמידות – בהחלט, סונדוס.

אחמד טיבי: ההסדר המוצע כאן בחוק יקל על המגזרים האלה והקבוצות האלה בפירעון החובות שלהם לחברת החשמל.

אחמד טיבי: חברת החשמל היא חברה המספקת שירותים, שירות בעל אופי מיוחד, ואינה יכולה להתנהג כמו כל חברה מסחרית ולהפסיק את אספקת החשמל בלי להתחשב בנסיבות הסוציאליות של משפחות קשות יום, כבוד שר האנרגיה שטייניץ.

אחמד טיבי: החיוניות של החשמל הוכרה במשפט הישראלי בכמה פסקי דין.

אחמד טיבי: כך למשל, קבע בית משפט השלום בחיפה כי במדינה מודרנית כיום החשמל הוא זכות יסוד וכי חיים ללא אספקת חשמל פוגעים בזכותו של האדם לכבוד.

אחמד טיבי: שנית, גם המשפט הבין-לאומי קובע כי אספקת שירותי חשמל היא תנאי למימוש הזכות לבריאות והזכות לחיים.

אחמד טיבי: (מתרגם את דבריו לערבית.

אחמד טיבי: ) על כן, יש להבטיח שכל ילד וילדה, אישה ואיש, בלא תלות במצבם הכלכלי, יהיו זכאים לאספקת חשמל ומים שתספיק לצרכים הבסיסיים שלהם – צרכים בסיסיים.

אחמד טיבי: אף שניתוקי המים פחתו מאז פרוץ המגפה, עדיין אנשים נותקו מהמצרך הבסיסי הזה.

אחמד טיבי: ולפי הממ"מ, מרכז המחקר של הכנסת, כ-2,000 בתים נותקו מחשמל בין החודשים מרץ ליולי, ומיולי נותקו עוד.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים למנוע את המצב הזה לחלוטין, לא להשאיר אנשים קשי יום, נזקקים, בלי חשמל.

אחמד טיבי: לפיכך, מוצע להקים ועדה מיוחדת שתאפשר טיפול בפניות של צרכנים במצוקה כלכלית קשה ותמזער את העוול הנגרם להם, וכן מוצע לקבוע כי חברת החשמל לא תהיה רשאית לנקוט פעולות לגביית חובות מצרכן שפנה לוועדה שאני מציע להקים אותה – הוועדה המיוחדת – וטרם התקבלה החלטה בעניינו, ובכלל זה לא תפסיק את אספקת החשמל כאמור לצרכן.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר שטייניץ – שטייניץ, אני מדבר איתך.

אחמד טיבי: בלאו הכי פרקש מפריעה לי כבר כמה ימים בעניינים שהיא לא עושה במשרד התיירות.

משה ארבל: לא, אולי הוא מתייעץ איתה כיו"ר רשות החשמל לשעבר.

אורית פרקש הכהן: אני יכולה להשיב על – – –

אחמד טיבי: גם זה יעניין אותה, כי היא הייתה בתפקיד הזה.

יעקב מרגי: – – –

אחמד טיבי: אנחנו נפגשנו איתך, כבוד השר שטייניץ – – –

יעקב מרגי: גם מבחינה אסטרטגית היא יכולה לענות.

אחמד טיבי: נפגשנו איתך כמה פעמים בפגישות עבודה – א.

אחמד טיבי: כדי לחבר בתים לחשמל בלי טופס 4.

אחמד טיבי: עמדו כאן שרים רבים שאמרו שאין צורך בטופס 4 כדי לחבר אנשים למצרך החיוני הזה, חשמל.

אחמד טיבי: גם השר שטייניץ, בפגישות איתו, גילה עמדה מתחשבת והורה: לפחות אלה שכבר שילמו לפני 15 ו-20 שנה, אי-אפשר שהמדינה תתנכר לחוזה עימם ולא תחבר אותם לחשמל.

אחמד טיבי: עדיין יש אנשים ששילמו ולא חוברו לחשמל.

אחמד טיבי: היה צו שחל פעם, אחר כך צו בן אליעזר; חלק חוברו, אלפים, וחלק עדיין לא.

אחמד טיבי: הציבור הכללי שעדיין לא מחובר בגלל היעדר טופס 4 זה עשרות אלפי בתים.

אחמד טיבי: עשרות אלפי בתים – אני מבין שבגלל הבחירות אתם מרגישים צורך להיות ביחד, כי עוד מעט אתם לא ביחד, אבל לפחות כשאני מדבר, תקשיבו.

אחמד טיבי: למה אני מדגיש את הנושא הזה?

אחמד טיבי: כי אני מכיר כמה מקרים – –

יעקב מרגי: למה אתה בטוח שהם לא יהיו ביחד?

אחמד טיבי: – – שבהם המצב קורע לב.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לקנטר אתכם – אבל אתם, אף פעם לא יפסיקו לכם חשמל ולא תהיה לכם בעיה של תכנון ובנייה וטופס 4, או משפחה נזקקת או זקנים שמפסיקים להם את החשמל.

אחמד טיבי: לכן אני רוצה להיות הקול שלהם כאן מול משרד האנרגיה, מול הממשלה, מולך; להמשיך את הפגישות האלה איתך ועם הצוות שלך במשרד כדי למצוא מזור ולמצוא פתרון.

אחמד טיבי: גילית עמדה מתחשבת, אבל עדיין צריך להכריע.

אחמד טיבי: הייתה בעיה של – כרגיל – ייעוצים משפטיים, אוקיי, אבל בינתיים אנשים סובלים.

אחמד טיבי: אנשים סובלים, ולכן צריך הכרעה מנהיגותית, וחשבתי שצריך לעשות את זה באמצעות חוק.

אחמד טיבי: השר פנה ואמר לי שהוא מבקש הצבעה ותשובה במועד אחר, ואני בהחלט נענה לבקשה הזאת.

אחמד טיבי: תהיה פגישה, פגישת עבודה עם השר והצוות שלו, כדי להמשיך גם בנושא הזה של הקמת ועדה, כדי לא להפסיק חשמל לאנשים וגם כדי להמשיך את מה שהתחלנו לגבי חיבורים לחשמל של בתים שאין להם טופס 4.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

משה ארבל: אם כן, כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/2184/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני מתכבד לעבור לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי לסטודנטים ומממני שכר לימוד), התשפ"א–2020, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין וקבוצת חברי הכנסת.

משה ארבל: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין תעלה ותבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, גברתי.

משה ארבל: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב בראש, חברות, חברים, כנסת נכבדה, או-טו-טו הסטודנטים שהצליחו להמשיך בלימודים או להתחיל השנה את הלימודים שלהם ייכנסו לתקופת המבחנים.

אימאן ח'טיב יאסין: עם הנטל ועם הכבדות של המבחנים הם גם סוחבים מזה שנה את הכובד הכלכלי ואת הנטל של לחיות בכבוד ולהצליח לשלם שכר לימוד – וחשוב לציין: שכר לימוד מלא, תשלום עבור מעונות מלא ואפילו דמי אבטחה מלאים, למרות שהם לא נמצאים בתוך האוניברסיטאות.

אימאן ח'טיב יאסין: הספריות סגורות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת את זה בוודאות כי גם לי יש בן שלומד באוניברסיטה.

אימאן ח'טיב יאסין: בכל זאת, כל הבקשות החוזרות ונשנות לשים קצת עין על אותם סטודנטים, לתת להם קצת אופק, קצת אור, כל ההסברים שניתנו כאן לא מספקים ולא מתאימים לכלל הסטודנטים.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו יודעים שחלק גדול מהסטודנטים, במיוחד הסטודנטים הערבים בגילאי 18 עד 21, שהוצאו מהעבודות שלהם, גם לא מקבלים את הקצבאות, למרות שהם שילמו מיסים כמו שצריך.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן הצעת החוק שלי היא כך: לתת אפשרות לסטודנטים שעובדים לקבל נקודת זיכוי במס, ומי שלא עובד – להורים או למי שמשלם עבורם את שכר הלימוד ואת הוצאות הלימוד.

אימאן ח'טיב יאסין: ולמה זה?

אימאן ח'טיב יאסין: א.

אימאן ח'טיב יאסין: שהדברים לא יהיו כאילו זה משהו פרוץ וכל אחד יכול להיכנס ולסחוב את המסלול של ארבע שנים לחמש או לשש שנים.

אימאן ח'טיב יאסין: מלכתחילה אנחנו אמרנו שתקופת הלימודים מוקצבת לפי הזמן הרגיל שבו סטודנט צריך להתחיל ולסיים את התואר הראשון שלו, ואנחנו מדברים רק על תואר ראשון.

אימאן ח'טיב יאסין: ההורים בעצמם כורעים תחת הנטל.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו קרוב ל-800,000 מובטלים ומובטלות במשק.

אימאן ח'טיב יאסין: איך במדינה ובממשלה רוצים להבטיח שהעתיד הקרוב של הצעירים האלו לא ישפיע לרעה על המשק והכלכלה?

אימאן ח'טיב יאסין: אם הסטודנטים לא יצליחו לסיים את הלימודים שלהם אנחנו נהיה בבעיה יותר גדולה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש כאלה שיגידו: השנה שנת קורונה וזו הצעה שעולה כסף ואין לנו מאיפה להביא את הכסף הזה, ואנחנו צריכים לשים את הכסף הזה על דברים יותר נחוצים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם נעשה חישוב קטן, אנחנו יודעים שבטווח הקרוב מאוד זה משתלם למשק ולכלכלה הישראלית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד לכם שגם סטודנטים שרוצים לעבוד, ואפילו כאלה שסיימו את התואר שלהם, לא מצליחים להשתלב בעבודה בתקופה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: אז מה עם אותם סטודנטים שנופלים בין הכיסאות?

אימאן ח'טיב יאסין: ושלא יגידו לנו מלגות.

אימאן ח'טיב יאסין: כמה מלגות אפשר לחלק?

אימאן ח'טיב יאסין: ויש כאלה שלא יזכו לקבל את המלגות – הם לא נופלים באותם קריטריונים – ועדיין הם צריכים את העזרה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: מי שחושב שלימודים ואקדמיה זה העתיד המבטיח, גם לאזרחים וגם למשק, צריך להרים יד ולדאוג שההצעה הזאת בסופו של דבר תגיע לחוק מאושר, אחרת אנחנו כולנו יהיה לנו מר בגלל התקופה הקשה הזאת, ובמיוחד לסטודנטים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

משה ארבל: ישיב סגן שר האוצר הרב יצחק כהן.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

קריאה: – – –

משה ארבל: גברתי, אם אני מבין נכון, מסכימה לתשובה והצבעה במועד אחר.

משה ארבל: אם כן, אנחנו נסתפק בדבריה של המציעה, ותשובה והצבעה – במועד אחר.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/2059/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: נעבור להצעה הבאה על סדר-היום – הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה לקביעת תקציב לשם הוספת תרופות, מכשור וטכנולוגיות רפואיות חדשות לסל שירותי הבריאות לשנת 2021), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת עידן רול, יעלה ויבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

משה ארבל: << דובר >> עידן רול (יש עתיד-תל"ם): << דובר >> תודה רבה, אדוני היושב-ראש, נגביה פה ונסדר.

משה ארבל: חבריי וחברותיי לכנסת, אני מלווה מזה כמה חודשים את ארגוני סל התרופות.

משה ארבל: סל התרופות, סל הבריאות, אלה בעצם שמות קוד אבל מאחוריהם יש אנשים רבים, מטופלים שנאבקים על החיים שלהם לצד בני המשפחות שלהם.

משה ארבל: עבורם זה לא עוד איזשהו מושג, זה עניין של חיים ומוות.

משה ארבל: אני רוצה, ברשותכם, להכיר לכם כמה מאותם אנשים, שנאבקים בימים אלה על התרופה או הטכנולוגיה שעשויה להציל או להאריך את חייהם.

משה ארבל: אני רוצה להכיר לכם את ענת.

משה ארבל: ענת היא עורכת דין, בזוגיות, אימא לשלוש בנות וסבתא טרייה לנכדה.

משה ארבל: היא אובחנה עם סרטן ריאות קשה.

משה ארבל: ענת מקבלת תרופה במסלול חמלה.

משה ארבל: בזכות התרופה המחלה לא פעילה כבר שנתיים, אבל בלי הכנסת התרופה שלה לסל התרופות היא לא תמשיך לקבל את התרופה שמצילה את החיים שלה.

משה ארבל: ותכירו גם את ספיר.

משה ארבל: ספיר היא אימא צעירה לשני ילדים, קונדיטורית במקצועה.

משה ארבל: ספיר היא חולת סיסטיק פיברוזיס, מחלה איומה, שמשפיעה על כל מערכות הגוף, והיא מחכה לתרופה שיכולה להעניק לה עוד 20 שנים לחיות.

משה ארבל: עוד 20 שנים לספיר זה 20 שנים לה כאימא, זה 20 שנים לילדים שלה, ואמן ואמן שזה יהיה הרבה יותר מ-20 שנים.

משה ארבל: אבל לשם כך היא צריכה תרופה מיוחדת שצריך לאשר אותה בסל התרופות.

משה ארבל: ויש גם את עומר.

משה ארבל: עומר הוא בן 15.5.

משה ארבל: הוא נולד עם מחלת ניוון שרירים מסכנת חיים, והוא נזקק בעבר לעזרה בפעולות בסיסיות, פעולות מוטוריות בסיסיות, שרובנו, תודה לאל, רואים בהן משהו אלמנטרי – פעולות כמו אכילה, שתייה, הקלדה.

משה ארבל: עד לקורונה עומר היה מגיע לבית החולים, ומקבל תחת טשטוש זריקה מיוחדת לגב, שהייתה עוזרת לו ועוצרת את ההידרדרות.

משה ארבל: מאז הקורונה באופן טבעי ההורים של עומר חוששים לקחת אותו לבית החולים, בגלל שהוא נמצא בקבוצת סיכון.

משה ארבל: אבל יש גם תרופה חדשה שניתן לקחת בבליעה בבית, מבלי להסתכן בבית חולים, והיא יכולה לעזור לעומר, אבל גם היא במסלול חמלה, וכדי שעומר יוכל להמשיך ולקבל אותה התרופה הזאת צריכה להיות בסל התרופות.

משה ארבל: ויש גם את דניאלה.

משה ארבל: דניאלה היא בת 11, ומגיל שנתיים היא סוכרתית וסובלת מהתקפים קשים.

משה ארבל: היא חוותה אירוע חריג של היפוגליקמיה, אירוע שגרם לה לאיבוד הכרה ממש, בנוכחות אימה.

משה ארבל: הסוכרת עלולה להביא לסיבוכים נוספים ובלתי הפיכים במצבה.

משה ארבל: היא נכנסה למחקר הלבלב המלאכותי וחייה השתנו.

משה ארבל: זו טכנולוגיה מצילת חיים.

משה ארבל: בימים אלה, כמו בכל שנה, דנה ועדה מיוחדת שמתכנסת, ועדת סל התרופות היא נקראת, והיא דנה אילו טכנולוגיות ואילו תרופות חדשות ייכנסו לסל, ייכנסו להרחבת סל הבריאות, ויאפשרו לאנשים מכל הארץ – אנשים שנלחמים על חייהם או נלחמים על חיים נסבלים, טובים, תפקודיים – לקבל את מה שהם צריכים.

משה ארבל: למען הסר ספק, אני לא מביע פה דעה לגבי איזו תרופה צריכה להיכנס, בשביל זה יש ועדה.

משה ארבל: אבל מה שמטריד אותי, ולכן אני כאן היום, זה שהוועדה הזו, שכבר התכנסה, אין לה תקציב.

משה ארבל: בגלל שאין תקציב מדינה אין גם תקציב לוועדת סל התרופות.

משה ארבל: אתם לא צריכים להיות לא כלכלנים ולא רופאים בשביל להבין ממש כמוני שוועדה שצריכה לדרג מאות תרופות וטכנולוגיות, אילו מהן ייכנסו לסל, לא יכולה לעשות את זה כשהיא לא יודעת מה מסגרת התקציב של הסל.

משה ארבל: אז כפועל יוצא, הוועדה נפגשת, לפעמים מבטלת מפגשים, ולא באמת יכולה להתקדם.

משה ארבל: זה רגע לקחת את נושא התקציב הזה, שנתפס כנושא ציני ופוליטי, דבר כל כך בסיסי למדינה מתפקדת, ולהיזכר שיש לו נגזרות.

משה ארבל: זה לא רק משהו שמתמצה במחלוקות בין כחול לבן לליכוד, זה חיים אמיתיים.

משה ארבל: יש אנשים שאין תקציב לתרופה מצילת חיים עבורם כי אין תקציב למדינה.

משה ארבל: שר הבריאות פנה בעצמו השבוע לשר האוצר בבקשה להגיע לאיזושהי הלוואת גישור על חשבון משרד הבריאות, על התקציב שלו, ל-650 מיליון.

משה ארבל: ההצעה שלי מדברת על 750, זאת לא הנקודה.

משה ארבל: בואו נעביר את זה בטרומית, הוועדות יקבעו מה הסכום, נעשה את זה בתיאום, העיקר שזה יקרה.

משה ארבל: אין ספק שזה צריך לקרות, אין על זה גם מחלוקת.

משה ארבל: הסיבה שזה לא קורה היא שזו ממשלה לא מתפקדת.

משה ארבל: הממשלה פשוט לא מתפקדת.

משה ארבל: לא מצליחים להגיע להסכמות על הדברים הגדולים כמו תקציב המדינה, וגם לא על דברים גדולים לא פחות כמו תרופות מצילות חיים לחולים.

משה ארבל: עכשיו, זה לא משהו שצריך לקרות על ידי ח"כ באופוזיציה.

משה ארבל: הלוואי שלא הייתי צריך להעלות את הצעת החוק הזאת.

משה ארבל: אני גם אומר לכם בצורה הכי גלויה: זה לא הטרלה, אין פה ניסיון לאתגר את הממשלה.

משה ארבל: פניתי, ניסיתי לשדל.

משה ארבל: אני אומר לכם: הלוואי שהממשלה הייתה עושה את זה.

משה ארבל: אבל אני גם שאלתי בעבר, וזה ממשיך להידחות.

משה ארבל: אנחנו נמצאים, ייתכן, ערב פיזור הכנסת, והממשלה לא מתפקדת.

משה ארבל: ולכן זה מתפקידי, בעיניי זה תפקידי כחבר כנסת, זו חובתי כנבחר ציבור, להשתמש בכל הכלים שיש לי כדי לנסות לעזור לחולים האלה.

משה ארבל: והחולים האלה צריכים תקציב.

משה ארבל: ואם הצעת החוק שלי תעבור בקריאה טרומית לפחות יהיה נתיב נוסף, נתיב מכובד, שנקרא הכנסת, שיוכל לתת להם מזור, שיוכל לקדם את הנושא הזה.

משה ארבל: אני באמת אומר לכם: הלוואי שזה לא היה צריך להיות ככה; הלוואי שזה היה נפתר בתוך הממשלה.

משה ארבל: אבל כשהממשלה לא מתפקדת, זה תפקידנו כחברי כנסת, כנבחרי ציבור.

משה ארבל: לדבר הזה יש משמעות, למילים "נבחרי ציבור".

משה ארבל: זו חובתנו לעזור לאותם חולים.

משה ארבל: בזמן שיש פה שלל עניינים פוליטיים – אני גם באמת נזהר בלשוני, כדי שתבינו שזה לא ניסיון לשיח פוליטי; זה ניסיון לשיח מציל חיים, אבל לאותם חולים אין זמן לחכות.

משה ארבל: לכולנו ברור שלא יעבור תקציב, והכנסת בדרך לפיזור, ולכן זה מחובתנו, כל אחד ואחת מכל סיעות הבית, לשים לרגע, באמת לרגע אחד, את המשחק הפוליטי – שהוא לגיטימי והוא חלק מהעניין לפעמים – אבל לשים את זה בצד ולזכור שיש אנשים שלא יהיה להם זמן לחכות עד לממשלה מתפקדת; לא יהיה להם זמן לחכות עד לתקציב.

משה ארבל: כולנו מבינים – כבר כמה זמן אנחנו בלי תקציב, וכולנו מבינים שאנחנו גם לא בדרך לתקציב.

משה ארבל: אני באמת פונה – ופניתי אליכם גם באישי, לרבים ורבות מכם – ואני אומר לכם: אתם לא מצביעים פה עבור הצעת חוק שלי, אתם לא מצביעים פה עבור הצעת חוק של יש עתיד, אתם לא מצביעים נגד קואליציה או משמעת קואליציונית, שספק אם עוד קיימת – אתם מצביעים על פי צו מצפונכם.

משה ארבל: כל חבר וחברת כנסת מגיעים לאיזשהו רגע שבו הם אומרים: צריך לעשות את הדבר הנכון מחוץ לשיקולים קואליציוניים, מחוץ לשיקולים פוליטיים, כי בשביל זה בחרו אותנו; בשביל זה אנחנו פה.

משה ארבל: יש רק 120 כמונו, ואותם חולים מסתכלים עלינו וצריכים עזרה.

משה ארבל: ולכן אני מבקש, באמת באמת מבקש, שתשקלו, על אף מחלוקות פוליטיות ועל אף משמעת קואליציונית כזו או אחרת, להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

משה ארבל: בואו נעביר את הצעת החוק הזו בקריאה טרומית ונתקדם לכיוון תקציב לסל התרופות, אותו סל תרופות שמאות אלפי חולים מחכים לו בכיליון עיניים, כי אין להם אפשרות אחרת.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עידן רול.

משה ארבל: ישיב על הצעת החוק סגן שר הבריאות יואב קיש.

משה ארבל: רק בינתיים אני מעדכן את השרה פרקש הכהן שבטלגרם של דפנה ליאל מדווח שמפלגתך כרגע בישיבת סיעה, אז אני רק מעדכן אותך.

אורית פרקש הכהן: אני שרה תורנית.

אליהו ברוכי: אה, בסדר.

אליהו ברוכי: בבקשה, סגן השר.

אליהו ברוכי: עשר דקות לרשות אדוני, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לחבר הכנסת עידן רול על העלאת הנושא הכל-כך חשוב הזה של התוספת לסל הבריאות – תוספת שבאופן קבוע, כל שנה ושנה, נועדה להכניס תרופות וטיפולים חדשניים לסל הבריאות.

יואב קיש: חוק ביטוח בריאות ממלכתי נחקק ב-1994, כאשר לא נקבעו במסגרתו מנגנונים מובנים לקידום והרחבה של השירותים והטכנולוגיות הכלולים בסל שירותי הבריאות.

יואב קיש: בין 1996 ל-2005 נשחקה עלות הסל ב-44% בשל היעדר מנגנונים שמקדמים את הגידול באוכלוסייה ועלויות המחירים וכיוצא בכך.

יואב קיש: גם הזדקנות האוכלוסייה משפיעה באופן דרמטי על היקף השירותים הניתן במסגרת החוק, נוסף על מנגנוני קידום, המונעים פגיעה במתן השירותים הקיימים ומשמרים אותם במסגרת של גידול האוכלוסייה והזדקנותה והעלייה בתחלואה הכרונית.

יואב קיש: זאת אומרת שיש לנו גם ככה אירוע של הזדקנות אוכלוסייה, שדורש יותר טיפולים יקרים; יש אירוע של חדשנות וגידול באוכלוסייה.

יואב קיש: נדרשת גם תוספת לסל המעדכנת אותו בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות בתחום הבריאות, וזאת על מנת לשמור על איכות ורלוונטיות של שירותים רפואיים במימון ציבורי לתושבי ישראל.

יואב קיש: עם זאת, מאז שנת 2005 הממשלה מאשרת תוספת תקציבית לסל שירותי הבריאות, ומקדמת את הסל הקיים בהתאם לגידול באוכלוסייה.

יואב קיש: כך למשל, בשלוש השנים האחרונות אישרה הממשלה תוספת תקציבית של 500 מיליון שקלים לשנה לצורך תוספת שירותים וטכנולוגיות לסל, וכן אישרה קידום דמוגרפי לסל שירותי הבריאות בשיעור של גידול האוכלוסייה, שהוא צעד בדרך לקידום מלא של הסל, שכמובן יכלול רכיב שמתייחס להזדקנות האוכלוסייה.

יואב קיש: לכן, אני כמובן אומר ברמה האישית – ופה אני יכול, כמו שפתחתי את דבריי, לברך אותך שאתה מעלה את הנושא החשוב הזה – שכמובן, ברמה האישית אני רואה היגיון רב וצדק וטעם בהצעת החוק.

יואב קיש: על אף ההתקדמות הרבה במנגנוני הקידום ובהרחבת השירותים, עדיין לא הגענו אל נקודת האיזון התקציבית שתאפשר מתן שירותים באיכון וזמינות מספקים, כאשר חוסר הוודאות המלווה את מערכת הבריאות מדי שנה ביחס לתוספות לסל הוא בעייתי, וגם משפיע על התפתחות הרפואה הפרטית.

יואב קיש: זאת אומרת, התוספת היא נחוצה, היא קורית כל שנה, היא נעשית בעבודת ממשלה סדורה.

יואב קיש: ואני מודה גם שהאופוזיציה, בהצעת החוק הזו, עושה את תפקידה, בניגוד להצעות חוק קנטרניות, שעליהן אני אומר, ואני אומר את האמת – שלפעמים הן נועדו רק לייצר מתח פנים-קואליציוני או כל מיני דברים כאלה; לא שצריך היום מתח פנים קואליציוני, אנחנו מסודרים גם בלי העבודה שלכם.

יואב קיש: אבל בוודאי ובוודאי כשיש פה הצעה עניינית, מהותית, שיש בה טעם, צריך לעשות את הדבר הזה.

יואב קיש: אבל פה אני אומר לך מדוע אני הולך לאכזב אותך.

יואב קיש: כי למרות שאני אומר שאכן יש טעם בהצעה הזו, אני אתנגד לאישור ההחלטה, ואני אמליץ לחבריי – והחלטת הממשלה היא להתנגד.

יואב קיש: ההחלטה היא מהסיבה – אני לא יורד, עליזה, את פעם דאגת שאני ארד ושאני לא אדבר?

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: אני אפילו בלי משקפיים ואני לא רואה כמה זמן יש לי, אז אני – – –

משה ארבל: אני אדאג להראות לך, אדוני.

יואב קיש: חבר הכנסת עידן רול, עכשיו אני רוצה לומר – הינה, אני רואה גם את חבר הכנסת מאיר כהן, שמרכז את הפעילות באופוזיציה, והיה גם שר הרווחה, והוא מכיר היטב את עבודת הכנסת ועבודת הממשלה ויודע – ויכול להיות שתסכים איתי אבל אני לא יודע; היום אתה בכובע אחר, אולי לא תסכים איתי – שהנושא הזה צריך להיפתר באופן מערכתי ומוסדר וקבוע בחקיקה, ולא באיזה אופן חד-פעמי, בשליפה שבאה בלי תכנון, בלי חשיבה מוסדרת של המשרדים, בלי ישיבה של משרד הבריאות עם משרד האוצר.

יואב קיש: וכל הדברים האלה קורים.

יואב קיש: עכשיו, נכון, יש לנו אתגר שאין לנו עדיין תקציב, בטח לא תקציב 2021, ואנחנו צריכים להשלים את המהלך הזה.

יואב קיש: ולכן, אם אתה שואל עניינית, אנחנו נתנגד כי זה לא צריך להיעשות בהצעת חוק פרטית, זה צריך להיעשות בעבודה מוסדרת בין המשרדים.

יואב קיש: המטרה והתפקיד שאתה מבקש הם ראויים, אבל לא זו הדרך.

יואב קיש: ולכן אנחנו נוביל את זה לפתרון מוסדר אצלנו, ואני יכול לומר עוד דבר, גם לאור ההתנהלות – – –

סמי אבו שחאדה: אפשר להעביר את זה עכשיו, ואת כל מה שאמרת להכניס לדיונים בקריאה הראשונה – –

יואב קיש: אז אני הצעתי, אני יכול לומר לך – –

סמי אבו שחאדה: – – שנייה, שלישית.

יואב קיש: – – שאני הצעתי לחברי הכנסת – – –

סמי אבו שחאדה: חוק ראוי, הצעה טובה, חשובה – אפשר.

יואב קיש: אז אני יכול לומר לך שאני אישית הצעתי לחבר הכנסת עידן רול – ושר הבריאות שאיננו פה גם דיבר עם חבר הכנסת עידן רול, ואמרנו: תדחו את התשובה של הממשלה, בדיוק מהסיבה הזו; בואו נראה אם נוכל להיות בדיון מתמשך בעניין הזה ולנסות להגיע להסכמות.

יואב קיש: עשינו את זה, אבל אולי פה יצר האופוזיציה גבר על מפלגת יש עתיד, וההחלטה הייתה: לא, אנחנו רוצים הצבעה עכשיו.

יואב קיש: אז זה לעניין שאלתך בנושא הזה, וזה גם לנושא תשובתי.

יואב קיש: ולכן, אני אמשיך את דבריי כי יש לי עוד ארבע דקות.

יואב קיש: קצת יותר, אתה רואה, כשאני עושה פוקוס אז – – –

משה ארבל: הנהלת הכנסת גם – בגלל המשקפיים – התקינה לך כאן מסך קרוב עם שעון.

יואב קיש: אה, זה חדש.

משה ארבל: כן, כן.

יואב קיש: זה חדש.

משה ארבל: לטובת חברי הכנסת, כדי שיוכלו לראות את המועדים.

יואב קיש: אז תודה רבה להנהלת הכנסת.

משה ארבל: המנכ"ל החדש סמי בקלש ראוי – – –

יואב קיש: שיצליח, מאחלים לו כולנו הצלחה בתפקידיו.

יואב קיש: אז חבר הכנסת עידן רול, סיכמתי את דבריי.

יואב קיש: אני מביע הערכה להצעת החוק, אני חושב שבאופן עקרוני היא מצביעה על בעיה אמיתית, בעיה שצריכה להיות מטופלת.

יואב קיש: הדרך היא לא דרך של הצעת חוק פרטית, הממשלה תתנגד.

יואב קיש: והממשלה, אחרי שתפתור את הבעיות הפנימיות שלה, או שלא תפתור, תוביל למהלך – אני לא יורד, אני לא יורד, עד שלא תראה 00:00 אני לא יורד, אבל זה עוד מעט נגמר.

יואב קיש: פנו אליי כמה חברים מהבית הזה בשאלה שאני רוצה לענות עליה.

יואב קיש: אני אנצל את שלוש הדקות שנותרו לי.

יואב קיש: שאלו אותי לגבי דבריי אתמול על נושא סגר לילה בתקופת חג החנוכה, ואני רוצה להבהיר את זה: ראשית, עדיין אין החלטה בנושא, וחשוב שזה יובהר.

יואב קיש: הנושא בדיונים מקצועיים, שיוגשו עם המלצה לשר, וההחלטה תתקבל אצל השר.

יואב קיש: אני נתתי דוגמה כי נשאלתי מה הדברים שאנחנו חושבים שצריך לעשות היום גם בשביל למנוע את התפרצות התחלואה וגם בשביל להוריד אותה.

יואב קיש: אז סגר לילה, בעיקרון, אינו כלי משמעותי בהורדת תחלואה, אבל החשש שלנו הוא שבתקופת החגים, ויש חגים ליהודים, יש כריסטמס לנוצרים, נובי גוד, יש חגים באותה תקופה שיהיו טריגר להפרות המוניות בהתכנסות, שבאופן טבעי קורות בתאריכים אלה של השנה.

יואב קיש: הנושא הזה של סגר לילה כאקט שאמור למנוע את אותן הדבקות הוא משהו שבהחלט עומד על הפרק.

יואב קיש: הנושא של עלות–תועלת נבחן עכשיו, כמו שאמרתי, בדרגים המקצועיים, צריך לקבל החלטה רק במהלך השבוע הבא, כשנראה מה קורה עם התחלואה ביתר דיוק.

יואב קיש: אבל אני כן רוצה לומר לכל אותם אלו שפנו ושאלו: אם אתם מתכננים לעשות הדלקת נרות, מה שנקרא, כמו שתמיד היינו רגילים לעשות, כמו כל חנוכה, בהתקהלות רבה, אז אני אומר לכולם שבחג החנוכה הזה צריך לפעול אחרת.

יואב קיש: זה יהיה רע מאוד אם אנחנו נמצא את עצמנו במו ידינו מובילים לגל תחלואה משמעותי נוסף.

יואב קיש: ולכן, ברוך השם אנחנו מקפידים היטב, והורדנו את רמות התחלואה מרמות שיא מאוד גבוהות, אבל עדיין אי-אפשר להתנהג כאילו המגפה מאחורינו.

יואב קיש: אנחנו רואים עלייה בתחלואה; אנחנו רואים שזה לא רק בגלל כמות הבדיקות, גם אחוז המאומתים עולה.

יואב קיש: ולכן, כדי לעצור את הדבר הזה נדרשת מכולנו אחריות לחזור בחזרה ולהקפיד על מסכות ולהימנע מהתקהלויות.

יואב קיש: אני רוצה לומר: הדבר הכי מטריד בהדבקות הוא שבסוף נפגשים מעגלים שונים ומייצרים הדבקות שאנחנו אחרי זה משלמים עליהן מחיר מאוד קשה בהתפרצות והגדלת התחלואה.

משה ארבל: מבחינת משרד הבריאות, יש עדיפות בענייני שומן רווי בחנוכה בין סופגנייה לספינג', או שלא בדקתם את זה?

יואב קיש: אני חייב לומר שלגבי משרד הבריאות, אם השאלה מתחילה ב"שומן", התשובה היא: עדיף שלא.

יואב קיש: אוקיי, בלי להיכנס לפרטים יותר מדי, זה לא ממוסיפי הבריאות.

משה ארבל: אז גם להישאר בבית וגם לא לאכול.

יואב קיש: סופגניית ספינג' אחת אני מרשה לך, בסדר?

יואב קיש: אבל תביא גם לי אחת, אם כבר אנחנו הולכים לדיל בעניין הזה.

יואב קיש: אבל אני אומר שמכיוון שהנושא הוא נושא רציני והוא על סדר-היום והולך להשפיע על חיים של רבים מאזרחי מדינת ישראל, אני חושב שחשוב שידעו שהדיון הזה אכן מתקיים במשרד הבריאות.

יואב קיש: המטרה שלו היא למנוע את ההתקהלויות, הבלתי-חוקיות גם כך, ולייצר הבנה יותר גדולה בציבור והפנמה שאומנם החיסונים קרובים – וההישג של מדינת ישראל בנושא החיסונים הוא הישג עצום: מדינת ישראל, בזכות משרד הבריאות, שר הבריאות וראש הממשלה, נמצאת היום בחזית המדינות שיקבלו את החיסונים בעולם – – –

משה ארבל: תודה.

יואב קיש: ואני מסיים את דבריי – עליזה, הזמן נגמר.

יואב קיש: אני מסיים את דבריי.

יואב קיש: לכן אני אומר: אכן, החיסונים יגיעו, ובקרוב, אבל חובה עלינו להמשיך ולשמור ולהקפיד ולהימנע מהתקהלויות גם, לצערי, בתקופת החגים.

יואב קיש: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר הבריאות.

משה ארבל: המציע רוצה להשיב?

משה ארבל: בבקשה, אדוני, יש לרשותך שלוש דקות.

משה ארבל: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה, יעלה ויבוא.

עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

עידן רול: לטובת אלה שלא נכחו כאן בזמן שדיברתי קודם, לא מדובר בהצעה קנטרנית, אין פה שום ניסיון להטריל את הממשלה, ואני לא כאן בתור חבר כנסת מהאופוזיציה ולא חבר כנסת מיש עתיד, אני פה בשם החולים.

עידן רול: עמד פה סגן שר הבריאות, שיש לי דיאלוג איתו על הדבר הזה – – –

משה ארבל: אני מבקש מחברות וחברי הכנסת לאפשר לדובר להשלים את דבריו ולשמור על השקט במליאה.

משה ארבל: חברת הכנסת ברק, סגן השר יברקן, אם אפשר לשמור על השקט.

משה ארבל: סגן השר גדי יברקן, חבר הכנסת עוזי דיין, אני מבקש לשמור על השקט ולאפשר לדובר להשלים את דבריו.

משה ארבל: אני אתן לך עוד זמן.

עידן רול: עמד פה קודם והשיב לי סגן השר קיש, ואמר שבכל שנה הממשלה קובעת תקציב לסל, וזה נכון, ככה זה אמור להיות, הוא חזר על הדברים שאני עצמי אמרתי, והלוואי ולא היה צריך חבר כנסת מהאופוזיציה שיבוא לכאן וינסה להעביר תקציב להרחבת סל הבריאות כהצעת חוק פרטית.

עידן רול: אבל מה שהוא שכח לומר זה שאין לו מושג אם יהיה תקציב למדינה, וסביר מאוד שלא יהיה.

עידן רול: לא הוא יודע אם הממשלה תצליח לסדר את זה ולא אני, אבל דבר אחד בטוח: לחולים אין זמן לחכות.

עידן רול: אין להם זמן לחכות שהממשלה הלא-מתפקדת הזאת תיאות ותמצא דרך להעביר תקציב לסל התרופות, לא לכל אותם חולי סוכרת מסוג 1, לא לכל אותם חולי סרטן, לא לכל אותם חולי סיסטיק-פיברוזיס.

עידן רול: עבורם המשחק הפוליטי הזה, שמתרחש פה בבית, ולפעמים הוא לגיטימי אבל עכשיו הוא הרסני – מבחינתם זה עניין של חיים או מוות.

עידן רול: אתם חושבים שהעובדה שאין תקציב זו איזושהי אינטריגה פנימית של כחול לבן והליכוד.

עידן רול: יש לזה עבור אנשים מסוימים משמעות אמיתית.

עידן רול: כשאין תקציב מדינה, אין תקציב לסל התרופות, ואף אחד פה לא יכול להגיד שהממשלה תצליח לעשות את זה.

עידן רול: לכן, אנחנו כן מצביעים על זה היום, ואני כן מפציר עוד פעם בכל חבר וחברת כנסת: אנחנו כולנו הגענו לרגע הזה בבית הזה שצריך לקבל החלטה שעושים משהו פשוט כי הוא נכון, פשוט כי הוא הדבר שמצופה מאיתנו כנבחרי ציבור, בלי ציניות, בלי משמעת קואליציונית, ככל שעדיין קיימת כזאת.

עידן רול: יש פה אנשים, והאנשים האלה, שאני מלווה כבר חודשים, צופים בנו עכשיו בבית ומנסים להבין אם הדבר הזה שנקרא כנסת ישראל, בית הנבחרים, ייתן להם את הדבר הכי בסיסי שיש – הזדמנות לחיות, ייתן להם מזור.

עידן רול: אין להם דרך אחרת, אין להם אופציה אחרת.

עידן רול: חשוב לציין – אני פניתי לסגן השר קיש בשאילתה, הוא השיב לי לפני כמה שבועות ואמר לי שהדבר בטיפול.

עידן רול: לא מיהרתי לעשות את ההצעה הזאת.

עידן רול: אני עושה אותה ערב פיזור הכנסת כי אין ברירה.

עידן רול: הממשלה הזאת לא מתפקדת, ויש סיכוי שהיא לא תצליח להסדיר את נושא סל הבריאות.

עידן רול: ולכן, חבריי וחברותיי לכנסת, חייבים לייצר מסלול עוקף.

עידן רול: חייבים לשמור לכל החולים, למאות אלפי ישראלים שמחכים לעזרה – חייבים לשמור להם נתיב לסיוע.

עידן רול: כנסת ישראל צריכה לתפקד איפה שהממשלה כשלה, וכולנו יחד, מכל סיעות הבית, צריכים להעביר את זה בקריאה טרומית.

עידן רול: את הסכום של הסל נקבע אחרי זה בוועדות, זה לא העניין; להעביר את זה בקריאה טרומית כדי שמה שלא יקרה עם הממשלה הזאת, יהיה לנו עוד סיכוי לעזור להם.

עידן רול: אני מבקש מכם, שימו לרגע אחד את כל המשחק הפוליטי בצד ותזכרו שלפעמים פשוט צריך לעשות את הדבר שמגדיר נבחר ציבור, וזה לפעול למען הציבור.

עידן רול: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עידן רול.

משה ארבל: חבר הכנסת רול, אני אאפשר לך להצביע מכאן, אתה לא צריך לעלות.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור להצבעה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה לקביעת תקציב לשם הוספת תרופות, מכשור וטכנולוגיות רפואיות חדשות לסל שירותי הבריאות לשנת 2021), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת עידן רול.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, מי שבעד – הוא בעד, ומי שנגד – הוא נגד.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (הוראת שעה לקביעת תקציב לשם הוספת תרופות, מכשור וטכנולוגיות רפואיות חדשות לסל שירותי הבריאות לשנת 2021), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן 50 נגד, 34 בעד.

משה ארבל: אני מצרף את קולו של חבר הכנסת עידן רול כתומך, ולכן 35 בעד, 50 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1607/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני עובר לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן הכנסה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת עפר שלח.

משה ארבל: עשר דקות לרשות חבר הכנסת שלח.

משה ארבל: אנחנו נמתין לו שיגיע מהיציע.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: חבריי חברי הכנסת, אתמול צוין כאן בכנסת יום ההוקרה לפצועי צה"ל ופעולות האיבה.

עפר שלח: היו נאומים נרגשים והיו דיונים בוועדות והיו דיבורים כמו חול על כמה פצועי צה"ל ופעולות האיבה יקרים לליבנו, שהרי הם, כידוע, שילמו את המחיר כמעט היקר מכול.

עפר שלח: כאמור מילים היו, ברוך השם לא חסר.

עפר שלח: אבל כשהדברים מגיעים לעולם המעשה, הן ברמה הממשלתית והן ברמה של הבית הזה, מה שקורה ביחס לנכי צה"ל הוא לא פחות מחרפה.

עפר שלח: לאחרונה התפרסם דוח של האלוף איל בן ראובן, בשר מבשרה של המערכת, והוא גם היה כאן, בכנסת הזאת, היה חבר ועדת החוץ והביטחון.

עפר שלח: זהו דוח על מצבו של אגף השיקום במשרד הביטחון ועל הטיפול הרפואי והטיפול המערכתי בנכי צה"ל, אדוני היושב-ראש, משלב ההכרה והזכויות, והטיפול הרפואי בהמשך ומיצוי הזכויות האלה והשיקום שלהם.

עפר שלח: השורה התחתונה הייתה שאם לא תהיה כאן רפורמה מקיר לקיר, אם לא תהיה כאן רפורמה מקצה לקצה, מה שאנחנו רואים הוא קריסה מוחלטת.

עפר שלח: התמונה הייתה של מערכת שרואה את סוגיית נכי צה"ל דרך החור של הגרוש, שנאמרות בה הנחיות מפורשות להסתכל על חיסכון תקציבי, שיש בה חיסרון בכוח אדם ולכן לוקח חודשים ושנים עד שאתה מקבל הכרה על פציעה שעל פי כל הכללים ועל פי כל ההבנות הייתה מזכה אותך באחוזי נכות וכן הלאה והלאה.

עפר שלח: זה המצב לאשורו, ואין שום רצון לאיש המתקרא שר הביטחון וראש הממשלה החליפי וכל מיני שמות כאלה לתקן אותו, ויש שר במשרדו שאמור לטפל בדברים האלה.

עפר שלח: לא נעשה דבר בהיבט הזה בחצי שנה של הממשלה הזאת, כמו שלא נעשה גם קודם.

עפר שלח: ובתווך עומדים קרוב ל-60,000 נכי צה"ל המוכרים, והרבה עשרות ומאות שעדין אינם מוכרים, ומשוועים לעזרה.

עפר שלח: ויש נתק מוחלט, אדוני היושב-ראש, בין אגף השיקום של משרד הביטחון לארגון נכי צה"ל, הארגון שמייצג אותם.

עפר שלח: זה בא לידי ביטוי גם בדיון שהיה בוועדה לביקורת המדינה.

עפר שלח: אני ערכתי דיון בנושא הזה, ונכחו בדיון בין השאר חברי כנסת שהם עצמם נכי צה"ל – לא רק אני, גם חבר הכנסת יאיר גולן, חבר הכנסת אופיר סופר, זה לא פוסח פה על שום צד של הבית.

עפר שלח: ובדיון הזה היה ברור שבין הארגון המייצג של נכי צה"ל לאגף השיקום יש נתק מוחלט.

עפר שלח: אבל כל זה הוא כנראה כאין וכאפס לעומת מה שקורה פה, בבית הזה, ואותו אני שם לכם על השולחן בהצעת החוק הזאת.

עפר שלח: הצעת החוק הזאת מתייחסת לאחת העוולות המאוד-ברורות שנוגעות לעולמם של נכי צה"ל – אגב, נכים בכלל, גם אנשים שמקבלים קצבת זקנה, אבל אני מדבר על נכי צה"ל – והיא סוגיית מבחן ההכנסה.

עפר שלח: נכון להיום נכה צה"ל שבגלל הנכות שלו לא מסוגל לעבוד מקבל תגמולים שונים, אבל אם יש לו הכנסה אחרת: קצבה אחרת, חיסכון פנסיוני שהיה לו מתקופת העבודה שלו לפני שהוא איבד לחלוטין את יכולת העבודה, ביטוח לאומי – בא משרד הביטחון ומקצץ; מוריד מן הקצבה שהוא מקבל, מן התגמולים שהוא מקבל; לא מהתגמול הבסיסי, מה שנקרא, אלא התגמול הנוסף – תג"מ, חפ"ר, מי שמכיר את ראשי התיבות האלה, תגמול נצרך – מוריד מהם את הסכום של הקצבה האחרת.

