ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 98, 2020-11-09 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, כ"ב בחשוון התשפ"א, 9 בנובמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/2306/23 וכלה בהצעת חוק פ/2346/23: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – חובת גילוי של מסחר בניירות ערך לחבר בוועדת הכספים או הכלכלה של הכנסת), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת יאיר גולן; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – ביטול ההיטל על עובד זר העוסק בסיעוד בבית חולים גריאטרי), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, עופר כסיף, יוסף ג'בארין ואיימן עודה; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – מעבר לרכבים ידידותיים לסביבה בגופים ציבוריים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מיקי חיימוביץ' ומשה גפני; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – אספקת ארוחות לתלמידים בזמן הגבלת פעילות של מוסד חינוך) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין; הצעת חוק תוכנית למניעת אלימות מינית וקידום מיניות בריאה, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, מאיר כהן ואורלי פרומן; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים ומקדמות לנפגעי התפרצות נגיף הקורונה החדש), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חישוב שווי שימוש ברכב לשומרי שבת וחג), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת אליהו ברוכי; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הפחתת הפרשת מעסיק לפיקדון עבור עובד זר שהוא מסתנן), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת עידן רול; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות פדיון סכום החיסכון הצבור הכולל לחייל בודד), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אלכס קושניר, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין וחמד עמאר; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור ניצול בעלי חיים למטרות הימורים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – פטור מתשלומי חובה עבור התקנת תשתיות ציבוריות), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זכאות לבדיקת ממוגרפיה מגיל 40 לגילוי מוקדם של סרטן השד), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת סונדוס סאלח, אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, איימן עודה, אנטאנס שחאדה, עופר כסיף, ווליד טאהא, עאידה תומא סלימאן, ע'דיר כמאל מריח, מרב מיכאלי והיבה יזבק; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – תחולה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת תהלה פרידמן, עודד פורר, מיקי חיימוביץ', קרן ברק, מיכל וונש, תמר זנדברג, הילה שי וזאן, מרב מיכאלי, ע'דיר כמאל מריח ויוליה מלינובסקי קונין; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגבלת משך זמן הטיפול בתביעה בשל הפרעה בתר-חבלתית), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אופיר סופר ועוזי דיין; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (פטור מתשלום דמי נסיעה לעגלת ילדים), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לעידוד הסעות שיתופיות (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – מרווח שיעורי הריבית), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישום רכב), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת בועז טופורובסקי, יאיר לפיד, יואב סגלוביץ', ע'דיר כמאל מריח, עפר שלח, מרב מיכאלי ויעקב מרגי; הצעת חוק להפחתת השימוש ברכב פרטי ולעידוד שימוש בתחבורה הציבורית, התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – סיוע כלכלי בשעת חירום), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת הילה שי וזאן, קטי קטרין שטרית, ינון אזולאי, מאי גולן, טלי פלוסקוב, צבי האוזר, פטין מולא, אוריאל בוסו, אופיר כץ, יוליה מלינובסקי קונין, יפעת שאשא ביטון, מיכל וונש, עינב קאבלה, אריאל קלנר, אוסנת הילה מארק ויצחק פינדרוס; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – תמונה בדבר נזקי העישון),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מיכל וונש, עמית הלוי, עינב קאבלה, אוריאל בוסו, עוזי דיין, קטי קטרין שטרית, אלעזר שטרן, תמר זנדברג, עאידה תומא סלימאן, אימאן ח'טיב יאסין, היבה יזבק, תהלה פרידמן, מיקי חיימוביץ', יוסף טייב ואנדרי קוז'ינוב; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – סימון ביצים), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת עוזי דיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (תשלום עבור נסיעה בתחבורה ציבורית בכרטיס אשראי), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, אוריאל בוסו ויוסף טייב; הצעת חוק חישוב דרגת הזכאות של מורה להשתתפות המדינה בדמי ההחזקה לילד במעונות יום ובמשפחתונים, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, ינון אזולאי, משה ארבל, יעקב מרגי, יעקב טסלר, יצחק פינדרוס, שלמה קרעי, חוה אתי עטייה, קטי קטרין שטרית, יוסף טייב, מיכאל מלכיאלי ואוריאל בוסו; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – הוראות לעניין פריסת רשת מתקדמת), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת צבי האוזר, יעקב מרגי, איתן גינזבורג, משה ארבל, עודד פורר, יצחק פינדרוס וניצן הורוביץ; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – שלילת אפוטרופסות מהורה שהורשע ברצח הורה נוסף של הקטין או של הקטין), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – מספר השופטים בבית המשפט העליון), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון – ביטול האיסור על שימוש בכלי טיס ובכלי שיט), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מאי גולן; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת איילת שקד, נפתלי בנט, בצלאל סמוטריץ', אופיר סופר ומתן כהנא; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ושלוש, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מנסור עבאס, ווליד טאהא, סעיד אלחרומי ואימאן ח'טיב יאסין; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הרחבת האספה הבוחרת), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי קונין, עודד פורר, אלי אבידר, יבגני סובה, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק-יסוד:

ירדנה מלר-הורוביץ: משאל עם (תיקון – החלת ריבונות), מאת חבר הכנסת יאיר גולן; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – שחרור אסיר הנושא מאסר בשל עבירת אלימות חמורה הנשקפת ממנו מסוכנות גבוהה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק הקפאת שכר חברי הכנסת (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד ומיקי לוי; הצעת חוק לסיוע משלים בעקבות התפשטות נגיף הקורונה החדש (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת משה גפני, ינון אזולאי, שלמה קרעי, מיקי לוי, אופיר כץ, קטי קטרין שטרית, בועז טופורובסקי והילה שי וזאן; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי שופטים לבית המשפט העליון וקציבת כהונתם), מאת חברי הכנסת עמית הלוי, מכלוף מיקי זוהר, אריאל קלנר, אליהו חסיד, קטי קטרין שטרית ושלמה קרעי; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – תיעוד חזותי או קולי בקלפיות), תשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – תיעוד חזותי או קולי בקלפיות), תשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אריאל קלנר, קטי קטרין שטרית ומאי גולן; הצעת חוק-יסוד: ההגירה לישראל, מאת חברי הכנסת מאי גולן, יעקב מרגי, אוסנת הילה מארק, טלי פלוסקוב, פטין מולא, שלמה קרעי, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, אריאל קלנר, עמית הלוי, קטי קטרין שטרית, יצחק פינדרוס, משה ארבל, מיכאל מלכיאלי, יוסף טייב, מיכל שיר סגמן, אוריאל בוסו ודוד ביטן.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת קארין אלהרר ומיכל שיר סגמן בנושא: חזרה לפעילות תקינה של עמותת אותות, המסייעת לבני נוער וצעירים מאוכלוסיות קצה ומצויה בסכסוך עבודה; בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שרן מרים השכל, יצחק פינדרוס ואוריאל בוסו בנושא: שימוש במכשור רפואי (תאי לחץ).

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי ואימאן ח'טיב יאסין בנושא: הצורך לגבש מדיניות לרכש חיסונים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: << נושא >> 1.

יריב לוין: מציאות של ממשלה בתוך ממשלה משתקת את המדינה; << נושא >>

יריב לוין: << נושא >> 3.

יריב לוין: מחדל הממשלה במערכה מול נגיף הקורונה << נושא >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים מכאן להצעות אי-אמון בממשלה.

יריב לוין: הראשונה שבהן היא הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: מציאות של ממשלה בתוך ממשלה משתקת את המדינה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת משה יעלון להציג את הצעת האי-אמון, בבקשה.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בין אפריל 2019 למרץ 2020 עברה מדינת ישראל שלוש מערכות בחירות מיותרות בעלות של כ-10 מיליארד שקלים, בניסיון של בנימין נתניהו להגיע לקואליציה של 61 מנדטים כדי לחוקק את החוק הצרפתי ופסקת ההתגברות שיאפשרו לו להימלט מספסל הנאשמים נוכח הסתבכויותיו הפליליות.

משה יעלון: בשלוש מערכות הבחירות נתניהו נכשל מלהגיע לקואליציה של 61.

משה יעלון: בשתי מערכות הבחירות האחרונות, כשהמגרש הפוליטי חולק בין תומכי נתניהו המוכנים למלט אותו מספסל הנאשמים לבין אלה המתנגדים לו, רוב אזרחי ישראל הצביעו נגדו.