עפר שלח: בזה הוא דן את הנכה – בניגוד לכל תפיסה של שיקום, בניגוד לכל תפיסה שאומרת: צריך לתת לאדם את מה שמגיע לו ולא להסתכל בחשבון הבנק שלו, מה הוא עושה – הוא דן אותו לחיים של הכנסה נמוכה ומה שנקרא מלכודת העבודה.

עפר שלח: הדבר הזה כל כך מנוגד להיגיון וכל כך מנוגד לצדק שוועדה שהקים משרד הביטחון עצמו, בכנסת העשרים – חברי מאיר כהן, אתה בטח זוכר את זה היטב: בכנסת העשרים עסקנו בניסיון לחוקק בוועדת העבודה והרווחה את חוק הנכים, או התיקון לחוק הנכים, שהיה אמור לאגום את כל הזכויות שיש לנכי צה"ל ולהכניס אותן לחקיקה.

עפר שלח: אגב, אני חשבתי שזאת טעות וחלק מהדברים לא צריכים להיות בקריאה שנייה ושלישית בכנסת.

עפר שלח: לא צריך שכל תגמול עבור חום או קור וכן הלאה – דמי חימום, דמי קירור – כל הדבר הזה יצטרך לעבור קריאה שנייה ושלישית בכנסת.

עפר שלח: אבל לא משנה, ניסינו לעשות את הדבר הזה.

עפר שלח: ואז הופיע יום אחד מי שהיה היועץ הכספי לרמטכ"ל, ראם עמינח, הוא מנהל ועדה מטעם משרד הביטחון, והוועדה הזאת רוצה לבטל את מבחן ההכנסה בכלל; היא רוצה להגיד את הדבר הפשוט והברור, שכמו שאני אומר הוא נכון לא רק לנכי צה"ל אבל בראש ובראשונה לנכי צה"ל: יקבל אדם תגמול בסיסי עבור אובדן כושר ההכנסה שכרוך בפציעה שלו וילך לעבוד – זה מה שנקרא שיקום.

עפר שלח: תנו לאנשים לעבוד, תעודדו אותם לעבוד.

עפר שלח: עבודה היא לא רק הכנסה, עבודה היא משמעות, עבודה היא סדר-יום, עבודה היא אורח חיים.

עפר שלח: אבל הדבר הזה כמובן נעצר, כי כל דבר נעצר בממשלות האחרונות, ולא קיים עד היום.

עפר שלח: עבודתה של הוועדה הזאת צללה במים אדירים, וזה מה שיקרה לוועדה שעמד בראשה איל בן ראובן.

עפר שלח: אבל זה לא רק שהדבר הנכון והדבר המתחייב איננו מתקבל, גם יש פה אי-שוויון נוראי.

עפר שלח: בשנים האחרונות – חבר הכנסת רם בן ברק, אתה מכיר היטב, לצערך, את חוק החיילים שנספו במערכה.

עפר שלח: גם בחוק הזה היה מבחן הכנסה לאלמנות צה"ל, ובשנים האחרונות ביטלו אותו, כי הבינו שכדי שאנשים ישתקמו צריך לעודד אותם למקסם את ההכנסה שלהם.

עפר שלח: לא צריך להסתכל הסתכלות קטנה וקנטרנית על ההכנסה שלהם ולקזז להם את זה מהקצבאות שהם מקבלים, מהתגמולים שהם מקבלים.

עפר שלח: להפך, יקבל אדם, יצא לעבוד ויגדיל את הכנסתו, זה השיקום שלו.

עפר שלח: אבל ראה זה פלא, חברי רם בן ברק, בחוק מי שנספו במערכה זה הורד, אבל בחוק הנכים לא.

עפר שלח: זאת אומרת נכי צה"ל מוצאים את עצמם מופלים אל מול אלמנות צה"ל.

עפר שלח: כמה שהדבר הזה מטורף.

עפר שלח: נכי צה"ל מוצאים את עצמם מופלים מול מי שקשורים איתם בדברים שאמר דוד בן-גוריון כשהוא העביר את חוק הנכים בספטמבר 1949, ואני רוצה לצטט מהדברים: "שולם מחיר יקר, נפלו מאות ואלפים מתפארת הנוער שלנו.

עפר שלח: אך החללים הם רק חלק מהאבדות.

עפר שלח: רבים נשארו, לשמחתנו, בחיים, אך גם הם שילמו מחיר יקר, איבר מן החי.

עפר שלח: הערב אני מגיש לכם", אומר דוד בן-גוריון, "בשם הממשלה, חוק על החוב – נכון יותר על חלק מהחוב שאנחנו חייבים לאלה שבגופם עזרו לשחרור האומה והמולדת".

עפר שלח: איזה מרחק מהדברים האלה של בן-גוריון, שקושרים יחד את האנשים שנלחמו יחד, את אלה שנפלו ואת אלה שנפצעו, קושר אותם יחד, איזה מרחק בין זה לבין העוול שיש לנגד עינינו.

עפר שלח: אז הצעת החוק שלי לא באה לתיקון המלא; היא לא באה לעשות מה שביקש לעשות ראם עמינח ולבטל לחלוטין כל מבחן הכנסה, שזה הדבר הנכון.

עפר שלח: היא באה ואומרת דבר פשוט: מי שמשתכר מעבודה אחרת עד מחצית התגמול המקסימלי לנכה בדרגת נכות מאה אחוז – שזה לא שכר גבוה מעבודה, זה לא עשרות אלפים, זה לא קרוב לזה אפילו – יבוטל לו מבחן ההכנסה.

עפר שלח: לא יורידו לו מכל קצבה אחרת.

עפר שלח: הדבר הזה כל כך מתבקש, הוא כל כך פשוט, הוא כל כך צודק.

עפר שלח: ואתם יודעים מה, בגלל שיעלו פה עוד מעט ויתחילו להסביר לי שאין תקציב – הוא אפילו לא עולה הרבה כסף.

עפר שלח: אני הגשתי את הצעת החוק הזאת בכנסת התשע-עשרה, ואחר כך גם בכנסת העשרים; על פי ההערכות שעשו עלות הצעת החוק הזאת, עלות עשיית צדק חלקי עם נכי צה"ל, היא 18 מיליון שקלים.

עפר שלח: זה מה שיעלה לממשלה הזאת, באחרית ימיה הרעים, לעשות צדק חלקי עם הקבוצה שרק אתמול עמדתם כאן בוועדות וכאן באולם המליאה והיללתם אותה, ופיארתם אותה וסיפרתם על הקורבן העצום שהיא הקריבה, על זה שבזכותם אנחנו חיים פה, על זה שבזכותם אנחנו חיים פה בבטחה.

עפר שלח: אבל כשזה מגיע לצדק שלהם, אפילו 18 מיליון שקל אין לכם.

עפר שלח: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עפר שלח.

משה ארבל: תשיב השרה אורית פרקש הכהן, תעלה ותבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, גברתי, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: אני אשיב בשם הממשלה מטעם השר מיכאל ביטון, השר במשרד הביטחון.

אורית פרקש הכהן: הממשלה מתנגדת להצעת החוק שעניינה ביטול מבחני ההכנסה הקבועים בחוק הנכים (תגמולים ושיקום), 1959.

אורית פרקש הכהן: ראשית, הצעת החוק צריכה ואמורה לעלות לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה.

אורית פרקש הכהן: כך לא נעשה, ולפי תקנון הממשלה, הנושא והסוגיה אמורים להיות מלובנים קודם בממשלה ויש מניעה להמשיך לקדם את זה בלי התהליך הזה.

אורית פרקש הכהן: לגופם של דברים, כיום קובע חוק הנכים כי תנאי לקבלת תגמולי מחיה לנכי צה"ל הוא עמידה במבחני הכנסה, וזאת מתוך תפיסה סוציאלית שלפיה התגמולים המוגדלים הם רשת ביטחון לנכים שאיבדו את כושר עבודתם עקב נכותם ושאין להם הכנסות למחיה ממקורות אחרים.

אורית פרקש הכהן: לעמדת הממשלה, ביטול מבחני ההכנסה עלול להביא לתוצאה אנטי-שיקומית ולהוות תמריץ שלילי ליציאה לעבודה מפרנסת.

אורית פרקש הכהן: על רקע זה הקים משרד הביטחון ועדה בראשות תת-אלוף ראם עמינח, שבה היו שותפים גם נציגי ארגון נכי צה"ל, שהמליצה על ביצוע רפורמה כוללת בנושא תגמולי המחיה, שכוללת, בין היתר, ביטול של מבחני ההכנסה הקיימים כיום וקביעת מנגנון חלופי שעיקרו מתן תגמול ייעודי לכל נכה שעקב נכותו נפגע כושר השתכרותו, וזאת בהתאם למידת הפגיעה וללא מבחני הכנסה.

אורית פרקש הכהן: משרד הביטחון תומך בקידום רפורמת ראם, ומשכך אין מקום לקדם את הצעת החוק האמורה ללא ביצוע הרפורמה הכוללת.

אורית פרקש הכהן: משרד הביטחון מבקש לקדם את הרפורמה בתיאום ובהסכמה עם ארגון נכי צה"ל, כפוף למשאבי התקציב שיעמדו לרשותו.

אורית פרקש הכהן: מאחר שבשלב זה טרם הושגו הסכמות עם ארגון נכי צה"ל טרם הבשילה העת לקדמה.

אורית פרקש הכהן: כמו כן, לאישור הצעת החוק כפי שהיא השלכות רוחב ביחס לגמלאות אחרות שמשלמת המדינה וכן השלכות תקציביות משמעותיות.

אורית פרקש הכהן: אשר על כן – כותב השר מיכאל ביטון – אני מבקש להסיר את הצעת החוק מסדר יומה של הכנסת.

אורית פרקש הכהן: אם יורשה לי לומר, בהכירי את חבר הכנסת מיכאל ביטון, בהכירי את הרגישות הגדולה שיש לו לאוכלוסיות מוחלשות במדינת ישראל, לחיילים משוחררים; רק השבוע העביר בממשלה השר ביטון תוכנית שלמה ביחד עם שר הביטחון שנותנת מענקים רחבי היקף לחיילים משוחררים, אחרי שהוא נלחם בנושא הזה חודשים בממשלה.

אורית פרקש הכהן: אני סמוכה ובטוחה שהשר ביטון ובני גנץ לא ישקטו עד שהם יטפלו בסוגיה הזאת.

אורית פרקש הכהן: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני עומדת ועונה לחבר הכנסת שלח בסוגיה הזאת כדי לדבר על מה שמטריד את מנוחתי, על מה שלא נותן לי מנוח, על הדבר שמטריד אותי מלישון.

אורית פרקש הכהן: באמת אני אומרת, אין לי מנוחה ביום הזה, שבו צפויה לעלות להצבעה הצעת החוק לפיזור הכנסת.

אורית פרקש הכהן: אין בכל העולם הזה תקדים – ואני מדברת בצער רב, כשרה בממשלה הזאת – למדינה אחת בתקופת קורונה שמתנהלת בלי תוכנית תקציבית, בלי תוכנית כלכלית מסודרת.

אורית פרקש הכהן: להפך, כל המדינות מתעלות על עצמן.

אורית פרקש הכהן: גרמניה מוציאה תוכניות רב-שנתיות עם אופק, שאומרות מה נעשה עם התקציב; איך נילחם במשבר הכלכלי הזה, בנגיף הכלכלי, שהביאה עלינו הקורונה.

אורית פרקש הכהן: אין בכל העולם מדינה אחת שאחרי שלוש מערכות בחירות לא מצאה לנכון להשלים תקציב.

אורית פרקש הכהן: מה זה תקציב, מה זה תקציב?

אורית פרקש הכהן: אלה כספי המיסים שלנו.

אורית פרקש הכהן: אנחנו עובדים קשה כל חודש ומשלמים מיסים למדינת ישראל.

אורית פרקש הכהן: מזה בונים תקציב, כדי שמה?

אורית פרקש הכהן: כדי שיחזור אלינו, הציבור; כדי שזה יחזור לנכים, למובטלים, לעסקים הקטנים, למסעדות שלא עובדות, לתחום התיירות, שצריך לעשות בו תוכניות, לעולם הכלכלה, שצריך לעשות בו תוכניות, כן – לנכים, לנכי צה"ל שמדבר עליהם חבר הכנסת שלח, לאנשי מערכת הבריאות, שמצפים לתוכניות.

אורית פרקש הכהן: אין לי תשובה טובה.

אורית פרקש הכהן: אין לי תשובה טובה להסתכל לאזרחים בעיניים.

אורית פרקש הכהן: אני משפילה מבט בגלל ממשלה שמסיבות אישיות של ראש הממשלה משחקת עם החיים של כולנו; משחקת עם התקציב של כולנו.

אורית פרקש הכהן: אני יושבת כאן במליאה כבר כמה שעות.

אורית פרקש הכהן: כל מי שעולה מטעם הממשלה הזאת שאני חברה בה ועונה על שאילתות, אומר: אם היה תקציב, אני אטפל בזה.

אורית פרקש הכהן: כשיהיה תקציב, אני אטפל בזה.

אורית פרקש הכהן: למה, למה?

אורית פרקש הכהן: סגן שר הבריאות יואב קיש – הקשבתי לו בקשב רב – ענה על שאילתה שקשורה לבריאות הנפש, ואמר: אם יהיה תקציב, נטפל בשאילתה הצודקת הזאת של אנשים שחולים בבריאות הנפש; לכשיהיה תקציב נעשה את המערך הזה.

אורית פרקש הכהן: גם אני עכשיו השבתי בשם הממשלה על השאילתה של חבר הכנסת שלח, ומה אני אומרת, מה הקראתי עכשיו?

אורית פרקש הכהן: כשיהיה תקציב נטפל בזה.

אורית פרקש הכהן: איפה התקציב הזה?

אורית פרקש הכהן: ההסכם של ממשלת האחדות הזאת קבע ברחל בתך הקטנה – כל החברים בממשלה התחייבו שבתוך 100 ימים מקום הממשלה תציג הממשלה, תאשר הממשלה, תקציב לכולם.

אורית פרקש הכהן: איפה אתם, השותפים שלי בליכוד?

אורית פרקש הכהן: השותפים שלנו בליכוד?

קריאה: בגלל – – –

אורית פרקש הכהן: אנשים רציניים, אנשים שיודעים היטב על מה אני מדברת.

אורית פרקש הכהן: אני שרת תיירות – אני יושבת ומדברת כאן עם שרים.

אורית פרקש הכהן: אני אומרת להם: התוכנית שלכם לשנה הבאה – אנחנו בדצמבר – התוכנית הכלכלית שלכם מוכנה?

אורית פרקש הכהן: יש לכם תוכנית סדורה איך לעשות טוב לציבור – להחזיר לו את הכסף שלו, את כספי המיסים שלו, שהוא עובד בשבילם?

אורית פרקש הכהן: הדבר הכי בסיסי זה שממשלה תחזיר את המיסים למטה, בצורה של מקומות עבודה, בצורה של תוכניות כלכליות, בצורה של מענים לבעיות כלכליות המשתנות בגלל הקורונה.

אורית פרקש הכהן: אומרים לי: אין לנו תוכנית כלכלית, אין תקציב, אין לי עדיין תוכנית כלכלית.

אורית פרקש הכהן: חצי מהזמן אני משקיעה במה שאני רוצה לעשות, ויותר מחצי זמן באיך אני עושה את זה כשאין תקציב.

אורית פרקש הכהן: הדבר הזה לא יכול להימשך.

אורית פרקש הכהן: אנחנו לא יכולים להסתכל לציבור שבחר בנו בעיניים ולהמשיך עם ההתנהלות הזאת.

אורית פרקש הכהן: אנחנו צריכים מנהיגות שתספור את הציבור, שתראה את הציבור, שלא – כן, בדיוק, מיקי זוהר מתחרט שהוא נתן לי עשר דקות לדבר, שלא תגיד שלא הזהרתי אותך.

אורית פרקש הכהן: אנחנו צוחקים, אבל באמת שאני מדברת מדם ליבי, ואתם יודעים שזה נכון.

אורית פרקש הכהן: לציבור מגיע יותר.

אורית פרקש הכהן: כחול לבן עשתה מעשה אמיץ ובאה עם כל הלב, מתוך אחריות, בתקופה של משבר אדיר, ואמרה אחרי פעם, פעמיים, שלוש מערכות בחירות: אנחנו ניכנס; אנחנו נעזור לציבור; נייצב את הכלכלה, נייצב את המגפה ונעבוד ביחד בשביל הציבור במדינת ישראל, בשביל מאות אלפי מובטלים.

אורית פרקש הכהן: ואנחנו נמצאים כאן אחרי שנתנו עוד 100 ימי חסד לדבר הזה.

אורית פרקש הכהן: עומדת כל הקהילה העסקית במדינת ישראל ולא מאמינה למראה עיניה.

אורית פרקש הכהן: מדברים איתי שרי אוצר לשעבר ואומרים לי: אנחנו לא מאמינים למראה עינינו, לחרפה הזאת.

אורית פרקש הכהן: מדברים איתי פקידים בכירים לשעבר שהיו במשרד האוצר ואומרים: אנחנו היינו מתאבדים כל שנה שיהיה תקציב.

אורית פרקש הכהן: אתה מוכן שאני ארד, אבל אני אסיים בכל זאת.

אורית פרקש הכהן: מיקי זוהר ידידי, אני קוראת לך לעשות את הדבר הנכון, ולא לדבר על תקציב בפוסטים, לא לדבר על תקציב בציוצים.

אורית פרקש הכהן: זה סיפור יותר מדי רציני בשביל שאיש אחד יהתל בנו וישחק בנו – בשביל מה?

אורית פרקש הכהן: מאיפה החוצפה הזאת לגרור אותנו לעוד בחירות ועוד בחירות ועוד בחירות ולשחק בכסף שלנו, שלנו, בכספי המיסים שלנו – בשביל מה?

אורית פרקש הכהן: בשביל ממשלת חסינות.

אורית פרקש הכהן: אני מציעה לכולנו להתעורר.

אורית פרקש הכהן: יש עוד כמה ימים לתקן את זה.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לשרה אורית פרקש הכהן.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת שלח.

יריב לוין: חבר הכנסת שלח, אני מקפיד לקיים את הסידור שיש לנו, ואני מזמין אותך להשיב.

יריב לוין: אני מודה שאני, אפילו אם אשתכנע, אתקשה לחרוג ממנהגי.

עפר שלח: היושב-ראש, אני מאחל לשנינו שיתחלפו התפקידים בכנסת הבאה ושתוכל ליהנות מזה גם מהצד השני.

עפר שלח: דברים נכוחים דיברה השרה פרקש הכהן בחצי השני של נאומה.

עפר שלח: לעומת זאת, החצי הראשון, שנכתב עבורה, או יותר נכון עבור השר ביטון, היה כמובן הבל גמור – ואל תיקחי את זה אישית.

עפר שלח: את רק הקראת את ההבל הזה.

עפר שלח: ועדת שרים לחקיקה?

עפר שלח: אין ועדת שרים לחקיקה, אני לא יודע כמה – מהרגע שהממשלה הזאת קמה אין ועדת שרים לחקיקה.

עפר שלח: זה חוק אנטי-שיקומי?

עפר שלח: הרי באותה נשימה כתבו לך שהוועדה בראשות ראם עמינח המליצה על דברים עוד הרבה יותר מרחיקי לכת: לבטל את מבחן ההכנסה בכלל, לא באופן המוגבל שאני מדבר עליו, אז על מה אתם מדברים?

עפר שלח: תחליטו, זה שיקומי, זה אנטי- שיקומי, מה זה?

עפר שלח: אתם תעשו את זה בתיאום עם ארגון נכי צה"ל?

עפר שלח: אני לא יודע אם את יודעת, ראש אגף שיקום לא מדבר עם ראש ארגון נכי צה"ל.

עפר שלח: היית צריכה לבוא, הייתם צריכים לבוא כולכם, לדיון בוועדת ביקורת המדינה.

עפר שלח: אם ראש ארגון נכי צה"ל, חברי הטוב עידן קלימן, לא היה בכיסא גלגלים, גם מכות היו שם.

עפר שלח: ארגון נכי צה"ל לא מדבר היום עם אגף השיקום מפני שאגף השיקום נמצא בקריסה.

עפר שלח: אתם אחראים לקריסה הזאת.

עפר שלח: אתם הזמנתם דוח אצל איל בן ראובן.

עפר שלח: מה נעשה בדוח הזה?

עפר שלח: מה נעשה עם תפיסת השיקום הזאת?

עפר שלח: מה נעשה עם מה שראם עמינח שם על השולחן?

עפר שלח: שום דבר לא עשיתם.

עפר שלח: נעשה בערך מה שנעשה עם קבינט הפיוס.

עפר שלח: כל הממשלה הזאת, מיומה הראשון ועד יומה האחרון, שאני מקווה שהוא מתחיל היום, זה פקה-פקה ומס שפתיים וכל מיני דיבורים, ושום דבר לא עושים.

עפר שלח: ומה זה שייך לחיילים משוחררים, השר ביטון עשה לחיילים משוחררים – מה שייכים חיילים משוחררים לנכי צה"ל?

עפר שלח: זאת אותה אוכלוסייה, אלה אותם אנשים, זה אותו כסף?

עפר שלח: על מה אתם מדברים?

עפר שלח: הינה האמת הנורא-פשוטה: 18 מיליון שקל, זה הכול, זה מה שיעלה לכם לעשות קצת צדק.

עפר שלח: אז אל תצטטו לי כל מיני דברים שכותבים לכם, ותפזרו כבר את הממשלה הזאת, כי היא זוועה.

עפר שלח: אבל אל תגידו לפחות שאתם מנסים לעשות את זה מאיזשהו טעם ואיזשהו מהלך שיש בו היגיון.

עפר שלח: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת שלח.

יריב לוין: אני אאפשר לך להצביע מכאן, כמובן.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן הכנסה), התש"ף

יריב לוין: –2020, בקריאה הטרומית, הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן הכנסה), התש"ף

יריב לוין: –2020, לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, בעד – 23, בצירוף קולו של חבר הכנסת שלח; נגד – 47; אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן הכנסה), התש"ף

יריב לוין: –2020, נדחתה על ידי הכנסת וירדה מסדר-היום.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים מכאן לסדרת הצעות חוק שעניינן התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף–2020.

יריב לוין: הראשונה שבהן – של חברי הכנסת הורוביץ, זנדברג ויאיר גולן.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת ניצן הורוביץ, שיורד.

יריב לוין: נמתין לו.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, את יכולה בינתיים למסור הודעה.

יריב לוין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – פרוטוקול שינויים בהסכמי הקרנות שבין ממשלת ישראל ובין ממשלת ארצות הברית.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת החוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול (תיקון), התשפ"א–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1219/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מבין את ההתרגשות, אבל נא לשבת.

יריב לוין: מי שרוצה להיות באולם, נא לשבת בבקשה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: מי שרוצה להישאר באולם, נא לשבת.

יריב לוין: ומי שרוצה לדבר יכול לצאת החוצה, כמובן, כדי שאנחנו נוכל לשמוע את חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יריב לוין: בבקשה, מכובדי.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

ניצן הורוביץ: כנסת נכבדה וכל אזרחי ישראל שצופים ומקשיבים לנו, זה רגע דרמטי, קשה, בחיי הבית הזה, וגם בתולדות המדינה שלנו.

ניצן הורוביץ: פיזור כנסת שמונה חודשים בלבד אחרי שהתכנסה, הליכה לבחירות, אדוני היושב-ראש, בפעם הרביעית בתוך שנה וחצי, אלה דברים קשים וחמורים.

ניצן הורוביץ: אבל מה שקשה וחמור בהרבה הוא העובדה שבראשות הממשלה מכהן אדם העומד למשפט, כאן בבית המשפט המחוזי בירושלים, בעבירות פליליות בדרגת פשע, ושמועל בתפקידו יום-יום במטרה אחת ויחידה: לחמוק מהמשפט הזה.

ניצן הורוביץ: והוא עושה את זה גם כשיש מגפה וגם כשהחברה הישראלית שקועה במשבר כלכלי חסר תקדים.

ניצן הורוביץ: הכשלים החמורים בטיפול בקורונה, הפקרת הכלכלה והחברה, נובעים בראש ובראשונה מהעובדה שבנימין נתניהו וחבורת הסייענים והמשת"פים שלו מציבים בראש סדר העדיפויות שלהם את האינטרס האישי של נתניהו ולא את מה שחשוב וצריך לעשות למען המדינה והאזרחים.

ניצן הורוביץ: חברות וחברים, מה קרה כאן שהגענו לרגע של שפל כזה, לתהום תחתיות?

ניצן הורוביץ: אם הייתם מקשיבים לנו לא היינו כאן במעמד הזה.

ניצן הורוביץ: אם הייתם מקשיבים לנו לא היו משחקי רוטציה וקומבינות מבישות.

ניצן הורוביץ: אם הייתם מקשיבים לנו בני גנץ היה ראש ממשלה, ונתניהו מזמן היה עוזב את בלפור, ולמדינת ישראל הייתה ממשלה טובה ואפקטיבית, שמטפלת בקורונה ולא עוסקת כל היום רק בשיסוי והסתה.

ניצן הורוביץ: שלוש פעמים הלכנו לבחירות, בזו אחר זו אחר זו אחר זו; שלוש פעמים הנאשם מבלפור לא הצליח להשיג רוב; שלוש פעמים רוב הציבור הישראלי הצביע בעד ממשלה ללא נתניהו.

ניצן הורוביץ: גם היום רוב הציבור חושב שנתניהו חייב ללכת הביתה, שהוא נכשל באופן קשה בטיפול בקורונה ובכלכלה.

ניצן הורוביץ: אז מה קרה כאן, איך זה קרה?

ניצן הורוביץ: מה שקרה הוא שכמה מראשי המחנה התקפלו, ירקו בפרצוף הבוחרים, בגדו בכל הבטחותיהם וזחלו לממשלת השפל והביזיון הזו תחת נתניהו.

ניצן הורוביץ: רוב לא היה לו, לנתניהו, אבל לכמה מיריביו אפסה רוח הלחימה וחסרה מחויבות אמיתית לרעיונות שבשמם הם קיבלו מאות אלפי קולות, יותר ממיליון.

ניצן הורוביץ: וכן, אנחנו נבגדנו.

ניצן הורוביץ: צריך להגיד את זה בבירור.

ניצן הורוביץ: זה מה שמרגישים המוני הישראלים שמפגינים על הגשרים ובכיכרות בכל קצות הארץ כבר שבועות רבים.

ניצן הורוביץ: נבגדנו על ידי מי שראו עצמם מנהיגי המחנה ונכנעו באמצע הקרב; כשהתחיל הקרב, אפילו.

ניצן הורוביץ: אריק איינשטיין היקר, עליו השלום, שר על זה שיר, "אמרו לו", שנראה כאילו הוא נכתב על ראש הממשלה החלופי.

ניצן הורוביץ: תקשיבו לזה: "זהו סיפור עצוב על ילד / אחר כך נער / היום כבר איש.

ניצן הורוביץ: / הוא לא שמע קולם של אלה שהזהירוהו / נשאר אדיש.

ניצן הורוביץ: / הוא לא שמע מה שאמרו לו / לכן היום הוא בעסק ביש // אמרו לו" – ידידי יאיר לפיד – "אמרו לו שהחיים זה לא משחק / וקונצים פה אין.

ניצן הורוביץ: / אמרו לו שהוא מוכרח להיות חזק / כי אוי למסכן.

ניצן הורוביץ: / אמרו לו שיהיה כבר מעשי, / רמזו לו שיתגבר, / אך הוא לא למד שום לקח / ואין לו שכל גם להצטער".

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אני חשבתי שהשיר הזה נכתב עליי.

ניצן הורוביץ: עליך?

יריב לוין: הוא הרי נכתב על אוהדי הפועל תל אביב.

יריב לוין: על מי הוא נכתב?

ניצן הורוביץ: הינה התוספת שלי, אדוני היושב-ראש, לתרגום של עלי מוהר: אמרו לו שנתניהו שקרן / תקציב לא יוגש / אמרו לו שהוא מוכרח להיות זהיר / כי אין הסכם עם נחש, / אך הוא לא למד שום לקח / ואין לו שכל גם להצטער.

ניצן הורוביץ: // אמרו לו שרוטציה עוד שנה / זאת לא מציאה / אמרו לו שהוא נכנס פה לצרה / ואין יציאה.

ניצן הורוביץ: / אמרו לו שיהיה כבר מעשי / רמזו לו שיתבגר, / אך הוא לא למד שום לקח / ואין לו שכל גם להצטער.

ניצן הורוביץ: תראו, דבר אחד טוב בכל זאת קרה: בבחירות הקרובות הציבור כבר ידע לזהות מה פייק ומה אמיתי.

ניצן הורוביץ: בבחירות הבאות הציבור לא יצביע למפלגות עם סוסים טרויאניים שמקפצים לזרועותיו של נתניהו ומפירים את רצון הבוחר.

ניצן הורוביץ: גמרנו להצביע למפלגות שנשבעות לא לשבת עם ביבי – ובוגדות בבוחרים.

ניצן הורוביץ: הציבור ידע – אתם יודעים למה הוא ידע?

ניצן הורוביץ: כי הוא רואה את זה כאן עכשיו: מי נאמן למה שהוא מבטיח, למי יש עקרונות ועמוד שדרה, והציבור לא יצביע שוב לבועות סבון ולכל מיני חתולים בשק.

ניצן הורוביץ: ישראל צריכה בחירות כי ישראל זקוקה לממשלה אחרת: ממשלה שתילחם בקורונה ולא במערכת המשפט; ממשלה עם תפיסת עולם חברתית של צדק ושוויון; ממשלה שעובדת עבור המובטל והחל"תניק, עבור העצמאי, עבור העסקים בקריסה, עבור מערכת החינוך; ממשלה שמקבלת החלטות ענייניות שלא נגועות כל היום בפוליטיקה קטנה ועלובה.

ניצן הורוביץ: גם כשיגיע החיסון, אדוני היושב-ראש, המשבר הכלכלי ירבוץ עלינו עוד שנים.

ניצן הורוביץ: לציבור בישראל מגיעה ממשלה ראויה, הגונה, ישרה, שרואה את האזרח ופועלת עבורו; לא ממשלה שמחזיקה את התקציב כבן ערובה ומפקירה את הביטחון הכלכלי של האזרחים; ממשלה שלא נכנעת לסחטנות של סקטורים ומטפלת בקורונה באופן דיפרנציאלי, כמו שצריך; ממשלה שרואה במשבר הזה הזדמנות כדי להוסיף מורים ולהקטין לתמיד את מספר התלמידים בכיתה – ולא רק קפסולות לתקופת המגפה – לדאוג למחשבים, לחיבור לאינטרנט למאות אלפי ילדים מנותקים.

ניצן הורוביץ: אבל הממשלה הזאת, בשורה התחתונה, השלטון הזה, כל מטרתו לשרוד ולהשאיר את הנאשם בבלפור.

ניצן הורוביץ: זאת לא ממשלה, זאת חרפה.

ניצן הורוביץ: הרגתם את העסקים הקטנים, הרסתם את החלשים, חילקתם מענקי ענק לתאגידים ולרשתות הגדולות ולאו דווקא למי שצריך אותם.

ניצן הורוביץ: הפקרתם את החינוך, ואתם ממשיכים להרוס בשיטתיות את עולם התרבות.

ניצן הורוביץ: גזרתם על האומנים והיוצרים וכל עובדי הענף הזה, רבבות עובדים, השבתה מוחלטת.

ניצן הורוביץ: השארתם אותם לסוף התור.

ניצן הורוביץ: אין לממשלה הזו תקנה.

ניצן הורוביץ: אין לה תקנה כי בראשה עומד אדם מושחת, ועם אדם כזה אי-אפשר, אסור, לעשות שום הסכם.

ניצן הורוביץ: לכן בבחירות הבאות – ואנחנו הולכים לבחירות – מי שמאמין בצדק חברתי, בשוויון, בזכויות אדם ואזרח, בשלום, לא יצביע שוב למפלגות ערמומיות בעטיפה נוצצת שבה מתחבאים כל מיני חתולים וסוסים טרויאניים.

ניצן הורוביץ: עברו הימים שהסיסמה "רק לא ביבי" תגרום לאנשי שמאל, לאנשים שלנו, להצביע למפלגות שתומכות בהתנחלויות ובמאחזים פראיים.

ניצן הורוביץ: עברו הימים שהסלוגן "רק לא ביבי" יגרום לאנשי שמאל להכניס לכנסת את מנסחי חוק הלאום הגזעני.

ניצן הורוביץ: בבחירות הבאות האידיאולוגיה והחזון יהיו במוקד.

ניצן הורוביץ: יש שמאל ויש ימין.

ניצן הורוביץ: יש בנט וסמוטריץ' ויש מרצ.

ניצן הורוביץ: יש הומופובים ויש נאורים.

ניצן הורוביץ: יש העמקת פערים וחיזוק המיליארדרים ויש חברה שוויונית וצודקת יותר.

ניצן הורוביץ: יש משיחיות וגזענות ויש זכויות אדם ושאיפה לשלום.

ניצן הורוביץ: שלום.

ניצן הורוביץ: כן, אני מברך על השלום עם אבו דאבי ובחריין, אבל אני רוצה בעיקר שלום עם השכנים שקרובים לנו, שזה הסכסוך הגדול ביותר שלנו, סכסוך הדמים, שגובה קורבנות משני הצדדים.

ניצן הורוביץ: זה השלום שאנחנו שצריכים להגיע אליו בסופו של דבר.

ניצן הורוביץ: ולכן הבחירות הבאות, אדוני היושב-ראש, הן בין כלכלה דורסנית וקפיטליזם חזירי, כן, מבית היוצר של בנט ושקד, לבין כלכלה הוגנת, שדואגת לכל אדם, גם אם אין לו מיליונים בבנק; כלכלה שפועלת לשיקום הבריאות, החינוך והרווחה; כלכלה הוגנת, סוציאל-דמוקרטית, נוסח מרצ.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, בחוץ יש מדינה לנהל.

ניצן הורוביץ: ישראל נמצאת בעיצומו של משבר כלכלי-חברתי החמור בתולדותיה.

ניצן הורוביץ: לציבור שנאנק תחת הקורונה הכלכלית, ואולי תכף גל שלישי, מגיעים ממשלה ראויה, כנסת מתפקדת וראש ממשלה הגון וישר.

ניצן הורוביץ: בשם הציבור הגדול ברחובות, בגשרים, מקריית שמונה ועד אילת, בתל אביב, קיסריה ובבלפור; בשם המובטלים שיושבים בבית; בשם הצעירים שלא רואים אופק; בשם כל האזרחים שכמהים לשינוי – אני אומר לך, ממשלת ישראל: לכי.

ניצן הורוביץ: אני אומר לך, הנאשם נתניהו: לך, לך.

ניצן הורוביץ: ואחרי הבחירות נקים כאן ממשלה הגונה וישרה, ממשלה ראויה לחברה האזרחית, לחברה הישראלית שלנו.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1405/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אני מזמין להצעת החוק הבאה, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת, את ראש האופוזיציה חבר הכנסת לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החודשים האחרונים היו קשים.

יאיר לפיד: הם לא היו קשים רק בגלל המשבר הבריאותי.

יאיר לפיד: הם לא היו קשים רק בגלל החורבן הכלכלי.

יאיר לפיד: הם היו קשים בגלל עומק המחדל של הממשלה הזו.

יאיר לפיד: המגפה חשפה את הקרביים של אופן קבלת ההחלטות בממשלה הזו, קבלת ההחלטות של ראש הממשלה.

יאיר לפיד: ראינו את מה שניסיתם להסתיר, את הבלגן, את האינטרסים, את העובדה שאין לכם מושג מה אתם עושים.

יריב לוין: סליחה, אדוני ראש האופוזיציה.

יריב לוין: אנא, לשמור על השקט.

יריב לוין: אי-אפשר לשמוע את הדובר.

יריב לוין: תודה.

יאיר לפיד: הדבר היחיד שמאחד את אזרחי ישראל בימים האלה הוא התחושה שהם איבדו שליטה על חייהם, על העבודה שלהם, על הילדים שלהם.

יאיר לפיד: איבדו את התחושה שמישהו מנהל את העסק הקרוי מדינת ישראל.

יאיר לפיד: הם איבדו שליטה על חייהם, כי הממשלה איבדה שליטה על המגפה.

יאיר לפיד: היא לא מצליחה לנהל את המגפה.

יאיר לפיד: היא לא מצליחה לנהל את המדינה.

יאיר לפיד: היא לא מצליחה לנהל את עצמה.

יאיר לפיד: בגלל שאין לכם מושג מה אתם עושים עוד לא יצאנו מהסגר השני וכבר נכנסנו לסגר השלישי.

יאיר לפיד: ובגלל שאין לכם מושג מה אתם עושים נסגרו השנה 80,000 עסקים.

יאיר לפיד: כל יום נסגרים 200 עסקים.

יאיר לפיד: כל יום.

יאיר לפיד: כל עסק שנסגר זה משפחה שנכנסת למשבר נורא, לחרדה איומה, לאובדנות, לאלכוהוליזם.

יאיר לפיד: כל יום 200 משפחות בישראל נהרסות.

יאיר לפיד: מספר המובטלים מתקרב למיליון.

יאיר לפיד: אין תקציב.

יאיר לפיד: אין תוכניות עבודה.

יאיר לפיד: את ישראל צריך להשוות למדינות אי, מדינות שאתה יכול לסגור דרך שדה התעופה.

יאיר לפיד: בישראל, אם אתה סוגר את שדה התעופה, סגרת את המדינה כולה.

יאיר לפיד: יש מדינות שדומות לנו, כמו ניו זילנד, כמו טייוואן.

יאיר לפיד: בניו זילנד מתחילת המגפה מתו 25 בני אדם.

יאיר לפיד: בטייוואן מתחילת המגפה מתו שבעה בני אדם.

יאיר לפיד: בישראל מספר המתים מתקרב ל-3,000.

יאיר לפיד: אין לכם מושג מה אתם עושים.

יאיר לפיד: לקחתם את המשאבים ואת היכולות המדהימות של החברה הישראלית ועשיתם מהכול פוליטיקה.

יאיר לפיד: הכול אינטרסים פוליטיים ודיונים משפטיים והטבות מס לנתניהו וג'ובים למקורבים.

יאיר לפיד: עסוקים רק בעצמכם.

יאיר לפיד: ובינתיים מדינת ישראל לא מנוהלת.

יאיר לפיד: אתם מסכנים את חיינו, אתם מסכנים את הכלכלה שלנו, מזניחים את ההורים שלנו, שורפים את העתיד של הילדים שלנו.

יאיר לפיד: החודשים האחרונים היו קשים בגלל המגפה, אבל גם כי עומק השבר נחשף.

יאיר לפיד: המחיר של המחדל שלכם הוא לא רק הסגרים, לא רק מאות אלפי המובטלים ופשיטות הרגל של בעלי העסקים הקטנים שמפעל חייהם קרס – המחיר של המחדל הוא הריסוק המוחלט של אמון הציבור הישראלי בהנהגה שלו; ההבנה הכואבת שאין היום בממשלה מבוגר אחראי.

יאיר לפיד: יש מבוגר, אבל הוא לא אחראי.

יאיר לפיד: כל פעם שיש בעיה הוא זורק את האחריות על מישהו אחר.

יאיר לפיד: השארתם יותר מדי מאיתנו מאחור.

יאיר לפיד: השארתם יותר מדי מאיתנו מיואשים.

יאיר לפיד: השארתם יותר מדי מאיתנו לבד.

יאיר לפיד: שברתם את שותפות הגורל.

יאיר לפיד: שברתם את ההבנה שאנחנו יחד לפני ואחרי כל המחלוקות בינינו, שיש סיבה לזה שאנחנו חיים דווקא כאן ודווקא יחד.

יאיר לפיד: שברתם את הכוח של הביחד הישראלי, הנכס הכי חשוב שלנו מול משבר, מול כל מצב חירום לאומי.

יאיר לפיד: קרעתם את הרקמה החברתית הישראלית לחתיכות.

יאיר לפיד: בשביל מה, מה יצא לכם מזה?

יאיר לפיד: בשביל כמה ג'ובים?

יאיר לפיד: בשביל כמה משרדים ממשלתיים שהמצאתם והם ריקים מתוכן?

יאיר לפיד: בשביל זה הפכתם את הרוח הישראלית לרוח פרצים, בשביל זה הפכנו למדינה שבה תוקפים הורים שכולים?

יאיר לפיד: מה נהיה מאיתנו, איך זה קרה לנו?

יאיר לפיד: ההורים האלה נתנו הכול בשבילנו, בשביל להגן על מדינת ישראל, כדי שאנחנו, כולנו, נוכל לחיות כאן יחד.

יאיר לפיד: פירקתם כל אמת, כל אמת מידה ומוסר, רק כדי להשפיל ולמעוך, ולהסית, ולרסס שנאה לכל עבר.

יאיר לפיד: השנאה היא היום הרבה יותר אקספוננציאלית מהקורונה.

יאיר לפיד: אין חיסון נגד השנאה.

יאיר לפיד: כשמתים משנאה לא מתים בשקט בבידוד, ואין סיכוי שראש הממשלה יטיל סגר על הפה של האנשים שלו כדי לעצור את מגפת השנאה.

יאיר לפיד: למה לא? הוא נבנה ממנה.

יאיר לפיד: הוא מתפרנס ממנה פוליטית.

יאיר לפיד: הצעת החוק הזו לא מונחת פה היום בתור עוד סיבוב של "רק לא ביבי".

יאיר לפיד: היא מונחת פה כי הגיע הזמן להפסיק את זה.

יאיר לפיד: וכל עוד הוא שם זה לא ייפסק.

יאיר לפיד: הכעס והשנאה, והניהול הכושל, והפוליטיקה שהורסת לנו את המדינה – כל עוד הוא שם זה לא ייפסק.

יאיר לפיד: הילדים שלנו גדלים בתוך ים של שנאה, זה מוכרח להיפסק.

יאיר לפיד: אני לא רוצה שהילדים שלי יגדלו ככה.

יאיר לפיד: אני לא רוצה שהילדים שלכם יגדלו ככה.

יאיר לפיד: ביבי הוא לא העניין.

יאיר לפיד: נתניהו הוא לא העניין.

יאיר לפיד: העצמאים, שאיבדו את הפרנסה שלהם – זה העניין.

יאיר לפיד: המובטלים, והאומנים, והצוותים הרפואיים שעובדים 24 שעות ביממה, והעמותות שמשוועות לתקציבים – הם העניין.

יאיר לפיד: תלמידי חטיבות הביניים – הם העניין.

יאיר לפיד: הם קיבלו מהממשלה הזאת את שיעור האזרחות הכי גרוע ואכזרי שיכול להיות, הכי גרוע ואכזרי שאפשר היה ללמד אותם.

יאיר לפיד: הם למדו שהפוליטיקאים בממשלה לא סופרים אותם, שלראש הממשלה ולשרים לא אכפת מהם.

יאיר לפיד: הם למדו שהם האחרונים בתור, הממשלה שלהם ויתרה עליהם.

יאיר לפיד: אז אולי הממשלה שלהם ויתרה עליהם.

יאיר לפיד: אנחנו לא מוכנים לוותר – לא עליהם, ולא על הקשישים, ולא על מערכת הבריאות, ולא על מערכת החינוך ולא על יד ושם.

יאיר לפיד: אנחנו מסרבים לוותר על מדינת ישראל.

יאיר לפיד: אנחנו כאן אחד בשביל השני.

יאיר לפיד: זו התמצית שמשותפת לכולנו.

יאיר לפיד: זה היסוד המחבר.

יאיר לפיד: זו המדינה שלנו ומגיע לנו יותר.

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת לקבל את הצעת החוק להתפזר ולתת לאזרחי ישראל הזדמנות לבחור ממשלה שאכפת לה מהם באמת.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/906/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להצעות החוק המוצמדות.

יריב לוין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברי הכנסת היבה יזבק, סמי אבו שחאדה ואנטאנס שחאדה – ואני מזמין את חבר הכנסת שחאדה לנמק את ההצעה במסגרת זמן של שלוש דקות.

יריב לוין: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הציבור הרחב שעוקב ורואה אותנו, רואה את נציגיו בכנסת ואת התנהגותם, את אלה שמייצגים את השאיפות של כל מצביע, את אלה שמייצגים את השאיפות, הדרישות והצרכים של כל אזרח וכל מצביע שהצביע לנו בבחירות האחרונות – מעטים ורעים היו ימיה של הכנסת העשרים-ושלוש.

אנטאנס שחאדה: חבר'ה – אדוני היושב-ראש, רעש.

יריב לוין: אתה צודק.

יריב לוין: אנא, חברי הכנסת.

יריב לוין: חברת הכנסת פרומן, אנא, אנא.

יריב לוין: אי-אפשר לשמוע.

יריב לוין: בבקשה, סליחה.

יריב לוין: אני מוסיף לך את הדקה.

אנטאנס שחאדה: תודה.

אנטאנס שחאדה: מעטים ורעים היו ימיה של הכנסת העשרים-ושלוש, ופיזורה בטרם עת הוא הדבר הנכון לשעה זו ולכל שעה אחרת שקדמה לה.

אנטאנס שחאדה: בימיה המעטים והרעים לימדה אותנו כנסת זו את אומנות השקר ואת היכולת של רבים מחבריה לרוקן מתוכן את משמעות המילים "אמת", "התחייבות" ו"הבטחות", ולהתייחס אל הציבור כאל פתי שאפשר למכור לו הכול, להוליך אותו שולל, ללעוג לו, להנחית עליו מדיניות רעה וגרועה, לפזר לו הבטחות ולא לעמוד ולו באחת מהן.