משה יעלון: אז, לאחר מערכת הבחירות השלישית, קרה משהו שעוד יידרש להסביר אותו: כאשר המנדט להרכבת הקואליציה בידי כחול לבן, בני גנץ וגבי אשכנזי החליטו להיכנס תחת נתניהו לממשלת "אחדות", במירכאות, ממשלת חירום לטיפול במשבר הקורונה, ממשלה שהחלה לכהן ב-17 במאי, לפני כחצי שנה, ואת התוצאה אנחנו רואים לנגד עינינו – חצי שנה נוראה של משבר שמדינת ישראל לא ידעה כמותו.

משה יעלון: נגיף הקורונה מאתגר את מדינת ישראל ואת שאר העולם, אך למדינת ישראל יש כמה יתרונות כאשר מדובר באתגר מסוג שכזה: 1.

משה יעלון: אנחנו ערוכים לחירום טוב יותר מרוב מדינות העולם.

משה יעלון: אני כשר הביטחון הבאתי לאישור הקבינט את תרחיש הייחוס שצריך להיערך אליו – מצב חירום במלחמה, ברעידת אדמה, בצונאמי או במגפה.

משה יעלון: לשם כך הוקמה רשות החירום הלאומית, רח"ל.

משה יעלון: פיקוד העורף נבנה והתאמן למצבים אלה בשיתוף משרדי הממשלה, עם רשויות ההצלה והרשויות המקומיות, אך המערכת שהוכנה למצב זה לא מופעלת כמו שצריך עד היום.

משה יעלון: ראש רח"ל, תפקיד שלא אויש גם בידי שר הביטחון הקודם נפתלי בנט, אויש רק בימים האחרונים; מפקדת אלון של פיקוד העורף הופעלה רק ב-1 בספטמבר.

משה יעלון: הרשויות המקומיות הופעלו באיחור רב.

משה יעלון: 2.

משה יעלון: מדינת ישראל היא מדינת אי.

משה יעלון: גבולותיה סגורים ומפוקחים והכניסות אליה מן האוויר, הים והיבשה מפוקחות.

משה יעלון: לכן, כאשר משווים את נתוני התחלואה אצלנו ובמדינות אחרות, צריך להשוות אותנו למדינות אי אחרות, כמו קפריסין – 35 נפטרים מהנגיף; ניו זילנד – 25 נפטרים; סינגפור – 28; טאיוואן – שבעה.

משה יעלון: ואצלנו – אתמול עברנו את מספר ההרוגים במלחמת יום הכיפורים, שהיה 2,656.

משה יעלון: היום הגענו ל-2,674 נפטרים, והיום עדיין לא הסתיים.

משה יעלון: בנרמול למיליון איש: קפריסין – 28 למיליון, סינגפור – 14, ניו זילנד – שישה, טאיוואן – 0.29, וישראל – 290 נפטרים למיליון איש.

משה יעלון: היתרון השלישי שלנו הוא שמערכת הרפואה במדינתנו היא מהמתקדמות בעולם.

משה יעלון: כן, המערכת הורעבה בשנים האחרונות – מחסור במיטות, מכשור, רופאים, אחיות – ובכל זאת, סגל רפואי מעולה שהתגייס למלחמה בנגיף תוך הפגנת מקצועיות והקרבה באופן שמביא להישגים לנוכח הסביבה הפוליטית הקשה.

משה יעלון: רמת הרפואה מביאה גם להגעת חולים ממדינות האזור לטיפול אצלנו.

משה יעלון: זו עוד הזדמנות להביע הערכה רבה לסגל הרפואי שלנו.

משה יעלון: אך איך אומרים בכירי מערכת הרפואה?

משה יעלון: אילו ניהול המשבר היה מבוסס על קבלת החלטות מקצועית ולא פוליטית, היינו אחת מהמדינות המובילות לחיוב בעולם.

משה יעלון: כן, הגענו ל-2,674 נפטרים, וזה לא הסוף.

משה יעלון: כל זה בגלל שיקולים פוליטיים.

משה יעלון: בגלל שיקולים פוליטיים לא הופעלו משרד הביטחון, רח"ל ופיקוד העורף בזמן; בגלל שיקולים פוליטיים לא נאכף הסגר כפי שצריך במגזרים מסוימים; בגלל שיקולים פוליטיים הותרה כניסתם לארץ של אלפים שכבר נדבקו מהנגיף ללא בדיקה; בגלל שיקולים פוליטיים לא הופעלה שיטת הרמזור בזמן, כהמלצת הממונה על הקורונה פרופ' רוני גמזו.

משה יעלון: כן, אנשים מתו ומתים בגלל שיקולים פוליטיים, ובעיקר בגלל דאגת נתניהו לעצמו ולהישרדותו הפוליטית.

משה יעלון: והממשלה שקמה, גם אם בני גנץ וגבי אשכנזי חשבו בתמימות על כניסה מתחת לאלונקה בגלל משבר הקורונה, הייתה לממשלה מנופחת, משותקת ומנותקת, שאינה מסוגלת להתמודד עם האתגר.

משה יעלון: במקום להיות בין המדינות המובילות לחיוב, אנחנו בין המדינות המובילות ברמת התחלואה לשלילה.

משה יעלון: אנחנו במקום גרוע ברמת התמותה; אנחנו במקום ראשון לשלילה ברמת האבטלה שנגרמה כתוצאה מהנגיף.

משה יעלון: כל זה בגלל מחדלי הממשלה, ובעיקר בגלל מי שעומד בראשה, שדואג לעצמו ומקריב אינטרסים של מדינת ישראל כדי לשרוד פוליטית ולהימלט מספסל הנאשמים.

משה יעלון: אז איך אתם, בני גנץ, גבי אשכנזי ואנשי כחול לבן, איך אתם, עמיר פרץ ואיציק שמולי – איך אתם נותנים לו גיבוי?

משה יעלון: המדינה משותקת, עדיין לא אישרתם את תקציב המדינה לשנה זו, למרות שנתניהו התחייב בפניכם לתקציב דו-שנתי בתוך 100 יום מהקמת הממשלה.

משה יעלון: אתם האמנתם לו?

משה יעלון: כמה תפקידים לא מאוישים דווקא בשעת משבר זו?

משה יעלון: מפקח כללי למשטרה, פרקליט המדינה, מנכ"ל משרד ראש הממשלה; צמרת משרד האוצר התפטרה, צמרת משרד הבריאות מתפטרת.

משה יעלון: האם תמשיכו להיות שותפים לממשלה שמי שעומד בראשה מעדיף את הכאוס כדי להימלט מספסל הנאשמים?

משה יעלון: מי שפוגע באופן אנוש בשירות הציבורי ומשחית אותו, מחפש ומקדם יס-מנים ומוביל לאסון?

משה יעלון: הפסיקו לספר לציבור ולעצמכם שהברירה הייתה ממשלת אחדות או בחירות.

משה יעלון: יכולתם למנוע בחירות רביעיות על ידי חקיקת החוקים המובנים מאליהם – שנאשם עם כתבי אישום לא יכול להתמודד על ראשות הממשלה ושכהונת ראש ממשלה תוגבל לשמונה שנים או שלוש תקופות כהונה, המוקדם שבהם.

משה יעלון: עדיין לא מאוחר לחוקק את החוקים האלה.

משה יעלון: אל תספרו לציבור ולעצמכם שאתם מצילים את המצב מבפנים ואל תחזרו על האמירה: מה היה קורה אילו לא היינו שם?

משה יעלון: אתם יודעים שאילו לא הצטרפתם לממשלה הרעה הזאת, היא לא הייתה קמה, ונתניהו לא היה עומד בראשה.

משה יעלון: איך אתם נותנים גיבוי לממשלה שמפקירה כמעט מיליון מובטלים, עשרות אלפי בעלי עסקים קורסים, גמלאים ושורדי שואה נאבקים על קיומם וצעירים אינם רואים תוחלת כלכלית בעתיד הנראה לעין?

משה יעלון: איך אתם נותנים גיבוי לממשלה כששותפיכם מתנהגים ככנופיית פשע?

משה יעלון: לא מקיימים הסכמים; מתעלמים מהחוק, כמו ניגוד עניינים; תוקפים את גורמי אכיפת החוק, כמו היועץ המשפטי לממשלה והפרקליטה האחראית על תיקי הנאשם נתניהו, שנדרשים לאבטחה אישית ברמה הגבוהה ביותר.

משה יעלון: איך אתם נותנים גיבוי למי שפוגע במתכוון במערכת המשפטי?

משה יעלון: איך אתם נותנים גיבוי לממשלה שראשה מסית נגד כל מי שמתנגד או מבקר אותו, עד כדי שפיכות דמים?

משה יעלון: עד היום – רק פצועים.

משה יעלון: רצח של מפגין או מתנגד לנתניהו זה איום ממשי ומיידי, וזו רק שאלה של זמן.

משה יעלון: ואתם עדיין שם?

משה יעלון: איך אתם עוברים לסדר-היום על זה שהסתיר מכם את התנאים להסכם הנורמליזציה עם איחוד האמירויות?

משה יעלון: אתם כבר מבינים שהוא הסכים למכירת אמצעי לחימה שעד היום התנגדנו למכירתם, כמו F-35, כלי טיס בלתי מאוישים חמושים, אמצעי מודיעין מתקדמים.

משה יעלון: הוא הסתיר זאת מכם, לדבריו, כי חשש שתדליפו לאיראנים, ואתם בולעים זאת?

משה יעלון: הוא אישר לממשל האמריקני למכור את האמצעים האלה בלי להיוועץ במומחים שתחת אחריותך, שר הביטחון בני גנץ, ואתה עובר לסדר-היום?

משה יעלון: מה קורה לכם?

משה יעלון: כמה מחירים מדינת ישראל תשלם בשל כניע

משה יעלון: ת

משה יעלון: כם למי שלקח את המדינה כבת ערובה, לנוכח היותו בניגוד עניינים חריף עם מדינת ישראל, שמאשימה אותו בשוחד, מרמה והפרת אמונים?

משה יעלון: איך אתם מגבים את מי שבכוונה מערב אמת בשקר?

משה יעלון: אתם אמורים להבין את מחיר תרבות השקר בכל התחומים.

משה יעלון: אפשר כבר היום להביא לשינוי על ידי החלפת נתניהו והקמת ממשלה חליפית מייד בראשות יושב-ראש האופוזיציה יאיר לפיד, ממשלה שאפשר לדון על תקופת כהונתה טרם בחירות, ממשלה שתטפל במשבר בבריאות, בכלכלה, ממשלה שתשרת את האזרחים ולא את עצמה, ויפה שעה אחת קודם.

משה יעלון: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מודה לחבר הכנסת משה יעלון.

יריב לוין: ישיב בשם הממשלה השר המקשר דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: לפחות לפי מה שרשום אצלי, השר יצחק כהן עונה על ההצעה השנייה והשר אדלשטיין – על ההצעה השלישית.

יריב לוין: הצעה רביעית אין.

יריב לוין: להבנתי, אתה עונה רק על הצעה אחת, כך אני לפחות מבין.

דוד אמסלם: אז אני מסכם?

יריב לוין: כן, ומסכם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאני מתייחס לנושא אחר לגמרי, אני אענה בקצרה לחבר הכנסת בוגי יעלון.

דוד אמסלם: תראו, זה חוזר על עצמו – דרך אגב, כל שבוע.

דוד אמסלם: אנחנו עולים לכאן, שומעים את הצעות האי-אמון שלכם, שפחות או יותר זה גזור-הדבק.

דוד אמסלם: אני יודע גם מה תגיד שבוע הבא – אותו דבר.

דוד אמסלם: תדבר איתנו על מיליון מובטלים; תספר שאנחנו אחראים לקורונה.

דוד אמסלם: עוד מעט, אם היית יכול להגיד באמת – ושיאמינו לך – שראש הממשלה גם המציא את הקורונה והביא אותה לכאן, גם את זה היית אומר, בגלל שהבעיה שלך עם ראש הממשלה היא בעיה אישית.

דוד אמסלם: אני הסברתי: כשהיית בליכוד, היית שר הביטחון בליכוד, הכול היה בסדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר לך, זה היה לא מזמן, ומערכת הבריאות לא קרסה ביום ורבע.

דוד אמסלם: גם כשהיית שר הביטחון, גם כאשר לפיד היה שר האוצר, זה לא היה לפני איזה 30 שנה.

דוד אמסלם: מערכת בריאות, בכלל, זה לא דבר של כמה שנים לבנות אותו או להרוס אותו.

דוד אמסלם: אז לכן אתם, כהרגלכם בקודש, באים, מכפישים, במיוחד בתקופת הקורונה.

דוד אמסלם: דרך אגב, סוגיית הקורונה היא סוגיה עולמית – אתה רואה מה קורה בכל העולם – אבל אותך זה בכלל לא מעניין.

דוד אמסלם: הסיפור של הקורונה בעולם זה הסיפור של בתי החולים – שם צוואר הבקבוק נמצא ממילא, אחרת היינו ממשיכים להתנהל רגיל.

דוד אמסלם: אז אמרתי, כשבאירופה היה יותר טוב, אז פה עלה לפיד ומנה את המדינות.

דוד אמסלם: אמר: תראו מה קורה בספרד, תראו מה קורה בבריטניה, תראו מה קורה בצרפת.

דוד אמסלם: אני אשמיע לך את זה.

יאיר לפיד: אני אשמיע לך.

יאיר לפיד: אמרתי פינלנד, ניו זילנד.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

יאיר לפיד: אני יודע מה אמרתי.

יאיר לפיד: דודי, אל תדחוף לי מילים לפה.

דוד אמסלם: אני אומר לך מה אני שמעתי.

יאיר לפיד: אני יודע מה אמרתי, אני יודע איזה מדינות אמרתי.

דוד אמסלם: בסדר, לא חשוב.

יאיר לפיד: לא.

יאיר לפיד: לא נהוג לשקר מעל הדוכן אם לא חייבים.

דוד אמסלם: אני לא משקר.

דוד אמסלם: אני לא משקר אף פעם.

יאיר לפיד: כרגע שיקרת.

דוד אמסלם: יכול להיות שטעיתי, אבל אני זוכר את מה שאתה אמרת.

יאיר לפיד: טעית.

יאיר לפיד: אני מקבל, טעית.

יאיר לפיד: קיבלתי.

דוד אמסלם: אתה אמרת מרקל.

דוד אמסלם: לך תלמד מה עושה מרקל.

יאיר לפיד: בחל"ת, במתווה החל"ת.

יאיר לפיד: לא אמרתי ספרד ולא אמרתי איטליה.

יאיר לפיד: אז טעית – תגיד: טעיתי.

יאיר לפיד: טעית?

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: אני אומר דבר מאוד פשוט: מה שקורה בכלל, כשהסיפור באירופה התחיל להתמתן וכאן עלה – האשמתם את ראש הממשלה.

דוד אמסלם: איך אמרת לו?

דוד אמסלם: אמרת שמנהיגי העולם מתקשרים אליך – זה אותם מנהיגים, דרך אגב, שאמרתי, של אותן מדינות – ומבקשים ממך עצה.

דוד אמסלם: היום אף אחד לא מתקשר אליך.

דוד אמסלם: אבל עובדה, מה לעשות – –

יאיר לפיד: זה נכון.

דוד אמסלם: – – כרגע, אנחנו פאזה אחת לפני, אנחנו יורדים למטה.

יאיר לפיד: לא התקשרו קודם ולא התקשרו עכשיו.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אתה, אני מניח, יושב כל היום במשרד ראש הממשלה ומאזין לקווים – –

יאיר לפיד: לא, אני מכיר אותו – – –

דוד אמסלם: – – שואל מי מתקשר ומי לא, יודע הכול.

יאיר לפיד: שם אחד תן.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני יודע משיחה – ראיתי בטלוויזיה שהוא מדבר עם אנשים, אבל אותך זה לא מעניין, בגלל שאצלך אין קשר.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: אתה לא נותן לעובדות לבלבל אותך אף פעם.

דוד אמסלם: כשאתה מחליט משהו, זה לא משנה מה קורה במציאות.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, מה שקורה, אתם, אם המצב הכלכלי משתפר בגלל שפתחנו, אז אתם אומרים: תראו מה קורה עם התחלואה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: תראה, ככה אתה מטפל בקורונה?

דוד אמסלם: וכשאנחנו סוגרים כדי לטפל במצב הבריאותי, אז מטבע הדברים יש מצב כלכלי יותר קשה, ואז אתם עולים לכאן ואומרים: מיליון מובטלים – בדיוק כמו שאומר חבר הכנסת בוגי יעלון.

דוד אמסלם: הרי זה המטוטלת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבין שיש לך פטנט יותר טוב.

דוד אמסלם: אתה גאון האומה, אתה יודע הכול.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מציע לך גם לצאת לסיור בעולם.