אנטאנס שחאדה: מופעי השקר שנראו בכנסת הזאת יכולים להילמד בבתי הספר הגבוהים ביותר לשקרנות.

אנטאנס שחאדה: הבטחתם לציבור ולאזרחים שלא תשבו עם נתניהו, שלא תיתנו יד לאדם עם שלושה כתבי אישום – חברי הכנסת מכחול לבן – שלא תיתנו יד לאדם עם שלושה כתבי אישום לכהן כראש ממשלה.

אנטאנס שחאדה: אמרתם: נעשה הכול ולא נשב איתו – וישבתם.

אנטאנס שחאדה: אפילו לרשימה המשותפת הצלחתם לשקר.

אנטאנס שחאדה: רציתם להתחייב, ושיקרתם, הולכתם גם חלק מהרשימה המשותפת שולל.

אנטאנס שחאדה: ועכשיו אתם גוררים אותנו לעוד סבב בחירות, כי לא עמדתם גם בהבטחה לא לעשות כלום.

אנטאנס שחאדה: אנחנו, ברשימה המשותפת, לא מפחדים ולא חוששים מבחירות שלישיות, רביעיות, חמישיות.

אנטאנס שחאדה: נמשיך לפנות לאזרחים שלו, לקהל המצביעים שלנו, וכל הזמן נגיד את האמת.

אנטאנס שחאדה: הרשימה המשותפת התחייבה ועמלה קשה בשלוש מערכות הבחירות.

אנטאנס שחאדה: התחייבנו, ועמדנו ונמשיך לעמוד, במילה שלנו.

אנטאנס שחאדה: אמרנו שהמשימה שלנו היא להחליף את נתניהו כי הוא גרוע, והבהרנו שהתחליף לא יותר טוב.

אנטאנס שחאדה: אנחנו הבהרנו שזה לא שמאל, אפילו גנץ עצמו לא אומר שהוא שמאל.

אנטאנס שחאדה: אמרנו שאין הבדלים, אבל נפיל את נתניהו.

אנטאנס שחאדה: אמרנו שנפעל לקידום מעמדה של האוכלוסייה הערבית, שנציע חוקים לשנות את המציאות, כי מגיע לנו ולכל הציבור שלנו עתיד טוב יותר.

אנטאנס שחאדה: גם אנחנו רוצים שלום, או כמעט רק אנחנו רוצים שלום אמיתי – לא הסכמי נורמליזציה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו רוצים תוכנית אמיתית למלחמה בפשיעה ובאלימות, ולא תוכנית ממשלתית שייקח לה עשר שנים ואולי יהיו תוצאות.

אנטאנס שחאדה: אמרנו שאנחנו רוצים שינוי אמיתי במצב הכלכלי, שינוי מהותי, פיתוח כלכלי, זכויות, חופש, חירות.

אנטאנס שחאדה: אלה לא מילות גנאי, אלה זכויות יסוד לכל אזרח, ואדרבה ובמיוחד לאוכלוסייה הערבית, האוכלוסייה המדוכאת.

אנטאנס שחאדה: אנחנו עומדים כאן היום בראש מורם.

אנטאנס שחאדה: עשינו הכול ונמשיך לעשות הכול.

אנטאנס שחאדה: הבטחנו ונקיים.

אנטאנס שחאדה: ונמשיך לשרת נאמנה את הציבור, האוכלוסייה הערבית, וכל אזרח שדוגל בשוויון ובשלום.

אנטאנס שחאדה: אני בסוף אפנה בשפה הערבית – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אדוני, הזמן כבר הסתיים מזמן, מזמן – –

אנטאנס שחאדה: 30 שניות.

יריב לוין: – – אחרי שהוספתי לך.

יריב לוין: משפט אחד, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: (אומר בערבית: אנו משרתים נאמנה.

אנטאנס שחאדה: התחייבנו והבטחנו, ונמשיך בהתחייבות הזו ואינשאללה יחדיו נשרת נאמנה את החברה הערבית, אבל באמונה ובמסירות.

אנטאנס שחאדה: הבטחנו ונקיים.

אנטאנס שחאדה: תודה.

אנטאנס שחאדה: )

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1657/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, עם המסכה הזאת אתה לא יכול להקריא שירים של אריק איינשטיין.

יריב לוין: אני מקווה שזה לפחות ברור.

אחמד טיבי: כדי להזים את השמועות אחת ולתמיד: הצהוב הזה הוא של תע"ל – לא מכבי ולא בית"ר.

יריב לוין: כן, אני יודע.

יריב לוין: הפועל – – –

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, (אומר בערבית: אנשינו שעוקבים אחר ההצבעה הזו,) ההישג של הרשימה המשותפת בבחירות האחרונות היה חסר תקדים: 15 מנדטים.

אחמד טיבי: חלק מההישג הזה בא כי אמרנו לציבור שאנחנו מאיצים את המהלכים כדי להשפיע, ומקבלים החלטות קשות שלא קיבלנו בעבר; ההמלצה על גנץ, למשל, היא צפרדע שנבלע.

אחמד טיבי: ואז אמרנו: גוש חוסם, כדי להביא לשינוי בתכנון ובנייה, בקליטת ערבים בשירות הציבורי, הכרה בכפרים הלא-מוכרים, טיפול בפשיעה, הפסקת הריסות בתים באמצעות התכנון והבנייה, ונושאים רבים נוספים.

אחמד טיבי: לאחר מכן, כחול לבן בראשות בני גנץ זחלה לממשלת נתניהו, עשתה מעשה שלא ייעשה.

אחמד טיבי: לאחר מכן, הרשימה המשותפת לא נחה דקה אחת בפעילות; עבודה כאן במליאה, בוועדות, ברחוב, בכל מקום, מול משרדי הממשלה בנושאים שהם המצוקות האמיתיות של הציבור הערבי.

אחמד טיבי: פשיעה – אתם זוכרים את הפגנת האלפים במג'דל כרום?

אחמד טיבי: תכנון ובנייה – לא תמיד עם תוצאה בסוף, אבל עם עבודה אמיצה, כנה, מול כל משרד ממשלתי, מול כל ועדה, כי הובלנו את המצוקה והכאב של הציבור שלנו לכאן.

אחמד טיבי: תכניות מתאר – אמרנו.

אחמד טיבי: הריסות בתים – נכון, הגענו אחרי מפגשים עם שר המשפטים להקפאה חלקית של קמיניץ, חלקית, במקביל תכנון ובנייה.

אחמד טיבי: ההריסות שלא לפי קמיניץ נמשכות.

אחמד טיבי: זה היה בכפר קאסם, היה בטירה, היה בכפרים בגליל, בלוד.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אני מוסיף לך עוד דקה לפנים משורת הדין כי הזמן נגמר, אז אנא.

אחמד טיבי: תודה רבה, אני מעריך.

אחמד טיבי: לכן עלינו לנהוג – ביום ראשון תתקבל לגבי הסרת חסמים החלטה, בנושא הזה, החלטה ממשלתית, לפי מה שהודיע לנו שר המשפטים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מה תפקידנו כאן?

אחמד טיבי: האם להאריך את חיי הממשלה, או, למרות כל הכשלים, למרות כל הסייגים – אנחנו, אף אחד לא יודע מה יהיו תוצאות הבחירות, לא אצל היהודים ולא אצלנו, אבל אנחנו סומכים, למרות הביקורת, על הציבור שלנו.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ליבנו פתוח לכל הביקורות אבל המאמצים שהשקיע כל חבר כנסת בהצגת התיקים האלה היו מאמצים של ממש.

אחמד טיבי: נתניהו אינו ראוי לחלוטין.

אחמד טיבי: נתניהו הזה עשה את חוק הלאום, הביא להרס הבתים באמצעות חוק קמיניץ, להפרות נגד מסגד אל-אקצא, לייהוד, להתנחלויות, להסתה נגדנו, נגד הציבור שלנו: הערבים נוהרים, חוק הלאום.

אחמד טיבי: האם יכול להיות שלא נימצא כאשר מקיימים הצבעה על קיצור כהונת הממשלה הזו?

אחמד טיבי: אני מכיר את ההסתייגויות, אבל ההצעה הזו היא בעלת חשיבות רבה.

אחמד טיבי: לא מדובר בהחלטה שולית, ואני יודע שהיא טרומית.

אחמד טיבי: ) יודעים שזאת הצעה טרומית.

אחמד טיבי: יש ראשונה, יש שנייה, אולי כחול ולבן יבואו בדברים, אבל יש משהו עקרוני, אדוני.

יריב לוין: חבר הכנסת אחמד טיבי, גם הדקה הזאת כבר הרבה מאחורינו.

אחמד טיבי: יש משהו עקרוני, ובגלל הדבר העקרוני הזה הרשימה המשותפת החליטה בישיבתה להצביע בעד חוק ההתפזרות בקריאה טרומית.

אחמד טיבי: אני ער לוויכוחים, אדוני, אתם כולם יודעים, אבל השעה מצווה עלינו אחדות ומצווה עלינו לא להאריך את ממשלת נתניהו ביום אחד, אף לא שעה אחת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/2380/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

יריב לוין: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, הצעתם של חבר הכנסת עודה וקבוצת חברי הכנסת.

איימן עודה: כבוד היושב ראש, חבריי וחברות הכנסת, (אומר בערבית: האנשים הנכבדים העוקבים באמצעות מסכי הטלוויזיה.

איימן עודה: ) אני מוכרח להגיד לכם שאני מתאהב ברגע הזה.

איימן עודה: אני חושב שכל כוח פוליטי מחפש רגעים כאלה.

איימן עודה: בואו נסתכל על ההתפתחות בפוליטיקה הישראלית.

איימן עודה: הרי בנימין נתניהו הוא שהעביר את חוק הלאום, שהמדינה היא לעם היהודי, אך ורק.

איימן עודה: מה קורה ברגע הזה?

איימן עודה: הרשימה המשותפת של האזרחים הערבים יחד עם יהודים דמוקרטים, היא זו שמחליטה אם ממשלת ישראל ממשיכה את דרכה או לא.

איימן עודה: כלומר, אפילו אם מספר התומכים יהיה 61, 66 או 68, אנחנו, עם הכוח שלנו – זה רק אנחנו.

איימן עודה: הערבים במדינת ישראל היהודית מחליטים אם הכנסת תמשיך או לא.

איימן עודה: אני אומר לבנימין נתניהו: תפנים טוב מאוד שאנחנו בני המקום הזה, בני המולדת הזאת, שאין לנו מולדת אחרת מלבדה.

איימן עודה: אנחנו לא באנו למדינת ישראל, היא זו שבאה אלינו ועלינו.

איימן עודה: אנחנו, מהמקום הכי יציב הזה – –

עודד פורר: אנחנו לפניך ונהיה פה אחריך.

איימן עודה: – – ומהמקום הכי דמוקרטי הזה אנחנו אומרים לך: זה אנחנו.

איימן עודה: אנחנו אלה שמסיימים את הכהונה שלך, אתה בדרך לבית הסוהר.

איימן עודה: זה אנחנו, זה אנחנו.

איימן עודה: היה חשוב שבבחירות האחרונות – אחדות.

איימן עודה: 1.

איימן עודה: 15 מנדטים, חסר תקדים; 2.

איימן עודה: השפעה ולגיטימציה מקרב מצביעי מרכז-שמאל.

איימן עודה: אנחנו נפגשים איתם, ופתאום אומרים לנו: אתם לגיטימיים, אנחנו רוצים אתכם, אתם תהיו שותפים.

איימן עודה: זה בזכות האוכלוסייה הערבית, האנשים שיצאו להצביע בפעם האחרונה.

איימן עודה: נהיינו לשון המאזניים.

איימן עודה: לא רק כך, אני נהנה עכשיו, אני נהנה מאוד להסתכל עכשיו בעיניו של בנימין נתניהו ולהגיד לו: אדוני ראש הממשלה, למה איך לך 61 מנדטים?

איימן עודה: למה אין לך ממשלת ימין הומוגנית שיכולה לספח, שיכולה להעביר עוד חוקים כמו חוק הלאום?

איימן עודה: למה אתה מקרטע כל יום?

איימן עודה: כל יום אתה מקרטע עם הממשלה הזאת.

איימן עודה: אני אענה לך, בגלל שהרשימה המשותפת הגיעה ל-15 מנדטים, אז אין לך 61 של הימין, יש לך 59.

איימן עודה: זה בגלל הערבים, בנימין נתניהו, זה בגלל הערבים.

איימן עודה: אתה, אתה, שהעברת את חוק הלאום, אתה – זה בגלל הערבים.

איימן עודה: תפנים את זה עמוק.

איימן עודה: יחד עם זאת, אנחנו מעבירים דברים כל כך חשובים לציבור שלנו, כמו היום בבוקר בישיבה עם אבי ניסנקורן בשביל להסיר חסמים, עוד לשפר את המתווה של הקפאת חוק קמיניץ; גם העלאת העונשים למי שנושא בנשק ולמי שסוחר בנשק.

איימן עודה: זה היום, זה היום.

איימן עודה: לא רק, בהמשך גם 922 ועוד כמה מיליארדים.

איימן עודה: בראש מורם אנחנו נמשיך את דרכנו.

איימן עודה: (אומר בערבית: אנשינו, אחינו, אחיותינו.

איימן עודה: בכבוד, בקומה זקופה, במקצועיות, כאנשים מכובדים, דמוקרטיים ותרבותיים, נמשיך את הדרך.

איימן עודה: אינשאללה נצליח יחדיו.

איימן עודה: תהיו בריאים.

איימן עודה: )

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/2336/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אני מזמין את חברת הכנסת איילת שקד לנמק את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, שהוגשה על ידה ועל ידי קבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: לאחר מכן נעבור לתשובת הממשלה.

עודד פורר: מי ישיב בשם הממשלה?

יריב לוין: לא אחזיק אותך במתח – השר אמסלם.

עודד פורר: אולי השר אמסלם ושר המשפטים, שיהיה שר כזה ושר חלופי?

קריאה: לא.

קריאה: ביבי בדרך.

קריאה: ביבי בדרך – – –

עודד פורר: שר חלופי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנביא עמוס בנבואתו קורא: "על שלושה פשעי ישראל ועל ארבעה לא אשיבנו".

איילת שקד: עמוס מתאר רשימת חטאים הנוגעים לקלקול החברתי והמוסרי של העם.

איילת שקד: אילו עמוס היה נואם היום פה מעל דוכן הכנסת, הוא לא היה מוכיח את העם.

איילת שקד: עם ישראל בשעות משבר התגלה – גם במשבר הזה – במלוא יופיו, עוצמתו וחוסנו.

איילת שקד: עמוס היה מדבר על הריקבון של ההנהגה הישראלית.

איילת שקד: הוא היה עומד כאן ושואל את עצמו במה חטא עם ישראל שבזמן של משבר כזה קשה הוא זכה להנהגה כל כך כושלת.

איילת שקד: את ארבעת הפשעים של הממשלה, לצערי, לא היה קשה למצוא.

איילת שקד: הפשע הראשון – בעיניי זהו הפשע הראשון – הפקרת מערכת החינוך.

איילת שקד: העם היהודי הוא עם הספר.

איילת שקד: החינוך הוא ערך עליון אצלנו.

איילת שקד: איך אפשר להפקיר את ילדי ישראל, שכל כך הרבה חודשים לא למדו?

איילת שקד: וגם עכשיו, כשכאילו החזירו את התיכונים לבית הספר, לומדים שעתיים ביום יומיים בשבוע.

איילת שקד: לא רציני בכלל.

איילת שקד: במקום לתת את הסמכויות לראשי הרשויות – כל ראש עיר יודע איך הוא יכול לפתוח אצלו את מערכת החינוך.

איילת שקד: אבל אצלנו, עם הספר – הפקרות.

איילת שקד: הפשע השני – האבטלה.

איילת שקד: מדינת ישראל היא המדינה עם אחוזי האבטלה מהגבוהים בעולם המערבי בעקבות משבר הקורונה.

איילת שקד: אבטלה קשה, עסקים שפושטים את הרגל, עוברים מסגר שני לסגר שלישי.

איילת שקד: הסגרים נהיו הפתרון.

איילת שקד: אבל איך זה פתרון אם כל חודשיים צריך לעשות עוד סגר?

איילת שקד: סגר זה נשק יום הדין.

איילת שקד: מדינות מצליחות לא מגיעות בכלל לסגר שני, שלא לדבר על סגר שלישי.

איילת שקד: הפשע השלישי – אגו.

איילת שקד: כן, בגלל אגו לא נעשו כאן דברים משמעותיים בזמן הנכון.

איילת שקד: בגלל אגו לא העבירו בזמן את המערכות למשרד הביטחון, לא בנו בזמן מערך לקטיעת שרשרות הדבקה.

איילת שקד: וגם עכשיו – למדינת ישראל יש מספיק בדיקות, יש מאות אלפי בדיקות ביום שאפשר לעשות, למה לא מסתערים, לדוגמה, על כל תל אביב, בודקים את כל תל אביב, מנקים אותה; על כל ירושלים, בודקים את כל ירושלים, מנקים אותה; על הגליל, על הנגב; מחלקים את הארץ לאזורים, עושים בדיקות המוניות?

איילת שקד: זה אפשרי.

איילת שקד: זה לא פשוט, כן, זה דורש פרוצדורה, אבל זה אפשרי.

איילת שקד: למה לא עושים את הדברים הנכונים האלה?

איילת שקד: אבל על החטא הרביעי, כפי שאמר הנביא, לא אשיבנו.

איילת שקד: אי-אפשר להמשיך יותר בלי תקציב מדינה.

איילת שקד: אתם קולטים שהמדינה מתנהלת עם תקציב מלפני שלוש שנים בשעת משבר כזה קשה?

איילת שקד: תקציב מלפני שלוש שנים.

איילת שקד: הממשלה המופקרת הזאת מחזיקה את התקציב כבן ערובה של סכסוכיה הפוליטיים, ולאזרחי ישראל אין תקציב.

איילת שקד: לא סתם קבע המחוקק שאם אין תקציב צריך ללכת לבחירות.

איילת שקד: זה לב-ליבה של פעילות הממשלה.

איילת שקד: אני מקווה מאוד שהכנסת הזאת תתפזר הכי מהר שאפשר ולא נבזבז זמן מיותר, זמן שעולה לציבור הרבה כסף, במריחה מיותרת של הממשלה הכושלת הזאת.

איילת שקד: הגיע הזמן להנהגה חדשה.

איילת שקד: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת איילת שקד.

יריב לוין: אני מזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר דוד אמסלם, להשיב בשם הממשלה.

יריב לוין: אתה רואה, השר אמסלם?

יריב לוין: הפעם אתה צריך שישה נגד אחד.

יריב לוין: הגיעו למסקנה – –

דוד אמסלם: זה תמיד ככה.

דוד אמסלם: אתה יודע?

יריב לוין: – – שקשה איתך, אז התארגנו שש הצעות, שישה מציעים, ועכשיו אתה מול כולם.

דוד אמסלם: לפני שאני אענה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה בקצרה לענות ללפיד.

דוד אמסלם: קודם כול, מר לפיד, אתה יודע, אתה עסוק – אנחנו חיים בעולם הפוך.

דוד אמסלם: כל שבוע אתה עולה לפה, לפעמים פעמיים בשבוע, אתה מסית ומדיח, דמגוג קטן, מדבר לבן אדם בבית: אתה שם, שאין לך פרנסה.

דוד אמסלם: זה מה שאתה עושה, אתה חי מהפצת רעל, אתה עושה את זה, אתה פרופסור לפיזור רעל, מזה אתה חי.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא הבאת עצה אחת ובשורה אחת.

דוד אמסלם: מבוקר עד לילה, מזה אתה מתפרנס.

קארין אלהרר: נו, באמת.

קארין אלהרר: דודי, לא מתאים לך.

דוד אמסלם: עכשיו מהקורונה, לפני כן מהחרדים, השבת.

דוד אמסלם: אתה בן אדם שחי רק על שנאה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד משהו לגבי מה שאמרת לגבי אחדות הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד אמסלם: יש נושא אחד – דרך אגב, יש פה אחדות בכנסת בין כמה מפלגות, בין הרשימה המשותפת, לפיד, בנט, ליברמן.

דוד אמסלם: הדבר היחיד שמשותף ביניכם זה השנאה התהומית לנתניהו.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: איך אמר עכשיו איימן עודה?

דוד אמסלם: אתה לא תהיה פה בגלל הערבים, אתה תהיה בבית סוהר.

דוד אמסלם: זה מה שאומר לפיד.

דוד אמסלם: בגלל השנאה הגדולה שלכם.

דוד אמסלם: ומדוע אתם שונאים אותו?

דוד אמסלם: בגלל שהוא דואג לאזרחי מדינת ישראל ודואג לצביונה היהודי של מדינת ישראל.

קארין אלהרר: איזה דואג?

קארין אלהרר: איזה דואג?

עופר כסיף: – – –

דוד אמסלם: זאת היא השנאה.

דוד אמסלם: הרי לא שונאים בן אדם טיפש.

דוד אמסלם: לא שונאים סתם בן אדם, בינוני.

דוד אמסלם: שונאים בן אדם שאתה לא יכול להתמודד איתו בקלפי, אתה לא מסוגל ליכולות שלו.

עודד פורר: אבל מנסור עבאס אוהב אותו.

דוד אמסלם: וזה בן אדם – –

עודד פורר: עבאס אוהב אותו – – –

דוד אמסלם: – – שרק לקח עכשיו – הביא שלושה הסכמי שלום.

דוד אמסלם: מה קרה לכם, השתגעתם?

דוד אמסלם: לא מעניינת אתכם המדינה.

דוד אמסלם: העיקר שלו לא יהיה קרדיט.

דוד אמסלם: מה פתאום הוא הביא הסכמי שלום?

דוד אמסלם: אנחנו צריכים לדבר בעת הזאת רק על זה שאנשים לא עובדים, רק על זה שיש לנו מחלות.

דוד אמסלם: איך אמרתי, אתם מעודדים את הקורונה.

דוד אמסלם: אתם כמעט, מבחינתכם, על רקע פוליטי הזמנתם אותה.

דוד אמסלם: אם מחר אנחנו מוצאים מזור לקורונה, אתם בבעיה, בגלל שאתם חושבים רק על פוליטיקה קטנה, אמיתי.

דוד אמסלם: לא מעניינת אתכם באמת מדינת ישראל, המאבק היומי של האנשים, הפחד, העסקים.

דוד אמסלם: שום דבר.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לסגור, ואנחנו סוגרים – אתם אומרים: למה אנחנו פוגעים בכלכלה.

דוד אמסלם: אנחנו פותחים – אתם שואלים למה אנחנו פוגעים בבריאות.

דוד אמסלם: זה מה שאתם עושים, כאילו זה ביזנס שלנו.

דוד אמסלם: איך אמרתי, אם הייתם יכולים להאשים את ראש הממשלה שהוא פיתח את נגיף הקורונה, זה מה שהייתם עושים.

דוד אמסלם: בגלל שבכל דבר אתם מסיתים בשקרים את הציבור, מבוקר עד לילה, כולל מר מנדלבליט בכתב האישום.

דוד אמסלם: הוא כותב שהוא נתן 1.8 מיליארד שקל מתנה.

דוד אמסלם: אני שומע את אברמוביץ' אומר: מכל אחד ואחד ברחוב.

דוד אמסלם: ועל מה מדובר, דרך אגב?

דוד אמסלם: על זה ששר התקשורת חותם לבזק, חברה פרטית, למכור את יס ואת וואלה – שלה.

דוד אמסלם: על זה הוא טוען.

דוד אמסלם: משקר את הציבור, גונב דעת בכתב האישום.

דוד אמסלם: והציבור בארץ באמת לא יודע על מה מדובר בכלל.

דוד אמסלם: אבל זאת השיטה שלכם.

דוד אמסלם: ככה אתם עובדים.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אתכם באמת, האמת.

דוד אמסלם: מה שמעניין אתכם – וזה ההישג הגדול שלכם, דרך אגב – לא אכפת לכם מה יקרה פה אחר כך.

דוד אמסלם: העיקר שראש הממשלה נתניהו לא יהיה ראש ממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מעולם לא ראיתי אזרחים במדינה כלשהי שזאת משאת נפשם.

דוד אמסלם: ולמה?

דוד אמסלם: רק בגלל שהוא עושה טוב, וגם לכם, בעיקר לכם.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: לכם.

דוד אמסלם: גם לכם, האוכלוסייה הערבית.

סמי אבו שחאדה: הוא זכה בזה בכבוד.

סמי אבו שחאדה: הוא זכה בזה בכבוד.

דוד אמסלם: מי שעשה להם הכי טוב מאז קום המדינה זה ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: אבל ככה זה בחיים, כנראה – ככל שאתה מתאמץ יותר או עובד יותר – –

סמי אבו שחאדה: הוא עשה להם את חוק הלאום, הוא עשה להם את קמיניץ, הוא מסית נגדם באופן קבוע – – –

דוד אמסלם: – – דרך אגב, בשמאל הוא עשה להם – רוב עשירי מדינת ישראל, שמקבלים כמעט את כל הדיבידנדים מהעשייה שלו – –

סמי אבו שחאדה: הגיע הזמן שילך הביתה.

דוד אמסלם: – – כולל אלה שנסעו עכשיו לדובאי ראשונים, הם האנשים שיושבים בצד הזה.

סמי אבו שחאדה: הגיע הזמן שילך הביתה.

סונדוס סאלח: חוק הלאום.

דוד אמסלם: הם נהנים גם מכל הטוב, מכל העסקים.

סמי אבו שחאדה: מוותרים.

סמי אבו שחאדה: מוותרים.

סמי אבו שחאדה: מוותרים על כל הטוב הזה – – –

דוד אמסלם: אבל מה, צריך להוריד את נתניהו, מושחת.

סמי אבו שחאדה: מוותרים.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לומר משהו, רבותיי, לגבי הצעת האי-אמון.

דוד אמסלם: תראו, אנחנו בליכוד מתנגדים בעת הזאת כמובן ללכת לבחירות.

דוד אמסלם: ראש הממשלה, חברי הליכוד וחברי המחנה הלאומי עסוקים בלטפל בקורונה ובמשבר הכלכלי, זה מה שמעניין אותנו כרגע.

דוד אמסלם: דרך אגב, למרות שמצבנו בסקרים מצוין, מצוין פלוס.

דוד אמסלם: אבל את בני גנץ שום דבר לא מעניין.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא נגרר אחרי לפיד ובנט, אין לו עמוד שדרה בכלל.

דוד אמסלם: הבן אדם הזה נגרר, אין לו עמוד שדרה, הוא לא מוביל שום דבר.

דוד אמסלם: מתעסק בפוליטיקה קטנה, גורר אותו ניסנקורן.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל מה שמעניין אותו זה באמת לא התקציב, לדעתי הוא לא מבין בנושא תקציב.

דוד אמסלם: מה שמעניין אותו זה הרוטציה.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותו, לא התקציב באמת.

דוד אמסלם: מעניין אותו לקבל את הרוטציה, והוא הגיע למסקנה שאולי הוא לא יקבל אותה, אז הולכים עכשיו לבחירות.

דוד אמסלם: כאילו זה מה שמעניין עכשיו, הרוטציה שלך, בני גנץ.

דוד אמסלם: הרי גם בנט עולה לפה בגלל שמצבו בסקרים – הוא מרגיש טוב, רוצה בחירות.

דוד אמסלם: לא באמת מדינת ישראל, לא באמת הקורונה והטיפול באזרחים.

דוד אמסלם: כל יום אחד עולה לכאן, גם נפתלי בנט וגם לפיד עולים ואומרים: היינו היום באיזו עיר, נכנסנו לחנות, תראו, אין להם מה לאכול.

דוד אמסלם: ואתם מתווכחים.

דוד אמסלם: תלכו לעבוד.

דוד אמסלם: במה אתה עובד?

דוד אמסלם: בואו תספרו לי אתם במה אתם עובדים לטובת עם ישראל.

דוד אמסלם: במה, במה הועלתם?

דוד אמסלם: לכן אני בכלל מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר משהו.

דוד אמסלם: אתמול בערב ראיתי את ההופעה הפתטית של גנץ בטלוויזיה.

דוד אמסלם: דרך אגב, העמידו לו שם איזה 20 דקות שידור בפריים טיים, לבן אדם, להתחיל את מערכת הבחירות שלו.

דוד אמסלם: ומה הוא אומר, קודם כול?

דוד אמסלם: הוא מתחיל לספר לעם ישראל: ישראל לפני הכול, אצלי ישראל לפני הכול.

דוד אמסלם: אני, כשבדקתי את העובדות, חשבתי שהוא התבלבל בשם.

דוד אמסלם: חשבתי שבמקום בנימין היה צריך לקרוא לו ישראל ואז באמת זה היה מסתדר לי.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: אנחנו רואים מה עשית, אדוני, מר גנץ.

דוד אמסלם: דבר ראשון דאגת לאאודי 8, שני אאודי 8.

דוד אמסלם: יצרת לעצמך את כל האבטחה, את הכול.

דוד אמסלם: למה? גנץ לפני הכול.

דוד אמסלם: למה אתה צריך את זה?

דוד אמסלם: בוא תספר לנו.

דוד אמסלם: בוא תספר לנו.

דוד אמסלם: עכשיו כשתעלה ותגיד: אני דואג לקורונה, אין תקציב – בוא תספר לנו למה אתה צריך את כל השיירה הזאת.

דוד אמסלם: בגלל שאתה חייב להרגיש ככה.

דוד אמסלם: אתה מרגיש איש חשוב.

דוד אמסלם: כשאתה עובר בכביש 1 מזהים שזה אתה.

רם שפע: לא נמאס לך לשקר ככה?

רם שפע: לאחר מכן, לפני כמה ימים אתה החלטת שאתה מביא לממשלה, את מה?

רם שפע: הבאת לממשלה את מינויו של מר בצר למנכ"ל.

רם שפע: הקמת עוד משרד, עכשיו, כשאתה יודע שאנחנו אולי הולכים גם לבחירות.

אוסנת הילה מארק: שהטריד נשים, שהטריד נשים.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי מדוע אתה צריך את מר בצר.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: הרי יש לך משרד שקוראים לו משרד הביטחון; יש לך מנכ"ל, יש לך את כל הצוות.

אוסנת הילה מארק: את היועץ המשפטי.

דוד אמסלם: למה אתה צריך עוד צוות כפול?

דוד אמסלם: פתאום אני מבין.

דוד אמסלם: שמעתי אותך בטלוויזיה אומר: אני, יש לי 17 משרדים לנהל.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי: הוא ראש ממשלה?

דוד אמסלם: לראש ממשלה יש שני משרדים?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: לך יש שני משרדים?

דוד אמסלם: שני מנכ"לים?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מר בצר בבוקר בא, מסרק אותך, מלביש לך את העניבה?

דוד אמסלם: בוא תספר לי.

דוד אמסלם: זה ישראל לפני הכול.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר לך עוד קצת מה זה ישראל לפני הכול.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר לציבור שאתה עלית לכאן, ובתחילת הקדנציה נבחרת ליושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: אתם הבאתם הסכם לליכוד.

דוד אמסלם: הרי היו לנו 59 אבל אתם רציתם להוביל – זה לא קטע פוליטי, דרך אגב, זה קטע הכי אנטי-דמוקרטי:

דוד אמסלם: אתם חשבתם להוביל חקיקה אנטי-דמוקרטית הכי שפלה שיש כדי שראש הממשלה אפילו לא יוצג בפני הציבור.

דוד אמסלם: אתם מבינים כמה דמוקרטים אתם?

דוד אמסלם: אתם קובעים את הנורמות הציבוריות, אתם קובעים מי ייבחר ועל ידי מי.

דוד אמסלם: בדיוק, דרך אגב, כמו שקורה באיראן:

דוד אמסלם: המשטר האיראני מחליט על רשימה של מי שיכול להתמודד.

דוד אמסלם: אתם באתם לראש הממשלה ולליכוד ואמרתם: רבותיי, אם אתם לא חותמים על ההסכם הזה, זה מה שאנחנו עושים.

דוד אמסלם: תראה מה בעצם קיבלת, מה ניסנקורן, איש ההסתדרות, שכל הזמן מתעסק רק בוויכוחים ובדקדוקי עניות – 17 תיקים.

דוד אמסלם: הרי לא היו לכם 17 איש, אתם חשבתם להביא עובדים זרים בהתחלה.

דוד אמסלם: אמרתם: אין לנו מספיק שרים, איך נאייש, הרי אנחנו 15?

דוד אמסלם: מה שעשיתם, כמובן שזה ככה קורה תמיד, זה חטא על פשע, ואנחנו נכנסנו גם לחוק הנורווגי – הרי ישראל לפני הכול.

דוד אמסלם: הרי אתה צריך 17 משרדים, מר גנץ, עם 15 ח"כים, לא יכולת להסתפק בשישה-שבעה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ישראל לפני הכול.

דוד אמסלם: אז הבאת גם את החוק הנורווגי, והכנסת לכנסת עוד שבעה-שמונה ח"כים כדי שיהיה לך מישהו בוועדות, שיהיה מישהו שיתפקד בכלל בוועדות.

דוד אמסלם: זה ישראל לפני הכול.

יריב לוין: השר אמסלם, אני מוסיף לך דקה אחרונה נוספת, כי הזמן נגמר.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לגבי התקציב, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: יש פה בלוף שאנשים חוזרים עליו והם לא מבינים את המשמעות שלו.

דוד אמסלם: דרך אגב, התקציב, צריך להבין, זה כלי; כשיש אי-ודאות לא מקבעים תקציב.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר, את תקציב 2020 לדעתי מדינת ישראל הגדילה יחסית ל-2019 כמעט ב-20%, הלכה למעשה, גם עם הקופסאות של הקורונה וגם עם כל המענקים שהממשלה החליטה עליהם.

דוד אמסלם: בסך הכול, לדעתי כמעט 20%, זה היה יותר.

דוד אמסלם: אני חושב שיותר נכון, בעידן של אי-ודאות, לא לקבע דברים.

דוד אמסלם: אני חושב שכלכלית זה יותר נכון להביא את התקציב במרץ, כמה שיותר מאוחר, על מנת לייצר לממשלה את הגמישות.

דוד אמסלם: הרי אם נעשה תקציב היום ובעוד שבוע נבין שצריך לפרוץ אותו ב-15%, ובעוד שבועיים נבין שצריך לפרוץ אותו בעוד 15%, אז מה עשינו, חוץ מחוכא ואטלולא?

דוד אמסלם: אני חושב שבעידן של אי-ודאות אתה מייצר מקסימום גמישות.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שההחלטה הכי נכונה זה לייצר תקציב 2020.

דוד אמסלם: דרך אגב, תקציב 2020 לא בא כדי לבדוק מה התקציב של 2020 – כבר עברנו את השנה – אלא בגלל שהחוק מחייב את זה.

דוד אמסלם: לא בגלל התקציב, בגלל חוק התקציב.

יריב לוין: השר אמסלם, אנא.

דוד אמסלם: לכן אנחנו מעבירים תקציב 2020 פורמלית, רק כדי שנוכל לתפקד, ובמרץ 2021 אנחנו נביא, בעזרת השם, את התקציב האמיתי למדינת ישראל ונייצר לו, כמובן, את הגמישות.

דוד אמסלם: אני מקווה שעד אז המצב בקורונה יהיה באמת בסך הכול יותר בהיר, כך שהתקציב יהיה יותר איתן ויותר אמיתי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לשר אמסלם.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לסבב התשובות מטעם המציעים.

יריב לוין: ראשונה – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יריב לוין: לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת במקום, מי שרוצה להישאר באולם.

יריב לוין: יש בפנינו עוד שורה של דוברים בסבב התשובות.

יריב לוין: נא לשבת, תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בני גנץ, אתמול אמרת שנתניהו לא שיקר לך אלא לנו.

תמר זנדברג: לא אותך הוא הוליך שולל אלא אותנו.

תמר זנדברג: בני גנץ, זה לא נכון.

תמר זנדברג: לך הוא שיקר.

תמר זנדברג: אנחנו ידענו ואנחנו אמרנו לך, אבל אתה לא שמעת.

תמר זנדברג: אבל אתה, לעומת זאת, אם אתה רוצה לדעת לגבינו, מי שיקר לנו – אתה זה ששיקרת לנו.

תמר זנדברג: אתה זה שהולכת אותנו שולל.

תמר זנדברג: בששת החודשים האחרונים ראינו מהלך עלוב ואומלל של הממשלה הגרועה, המנופחת והמנותקת בתולדות ישראל.

תמר זנדברג: זה היה כתוב מראש.

תמר זנדברג: אתם, חברים, גם אתם ממפלגת העבודה, אתם נתתם מנדט לנוכל ומושחת, שידענו שהוא נוכל ומושחת.

תמר זנדברג: אתם.

תמר זנדברג: אתה, בני גנץ, לא איזה גולדפרב ולא איזה הנדל משולי ומירכתי הרשימה – אתה זה שברחת וקרסת.

תמר זנדברג: אתה, זה שרצינו שתנהיג אותנו; אתה, זה שהמלצנו עליך; אתה זה שהמצביעים שלנו נהרו אליו – לא בגלל האידיאולוגיה שלך, בגלל שאין לך, אלא בגלל שהבטחת להחליף את ביבי.

תמר זנדברג: אתם יודעים איך אומרים היום ברשת, בממים?

תמר זנדברג: You had one job.

תמר זנדברג: דבר אחד ביקשו ממך לעשות: לא לשבת עם ביבי.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: תפקיד אחד בפוליטיקה הישראלית, אבל גם את זה – ואפילו את זה – לא היית מסוגל.

תמר זנדברג: אבל חברות וחברים, בכל משבר יש גם הזדמנות, ויש משהו אחד טוב שיצא מהסבב של שלוש מערכות הבחירות האחרונות, משהו אחד שלמדנו, וזה איך כן אפשר לנצח את נתניהו ואת הימין ולהקים ממשלה אחרת.

תמר זנדברג: זה תלוי בשלוש מילים: שותפות יהודית-ערבית.

תמר זנדברג: כן, יש סיבה אחת שלא קמה ממשלה אחרת למרות שהיה לה רוב בכנסת הזאת, בכנסת שעכשיו רוצה לפזר את עצמה.

תמר זנדברג: הסיבה שלא קמה ממשלה אחרת היא גזענות, היו כאלה שהחליפו את "רק לא ביבי" ב"רק לא ערבים".

תמר זנדברג: אז עכשיו ביבי – שוב ביבי – הוא לימד אותנו דרך אחרת: ואללה, אפשר לדבר עם ערבים, אפשר להיתמך על ידם, אפשר שיצאו מהמליאה.

תמר זנדברג: אז אם אפשר לעשות את זה בשביל דיל עם מושחת, אי-אפשר לעשות את זה בשביל ממשלה דמוקרטית, אזרחית, שוויונית, שוחרת שלום, שלא נגררת אחרי הסתה ופילוג ושחיתות אלא עושה משהו טוב לחברה הישראלית?

תמר זנדברג: אפשר גם אפשר.

תמר זנדברג: ולבחירות הבאות זה צו השעה, שותפות יהודית-ערבית, לא לפסול ערבים בגזענות, גם לא להסית נגד שמאלנים בגלל שדודי אמסלם אמר.

תמר זנדברג: יש לנו דרך אחרת, אפשר להביא אותה.

תמר זנדברג: אפשר לגבש מחדש את המחנה הזה, אפשר להצביע למי שלא מעל בתפקיד ולא קרס ולא נשבר, וגם למי שלא מבטיח "רק לא ביבי", אלא מי שנעמד עם אידיאולוגיה שלמה, סדורה, מובטחת, ודבק בה גם כשקשה.

תמר זנדברג: נעשה ונצליח.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: המשיבה הבאה היא חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, מטעם המציעים של ההצעה שהוביל ראש האופוזיציה חבר הכנסת לפיד.

יריב לוין: בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, שלוש דקות העברתי.

יריב לוין: כן, כן, הודעתי.

יריב לוין: הודעתי, ודאי.

יריב לוין: אין שום בעיה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הבית, ובעיקר חבריי בכחול לבן, אני קוראת לכם: היכנסו בחזרה לתוך השפיות, לתוך האחדות האמיתית, לתוך המקום האמיתי שלכם.

ע'דיר כמאל מריח: כתבתי היום נאום כי החלטתם לקדם את חוק השוויון, ופתחתי בזה שאני מברכת אתכם, מברכת אתכם על זה שאתם עושים צעד חשוב ומתבקש: הבטחת בחירות לבוחרים שנתנו בנו אמון, שהצביעו לנו, שנכנסנו לבתים שלהם, ללבבות שלהם, שהצביעו לנו.

ע'דיר כמאל מריח: פתחתי את הנאום שלי בזה שאני מברכת אתכם, שזה צעד חשוב, שזה צעד מתבקש, שזה גילוי אמיתי ונכון של מנהיגות.

ע'דיר כמאל מריח: ואני אומרת לכם וקוראת לכם:

ע'דיר כמאל מריח: זה אף פעם לא מאוחר להתאחד ולבנות ממשלה יציבה, אפקטיבית, רזה ונכונה, שתעבוד באמת למען אזרחי ישראל.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא רוצה, בשבילכם, לראות אתכם נאלצים פעם אחר פעם להתקפל ולזגזג ולרמוס הבטחות ולרמוס חוקים והתחייבויות כי מישהו מאלץ אתכם לעשות את זה.

ע'דיר כמאל מריח: אני רוצה לראות בכם שלטון יחד איתנו, שלטון יציב, שלטון מוסרי, שלטון נכון.

ע'דיר כמאל מריח: וזו העת למנהיגות, דווקא בעת משבר.

ע'דיר כמאל מריח: לקום – וזה אף פעם לא מאוחר – ולהגיד: שגינו, טעינו.

ע'דיר כמאל מריח: זה לגיטימי, וכולנו בני אדם.

ע'דיר כמאל מריח: תתפכחו, תתעוררו.

ע'דיר כמאל מריח: בואו נבנה יחד ממשלה נכונה.

ע'דיר כמאל מריח: ואני זו שקוראת לכם – דווקא אני, אחת שהייתה איתכם, שהייתה בחוסן לישראל.

ע'דיר כמאל מריח: הרי אמרנו: ישראל לפני הכול; אני מאתגרת אתכם, דווקא היום, דווקא עכשיו, ביום פיזור הכנסת, ישראל כן לפני הכול.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו באנו נגד השחיתות, אז תוכיחו לנו שאתם מתפכחים וחוזרים בחזרה למסלול, לדרך שלכם שאיבדתם.

ע'דיר כמאל מריח: זה אף פעם לא מאוחר.

ע'דיר כמאל מריח: אני קוראת לכולכם, לכל חברי ושרי כחול לבן: קומו, תבנו יחד איתנו ממשלה אחרת, כי אני יודעת שיש ביניכם אנשים הגונים, אמיצים וישרים, שנכנסו מהמניעים הנכונים למקום הזה, למשכן הזה.

ע'דיר כמאל מריח: בואו נכבד אותו יחד, בואו נוביל את הדרך ביחד, זה אף פעם לא מאוחר, וזה בעיקר נכון ומתבקש.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: הצעה שנומקה על ידי חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, אני מזמין אותך לשלוש דקות להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עכשיו התברר עוד יותר, אחרי הנאום של השר אמסלם, שנתניהו הוא אבו אבו אל-ענצוריה.

אנטאנס שחאדה: נתניהו אבא של אבא הגזענות ושל האפליה ושל ההסתה.

אנטאנס שחאדה: והוא ממשיך לעשות כך גם ביום הזה.

אנטאנס שחאדה: הוא רוצה להמשיך באפליה ובגזענות ורוצה שנודה לו.

אנטאנס שחאדה: הוא רוצה להמשיך בהסתה, ורוצה שנודה לו, שנגיד לו תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: אין מקום באמצע – או עם נתניהו או נגד נתניהו.

אנטאנס שחאדה: אין אפשרות להיות על הגדר, או נגד גזענות, נגד אפליה ובעד שינוי – ולא רק שינוי נתניהו; אנחנו לא רוצים לשנות רק את האיש.

אנטאנס שחאדה: אנחנו רוצים להחליף את המנטליות, לעקור את הגזענות מהשורש.

אנטאנס שחאדה: לא רוצים להחליף גזען בגזען או במתלמד להיות גזען, לא רוצים להחליף מסית במסית, לא רוצים להחליף בנימין בבנימין.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מבקשים שינוי מהותי.

אנטאנס שחאדה: התחייבנו ונקיים.

אנטאנס שחאדה: התחייבנו ונקיים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו לא עושים דילים על חשבון זכויות היסוד של האזרחים הערבים.

אנטאנס שחאדה: המצביעים הערבים נהרו לבחירות האחרונות ולפניהן – אומנם לא באוטובוסים, כי בזכותכם אין תחבורה ציבורית בחברה הערבית; יש עכשיו קורונה שמתפשטת ביישובים הערביים בלי מעש, בלי תשובה אמיתית למצוקה הכלכלית של האזרחים הערבים, בלי תשובה אמיתית לפשיעה, לאלימות.

אנטאנס שחאדה: רק היום, הינה, בעודנו מדברים ודנים, היה עוד רצח מתועב בכפר ריינה: בחור רצח את אימא שלו וירה באחים שלו.

אנטאנס שחאדה: ותוכנית ההתמודדות עם הפשיעה, אין בה שום התייחסות לאיסוף נשק, אין בה שום התייחסות אמיתית מהותית שתפתור את הבעיה.