דוד אמסלם: ספר להם מה התובנות שלך, מהחוכמה היתרה שלך בקורונה.

דוד אמסלם: אתם יודעים שאתם משקרים.

דוד אמסלם: אתם יודעים שיש כאן ניסוי וטעייה.

משה יעלון: – – – אל תדבר בשמנו – – –

דוד אמסלם: אתם יודעים שהקורונה זו לא שאלה פוליטית.

דוד אמסלם: אתם יודעים שהעולם נמצא במצוקה וגם מדינת ישראל בפנים.

דוד אמסלם: ואם אתם יכולים לסייע, אף אחד אף פעם לא ידחה את הסיוע שלכם.

דוד אמסלם: זו שאלה עולמית ובוודאי גם לאומית, אבל אתם הפכתם אותה מתחילת הדרך לשאלה פוליטית, וזה מה שמדהים אותי – החוצפה ועזות המצח שלכם.

דוד אמסלם: מדינת ישראל מאז ומעולם, כשהיו רגעים קשים, כשהיו מלחמות, כשהיו תקופות קשות, גם האופוזיציה הייתה מספיק אחראית לבוא ולסייע לממשלה, גם אם במילים, גם אם בהעלאת המורל הלאומי, אבל אצלכם אין דבר כזה.

דוד אמסלם: יש לכם רק דבר אחד: אתם קמים בבוקר, רואים את ראש הממשלה נתניהו – מבחינת

דוד אמסלם: כם הכול כשר כדי להפיל אותו.

דוד אמסלם: ולכן אתם באים לכאן כל שבוע, לפעמים פעמיים בשבוע, ומנסים לפגוע במורל הלאומי איפה שאתם יכולים; יורדים לרמה הכי שפלה והכי נמוכה, מדברים לאותו אחד שיושב בבית, מסכן, ובאמת אין לו פרנסה, ואתה, כן, אתה, הסטודנט, ואתה ואתה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לזרוק את מכל הדלק זה לא הבעיה, וזה מה שאתם עושים פה כל שבוע.

דוד אמסלם: תשאלו את עצמכם, שורה אחרונה: איך זה תורם לעם ישראל?

דוד אמסלם: לדעתי בכלום.

דוד אמסלם: רק הרס, רק לסכסך את החברה בינה לבין עצמה.

דוד אמסלם: תועלת הלכה למעשה מול הקורונה – אין לכם כלום, אין לכם שום עצה, אין שום דבר.

דוד אמסלם: הכול פוליטיקה קטנה.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להתייחס למה שאתה אמרת, מר לפיד.

דוד אמסלם: היות שאתה אמרת שאני שיקרתי, אז אני אגיד לך שאתה שיקרת.

דוד אמסלם: בשבוע שעבר עלית לכאן ואתה אמרת – דרך אגב, דיברת ויצאת – אתה אמרת שהחבר'ה של יש עתיד, כולם, תרמו את תוספות השכר – הבזויות, דרך אגב, הבזויות – שהכנסת נתנה להם.

דוד אמסלם: אז אני כאן באתי להתייחס לעובדות.

דוד אמסלם: אתה פשוט לא היית, אז אמרתי, ואני אחזור על זה כדי שתדע: בשנת 2015 היה סיפור והיה דיון בוועדת הכנסת, דוד ביטן היה יושב-ראש הוועדה, ושם בעצם הוחלט באמת להצמיד את שכר הח"כים לאינדקס הכללי, כמו שזה קורה בכל המשק.

דוד אמסלם: קמו השופטים ואמרו: אנחנו לא מסכימים, אז דוד ביטן בצדק אמר:

דוד אמסלם: אם אתם לא מסכימים, אז גם אנחנו לא מסכימים.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להביא אחידות לכולם.

רם בן ברק: למה, הם נבחרי ציבור?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: לא קשור.

רם בן ברק: אתה נבחר ציבור.

דוד אמסלם: לא קשור.

דוד אמסלם: זה לא קשור לעניין.

דוד אמסלם: זאת החלטה שצריך לקבל.

דוד אמסלם: להפך.

יריב לוין: למה, חבר הכנסת בן ברק?

יריב לוין: כי כל שלוש רשויות השלטון צריכות להיות שוות, אותו דבר, גם בהיבט הזה.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אני חשבתי שלא כל השלוש – אני חשבתי שכל אזרחי מדינת – – –

יריב לוין: גם בהיבט הזה.

דוד אמסלם: אני אסביר לך גם מאיפה זה בא.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, בלי קריאות ביניים.

דוד אמסלם: אתה צריך להבין מאיפה זה בא בכלל.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר פעם האינדקס היה יותר גבוה מהשכר הממוצע במשק, אז לכן – אבל זה לא חשוב, כל מדינת ישראל צריכים להיות על אותו בסיס, אין שאלה כזאת בכלל.

דוד אמסלם: ומדוע שופטים לא?

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: אז אמר ביטן: אנחנו לא מסכימים, ואנחנו ויתרנו על השכר, החלטנו לוותר על השכר באותה נקודת זמן.

דוד אמסלם: ויתרו אז על השכר כ-50, 60 ח"כים.

דוד אמסלם: אני מספר לכם.

דוד אמסלם: כל חברי יש עתיד ויתרו על השכר, כולם.

דוד אמסלם: היושב-ראש נתן הנחיה – כולם.

דוד אמסלם: הרי אצלכם, אתה יודע איך זה עובד: יש הנחיה – יש ביצוע.

דוד אמסלם: פורסמה מודעה בעיתון אחרי יומיים-שלושה עם התמונות, כולם היו מבסוטים.

דוד אמסלם: עברה התקופה – בשושו, בשושו, כתבו לכנסת: חבר'ה, אנחנו לא רוצים לוותר על התוספת.

דוד אמסלם: הרי זה דבר שאתה צריך ליזום.

דוד אמסלם: עברה שנה – לא יוזמים.

דוד אמסלם: ולאחר שנה – מה הסתבר?

דוד אמסלם: כל חברי יש עתיד להוציא את מיקי לוי פתאום מקבלים את התוספת.

יאיר לפיד: וכולם תרמו את זה.

דוד אמסלם: עכשיו בא לפיד, מה טוען?

אורנה ברביבאי: לא נכון.

אורנה ברביבאי: לא הורדנו.

דוד אמסלם: "תרמנו את זה".

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לספר לו – – –

יאיר לפיד: יש, מתועד.

יאיר לפיד: רוצה?

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

יאיר לפיד: רוצה?

יאיר לפיד: אתה תקריא את רשימת התרומות?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: תן לי לדבר.

דוד אמסלם: תן לי שנייה.

יאיר לפיד: יש לי שאלה: אתה תקריא את רשימת התרומות שלי אם אני אתן לך אותה?

דוד אמסלם: אני רוצה לומר דבר מאוד פשוט: תורם במדינת ישראל – הרי הדיון בוועדת הכנסת לא היה על התרומות.

דוד אמסלם: איש-איש תורם.

דוד אמסלם: אני אספר לכם – מבחינה הלכתית, דרך אגב, בן אדם אמור לתרום מעשר, שזה אחד מעשר, עשירית, לפחות.

יאיר לפיד: תורם.

יאיר לפיד: תורם.

דוד אמסלם: אתה תורם גדול, אני יודע, אבל זאת לא השאלה שנשאלה.

דוד אמסלם: נשאלה – האם התוספת הזאת – – –

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: יורד לנו מהשכר, אמסלם.

דוד אמסלם: מה?

אורנה ברביבאי: יורד לנו מהשכר.

דוד אמסלם: השאלה שנשאלה – את לא היית בכנסת.

אורנה ברביבאי: אה, משנה שעברה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאני לא מצליח להבין.

יריב לוין: מה, זו תחרות מי מוריד למי מהשכר יותר?

יריב לוין: אני חושב – הינה, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה – שחברי כנסת ונבחרי ציבור צריכים לקבל שכר ראוי.

דוד אמסלם: אבל זה לא הדיון.

יריב לוין: והעת הזאת, שבה כל המשק נמצא במצוקה, היא בטח עת שאנחנו חייבים, ולכן אני גם תומך במהלך המאוד-חשוב למנוע העלאה של השכר בינואר.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה הוא בלתי סביר ובלתי הגיוני בנסיבות הזמן האלה.

יריב לוין: יחד עם זאת, אני אומר בצורה ברורה: אני חושב שכל נושאי המשרה בכל שלוש רשויות השלטון צריכים להרוויח שכר זהה, כל אחד על פי דרגתו ומעמדו בתוך אותה רשות, משום ששלוש רשויות השלטון הן שוות.

יריב לוין: והמצב הזה – – –

יאיר לפיד: לא, הן לא.

יאיר לפיד: יש נבחרי ציבור ויש עובדי ציבור.

יריב לוין: לא, הן שוות.

יריב לוין: והמצב הזה שבו יש פערים בין רשויות השלטון – אגב, פערים עצומים – הוא מצב בלתי סביר לחלוטין בעיניי ואותו צריך לתקן.

יריב לוין: אפשר לקבוע את השכר יותר נמוך, יותר גבוה – כל קביעה היא בסדר, אבל זה צריך להיות אחיד ושווה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, האם אתה עוזר לנאום?

יריב לוין: לא, אני מביע את דעתי.

יריב לוין: אני לא בטוח שהיא זהה לדעתו.

דוד אמסלם: אני אגיד, אני אומר דבר מאוד פשוט.

יריב לוין: אני מביע את דעתי.

יריב לוין: אני דווקא חושב שהיא לא זהה לדעתו.

דוד אמסלם: הדיון כרגע – אני מסכים עם היושב-ראש, אבל זה לא הדיון.

דוד אמסלם: מה הפריע לי כאן במה שאמרת?

דוד אמסלם: אתה באת ואמרת: אנחנו תורמים.

דוד אמסלם: אני אומר: יש הרבה אנשים שתורמים; דרך אגב, גם לא חברי כנסת.

דוד אמסלם: אנשים תורמים – מקבלים את משכורתם ומחליטים לתרום 50%, 30%, 5% או כלום.

דוד אמסלם: זאת לא שאלה בכלל.

דוד אמסלם: הדיון היה על אותה תוספת, אז ממה נפשך, חבר הכנסת לפיד?

דוד אמסלם: אם הייתם אנשים הגונים ומחליטים שהתוספת הזאת מגיעה לכם ואתם תורמים, לא הייתם מבקשים להוריד אותה בשנה הראשונה.

דוד אמסלם: הייתם אומרים: רבותיי, אנחנו תורמים את כולה, אנחנו אוהבים לתרום – – –

יאיר לפיד: רגע, אתה תגיד לי – – – לתרום לקופת האוצר או לכנפיים של קרמבו?

דוד אמסלם: תן לי, תן לי.

דוד אמסלם: יפה, שנייה.

דוד אמסלם: אז אם התרומה שלך הייתה לקופת האוצר, אז ממילא גם בשנה הראשונה לא היית צריך לוותר.

דוד אמסלם: אבל היות שבעצם אתם לא ויתרתם לקופת האוצר, וסוגיית התרומות היא לא הייתה השאלה, זה רק מראה את גנבת הדעת שלכם.

דוד אמסלם: אתם ידעתם שזה מחר יתפרסם בעיתון, ולכן, כשזה התפרסם בעיתון, ישר, אתה בראש, נתת להם הנחיה: חבר'ה, מחר אנחנו מחויבים להיות בעיתון, אנחנו המפלגה הכי נקייה פה, מה קרה לכם?

יאיר לפיד: אני אגיד לך משהו – – –

דוד אמסלם: מייד אחרי זה אתם לקחתם חזרה את התוספת.

דוד אמסלם: מדוע?

יאיר לפיד: השר אמסלם, אתה יודע למה אנחנו המפלגה הכי נקייה פה?

דוד אמסלם: בגלל שאתה חי בעולם של בלוף.

יאיר לפיד: אתה יודע למה אנחנו המפלגה הכי נקייה פה?

יאיר לפיד: כי אין תחרות.

דוד אמסלם: אמרתי לך, הכול בלוף.

יאיר לפיד: אין תחרות, השר אמסלם.

יאיר לפיד: אין תחרות.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: יש בלוף.

דוד אמסלם: אתה חי בעולם של בלוף, בעולם של תקשורת – מה שלא מפורסם, לא מעניין אותך.

דוד אמסלם: דרך אגב, אמרתי, אם זה – הרי ממה נפשך?

דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין את ההיגיון במה שאתה אמרת.

דוד אמסלם: ומה עשית?

דוד אמסלם: אני לא הייתי טוען את הטענה, חבר הכנסת לפיד.

דוד אמסלם: אלא מאי?

דוד אמסלם: אתה ביוזמתך עלית לפה לפני שבוע, אתה, ומדבר על השקר של עצמך.

דוד אמסלם: התפלאתי.

דוד אמסלם: אני אומר לעצמי: עזוב, מילא אני, לא הייתי מספר עליו, בסדר?

דוד אמסלם: לא מעלה את זה.

דוד אמסלם: אתה העלית, כאילו אתם איזה צדיקים גדולים.

דוד אמסלם: אתה אפילו שכחת ששיקרתם.

יאיר לפיד: צדיקים.

אורנה ברביבאי: ממש.

אורנה ברביבאי: גמורים.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אתה יודע, מה שקורה לך זה שאתה מאמין לשקרים של עצמך.

דוד אמסלם: אתה גם שוכח את נקודת המוצא – –

יאיר לפיד: לפחות אין לי שלושה כתבי אישום.

דוד אמסלם: – – ואתה ממשיך לשקר.

יאיר לפיד: לפחות אין לי שלושה כתבי אישום.

יאיר לפיד: לפחות אין לי שלושה כתבי אישום.

דוד אמסלם: גם על כתבי האישום – – –

יאיר לפיד: לפחות אין לי שלושה כתבי אישום.

דוד אמסלם: אמרתי, לגבי כתבי האישום – אנחנו נתייחס לזה.

דוד אמסלם: אני אומר לך, אם מבקר המדינה היה נכנס ובודק את סוגיית מימון המפלגות שלך ואת כל ההתנהלות שלך – שלך, כן – אני אומר לך שלדעתי היית בבעיה לא פשוטה.

יאיר לפיד: אני שמח שיש לך דעות שלא מבוססות על כלום.

דוד אמסלם: כן, אני רואה אותך נוסע בעולם, אני רואה אותך הולך לבתי מלון, אני רואה אותך עושה, מה שנקרא – לוקח תסריטאים איתך, וצלמים – – –

יאיר לפיד: אתה יודע מה הבעיה?

יאיר לפיד: אתה יודע מה הבעיה עם עבריינים?

יאיר לפיד: שהם חושבים שכולם עבריינים כמוהם.

דוד אמסלם: אני משוכנע שאתה לא שילמת את זה.

יאיר לפיד: הבעיה של עבריינים היא שהם חושבים שכולם עבריינים כמוהם.

דוד אמסלם: אני משוכנע שלא שילמת את זה.

יאיר לפיד: הבעיה של עבריינים היא שהם חושבים שכולם עבריינים כמוהם.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: בסדר, אז בסדר.

דוד אמסלם: אני בטוח שלא – –

יאיר לפיד: לפחות אין לי שלושה כתבי אישום.

דוד אמסלם: – – שלא שילמת את זה.

דוד אמסלם: לקחת את זה כאילו מהמימון לבוחר, מהקשר לבוחר, הבנת?

דוד אמסלם: עכשיו, הקשר לבוחר, דרך אגב, לא מאפשר לך את זה.

דוד אמסלם: אני, כשאני נסעתי עם גלנט לאתיופיה כדי לפגוש את העולים, זה לא היה במסגרת תפקידי.

דוד אמסלם: אני שילמתי על הכרטיס.

יאיר לפיד: נאתגר אותך.

יאיר לפיד: תבדוק.

דוד אמסלם: אני שילמתי על המלון.

דוד אמסלם: אני בטוח שאתה לא שילמת.

יאיר לפיד: ברור ששילמתי, בחייך.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: לקחת את כל החבורה, את כל הצלמים האלה, את כל הקהל שם, לקחת אותו לחוץ לארץ כדי לעשות סרטון ולהסריט לנו פה על חשבונך?

יאיר לפיד: מה אתה מדבר?

יאיר לפיד: יאללה, באמת.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע את האמת.

יאיר לפיד: הבעיה עם עבריינים היא שהם חושבים שכולם עבריינים.

דוד אמסלם: הרי טיילת בכל העולם, הרי טיילת בכל העולם על חשבון מדינת ישראל.

יאיר לפיד: הבעיה עם עבריינים היא שהם חושבים שכולם עבריינים.

דוד אמסלם: אתה, על חשבון מימון המפלגות.

דוד אמסלם: אני אומר לך שאם היו בודקים אותך 3% ממה שבודקים את ראש הממשלה, המצב שלך לא היה פשוט.