אנטאנס שחאדה: ופיתוח כלכלי, שעדיין לא הגיע, מתעכב כנראה במחסומים בהגעה ליישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו כן רוצים תוכנית ללחימה בפשיעה ובאלימות, תוכנית לפיתוח כלכלי, אבל נתעקש ונמשיך להתעקש: שוויון מהותי אמיתי, אזרחי ולאומי; מדינת כל אזרחיה עם שוויון מהותי לאזרחים – ואף אחד לא עושה לי טובות.

אנטאנס שחאדה: אף אחד לא יותר טוב מאיתנו, כולנו שווים.

אנטאנס שחאדה: הרשימה המשותפת היא הרשימה היחידה שמציעה שלום אמיתי, כי היא אומרת: בלי שלום עם הפלסטינים לא יהיה שלום, בלי הקמת מדינה פלסטינית לא יהיה שלום, בלי סיום הדיכוי לא יהיה שלום, ותגידו מה שתרצו.

אנטאנס שחאדה: אתם יכולים להוליך שולל את העם שלכם, את האזרחים שלכם, כמה שתרצו, זה לא ישנה כלום, לא ישנה מאומה.

אנטאנס שחאדה: נמשיך ונתעקש על האמת ולא נתפשר ולא נשב על הגדר.

אנטאנס שחאדה: זו זכותנו וזו חובתנו.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: מטעם ההצעה שהוגשה על ידי שורת מציעים ונומקה על ידי חבר הכנסת טיבי, אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: רגע, חבר הכנסת טיבי, צריך רק לנקות, לחטא, את הדוכן.

אחמד טיבי: בבקשה.

אלי אבידר: טיבי – – – מאוד חשוב.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, בחלק הזה של הנאום אני אמשיך ואדבר על הדברים שעסקנו בהם, על המצוקות, באופן יומיומי: תכנון ובנייה, הריסת בתים, פשיעה, הרצח של היום כשבתוכנית המנכ"לים לא מופיע באופן מובהק איסוף נשק, הקורונה – כמעט מיליון מובטלים, מצוקה כלכלית, כישלון בטיפול בקורונה מכל הבחינות.

אחמד טיבי: לכן אני לא מבין איך אפשר להנשים את הממשלה הזאת באופן מלאכותי.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: הנשמה מלאכותית.

אחמד טיבי: ) אני אסביר (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני אסביר.

אחמד טיבי: ההצבעה היום היא בקריאה טרומית.

אחמד טיבי: נניח שאין הצבעה היום ואין הסכמה על התקציב, הרי שהממשלה והכנסת מתפזרות אוטומטית ב-23 בדצמבר, החודש.

אחמד טיבי: נניח שיש הסכמה על התקציב אז הממשלה והכנסת מתפזרות בחודש יוני ולא במרץ.

אחמד טיבי: נתניהו רוצה ביוני, לאחר שהחיסונים יגיעו.

אחמד טיבי: האם הגיוני שניתן לנתניהו את ההזדמנות הזו, שייקח את הזמן שלו, יחזק את המפלגה שלו, יתחזק בסקרים ויגיד: הבאתי לכם את החיסונים?

אחמד טיבי: היום הרשימה המשותפת תצביע נגד כל המדיניות הגזענית הזו.

אחמד טיבי: נתניהו אמר לפני שבוע בגלי צה"ל שכל חברי הכנסת של הרשימה המשותפת תומכי טרור וכי לא יהיה כל שיתוף פעולה עמם והיום הם מסרבים לתת כל דבר שהוא.

אחמד טיבי: לפיכך, ההצבעה על פיזור הכנסת תוכרע באמצעות 11 קולות של הרשימה המשותפת, שיטו את הכף.

אחמד טיבי: כן, החלטה קשה שמצריכה אחדות ואחריות.

אחמד טיבי: ) צריך לגלות אחדות ואחריות.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: זה מה שאנחנו עושים.

אחמד טיבי: ההחלטות מקבלות לעתים צביון של אחריות מנהיגותית ואלו הן החלטות קשות.

אחמד טיבי: ) החלטה לא קלה, אבל החלטה מובנת, עם יסודות, עם הסבר לוגי, עם קשר יום-יומי עם הציבור ודאגה למה שמדאיג את הציבור.

אחמד טיבי: מה נגיד אם כל הרשימה המשותפת, למשל, תצא מהאולם?

אחמד טיבי: נתניהו יעמוד, יחייך, יחזיק את הספר וייסע לעשות את אותו דבר – להסית, להיכשל, להמשיך לגלות מדיניות כלכלית של אבטלה, ובעיקר להתייחס אלינו כאילו אנחנו לא קיימים.

אחמד טיבי: אנחנו קיימים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אנחנו קיימים וקולנו משפיע.

אחמד טיבי: כולנו משפיעים אפילו בהחלטה הזו ובעיקר בהחלטה הזו.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: )

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בשם קבוצת המציעים שבראשה חבר הכנסת איימן עודה אני מזמין את חבר הכנסת עודה להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

אלי אבידר: – – –

אחמד טיבי: – – –

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש – – – תרגום לעברית.

אלי אבידר: יש פה דברים נהדרים.

יריב לוין: כן, אנחנו שמענו.

יריב לוין: אגב, לנאום האחרון של חבר הכנסת טיבי יש תרגום מצוין בדברים שאמר עמית סגל אתמול בערוץ 12, בפרשנות שלו.

יריב לוין: נדמה לי שזה היה כמעט אחד לאחד, אז לפחות לעניין הזה יש לנו פתרון.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, מכובדיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, בנאום הראשון אמרתי כמה דברים, אבל האמת, לא הייתה השתתפות כל כך גדולה של חברי הכנסת, במיוחד מהימין.

איימן עודה: לכן, אני רוצה לדבר אל חברי הכנסת מהימין ולהגיד להם כמה שאני מתאהב ברגע הזה.

איימן עודה: מה זאת אומרת שבזכות הקולות של הערבים, ערבים – אנחנו פה, ויש רוב להעביר את החוק?

איימן עודה: מה זאת אומרת "אחרי חוק הלאום", "אחרי חוק הלאום"?

קריאה: – – –

איימן עודה: בזכות 15 מנדטים של הרשימה המשותפת, של הערבים עם יהודים דמוקרטים, אין לבנימין נתניהו ממשלת ימין של 61.

איימן עודה: כל זמן שנתניהו מקרטע בממשלה הזו, אני אומר: זה בזכותנו, אנחנו – אנחנו.

קריאה: בפעם הבאה – – –

איימן עודה: כלומר, אחרי חוק הלאום, שאמר שהמדינה היא של העם היהודי לבדו, לבדו – –

אוסנת הילה מארק: – – – ערבים – – – שום דבר.

איימן עודה: – – באים הערבים ומחליטים עבור הכנסת על הרכב הממשלה והמשך חייה של הממשלה.

איימן עודה: זה אנחנו.

איימן עודה: זה אנחנו.

איימן עודה: בלי 11 הח"כים של הרשימה המשותפת אין 61.

איימן עודה: ראו זה פלא, ראו זה פלא:

איימן עודה: הערבים מחליטים עבור המדינה – –

קריאה: – – –

איימן עודה: – – שהעבירה את חוק הלאום, שאומר שהמדינה היא של העם היהודי לבדו.

קריאה: – – –

איימן עודה: אני מסתכל פה על דיכטר, שבבחירות האחרונות דיבר אלינו בשפה ערבית שמזכירה את הקולוניאליסטים.

איימן עודה: הוא אמר (אומר בערבית: תתעוררו, ערבים ישראלים.

איימן עודה: ) שפה כל כך קולוניאליסטית.

איימן עודה: (אומר בערבית ומתרגם:) אנחנו ערים.

איימן עודה: אנחנו ערים טוב מאוד, ואנחנו משפיעים, בראש מורם ובזקיפות קומה, ואנחנו עוד נשלח אתכם, את כולכם, הביתה, למעט בן אדם אחד – בנימין נתניהו, שדרכו אל הכלא.

איימן עודה: תודה.

יריב לוין: מטעם ההצעה שנומקה על ידי חברת הכנסת איילת שקד אני מזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני עשר דקות פגשתי את סטלה ויינשטיין, שעלתה מרוסיה בגיל שש והייתה חסרת כול, בת לאם חד-הורית – –

אוסנת הילה מארק: – – – שלך לפיזור הכנסת.

נפתלי בנט: – – וגדלה ברעב.

נפתלי בנט: עד היום היא לא מתקרבת לבמבה, כי זה כל מה שהיא אכלה כילדה.

נפתלי בנט: בעשר אצבעותיה הקימה רשת מכוני כושר, נדבך על גבי נדבך.

נפתלי בנט: היום יש לה שישה סניפים ו-400 עובדים.

נפתלי בנט: היא בנתה חיים.

נפתלי בנט: היא הישראלית היפה – לקחה את עצמה בידיים.

נפתלי בנט: והיום הכול קורס.

נפתלי בנט: 140,000 עובדי תחום הכושר מושבתים; מיליון וחצי ישראלים שכמהים לספורט לא יכולים, כולל חולי סרטן וחולים עם בעיות לב.

נפתלי בנט: אבל מה היא סיפרה?

נפתלי בנט: היא אמרה: באתי לממשלה – אני מבינה שיש קורונה – לא דיברו איתנו.

נפתלי בנט: פניתי לשר הכלכלה – הוא אמר: לא, לא, אתם ספורט.

נפתלי בנט: פניתי לשר הספורט – הוא אמר: לא, לא, אנחנו ספורט תחרותי.

נפתלי בנט: הוא הפנה אותי למשרד הבריאות.

נפתלי בנט: משרד הבריאות: מה אתם רוצים ממני?

נפתלי בנט: לכו לשר האוצר.

נפתלי בנט: שר האוצר: מה זו בעיה שלי?

נפתלי בנט: לכן, סטלה ויינשטיין ועוד כמיליון ישראלים רואים שיש פה ממשלה שפשוט לא אכפת לה מהם.

נפתלי בנט: לא אכפת לה מהם.

נפתלי בנט: הממשלה הזאת לקחה את אומת הסטרטאפ והפכה את האומה לאומת המריבות; לקחה את אומת החדשנות והפכה אותה לאומת הסגרים; לקחה את אומת היזמות והובילה לשיא עולמי חדש – –

אוסנת הילה מארק: – – –

נפתלי בנט: – – כן, ממשלת ישראל יכולה להתגאות: מספר אחת בעולם – –

אוסנת הילה מארק: – – – קורונה.

אוסנת הילה מארק: זה מה שאתה עושה במשך שלושה חודשים – –

נפתלי בנט: – – בבחירות – –

אוסנת הילה מארק: – – חוץ מאשר להסתובב בין עסקים.

נפתלי בנט: – – בבחירות, במריבות.

נפתלי בנט: זאת האומה שלנו?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: זה עם ישראל?

אוסנת הילה מארק: לפחות – – –

נפתלי בנט: ואני פונה גם לראש האופוזיציה.

נפתלי בנט: יש מכנה משותף גדול מאוד בין לפיד לנתניהו, שניהם עוסקים בפוליטיקה יומם וליל.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: שניהם עוסקים בהפצת שנאה – שנאה לחרדים, שנאה לערבים, שנאה למתיישבים.

נפתלי בנט: כן, מי שגר ביצהר הוא גם בן אדם, הוא גם בן אדם.

נפתלי בנט: כן, גם החרדים בני אדם – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – וכן, גם אתם.

נפתלי בנט: גם אנשי שמאל אוהבים את מדינת ישראל, גם אם אנחנו חלוקים.

מיקי לוי: מי שאמר שלא ישב עם הערבים זה סמוטריץ'.

מיקי לוי: תתבייש – – –

נפתלי בנט: ואנחנו נביא דבר חדש.

נפתלי בנט: חברים, היום מה שעומד להצבעה – ובזה אני מסיים – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – זה או – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: – – – אתה שקרן – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוליה מלינובסקי: – – –

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יוליה מלינובסקי: – – – את כל ההישגים של אחרים אתה לוקח לעצמך – – –

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יריב לוין: נא להוציא אותה מהאולם.

יוליה מלינובסקי: סטלה ויינשטיין – – –

נפתלי בנט: לא יעזור לכם.

נפתלי בנט: לא יעזור לכם.

נפתלי בנט: זה או – – –

יריב לוין: חבר הכנסת בנט.

יריב לוין: חבר הכנסת בנט, היא תצא מהאולם ואתה תוכל להשלים את הדברים.

יריב לוין: מה זה הבריונות הזאת?

נפתלי בנט: אני אגיד את הדברים בצורה הכי פשוטה.

יריב לוין: לא אאפשר את הבריונות הזאת.

יריב לוין: נא להוציא אותה מהאולם.

יוליה מלינובסקי: חדרי כושר – – –

יריב לוין: נא להוציא אותה מהאולם.

יריב לוין: (חברת הכנסת יוליה מלינובסקי קונין יוצאת מאולם המליאה.

יריב לוין: )

נפתלי בנט: אני אגיד את זה בצורה הפשוטה: גם לפיד, גם נתניהו – נכשלתם, ונכשלתם בגדול.

נפתלי בנט: היום זה או שהממשלה מתפרקת או שמדינת ישראל מתפרקת.

נפתלי בנט: זו הברירה.

מיקי לוי: – – – אתה ישבת עם נתניהו – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

מיקי לוי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, נא לשבת.

מיקי לוי: ארבע שנים ישבת – – –

יריב לוין: חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: קשקשן.

יריב לוין: תפסיק עם הבריונות הזו.

יריב לוין: שב.

מיקי לוי: – – –

יריב לוין: שב.

קריאות: – – –

יריב לוין: תסתכל על עצמך פעם בטלוויזיה ותראה איך זה נראה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת בבקשה, על מנת שאני אוכל להסביר את סדרי ההצבעה וכולם יבינו על מה מצביעים ואיך מצביעים.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת סמוטריץ', חברת הכנסת שקד, נא לשבת.

קריאה: – – –

יריב לוין: אני אסביר.

יריב לוין: אם תשבו במקום אני אוכל להסביר, כולם יבינו.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אדוני השר ויושב-ראש הקואליציה, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת זמיר, בבקשה לשבת.

יריב לוין: אני מקווה שאני לא צריך לכל אחד לקרוא באופן אישי.

יריב לוין: אם כן, רבותיי, אנחנו נקיים שש הצבעות על שש הצעות החוק.

יריב לוין: הוגשה לי בקשה בחתימה של 20 חברי כנסת לקיים הצבעה שמית על הצעת החוק הראשונה, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברי הכנסת הורוביץ, זנדברג וגולן.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו נצביע על הצעת החוק הראשונה בהצבעה שמית ומייד לאחר מכן נעבור להצבעה אלקטרונית על חמש ההצעות האחרות.

יריב לוין: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה להתחיל בהצבעה.

יריב לוין: רבותיי, אי-אפשר לשמוע.

יריב לוין: חבר הכנסת שפע, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת, חבר הכנסת שפע, שב.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: נא לשמור על השקט כדי שאפשר יהיה לקיים את ההצבעה בצורה מסודרת.

יריב לוין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – בעד אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – בעד

קריאות: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית וחבר הכנסת אבידר, באמת.

קטי קטרין שטרית: אני עונה – – –

יריב לוין: אבל אל תעני, כי המזכירה צריכה לשמוע את התשובות, ושלא תהיינה טעויות.

יריב לוין: באמת, לפחות תתחשבו במזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וונש – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד אסף זמיר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – בעד מתן כהנא – בעד ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – נגד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד תהלה פרידמן – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – נגד עינב קאבלה – בעד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – בעד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – אינה נוכחת

יריב לוין: מזכירת הכנסת, נא לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שטרם הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סעיד אלחרומי – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח פנינה תמנו – אינה נוכחת

יריב לוין: האם נמצא במליאה מי מחברי הכנסת או נמצאת כאן מי מחברות הכנסת שטרם הצביעו ומעוניינים להצביע?

יריב לוין: אני רואה שאין כאלה.

יריב לוין: אם כך, תמה ההצבעה.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, נא לסכם את התוצאות.

יריב לוין: מי שמעוניין להצביע בהצבעות הבאות, נא לשבת במקומות.

יריב לוין: מי שמקומו ביציע, נא לעלות ליציע, כי אנחנו נתחיל מייד בהצבעות לאחר הקראת התוצאות.

קריאות: – – –

יריב לוין: רבותיי, אין צורך בצעקות האלה.

יריב לוין: זה לא נותן כלום, האמינו לי, שום דבר.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אלה תוצאות ההצבעה בקריאה הטרומית על הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020: בעד – 61, נגד – 54, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה הטרומית ותועבר לצורך הכנתה לקריאה הראשונה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאות: כנסת.

יריב לוין: יש בקשה להעביר לוועדת הכנסת, לפיכך אנחנו נעביר את הצעת החוק לוועדת הכנסת לקביעת ועדה, כנהוג על פי התקנון.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים מכאן להצבעה אלקטרונית על הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, ההצעה של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –61 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, בעד – 61, נגד – 43, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה הטרומית ותועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יריב לוין: יש בקשה לוועדת הכנסת, לפיכך גם ההצעה הזו תעבור לוועדת הכנסת לשם קביעת ועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה הבאה: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברי הכנסת יזבק, אבו שחאדה ושחאדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, בעד – 52, נגד – 54, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה והוסרה מסדר-היום.

יריב לוין: אני עובר להצבעה על הצעת החוק הבאה: התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, הצעתם של חברי הכנסת טיבי, סעדי וסאלח.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התש"ף

יריב לוין: –2020, לא נתקבלה.

יריב לוין: 52 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שגם הצעת החוק הזו לא התקבלה והוסרה מסדר-היום.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חברת הכנסת איילת שקד – שימו לב, בניגוד לסדר הדוברים.

יריב לוין: הצעת החוק של חברת הכנסת איילת שקד וקבוצת חברי הכנסת, כפי שזה מופיע בסדר אצלנו.

יריב לוין: הצבעה בקריאה הטרומית: הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, לא נתקבלה.

יריב לוין: 50 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך גם הצעת החוק הזו לא התקבלה וירדה מסדר-היום.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה האחרונה, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, ההצעה של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, לא נתקבלה.

יריב לוין: 52 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך גם הצעה זו לא התקבלה והוסרה מסדר-היום.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן פרק הצעות החוק בקריאה הטרומית.

יריב לוין: << הלסי >> מצוקת האירועים והחתונות נוכח משבר הקורונה << הלסי >>

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להצעות לסדר-היום, וההצעה הראשונה היא הצעה לסדר-היום בנושא: מצוקת האירועים והחתונות נוכח משבר הקורונה, מס' 2230, 2234, 2237, 2248, 2254 ו-2267.

יריב לוין: לך לאט, הכול בסדר.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת אוריאל בוסו, נמתין לו שיגיע.

יריב לוין: חבר הכנסת בוסו, אתה יכול ללכת לאט.

יריב לוין: הכול בסדר, אנחנו מחכים.

יריב לוין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לברך את אלינור ימין על בחירתה לסגנית מזכירת הכנסת, נאחל לך הצלחה גדולה במשימה החשובה הזאת שנטלת על עצמך.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, גם לאחר הדרמות שמתחוללות כאן, במשכן הכנסת, בהצבעות, עדיין צריך לזכור שאנחנו נמצאים בעידן הקורונה כמעט שנה, כשהסוף עדיין לא ברור ולוט בערפל.

אוריאל בוסו: חלק מהמשק חזר בצורה כזאת או אחרת.

אוריאל בוסו: נתנו מתווה לחינוך, מתווה לעסקים, קניונים, איים ירוקים.

אוריאל בוסו: הדברים שנשכחו בסוף בחצר האחורית ובסוף סדר העדיפויות אלו למעשה אירועים, אבל אני אצמצם את הנושא של אירועים לחתונות.

אוריאל בוסו: אקדים ואומר, אנחנו מודעים לכך שלפי נתוני משרד הבריאות אחד ממקדמי ההדבקה הוא אירועים, חתונות.

אוריאל בוסו: אני מוכרח לציין שגם היום יצא מכתב בעיתונות החרדית של כל גדולי ראשי הישיבות, שביקשו להישמר ולא לבצע חתונות ואירועים בניגוד להנחיות.

אוריאל בוסו: זאת אומרת שאנחנו עדיין מצווים ל"נשמרתם לנפשותיכם".

אוריאל בוסו: ובכל זאת, כבר לפני כמעט חודש, יושב-ראש ש"ס השר אריה דרעי ביקש בקבינט הקורונה ממשרד הבריאות להציג מתווה כלשהו לחתונות.

אוריאל בוסו: הציבור החרדי – אין מה לעשות, חלק מהוויי החיים שלו בנוי על שידוכים.

אוריאל בוסו: תחשבו על הכלה, שחולמת כל החיים על הרגע המשמח שלה, להיות בשמלת כלה.

אוריאל בוסו: בעבר היינו יודעים שנה לפני איזה צלם יהיה, כמה אנשים יהיו מוזמנים ואיזה אולם – והיום, יומיים לפני החתונה זוגות לא יודעים איפה יינשאו.

אוריאל בוסו: ובסוף כשעושים חופה – אני לא מדבר על השתוללות של 200 ו-300, גם אם זה 80 איש, שזה עדיין בניגוד להנחיות – זה מתפזר בגלל גשם, בגלל הפרעות.

אוריאל בוסו: הפנייה שלי היא למשרד הבריאות: תציגו מתווה.

אוריאל בוסו: תחליטו: 40 איש לכל צד בקפסולות, שתי קפסולות של 20 איש, רק המשפחה הקרובה; את החופה תרחיבו; תחליטו שאפשר לעשות בדיקות רק 48 שעות לפני החתונה.

אוריאל בוסו: מה שטוב לחוץ לארץ יכול להיות טוב גם לחתונות.

אוריאל בוסו: תעשו בדיקת קורונה – רק מי שמגיע עם בדיקה, אבל תיתנו מתווה.

אוריאל בוסו: אל תשכחו את הדבר הזה.

אוריאל בוסו: זוגות מוצאים את עצמם – אני לא רוצה לדבר על מקרים הרבה יותר גרועים, שפשוט נפרדים כי יש אי-הסכמות; זה רוצה לקיים וזאת לא רוצה לקיים במתווה כזה.

אוריאל בוסו: בנוסף לכול, לפי הבדיקות שלכם עשרות אם לא מאות אירועים מתקיימים כיום בניגוד להנחיות.

אוריאל בוסו: אם תציגו מתווה יכול להיות שלא נצליח לקיים את ההנחיות ולאכוף ב-100%, אבל לפחות על חלק שמרתם.

אוריאל בוסו: וכך הדבר הכי קדוש שיש לאנשים ולזוגות, ביום הכי שמח שלהם, יוכלו לקיים אותו במתווה כלשהו, אפילו מצומצם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה – חבר הכנסת שלמה קרעי אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת הבא – יבגני סובה, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

יבגני סובה: אתה היית צריך לדבר, לא?

אליהו ברוכי: הכול בסדר.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי אוריאל בוסו, אני הצטרפתי להצעה לסדר-היום כי אני חושב שאתה צודק בטענה שלך.

יבגני סובה: אנשים רוצים להתחתן.

יבגני סובה: אנשים לא רוצים לעצור את החיים שלהם בזמן המשבר.

יבגני סובה: ולא הצטרפתי רק בגלל שאני מבין את המצוקה של הרבה אנשים שביטלו חתונות, אלא בגלל שאני יודע שיש הרבה אנשים שלא יכולים להתחתן בישראל – ואתה יודע טוב מאוד על איזה זוגות אני מדבר – מי שנאלצים לטוס לחוץ לארץ בשביל לרשום את הנישואים; הם חוזרים אחר כך ורוצים לקיים חתונה פה בארץ, והם גם לא מסוגלים.

יבגני סובה: מה שאני מציע לך ולחברים שלך ולכל מי שהצטרף להצעה לסדר-היום: אל תפילו.

יבגני סובה: אם אנחנו הולכים ביחד, בואו נלך ביחד.

יבגני סובה: בואו נכניס גם את הפתרון של הזוגות שלא יכולים להתחתן ולא יכולים לטוס לחוץ לארץ בשביל להתחתן.

יבגני סובה: אתה מוכן לתמוך בזה?

יבגני סובה: אני שואל אותך.

אוריאל בוסו: אתה מערבב מין בשאינו מינו.

יבגני סובה: אני לא מערבב, אני יודע בדיוק מה אני עושה.

אוריאל בוסו: אנחנו מדברים על נושא הקורונה.

יבגני סובה: אני יודע בדיוק מה אני עושה.

יבגני סובה: כשאני אומר שנמנע מזוג להתחתן, הרי לא מעניינות אותי הסיבות.

יבגני סובה: הסיבות לא מעניינות אותי.

יבגני סובה: יש עובדה.

יבגני סובה: בואו נצא מנקודת הנחה שיש עובדה: זוג לא יכול להתחתן, נכון?

יבגני סובה: אם זה מסיבות טכניות, אם זה מסיבות בריאותיות.

יבגני סובה: ביטול טיסה לצ'כיה ולקפריסין זה לא סיבה טכנית לדעתך?

יבגני סובה: אז אני קורא לך ולכל מי שהצטרף להצעה לסדר-היום: אל תעשו אפליות.

יבגני סובה: יש זוגות, ואני אומר לך, 9,000 זוגות כאלה בשנה, 9,000 זוגות בשנה, שרובם – שים לב למה שאני אומר; אני לא צוחק איתך, באמת, אוריאל; אתה מכיר אותי אישית – מקיימים חתונות אחרי שהם חוזרים עם הרישום בצ'כיה, בקפריסין ובמדינות אחרות.

יבגני סובה: וגם העובדה הזאת – נמנע מהם לעשות את זה.

יבגני סובה: כלומר, אם אתה תפתור את הסוגיה, ותפתור את סוגיית הרישום, אז בוודאי שהאנשים האלה יצטרפו גם למאבק שלך, שאתה רוצה לקדם חתונות בתקופת הקורונה.

יבגני סובה: יושב פה סגן שר הבריאות – אני לא יודע, אתה לא משיב, נכון, או שאתה משיב להצעה לסדר-היום?

יבגני סובה: אתה בטח תגיד שמסיבות בריאותיות אי-אפשר לקיים אירוע של מעל 20 איש.

יבגני סובה: זו התשובה של משרד הבריאות.

יבגני סובה: אז אני אומר לך שאם היה נאמן קורונה בכל חתונה, היה אפשר לקיים אותה גם עם 100 איש.

יבגני סובה: תאמין לי, אנשים היום מוכנים לשמור מרחק ולא להתחבק ולא להתנשק ולא לרקוד, העיקר שתיתן להם את האירוע הזה.

יבגני סובה: אבל אני לא סתם מוסיף לפה 9,000 זוגות שנמנעת מהם הזכות להתחתן.

יבגני סובה: אז אני מסיים, אדוני היושב-ראש, וקורא לאנשים: אם אתם נלחמים על הזכות, אל תעשו אפליות בזכות.

יבגני סובה: יש 9,000 זוגות שמגיע להם להתחתן גם בתקופת הקורונה, וצריך למצוא להם גם פתרון לרישום הנישואים.

יבגני סובה: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני סובה, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, אם ננסה, במשפט אחד, לתמצת את ההתנהלות, את קבלת ההחלטות של הממשלה בהקשר של הקורונה, אז המונח הנכון הוא ניהול סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מנהלים סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא סוגרים הכול, אנחנו לא פותחים הכול.

בצלאל סמוטריץ': יש צורכי בריאות, יש צרכים אחרים, כמו למשל כלכלה, ואנחנו צריכים לאזן בין הצרכים והאינטרסים והערכים והשיקולים, ובסופו של דבר לנסות למצוא איזשהו איזון שישקף ניהול הגיוני של סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, כמובן, לומדים תוך כדי תנועה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה עכשיו להתייחס לביקורת פרטנית כזאת או אחרת.

בצלאל סמוטריץ': אבל הביקורת המרכזית שלי היא שבתהליך האיזון יש סל שלם של ערכים שלא נמצא בכלל על כפות המאזניים.

בצלאל סמוטריץ': יש בריאות בצד אחד ויש כלכלה בצד אחר; יש אולי עוד כל מיני ערכים: חופש הפגנה – מסיבות הדבקה שם בבלפור.

בצלאל סמוטריץ': יש סל שלם של ערכים יהודיים שפשוט לא נמצא על השולחן.

בצלאל סמוטריץ': טבילה במקווה – אתם יודעים שעד היום, עשרה חודשים, אין מתווה לטבילה של נשים בבידוד?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר על נשים חולות.

בצלאל סמוטריץ': המשרד לשירותי דת הניח כבר לפני חודשים מתווה בטוח, מסודר, מקוואות ספציפיים, הסעות מסודרות, תיאום, חיטוי.

בצלאל סמוטריץ': מי שלא מבין מה המשמעות של טהרת המשפחה אומר: יאללה, נו, אז לא יטבלו.

בצלאל סמוטריץ': מה קרה, שבועיים בידוד?

בצלאל סמוטריץ': אני לא דואג, אגב, לציבור דתי, שלא ייכשל, חס וחלילה, אני דואג לאחרים, שעלולים להיכשל בדברים נוראים ואיומים.

בצלאל סמוטריץ': מי שלא מבין מה המשמעות של חתונה – להקים בית בעם ישראל, לכונן חורבה מחורבות ירושלים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, למי שלא מבין – לצערנו הרב יש ציבורים שבהם אפשר גם לפני החתונה לחיות ביחד, ולא מבינים מה זה לציבור דתי, שלא יכול לחיות ביחד – הוא לא יכול לממש את האהבה, ודאי לא קרבה פיזית.

בצלאל סמוטריץ': אז אני שומע את ממונה הקורונה הקודם, פרופ' גמזו, אומר: בסדר, אז לא נתחתן עכשיו כמה חודשים, מה קרה?

בצלאל סמוטריץ': מי שאצלו חתונה זה רק טקס, מסיבה.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': וזה נכון, אמרתי, לגבי מקוואות ולגבי תפילות.

בצלאל סמוטריץ': ועוד פעם, אני לא טוען שעכשיו הערך הזה מסיג לאחור טוטלית את השיקול הבריאותי, אבל במסגרת האיזונים.

בצלאל סמוטריץ': לבוא ולדבר על חתונה של 20 איש, אדוני סגן השר, במרחב פתוח, זה לא להכיר משפחות שבהם 20 איש זה לא האחים והאחיות של החתן והכלה, ואני כבר לא מדבר על ההורים ועל הסבא והסבתא, על שני עדים ועל רב מסדר חופה וקידושין, אתם לא מבינים את האירוע.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו מה קורה, כשהכול אסור הכול מותר.

בצלאל סמוטריץ': ואין בעיה לייצר מתווה, אני הצעתי את זה כבר מזמן, גם לשר הבריאות גם לשר הפנים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי להם: בואו נלך על פונקציות.

בצלאל סמוטריץ': מה צריך?

בצלאל סמוטריץ': רב, עדים, צלם, הורים, סבא וסבתא, אחים, אחיות, קרבה ראשונה, אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': נייצר הרשמה מסודרת כדי שלא יהיה – ושוטר, כמו במגרשי הכדורגל.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': שנייה, תכף הכנסת מתפזרת, לא ממהרים לשום מקום.

בצלאל סמוטריץ': שוטר – בעל השמחה ישלם 1,000 שקלים, 2,000 שקלים, לשוטר, שינחה אותו לפני, שיהיה שם תוך כדי.

בצלאל סמוטריץ': בדיקות – כן, תדרשו מכל המשתתפים בדיקות, אבל תנו לאנשים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו בחורף, מי יכול לעשות חתונה במרחב פתוח?

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה תהיו נורמליים, תהיו הגיוניים.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה לייצר איזונים, אמרתי, מתווה לא מוגזם, תחום.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': – – שהדינמיקה בחתונות זה להתחבק ולהתנשק, אז תשימו שוטר, שאנחנו נשלם עליו.

בצלאל סמוטריץ': ובוודאי שכשהמשפחה תשכור את שירותיו היא גם תשתף איתו פעולה.

בצלאל סמוטריץ': תדרשו בדיקות קורונה מכל המשתתפים.

בצלאל סמוטריץ': אבל איזונים, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': לכן אמרתי – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': פה אני מסכם, זה המשפט האחרון.

בצלאל סמוטריץ': השלב הראשון באיזון זה להעניק לכל ערך מהערכים המתנגשים את המשקל הראוי לו.

בצלאל סמוטריץ': והתחושה היא שהערכים היהודיים-הדתיים לא נספרים בכלל בתהליכי קבלת ההחלטות, תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, מצוקת החתונות וענף האירועים והאולמות היא מצוקה אמיתית.

אנטאנס שחאדה: אנחנו רואים שזוגות צעירים שמעוניינים או רוצים ליישם את הזכות שלהם להתחתן בחרו בדרכים לא דרכים ביישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: הם עשו חתונות ברחובות, ברחבות ציבוריות, בבתי הספר, וזה תרם, בין היתר, בצורה משמעותית, להתפרצות המגפה.

אנטאנס שחאדה: זוגות אלה צריכים פתרון.

אנטאנס שחאדה: הם רוצים להתחתן, לממש את הזכות בתקופת משבר, בתקופת קורונה.

אנטאנס שחאדה: לכן עשרות, מאות – בדרך כלל יש משהו כמו 5,000 חתונות בעונת החתונות בחודשי הקיץ ביישובים הערביים, והשנה רק מאות התחתנו.

אנטאנס שחאדה: וזה פוגע, כי זה מתמשך, והם לא רואים לזה סוף עכשיו.

אנטאנס שחאדה: הם דחו מהאביב עד הקיץ, ואנחנו בחורף, יש להם מצוקה אמיתית.

אנטאנס שחאדה: מאידך, ענף האולמות סובל ממשבר חמור.

אנטאנס שחאדה: זה ענף שנסגר כליל, זה לא 10%, 20%, 40% – נעצר לחלוטין.

אנטאנס שחאדה: יש עשרות בעלי אולמות וגני אירועים שמושבתים, והפיצוי שהם מקבלים אינו מכסה את כל ההוצאות ואינו מכסה על ההשקעות.

אנטאנס שחאדה: הם לקחו הלוואות לפני כמה חודשים מהבנקים.

אנטאנס שחאדה: שלא נדבר על כל הענף מסביב: זמרים, להקות, צעירים וצעירות שעובדים במלצרות כדי לממן את הלימודים שלהם או לתמוך במשפחות והם לא מקבלים דמי חל"ת, טבחים, כל ענף האופנה גם כן, שכמעט נדרס במצוקה הנוכחית.

אנטאנס שחאדה: לכן אני מציע – אנחנו דורשים למצוא פתרון לאולמות החתונות.

אנטאנס שחאדה: יש לאפשר למצוא פתרון במידת האפשר.

אנטאנס שחאדה: לתת לזוגות צעירים, אלה שמתכננים ורוצים בכל זאת להתחתן – שיהיה תו סגול גם לאולמות חתונות.

אנטאנס שחאדה: אפשר לשים שומרים, אפשר שיהיו פקחים מטעם בעלי האולמות, ולפקח על מרחק, לפקח על מעט ריקודים, לפקח על סביבה בריאותית ככל שניתן.

אנטאנס שחאדה: הרי לא הצלחנו, לא הצלחתם למנוע בכלל את החתונות – אז לפחות למזער את הנזק, למזער את תפוצת התחלואה ואולי לתת מענה, אם כי חלקי, לבעלי האולמות והאירועים ולכל המערך וספקי השירותים מסביב לתחום הזה.

אנטאנס שחאדה: לכן אני מציע לחפש ולתת פתרון.

אנטאנס שחאדה: יכול להיות שאחרי שנעבור חודש או חודשיים – כנראה אנחנו בתחילתו של גל שלישי.

אנטאנס שחאדה: אולי אחרי שהגל ידעך, וכדי למנוע חס וחלילה גל רביעי, צריך למצוא פתרון.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אליהו ברוכי, בבקשה.

חמד עמאר: אחרי כן ישיב סגן השר יואב קיש.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אליהו ברוכי: כבוד היושב-ראש, סגן שר הבריאות, חבריי חברי הכנסת, אני לא מדבר על ההתמודדות הקשה של החולים ושל אלו שנמצאים בקבוצות סיכון, אני מדבר עלינו כחברה.

אליהו ברוכי: ההתמודדות שלנו היא בשינויי ההרגלים – לעטות מסכה ולהימנע ככל הניתן מהתקהלות.

אליהו ברוכי: באופן פרדוקסלי, דווקא אנשים שעורכים שמחה במשפחתם מוצאים את עצמם בהתמודדות קשה עוד יותר.

אליהו ברוכי: משפחות שאמורות לחכות בהתרגשות ובשמחה ליום המרגש בחייהן, מוצאות את עצמן מתמודדות עם אי-ודאות וחששות – האם בכלל יצליחו לערוך את השמחה.

אליהו ברוכי: חשוב לי להבהיר: בהצעה שלנו לאפשר מתווה מיוחד לנושא הזה, סגן השר, אנחנו לא מבקשים "חדש ימינו כקדם", ממש לא.

אליהו ברוכי: כואב לומר זאת.

אליהו ברוכי: מתפללים ל"חדש ימינו כקדם" בנושא של המקדש אבל לא בנושא של השמחות.

אליהו ברוכי: כואב לומר זאת – – –

יצחק כהן: – – –

אליהו ברוכי: לא כרגע.

יצחק כהן: גם, גם.

אליהו ברוכי: כואב לומר זאת – ואני גם יודע שאנשים שרחוקים מהנתונים מתקשים לקבל זאת: החתונות הן מוקד הדבקה נפיץ.

אליהו ברוכי: כן, דווקא בגלל השמחה, בגלל החום והאהבה שישנם ברגעים המרגשים האלה, הנגיף הופך להיות חלק מהחגיגה.

אליהו ברוכי: רק הבוקר ראינו מכתב של רבותינו, רשימה מכובדת של 25 ראשי ישיבות, שבו הם מבקשים להימנע ככל הניתן מחתונות המוניות כדי שחלילה לא נגיע שוב למצב של ביטול תורה.

אליהו ברוכי: אבל עדיין, עדיין ברור שלנו כמחוקקים יש אפשרות להקל במשהו על ההתמודדות של בעלי השמחה.

אליהו ברוכי: במשפחות רוצים לשמור על הכללים אבל הם מצפים ומתחננים שנעשה הכול כדי לבחון כל הקלה, או יותר נכון הגדרה בהתמודדות שלהם.

אליהו ברוכי: בנושא הרגיש הזה אי-אפשר להחליט באופן גורף.

אליהו ברוכי: צריך להיכנס לאותיות הקטנות ולמצוא שביל מיוחד שדרכו יוכלו החתן והכלה לצעוד בשמחה אל חופתם.

אליהו ברוכי: אסיים בהלצה קטנה: מסתבר שאנחנו קרובים לבחירות יותר מתמיד.

אליהו ברוכי: חז"ל אומרים: כל המשמח חתן וכלה זוכה לחמישה קולות.

אליהו ברוכי: היום, יותר מתמיד, כדאי לכולנו להירתם לנושא החשוב הזה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: חברות וחברי הכנסת, אני רוצה ראשית להתייחס לדברים ששמעתי פה.

יואב קיש: קודם כול חשוב לי לומר, והדבר הזה גורף לא רק בנושא חתונות: אין אף אחד במשרד הבריאות שיש לו בעיה עם חתונות.

יואב קיש: חבר הכנסת סמוטריץ', אנחנו לא נגד חתונות, אנחנו לא נגד חדרי כושר, אנחנו לא נגד מסעדות, אנחנו לא נגד טיסות.

יואב קיש: יש הרבה דברים שאנחנו אוהבים ורוצים, וכולנו מתפללים שנוכל לחזור להתנהלות במינימום של מגבלות.

יואב קיש: חד וחלק.

יואב קיש: יותר מזה, ויש פה עוד אמירה שנאמרה והיא גם לא מדויקת – אף אחד לא אוסר ביצוע חתונות.

יואב קיש: האמירה שאמרת, שיש ציבורים שאין להם בעיה לא להתחתן, כן להתחתן – מי שרוצה להתחתן יכול, וכדאי, ואני מברך על כך, שיתחתנו.

יואב קיש: מה אוסרים?

יואב קיש: התקהלות, ויש מגבלת אנשים.

יואב קיש: נכון, 20 איש, 20 איש בחוץ.

יואב קיש: אבל אם אתה רוצה להתחתן, אתה יכול.

יואב קיש: אז בואו נתחיל מזה שאתם מבקשים בפנייה הזאת, באופן לגיטימי – זה לא על ביטול איסור החתונות, כי ברוך השם אפשר להתחתן – – –

יבגני סובה: – – –

יואב קיש: נכון, אני מודה, גם הם יכולים להתחתן אבל לא תחת הרבנות בארץ ישראל.

יבגני סובה: כי אין טיסות, לא מכניסים אותם.

יואב קיש: בסדר, ואז יש מדינות אדומות, ירוקות – יוון הייתה ירוקה.

יואב קיש: אבל אני מתייחס למדינת ישראל, אני מודה שאני כרגע ממוקד באירוע הזה.

יואב קיש: אז המסר הוא פשוט: וחס וחלילה שלא ישתמע מדברי מי מהדוברים שבמשרד הבריאות אוסרים חתונות.

יואב קיש: ממש לא, מאוד שמחים ומברכים על כך.

יואב קיש: אנחנו אוסרים התקהלויות.

יואב קיש: עכשיו, צריך להבין מדוע חתונה נחשבת לאירוע – באמת, אני חושב שבטבלה שהייתה ביציאה מהסגר, חתונה הייתה בסוף שרשרת המזון.

יואב קיש: הדינמיקה היא דינמיקה שמייצרת הדבקות.

יואב קיש: אם אני הולך להופעה או לקונצרט או לכל מקום כזה – אין לי שום קשר למי שיושב שני מטר לידי, בהפרדה.

יואב קיש: נחמד שהוא שם, או לא שם, זה לא כל כך מעניין ואולי אם הוא עושה רעש הוא יכול להפריע.

יואב קיש: אבל בחתונה, זה הדוד של אח שלי או הדוד של סבא, של אבא, ואני רוצה להתחבק ולהתנשק אתו.

יואב קיש: ואני יושב ואוכל והוא אוכל, ואחרי זה רוקדים – אני יכול להקריא לכם – מתחבקים, מתנשקים, אוכלים ביחד, שמחים.

בצלאל סמוטריץ': שיהיה שוטר.

יואב קיש: אז השוטר לא ימנע את זה, ואני אגיד לך – אתה יודע, יכול להיות שהוא אולי ימנע את זה ב-x אחוזים אבל יש הרבה מאוד מקומות שלא, ואני אתן לך דוגמאות.

בצלאל סמוטריץ': לא, גם אני – – –

יואב קיש: אנחנו מכירים בעולם – אז רק שנייה, אני אתייחס גם לזה.

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: חבר הכנסת בוסו.

בצלאל סמוטריץ': הקניונים – – –

יואב קיש: חבר הכנסת בוסו, אנחנו מכירים בעולם אירועים רבים, וגם בישראל, כמובן.

יואב קיש: הדבר הבסיסי שלנו בצמצום הפצת המחלה זה שילוב עטיית מסכות וריחוק חברתי.

יואב קיש: חתונות ואירועים הם מטיבם – –

יבגני סובה: – – –

יואב קיש: – – התקהלויות רבות משתתפים – על זה דיברנו, אני לא רוצה להאריך.

יואב קיש: יש לנו מעל 1,000 מקרי הדבקה באירועים וכנסים, ומתוך כמויות האירועים שאנחנו מכירים זה אחוז מאוד מאוד גבוה.

יואב קיש: עוד דבר, ישראל היום נמצאת בתחילת עלייה נוספת בתחלואה, אנחנו רואים את זה.

יואב קיש: מספר החולים היומיים חצה את רף ה-1,000, מקדם ההכפלה מעל 1, אחוז המאומתים גם עולה.

יואב קיש: כל פתיחה – אתה יודע, אני אפילו לא מדבר על ענף האירועים והחתונות; כל פתיחה היום היא הטלת שמן למדורה, עלייה חדה בתחלואה ומעגל שמזין את עצמו.

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: עכשיו, אני אגיד לך לגבי האירועים שלא לפי ההנחיות.

בצלאל סמוטריץ': יואב, פתחנו קניונים, נכון?

יואב קיש: לא פתחנו קניונים, ואם אתה שואל אותי אז לא צריך לפתוח קניונים.

יואב קיש: בסדר?

בצלאל סמוטריץ': רק שנייה – פתחו, נכון?

יואב קיש: לא פתחו.

יואב קיש: לא פתחו, פיילוט.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': כי הבינו שעם כל הכבוד לבריאות, וזה מסוכן, אין מה לעשות, יש כלכלה, יש פרנסה ואין ברירה, צריך לאזן.

בצלאל סמוטריץ': מנסים בפיילוט לייצר איזון, ואותו דבר עשו עם האי הירוק באילת.

יואב קיש: אתה יודע איפה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': אם הערך הזה של חתונה, במינימום נורמלי – אני מסכים איתך, אין איסור, אנחנו לא יוונים, חס וחלילה, אבל אם חתונה הייתה ערך חשוב, אז במסגרת ניהול הסיכונים, עוד פעם, עם פונקציות מסוימות ועם שוטר – –

יואב קיש: אבל אני אגיד לך איפה ההבדל בין חתונה לקניונים.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: חתונה יותר חשובה מקניונים, אני אומר לך.

יואב קיש: לא החתונה, האיסור עצמו – השותפות והשמחה בחתונה יותר חשובים לי מקניונים.

בצלאל סמוטריץ': אז למה זה לא?

יואב קיש: כי רמת הסיכון היא לאין ערוך הרבה יותר גבוהה.