דוד אמסלם: לא היית מדבר ככה.

יאיר לפיד: אלף שנה תבדקו.

דוד אמסלם: שמעתי.

יאיר לפיד: אלף שנה תבדקו.

דוד אמסלם: שמענו אותך.

יאיר לפיד: אלף שנה.

דוד אמסלם: אותך לא יבדקו, אל תדאג.

יאיר לפיד: אלף שנה תבדקו.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אגיד לך – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: גם אותו לא יבדקו.

יאיר לפיד: אלף שנה תבדקו.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אל תדאג.

יאיר לפיד: לך לחבר שלך עם כתבי האישום.

דוד אמסלם: אתם מסודרים.

יאיר לפיד: לך לחבר שלך עם כתבי האישום.

דוד אמסלם: אתם מסודרים.

דוד אמסלם: יש לכם, כל החבר'ה – –

סמי אבו שחאדה: – – – מושחתים.

דוד אמסלם: – – יש לכם הכול, אתם מסודרים.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אספר לך מה לא בודקים גם אצלכם.

סמי אבו שחאדה: אדוני השר, הנחת היסוד שלך אומרת שכולכם מושחתים.

סמי אבו שחאדה: השאלה – מתי תופסים אתכם.

דוד אמסלם: בסיכום אני אספר לך, גם אתה, בן ברק, לגבי הממד החמישי.

דוד אמסלם: אני אשאל אותך בכלל איך אתה קשור לאירוע.

דוד אמסלם: תודה.

רם בן ברק: בבקשה, תשאל.

יריב לוין: תודה לשר אמסלם.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להצעת האי-אמון הבאה, שכותרתה: כישלון הממשלה בטיפול בבעיות הדיור והתכנון בחברה הערבית.

יריב לוין: יציג את ההצעה חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רם בן ברק: צריך להתחיל להאמין לשטויות שאתם מפיצים.

רם בן ברק: זאת הבעיה.

דוד אמסלם: אני אשאל פה עוד מעט שאלה.

דוד אמסלם: תענה לי.

רם בן ברק: אתם מפיצים שקרים – גם אנחנו נתחיל להאמין לשקרים שלכם.

דוד אמסלם: הרי הבוס שלך אמר שהוא מוותר.

אורנה ברביבאי: אבל אנחנו מוותרים, אמסלם, מה קרה לך?

דוד אמסלם: אתם לא ויתרתם.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לך שאני עם השכר מהשנה שעברה, מיקי מהשנה שעברה, אז על מתי אתה מדבר?

יריב לוין: אורנה, חברת הכנסת ברביבאי, את יודעת, אני כל הזמן מתאפק שלא להזכיר עוד מרכיב אחד שנוגע לסוגיית השכר, ואני לא רוצה לעשות את זה.

יריב לוין: באמת, את יודעת, השיח הזה מקומם אותי, אני מודה, תמיד, כי את יודעת, מאוד מאוד קל לוותר – ואני לא רוצה להמשיך את המשפט, כי אתם מבינים למה אני מתכוון.

יריב לוין: גם את וגם חבר הכנסת בן ברק וגם חבר הכנסת לוי וגם חבר הכנסת יעלון מבינים מצוין למה אני מתכוון.

אורנה ברביבאי: אנחנו ממש צריכים להתנצל ששירתנו את המדינה.

יריב לוין: לא, לא, לא, חס וחלילה.

אורנה ברביבאי: להתנצל בפניך על עשרות שנות שירות בביטחון המדינה.

אורנה ברביבאי: אני מתנצלת.

יריב לוין: חס וחלילה.

יריב לוין: לא, לא, לא, חברת הכנסת ברביבאי, ההפך, ואני חושב שאתם ראויים.

יריב לוין: זאת בדיוק הטענה שלי – שהתחרות הזאת היא לא לכבוד הבניין ולא לכבוד העניין, והיא גם לא הוגנת, במובן הזה, ולכן יותר טוב לא לקיים אותה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אני מציג אי-אמון זה בשם הרשימה המשותפת:

אחמד טיבי: כישלון הממשלה בטיפול בבעיות הדיור והתכנון בחברה הערבית.

אחמד טיבי: הרבה השתנה מאז פרוץ מגפת הקורונה.

אחמד טיבי: למעלה ממיליון איש איבדו את מקום עבודתם, סגר ראשון, סגר שני, עסקים קרסו, תעשיות נחרבו, אך היחידה הארצית לתכנון ובנייה – היחידה להריסות – המשיכה לפעול במרץ רב.

אחמד טיבי: לצד ההריסה היא גם פיזרה ביישובים הערביים לאחרונה צווי הריסה, התראות וקנסות מינהליים במאות אלפי שקלים, קנסות בסיטונות – דווקא בתקופה הזאת.

אחמד טיבי: והם יודעים שאין לאזרחים הערבים מאיפה לשלם את הסכומים האסטרונומיים האלה.

אחמד טיבי: 50,000 בתים של אזרחים ערבים מאוימים בהריסה כתוצאה מהמדיניות של הממשלה.

אחמד טיבי: כבר נאמר כמעט הכול בעניין הזה מכל חברי הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: זה הנושא השני בחומרתו אחרי נושא הפשיעה, שהיום, אדוני היושב-ראש, דנו בו בוועדה, יש קשר, אגב, בין שני הדברים.

אחמד טיבי: ככל שיש מצוקה של דיור, הריסות, עוני – האלימות גוברת.

אחמד טיבי: זה יחס ישיר.

אחמד טיבי: אני תוהה מה המסר שהמדינה רוצה להעביר לאזרחים הערבים כשהיא גוזלת קרקע במטרה מוצהרת – אדוני השר שאמור לענות ולהפסיק להפריע – במטרה מוצהרת לקטוע רצף טריטוריאלי, כמו שנחשף לפני כמה שנים בעניין החלטת ראש הממשלה שמיר בשנות התשעים.

אחמד טיבי: היא מחוקקת חוקים כמו חוק קמיניץ, שהוא חבל על צווארם של האזרחים הערבים ואפילו על נבחרי הציבור.

אחמד טיבי: המסקנה אינה משתמעת לשתי פנים: אתם פשוט לא מכירים בנו, לא מכירים בצרכים שלנו, בדאגות שלנו; מנציחים את ההווה ולא רוצים לשפר את העתיד.

אחמד טיבי: מדינת ישראל אינה מכירה באזרחים הערבים-הפלסטינים הילידים, או במקרה הטוב מכירה בהם הכרה עוינת – זה הביטוי, הכרה עוינת – ובזכויותיהם, ורואה בילידים אויב שיש למגרו, כמו שכתבה ועדת אור.

אחמד טיבי: וכמו המפגש היום-יומי בין אזרח לשוטר, אתם יודעים איך זה מסתיים.

אחמד טיבי: סוג ההכרה העוינת הזאת מאפיין משטרים פטרנליסטיים, אדנותיים, כשברקע אין שיח אמיתי, אין נכונות של המדינה להתנצל בפני תושביה על העוולות ההיסטוריות, על העלבון, על ההשפלה העמוקה שגרמה לאזרחים הילידים, ואין דיון על צדק מעבר לתיקון העוול ופיוס.

אחמד טיבי: השיח הוא אדנותי, של: תקבלו תוכנית איקס ותגידו תודה.

אחמד טיבי: הציבור הערבי הוא ציבור נחוש.

אחמד טיבי: יש לו כבוד עצמי, כבוד לאומי.

אחמד טיבי: לעולם הוא לא יסכים לוותר על כבודו בשביל פירורים, לזחול על הגחון כדי לקבל את מה שמגיע לאזרח היהודי.

אחמד טיבי: נהפוך הוא, ישראל הריבונית השתמשה במשך שנים רבות במדיניות המקל, והובילה לתהליכים של פירוק החברה הערבית במשך שנים, מאז 48': השתלטות על אדמות, תכנון אידיאולוגי, אנטי-ערבי, ציוני, כפי שמופיע במזכרים ובמסמכים שונים.

אחמד טיבי: אין שיתוף של הילידים, של האזרחים הערבים, בתהליכי התכנון של היישובים שלהם, לא בהווה ולא לטווח ארוך, לא תכנון עתידי.

אחמד טיבי: כאן התכנון לחברה הערבית הונחת והתנהל מלמעלה בגישה מודרניסטית רציונלית אשר מעמיקה את השוליות של החברה הערבית.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: שוליות, מעמיקה את השוליות.