בצלאל סמוטריץ': התמונות מהקניונים שהיו ביום שישי – תאמין לי, זה פי מיליון יותר מסוכן.

יואב קיש: ראשית, כן.

יואב קיש: בסוף, אותם אנשים, יכול להיות שהם קצת – – –

בצלאל סמוטריץ': נערים ונערות שהולכים יחד לקניון ומסתחבקים זה פי אלף – – –

יואב קיש: תקשיב, אלה לא תמונות טובות ושלא ישתמע שאני בא להגן עליהם.

יואב קיש: אנחנו רוצים לעשות פיילוט בדיוק בשביל למצוא את התמונות שיאפשרו לפתוח בלי הדבר הזה, אבל מתווה החתונה – ובדיוק דיברנו על זה לפני רגע – הרבה יותר מסוכן להדבקות מכל מתווה אחר שאנחנו מדברים עליו.

יואב קיש: אמרתי, ואני אחזור על זה עוד פעם: הקרבה, הרצון לייצר את המגע, האוכל, הריקודים – זה לא ללכת בקניון עם מסכה, גם אם אתה צפוף.

בצלאל סמוטריץ': אז אפשר בלי ריקודים, אפשר עם אוכל בנפרד, בקפסולות – – –

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: אני יכול לומר לך – תקשיב, אתה מכיר את עם ישראל.

יואב קיש: אני אתן לך דוגמה אבסורדית.

יואב קיש: אני חייב לספר לך אבסורד.

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: חבר הכנסת בוסו, אני מספר לך אבסורד לא מהמגזר שלך.

יואב קיש: בגל השני מי שילם מחיר מאוד כבד?

יואב קיש: המגזר הערבי.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: בגלל חתונות פיראטיות.

יואב קיש: אירוע מטורף שהוביל את המגזר, שבגל הראשון לא סבל מתחלואה – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: רגע, איזה ימנע את זה?

יואב קיש: אני אומר לך ההפך – הינה, הגיע חבר הכנסת אוסאמה סעדי והוא יגיד לך אם זה ימנע.

יואב קיש: אני אומר לך, אני התחלתי לספר – – –

אליהו ברוכי: אני רק שואל: המספר 20 הוא כזה קדוש?

יואב קיש: גם לזה אני אתייחס.

בצלאל סמוטריץ': הוא בנוי למשפחות – – –

אליהו ברוכי: בסדר, בוא נרד לפרקטיקה – המספר 20 הוא לא כזה קדוש.

יואב קיש: לא משנה.

יואב קיש: אני אגיד לך יותר מזה, חבר הכנסת ברוכי – – –

אליהו ברוכי: יואב, יואב – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: לא, תנו לי רגע להסביר לכם.

אליהו ברוכי: משפט, משפט.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה לדבר ואחרי זה, כשאני אסיים, אני אקשיב לכולם.

יואב קיש: אם לא, אני לא אקשיב לכולם ואני אלך.

יואב קיש: תחליטו מה אתם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': הוא צודק, הוא צודק, אחר כך תסביר.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: תנו לי לסיים את דבריי.

יואב קיש: קודם כול, שני דברים, ואז אני חוזר בחזרה.

יואב קיש: דבר אחד זה להתייחס למגזר, מה שהבטחתי, ואחרי זה המספר 20 ואחרי זה אני אסיים את דבריי ואז ננהל את השיח.

יואב קיש: אני חשבתי שאחרי המחיר הכבד שהמגזר הערבי שילם על תופעת החתונות הפיראטיות נגיע למצב שיש שם הפנמה שזה אירוע מסוכן, ולא יקרה.

יואב קיש: ואני אומר לכם שלצערי מה שאנחנו רואים עכשיו בתחלואה – אני יודע שעכשיו זה הופסק, עונת החתונות נגמרה, חבר הכנסת שחאדה, אבל עד הימים האלה הייתה עלייה בתחלואה, וזו תחלואה קשה וזו תמותה ומחיר מטורף במגזר הערבי, בגלל שהם מתחתנים פיראטית ומצפצפים על ההנחיות.

יואב קיש: אז אנחנו לא בסדר עם האכיפה, וצריך להקפיד, ועושים אכיפה – לא מספיק וקשה לתפוס.

יואב קיש: אבל אני שואל את עצמי איך ציבור שלם שנשרף – אתה יודע, זה כמו ילד קטן שהולך לחשמל, אסור לו לגעת.

יואב קיש: פעם אחת הוא חוטף מגע, נשרף ויודע לא לגעת.

יואב קיש: איך זה קורה פעם שנייה?

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: איך זה קורה שציבור שלם לא מקפיד על הנחיות, ובסוף מי נפטר?

יואב קיש: המבוגרים, הקשישים, סבא וסבתא.

אנטאנס שחאדה: – – – יש בעיה בחתונות.

יואב קיש: עכשיו, שלא ישתמע שאני משתלח בציבור הערבי.

יואב קיש: הם היום נבדקים והם מבינים את החשיבות.

יואב קיש: על דבר אחד הם לא הקפידו – על החתונות הפיראטיות, והמחיר שם הוא כבד.

יואב קיש: עכשיו אני הולך למספר 20 הקדוש – הוא לא קדוש.

יואב קיש: ח"י יותר קדוש מ-20, לא?

יואב קיש: אבל אני אגיד לך דבר אחד, ופה אני אומר לך, סמוטריץ': אתה מכיר את עם ישראל ואתם יכולים להתווכח איתי ולהגיד שאולי אני טועה – אם אני אפתח את זה לא ל-20, ל-40 – – –

בצלאל סמוטריץ': לשתי קפסולות – – – אבל שוטר – – –

יואב קיש: בצלאל, בצלאל.

יואב קיש: אני מבטיח לך שמה שיקרה אם אנחנו נגדיל את זה ולו בפסיק – כמות ההפרות תכפיל את עצמה באותו יחס.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: לא מסכים איתך.

יואב קיש: זה הניסיון שלנו.

בצלאל סמוטריץ': במתווה נורמלי אנשים יצייתו.

קריאות: – – –

יואב קיש: המתווה יאתגר אנשים, כי כשאתה תגדיל את זה לשתי קפסולות – –

אליהו ברוכי: רק תגיד לי מתי אני יכול לשאול את השאלה שלי.

יואב קיש: רק שנייה.

יואב קיש: – – אז מה עם הילדים של האחים והאחיות, האחיינים, מה איתם?

יואב קיש: הם לא צריכים להגיע?

יואב קיש: אז אני אומר לך שהקושי קיים.

יואב קיש: אני אומר לך ש-50% הפרות יהיו גם ככה, ואני לא רוצה לשחרר מקום שאני יודע שהוא הכי מסוכן, הוא עולה בחיים.

יואב קיש: אני מבין את הקושי, אבל אם אני אפתח פה, אני אגרום לתמותה ולתחלואה במדינת ישראל הרבה יותר ממה שיש היום.

יואב קיש: אני לא אעשה את זה, עם כמה שזה קשה.

אליהו ברוכי: אני יכול לשאול שאלה?

יואב קיש: וזו האחריות שלי בתפקיד שלי, ואני אומר לך עוד דבר – אם אתה היית במקומי, היית אומר אותו דבר.

יואב קיש: רק שנייה, אני רוצה להמשיך עם עוד כמה דברים אחרונים ואני מסיים ואקשיב לכל הדברים.

יואב קיש: אז אני אומר ככה: אני רוצה רק – חבר הכנסת ברוכי, אתה היושב-ראש, הבאת לי גם משהו מגדולים בתורה.

יואב קיש: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אני לא יודע אם קראת את זה – –

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: – – אבל אני אקריא את החלקים שאני רוצה להקריא.

יואב קיש: כל אחד הקריא את החלקים שהוא רוצה; אני אקריא מה שאני רוצה.

אליהו ברוכי: חס וחלילה.

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: הוא מתחיל במשפט שנקרא: "חובת הזהירות בעת הזאת".

יואב קיש: חתומים פה 26 רבנים בהובלה של הרב פוברסקי, ראש ישיבת פוניבז' מבני ברק.

יואב קיש: הוא מברך על כך שמוסדות התורה פתוחים, וקול התורה נשמע ברמה.

יואב קיש: הוא אומר: "צריכים אנו לזהירות כדי שלא יחזור ויתפשט החולי – – – ויגרום לביטול תורה, ועל כן מוטל על בעלי השמחות לדאוג לערוך את השמחה בצמצום משתתפים ובאופן זהיר למעט ככל האפשר את הסכנה, ולהישמע להנחיות הרופאים שהוסמכו לכך.

יואב קיש: בברכת התורה".

יואב קיש: זאת אומרת, קודם כול אני מחזק את כל המסר שעובר לציבור, ובכוונה בחרתי גם להקריא את זה מעל הבמה הזאת, כדי שהמסר יהיה ברור.

יואב קיש: אני חושב שאנשים מבינים היום את הסכנה שגלומה באותם אירועים משמחים.

יואב קיש: זה אבסורד – המקום הכי שמח שבו אנחנו רוצים להיות – אנחנו נחשפים בו בצורה הכי מסוכנת למגפה.

יואב קיש: ואנחנו יודעים איזה מחיר זה יכול להיות.

יואב קיש: אז יש פה מחיר של אי-לימוד תורה וסגירת מוסדות התורה, ואני אומר לכם שיש פה גם פיקוח נפש.

יואב קיש: בעניין הזה אנחנו לא חלוקים.

יואב קיש: כשאני בדילמה אם עכשיו מייצרים מתווה – תראו, שאלת אותי על הניסיון שלי בעניין הזה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

יואב קיש: תו סגול כמו של הקניונים הגדרנו, ויש תו סגול לחדרי כושר.

יואב קיש: זה כאילו מתווה שמקטין סיכון באופן משמעותי.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: הוא מייצר מתווה בטוח.

יואב קיש: לצורך העניין, תו סגול לחתונות יוצר איזשהו מתווה שמקטין תחלואה.

יואב קיש: אבל מה קורה במציאות עם אותו מתווה?

יואב קיש: א.

יואב קיש: יש הפרות; ב.

יואב קיש: אנשים שוכחים ולא מקפידים.

יואב קיש: זה לא שעכשיו כל חדרי הכושר, אם אני פותח אותם בתו סגול, יתנהלו בצורה שלא תייצר תחלואה.

יואב קיש: חלק כן.

יואב קיש: לצערי, אפילו הרוב, ואפילו אנשים, כשאנחנו יודעים שיש לנו תו סגול מאוד פשוט – לא מקפידים, וככה נדבקים.

יואב קיש: לכן זאת מלכודת לייצר תו סגול גם לחתונות, אני אומר לך שוב – יש לנו רגישות יתר במקרה של חתונה כי הוכח מעל לכל ספק שזה המתאר הכי מידבק שקיים.

יואב קיש: אני אסיים במילה אחרונה ובזה אגמור: מצד שני – ופה אני נכנס לנושא שאני לא יודע אם דיברתם עליו אבל שמעתי אותו, כי אכן דיברנו על הקושי של המשפחה; הקושי השני הוא של בעלי האולמות וגני האירועים.

יואב קיש: זאת אומרת, הענף הזה נפגע וימשיך להיפגע, כנראה, עד שנשיג את החיסונים – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: – – חייבים לתת כסף ונותנים כסף.

יואב קיש: גם פה יש אירוע, למה?

יואב קיש: כי מי שהיה צדיק ועבד כחוק ושילם מס והצהיר מקבל היום פיצוי טוב, אבל מי שעשה כל מיני דברים פחות כשרים סובל היום, הוא לא מקבל את הפיצוי.

יואב קיש: אז יש פה טרייד-אוף.

יואב קיש: אני לא איכנס עכשיו למשמעות אבל אני אומר בצורה ברורה: ברמה הכלכלית זה בין הענפים שנפגעו הכי קשה.

יואב קיש: יש עוד כמה כאלה: גם התעופה, ההופעות.

יואב קיש: צריך לפצות ולדאוג שאותם אנשים – ופה ערבות הדדית צריכה לבוא לידי ביטוי.

יואב קיש: האירוע עצמו וכל המגבלה למה אנחנו מצמצמים אותו עד כדי כך – הסיבה המרכזית היא שמבחינה בריאותית זה האירוע הכי מסוכן שאפשר לחשוב עליו.

יואב קיש: עכשיו אני – בשמחה, תנהל את זה.

יואב קיש: ניתן ליושב-ראש את הזכות.

אליהו ברוכי: בצלאל, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אין ויכוח שהוא האירוע הכי מסוכן מבחינת הדבקה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שדווקא לכן צריך מאוד להיזהר מלייצר מצב שאתה גוזר על הציבור גזרה שהוא לא יכול לעמוד בה, ואז בלי פיקוח אתה מקבל הרבה יותר תחלואה.

בצלאל סמוטריץ': הטענה שלי היא שאם יהיה מתווה הגיוני של תו סגול, בלי ריקודים, קפסולות, ושוטר, כמו שאמרתי, שאני שוכר והוא מלווה אותי מההתחלה ועד הסוף ואני גם לא אריב איתו במכות וכו' – המציאות תהיה שתקבל פחות אירועים שהם לא מפוקחים ואז נגררים למקומות האלה שבהם יש הדבקה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': זאת נקודה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': נקודה שנייה, זה כמו שאמרתי – גם אתה אמרת שכל המודלים לא עובדים מאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': למרות זאת, בדברים שחשובים לך אתה לוקח את הסיכון הזה.

בצלאל סמוטריץ': אתה אומר שמי שעשה בדיקה לפני 72 שעות יכול להיכנס לאילת, אבל אם בשלושת הימים האלה הוא פגש אלף איש?

בצלאל סמוטריץ': אתה מנהל סיכונים.

בצלאל סמוטריץ': אותו דבר, אם בחתונה של קצת השתתפות משפחתית – נלך על פונקציות: משפחה גרעינית, הורים, אבל גם במשפחות כמו שלנו, שיש עשרה אחים, ואי-אפשר – –

אליהו ברוכי: ברוך השם.

בצלאל סמוטריץ': – – אז יהיו 30–40 איש בשתי קפסולות, בלי ריקודים, בלי הכול.

בצלאל סמוטריץ': אתה תקבל הרבה פחות הדבקה.

בצלאל סמוטריץ': אני רואה אצלנו שגם אנשים שהם מאוד שומרי חוק לא מסוגלים לעמוד בזה בסוף, לא יכולים.

בצלאל סמוטריץ': אז עושים, וברגע שעושים מזייפים יותר ואתה מקבל יותר הדבקות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתמודדים עכשיו באירוע מטורף – – –

יואב קיש: אני אשאל אותך שאלה.

יואב קיש: אני אגיד לך שני דברים: ראשית, אנחנו כמובן מדברים רק על משפחות גרעיניות.

יואב קיש: יש מגוון גילים ואז יוצא שחלקם נשואים וחלקם עם ילדים.

יואב קיש: אז מה קורה אם יבואו עם בני זוג, עם הילדים?

יואב קיש: אתה מייצר אירוע שמגדיל את עצמו.

בצלאל סמוטריץ': קפסולות נפרדות לחלוטין.

יואב קיש: זה לא עובד, אני מכיר את זה, האין-ריקודים, האין-אוכל, הקפסולות.

יואב קיש: אני אומר לך, חבר הכנסת סמוטריץ', עם כל הצער והכאב: זה לא אמיתי, זה לא עובד.

יואב קיש: אני אומר לך, אנחנו ראינו את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא ראית.

בצלאל סמוטריץ': ראית בלי פיקוח מסודר.

יואב קיש: ראינו עם פיקוח – –

בצלאל סמוטריץ': תייצר פיקוח – – –

יואב קיש: – – וממונה קורונה היה באולמות.

יואב קיש: אמרו שאין ריקודים והיו ריקודים בכל המקומות כמעט.

יואב קיש: אתה ראית התקהלויות, ואנשים גם בשירותים, ואין דבר כזה קפסולות – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – בדיקה 72 שעות – – –

יואב קיש: תכף לגבי הבדיקות.

יואב קיש: והחתן והכלה עוברים מצד לצד ואז מערבבים את הקפסולות, ואבא של החתן עובר, ואנשים עוברים בין הקפסולות.

יואב קיש: בוא תהיה איתי אמין, לפחות, ותודה שאין הפרדת קפסולות בחתונה.

בצלאל סמוטריץ': 90% אתה יכול, לא 100%.

יואב קיש: אז אני אומר לך שלא.

יואב קיש: הדבר היחיד שאני יכול לומר לך, וזה מתווה שנבחן, זה השימוש בבדיקות ככלי מרכזי לאשר, לא רק חתונות, אלא בכלל מגוון – ובטח חתונות.

יואב קיש: זה משהו שאנחנו בוחנים.

יואב קיש: גם פה יש חיסרון וסיכון מסוים.

יואב קיש: הבדיקות תופסות כ-80% מהאנשים.

יואב קיש: ובסוף, האירוע, אם יבואו אליו – הרי אחת הבעיות שהיו לנו באילת, ודרך אגב, אילת הייתה מודל שאני גאה להיות מי שהוביל אותו.

יואב קיש: אני לא היחיד שהשלים אותו אבל הייתי הראשון שהרים את הדגל לקחת אותו, ובאמת הצד השני זה להציל את העיר אילת מקריסה מוחלטת.

יואב קיש: אבל אמרנו שנחמיץ תחלואה נכנסת.

יואב קיש: אחד החששות שהיו במשרד אצל אנשי המקצוע, שהביטחון המשקר הזה – משקר בקו"ף ומשכר בכ"ף – יגרום לכך שאנשים בבתי מלון לא יקפידו, ואז איפה התו הסגול?

יואב קיש: אנחנו נמצאים באירועים האלה.

יואב קיש: אנשים חושבים שכולם בדוקים והכול בסדר.

יואב קיש: זה לא המצב – – –

אוריאל בוסו: – – –

יואב קיש: דיברתי על הסיכון.

יואב קיש: עוד פעם – חבל שברחת – –

אוריאל בוסו: אני מסכים איתך, ובסוף – – –

יואב קיש: – – זה לא קשור ללובי ולא קשור למתווה.

בצלאל סמוטריץ': בשביל אילת לקחת סיכון.

יואב קיש: נכון, לקחתי סיכון.

יואב קיש: אני אומר שוב: בשילוב של בדיקות ועם הפנמה של הציבור שאי-אפשר להתנהג כאילו: עכשיו נבדקנו אז נתחבק, נתנשק ונרקוד.

יואב קיש: מזה אנחנו חוששים.

יואב קיש: מילא, במלון יש לך בעל מלון ויש פיקוח; בחתונות ובאירועים אתה לא תוכל לפקח על זה.

יואב קיש: ואז החשש הגדול הוא שרצינו לתקן ויצאנו מקלקלים.

יואב קיש: אני אומר לך בכנות, זה מה שראינו מהניסיון שלנו.

יואב קיש: אני מבין את הבעיה.

יואב קיש: יש פה עוד חבר, חבר כנסת יעקב אשר, שהרבה זמן בעניין הזה, ואני בשיח קשה איתו.

יואב קיש: אנחנו חברים; הוא מוביל עמדה מסוימת, אני מוביל עמדה אחרת, שהיא הרבה יותר שמרנית – – –

בצלאל סמוטריץ': תחילו ריבונות ביו"ש ונוותר לכם.

בצלאל סמוטריץ': נו, יאללה.

יואב קיש: אני מוכן.

יואב קיש: על ריבונות ביו"ש אני מוכן עכשיו להתפשר.

אליהו ברוכי: לפני הצבעה יש עמדה נוספת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה.

יבגני סובה: אדוני סגן השר, אתה דיברת על הבדיקות המהירות – – –

אליהו ברוכי: בצלאל, אתה לא נשאר להצבעה?

יבגני סובה: אני לא יודע אם אתה – – – המכשירים המהירים האלה שעושים בדיקות.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יבגני סובה: שנייה, רגע, שנייה.

אליהו ברוכי: סליחה, בבקשה.

יבגני סובה: מה שאני אומר זה שתעשיית החתונות וקיום האירועים זה לא רק זוגות שרוצים להתחתן.

יבגני סובה: זה גם איפור, זה גם אוכל, זה גם שמלות, זה גם כל התעשייה.

אוריאל בוסו: זה מערך שלם.

יבגני סובה: רגע, שנייה, אני איתך פה.

יבגני סובה: כשאתה נותן תקווה לא רק לזוגות, אלא לענף שלם – הם רוצים לשמוע ממך כסגן השר על האור בקצה המנהרה.

יבגני סובה: לא למה לא – תגיד למה כן.

יבגני סובה: אני אתן לך הצעה לייעול – –

אוסאמה סעדי: מה זה, הצעה נוספת?

יבגני סובה: – – תעביר את הבדיקות המהירות לבעלי האולמות.

יבגני סובה: ואז בבדיקות המהירות – – –

יואב קיש: אז אני הסברתי מדוע במקרה הזה הבדיקות – – –

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר, אז תן לי להמשיך.

יואב קיש: רגע, לא, לא, תן לי לענות לו.

אליהו ברוכי: שנייה, הוא יענה רגע אחד.

יואב קיש: אני אומר ככה: ראשית, דיברתי פה על הבדיקות ואמרתי למה החשש שזה לא מתאים: שוב, בגלל המתאר רב הסיכון.

יואב קיש: אבל לשאלה שלך – זה לא רק בעלי האולמות, זה ענף שלם.

יואב קיש: והתקווה היחידה – אני יכול להסתכל עליו היום בעיניים ולהגיד לו, ואני תמיד אומר לו את האמת, כרגע אני לא רואה שום סיכוי לפתוח אותם, זה לא יגיע; המקום היחידי, זה יגיע כשייכנסו החיסונים, בעזרת השם, בחודשים הקרובים.

יואב קיש: כשיהיו חיסונים אנחנו נהיה במציאות אחרת.

יואב קיש: אני מאמין שנוכל להתקדם גם לענף הזה.

יבגני סובה: אנשים נכנסים לסופר – – –

יואב קיש: כרגע, במציאות, כשאנחנו בתחלואה עולה, כשכל פתיחה, כל מהלך – עזוב אותך חתונות, שזה אירוע סופר מסוכן, אני מדבר איתך על קמעונאות, שעושים פיילוט.

יואב קיש: אני אומר לך שאחרי הפיילוט, גם אם הוא יהיה מוצלח, אני אמליץ לא לפתוח את הקמעונאות.

יואב קיש: זה לא הזמן.

יואב קיש: זה לא הזמן.

יואב קיש: לשאלה אם להיות הוגן עם אותם אנשים, אני מאמין, בעזרת השם, שחיסונים יגיעו לפה בחודשים הקרובים, ואחרי שאנחנו נראה שרוב העם חוסן – בואו נגיד אוכלוסיית הסיכון – אני מאמין שנוכל ללכת למהלכים הרבה יותר משמעותיים בפתיחה.

אליהו ברוכי: לפני הצבעה, עמדה נוספת של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר – למעשה, אתה לא נותן שום בשורה.

אוסאמה סעדי: להפך, אתה בא ואומר: עד שלא נקבל חיסונים ולא יהיו חיסונים, כל העסקים האלה, אם זה חתונות וכל התעשייה מסביב, מסעדות – אתה יודע, פונות אלינו מסעדות, הן על סף קריסה.

אוסאמה סעדי: מה אתה רוצה מהן?

אוסאמה סעדי: קרסו, קרסו.

אוסאמה סעדי: אתה נותן להם פיצוי, במקרה הטוב זה כמה אלפי שקלים בודדים, שזה בקושי – מכסה אולי חלק שולי מההוצאות שלהם.

אוסאמה סעדי: מה אתה רוצה שיעשו?

אוסאמה סעדי: איזה פתרון אתה נותן, איזו תקווה?

אוסאמה סעדי: אתה אומר להם: חכו עד שנביא חיסון?

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אפשר לענות?

אוסאמה סעדי: משפט אחרון, כבוד סגן השר.

אוסאמה סעדי: למה במסעדה שהשטח שלה הוא 100 מטר, 200 מטר, אי- אפשר להכניס 20 איש, ושיתחלפו?

אוסאמה סעדי: למה אפשר מסעדות בתוך בתי מלון, והמסעדות האלה – אי-אפשר?

אוסאמה סעדי: אני באמת לא מבין, ולכן אין אמון, ולכן אני מציע להעביר את זה לדיון בוועדת הכספים.

יבגני סובה: ועדת הפנים, בבקשה.

יבגני סובה: אני מבקש את ועדת הפנים.

יצחק כהן: ועדת האתיקה.

יבגני סובה: אז הינה, בבקשה, ועדת הכנסת תדון, איזו ועדה.

אליהו ברוכי: סגן השר משיב, בבקשה.

יואב קיש: חבר הכנסת סעדי, חבל שלא היית בפתיחת דבריי – לא שאני חס וחלילה מזלזל במסעדות, אבל אני התייחסתי גם לחדרי הכושר, גם לבתי המלון, גם לתעופה.

יואב קיש: יש הרבה מאוד גורמים שפונים ובאים ואומרים: למה לא.

יואב קיש: אני מסכים איתך, הלוואי שהייתי יכול להגיד כן לכולם.

יואב קיש: דיברנו על החתונות, ובוודאי גם על המסעדות, ויש גורמים נוספים.

יואב קיש: אבל צריך להפריד בין המקומות שבהם יש סיכון, באמת סיכון משמעותי להתפתחות התחלואה, לבין מקומות יחסית בטוחים.

יואב קיש: דרך אגב – – –

אוסאמה סעדי: מה ההבדל בין מסעדה רגילה – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה, הקשבנו לך.

אליהו ברוכי: סגן השר הקשיב לך.

יואב קיש: ההבדל הוא פשוט: יש הרבה מתארים שהולכים עם הדבר הזה על הפנים, ויש מתארים שמורידים את זה.

יואב קיש: וברגע שהורדת את זה, הסיכון עולה, חד וחלק.

יואב קיש: אני מניח שעם זה אתה מסכים איתי.

יואב קיש: ולכן כשזה קשור לאוכל זה אירוע אחר ברמת הסיכון.

יואב קיש: ולכן מסעדות היום עובדות היום רק ב-take away, ואני מזכיר לך שזה עבר שלב-שלב.

יואב קיש: אבל, בסופו של דבר, אני חוזר ואומר, אתם שמעתם בעצמכם, וחבר הכנסת סעדי נתן דוגמה מצוינת לדילמות ולקשיים: אנחנו באירוע שבו התחלואה עולה.

יואב קיש: אי-אפשר לפתוח עכשיו לא מסעדות, לא בתי מלון ולא חדרי כושר, שום דבר.

יואב קיש: אני אומר לך, גם קמעונאות.

יואב קיש: אני אומר לכם, מי שחושב שבתקופה הזו נכון לפתוח את הקניונים – טעות קשה.

יואב קיש: יותר מזה, אם אתה שואל אותי על צעדים אחורה, כן, צריך לקחת צעדים אחורה.

יואב קיש: וזה אומר לסגור, לסגור דברים שפתחנו – אם זה ביג ואולי דברים אחרים.

יואב קיש: אנחנו צריכים לבחון איך אנחנו מורידים את התחלואה בימים אלו, חד וחלק, אחרת ברור לכולם לאיזה נתיב זה הולך.

יואב קיש: מה האופק?

יואב קיש: קודם כול באותם תחומים שבהם אנחנו מונעים את הפעילות צריך לפצות, ולפצות כספית, ולדאוג שאותם אנשים יקבלו כסף.

יואב קיש: ואם זה לא קורה, זה לא בסדר.

יואב קיש: אני אומר לך, חד וחלק: צריך לדאוג שאותם אנשים שעכשיו אנחנו אומרים להם שיהיו סגורים יקבלו פיצוי.

יואב קיש: וזה באחריות הממשלה – אומנם לא המשרד שלי, אבל זה באחריות הממשלה.

יואב קיש: והאופק?

יואב קיש: כן, האופק זה חיסונים.

יואב קיש: אולי לא נעים לך לשמוע את זה, אבל מדינת ישראל, בזכות משרד הבריאות, שר הבריאות וראש הממשלה, במאמץ מאוד קשה, במקום הראשון בקבלת חיסונים בעולם המערבי.

יואב קיש: יחד עם ארצות הברית ומערב אירופה אנחנו נראה פה כבר בינואר, בעזרת השם – אחרי שזה יעבור ב-FDA יתחילו לחסן.

יואב קיש: ואני מאמין שבמהלך החודשים הקרובים נגיע למצב שנוכל לשנות את המציאות בזכות העבודה וההצלחה של משרד הבריאות ושל ראש הממשלה.

יואב קיש: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה, להעביר את זה לדיון בוועדת – איזה ועדה אתה רוצה?

יבגני סובה: אני מבקש – – –

אליהו ברוכי: אתה רוצה הפנים – – –

קריאה: חוקה.

אליהו ברוכי: ועדת חוקה.

אליהו ברוכי: אז אין הסכמה, וההצעה תעבור לדיון בוועדת הכנסת, ושם יחליטו לאיזו ועדה להעביר את ההצעה.

עוזי דיין: – – – ביציע אני מסכים עם כל מילה שנאמרה.

עוזי דיין: לא הדמוקרטיה בסכנה, לא החתונות בסכנה – הבריאות שלנו.

עוזי דיין: תודה.

אליהו ברוכי: יש סדר לדברים, חבר הכנסת עוזי דיין.

אליהו ברוכי: עמדה מהצד אפשר דקה, אם מבקשים מראש.

אליהו ברוכי: תודה.

אליהו ברוכי: נעבור להצעה לסדר-היום הבאה.

אליהו ברוכי: הצעה לסדר-יום – ועדת הכנסת?

אליהו ברוכי: אז אנחנו מצביעים להעביר את זה לדיון בוועדת הכנסת – הצבעה, בבקשה – והיא תקבע לאיזו ועדה להעביר.

אליהו ברוכי: אני אוסיף את חבר הכנסת יבגני סובה, מתן כהנא ואוסאמה.

אליהו ברוכי: איך?

אוסאמה סעדי: אוסאמה סעדי.

אליהו ברוכי: אוסאמה, כן.

אליהו ברוכי: איך השם שלך?

ג'אבר עסאקלה: ג'אבר.

אוסאמה סעדי: ג'אבר עסאקלה.

אוסאמה סעדי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, חברת הכנסת היבה יזבק, חבר הכנסת איציק כהן, חבר הכנסת הרב אוריאל בוסו, חברת הכנסת קרן – אה, איציק הצביע.

אליהו ברוכי: אז יש לנו עוד שמונה, ואני – תשעה, ועוד שלושה באלקטרוני, שזה בסך הכול תשעה.

אליהו ברוכי: בסך הכול יש לנו תשעה בעד להעביר את זה לדיון בוועדת הכנסת, ושם יחליטו לאיזו ועדה להעביר את הדיון בהצעה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: << הלסי >> פתרון לתשלום ימי בידוד לעצמאים << הלסי >>

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים לדיון בהצעות לסדר-היום בנושא: פתרון לתשלום ימי בידוד לעצמאים, שמספרן 2235, 2245 ו-2282.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמו בכל דבר שקשור לקורונה, גם בתחום ימי הבידוד התנהלה הממשלה בדרך של כיבוי שרפות, ללא מדיניות ברורה, ותוך הפלת נטל אין-סופי על העובדים ועל המעסיקים, וכמובן על האזרח הקטן.

היבה יזבק: כמו בכל עניין במשבר הזה, גם לאחר שנעשתה עבודה מעמיקה לכאורה, עדיין נותרו ציבורים שלמים ללא כל מענה.

היבה יזבק: עוד ב-13 במרץ, ממש בתחילת המשבר, פניתי במכתב למי שהיה אז שר האוצר משה כחלון ודרשתי פתרון לבעיית העצמאים, שאף אחד לא מכסה את העלויות של ימי הבידוד שלהם.

היבה יזבק: אז עוד היינו במצב הרבה פחות גרוע ועם הרבה פחות בידודים וחולים, אבל גם אז היה ברור שיש כאן עניין משמעותי: בעוד ששכירים הנמצאים בבידוד קיבלו ימי מחלה באמצעות תעודת מחלה גורפת, לעצמאים, מהיום הראשון, לא הייתה כל אפשרות לקבל ימי מחלה או פיצוי כספי כלשהו על אובדן העבודה.

היבה יזבק: המכתב הזה, כמובן, לא זכה למענה כראוי ושר האוצר התחלף מאז, אבל מה שלא השתנה מספיק זה מדיניות הממשלה כלפי העצמאים ובעלי העסקים במשבר.

היבה יזבק: עד שמגיעים לטפל בהם, זה כבר מעט מדי ומאוחר מדי.

היבה יזבק: שמעתי כמה פעמים את הנימוק, הלא-הגיוני בכלל, שרוב העצמאים גם ככה עובדים מהבית, עובדים מהזום, בסקייפ, ולא צריכים להגיע בפועל ופיזית למשרד באופן שוטף.

היבה יזבק: לכולנו כבר ברור עכשיו שלא רק שהיקף העבודה של העצמאים נפגע אנושות במשבר הזה, אלא שלרבים מהם הימצאות בבידוד משמעה שיתוק טוטלי של העסק.

היבה יזבק: למה הם לא זכאים לדמי בידוד כמו שכירים?

היבה יזבק: אף אחד לא ידע לספק תשובה מספקת עד כה.

היבה יזבק: ב-1 בינואר 2020 היו רשומים במדינה כ-300,000 עצמאים ועצמאיות.

היבה יזבק: אלה מהווים כ-4% מהמבוטחים בביטוח לאומי.

היבה יזבק: בנוסף אליהם, יש עוד כ-50,000 איש שמתפרנסים הן כעצמאים והן כשכירים, כלומר בסך הכול מדובר על כ-330,000 איש שיש להם הכנסה כלשהי כעצמאים.

היבה יזבק: אבל אלה אנשים שמשלמים ביטוח לאומי ומיסים, כמו כל אזרח אחר במדינה, ועם זאת משאירים אותם לדאוג לעצמם.

היבה יזבק: גב כלכלי אין להם בבידוד.

היבה יזבק: לאחרונה אושר כאן לקריאה שנייה ושלישית מתווה של חבר הכנסת חיים כץ.

היבה יזבק: אני חברה בוועדת הרווחה, וגם שמחתי שמתווה זה אושר לגבי ימי הבידוד.

היבה יזבק: הוא קובע כי עובדים יישאו בעלות של יום אחד בלבד, ומעסיקים ייאלצו לשלם את דמי הבידוד לעובדים ולקבל החזר מהמדינה של כ-75% או 50%.

היבה יזבק: אנחנו כאן כדי לזעוק היום את זעקתם של כל אלה שנשכחו בדרך – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

היבה יזבק: – – העצמאים.

היבה יזבק: חייבים למצוא בדחיפות פתרון לסוגיה זו.

היבה יזבק: אף אחד כאן לא בחר במשבר הקורונה – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

היבה יזבק: – – אך הממשלה הזו בחרה היטב למי לדאוג ולמי פחות.

היבה יזבק: תודה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת היבה יזבק, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תשמעו רגע סיפור אמיתי שהגיע ללשכתי.

מתן כהנא: רינת פוטרה מעבודתה יחסית בתחילת המשבר כי היא עבדה בתחום התיירות בים המלח.

מתן כהנא: כדי להמשיך להתקיים ולעזור להוריה היא פתחה עסק קטן ועצמאי של אפיית עוגות, שהצליח בצורה יוצאת דופן.

מתן כהנא: אבל באחת הפעמים שבהן הייתה בסופרמרקט נחשפה לחולה מאומתת ונכנסה לבידוד.

מתן כהנא: המצב הזה הוביל את רינת להיות חסרת עבודה לחלוטין, משום שלא יכלה לספק לאנשים אוכל כשהיא צריכה להיות בבידוד.

מתן כהנא: אין לה הכנסה כלל, ולצערה גם לא להורים שלה.

מתן כהנא: כן, רבותיי, נכון לרגע זה היא לא מקבלת עזרה או החזר על ימי הבידוד שבהם שהתה בבית.

מתן כהנא: חברים, השתגענו.

מתן כהנא: איך זה הגיוני שעוד בתחילת פברואר הונפקה על ידי משרד הבריאות תעודת מחלה גורפת שלפיה עובד שכיר שנדרש להימצא בבידוד ייחשב כמי שנעדר מעבודתו עקב מחלה ויהיה זכאי לתשלום דמי המחלה הצבורים לזכותו, אבל עצמאים נשארו מאחור?

מתן כהנא: איך זה שהחודש אושר כאן בכנסת כי עובדים יישאו בעלות של יום עבודה אחד בלבד והמעסיקים ייאלצו לשלם את דמי הבידוד לעובדים ולקבל החזר חלקי מהמדינה, אבל עצמאים נשארו שוב מאחור?

מתן כהנא: איך זה שיש לנו כאן כבר כמעט שנה של קורונה אבל עובד עצמאי אשר נדרש לבידוד לא מפוצה ולא מקבל תשלום על הפסדי הכנסה שייגרמו לו בשל החובה להיכנס לבידוד?

מתן כהנא: אלה אנשים אשר מחויבים להוצאות תקורה, משכורות ועוד ועוד.

מתן כהנא: העצמאים, כרגיל, נותרו מאחור במהלך שלבים רבים של משבר הקורונה, וזה כבר הפך להפקרות.

מתן כהנא: הממשלה הזו ישנה על האף.

קרן ברק: על האף?

מתן כהנא: אנשים עומדים בתור לאוכל, גברתי היושבת-ראש, עסקים קורסים, חלומם מתרסק לנגד עיניהם – ואתם, הממשלה, זורקים להם מפעם לפעם כמה פרוטות במקום להסתכל להם בעיניים ולתת מענה לדבר הכי מתבקש:

מתן כהנא: שוויון כמו לכל עובד שכיר במשק.

מתן כהנא: אז או שתטפלו בהם או שתודו שנכשלתם ותלכו הביתה.

מתן כהנא: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חברת הכנסת מיכל שיר.

קרן ברק: נראה לי שזו פעם ראשונה, נכון, שאת נואמת ואני פה.

מיכל שיר סגמן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתם יודעים, 11 שנה הייתי עצמאית, עד שנבחרתי לכנסת, כמו גם חברתי כאן, היושבת-ראש חברת הכנסת קרן ברק.

מיכל שיר סגמן: כל השנים אמרתי, כמעסיקה, כעצמאית, שעסק מצליח למרות המדינה ולא בזכותה.

מיכל שיר סגמן: כך היה וכך נשאר.

מיכל שיר סגמן: עצמאי שחלילה יושב שבעה לא קיבל ולא מקבל כלום.

מיכל שיר סגמן: עצמאי שהתאשפז בבית חולים יכול רק להתפלל שהעסק שלו איכשהו ישרוד ויהיה לו ממה לחיות.

מיכל שיר סגמן: עצמאי שפשוט חלה בשפעת וצריך רגע אחד לשבת בבית – ואני לא מתחילה אפילו לדבר על יולדות ועל חופשת לידה ועל כל מה שכרוך בכך.

מיכל שיר סגמן: ואז הגיע משבר הקורונה.

מיכל שיר סגמן: פה עסקים בכלל מתמוטטים, עסקים של עצמאים.

מיכל שיר סגמן: חוסר טיפול, חוסר תשומת לב, אין ירידה לפרטים, הכול באיזה מיקרו-כלכלה, במקום להסתכל בהיגיון פשוט על התמונה הגדולה.

מיכל שיר סגמן: ועל זה, חבריי חברי הכנסת, משלמים אנשים, אנשים אמיתיים שצריכים לפרנס את עצמם ואת המשפחות שלהם.

מיכל שיר סגמן: ובנוסף לכל הצרות, עכשיו יש גם בידודים.

מיכל שיר סגמן: עכשיו, תגידו לי את האמת – באמת, אני באמת שואלת:

מיכל שיר סגמן: מה עצמאי אמור לעשות כשהוא נכנס לבידוד?

מיכל שיר סגמן: איך הוא אמור לפרנס את עצמו ואת המשפחה שלו, איך?

מיכל שיר סגמן: מהעננים בשמיים, לקבץ נדבות?

מיכל שיר סגמן: לא, רגע, גם זה אי-אפשר, כי יש סגרים, אסור להיות בחוץ, אחרת אולי איכשהו היה אפשר גם את זה לעשות.

מיכל שיר סגמן: זה מגזר מרוסק.

מיכל שיר סגמן: זה שיתוק מוחלט של העסקים.

מיכל שיר סגמן: אלה עסקים שאין להם ולא תהיה להם תקומה יותר.

מיכל שיר סגמן: אתם יודעים מה הם עושים?

מיכל שיר סגמן: הם לוקחים הלוואות.

מיכל שיר סגמן: קודם כול כי שיווקנו את ההלוואות פה בכנסת בצורה מאוד יעילה בחודשים האחרונים, עשינו שירות בלתי רגיל לכל נותני האשראי ושכנענו אנשים לקחת הלוואות.

מיכל שיר סגמן: איך הם יחזירו אותן?

מיכל שיר סגמן: ואללה, אלה הבעיות של אתמול, כרגע הצבענו על פיזור הכנסת, אז אתם יודעים, אולי זו לא תהיה הבעיה של הכנסת העשרים-ושלוש, אולי הכנסת העשרים-וארבע תיאלץ להתמודד עם איך הם הולכים להחזיר את ההלוואות האלה.

מיכל שיר סגמן: אבל נגיד.

מיכל שיר סגמן: ויש גם את השלב הזה שבו הם הפסיקו לקבל את ההלוואות, כי גברתי היושבת-ראש, את יודעת, באיזשהו שלב גם מפסיקים לתת לך הלוואות.

מיכל שיר סגמן: אם את עצמאית שנכנסת לבידוד וחלילה אולי ילדת על הדרך או חלילה קרה לך עוד משהו בחיים, דברים שקורים לכולנו – אין לך תקומה, נגמר.

מיכל שיר סגמן: אני לא מצליחה להבין איך מדינת ישראל מצליחה לזלזל בציבור כל כך גדול, כל כך רחב, של בני אדם, שאין להם זכויות בסיסיות.

מיכל שיר סגמן: כי אם עכשיו היינו מדברים על שכירים הרי האולם פה היה זועק ובוועדות הקירות היו זזים.

מיכל שיר סגמן: אבל כשמדובר על עצמאים – הוא בחר להיות עצמאי, מה את רוצה, זו בחירה שלו, אז לא צריך לדאוג לו, בטח שלא במשבר קורונה.

מיכל שיר סגמן: מבידוד לבידוד.

מיכל שיר סגמן: אז הלוואות הם כבר לא יכולים לקחת, אבל יש עלייה של יותר מ-50% בלקיחת הלוואות בשוק האפור.

מיכל שיר סגמן: מישהו פה צריך להתעורר ולקחת אחריות, להפסיק לדבר על פוליטיקה ולהתחיל להסתכל לאנשים האלה בעיניים, אלה בני אדם.

מיכל שיר סגמן: והמדינה שותקת.

מיכל שיר סגמן: שותקת.

מיכל שיר סגמן: כי חוץ מלתת פתרון עכשיו אין שום תשובה טובה מספיק עבור האנשים האלה שיושבים בבית וצופים בנו.

מיכל שיר סגמן: הם כבר לא מזילים דמעה, כי כבר נגמרו להם הדמעות.

מיכל שיר סגמן: כבר אין להם תקווה, כי מכל דיון – בוועדת כספים, בוועדת כלכלה, דיון במליאה, אמירה של שר כזה, אמירה של שר אחר – הם כבר מיואשים.

מיכל שיר סגמן: והם יודעים שהמדינה הולכת לבחירות, ואיך לומר, זה לא בדיוק מעודד אותם.

מיכל שיר סגמן: אז אני כאן כדי לבכות גם בשבילם, להילחם ולקוות שאולי, אולי, למען השם, מישהו יסתכל להם בעיניים ויגיד: יש לי פתרון, אני רואה אתכם.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חברת הכנסת שיר.

קרן ברק: הם גם לא רק רואים שהולכים לבחירות, הם גם רואים שהולכים אולי לסגר שלישי, והם ירצו להיות שכירים בפעם הבאה.

ג'אבר עסאקלה: – – – שהתנגדנו לזה כאן – – –

קרן ברק: זה כמו שפעם כולם רצו להיות עובדים בהסתדרות.

קרן ברק: נחזיר אותם לרצון ההוא, זה יהיה החלום הכי גדול, להיות שכיר בחברה ממשלתית.

קרן ברק: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן, שיש לו בשורות, אני חושבת.

קרן ברק: נכון?

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אכן שמעתי בקשב רב את הנואמים, את מתן, את יזבק, את שיר.

יצחק כהן: לומר לכם שיש לי תשובה או פתרון?

אוסאמה סעדי: אתה לא איש בשורה היום.

יצחק כהן: לא, רק יש לי תמונת מצב, מה קורה בדיוק, איך זה עובד.

יצחק כהן: שמענו את הנאומים הנרגשים, ואכן יש בהם תוכן, אבל ישנו שוני רב בין עצמאים לשכירים בצורת העבודה, יכולת ההשתכרות, ההפרשות, המיסוי ועוד.

יצחק כהן: בעוד אצל עובד שכיר קיימת למעסיק עלות העסקה שאינה כלולה בשכר שאותו רואה העובד בנטו, לדוגמה הפרשות לפנסיה, אצל העצמאי הכול מגולם בתוך מערכת ההכנסות–ההוצאות שלו.

יצחק כהן: כך גם עבור ימי מחלה: לעובד שכיר יש זכות למימוש ימי מחלה על ידי כך שהמעסיק משלם לו שכר עבור ימים אלה, אך לעובד העצמאי הדבר מגולם בתוך ההכנסה שלו.

יצחק כהן: נושא ימי הבידוד רק עושה שימוש במנגנון ימי המחלה, ולכן גם בהסדר שאושר בכנסת מנכים לעובד ימי מחלה בשהייתו בבידוד, ומאידך העצמאי זכאי למענקים שונים מהמדינה, התלויים בירידת המחזורים שלו, אשר נותנים מענה גם לפגיעה שנגרמת לו עקב בידוד.

יצחק כהן: במידה שאכן העצמאי לא יוכל לעבוד בזמן היותו בבידוד תהיה לו ירידה בהכנסות, אשר תביא אותו לקבלת מענק סוציאלי, מענק סיוע בעד הוצאות קבועות ופטור מארנונה.

יצחק כהן: יש הרבה הרבה הטבות שנותנים לעצמאים, לבעלי העסקים, ולא נותנים לשכירים.

יצחק כהן: זה ההבדל.

יצחק כהן: אלה שני סוגים של העסקה, שני סוגים של הפרשות, שני סוגים של טיפול בבעיות כמו מחלה, פנסיה וכו'.

יצחק כהן: אני מבין שהחברים רוצים להעביר את זה לוועדת – – –

אוסאמה סעדי: ועדת העבודה ורווחה.

היבה יזבק: הרווחה.

היבה יזבק: הרווחה.

יצחק כהן: העבודה והרווחה.

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק כהן: כן?

יצחק כהן: מה, מה הוא רוצה?

אוסאמה סעדי: – – –

קרן ברק: מה?

אוסאמה סעדי: עמדה נוספת.

קרן ברק: עמדה נוספת?

יצחק כהן: תפדל.

יצחק כהן: אתה בזבוז, אתה.

קרן ברק: מה הוא יכול היה להיות?

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אני – – –

קרן ברק: מה יכול היה להיות אחרת?

יצחק כהן: חבל שיבזבז את עצמו על – – –

אוסאמה סעדי: אני לא הייתי שני שרים ופתאום רק סגן שר.

יצחק כהן: אבל – – –

אוסאמה סעדי: נכון שיש הבדלים, יש הבדלים בין עצמאי לבין שכיר.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר:

אוסאמה סעדי: עצמאי שעובד כל הזמן ומשלם את המע"מ, ומשלם למס הכנסה, ומשלם לביטוח לאומי – –

קרן ברק: ביטוח לאומי.

אוסאמה סעדי: – – ומשלם ביטוח בריאות, ובסכומים – גם אני היית עצמאי ואני יודע מה זה, ואיזה סכומים משלמים.

אוסאמה סעדי: אבל גם אבטלה אין לו, עכשיו ימי בידוד אין לו, עכשיו העסק שלו סגור.

יצחק כהן: אבל יש לו, דקה.

יצחק כהן: יש לו – – –

אוסאמה סעדי: מה יש לו, מענקים?

יצחק כהן: לא, לא.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להגיד על מענקים.

אוסאמה סעדי: עכשיו דיברנו – – –

יצחק כהן: יש לו מה שאין לשכיר.

יצחק כהן: יש לו מענק סוציאלי.

יצחק כהן: יש לו החזר – – –

אוסאמה סעדי: איזה מענק?

אוסאמה סעדי: איזה מענק?

יצחק כהן: מענק הוצאות קבועות.

אוסאמה סעדי: זה בקושי מכסה – אולי את השכירות של העסק.

אוסאמה סעדי: עכשיו דיברנו – – –

יצחק כהן: יש לו פטור מארנונה.

אוסאמה סעדי: היית עכשיו, סגן השר – – –

יצחק כהן: אני לא אומר שאתה לא צודק.

אוסאמה סעדי: שנייה.

אוסאמה סעדי: היית עכשיו – – –

יצחק כהן: אני אומר לך מה יש לו שאין לשכיר.

יצחק כהן: לשכיר גם יש ביטוח לאומי, גם יש לו מס הכנסה.

יצחק כהן: ראס בן ענו הוא משלם.

יצחק כהן: אפילו אין לו זכות ערעור, ישר ניכוי במקור.

יצחק כהן: גם השכיר משלם וגם העצמאי משלם, אני מקווה.

ג'אבר עסאקלה: – – –

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, עכשיו דיברנו על אולמות, על מכוני כושר, על בעלי מסעדות.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, הסכומים שמקבלים, המענקים, אולי בסך הכול, כשאתם מדברים על מיליארד שקל – – –

יצחק כהן: אוסאמה, עצמאי זה לא עונש.

אוסאמה סעדי: כשאתה פורט את זה, כשאתה פורט את זה – – –

יצחק כהן: אסמע מני, אסמע.

אוסאמה סעדי: כשאתה פורט את זה לעצמאים הקטנים – – –

יצחק כהן: – – –

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: בבקשה.

יצחק כהן: עצמאי זה לא עונש.

יצחק כהן: אתה יודע איך העצמאים מרוויחים?

אוסאמה סעדי: לא, בסדר.

קרן ברק: אוסאמה, חבר הכנסת סעדי, זה לא נאום של שעה עכשיו.

אוסאמה סעדי: אבל לא כל העצמאים מקבלים סכומים, יש עצמאים שהם כמו שכיר.

קרן ברק: תודה.

אוסאמה סעדי: רק שהוא נותן חשבונית.

יצחק כהן: עכשיו מה אתה רוצה?

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: השאלה, השאלה הובנה.

אוסאמה סעדי: אז אני מבקש שתעלה את זה – – –

יצחק כהן: השאלה היא אכן – – –

אוסאמה סעדי: כמו שעשינו חוק עם כבוד היושבת-ראש קרן ברק, חוק ימי בידוד לשכירים – –

יצחק כהן: לשכיר.

אוסאמה סעדי: – – צריך גם להשתתף פה עם העניין הזה.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי, הבנו.

קרן ברק: תודה.

יצחק כהן: אני מציע שתעבירו את זה לוועדת – – –

קרן ברק: לא.

קרן ברק: הם מחליטים לאיזה ועדה.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אנחנו מחליטים.

ג'אבר עסאקלה: – – –

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אנחנו מחליטים.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אתה לא מחליט.

קרן ברק: ההצבעה היא להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק כהן: לוועדת הכנסת.

קרן ברק: מי בעד?

יצחק כהן: רגע, ועדת הכנסת?

יצחק כהן: אני צריך להגיע למקום.

קרן ברק: אז תגיע.

קרן ברק: חכו.

קרן ברק: עבודה ורווחה.

קרן ברק: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קרן ברק: אורנה, את מצביעה?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: בעד – מתן כהנא, ג'אבר עסאקלה, היבה יזבק, אוסאמה סעדי – רגע – השר איציק כהן, חברת הכנסת מיכל שיר.

קרן ברק: חברי הכנסת גולן וביטון, אתם מצביעים בעד?

קריאה: – – –

קרן ברק: אוקיי.

ג'אבר עסאקלה: שלא יגידו שעצמאים – – –

קרן ברק: שבעה בעד, אין מתנגדים.

מאי גולן: אני בעד.

קרן ברק: מאי גולן בעד.

קרן ברק: שמונה בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת העבודה והרווחה.

קרן ברק: << הלסי >> התעללות בתרנגולים בכלובים חדשים בתעשיית הבשר תוך שימוש בתקציב הנועד להגנה על בעלי חיים << הלסי >>

קרן ברק: ההצעה לסדר-היום הבאה: התעללות בתרנגולים בכלובים חדשים בתעשיית הבשר תוך שימוש בתקציב הנועד להגנה על בעלי חיים, מס' 2223, של חברת הכנסת מאי גולן.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

מאי גולן: טוב.

מאי גולן: אני מבינה שהביאו את השר ביטון במקום שר החקלאות.

מאי גולן: את השר ביטון קצת קשה לתקוף – עם החיוך שלו, אפילו שאתה עם המסכה, וגם אתה לא השר.

מאי גולן: אני חושבת – זה כמובן לא אליך – שזה קצת מבזה ששר החקלאות לא טורח להגיע בעצמו ולענות.

מאי גולן: אבל זה לא מפתיע לאור ההתחמקויות שלו בנושא בחודשים האחרונים.

מאי גולן: אז כפי שאתם יודעים, ב-24 השעות האחרונות לא מפסיקים לדבר על בחירות רביעיות.

מאי גולן: אני באמת לא רוצה להיכנס לזה עכשיו, בדקות המועטות שניתנו לי, אבל חשוב שתדעו שיש כאלו שזה ממש, אבל ממש, לא מעניין אותם.

מאי גולן: ואני מתכוונת דווקא לבעלי החיים בישראל שעוברים יום-יום התעללות וסבל.

מאי גולן: משרד החקלאות, לצערי הרב, החליט לתת אור ירוק לשיטת התעללות חדשה בבעלי חיים בישראל, כאילו לא חסרות כאלה, ולאשר כליאה של מאות אלפי תרנגולים בתעשיית הבשר בכלובים צפופים, קטנים ומסריחים.

מאי גולן: כלובים מסוג זה אינם נהוגים בישראל, חשוב שהציבור ידע.

מאי גולן: הם אסורים לשימוש באיחוד האירופי ולמעשה כמעט שלא קיימים במדינות מתקדמות ברחבי העולם.

מאי גולן: אני פונה לשר החקלאות, למרות שאני יודעת שהוא בטח לא מאזין לזה ולא ישמע, אבל אני מקווה שזה יגיע אליו בדרך זו או אחרת: עדיין ניתן לבלום, כבוד השר, את ההידרדרות ולעצור את אישורי האכלוס בכלובי תרנגולים.

מאי גולן: רק לאחרונה הוקם לול כלובים ענק במטרה לאכלסו בכ-280,000 תרנגולים, שזה אומר, רק כדי לסבר את האוזן, שבכל מחזור יהיה גידול של כ-3 מיליון בשנה.

מאי גולן: מדובר בהחמרה משמעותית בתנאי החזקת התרנגולים.

מאי גולן: כלובים אלו אינם קיימים בישראל, ובהינתן חלופה פחות פוגענית, הם אף מנוגדים לחוק צער בעלי חיים.

מאי גולן: הם גם מנוגדים לדירקטיבה האירופית, שמחייבת רפד בלולים, בשל חשיבותו עבור הצרכים של התרנגולים, שאני לא צריכה לספר לכם שלא מעט מהסבל שהם עוברים קשור לנושא הזה.

מאי גולן: המגמה העולמית היא לזנוח את השימוש בכלובים בתעשיות החי, לאור המודעות הציבורית הגוברת והספרות המקצועית על רווחת בעלי חיים.

מאי גולן: כשבעולם מנסים דווקא לצמצם את הפגיעה בבעלי החיים ישראל שוב, לצערי, צועדת לאחור ולא בצעדים קטנים.

מאי גולן: לעמותת אנימלס נודע על התוכנית בספטמבר 2019, והמחלקה המשפטית של העמותה פנתה בדחיפות למשרד החקלאות וביקשה לעצור את התוכנית ולמנוע עימות משפטי ומאבק ציבורי.

מאי גולן: במשך כמה חודשים המשרד התחמק ממענה – בדיוק, אגב, כמו שעושה שר החקלאות היום ובכלל – ובדיעבד התברר כי המשרד כבר נתן היתר לאכלס את הלול.

מאי גולן: לאחר פניות מצד עמותת אנימלס וחברי כנסת, באפריל 2020 הודיע המשרד כי לא יאשר לולי כלובים לתרנגולים עד לביצוע מחקר מקיף בנושא, שמימונו, אגב, צפוי להתעכב עקב המשבר הכלכלי שאנחנו חווים היום ביחד עם שאר העולם.

מאי גולן: בניגוד להודעה שפרסם, אישר המשרד את אכלוס הכלובים במחטף של ממש, תוך כדי הטעיה בוטה.

מאי גולן: ולכן נשאלת השאלה: אם המשרד טוען שנדרש מחקר, מדוע לאשר את אכלוס הלול?

מאי גולן: בינתיים לפחות היה אפשר להמתין עד שיאושר המחקר.

מאי גולן: היה אפשר.

מאי גולן: כל מחזור גידול כולל כ-280,000 תרנגולים ונמשך כ-35 ימים של סבל וגיהינום, כך שבינתיים נפגעים המוני המוני בעלי חיים.

מאי גולן: החשד הסביר ביותר הוא שככל הנראה המחקר נועד לספק הצדקה בדיעבד להחלטה לאשר את אכלוס הכלובים.

מאי גולן: שר החקלאות, אני קוראת לך מפה: עצור את ההתעללות.

מאי גולן: זה בידיים שלך.

מאי גולן: אתה אומנם לא פה, אבל אתה איכשהו יודע את זה, כי זה מועבר אליך.

מאי גולן: בבקשה תעשה את מה שצודק ומה שנכון.

מאי גולן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב השר מיכאל ביטון בשם שר החקלאות.

מיכאל ביטון: כבוד יושבת-ראש הכנסת – ממלאת המקום – חברת הכנסת מאי גולן, חברי הכנסת במליאה, אני מקריא את התשובה על ההצעה לסדר-יום זו בשם שר החקלאות אלון שוסטר.

מיכאל ביטון: גידול פטמים בסוללות הוא שיטת גידול חדשה שעד כה לא הייתה קיימת בישראל.

מיכאל ביטון: מערך השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות נדרש אליה לראשונה לפני כשנה.

מיכאל ביטון: מבדיקת גורמי המקצוע במשרד נמצא כי שיטת גידול זו קיימת במדינות כמו גרמניה, הונגריה והולנד, אך הספרות המדעית והמחקרים הקיימים לא בחנו את ממשק גידול זה והשפעותיו הכוללות, לרבות על רווחת הפטמים ויכולתם לקיים התנהגות טבעית, כך שאין מידע כיום שניתן להתבסס עליו באשר לשיטת גידול זו.

מיכאל ביטון: החוק בישראל, כמו גם במדינות האיחוד האירופי, אינו אוסר גידול עופות בכלובים, והדבר אינו בגדר התעללות לפי חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), התשנ"ד–1994.

מיכאל ביטון: משכך, הוחלט במערך שירותים הווטרינריים לערוך ניסוי מקדמי בלול אחד ולבחון פגיעה ברווחת העופות בשיטת גידול זו.

מיכאל ביטון: ממצאי הניסוי העלו כי לא נמצאה עדיפות לשיטת הגידול הקונבנציונלי על השיטה המדוברת החדשה בכל הנוגע לרווחת העופות.

מיכאל ביטון: לנוכח החשיבות שהמשרד רואה בכל הקשור לרווחת בעלי החיים, אישר מערך השירותים הווטרינריים בינואר 2020 אכלוס זמני בלבד ללול אחד ויחיד בשיטה חדשה זו, לשם עריכת מחקר מעמיק בנושא.

מיכאל ביטון: עד להסקת מסקנות בעקבות המחקר לא תותר הרחבת שיטת גידול זו ללולים נוספים.

מיכאל ביטון: ואם תוצאות המחקר יצביעו על פגיעה ברווחת הפטמים – – מצד אחד, העלית פה נושא, אבל פה זה מאוד מידתי, בלול אחד, ופה גם יש אולי איזו בשורה.

מאי גולן: – – –

מיכאל ביטון: אני אגמור להקריא, אבל אני כן מכיר את הנושא.

מיכאל ביטון: רק שנייה.

מיכאל ביטון: – – לא יינתנו היתרי אכלוס נוספים למשק, ושיטת הגידול הזאת תיאסר – אחרי שהם יבדקו, אם הם יראו פגיעה קשה בפטמים.

מיכאל ביטון: באשר לסעיף התקציבי למחקר, הנושא נמצא בבחינה של המשרד.

מיכאל ביטון: עבדתי קצת עם משרד החקלאות כראש עיר, ואחד התהליכים הטבעיים – נניח כשרוצים לגדל גידול חדש, שאין בארץ, כמו ארגן, אז מה המשרד עושה?

מיכאל ביטון: הוא אומר: אני לא יודע מה זה, כי אין לי ניסיון.

מיכאל ביטון: פרות היו פה 100 שנה, וגידלו פה תפוזים 100 שנה, אבל אם אתה מביא גידול אחר או שיטה אחרת, אני רוצה לבדוק בעצמי אם זה ראוי או לא, אם זה טוב או לא.

מיכאל ביטון: זה שהוא בודק אותם זה דווקא טוב, כי אם הבדיקה הייתה חיצונית, אז היו אינטרסים; מישהו מבחוץ מממן את הבדיקה, ואולי מטה את המסקנות.

מיכאל ביטון: פה משרד החקלאות אומר: אני אבדוק בעצמי.

מיכאל ביטון: אני לא תלוי באף אחד, זה הכסף שלי.

מיכאל ביטון: אם זה רע מדי לעופות, נפסיק עם זה, ואם זה לא פוגע ביחס לגידול אחר, אז נאשר את זה.

מיכאל ביטון: בינתיים התשובה היא מידתית: זה נעשה רק בלול אחד, עדיין אין מסקנות, וזה לא יורחב עד שהדבר הזה ייבדק.

מיכאל ביטון: אז אני מציע לך לעקוב אחרי הדברים, גם באופן ישיר, עם שר החקלאות – –

מאי גולן: הוא מתחמק מתשובות כל הזמן.

מיכאל ביטון: – – ולוודא שכשיהיו מסקנות למחקר הזה, ולפני הרחבה ואישור או בלימה של הרעיון הזה, יציגו לך את הדברים.

מאי גולן: האמת שאתה יודע שלא צריך להיות מדען כדי להבין שאי-אפשר לחיות כך.

מאי גולן: שיטה ששוללת מרחב מחיה היא שיטה שמתעללת.

מיכאל ביטון: בגידול עופות יש דבר כזה שנקרא "ביצי חופש".

מיכאל ביטון: שמים הרבה הרבה תרנגולות – תסתובבו חופשי, ותטילו מתי שאתן רוצות.

מיכאל ביטון: רוב הביצים בישראל מוטלות בכלוב מסודר.

מיכאל ביטון: הינה, עוזי עוד מנהלל, אצלו – – –

עוזי דיין: א.

עוזי דיין: מהיוגב.

מיכאל ביטון: מהיוגב, אבל המשפחה.

עוזי דיין: ההבדל בין היוגב לנהלל זה כמו מורשה ורמת השרון.

עוזי דיין: היום רוב הביצים, גם ביצי החופש, הן לא מתרנגולות שנמצאות בחצר, הן נמצאות בסבכות גדולות; אבל גם שם יש כללים, כפי שנאמר פה לגבי תרנגולים – שיש להן רווחה.

מיכאל ביטון: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: לאיזה ועדה אתם רוצים שזה יעבור?

מאי גולן: לוועדת הפנים, לפי דעתי.

קרן ברק: פנים.

קרן ברק: אז נצביע על העברה לוועדת הפנים.

קרן ברק: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

קרן ברק: אני מוסיפה להצבעה את חברת הכנסת מאי גולן, חבר הכנסת עוזי דיין, חבר הכנסת משה אבוטבול; השר מיכאל ביטון, להוסיף גם אותך?

קרן ברק: אתה לא חבר כנסת.

קרן ברק: ארבעה בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קרן ברק: << הלסי >> המשבר ביחסי נכי צה"ל עם משרד הביטחון << הלסי >>

קרן ברק: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא:

קרן ברק: המשבר ביחסי נכי צה"ל עם משרד הביטחון, מס' 2240, 2252 ו-2292.

קרן ברק: יפתח חבר הכנסת עוזי דיין.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

עוזי דיין: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

עוזי דיין: חברי הכנסת הנכבדים, אני רואה שהשר אמסלם נכנס.

עוזי דיין: הנושא שנדון פה הלוך ושוב, הלוך ושוב, בשלושת הימים האחרונים, מכל הצדדים – נכי צה"ל.

עוזי דיין: המצב הבסיסי הוא קטסטרופה, ואני מנצל את הזכות שניתנה להעלות את זה פה לדיון מהיר בשביל לא לחזור על כל הטיעונים אלא לנסות להביא את זה לאיזשהו כיוון מעשי של מה אנחנו עושים עם זה.

עוזי דיין: על מה זה עושה לנו ומה זה עושה להם – דובר, והבטחות ניתנו לרוב.

עוזי דיין: אז מה אנחנו צריכים לעשות עכשיו?

עוזי דיין: נוח לי לעשות את זה אפילו אחרי שהייתה החלטה על פיזור הכנסת.

עוזי דיין: נכי צה"ל לא מתפזרים אף פעם, הם נשארים נכי צה"ל, נשארים באותו מועדון שהם אפילו לא ביקשו להיות בו חברים.

עוזי דיין: הבעיה הבסיסית היא שלנכי צה"ל היום, בהרגשתם המוצדקת, אין מי שייצג אותם.

עוזי דיין: לכאורה יש לזה כתובת: משרד הביטחון, ובתוכו אגף השיקום – הם לא מאמינים להם במילימטר בעניין הזה.

עוזי דיין: זאת בעיה גדולה, והבעיה העיקרית היא שהם לא מאמינים להם בצדק.

עוזי דיין: מה צריך לעשות?

עוזי דיין: אפילו על זה יש הסכמה.

עוזי דיין: משרד הביטחון הקים ועדה בראשותו של חבר הכנסת לשעבר איל בן ראובן, והיא פירטה בחוברת כזאת מדויקת לא רק מה הסיבה ומה הגורמים אלא מה צריך לדעתה לעשות.

עוזי דיין: הנקודות הן הבאות: אחת, רפורמה מבנית, ארגונית ואישית, בעצם רפורמה של תרבות ארגונית באגף השיקום.

עוזי דיין: אחרת, זה לא יזוז ממילא.

עוזי דיין: דבר שני, כתיבת תורת שיקום.

עוזי דיין: אין היום תורת שיקום כתובה, וכשאין דבר כזה אז כל דבר מגיע מייד לוויכוחים.

עוזי דיין: דבר שלישי, שיקום המערך הרפואי.

עוזי דיין: היום אין אמון ואין טיפול רפואי כמו שצריך.

עוזי דיין: זה מתחיל מזה שאפילו התיקים של נכי צה"ל לא ממוחשבים, הם לא דיגיטליים.

עוזי דיין: חודשים ארוכים של המתנה והכול הופך להיות בעיית מרשי-מרשו, זאת אומרת, זורקים את זה למגרש המשפטי, אלה מפה ואלה מפה.

עוזי דיין: גם ביטול החלטת ממשלה 4088, שנעשתה כבר, נדמה לי, ב-2012, ומאז קפאו האפשרויות להזיז ולשפר דברים שקשורים לרווחתם.

עוזי דיין: צריך להקים מערך לטיפול בהלומי קרב.

עוזי דיין: תקשיבו, אין בכלל מערך שמטפל בזה, יש טיפול ספורדי כזה ואחר.

עוזי דיין: לכן צריך לקחת את העבודה הזאת וליישם אותה.

עוזי דיין: היום אפילו יש בעיה עם כתובת.

עוזי דיין: פנינו לשר הביטחון כמה פעמים.

עוזי דיין: יושב פה השר ממשרד הביטחון, שסוכם שהוא מי שאחראי לזה, אבל אני אומר לכם שהוא, עם כל הרצון שלו לטפל בזה, בגלל שהדברים האלה דורשים גם החלטה של מדיניות כוללת וגם, בסוף, כן מימון – למרות שמימון זאת לא הבעיה העיקרית.

עוזי דיין: הבעיה העיקרית זה אמון וצורת עבודה.

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

עוזי דיין: אני רוצה לעדכן כך.

עוזי דיין: דבר ראשון נתחיל עם בשורה טובה.

עוזי דיין: היה לנו בימים האחרונים סיפור, שדרך חוק השכר הממוצע הקפיאו את עניין התגמולים לכולם, כולל לנכי צה"ל.

עוזי דיין: אצלם זאת קטסטרופה.

עוזי דיין: אחרי לחץ של השדולה ושל אורנה ברביבאי, שיושבת כאן, ופטין מולא ואחרים, הגענו למצב שמשרד האוצר סיכם עכשיו עם ארגון נכי צה"ל שמחריגים את נכי צה"ל מההקפאה ושנותנים להם את הממוצע של השנתיים האחרונות, 2020-2019.

עוזי דיין: הם ביקשו יותר אבל זה הסיכום, והוא פותר המון דברים, כלומר, אפשר לעשות את זה.

עוזי דיין: דבר שני, ביטול מבחן ההכנסה עלה היום בכנסת ונדחה.

עוזי דיין: אני הנחתי הצעה דומה והגשתי אותה, ואני מצפה שאנחנו נסכם בקרוב שעושים את זה, כי זה דבר צודק וכולם חושבים שזה דבר שצריך לעשות.

עוזי דיין: דבר אחרון, חקיקת בתי הלוחם.

עוזי דיין: יש גם על זה הבנה שצריך את זה.

עוזי דיין: זה נדון כמה פעמים בוועדת חוץ וביטחון.

עוזי דיין: נמצא פה השר מיכאל ביטון.

עוזי דיין: אני מציע שאפילו כאן, בתשובה שלך – כי ברגע שאנחנו מחליטים כאן, אפילו אנחנו, שאנחנו מעבירים את חקיקת בתי הלוחם ושאני מתחייב שנמצא דרך לסוגיית המימון – היום המדינה מממנת 17% מהאחזקה והתפעול של בתי הלוחם; כל השאר ממומן קצת מתרומות, והשאר – מדמי החבר של נכי צה"ל.

עוזי דיין: זה דבר איום ונורא.

עוזי דיין: להבדיל אלף אלפי הבדלות, זה כמו שיגידו לניצולי השואה שהם צריכים להפריש כסף בשביל לממן את אחזקת יד ושם.

עוזי דיין: לא, זה צריך להיות דבר שלנו.

עוזי דיין: אני אומר לכם גם דבר אחרון.

עוזי דיין: התורמים, נמאס להם, ואני מבין אותם.

עוזי דיין: במדינות אחרות אמרו כל השנים: התייחסנו אליכם, אתם היהלום בכתר שלנו, אנחנו חייבים לכם ומחויבים לכם; אם המדינה שלכם לא עושה את התמיכה בכם, מי אתם רוצים שיעשה את זה?

עוזי דיין: לכן אני מבקש שכל הדברים האלה – אני מניח שאין לזה כתובת אחרת.

עוזי דיין: אני עושה את זה גם כן בדחילו ורחימו, עם הרבה היסוס, כי עד כה ועדת חוץ וביטחון לכאורה אמרה את הדברים הנכונים אבל אף פעם לא שמה את החותמת.

עוזי דיין: מה שיסוכם פה ובהמשך עם משרד הביטחון, אפילו אני אומר בין ארגון נכי צה"ל למשרד הביטחון, אני חותם עליו.

עוזי דיין: הדבר הזה, עם ממשלה, בלי, עם פיזור או בלי, מחובתנו ובידנו.

עוזי דיין: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת משה אבוטבול.

קרן ברק: אני מבקשת שתעמדו בזמנים.

קרן ברק: שלוש דקות ולא עשר.

משה אבוטבול: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, השרים שנמצאים כאן איתנו, בלי ספק כל הנושא הזה של נכי צה"ל חייב להיות בצורה מוסדרת ולא בצורה כזאת שאנחנו באים ומקבלים את זה, סליחה על הביטוי, כמו שנוררים, וצריכים כל פעם לתת טלאי על טלאי.

משה אבוטבול: חייבים שהממשלה, המדינה, תכיר באופן מיוחד ורשמי בכל הצרכים שלהם, כי בעצם מי שמכירים את הסוגיה הזאת, והחברים היקרים שלנו פועלים למענם במשך כל השנה, חייבים לתת את הדעת להסדיר את זה ולא לתת שזה יהיה, כמו שאומרים, דבר שצריך להתמקח או להגיע לזה.

משה אבוטבול: אני חייב לציין שאני בעצמי הייתי לפני כמה שבועות בארגון נכי צה"ל.

משה אבוטבול: הגעתי למועדון בית הלוחם בתל אביב.

משה אבוטבול: התקבלתי שם על ידי המנכ"ל והיושב-ראש היקרים.

משה אבוטבול: עשו לי סיבוב ונחשפתי לכל אותם קשיים שעוברים אותם חיילים נפלאים, אלה שלחמו ותרמו את כל כוחם ואונם למען המדינה שלנו, למען אותם אלה שהיום יכולים להסתובב חופשי כאן במדינה.

משה אבוטבול: הם הצילו אותנו במשך שנים רבות בשרותם הצבאי וכיום הם נמצאים בקשיים כאלה ואחרים, גופניים, עקב פציעתם.

משה אבוטבול: הם אלה שנלחמו למעננו, שנישאר שלמים, אלה שחייבים לעשות את הכול למענם בצורה ממשלתית מוסדרת, בצורה מסודרת, והם אפילו לא צריכים להתקרב לכאן כדי להגיע לזה.

משה אבוטבול: השבוע ציינו את הגבורה שלהם בכל מיני אירועים כאן בכנסת, באירוע מרכזי באודיטוריום.

משה אבוטבול: הייתי שם, לראות את אלה שגם אם נראים שלמים בגופם הם עברו טראומה ופוסט-טראומה ודברים כאלה, שבעצם מלווים אותם במשך שנים רבות.

משה אבוטבול: אני חייב לציין גם את הטייס נח הרץ, טייס חרדי, שעד היום סובל.

משה אבוטבול: לפני שבוע הוא עבר ניתוח מסובך בגב שלו.

משה אבוטבול: אותו טייס בעצם היה בשבי ועבר התעללות.

משה אבוטבול: הם ממשיכים, ממשיכים הלאה, עם אותם קשיים, אפילו שעברו שנים רבות מאז הפציעה.

משה אבוטבול: אסור לנו להזניח את אותם אנשים יקרים.

משה אבוטבול: אנחנו חייבים לתת כתף להצעת חוק ממשלתית מוסדרת ולא לאיזו הצעה שמביאה האופוזיציה, ואנחנו צריכים להצביע נגד מכוח ההסדרים הקואליציוניים, אלא צריך שזה יבוא בצורה מוסדרת.

משה אבוטבול: לאמץ דברים כדי לסדר את הנושא הזה.

משה אבוטבול: אני רוצה לסיים בכך שלאחר הסיור שלי, שהתקבלתי, ומאוד התרגשתי להגיע לבית הלוחם – אגב, הם עכשיו פותחים סניף גם באשדוד – שלחתי למנכ"ל תמונה מרגשת מאוד – –

קרן ברק: תודה.

משה אבוטבול: – – תמונתו של מרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, שמבקר ומגיע לכל חיילי צבא ההגנה לישראל, לבתי החולים, אחרי מלחמת יום הכיפורים.

קרן ברק: תודה.

משה אבוטבול: זה אומר הכול על יחסנו החם לחיילים.

משה אבוטבול: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב השר במשרד הביטחון מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: את גם הגשת שאילתה בנושא?

אורנה ברביבאי: – – – ודיברתי אתמול – – –

קרן ברק: ותדבר מחר – –

מיכאל ביטון: בנושא הזה.

קרן ברק: – – ובשלוש השנים הקרובות, שנישאר ביחד ולא נתפזר.

אורנה ברביבאי: זה נושא נוסף, לדעתי.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: צבא העם זה עכשיו שלך.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: כבוד ממלאת מקום יושב-ראש הכנסת – – –

קרן ברק: אני סגנית יושב-ראש.

מיכאל ביטון: סגנית היושב-ראש.

קרן ברק: אבל כרגע אני יושבת בראש הישיבה.

מיכאל ביטון: היושבת בראש הישיבה, כפי שאומרים, "היושבת בגנים חברים מקשיבים לקולך".

מיכאל ביטון: ככה כתוב.

משה אבוטבול: "השמיעיני".

מיכאל ביטון: "השמיעיני".

מיכאל ביטון: נכון.

קרן ברק: שמה?

קרן ברק: שמה?

מיכאל ביטון: יש פסוק בשיר השירים: "היושבת בגנים חברים מקשיבים לקולך השמיעני".

מיכאל ביטון: ככה אמר הרב אבוטבול.

משה אבוטבול: או באנגלית "כתצנת".

מיכאל ביטון: כתצנת.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת עוזי דיין, אתה באמת משהו מיוחד לטובה.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד את זה.

מיכאל ביטון: אתה יודע, לפעמים מישהו שואל אותי שאילתה, הוא בא להתריס, הוא בא לסיבוב יומי.

מיכאל ביטון: אתה לא.

מיכאל ביטון: אתה לקחת משימה, משימה שנזרעה בפיקוד שלך בצבא, איזה חוב מוסרי שלך, ואתה ממשיך בנחישות לפעול בכל דרך אמיתית ומעשית לסייע ולפתור בעיות לנכי צה"ל ולטפל בהם טוב יותר.

מיכאל ביטון: ויחד איתך גם אורנה מקפידה על הנושא הזה, ומעלה אותו גם בוועדת חוץ וביטחון, וגם מהניסיון הצבאי שלה באכ"א, ועל זה אני קודם כול רוצה להגיד לכם – הוקרה.

מיכאל ביטון: ואנחנו בשיח מתמיד לא רק מעל הדוכן, ולכן אני בחרתי לא להקריא מהדף אלא לומר לכם את הדברים באופן אמיתי וישיר.

מיכאל ביטון: מציאות הליווי והטיפול בנכי צה"ל בישראל לוקה בחסר, גם בנושאים שלא העלית – למשל הצעת החוק שהבאנו פה פעם להגבלת שכר טרחה לנכי צה"ל.

מיכאל ביטון: כל הנכים בישראל, שכר הטרחה של עורכי דין שמייצגים אותם מוגבל, למעט נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: הדבר הזה לא הגיוני.

מיכאל ביטון: או למשל, נכים של ביטוח לאומי זכאים לסיוע משפטי מהסנגוריה הציבורית.

מיכאל ביטון: הדבר הזה לא בוצע בקרב נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: ויש שורה של נושאים רבים שצריך לשפר, ואני אדבר על מה צריך לשפר\

מיכאל ביטון: אבל אני כן רוצה להגיד שלפעמים מתבלבלים, שאפילו ברגע זה ממש יש עשרות עובדים של אגף השיקום שטיפלו בנכי צה"ל וליוו אותם, והאירו פנים והוציאו אותם ממשבר, ושילבו אותם בתעסוקה.

מיכאל ביטון: אז אנחנו לא שורפים את המועדון, ולא שופכים את התינוק עם המים, אלא אומרים: יש עכשיו מציאות שזועקת לאיזה מהלך ראוי למען נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: המהלך הזה, צריך לנסח אותו, להגדיר אותו, לתקצב אותו ולהסכים עליו, ולעשות את זה בשותפות עם ארגון נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: ומי כמוך יודע שאני מושקע מאות שעות בנושא הזה מאז כניסתי לתפקיד, ואני מרגיש שאנחנו מתקרבים לפריצת דרך, אבל אנחנו עוד לא שם.

מיכאל ביטון: אני די מודאג מהימים הלא-יציבים בממשלה וההשפעות של זה, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מעשה.

מיכאל ביטון: למשל, נושא שהיה חשוב לי – חיילים משוחררים.

מיכאל ביטון: אתה היית מעורב, ואחרים.

מיכאל ביטון: אנחנו קידמנו אותו, נאבקנו עליו בשלבים, במעשים קטנים, והשבוע, אתמול, אישרתם פה חוק לחיילים משוחררים בקורונה.

מיכאל ביטון: הממשלה אישרה אותו ביום ראשון.

מיכאל ביטון: באותה דרך של עבודה משותפת עם הכנסת והממשלה, אנחנו צריכים לעשות מעשה למען נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: לגבי בתי הלוחם, בעיניי זה פלא.

מיכאל ביטון: ביקרתי בבתי לוחם.

מיכאל ביטון: הייתי עם עידן קליימן.

מיכאל ביטון: זה פלא של מדינת ישראל, איך באמצעות עבודה קהילתית, רשת של חברים, ספורט ואומנות, ופנאי ויזמות, נכי צה"ל משתקמים.

מיכאל ביטון: ולכן הדרישה שלך שמעמדם של בתי הלוחם יעוגן בחוק היא דרישה טובה.

מיכאל ביטון: והאמירה שלך – אנחנו יודעים למצוא איזה דרך למקור מימון קבוע, רב-שנתי, שמקטין את התלות בתורמים ושומר על המוסדות הללו כעוגן לשיקום נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: והם עוגן לשיקום נכי צה"ל, והם אור בחיים של נכי צה"ל, וכל נכה צה"ל שפקד בית לוחם כל שבוע הוא שפוי נפשית, והחיים שלו טיפה יותר טובים ממה שהם יכולים היו להיות אם הוא מסוגר בבית בלי לצאת לבית הלוחם.

מיכאל ביטון: לכן זו משימה שאני רתום אליה, ואנחנו מתקדמים עם האוצר בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים להבקיע בנושא של בתי הלוחם.

עוזי דיין: – – – שהוא, מדמי החבר, הוא משתתף 50%.

עוזי דיין: זאת אומרת, מצ'ינג על הכסף שהממשלה תשים.

מיכאל ביטון: וזה מה שאנחנו קוראים מיזם משותף, שארגון מביא 50% והממשלה 50%, ויש הסכם רב-שנתי ויציב.

מיכאל ביטון: אבל בעיניי, הסיפור הזה של בתי הלוחם הוא פרט מאיזה קבוצה של חמישה עד שבעה מהלכים, שאפשר לעשות בתקופת הקורונה.

מיכאל ביטון: יהיו לזה עלויות – חלק ממקורות משרד הביטחון, חלק מהאוצר, וכל שכן אם משרדים אחרים יכולים לתת איזה גיבוי.

מיכאל ביטון: והמהלכים האלה, דיברנו עליהם, זה השיפור של הטיפול בפוסט-טראומה, הסכמה על מבחן הכנסה, איך עושים אותו, שיפור המערך הרפואי, הזמינות של הרופאים, שיפור השירות הדיגיטלי והמהירות שלו, שיפור ההכרה ולוחות הזמנים, ודרגות החופש של אנשי המקצוע לטפל במקרה פרטני, ובתי הלוחם.

מיכאל ביטון: ועוד משימות.

מיכאל ביטון: אתם למעשה – בשאילתה שלך כתבת שמונה נקודות, שפחות או יותר, זאת תוכנית העבודה שראויה להיות.

מיכאל ביטון: אני עמל על הדבר הזה.

מיכאל ביטון: אני רוצה אותו.

מיכאל ביטון: יש לנו הצלחות קטנות, אבל המהלך הגדול לא התממש.

מיכאל ביטון: אנחנו נעבוד על זה ביחד.

מיכאל ביטון: אני רוצה שזה יהיה בהסכמה מלאה של כל סיעות הבית, כחול לבן, הליכוד, כולם, גם קואליציה, גם אופוזיציה, הנושא הזה לא שנוי במחלוקת.

מיכאל ביטון: יש לנו את הקושי התקציבי.

מיכאל ביטון: עכשיו עוד הערה חשובה כלפי העתיד.

מיכאל ביטון: אחת הסיבות שאנחנו בקשיים בליווי ובטיפול של ארגון נכי צה"ל, זה שלא חוקק חוק נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: לפני כמה שנים הכנסת חוקקה את חוק המשפחות השכולות, הגדירה את דרכי העבודה, את התגמולים, את מנגנון השינוי, את המועצה הציבורית שמנהלת ומלווה, ובעצם סגרה 90%–95% מהסוגיות הללו של משפחות שכולות.

מיכאל ביטון: ואז נשארו 5% של הפתעות, של נושאים לא צפויים שצריך לטפל בהם, למשל להכיר ביתומים, או מערך של טיפול בראשית הדרך כדי שלא יהיו תלויים באף אחד בעתיד.

מיכאל ביטון: יש כמה משימות, אבל 90%–95% מהטיפול במשפחות שכולות מעוגן בחקיקה.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים לעשות איזשהו מהלך דו-שלבי.

מיכאל ביטון: בשלב א', שנה-שנתיים, להביא חבילה מוסכמת שפותרת בעיות יסוד בטווח הקצר עבור נכי צה"ל, כפי שפירטנו קודם, ומייד לעסוק בגיבוש חוק נכי צה"ל שיעגן את השירותים, את התנאים ואת ההטבות ואת הכללים למתן הזכויות של נכי צה"ל.

מיכאל ביטון: וזה יסגור לנו לטווח ארוך 90% מהוויכוחים.

מיכאל ביטון: זו תוכנית העבודה, וכל עוד אנחנו בתפקיד, נעבוד עליה.

מיכאל ביטון: ואם נזכה שאני אעמוד פה יום אחד ואדווח שעמדנו במשימה, זאת תהיה זכות גדולה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: רגע, הצבעה?

קרן ברק: לאיזו ועדה?

קרן ברק: מה?

עוזי דיין: אפשר בפרוצדורה לשאול שאלה?

קרן ברק: אפשר.

עוזי דיין: כל מה שאני מבקש – – –

משה אבוטבול: או לחוץ וביטחון.

עוזי דיין: כל מה שאני מבקש זה שמבחינתנו אנחנו נבטיח לעצמנו, או אפילו לאורנה, שאנחנו ממשיכים לעבוד על זה גם אם הכנסת מתפזרת.

אורנה ברביבאי: בכל מצב פוליטי.

מיכאל ביטון: בסדר גמור.

מיכאל ביטון: ההמלצה שלי: תבנו את זה.

מיכאל ביטון: גם אם זאת הצעה של אופוזיציה וקואליציה, של חברי כנסת.

מיכאל ביטון: תיתנו לזה מעמד של הצעת חוק ממשלתית שתתקבל.

מיכאל ביטון: גם בממשלת מעבר חובתנו המוסרית לסיים את הדבר הזה.

אורנה ברביבאי: כך נעשה.

מיכאל ביטון: מקווים שלא תהיה, אבל גם אם כך, חובה לעשות את זה.

עוזי דיין: מקובל שדברים שאפשר יהיה לעשות עוד לפני שיש את כל חוק הנכים – – –

מיכאל ביטון: גם.

מיכאל ביטון: בשלבים זה גם בסדר.

מיכאל ביטון: העיקר לעשות.

משה אבוטבול: אני חושב שייווצר קונסנזוס, אדוני השר, סביב זה – – – אם תהיה תמיכה לזה.

מיכאל ביטון: א.

מיכאל ביטון: אני אוהב את הרוח, חבר הכנסת אבוטבול, וככה צריך.

מיכאל ביטון: אבל אני, תמיד יש לי איזו זהירות של ראש עיר.

מיכאל ביטון: היית ראש עיר; אם מביאים לך איזו בעיה שלא פתרו 10–20 שנה, אתה משתדל לא להיות הקוסם.

מיכאל ביטון: אתה אומר, יש פה עבודה, משהו השתבש בדרך.

מיכאל ביטון: צריך לתקן את זה.

משה אבוטבול: השר מיכאל, לפעמים, אנחנו יודעים טוב – ולא לפעמים, הרבה פעמים – סייעתא דשמיא מלווה את זה כשמדובר באנשים כאלה טובים.

מיכאל ביטון: אני אגיד לך משהו, סייעתא דשמיא זה התחום שאתה תוביל.

מיכאל ביטון: יש פה איזו התלכדות של רצון מכל סיעות הבית, גם בכנסת וגם בממשלה, להביא מהלך.

מיכאל ביטון: זאת תשתית טובה.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: לאיזו ועדה אתה רוצה?

עוזי דיין: לאן אמורים להעביר את זה?

קרן ברק: אתה מחליט.

אורנה ברביבאי: להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

עוזי דיין: מכיוון שוועדת החוץ והביטחון עד היום לא הראתה יכולת לטפל בזה, אני בעד להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

קרן ברק: בסדר.

קרן ברק: אז נעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

קרן ברק: אולי עכשיו כן תרצי להצביע?

קרן ברק: אנחנו מתרגשים.

קרן ברק: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קרן ברק: חברת הכנסת אורנה ברביבאי – איך יש שלושה?

חמד עמאר: לא, לא.

חמד עמאר: אני בטעות הצבעתי כאן.

קרן ברק: למחוק את ההצבעה של ליברמן מהפרוטוקול ולהוסיף את ההצבעה של חבר הכנסת חמד עמאר.

קרן ברק: השר דודי אמסלם, אתה רוצה להשתתף בהצבעה?

קרן ברק: הצבעת כבר.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: חבר הכנסת – ביטון לא יכול להצביע; חבר הכנסת עמית הלוי; חבר הכנסת עוזי דיין; חבר הכנסת משה אבוטבול.

קרן ברק: ביחד – חבר הכנסת טיבי, אתה לא רוצה?

קרן ברק: נכי צה"ל זה לא בשבילך?

קרן ברק: שבעה בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת העבודה והרווחה.

קרן ברק: << הלסי >> אי-עמידה ביעדי החוק לייצוג הולם לבני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות ובתאגידים ממשלתיים << הלסי >>

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום, בנושא: אי-עמידה ביעדי החוק לייצוג הולם לבני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות ובתאגידים ממשלתיים, מס' 2233 ו-2305.

קרן ברק: חבר הכנסת חמד עמאר.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות, נא להקפיד על הזמנים.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרים, הצעת החוק הזאת – – –

קרן ברק: הצעה לסדר-היום.

חמד עמאר: הצעת החוק הזאת, שחוקקתי בשנת 2012, ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית בחברות ממשלתיות ובתאגידים ציבוריים, הייתה מבחינתי אחד החוקים הטובים ביותר שחוקקתי כאן בכנסת.

חמד עמאר: זה באמת תורם, עוזר, נותן לאותם צעירים שהשתחררו מהצבא, אותם צעירים וצעירות שרוצים לעבוד, למצוא מקום עבודה בחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: עד אז כמעט שלא עבדו בחורים צעירים דרוזים בחברות ממשלתיות.

חמד עמאר: אבל לפני קרוב לחודש ביקשתי מהממ"מ, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, לעשות לי עבודת מחקר: כמה קלטו, האם החברות הממשלתיות והתאגידים הציבוריים עומדים ביעד של החוק שאני חוקקתי.