אחמד טיבי: ) חוקים כמו חוק הלאום, קמיניץ וחוקים אחרים והלאומיות האתנית כמשתנה מרכזי במדיניות הקרקעות בישראל מולידים היעדר בזכויות המרחביות של האזרחים הערבים, כפי שכתבו בתיה רודד וארז צפדיה במאמרם.

אחמד טיבי: אנחנו מהווים כ-20% מתושבי המדינה ויושבים על 2.5% משטח המדינה – 20% על 2.5%.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שגדלה מ-150,000 שנשארו לאחר 48' עד פי עשרה לפחות כיום.

אחמד טיבי: היה, (אומר בערבית: ברכוש שלנו,) היו לנו יותר, כמעט 90% קרקעות פרטיות; כיום זה כמעט 3%.

אחמד טיבי: השאר הופקע, המדינה השתלטה עליו.

אחמד טיבי: איך המדינה התייחסה למה שקראו האיום הדמוגרפי הזה?

אחמד טיבי: תת-תכנון והיעדר תוכניות מתאר.

אחמד טיבי: ולכן אנחנו זועקים.

אחמד טיבי: מה אנחנו אומרים?

אחמד טיבי: תתכננו.

אחמד טיבי: הציבור הערבי לא רוצה לבנות בנייה לא חוקית.

אחמד טיבי: הוא רוצה בית חוקי.

אחמד טיבי: הוא רוצה לתכנן את המרווח שלו, את המרווח העירוני, כפי שהשכן היהודי שלו חי.

אחמד טיבי: ועדות תכנון ללא ייצוג הולם של ערבים; חוקים שמעמיקים את האפליה בתכנון ובנייה; מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, הקימה 700 יישובים ליהודים ואפס יישובים לערבים, כאילו אין גידול טבעי ואין צרכים עתידיים.

אחמד טיבי: חייבים עיר ערבית מודרנית, יישובים ערביים חדשים, לא רק כפתרון בעיה של שיכון, אלא זו קרינה תרבותית, מודרנה.

אחמד טיבי: למה מותר להקים את מודיעין ולא מותר להקים יישובים עירוניים חדשים לציבור הערבי?

אחמד טיבי: למה אי-אפשר להקים אוניברסיטה ביישוב ערבי?

אחמד טיבי: למה אי-אפשר להקים בית חולים ממשלתי ממלכתי ביישובים הערביים?

אחמד טיבי: הצוות הרפואי קיים, הכישרונות קיימים; גם יהודים יכולים לעסוק, גם מרצים יהודים יכולים לעסוק באוניברסיטה שקיימת ביישוב ערבי.

אחמד טיבי: בישראל ישנם 940 יישובים – תשמע – נטולי ערבים, שמהווים 80% משטח המדינה למגורים, משמע, האזרחים הערבים מנועים מהאפשרות לגור ב-80%, כמו שכתב בדוח פרופ' יוסף ג'בארין במאמרו.

אחמד טיבי: בגליל יש 5 מיליון דונם, 80% מהם של היישובים.

אחמד טיבי: מנת חלקם של היישובים הערביים היא 8% – 8% לערבים מ-5 מיליון דונם, והערבים מהווים 60% מהאוכלוסייה בגליל.

אחמד טיבי: בגליל 60% – 8% בלבד של דונמים.

אחמד טיבי: אתם קולטים?

אחמד טיבי: 60% תושבים על 8% קרקע ו-92% ליישובים היהודיים בגליל.

אחמד טיבי: בנגב, סעיד – – –

סמי אבו שחאדה: וזה הולך ופוחת לאורך הזמן – – –

אחמד טיבי: בנגב זאת הייתה תוכנית של שנים.

אחמד טיבי: בנגב, הערבים-הבדואים יושבים על פחות מ-3% מהקרקע – –

סמי אבו שחאדה: ורודפים אותם.

אחמד טיבי: – – ואנחנו מדברים על 35% מתושבי הנגב – –

סמי אבו שחאדה: ורודפים אותם.

אחמד טיבי: – – וכל הזמן הורסים, הורסים בנגב.

אחמד טיבי: כל יום הורסים.

אחמד טיבי: רק היום נפגשתי עם חברי סעיד עם אנשים שבאים לדבר – על מה?

אחמד טיבי: על הריסות, הצורך להיאבק יחד.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לבנות, לתכנן, להתרחב, מרחב נורמלי, עתידני.

אחמד טיבי: ואז מגיעה חריש, שבונים אותה בוואדי עארה, ופתאום רוצים להרחיב אותה פעם שנייה.

אחמד טיבי: כרגע יש דיונים במשרד הפנים.

אחמד טיבי: הרשימה המשותפת פנתה לשר דרעי בכתב וקיבלה תשובה לא מספקת.

אחמד טיבי: רוצים להרחיב את חריש עוד פעם, למרות שהיא לא ענתה על הצרכים השיכוניים, לא הגיעו מספיק תושבים יהודים.

ג'אבר עסאקלה: היא ריקה.

ג'אבר עסאקלה: היא ריקה.

אחמד טיבי: היא ריקה.

אחמד טיבי: הקימו אותה כדי להשיג רצף טריטוריאלי.

אחמד טיבי: איך אמר נתניהו אז?

אחמד טיבי: חריש חייבת להפוך לעיר עם בשורה ציונית גדולה המכוונת גם לאויבי ישראל.

אחמד טיבי: חריש, בוואדי עארה.

אחמד טיבי: מי זה אויבי ישראל?

אחמד טיבי: אנחנו יודעים של מי האדמות, ממי הן הופקעו.

אחמד טיבי: ואז התושבים בוואדי עארה רואים שמרחיבים את חריש ולא את היישובים האחרים – לא את כפר קרע, אום אל-פחם, עארה, ערערה, אום אל-כתף, ברטעה, בקעה.

אחמד טיבי: למה באזור הזה לא מרחיבים את היישובים האלה, חלקם יישובים עירוניים?

אחמד טיבי: ואז יש מצוקה.

אחמד טיבי: אני, במקום זוג צעיר שמתקשה להישאר ביישוב בגלל מצוקת קרקע, הייתי עובר לחריש, כן, או לכרמיאל, כמו שעברו עשרות אלפים לנוף הגליל.

אחמד טיבי: זכותם לעבור, להציף את היישובים האלה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אני מוסיף לך עוד דקה.

יריב לוין: אתה כבר הרבה הרבה מעבר לזמן – –

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מעריך את זה.

יריב לוין: – – אני נותן לך עוד דקה בכל זאת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק כהן: תן לו.

יצחק כהן: תן לו.

אוסאמה סעדי: על חשבון הממשלה.

יריב לוין: אבל עוד דקה.

רם בן ברק: חבר הכנסת טיבי, שיעברו לחריש, מה רע בזה?

רם בן ברק: מה רע בזה – – –

אחמד טיבי: חלק עברו.

רם בן ברק: שיעברו.

אחמד טיבי: אני אומר, אם יש בעיה, ביישוב לא מצליחים, למי שרוצה – שיעבור לכרמיאל, שיעבור לחריש, שיעבור ליישובים האלה שהוקמו.

אחמד טיבי: פשוט יש איכות חיים טובה יותר, כי זה יישוב מודרני יותר.

רם בן ברק: אם הממשלה לא בונה ביישובים הערביים – –

אחמד טיבי: לא בונה.

אחמד טיבי: בדיוק.

רם בן ברק: – – שיעברו ליישובים היהודיים.

רם בן ברק: לא מבין מה הבעיה.

אחמד טיבי: זה הפתרון, ולכן אתה רואה שיש תנועה.

רם בן ברק: – – – טוב לכולם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשבועות האחרונים – בזה אני מסיים – יש תהליך של דיאלוג פורה וחיובי עם שר המשפטים אבי ניסנקורן לגבי חוק קמיניץ.

אחמד טיבי: הרשימה המשותפת קיימה כמה פגישות, בעיקר חברי אוסאמה סעדי, גם עם ניסנקורן וגם עם קמיניץ.

אחמד טיבי: יש כוונות טובות של השר ניסנקורן בכיוון של הקפאה.

אחמד טיבי: אנחנו ביקשנו הקפאה של חמש שנים; הם מדברים על פחות.

אחמד טיבי: ההקפאה מטרתה הקפאת הריסות וקנסות.

אחמד טיבי: אני מקווה שבקרוב תהיה הבשורה הזאת, כי זה נושא מאוד מאוד מדאיג.

אחמד טיבי: זה עצם החיים.