חמד עמאר: התברר לי שלא, אבל קודם כול אני רוצה להודות למרכז המחקר והמידע על העבודה המקצועית שהם עשו.

חמד עמאר: רק 20% מהחברות הממשלתיות עומדות ביעד; 80% לא עומדות ביעד בכלל.

חמד עמאר: מתוכן בקרוב ל-46% – אפס עובדים, גברתי היושבת-ראש.

חמד עמאר: אפס עובדים.

חמד עמאר: אפילו עובד אחד לא קלטו.

חמד עמאר: חברות גדולות, אחרות.

חמד עמאר: אני אתן לכם לדוגמה את התעשייה האווירית, שיש בה מעל 11,000 עובדים.

חמד עמאר: רק 15 עובדים דרוזים שם.

חמד עמאר: זה אומר שהם לא עומדים בכלל ביעד ולא קרובים ליעד.

חמד עמאר: אני אתן לכם עוד דוגמה: אפילו הביטוח הלאומי – תאגיד – לא עומד ביעד.

חמד עמאר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שאמורה לשמור ולעזור בכל נושא תאונות הדרכים – אפס עובדים דרוזים.

חמד עמאר: אפילו לא עובד אחד.

חמד עמאר: אפילו עובד אחד לא קלטו שם.

ג'אבר עסאקלה: חוק הלאום עובד בשטח.

חמד עמאר: אבל יש חברות שבאמת עמדו ביעד.

חמד עמאר: אני חייב להזכיר אותן ולהזכיר שהן קלטו עובדים דרוזים, ואני מקווה שימשיכו לקלוט עוד עובדים, כמו רשות הטבע והגנים עמדה ביעד וקולטת צעירים דרוזים וממשיכה – ואני מקווה שהיא ממשיכה לקלוט.

חמד עמאר: כמו חברת נמל חיפה, שגם עומדת ביעד, ואני מקווה שתמשיך לקלוט.

חמד עמאר: שירותים חשמליים מכניים גם עומדים ביעד, רכבת ישראל, חברת החשמל, החברה למתנ"סים.

חמד עמאר: אלה החברות שעומדות ביעד.

חמד עמאר: הם קלטו צעירים דרוזים לחברה שלהם, וממשיכים לקלוט.

חמד עמאר: אני חושב שהגיע הזמן שאותן חברות שאמורות לעמוד בחוק שהכנסת חוקקה, שמחייב אותן לעמוד ביעד שהחוק קבע, המחוקק, הריבון, יקלטו את הצעירים הדרוזים בחברות שלהן.

חמד עמאר: אני לא אעזוב את הנושא הזה.

חמד עמאר: אני אמשיך להעלות את הנושא הזה.

חמד עמאר: אני אמשיך להיות בקשר עם החברות, ולבדוק חברה-חברה מי לא קלטה אפילו עובד דרוזי אחד.

חמד עמאר: לכל החברות שלא קלטו אפילו דרוזי אחד שלחתי מכתבים.

חמד עמאר: שלחתי מכתב גם לחברות שלא עמדו ביעד.

חמד עמאר: אני מקווה שנצליח לקלוט עוד ועוד עובדים דרוזים בחברות ממשלתיות ובתאגידים ציבוריים.

חמד עמאר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת עמאר.

קרן ברק: חבר הכנסת אחמד טיבי.

קרן ברק: יש עוד מציע, השר, ואנחנו בטוחים שתבוא עם בשורה אמיתית.

אחמד טיבי: כבוד היושבת-ראש, מכובדי השר, רבותיי חברי הכנסת, בשנת 2012 נחקק חוק הרחבת הייצוג הולם של בני העדה הדרוזית.

אחמד טיבי: החוק קובע כי על חברות ממשלתיות, תאגידים ציבוריים ורשויות מקומיות שבאוכלוסייה שלהם לפחות עשירית מהתושבים הם בני העדה הדרוזית לעמוד ביעד של הייצוג ההולם, העומד על 1.6%, כמשקלם באוכלוסייה.

אחמד טיבי: אין ספק שיש גופים שלא עומדים ביעד הזה.

אחמד טיבי: חברות ממשלתיות, רשויות, דירקטוריונים.

אחמד טיבי: כך קבע גם הממ"מ, מרכז המידע והמחקר של הכנסת.

אחמד טיבי: חלק מהחברות האלה לא מקפידות אפילו לעדכן, לתת מידע על היעד הזה שנקבע בחוק.

אחמד טיבי: לפני כן היה חוק של ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בכללותה, שדיבר על ייצוג לאוכלוסייה הערבית, לרבות דרוזים וצ'רקסים.

אחמד טיבי: נדמה לי שב-2007 החליטה הממשלה כי עד לסוף 2012 לפחות 10% מעובדי המדינה יהיו מבני האוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: מאז נובמבר 2007 לא נקבע יעד מעודכן לשיעור הייצוג הנדרש של הערבים בשירות המדינה.

אחמד טיבי: 13% מהעובדים הערבים בשירות המדינה בשנת 2019 היו דרוזים, 1,268 עובדים.

אחמד טיבי: בקרב שלושת הדרגים הבכירים בשירות המדינה כמעט אין ייצוג של האוכלוסייה הערבית והערבית הדרוזית.

אחמד טיבי: דרשנו לקבל החלטת ממשלה חדשה.

אחמד טיבי: נדמה לי שהיום השיעור של הערבים בשירות הציבורי הוא 12%, פלוס מינוס, וזה מחייב קבלת החלטת ממשלה חדשה.

אחמד טיבי: דיברנו עם ראש הממשלה על הנושא הזה.

אחמד טיבי: נציב שירות המדינה מסכים, הוא אמר שיש לו המלצה בכיוון של החלטת הממשלה.

אחמד טיבי: נדמה לי שהוא דיבר על יעד של 16%.

אחמד טיבי: אנחנו 20% מהאוכלוסייה, אני חושב שהיעד צריך להיות כמו האוכלוסייה, 20%.

אחמד טיבי: כך גם לגבי היעד של ייצוג האוכלוסייה הערבית הדרוזית.

אחמד טיבי: שמעתי את חברי רפיק חלבי, ראש מועצת דאליה, מדבר לפני כמה ימים בהפגנה על המצוקה של הרשויות הדרוזיות – בזה אני אסיים.

אחמד טיבי: הוא אמר שאם אחמד טיבי וחבריו מגיעים להסכמים ומביאים הישגים, הוא ישקול להצטרף לרשימה המשותפת או לוועדת המעקב.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני אומר לאבו יוסף, בין אם הצטרפת ובין אם לאו, אנחנו פועלים לשרת את אנשינו ואת בני העדה הדרוזית.

אחמד טיבי: כמו שאני תמיד אומר: אף אחד לא עושה טובה לדרוזים.

אחמד טיבי: ) אנחנו נמשיך לפעול לגבי ייצוג הולם, לגבי שירות של הרשויות המקומיות הדרוזיות במצוקה הכלכלית, כך עשינו ונמשיך לעשות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

קרן ברק: ישיב שר הדיגיטל הלאומי דוד אמסלם.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לענות באופן עקרוני גם לחבר הכנסת חמד עמאר וגם לחבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד אמסלם: אין לי מחלוקת איתכם בעניין הזה.

דוד אמסלם: אתם מכירים את תפיסת העולם שלי.

דוד אמסלם: אני חושב שאזרחי מדינת ישראל הם שווים בחובות ובזכויות שלהם, כך צריך להיות.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי היות שמדובר כאן על אי-עמידה ביעדי החוק של העובדים, ואני אעלה את זה גם בפני רשות החברות על מנת לתקן את זה, בגלל שבמדינה מתוקנת צריכים להיות כל המגזרים, לפחות בחלק היחסי שלהם, בכל נושא ונושא ובכל סקטור וסקטור.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני טוען שזה צריך להיות גם בבית המשפט העליון.

דוד אמסלם: יש 15 שופטים שם.

דוד אמסלם: לא יכול להיות ששלושת-רבעי מהם הם אשכנזים.

אורנה ברביבאי: אוי, נו באמת, אמסלם, עוד פעם?

קרן ברק: שמה?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: דקה.

קרן ברק: מה, מה פספסתי?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אורנה, מותר לי לומר את עמדתי.

אורנה ברביבאי: ברור.

דוד אמסלם: יש איזה תורן, שופט ערבי, ועוד שני מזרחים.

דוד אמסלם: הרי בסוף כשאתה זורק קוביות, אם יוצא לך עשר פעמים המספר 6 באותה קובייה, אתה מבין שהקובייה לא בסדר.

דוד אמסלם: אני רואה את זה כמעט בכל סקטור.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה נוגע לכל גזרה וגזרה וזה לא קורה באופן אקראי.

דוד אמסלם: מי שחושב שזה ככה קורה, כמו אורנה ברביבאי, שיבושם לו.

דוד אמסלם: אני פשוט חי במדינה הזאת – נולדתי פה – כ-60 שנה.

דוד אמסלם: אני מבין שהפערים האלה לא יכולים להיות באופן אקראי.

דוד אמסלם: יש מה שנקרא טעות סטטיסטית, אבל כשיש לך משהו מובנה אתה מבין שמישהו מכוון את זה וזה לא קורה סתם.

דוד אמסלם: ושום דבר לא קורה סתם כמעט בשום נושא.

דוד אמסלם: לכן אני מתחבר למה שאתה אמרת.

דוד אמסלם: ואני רוצה לספר לכם מה קרה לי היום.

דוד אמסלם: חברת הכנסת ברביבאי, אני החלטתי שאני מבטל את נבחרת הדירקטורים.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: כשבדקתי, שאלתי מה הפרופיל המצוי של – – –

חמד עמאר: אני תומך בכך.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני אסביר לך מה קרה לי היום, חמד, אתה לא תאמין.

קרן ברק: מה קרה?

דוד אמסלם: אני אמרתי – – –

קרן ברק: ספר מה קרה.

חמד עמאר: אני יודע, אני מכיר את זה.

דוד אמסלם: תקשיב, בדקתי.

דוד אמסלם: ומה מסתבר לי?

דוד אמסלם: הפרופיל של האנשים בנבחרת הדירקטורים, שהקימו אותה לפיד ויוגב, הוא בצלמם ובדמותם: 60% מהם הם אנשים בני 60 פלוס, רואי חשבון ועורכי דין.

קרן ברק: מקום מגוריהם?

קריאה: – – –

דוד אמסלם: שנייה, למה אתה מפריע לי?

קרן ברק: לא, הוא רק אומר את מקום מגוריהם.

דוד אמסלם: למה אתה מפריע לי?

דוד אמסלם: אני נותן לכם נתונים.

דוד אמסלם: אני לא אומר כרגע מה הערכתי, זה נתון.

דוד אמסלם: אחרי זה תעשו עם זה מה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: 60% מהם, כפי שאמרתי, הם בני 60 פלוס, הם כלכלנים ועורכי דין, גרים באזור הרצליה-תל אביב ואשכנזים.

דוד אמסלם: זה נתון.

דוד אמסלם: אני החלטתי שבמדינת ישראל יש עוד כמה אזרחים חוץ מהגזרה הזאת של לפיד והנבחרת הזאת, והחלטתי לפתוח אותה לכל אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: לבטל אותה, קודם כול.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא בחוק.

אורנה ברביבאי: מה עם התאמה, למשל?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אני מניח שרק לאשכנזים יש התאמה.

קרן ברק: תושבי הרצליה.

דוד אמסלם: אמרתי, אם רק לתושבי הרצליה – – –

אורנה ברביבאי: התאמה זה קריטריון?

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: כשאני רוצה משהו, אז אני בונה את הקריטריון לפי מה שאני רוצה.

אורנה ברביבאי: אז אין קריטריונים?

דוד אמסלם: אז אני מסביר.

דוד אמסלם: עכשיו אני אסביר.

דוד אמסלם: יש חוק, והקריטריונים קבועים בחוק.

דוד אמסלם: יש חוק.

דוד אמסלם: הכנסת חוקקה את חוק החברות, והוא מגדיר בדיוק איזה תארים צריכים להיות.

דוד אמסלם: כתוב בחוק.

קרן ברק: תנאי סף, זה נקרא.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לא צריך למצוא ולהרכיב – הוא עוד קרא לזה נבחרת.

קרן ברק: גילדה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: נבחרת.

קרן ברק: סוג.

קרן ברק: מה לעשות?

דוד אמסלם: דרך אגב, החברות שייכות לכל עם ישראל, גם לחבר'ה שבאים מדימונה – – –

קרן ברק: כל מי שעומד בתנאי הסף אמור להיות בפנים, אורנה.

דוד אמסלם: אני יכול לדבר?

יוראי להב-הרצנו: – – – נבחרת דירקטורים – החברות היו בגירעון של מיליארדים.

דוד אמסלם: דקה.

יוראי להב-הרצנו: של מיליארדים.

דוד אמסלם: זה גם שקר, אבל בוא נעזוב את זה.

דוד אמסלם: בוא נתקדם, עזוב את הבלוף.

יוראי להב-הרצנו: – – – מה זה בוא נתקדם?

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

יוראי להב-הרצנו: החברות הממשלתיות צריכות להיות בפלוס.

יוראי להב-הרצנו: אם יביאו אנשים לא מתאימים, הן ייכנסו לגירעון.

דוד אמסלם: אתה מפריע לי עכשיו.

דוד אמסלם: פה זה שקר, אבל בוא נתקדם.

דוד אמסלם: רוב החברות בכלל לא על בסיס עסקי, אבל בוא נתקדם.

דוד אמסלם: לא משנה.

יוראי להב-הרצנו: הם היו בגירעון של מאות מיליונים.

דוד אמסלם: אני החלטתי, חבר הכנסת טיבי, לפתוח את זה.

דוד אמסלם: החלטתי קודם כול לבטל את הנבחרת.

דוד אמסלם: בכלל השם האליטיסטי – נבחרת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מאמין שבפסיפס הזה, גם של הדירקטורים, צריך להיות כל עם ישראל.

דוד אמסלם: כמו בסלט, אני חושב שכל אחד מביא את התובנה שלו.

דוד אמסלם: גם לעקרת בית יש תובנה.

יוראי להב-הרצנו: אבל היא לא מתאימה להיות דירקטורית.

דוד אמסלם: גם לפועל ייצור יש תובנה.

דוד אמסלם: אצלם הם לא מתאימים.

יוראי להב-הרצנו: מה הקשר?

דוד אמסלם: הם מתאימים רק לנקות אצלם, לדירקטורים, את החדר, אחרי שהם יוצאים.

יוראי להב-הרצנו: דירקטור זה מנהל – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: ולכן אני אומר, בגדול זה אמור לשקף את כל הדעות.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא רק פרופסור שלומד באוניברסיטה מבין איך מתנהלים.

דוד אמסלם: יש גם חוכמת חיים ויש גם אנשים פשוטים שטוב שהם יהיו שם כדי להעשיר את העניין.

דוד אמסלם: אז כמובן, אתה בונה את זה בפרופורציות.

דוד אמסלם: הם שישה-שבעה כלכלנים בתוך דירקטוריון, אני לא רואה שיש להם שום רעיון, שום ערך מוסף, בוודאי לא חמישה עורכי דין.

דוד אמסלם: מה זה נותן?

יוראי להב-הרצנו: ג'ובים למקורבים זה נותן – – –

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: למה לך – דרך אגב, אני רואה בדירקטור שליח, בן אדם שליח ציבור שבא לתרום למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אצלם כל דבר זה ג'ובים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהם שם, כל הג'ובים אצלם, הכול בסדר.

דוד אמסלם: הם בנו את הנבחרת, הביאו את האנשים, ועכשיו הם מדברים עלינו על הג'ובים.

דוד אמסלם: עכשיו, מה קרה לי היום?

יוראי להב-הרצנו: – – –

דוד אמסלם: אני עכשיו יושב עם רשות החברות.

דוד אמסלם: באה גב' דינה זילבר היום, וכותבת לי טיוטת הצעה, הנחיית יועץ – תראו איך זה עובד – שהיא רק רוצה להביא לפתחי והיא שואלת אותי מה עמדתי, כשבכלל הנבחרת – אתה שומע, חבר הכנסת הלוי, עמית הלוי – זה בחוק.

דוד אמסלם: אני אומר לה: איפה כתוב בחוק?

דוד אמסלם: היא אומרת: חוק החברות.

דוד אמסלם: אני מכיר בעל פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, החוק גם התייחס לכל הנושא של התנאים.

דוד אמסלם: תבינו טוב: ככה משתלטים, זוהי הבריונות המשפטית.

דוד אמסלם: זה היום קורה לי.

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: אני אומר לה: הינה, תקראי את החוק, בבקשה.

דוד אמסלם: הינה, הוא לפנינו כאן, בואי נראה איפה זה כתוב – לא, זה לא כתוב, אבל.

דוד אמסלם: אני אומר לה: אבל תקשיבי, בחוק המפורט כתוב בפירוש מה התנאים.

דוד אמסלם: בגלל שבסופו של דבר הם הבינו, לפני חודשיים – דרך אגב, עשר שנים לא הפריע להם, חבר הכנסת עמית הלוי; הרי לפיד הקים את זה לפני עשר שנים.

דוד אמסלם: אם הם היו חושבים אז שזה נכון, הם היו מוציאים אז את חוות הדעת שלהם.

דוד אמסלם: לא עכשיו, היום, לפני שהיא הולכת, שבוע וחצי.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שדוד אמסלם הוא השר האחראי, ואם אפשר להפריע לו ולשבש לו, למה לא.

דוד אמסלם: ובשם מה?

דוד אמסלם: בשם החוק.

דוד אמסלם: בושה.

דוד אמסלם: בריונות משפטית.

דוד אמסלם: היא ומנדלבליט – בגלל שהיא אומרת לי: זה על דעתו של מנדלבליט.

דוד אמסלם: בוודאי, למה לא.

דוד אמסלם: אמרתי לה: תשמעי, אני מניח שעוד נמשיך ככה – מנדלבליט עוד שלושה שבועות בכלל יאסור עליי גם לדבר פה.

דוד אמסלם: בשם איזה חוק?

דוד אמסלם: ככה הוא יתחיל להתפלפל וללמוד עם עצמו.

דוד אמסלם: אמרתי לה: החוק מפורש, כתוב.

דוד אמסלם: אין מקרא יוצא מידי פשוטו, זה הדבר הכי פשוט.

דוד אמסלם: תקרא בעברית.

דוד אמסלם: חוקקנו כמה חוקים בכנסת, מר מנדלבליט ודינה זילבר.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים מה זה חוק.

דוד אמסלם: מבינים אותו, דרך אגב, לא פחות מכם.

דוד אמסלם: את חלקם אנחנו כתבנו, ואנחנו גם יודעים למה התכוונו.

יוראי להב-הרצנו: לא לקחת שוחד.

דוד אמסלם: מנין אתם לוקחים לעצמכם, נוטלים לעצמכם את הסמכות הבריונית הזאת, מחוקקים חוקים על דעת עצמכם?

דוד אמסלם: בגלל שבא לכם?

דוד אמסלם: בגלל שאתם חושבים מה טוב למדינה?

דוד אמסלם: מה טוב לאזרחים?

דוד אמסלם: מה טוב לקליקה שלכם?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: חוק זה חוק.

יוראי להב-הרצנו: טיבי, לא לקחת שוחד – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אתם רוצים לשנות את החוק – ואני אומר: אני חסיד של שמירת החוק.

דוד אמסלם: אני אומר להם את זה כל פעם על כל תג ותג, ואם יש טעות בחוק צריך לתקן את החוק.

דוד אמסלם: לא מתקנים את המצב אלא – אני מקבל את זה – מתקנים את החוק.

קרן ברק: משכנעים.

דוד אמסלם: אבל אצלכם החוק זה המלצה, זה פלטפורמה אצלכם לייצר את החוקים שאתם רוצים, ואתם באים באצטלה של צדקנים, צדיקים.

דוד אמסלם: האמת היא שאני בתסכול עצום, ואני אסביר לכם למה.

דוד אמסלם: אני לא יודע מה צריך כדי לשבור את העסק הזה.

דוד אמסלם: אני לא יודע מה צריך לעשות.

דוד אמסלם: הרי אם נחוקק חוק, אז אתם תבטלו אותו.

דוד אמסלם: אז מה נעשה?

דוד אמסלם: אני שואל אתכם: מה אנחנו אמורים לעשות?

דוד אמסלם: האם הציבור, עכשיו, כשאני מדבר – בחרו בי ובכל הסיעה שלי 1.2 מיליון אזרחים; הרי אתם בזים להם, לא לי.

דוד אמסלם: הרי שלחו אותנו לפה אנשים, ציבור – אלא אם כן אתם כופרים ברעיון הדמוקרטי.

ג'אבר עסאקלה: – – –

דוד אמסלם: וזה הלכה למעשה מה שקורה.

דוד אמסלם: אתם לא תגידו את זה, אבל זה מה שקורה.

דוד אמסלם: אתם פועלים בניגוד לחוק.

דוד אמסלם: אתם עבריינים בחסות החוק.

דוד אמסלם: אתם מייצרים חוקים שלא קיימים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אמרתי לה: בן אדם שגונב מיליון שקל הוא סתם גנב קטן.

דוד אמסלם: כשאתם לוקחים את הסמכויות אליכם זה ההרס הכי גדול של הדמוקרטיה.

דוד אמסלם: אבל אתם, מה אכפת לכם, כל עוד אתם יכולים לעשות את זה, ויש לכם גם שר משפטים שכל היום רק מגן עליכם מבוקר עד לילה בגלל שהוא רואה את עצמו כנושא כלים שלכם, אז זה המצב.

דוד אמסלם: אז אני שואל את עצמי, שואל את אזרחי מדינת ישראל: מה אנחנו אמורים לעשות פה?

דוד אמסלם: איך אנחנו אמורים לטפל בסוגיה הזאת?

יוראי להב-הרצנו: – – – של הדרוזים.

יוראי להב-הרצנו: על זה מדובר, לא?

דוד אמסלם: בסופו של עניין בא היועץ המשפטי ומוציא חוות דעת בניגוד למה שכתוב בחוק, שולל כמעט את כל הסמכויות של כל השרים, מנסה לכבול אותם איפה שהוא יכול, וכל זה בשם בחוק.

דוד אמסלם: אתם מבינים מה הבדיחה העלובה הזאת?

דוד אמסלם: בשם החוק.

אורנה ברביבאי: אמסלם, נדרשת להתייחס לייצוג – – –

דוד אמסלם: לכן, אני אומר: רבותיי, ככה בעצם הם עדיין מנציחים את האליטה של אותה נבחרת.

אורנה ברביבאי: – – – האליטה – – –

דוד אמסלם: אני רוצה לשנות אותה.

דוד אמסלם: באו לפיד ויוגב ויצרו להם נבחרת.

דוד אמסלם: שמעתם איך קוראים לזה?

דוד אמסלם: נבחרת.

דוד אמסלם: אתם לא בנבחרת, רבותיי.

אורנה ברביבאי: – – –

דוד אמסלם: אנחנו לא בנבחרת.

ג'אבר עסאקלה: אבל אתם בממשלה.

דוד אמסלם: אני הסברתי לך עכשיו, אבל אתה לא מבין.

דוד אמסלם: מה זה משנה מה אני רוצה?

יוראי להב-הרצנו: – – –

דוד אמסלם: מה זה חשוב מה אני רוצה לעשות?

דוד אמסלם: הרי אני רוצה – אמרתי:

דוד אמסלם: אני חושב שכל החברה צריכה להיות שם.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה מה אני רוצה?

דוד אמסלם: הרי יש את מנדלבליט, יש את דינה זילבר.

יוראי להב-הרצנו: אתה שר.

דוד אמסלם: מה זה חשוב מה אנחנו נחוקק?

דוד אמסלם: הרי אנחנו כאן כקליפת השום.

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

יוראי להב-הרצנו: אתה שר הסייבר – – – שר הסייבר.

אחמד טיבי: – – –

דוד אמסלם: בן אדם קם בבוקר, מחליט להוציא הנחיות יועץ.

דוד אמסלם: עד עכשיו לא הצלחתי להבין מה זה הנחיית יועץ.

דוד אמסלם: האם זה כתוב בחוק או לא כתוב בחוק?

דוד אמסלם: לפי התפיסה שלי, מה שכתוב בחוק – כתוב, ומה שלא כתוב – הוא בעצם אסור.

דוד אמסלם: דרך אגב, לפי היהדות לפחות, כתוב: לא תוסיפו ולא תגרעו.

דוד אמסלם: אסור לא להוסיף ולא לגרוע.

דוד אמסלם: צריך להיות בדיוק מה שכתוב בחוק.

דוד אמסלם: אתה רוצה לשנות את החוק – אהלן וסהלן, כמו שאמרתי.

אחמד טיבי: מה עם ייצוג הדרוזים?

דוד אמסלם: אז אמרתי.

קריאה: זה לא רלוונטי.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אני בוודאי תומך בעניין הזה.

דוד אמסלם: אבל אתם באים לנקודה ואני פותח לכם את הצוהר ליותר.

דוד אמסלם: אתכם זה לא מעניין.

דוד אמסלם: כשאני מדבר עכשיו על מנדלבליט או על הפרקליטות, אתם עסוקים בקטע אחר.

דוד אמסלם: אתם רוצים לא להפריע לכל מה שקשור בתיקי ראש הממשלה.

דוד אמסלם: זה בעצם המדד שלכם.

דוד אמסלם: אתם לא בודקים.

דוד אמסלם: אני מספר לכם סיפור שקרה הבוקר, הבוקר.

דוד אמסלם: דינה זילבר, המשנֶה של מנדלבליט – –

יוראי להב-הרצנו: המשנָה.

דוד אמסלם: – – באה וממציאה לי חוק, היום בבוקר.

דוד אמסלם: מה אני אמור לעשות כשר?

דוד אמסלם: אשאל אתכם.

דוד אמסלם: הרי אני רוצה להוריד את כל הנבחרת הזאת.

דוד אמסלם: אני מתבייש במילה "נבחרת" בכלל.

דוד אמסלם: אני חושב שאני ארצה לבנות קריטריון.

דוד אמסלם: כתוב: "השר ימנה".

דוד אמסלם: כתוב בחוק שהשר ימנה לפי קריטריונים כאלה ואחרים שכתובים בחוק.

דוד אמסלם: הכול כתוב, הכול מפורט.

דוד אמסלם: לא מתאים להם.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה.

דוד אמסלם: לא מתאים להם.

דוד אמסלם: לא בא להם בטוב, מה שנקרא, הם רוצים את הנבחרת של לפיד ויוגב.

דוד אמסלם: לכן, רבותיי, אני באמת מתכוון לזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני כבר המלצתי על כמה אנשים, גם בדירקטורים, מבני המיעוטים, שיהיו – – –

קרן ברק: גם בוועדה.

דוד אמסלם: מה?

קרן ברק: גם בוועדה עצמה היה לך – – –

דוד אמסלם: בכל מקום.

דוד אמסלם: אני, בניגוד לשמאל, באמת מאמין שכל בן אדם שווה לחברו, בוודאי בנושאים האזרחיים, גם בחובות וגם בזכויות.

דוד אמסלם: אותי זה לא מעניין אם הוא ערבי, נוצרי, יהודי או צ'רקסי.

דוד אמסלם: אמיתי.

דוד אמסלם: אתם יודעים את זה.

דוד אמסלם: גם כשהייתי בוועדת הפנים, אתה יודע כמה קרבות עשיתי?

דוד אמסלם: דיונים שלמים.

דוד אמסלם: אני נסעתי ליישובים הערביים.

דוד אמסלם: כי מה זאת אומרת, אני בצד האזרחי לא רואה – באמת, זה גם מדהים אותי שאנשים אחרים רואים משהו אחר.

דוד אמסלם: אין על זה מחלוקת, כל אזרח במדינת ישראל שווה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה שלא.

דוד אמסלם: מה זה, הוא בן אדם בדיוק כמוני.

דוד אמסלם: לכן אני אפעל גם במישורים האלה בוודאי, גם בדירקטורים וגם בעובדים – אין שום סיבה.

דוד אמסלם: אבל כשאני מעלה בפניכם עכשיו מה קרה לי הבוקר, אתה שואל אותי ישר, אחמד טיבי, מה קורה עם – אני מספר לך את הבעיה.

דוד אמסלם: זה לא קרה סתם.

דוד אמסלם: זה גם לא קורה סתם.

דוד אמסלם: אז אני מספר לכם שאני לא מצליח לעשות שינוי מסוים, ואתם אומרים לי, אתה אומר לי: בוא, תענה לו.

דוד אמסלם: אז אני, בעזרת השם, לא מתכוון לוותר, ואני אמשיך בדרך הזו, בגלל שאני חושב שזה מה שצודק ושזה נכון.

דוד אמסלם: זה גם הצדק והיושר, וזה מה שצריך לקבל כל אזרח במדינת ישראל.

קרן ברק: תודה רבה, השר.

קרן ברק: רגע, אתה רצית דעה נוספת?

ג'אבר עסאקלה: – – –

קרן ברק: רגע.

קרן ברק: כבוד השר, תישאר רגע.

קרן ברק: דעה נוספת של ג'אבר עסאקלה.

קרן ברק: יש לך לא יותר מדקה.

קרן ברק: תנסה לקצר.

ג'אבר עסאקלה: אוקיי.

ג'אבר עסאקלה: גברתי – – –

אחמד טיבי: – – – יכול לרדת.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: הוא לא צריך לענות?

קריאה: לא, לא – – –

קרן ברק: אה, אוקיי.

קרן ברק: אז אתה – – –

ג'אבר עסאקלה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני כל פעם מתפעל מהיכולות שלך לקחת את הדיון לכיוונים שבכלל לא התכוונו אליהם.

קרן ברק: אבל חשובים.

ג'אבר עסאקלה: אבל, אבל, אבל – – –

אורנה ברביבאי: – – – לכל השאלות – – –

ג'אבר עסאקלה: כן, כן.

ג'אבר עסאקלה: אותה תשובה לכל השאלות, אני מסכים.

ג'אבר עסאקלה: אבל בואו נגיד את האמת.

קרן ברק: לא נכון – – –

דוד אמסלם: מתי השבתי לך – – –

קרן ברק: ענה עכשיו על הנבחרת.

ג'אבר עסאקלה: ממשלות ישראל – – –

דוד אמסלם: לפני כמה שעות השבתי לך את התשובה.

אורנה ברביבאי: האשכנזים – – –

ג'אבר עסאקלה: ממשלות ישראל – –

אורנה ברביבאי: הקיפוח.

אורנה ברביבאי: 14 שנה – – –

ג'אבר עסאקלה: – – לדורותיהן – –

דוד אמסלם: – – –

אורנה ברביבאי: 14 שנה.

ג'אבר עסאקלה: – – נוהגות במדיניות של אפליה לא רק נגד הדרוזים, אלא נגד כל הערבים.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהגיע הזמן – – –

דוד אמסלם: יש הפרדה?

ג'אבר עסאקלה: כן.

ג'אבר עסאקלה: מעולם, מעולם, לא הייתה כוונה אמיתית – – –

דוד אמסלם: – – –

ג'אבר עסאקלה: מעולם לא הייתה כוונה אמיתית לשלב את הערבים, ובתוכם הדרוזים, באמת בחברות הממשלתיות או בשירות הציבורי.

ג'אבר עסאקלה: ולכן, בואו תגידו את האמת: לא היועץ המשפטי לממשלה אלא הממשלה צריכה לקבל החלטה: פרויקט, להכניס 10% מיידית לשירות הציבורי ולחברות הממשלתיות.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת עסאקלה.

קרן ברק: ההצעה לסדר-היום הבאה – – –

קריאה: לא – – –

קרן ברק: לאן מעבירים.

קרן ברק: סליחה, סליחה.

קרן ברק: לאיזו ועדה?

קריאות: חוקה.

קרן ברק: חוקה.

קרן ברק: אז אנחנו מצביעים על העברה לוועדת החוקה.

קרן ברק: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קרן ברק: שלושה – אני ודודי, ומי עוד מצביע?

קריאה: – – –

קרן ברק: לא, אבל מי בעד והצביעו ממקומם?

קרן ברק: אתה ואני ומי עוד?

קריאה: טיבי.

קרן ברק: טיבי.

קרן ברק: אוקיי, בסדר.

קרן ברק: אני מוסיפה את חברת הכנסת ברביבאי, את חבר הכנסת הרצנו, את חבר הכנסת עמאר, את חבר הכנסת עסאקלה, את חבר הכנסת אבוטבול.

קרן ברק: גם חבר הכנסת הלוי?

עמית הלוי: כן.

קרן ברק: חבר הכנסת הלוי.

קרן ברק: זה אומר שהוספנו עוד חמישה.

קריאה: לא.

קריאה: עוד שישה.

קרן ברק: שישה?

קרן ברק: אז תשעה בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קרן ברק: << הלסי >> נהלים להקמת ועדות בדיקה ממשלתיות << הלסי >>

קרן ברק: הצעה לסדר-היום בנושא: נהלים להקמת ועדות בדיקה ממשלתיות, מס' 2301, של חבר הכנסת עמית הלוי.

קרן ברק: אתה מאמין שהגענו לרגע הזה?

עמית הלוי: גברתי היושבת-ראש, חברותיי וחבריי לכנסת, לפני שבוע חתם שר הביטחון בני גנץ על הקמת ועדת בדיקה במשרד הביטחון.

עמית הלוי: תרשו לי לצטט את כתב המינוי של הוועדה, את הכותרת – הנדון: כתב מינוי לוועדת בדיקה להליכי רכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות.

עמית הלוי: אחד התפקידים החשובים שלנו, חברותיי וחבריי לכנסת, כידוע, הוא לפקח על הממשלה, כלומר לדאוג שהממשלה תפעל בהיגיון, בהגינות, ביעילות, וכמובן על פי החוק.

עמית הלוי: בהחלטה הזאת של בני גנץ, של שר הביטחון, לא היה אף לא אחד מכל אלו: לא היגיון, לא הגינות, לא יעילות, וגם אי-חוקיות – ההפך הגמור מאלו.

עמית הלוי: הקמת ועדת הבדיקה הזו היא דוגמה להחלטה ממשלתית מטופשת, מיותרת, בזבזנית, בזבוז של משאבי ציבור, וגם מאוד מפוקפקת מבחינה חוקית.

עמית הלוי: אני לא יודע, כבוד השר אמסלם, גברתי היושבת-ראש, מאיפה להתחיל את הסיפור הזה.

עמית הלוי: מה רצה בני גנץ?

עמית הלוי: בואו נתחיל בנושא.

עמית הלוי: הנושא שבני גנץ הכתיב לוועדה הזאת – רכישת הצוללות.

עמית הלוי: הנושא הזה, כידוע, היה ועדיין נמצא בהליך פלילי ארוך ומדוקדק.

עמית הלוי: יש אנשים שנחקרו, יש כאלו שהוגש נגדם כתב אישום.

עמית הלוי: מה רצה בני גנץ?

עמית הלוי: שוועדת הבדיקה שלו תחקור במקביל?

עמית הלוי: שתהיה כפילות?

עמית הלוי: שבמקביל לחוקרים, במקביל לפרקליטות, במקביל לשופטים, הם ינהלו עוד בית משפט?

עמית הלוי: הרי הכול מתברר שם, הכול יתברר עם כתבי ההגנה, הכול יתברר בדיונים בבית המשפט.

עמית הלוי: לא לחינם היועץ המשפטי מנדלבליט הודיע לו שהוא לא יוכל בכלל לקיים את הוועדה הזאת.

עמית הלוי: יש דברים שלא יוכלו לדון בהם.

עמית הלוי: אז היגיון קשה למצוא בוועדה הזאת.

עמית הלוי: הלאה.

עמית הלוי: אני אמרתי לעצמי, השר אמסלם, חשבתי: אולי הוא רצה שהוועדה תבדוק את הליכי הרכש בכלל – לא צוללות.

עמית הלוי: היו פרשיות בעבר.

עמית הלוי: הוא רוצה לעשות סדר ואולי לשנות נהלים במינהל הרכש של משרד הביטחון – בזה דווקא יש היגיון מסוים.

עמית הלוי: הסתכלתי שוב בכתב המינוי – נאדה, שום דבר.

עמית הלוי: אני מצטט: הינכם מתמנים לחברי ועדת בדיקה של משרד הביטחון לבחינת התנהלות מערכת הביטחון וכלל הגורמים שהיו מעורבים – במה?

עמית הלוי: בתהליך קבלת ההחלטות שנתקבלו ביחס להליכי הרכש של ספינות המגן סער 6 והצוללות.

עמית הלוי: ספינות המגן והצוללות.

עמית הלוי: רק צוללות.

עמית הלוי: למה לא טנקים, בני גנץ, תותחים, מטוסים?

עמית הלוי: רכש זה רכש.

עמית הלוי: רצית, בני גנץ, לבדוק רכש – תבדוק רכש.

עמית הלוי: הלאה.

עמית הלוי: אזרחי ישראל, אתם מסתכלים על חברי הוועדה.

עמית הלוי: חלק ממינוי נכון של ועדה ממשלתית – לי יצא להקים ועדה אחת כזאת כשעבדתי בממשלה – זה בחירה מושכלת של החברים שלה, שיעשו עבודה, כמו שאמרנו, טובה ויעילה.

עמית הלוי: אז אתם בטח חושבים, אזרחי ישראל, שבני גנץ הקים ועדה להליכי רכש, אז הוא מינה רואה חשבון, מינה אנשי מינהל ציבורי, מינה פקידים לשעבר בחשב הכללי.

עמית הלוי: לא מיניה ולא מקצתיה.

עמית הלוי: חבר אחד, מפקד חיל הים לשעבר – אני מניח ומקווה שהוא מבין היטב בצוללות, ביכולות המבצעיות שלהן, בכלי הנשק, בטכנולוגיה, בהליכים המינהלים; ברכש – לא בהכרח.

עמית הלוי: טוב, חברה שנייה, הגב' יעל גריל – לא לקח הרבה זמן שהסתבר שהחתול שבני גנץ רצה שיבדוק איך הגבינה שם זזה, בעצמו היה שם; יותר נכון הייתה שם.

עמית הלוי: טוב, ניגודי עניינים, כידוע גברתי היושבת-ראש, זה סעיף רק לנתניהו.

עמית הלוי: אפשר להבין את הטעות של בני גנץ.

עמית הלוי: לכל שאר האזרחים, כידוע, אין ניגודים, הם חסרי ניגודים.

עמית הלוי: אבל הגב' גריל הבינה שהיא צוללת בעצמה פה לתחתיות ועזבה בעצמה.

עמית הלוי: וכמובן, היושב-ראש.

עמית הלוי: מי היושב-ראש שבני גנץ מינה?

עמית הלוי: אמנון סטרשנוב.

עמית הלוי: מה, יש כאן משפט?

עמית הלוי: הרי אתה ידעת שלא תקבל סמכות של ועדת חקירה ממשלתית, אז למה שופט?

עמית הלוי: מה, הוא מומחה, סטרשנוב, להליכי רכש?

עמית הלוי: הוא היה קניין במשרד הביטחון, יוראי, מה הוא היה?

עמית הלוי: הוא היה חשב במשרד ממשלתי.

עמית הלוי: גברתי היושבת-ראש, השר אמסלם, חברותיי וחבריי לכנסת, סעיף 8א לחוק הממשלה העניק סמכות לשר להקים ועדה כדי לייעל, לשפר, לטייב את עבודת הממשלה.

עמית הלוי: זה בדיוק מה שאין בוועדה של בני גנץ.

עמית הלוי: היא לא יכולה לבדוק כלום בנושא שהיא נדרשה אליו; היא לא יכולה, אגב, לחייב אף אחד להגיע מחוץ למשרד; אין לה שום אפשרות להתקרב לחומרים המסווגים של הפרשה הזאת, שמעורבים בה שלושה ראשי ממשלה לפחות, ומינו לה אנשים שלא מתאימים בעליל לדירקטיבה שלה.

עמית הלוי: ועכשיו הדבר החשוב: את כל הפארסה הזאת, אתם, אזרחי ישראל, מממנים בתקופת הקורונה.

עמית הלוי: מהכסף שלכם, מכספי הציבור, משלמים לחברי הוועדה על ההוצאות, למזכירות, על החומרים.

עמית הלוי: ולמה, כל זה למה?

עמית הלוי: באמת למה בני גנץ רצה?

עמית הלוי: הרי הוא בעצמו אמר לפני כמה חודשים שהעניין מוצה, נחקר בפרקליטות, וכבר מוצה.

עמית הלוי: אז מה הוא רצה?

עמית הלוי: אז אני אומר לך מה הוא רוצה – וראינו את זה היום.

עמית הלוי: הוא רוצה פוליטיקה קטנה.

עמית הלוי: לא פוליטיקה גדולה – לא תיקון המדינה, הלוואי; לא תיקון המדינה, לא איזה שינוי אסטרטגי, לא תיקון מינהלי של המינהל הציבורי שלנו.

עמית הלוי: פוליטיקה קטנה.

עמית הלוי: הוא רצה לרכוש לכחול לבן בשבועות האחרונים מודעות בעיתון, שיהיה כתוב: חקירה של פרשת הצוללות.

עמית הלוי: הוא רצה מודעות בערוץ 2, בערוץ 12, 13.

עמית הלוי: זה מה שהוא רצה.

עמית הלוי: איך אני יודע, יוראי?

עמית הלוי: איך אני יודע שזה מה שהוא רצה?

עמית הלוי: כי זה טריק ישן.

עמית הלוי: הרי לפני שנה, אני מזכיר לכם, היועץ שלו רונן צור כבר חשף את התרגיל המלוכלך הזה.

עמית הלוי: אני מצטט אותו, ברשותכם: מי נופל בסקרים – אומר רונן צור אז לגיא זוהר – כחול לבן.

עמית הלוי: למה?

עמית הלוי: כי היא לא תופסת את סדר-היום; נתניהו, שמרע עכשיו את התנהלותו מול החמאס, עולה.

עמית הלוי: אז אנחנו מחליטים – ציטוט: להציף את סוגיית הצוללות.

עמית הלוי: איך עשיתם את זה?

עמית הלוי: שואל אותו גיא זוהר.

עמית הלוי: ורונן צור עונה: זה התחיל במסיבת עיתונאים, בני גנץ עומד – אני מצטט:

עמית הלוי: אני מודיע בזאת שאנחנו נקים ועדת חקירה ממלכתית שתחקור את הפרשה הזאת.

עמית הלוי: זה פשוט לא ייאמן.

עמית הלוי: אותו קמפיין, אותם טריקים, אותם שטיקים, אותן מילים אפילו.

עמית הלוי: דודי, אני אומר: בסדר.

עמית הלוי: אני אומר לבני גנץ: בסדר.

עמית הלוי: בניחותא, איך אמרו פעם?

עמית הלוי: בניחותא.

עמית הלוי: אתה רוצה פרסום מפלגתי?

עמית הלוי: – אני מסיים, גברתי – בניחותא.

עמית הלוי: אתה רוצה פרסום מפלגתי, אתה רוצה קמפיין של כחול לבן?

עמית הלוי: אין בעיה, אבל תשלמו.

עמית הלוי: יש לכם מימון מפלגות, יש לכם כסף פרטי – תשלמו.

עמית הלוי: תדבר אולי עם אהוד ברק, אולי נשאר משהו מאפשטיין, אולי משהו מהמחקר של וקסנר, עוד נשאר משהו – תשלמו את זה.

עמית הלוי: אבל לקחת ממשרד הביטחון?

עמית הלוי: אתה, בני גנץ, שהיית רמטכ"ל, ואתה אומר שאתה ארבעה עשורים נלחם למען מדינת ישראל, אתה מוציא מתקציב הביטחון של מדינת ישראל כסף לקמפיין פוליטי-מפלגתי שלך?

עמית הלוי: אין לך גבולות?

עמית הלוי: ועוד בתקופת קורונה?

עמית הלוי: אגב, בשביל קמפיין פוליטי סטרשנוב מאוד מתאים, הוא היה יושב-ראש של מפלגת העבודה פעם.

עמית הלוי: דווקא בעניין הזה, קמפיין פוליטי, סטרשנוב הוא מינוי טוב.

עמית הלוי: אתם לא תעשו את זה על חשבון אזרחי ישראל.

עמית הלוי: זה לא חוקי, כבוד השר, וזה לא יהיה.

עמית הלוי: לכן אני מבקש, חברותיי וחבריי לכנסת, שאנחנו נקיים את חובתנו ונבדוק את הבודקים, נבדוק את השערורייה הזאת של מינוי הוועדה האומללה.

עמית הלוי: ואני מבקש, גברתי, שהדיון הזה יעבור לוועדת החוץ והביטחון, ואנחנו נבדוק את הליכי הקמת הוועדה הזאת, אילו שיקולים נקט שר הביטחון, איך הוגדרו תחומי העבודה של הוועדה, איך נבחרו חברי הוועדה, מי בחר אותם, ונוכל להגדיר לממשלה נוהל הגיוני, הגון, יעיל וחוקי.

עמית הלוי: תודה רבה.

קרן ברק: אבל לוועדת החוץ והביטחון?

קרן ברק: אלו נהלים, אתה לא רוצה לחוק, חוקה?

עמית הלוי: כיוון שמדובר על פרשייה שאירעה במשרד הביטחון, אני חושב, כיוון – – –

קרן ברק: תחליט אתה.

עמית הלוי: כן.

עמית הלוי: אני מציע ועדת החוץ והביטחון.

עמית הלוי: תודה.

קרן ברק: חוץ וביטחון, אוקיי.

קרן ברק: ישיב השר דוד אמסלם.

קרן ברק: דקה, ברשותך, יש הודעה לסגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק רשות הספנות והנמלים (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020, שהחזירה ועדת הכספים.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: << הלסי >> נהלים להקמת ועדות בדיקה ממשלתיות << הלסי >>

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, עמית, אני נהניתי לשמוע אותך.

דוד אמסלם: כל מילה בסלע.

דוד אמסלם: האמת היא שבני גנץ – אתה צודק.

דוד אמסלם: הייתי בריאיון שערכו איתו לפני מספר חודשים.

דוד אמסלם: שאלו אותו, אז הוא אמר: תראו, הדבר נחקר גם במשטרה, גם בפרקליטות ואין לי מה להוסיף על העניין; הם קיבלו את ההכרעה, מקבל את זה, מתקדמים.

דוד אמסלם: אני באתי לדאוג לאזרחי מדינת ישראל, לא באתי לפרק את הממשלה.

דוד אמסלם: אבל אתה מבין לבד שהטיעון הוא לפי הפוזיציה – תלוי איפה אתה נמצא.

דוד אמסלם: הרי אין אמת, הוא משקר לאורך כל הדרך.

דוד אמסלם: הרי את האמת הוא יודע.

דוד אמסלם: הרי להפך, אני טוען – הם מדברים על שלטון החוק, כל הזמן מאדירים את הפרקליטות – וכל ביקורת שאנחנו רוצים להעלות כאן אסור לנו, חס ושלום, אנחנו בכלל כמעט עבריינים – ואת המשטרה.

דוד אמסלם: אבל אני טוען שבהליך הזה זה בדיוק מה שהם עושים.

דוד אמסלם: הם לא מאמינים לא לפרקליטות ולא למשטרה.

דוד אמסלם: הרי גם מבחינת סד"כ, הכוחות, הרי המשטרה זה 35,000 שוטרים, גם באמצעים, גם בסמכויות.

דוד אמסלם: וגם בפרקליטות יש למעלה מ-1,000 פרקליטים, אני מניח, שהיו שמחים מאוד, דרך אגב, להעמיד את ראש הממשלה לדין.

דוד אמסלם: כבר המציאו לו אפילו מספר לתיק, 3000.

דוד אמסלם: יש לנו גם מספר, הכול מוכן.

דוד אמסלם: הם אפילו לא קראו לו לחקירה באזהרה.

דוד אמסלם: הם היו שמחים לעשות את זה.

דוד אמסלם: למה להעמיד את ראש הממשלה לדין על סיגרים או איזושהי כתבה שהוא קיבל, אולי, אוהדת בוואלה?

דוד אמסלם: פה יש לנו אירוע אירוע.

דוד אמסלם: אני מניח שזה מה שהיו עושים.

דוד אמסלם: אבל זה לא מתאים ללפיד ולדרוקר.

דוד אמסלם: הם הרי שלחו לגרמניה אנשים.

דוד אמסלם: יש להם משטרה משלהם, הם חוקרים.

דוד אמסלם: לא ינום ולא יישן חוקר ישראל.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר, גנץ כרגע, במצוקתו – הוא מבין שהוא נמצא במצוקה, פרש לו איזה שר, הם נמצאים בהתפרקות טוטלית – רוצה ללחוץ על ראש הממשלה.

דוד אמסלם: מה עושים?

דוד אמסלם: מאותתים, מתחילים: אני מקים ועדה, כפי שאמרת, לבדיקת רכש ספינות המגן והצוללות.

דוד אמסלם: ואיפה המטוסים שקנו כשברק בעצם היה שר הביטחון?

דוד אמסלם: ואיפה בכלל כל רכש צה"ל?

דוד אמסלם: כפי שאמרת, בדיוק, אני מאמין: אם אתה רוצה להקים ועדה כדי לתקן נוהל כזה או אחר, אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: היא גם לא צריכה להיות משהו חיצוני; אתה יכול להקים אותה ועדה שקטה, פנימית, כדי שבעצם באמת תבוא ותגיד לך: תשמע, יש שם בעיות כאלה ואחרות או נוהל כזה או אחר לא תקין, בוא נטייב אותו, בוא נטייב את התהליך – בוודאי.

דוד אמסלם: אבל מה פתאום, זה לא הסיפור.

דוד אמסלם: הוא הולך, עושה ועדה, מביא בראשה את השופט סטרשנוב ומקים.

דוד אמסלם: הוא אומר בטלוויזיה: החלטתי לתת – יש פה איזה הצגה כאילו הקמנו ועדת חקירה ממלכתית.

דוד אמסלם: שקר, כשהוא יודע שלוועדה הזאת אין סמכות בגרוש, בכלום, שום דבר.

דוד אמסלם: זה בדיוק כמו שכל שר – גם אני יכול להקים ועדה שתבדוק את ההליכים הפנימיים בתוך המשרד שלי.

דוד אמסלם: אין שום בעיה עם זה.

דוד אמסלם: אבל הוא מייצר בלוף, בגלל שמה שמעניין אותו זה הבחירות.

דוד אמסלם: לא מעניין אותו כמה זה עולה בכלל, לא מעניין אותו שהוא פוגע באמת באמון של הציבור במערכת הביטחון – הרי בסוף זו מערכת הביטחון, עזוב את ראש הממשלה שנייה; הרי ראש הממשלה לא נסע הוא לגרמניה והביא כמה צוללות, זו מערכת הביטחון כולה.

דוד אמסלם: אתה מאשים את כל מערכת הביטחון – שים כרגע את ראש הממשלה שנייה בצד: קצינים, אנשים, רכש, מאות אנשים שעסקו בזה – כולם מושחתים שם.

דוד אמסלם: והביא גם שופט.

דוד אמסלם: הרי איך אמרתי, אפילו בדיחה מוצלחת הוא לא יודע לעשות.

דוד אמסלם: אתה יודע, אתה רוצה לעשות בדיחה, אז בוא, תנסה לסדר אותה קצת.

דוד אמסלם: תיקח איש שמתמחה בנושא רכש.

דוד אמסלם: מה עשית?

דוד אמסלם: לקחת את השופט סטרשנוב, שכבר כתב לפני שנה או שנה וחצי שראש הממשלה בכלל צריך להתפטר, ואתה אומר לו: קח שלושה-ארבעה חודשים.

דוד אמסלם: הוא מכוון את זה כך שאם לא תהיה רוטציה, אז הוא יביא לו את הכותרות: הינה, תראו מה עשיתי.

דוד אמסלם: וכל זה, כפי שאתה אמרת, על חשבון אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל הכסף הוא פחות העניין, אני לא רואה את זה כסיפור כספי.

דוד אמסלם: אתה לוקח סמכות שמדינת ישראל נתנה לך על פי חוק על מנת שתפעל לטובת אזרחי מדינת ישראל, ואתה פוגע במערכת – באמון של הציבור במערכת.

דוד אמסלם: עזוב את הפוליטיקאים, יש שם מאות אלפי אנשים שעובדים בזה, ואתה הופך אותם באופן קטגורי כמעט למושחתים.

דוד אמסלם: עכשיו, המשטרה, כפי שאמרנו, בדקה את הנושא לעומקו.

דוד אמסלם: אתה גם חושב שהמשטרה מושחתת בגלל שהיא טשטשה את העניין, ואתה גם מבין שבפרקליטות כנראה מושחתים.

דוד אמסלם: רק אתה מאור הגולה.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להגיד לך משהו לגבי המכתב של מנדלבליט.

דוד אמסלם: תראה, לפני כמה זמן, כשהקמנו את הממשלה, הייתה תמונה בעיתון שהדהימה אותי: בידיעות אחרונות אני רואה את גנץ במסדרון בצלאח הדין.

דוד אמסלם: הוא באמצע, ניסנקורן מימינו והיועץ המשפטי משמאלו.

דוד אמסלם: כל זה אירוע, לדעתי, מסודר.

דוד אמסלם: הוא מוציא את הוועדה, מקבל את הכותרת, היועץ המפלגתי כותב לו אחרי זה מכתב ואומר לו: איך אתה יכול לעסוק בדבר שבכלל מצוי בהליכים כרגע בבית המשפט?

דוד אמסלם: הרי זה ברור לחלוטין לכל בר-דעת רגיל, ילד בכיתה ח'.

דוד אמסלם: אבל ההצגה – הוא עושה את ההצגה, מביא את השופט, מביא את הטלוויזיות, והיועץ המפלגתי מוציא את המכתב כאילו זה בן אדם צדיק, ואומר לו: לא, מה פתאום.

דוד אמסלם: זה כל הבלוף שיש כאן, וכל זה כשבדרך מערכת הביטחון נפגעת על ידי שר הביטחון.

דוד אמסלם: הוא אמור להגן עליה ולהגן על האנשים הטובים שעובדים בה, והוא עצמו מטיל בהם קודם כול רפש וכתם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שהוא רוצה כותרת בעיתון והוא רוצה בעצם לפגוע בראש הממשלה, אבל הוא רק לא מבין שהוא פוגע במערכת – לא בראש הממשלה.

דוד אמסלם: הוא פוגע במערכת הביטחון ובביטחון מדינת ישראל.

דוד אמסלם: בגלל שאם היית, כפי שאמרת, הגון וישר, אז היית מקים ועדה מקצועית, וזה בסדר, היינו מקבלים את זה בברכה.

דוד אמסלם: דרך אגב, בלי קשר לכלום, אחת לתקופה צריך לבוא ולבדוק כל מערכת כדי לטייב אותה – לא ממקום של התרסה, לא ממקום של לחפש אנשים, אלא לטייב תהליכים.

דוד אמסלם: אבל אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: לצערי הרב, זה שר הביטחון של מדינת ישראל היום.

דוד אמסלם: זאת הסיטואציה, כפי שתיארת.

דוד אמסלם: ואני חושב שהיא באמת באמת באמת חמורה מאוד.

דוד אמסלם: התוצאה היא חמורה מאוד.

דוד אמסלם: ואני באמת מקבל את מה שאתה אומר ותומך בזה.

דוד אמסלם: אני חושב שזה צריך לעבור לוועדת החוץ והביטחון.

דוד אמסלם: אני מקווה שהאוזר ידון בזה בהגינות, בגלל שאצלם הוועדות זה שלהם.

דוד אמסלם: כל יושבי-ראש הוועדות – הם מנכסים את זה כאילו זה שלהם, אתה יודע.

דוד אמסלם: ועדת חינוך – שלהם.

דוד אמסלם: אז הוא מטפל בזה כאילו זה עסק מפלגתי.

דוד אמסלם: כל הוועדות אצלם – יושבי-ראש הוועדות מתייחסים לזה כאילו זה ועדות מפלגתיות.

דוד אמסלם: אז לכן אני מקווה שהאוזר – בסך הכול הוא איש הגון, אני מכיר אותו מהעבר – אני מקווה שהוא ידון בזה באמת ברצינות וביושר, על מנת באמת שמערכת הביטחון לא תהיה שק חבטות של שר הביטחון, שרוצה לעשות על גבה סיבוב פוליטי.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: צריך להעביר להצבעה?

קרן ברק: כן, אז אתם רוצים את זה לוועדת החוץ והביטחון, נכון?

קרן ברק: אז אנחנו עוברים להצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

קרן ברק: אני מוסיפה להצבעה את חברת הכנסת ברביבאי.

אורנה ברביבאי: נגד.

קרן ברק: אה, נגד?

משה אבוטבול: מה, ברביבאי נגד?

אורנה ברביבאי: ברור.

משה אבוטבול: אמיתי?

אורנה ברביבאי: לגמרי.

משה אבוטבול: רק בעד הצוללות?

אורנה ברביבאי: הנימוקים לא שכנעו אותי.

קרן ברק: אז חברת הכנסת ברביבאי – נגד, חבר הכנסת הרצנו – נגד, חבר הכנסת עמית הלוי – בעד וחבר הכנסת אבוטבול – בעד.

קרן ברק: אז אני אומרת: ארבעה בעד, שניים נגד.

קרן ברק: הצעת החוק תעבור לוועדת החוץ והביטחון.

קרן ברק: << הלסי >> מודל צבא העם – חובת קיום דיון ציבורי << הלסי >>

קרן ברק: ההצעה לסדר-היום הבאה היא בנושא: מודל צבא העם – חובת קיום דיון ציבורי, מס' 2296, של חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

דוד אמסלם: אורנה, את מוזמנת לוועדת החוץ והביטחון לדיון.

קרן ברק: את מוזמנת.

קרן ברק: אני גם?

אורנה ברביבאי: אני חלק מהוועדה.

אורנה ברביבאי: לא לדאוג.

קרן ברק: את חותמת את סדר-היום היום.

אורנה ברביבאי: יש לך הזדמנות להכות בפטיש.

קרן ברק: היום המורכב הזה.

אורנה ברביבאי: תודה לך, היושבת-ראש, על האמירה "סדר-היום המורכב הזה" – בדיוק על זה אני רוצה לדבר.

אורנה ברביבאי: השר במשרד הביטחון, אני מעריכה את זה שאתה כאן כדי להקשיב.

אורנה ברביבאי: תראו, המציאות הפוליטית שהייתה פה היום הייתה במיוחד בשיאה של החלטה לפזר את הכנסת.

אורנה ברביבאי: וכל ההתכתשות והאמירות פה על ועדות חקירה כאלה ואחרות – כאילו אין יקום, אין מדינה, אין אזרחים, תשעה מיליון אזרחים מחוץ לבית הזה, שמחכים למוצא פינו כדי שנקבל החלטות שתואמות את הצרכים שלהם.

אורנה ברביבאי: אז אנחנו מדברים רבות על הקורונה, אנחנו מדברים על האבטלה, ואנחנו מדברים על הבריאות, ואנחנו מדברים על הרס הכלכלה, ואנחנו מדברים על זה שייקח לנו עשור, 20 שנה, לתקן את הניהול הכושל ביותר של קורונה.

אורנה ברביבאי: אבל אני רוצה לתת פרספקטיבה אחרת, נוספת, על צבא העם, מהזווית של הצרכים הביטחוניים שלנו, כי גם כשתיגמר הקורונה לצערי עדיין נצטרך להידרש להתמודדות עם אתגרים ביטחוניים.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת את זה גם מתוך היכרות במשך עשרות שנים של שירות בצבא, וגם היום, בהתבוננות מתוך ועדת החוץ והביטחון: האתגרים הביטחוניים לא נעשו יותר קלים – להפך, הם יותר מורכבים, הם יותר מאתגרים, הם במעגלים קרובים, במעגלים רחוקים.

אורנה ברביבאי: וברור לכולנו שהשקט היחסי שיש כאן, כאשר הוא מתקיים, הוא לא מתקיים כי אויבינו הפסיקו לרצות לפגוע בנו – הוא מתקיים כי כוחות הביטחון שלנו עושים את המקסימום כדי להתמודד עם זה.

אורנה ברביבאי: איך כוחות הביטחון עושים את זה?

אורנה ברביבאי: הם עושים את זה באמצעות איכות אנושית יוצאת דופן, באמצעות מודל צבא העם, שמאפשר לצבא לגייס – לפחות ככה הוגדר לו, עם הקמת הצבא – גיוס רחב כולל, שמבטיח לו יתרון גם של כמות, גם של איכות, וגם על הדרך יוצר הזדמנות שווה לאנשים מכל קצות האוכלוסייה להתגייס ולתת את חלקם ותרומתם, ובעצם ביחד לבצע משהו משותף; אחדות משימה של כל אדם, בכל מקום בארץ.

אורנה ברביבאי: רק שאנחנו מסתכלים על המודל הזה לאורך השנים – והמגמות מתארות מציאות בדיוק הפוכה ממודל צבא העם בכל היבט שהוא.

אורנה ברביבאי: היום בבוקר קיימתי דיון עם הצבא לגבי אחוז הנשר הנפשי.

אורנה ברביבאי: אני נחרדתי מהנתונים שהוצגו.

אורנה ברביבאי: ידעתי מהם אחוזי האי-גיוס.

אורנה ברביבאי: רק לסבר לכם את האוזן, אחוז האי-גיוס של גברים היום עומד על 34% גברים שמקבלים פטור, ועליהם מתקיימים דיונים שלמים, נופלות ממשלות, יש בג"צים שלא נגמרים; נשים – 45% פטור, נשים שלא מתגייסות כלל לצבא.

אורנה ברביבאי: ובתוך זה, כחלק מזה, כשמנתחים את המגמות, מסתכלים ורואים שב-2018 היו כמעט 6% שלא התגייסו על רקע נפשי, על פטור נפשי, והיום, בואכה 2020, כ-10% מבני הנוער בישראל חייבי השירות לא מתגייסים מסיבות של פטור נפשי.

אורנה ברביבאי: אומר לי היום ראש חטיבת תכנון בדיון שקיימתי בנושא שיש תיכונים שבהם 10% מהתיכוניסטים לא מתגייסים על רקע פטור נפשי.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על הנתונים האלה ואני שואלת את עצמי: של מי הבעיה, של הצבא או שלנו כחברה ושלנו כמדינה?

אורנה ברביבאי: ומה המדינה הזאת – כשהפוליטיקאים, מראש הממשלה, שר הביטחון ואחרים עומדים ואומרים כמה חשוב מודל צבא העם, איך בדיוק הם עושים ומקדמים את מודל צבא העם, כדי להבטיח את המימוש שלו לאורך זמן?

אורנה ברביבאי: זה ברור שזה קורס לנו מול העיניים.

אורנה ברביבאי: אתם רוצים דוגמאות?

אורנה ברביבאי: אז אני אתן לכם.

אורנה ברביבאי: חוץ מהיקף הפטור, תסתכלו על המוטיבציה ללחימה, ותראו את המשמעויות מרחיקות הלכת של קיצור השירות לצבא.

אורנה ברביבאי: יושב רמטכ"ל בוועדת החוץ והביטחון ואומר: אני לא יכול לקצר שירות ל-30 חודש – זה חוק שנכנס לתוקפו ביולי, וכבר מחזור יולי ומחזור נובמבר מתגייסים ל-30 חודשים.

אורנה ברביבאי: אני שואלת את שר הביטחון: תגיד, מה עמדתך?

אורנה ברביבאי: הם אומרים שהם לא מצליחים לעמוד במשימות.

אורנה ברביבאי: שר הביטחון החליט לא להחליט בינתיים ועוד לא נתן תשובה.

אורנה ברביבאי: זה ברור שלאורך שירות יש משמעות לגבי איזה אוכלוסייה מתגייסת ואיזה אוכלוסייה עושה איזה אורך שירות, ואנחנו רואים אורכי שירות שונים.

אורנה ברביבאי: אז שר הביטחון, נא להחליט, האם אתה אומר לצבא: נא להתיישר על פי החוק, זה יהיה 30 חודש, ואנחנו נתעדף את המשימות של הצבא, או שזה יהיה 32 חודש, ולבוא לבית הזה ולקדם חקיקה – לתקן ל-32 חודשים, שגם זה לא קורה.

אורנה ברביבאי: אני יכולה לעבור על עוד ועוד מגמות, כשברור לגמרי שלמשל נושא חוק הגיוס, שבג"ץ הורה להביא סוף-סוף להחלטה שם – זה לא קורה.

אורנה ברביבאי: אז עד 1 בפברואר צריך להגיש את ההתייחסות לחוק הגיוס, אבל ברור שחוק הגיוס הפך להיות יותר ויותר פוליטי, אין בר-דעת שלא מבין את זה, מטעמים כאלה ואחרים.

אורנה ברביבאי: למשל, עניין השוויון לחלוטין לא רלוונטי.

אורנה ברביבאי: גם בחוק הגיוס הקודם וגם חוק הגיוס המתהווה.

אורנה ברביבאי: לא רלוונטי.

אורנה ברביבאי: אז איך אתם חושבים שמודל צבא העם ימשיך להתקיים עם נתונים כל כך סותרים, בכל כך הרבה פרמטרים, כשהסיפור של צבא העם גם הוא הפך להיות פוליטי?

אורנה ברביבאי: כשההחלטות פוליטיות, כשההפרטה של הביטחון שלנו הופכת להיות פוליטית.

אורנה ברביבאי: אז יש כאלה שיאמרו – היה לי שיח כזה עם המכון לדמוקרטיה – אז הייתה עמדה שאמרה, גם בהיבט הכלכלי, שאנשים משתחררים יותר מוקדם אז הם יכולים לתרום לכלכלה, וגם העובדה שיש בקרוב עלייה דמוגרפית שהצבא מציג.

אורנה ברביבאי: רק אף אחד לא מספיק מקפיד להיכנס בעובי הקורה ולראות איפה העלייה הדמוגרפית.

אורנה ברביבאי: אחה אותם אנשים שילכו ללחימה בהמשך, זה אותו פוטנציאל?

אורנה ברביבאי: אנחנו הרי יודעים להגיד מי לומד היום בכיתות א', ומי יהיה בן 18 בעוד 12 שנה מכיתה א'.

אורנה ברביבאי: אנחנו רואים שהדמוגרפיה הזאת לא תומכת את הגידול בצרכים של הצבא.

אורנה ברביבאי: ואז מתחילים לדבר על מודל דיפרנציאלי:

אורנה ברביבאי: חלק נגייס לאורך שירות כזה וחלק נגייס לאורך שירות אחר.

אורנה ברביבאי: תלכו לצבאות אחרים בעולם ותראו שכל הסימנים שאמרתי עכשיו ומניתי, בהיקף האי-גיוס ובמוטיבציה וכו', בוודאי בדיפרנציאליות, מספרים סיפור של צבא מקצועי.

אורנה ברביבאי: אז בואו לא נעבוד על עצמנו כמדינה, ככנסת, כממשלה, ונספר סיפור שמתקיים מודל צבא העם.

אורנה ברביבאי: נאמר: אנחנו אומרים צבא העם בקול רם, אבל אנחנו מזמן מנהלים את זה במציאות פוליטית של תהליך קבלת ההחלטות של תעדוף אוכלוסיות כאלה ולא אחרות, של העלמת עין מנשים שלא מתגייסות לעומת גברים שחייבים להתגייס, של נשים שמגישות בג"ץ – –

קרן ברק: סיירות.

אורנה ברביבאי: – – להיות לוחמות – את איתי, חברת הכנסת ברק, שותפה למחאה הזאת.

אורנה ברביבאי: הן רוצות להיות לוחמות.

אורנה ברביבאי: ואז אתה אומר: אז רגע, מה המשמעות של צבא העם אם הן לא יכולות להיות, הוא לא מתגייס כי יש לו פטור, אורך השירות שלהם הוא שונה?

אורנה ברביבאי: ואז יש איזשהו רעיון: בואו נגייס אותם בפער דיפרנציאלי – ללוחמים ניתן יותר.

אורנה ברביבאי: אני רוצה להסביר לך מה זה לתת ללוחמים יותר.

אורנה ברביבאי: זה אומר: נעשה להם שנתיים שירות חובה ועוד שנה בקבע.

אורנה ברביבאי: קודם כול, זה אומר שאתה משלם כסף בעבור זה שהוא יהיה נכון לחרף את נפשו למען המדינה.

אורנה ברביבאי: נגמר ערך השליחות, הרצון לתרום, לעשות, כי אנחנו משלמים.

אורנה ברביבאי: נשלם ללוחמים.

אורנה ברביבאי: ובמובן הזה אני לא חושבת שלא צריך לתעדף את הלוחמים, אני חושבת שצריך לתת להם משמעות, ואני גם אביא לפה הצעת חוק – אם יתאפשר בכאוס הפוליטי הזה – שאומרת למה צריך לתת ללוחמים יותר כשהם משתחררים מהצבא.

אורנה ברביבאי: כי הסיפור הוא לא של הצבא; הסיפור הוא של המדינה שצריכה להגיד מה היא רוצה לומר ללוחמיה, לאלה שמוכנים לחרף את נפשם כשהמאמץ הטכנולוגי הולך ועולה, והרבה יותר נוח להיות בתפקידים טכנולוגיים על פני תפקידי לחימה.

אורנה ברביבאי: מה המדינה אומרת ללוחמים שלה?

אורנה ברביבאי: אבל אם אנחנו מדברים על תעדוף דיפרנציאלי שמשחרר את החיילים שלא רוצים ונותן תגמול כספי לאלה שהולכים ללחימה, ברור לכם שכל הפרמטרים האלה, כל השעונים, כל המחוגים בשעונים האלה, מראים בצורה ברורה וחד-משמעית: צבא מקצועי בשכר.

אורנה ברביבאי: אני לא נכנסת לעניין הכלכלי כי אני לא רוצה לדבר על זה.

אורנה ברביבאי: אני רוצה רק לשאול מה המשמעות של זה בהיבט הערכי.

אורנה ברביבאי: ותראו, דיברתי עד עכשיו רק על חובה, לא דיברתי מילה על מערך המילואים, שכולנו, כל אחד שמבין עניין רואה איך כוח האדם, סד"כ המילואים, מה שאנחנו קוראים, גודל המילואים, הולך וקטן, והיקף ימי המילואים הולך ונעשה פחות ופחות.

אורנה ברביבאי: זאת אומרת: אנשי המילואים המעטים שכבר עושים מילואים עושים פחות ופחות, כי כל השיח נעשה שיח כלכלי.

אורנה ברביבאי: ואז אתה חושב: רגע, מה יעלה לי יותר?

אורנה ברביבאי: וההכשרות עולות והתעסוקות עולות, והאימונים עולים וכו'.

אורנה ברביבאי: קחו את כל זה ותראו שאם אנחנו מסתכלים כמה שנים קדימה על כשירות הצבא והיכולת שלו לעמוד במשימותיו, אני שמה סימן שאלה מאוד גדול – גם בכמות, גם באיכות, בשאלה מי יבחר להתגייס, ולאן הוא יבחר; מי יבחר לשרת בקבע ויהיה המפקד של אותם חיילים בחובה, של הילדים של כולנו, ואיזה מפקדים אנחנו רוצים שיישארו כאן איתנו כשהצבא הוא לא כזה.

אורנה ברביבאי: מה דינן של האוכלוסיות המיוחדות, שהשקענו בהן לאורך השנים מתוך תפיסה של מתן הזדמנות שווה?

אורנה ברביבאי: אני עשיתי את כל הדרך עד תפקידי כראש אכ"א מעפולה הרחוקה, כבת למשפחה מרובת ילדים; עולה על הדעת שלא הייתה ניתנת לי ההזדמנות?

משה אבוטבול: ברוכת ילדים.

אורנה ברביבאי: ברוכת ילדים, בצדק.

אורנה ברביבאי: כל המשמעות של אוכלוסיות מיוחדות.

אורנה ברביבאי: אז הצבא בלגיטימיות שלו – ומהי המשמעות הזאת של צבא העם במציאות שבה אנחנו יודעים, כולנו, הפוליטיקאים כאן, שהדמוקרטיה נמצאת באיזשהו תהליך של ערעור ושחיקה?

אורנה ברביבאי: אז עכשיו תחשבו: במדינה שהדמוקרטיה שלה מוטלת בספק לנוכח כל המהלכים הפוליטיים המטורללים שאנחנו עוברים, גם הצבא שלה לא יהיה צבא העם.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהמשמעות של זה היא מאוד מאוד מאוד חמורה, ואנחנו כפוליטיקאים צריכים לשאול את עצמנו לא רק בראיית הכאן והעכשיו אלא בהתבוננות ארוכת טווח – ולא רק אם הכנסת הזאת מתפזרת או לא, ולא רק בהיבטים של כמה זמן תשרוד הממשלה הזאת, והממשלה הבאה.

אורנה ברביבאי: בואו נשאל את עצמנו מהן הנורמות, מהם הערכים, מהם הדגשים שאנחנו רוצים להשאיר במשמרת שלנו.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם שאם לא יתקיים דיון ציבורי מיידי ברמה הכי בכירה שיכולה להיות, ומעמיק, לגבי מהם אתגרי הביטחון ומה היכולת של מדינת ישראל לתת מענה גם להיבטים הביטחוניים ולהיבטים הערכיים, אנחנו נמצא את עצמנו ביום צרה, חלילה, לא מוכנים.

אורנה ברביבאי: אז אין לי ספק שזה לא איזו פריבילגיה, זה הכרח נדרש לכולנו, תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב השר במשרד הביטחון מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: גברתי היושבת בראש הישיבה וגם מגישת ההצעה לסדר-היום חברת הכנסת אורנה ברביבאי, ראשית, ברצוני להודות לך על העלאת סוגיית צבא העם לסדר-היום.

מיכאל ביטון: לא מזמן פנה אליי מישהו מעמותה ואמר לי: אנחנו עמותה למען צבא מקצועי.

אורנה ברביבאי: כן.

מיכאל ביטון: אמרתי לו: אני מעמותה למען צבא העם.

אורנה ברביבאי: יפה.

מיכאל ביטון: אם אתה עדיין רוצה פגישה אז תבוא, אבל שתדע באיזו עמותה אני נמצא – כי אנחנו רחוקים מלהרשות לעצמנו שצה"ל לא יהיה צבא העם, ומשימותיו נשארו משימות גדולות מאוד גם בהיבט החברתי, גם לפני הצבא וגם אחריו.

מיכאל ביטון: זוהי סוגיה קריטית בחשיבותה למשרד הביטחון, לצה"ל, לצעירים בישראל ולחברה הישראלית כולה.

מיכאל ביטון: תפיסת השירות שאנו מכירים כצבא העם הינה אחד מנדבכי היסוד של החברה הישראלית.

מיכאל ביטון: צה"ל היה נדבך יסוד לא רק בקיומה של מדינת ישראל אלא נדבך יסוד בבניית החברה הישראלית והפיכתה לחברה סולידרית שבה ערך התרומה הוא ערך מרכזי.

מיכאל ביטון: לאחר 70 שנות עצמאות החברה הישראלית משתנה, ועם השתנותה עולות שאלות על מודל השירות הקיים והתאמתו לדמוגרפיה המשתנה ולצרכים המשתנים.

מיכאל ביטון: האתגר הגדול העומד בפנינו הוא שמירה איתנה על צה"ל כצבא העם המסוגל לעמוד בפני כל אתגרי הביטחון הלאומי העומדים בפניו, לצד מתן מענה לצרכים המשתנים של החברה הישראלית.

מיכאל ביטון: אכן שנתוני הצעירים, לשמחתנו, גדלים משנה לשנה.

מיכאל ביטון: יותר צעירים מגיעים לגיל 18, וככל שאנו מביטים קדימה כך אנו רואים גידול בקרב כל קבוצות האוכלוסייה.

מיכאל ביטון: המצב הזה מביא אותנו בהכרח לדילמה על עתיד השירות בישראל.

מיכאל ביטון: איננו יודעים לקבוע מראש מה יהיו האתגרים העומדים בפני צה"ל ומדינת ישראל בעוד שנים קדימה.

מיכאל ביטון: ישראל תמשיך להיות מדינה עם אתגרים ביטחוניים ועליה לתעדף אותם בכל מצב.

מיכאל ביטון: עם זאת, על מדינת ישראל להיערך למודלים של שירות חלופי אשר יאפשרו ליותר ויותר צעירים להשתלב בתפקידי שירות משמעותי.

מיכאל ביטון: לכן משרד הביטחון, בראשות שר הביטחון בני גנץ ואנוכי, מקדם ביחד עם צה"ל ועם שר ההתיישבות השר צחי הנגבי, שאמון על השירות האזרחי והלאומי, ועם שותפים נוספים, מתווה שירות חדש אשר יענה על צורכי הביטחון מחד גיסא, ומאידך גיסא יאפשר למרב הצעירים בישראל להיות שותפים לשירות של מדינתם.

מיכאל ביטון: בין היתר המתווה יאפשר את שילובן של אוכלוסיות מיוחדות, מגוונות, מכלל חלקי החברה הישראלית.

מיכאל ביטון: חוק הגיוס לא יעמוד בפני עצמו, אלא הוא חלק מתפיסה חדשה שתקדם שוויון, תקדם לכידות חברתית ותענה לקיטוב ההולך וגדל בין הקהילות בחברה הישראלית.

מיכאל ביטון: כמובן שמתווה השירות לא רק תורם לצה"ל ולחברה הישראלית אלא תורם לאזרח.

מיכאל ביטון: אזרח שיהיה זכאי לזכויות של חייל משוחרר יקבל הכשרה מקצועית והשכלה בצה"ל, יהיה אזרח מועיל יותר, שתורם יותר גם במשך שנות חייו בעתיד.

מיכאל ביטון: שאלות אורך חודשי השירות וחודשי השירות הן חלק מהדיון על מודל השירות והשינויים הדמוגרפיים, והן נדונות במסגרת תפיסת השירות החדשה.

מיכאל ביטון: בהתייחס לשירות נשים בצה"ל – צה"ל מתנהל לאורו של ערך השוויון ופועל למתן הזדמנות שווה לשירות משמעותי לכלל משרתיו, נשים וגברים כאחד.

מיכאל ביטון: היושבת-ראש, את אולי סמל לכמה רחוק אפשר להגיע, אבל אנחנו רוצים גם רמטכ"לית יום אחד.

מיכאל ביטון: את סמל לכמה רחוק – – –

אורנה ברביבאי: אתם לא נותנים לנשים להיות לוחמות, אתם לא יוצאים למסע הזה שהיא תגיע להיות – – –

מיכאל ביטון: לא, נותנים, אבל את היית ראש אכ"א, אז את יודעת שיש נשים לוחמות.

מיכאל ביטון: את מתכוונת – – –

אורנה ברביבאי: לוחמות בכלל התפקידים בצבא ובכלל היחידות.

מיכאל ביטון: ובהרבה תפקידים הן לוחמות.

משה אבוטבול: בכנסת לפחות הן לוחמות חזק מאוד.

אורנה ברביבאי: טוב שכך.

אורנה ברביבאי: לא מספיק, לא מספיק.

משה אבוטבול: פה זה גם כן צבא.

מיכאל ביטון: בהתייחס לשירות נשים בצה"ל – צה"ל מתנהל לאורו של ערך השוויון ופועל למתן הזדמנות שווה לשירות משמעותי לכלל משרתיו, נשים וגברים כאחד.

מיכאל ביטון: במרוצת השנים השתלבותן ומעמדן של נשים בצה"ל עברו תמורות רבות.

מיכאל ביטון: בשני העשורים האחרונים חל שינוי משמעותי במודל הכשרת הלוחמות, אוחדו הכשרות מקצועיות לחיילים וחיילות ונשים משולבות בתפקידי לחימה בהיקף הולך וגדל.

מיכאל ביטון: צה"ל מאפשר לחיילות ולחיילים לבצע שירות משמעותי בהתאם לנתונים האישיים וליכולתם ומאפשר להם לתרום את חלקם בצורה מיטבית.

מיכאל ביטון: כתוצאה מכך פועל צה"ל להרחבת היקף המתגייסות ולהרחבת היקף המקצועות הפתוחים לנשים.

מיכאל ביטון: כיום כ-86% מהתפקידים בצה"ל פתוחים בפני נשים, בין היתר במערכים הטכנולוגיים, תומכי הלחימה, מערכי קצונה ולחימה.

מיכאל ביטון: צה"ל ומשרד הביטחון ימשיכו לעשות למען שילובן של הנשים במקצועות השונים בצה"ל, באחריות, במקצועיות ותוך לקיחת כלל השיקולים בחשבון; זאת, כדי לאפשר לכלל הנשים לשרת שירות משמעותי תוך עמידה במשימות צה"ל.

מיכאל ביטון: ועוד ברמה של השלמת עדכון – אז כמו שאמרת, באמת חוק הגיוס כנראה יחוקק עד פברואר ויושלם.

מיכאל ביטון: הוא צריך להיות מושלם גם על דעת היועץ המשפטי, גם על ידי סיעות הקואליציה וגם ברמה שהוא יוכל לעבור בבג"ץ.

מיכאל ביטון: 80%–90% מהעבודה עשויה, וצריך עוד כמה תיקונים והתאמות כדי להגיש אותו.

מיכאל ביטון: כידוע לך, חוק הגיוס בעצמו כולל טבלה שמתחייבת, פחות או יותר – גם במתווה הקודם וגם במתווה החדש – להיקף מתגייסים לצה"ל בקרב הקהילה החרדית, אבל לצידם להיקף משרתי שירות אזרחי ושירות לאומי.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, זאת טבלה מקבילה שבכל שנה המספרים אמורים לגדול ואנחנו צריכים לעמוד ביעדים כדי לייצר התקדמות לכיוון של שוויון.

מיכאל ביטון: אנחנו כן צריכים לשים לב שאנחנו פה מחילים את עקרון הדרישה לשוויון בשירות צבאי ואזרחי על חרדים, אבל לא עשינו כזה דבר על אוכלוסייה ערבית.

מיכאל ביטון: לא עשינו כזה דבר על בנות דתיות, שאוטומטית יש להן פטור משירות צבאי, וחלקן, בהתנדבות, עושות שירות לאומי.

מיכאל ביטון: אז גם בדבר הזה צריך איזו מידתיות, שאנחנו עושים חוק אחד לאוכלוסייה אחת, אבל אם זה שוויון – עוד מעט.

משה אבוטבול: בהרבה מקומות טובים בעולם הצבא הפך להיות צבא מקצועי, ופחות נשענים על כל מיני אנשים – – –

מיכאל ביטון: לא, יש לנו כיוון טוב דווקא.

משה אבוטבול: אז תמשיכו – – – אדוני השר.

מיכאל ביטון: חוק הגיוס – רגע – – –

אורנה ברביבאי: משימה פוליטית, כן.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים להביא את חוק הגיוס בהסכמה ועל דעת היועץ המשפטי, בכפוף לחוק, ומותאם לדרישות בג"ץ, ואנחנו חושבים שיש לנו את הנוסחה.

מיכאל ביטון: אבל לא במקום מבט כולל על הנושא, כי חוק הגיוס עוסק בחרדים, גברים.

מיכאל ביטון: ואני אומר לך שיש לנו פריצות דרך מאלפות.

מיכאל ביטון: נשים חרדיות אנחנו לא יכולים לגייס.

מיכאל ביטון: אנחנו יודעים שהן תלמידות חכמים, אנחנו יודעים שהן מפרנסות – והיום הן מועסקות כמתכנתות בפיילוט בחיל האוויר עם משכורת טובה, עם כבוד לדרך החיים, עם כל הכללים, ורק מבקשים עוד מהפרויקט הזה.

מיכאל ביטון: עכשיו, יושב לך, למשל, מנכ"ל מד"א ואומר שיש חרדים שרוצים להתפרנס והם אוהבים את הצלת החיים ויודעים להיות בכוננות ובאיחוד והצלה ובמקומות אחרים – למה שאני לא אכשיר אותם כפרמדיקים?

מיכאל ביטון: בזמן שירות אזרחי.

מיכאל ביטון: הם יעבדו שנתיים ויהיה להם מקצוע – ירוויחו 10,000 שקל ויותר.

יוראי להב-הרצנו: גם אחותי אוהבת להתפרנס, והיא הולכת לשירות חובה.

מיכאל ביטון: כן, אבל בת דתייה פטורה משירות חובה, ואין עליה בג"ץ.

יוראי להב-הרצנו: אבל צריך לתקן לא רק בשירות צבאי אלא גם בשירות אזרחי או לאומי.

יוראי להב-הרצנו: אחותי לא פחות אוהבת להתפרנס או צריכה להתפרנס.

מיכאל ביטון: אז אנחנו שם.

מיכאל ביטון: אז בדיוק עכשיו אני מתקדם איתך – לכן, מתווה השירות הוא קומה אחת מעל השפה של חוק הגיוס.

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: כי חוק הגיוס הולך רק לגברים חרדים, והאי-שוויון מתקיים גם בקרב בנות דתיות, שפטורות אוטומטית – לא רק חרדיות.

מיכאל ביטון: מספיק שבת אומרת שהיא דתייה, ומוכיחה את זה – היא פטורה משירות.

מיכאל ביטון: רבות מהן עושות שירות לאומי מרצון.

מיכאל ביטון: בקרב האוכלוסייה הערבית יש גם שירות אזרחי ולאומי, אבל הוא התנדבותי.

יוראי להב-הרצנו: מה שאני אומר זה שצריך שוויון.

יוראי להב-הרצנו: לא צריך בהכרח שירות צבאי, אבל צריך שכל אזרח, בהגיעו לגיל 18, יבצע שירות למען המדינה – אזרחי או צבאי.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: אז אמרת את חזון מתווה השירות, והחזון הזה נולד גם בכל מיני קבוצות ועמותות בעבר, גם בארגון "פנימה" ואחרים, אבל זה חזון שחשוב לשר הביטחון, חשוב לי.

מיכאל ביטון: הקמנו כבר מינהלת למתווה השירות, שזו האמירה שלו.

מיכאל ביטון: אנחנו נבנה תהליכים, בשלב הראשון בהסכמה, באמצעות יצירת הזדמנויות.

מיכאל ביטון: אנחנו שמים לב שאם אתה בונה שירות אזרחי טוב, שיש בו השכלה, הכשרה מקצועית, שירות משמעותי וכבוד לזהות של הבן אדם – – –

אורנה ברביבאי: רק שכשאתה בונה יכולת כזאת, שלא תעשה אותה כל כך אטרקטיבית שהיא עומדת בתחרות עם השירות הצבאי.

מיכאל ביטון: לא.

אורנה ברביבאי: גם את זה תביא בחשבון.

מיכאל ביטון: השירות צבאי הוא בעדיפות עליונה, ובכל בחירת כוח אדם ובכל גיוס הצבא הוא לפני הכול, את זה כבר אמרנו.

מיכאל ביטון: ביטחון המדינה זה לפני הכול.

מיכאל ביטון: אבל את הזכרת באמת עשרות אחוזים שלא מתגייסים.

מיכאל ביטון: מה עם אלה?

מיכאל ביטון: דיברתם פה על פטור נפשי משירות.

מיכאל ביטון: מי קבע שהם לא יכולים לשרת?

מיכאל ביטון: היום צה"ל יודע לשלב בתוכו גם אנשים עם מוגבלויות, אז אנחנו לא יכולים לעשות שירות לאומי ושירות אזרחי לאנשים עם צרכים מיוחדים?

מיכאל ביטון: ודאי שאנחנו יכולים.

מיכאל ביטון: וגם אם יש לו קשיים, אפשר לשלב אותו.

אורנה ברביבאי: נראה לך סביר שבתיכון יש 10% מקבלי פטור נפשי?

אורנה ברביבאי: נראה לך הגיוני?

מיכאל ביטון: אני חושב שזה לא סביר.

אורנה ברביבאי: אז אנחנו מבינים שיש פה תופעה שצריך לטפל בה.

אורנה ברביבאי: אז אנחנו אומרים: לך לשירות אזרחי במקום להתגייס לצבא?

מיכאל ביטון: לא, מטפלים בה.

מיכאל ביטון: בסוגיה הזאת מטפלים במסלול הצבאי, ולא בקלות משחררים עכשיו.

מיכאל ביטון: יש הקפדות ובדיקות בדבר הזה.

מיכאל ביטון: הנושא הזה נדון והשתתפתי בדיון כזה.

מיכאל ביטון: שמים על זה עין ומטפלים בזה.

מיכאל ביטון: אבל בסוף יש קבוצות שלמות שלא הגיעו לצבא.

מיכאל ביטון: אגב, אפילו מוסלמים – חלקם מגיעים קצת לצבא.

מיכאל ביטון: בדואים מגיעים לצבא.

מיכאל ביטון: הייתי ביישוב בדואי וראיתי בנות בדואיות שעושות שירות אזרחי.

משה אבוטבול: הייתי גשש יחד עם חבר'ה בדואים.

מיכאל ביטון: לא ידעתי שיש לך שורשים בדואיים, אבל בסדר.

משה אבוטבול: אנחנו ספרדים – גם הם ספרדים.

מיכאל ביטון: אה, הבנתי אותך.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: באמת היית גשש?

משה אבוטבול: כן.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: בקיצור, השאלות וההצעה לסדר-היום עוסקות בסוגיות אמיתיות.

מיכאל ביטון: קיצור השירות הוא כבר בתוקף בחוק מיולי – – –

אורנה ברביבאי: אתם לא מתכוונים להציע?

מיכאל ביטון: אנחנו בודקים את זה.

אורנה ברביבאי: עדיין בודקים.

אורנה ברביבאי: התגייסו כבר שני מחזורים עם אורך שירות של 30 חודשים, ואז עד שתבדקו יתגייסו אחרים עם 32 חודשים, ואז אתה עושה חוסר שוויון מובנה.

מיכאל ביטון: לא, כרגע קיצור השירות נכנס לתוקף.

אורנה ברביבאי: 30.

אורנה ברביבאי: אז תגידו לצבא שייערך בהתאם ל-30.

אורנה ברביבאי: תגידו.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לבדוק את זה ולתת תשובה מוסמכת, לא להיות פזיזים.

מיכאל ביטון: כמו שאמרת – נושא אמיתי.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לשר במשרד הביטחון.

אורנה ברביבאי: לא על הכול קיבלתי תשובות, רק שבינתיים אני ממלאת את מקומה של יושבת-ראש הכנסת, אז אני לא יכולה להמשיך לקיים איתך את הדיון, מפאת מקומי כאן.

אורנה ברביבאי: תרצה – נוכל לדבר בהמשך.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה ומציעים להעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון – לקיים דיון.

אורנה ברביבאי: נעבור להצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורנה ברביבאי: אחד בעד, ואני מוסיפה את שניכם, אז זה שלושה בעד, כי אני הצבעתי, וזה יעבור לוועדה.

אורנה ברביבאי: השמות: יוראי להב הרצנו וחבר הכנסת אבוטבול.

אורנה ברביבאי: הדיון יעבור לוועדת חוץ וביטחון.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לכם, חברים.

אורנה ברביבאי: תם סדר-היום.

אורנה ברביבאי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"א בכסלו התשפ"א, 7 בדצמבר 2020, בשעה 16:00.

אורנה ברביבאי: ישיבה זו נעולה.