אחמד טיבי: בלי קורת גג, מה נשאר לאזרח שפוגעים באפשרות שלו לחיות על קרקע שלו, הורסים לו את קורת הגג ופוגעים בכבודו?

אחמד טיבי: על כן, אנחנו מגישים את הצעת האי-אמון.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את השר יצחק כהן – שנדירים המקרים שכל הגורמים מתכנסים באדם אחד – הוא גם שר השיכון שאחראי לנושא הדיור, הוא גם שר במשרד האוצר, ששם מחלקת האכיפה, הוא גם שייך ומייצג בגאווה את סיעתו של שר הפנים, שאחראי לתכנון – – –

אוסאמה סעדי: הכול, הכול.

יריב לוין: הכול באיש אחד, אז – – –

אוסאמה סעדי: כל יכול.

אוסאמה סעדי: הכול כלול.

אוסאמה סעדי: בוא נשמע את התשובה.

יריב לוין: אז נדמה לי שהגענו לגורם שיכול לתת את התשובה הכי מקיפה שאפשר להעלות על הדעת.

יריב לוין: השר כהן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו מוטל על כתפיו לתת תשובה מאוד מנומקת, מאוד רצינית.

קריאה: הוא עוד אף פעם לא התקשה בזה.

יצחק כהן: אני רק אומר, איזה בני מזל אתם, דוקטור, שאתם בצד הישראלי ולא בצד השני.

יצחק כהן: אני מסתכל על באקה אל-גרבייה, מסתכל על באקה אל-שרקייה – –

סמי אבו שחאדה: אדוני השר – – –

יצחק כהן: – – איזה הבדלים, יא וולי.

סמי אבו שחאדה: אדוני השר, הפלסטינים בכל מקום אחר מחוץ לישראל עשו יותר טוב בכל הרמות.

יצחק כהן: אני אומר – – –

סמי אבו שחאדה: תשכח מהמיתוס הזה.

סמי אבו שחאדה: בעיית הדיור – מצבם יותר טוב; רמת ההשכלה – מצבם יותר טוב; כלכלה – מצבם יותר טוב בירדן, בגדה.

סמי אבו שחאדה: בכל מקום שלא אתם שלטתם מצבנו יותר טוב.

סמי אבו שחאדה: מה דעתך, אדוני?

יצחק כהן: סמי – – –

אחמד טיבי: אתה התחלת לא טוב.

אחמד טיבי: זאת התחלה פטרנליסטית, שלא מתאימה – – –

יצחק כהן: איזה בני מזל אתם.

אחמד טיבי: – – – ואוכלוסייה שסבלה מקיפוח כל החיים על ידי אדוני, ולכן תמחק את מה שאמרת מהפרוטוקול.

יצחק כהן: מה אמרתי?

יצחק כהן: אמרתי שאתם בני מזל.

אחמד טיבי: כי מעבר לקו הירוק יש משטר של כיבוש שמדכא אנשים.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לפני, עוד לפני.

אחמד טיבי: זה ההבדל.

יצחק כהן: לפני 67'.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני – – –

סמי אבו שחאדה: לפני 48' אני ביפו, אדוני השר.

אחמד טיבי: – – –

סמי אבו שחאדה: אדוני, אני מיפו.

סמי אבו שחאדה: המצב – –

יצחק כהן: תן לו.

יצחק כהן: תכבד אותו.

סמי אבו שחאדה: – – שבו נולד סבא שלי ב-1926 יותר טוב מהמצב שלי בכל רמות החיים – כלכלית, תרבותית, פוליטית.

סמי אבו שחאדה: יפו לפני 48' הייתה יותר טובה בכול.

סמי אבו שחאדה: אני יכול לספור לך: מספר בתי קולנוע, מספר בתי חולים, מספר בתי ספר.

סמי אבו שחאדה: איפה אתם חיים?

יריב לוין: שמע, גם המצב של הפועל תל אביב לפני 48' היה יותר טוב.

יריב לוין: מה אני יכול לעשות?

סמי אבו שחאדה: לא נכון.

סמי אבו שחאדה: לא נכון, אדוני.

יריב לוין: מה אני יכול לעשות.

סמי אבו שחאדה: לא נכון, אין מה להשוות – –

יריב לוין: בטח.

יריב לוין: תבדוק, תבדוק.

סמי אבו שחאדה: – – בין תקציב הפועל תל אביב היום ללפני 48'.

יריב לוין: תראה כמה אליפויות לקחנו לפני קום המדינה, תסתכל.

סמי אבו שחאדה: עזוב.

יצחק כהן: אבל עם כל מה שאמרתי, יש עוד הרבה מה לשפר.

יצחק כהן: יש עוד הרבה מה לשפר, וזה מה שאנחנו עושים.

יצחק כהן: סמי, בשנתיים האחרונות אישרה ממשלת ישראל תוכניות כמעט בכל היישובים הערביים.

יצחק כהן: לפי נתונים של מינהל התכנון, ד"ר טיבי – הוא לא שומע; אמרת דברים יפים, תשמע.

אחמד טיבי: בבקשה.

יצחק כהן: לפי נתונים של מינהל התכנון, ל-60% מהיישובים הערביים יש תכנון עדכני מאושר, ועוד 30% בהכנה, לעומת 25% במגזר היהודי.

יצחק כהן: 25% במגזר היהודי, ואצלכם כמעט 90%.

וליד טאהא: תפסיק עם ההשוואות – – – השוואות.

סמי אבו שחאדה: אדוני השר, תשווה גם את הצרכים.

יצחק כהן: הוא השווה.

יצחק כהן: אני נותן נתונים.

סמי אבו שחאדה: תשווה גם את הצרכים, אדוני השר.

סמי אבו שחאדה: גם את הצרכים.

קריאות: – – –

יצחק כהן: ל-60% מהיישובים הערביים יש תכנון עדכני מאושר ועוד 30% בהכנה.

יצחק כהן: אני לא אעשה השוואות, לא אגיד לעומת 25% – לא אגיד, בסדר?

אוסאמה סעדי: אז למה אתם מפעילים את הקנסות ואת כל האמצעים נגד ה-30% שהם בתכנון?

יצחק כהן: יש תכנון.

יצחק כהן: יש תכנון.

אוסאמה סעדי: אתם לא יכולים לחכות?

יצחק כהן: אבל יש תכנון – –

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק כהן: – – כמעט לכל היישובים.

אוסאמה סעדי: אתה אומר בשלבי תכנון.

יצחק כהן: לא.

אוסאמה סעדי: אמרת 30%.

יצחק כהן: 60% מאושר.

אוסאמה סעדי: 30% בשלבי תכנון?

יצחק כהן: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אז למה אתם פועלים שם?

יצחק כהן: אז אני אסביר לך.

אוסאמה סעדי: אה, בבקשה.

יצחק כהן: בשנתיים האחרונות אישרה הממשלה למעלה מ-100,000 יחידות דיור במגזר הערבי והדרוזי באמצעות הוותמ"ל ובאמצעות תכנון כוללני ומפורט.

יצחק כהן: משרד המשפטים הכין דוח מפורט למיפוי ופתרונות לחסמים תכנוניים וקנייניים, שנעשה בשילוב עם אנשי מקצוע ונציגי ציבור מהמגזר הלא-יהודי.

יצחק כהן: עכשיו לשאלתך – – –

וליד טאהא: בחברה הערבית, לא במגזר הלא-יהודי.

יצחק כהן: בחברה הערבית.

יצחק כהן: במגזר, כן, הערבי והדרוזי.

וליד טאהא: לא, יש הבדל בין לא יהודים לבין חברה ערבית.

יצחק כהן: אני אמרתי.

וליד טאהא: אמרת לא יהודי.

יצחק כהן: במגזר הערבי והדרוזי, באמצעות הוותמ"ל.

ג'אבר עסאקלה: הדרוזים גם הם ערבים – – –

יצחק כהן: נכון, בסדר.

יריב לוין: לא בהכרח נכון.

יריב לוין: זה ויכוח גדול.

יצחק כהן: האכיפה בתחום התכנון והבנייה נעשית על פי חוק ועל פי החלטות בתי משפט ובהתאם למדיניות אכיפה מקילה כלפי המגזר הערבי.

יצחק כהן: ללא הכלים האלה לא ניתן יהיה לקדם תכנון ופיתוח ביישובים הערביים.

יצחק כהן: מה שמעכב את התכנון והפיתוח כיום זה עבירות הבנייה שמסכלות תכנון ופיתוח.

יצחק כהן: יצוין כי מדיניות האכיפה כיום מתמקדת מחוץ לתחומי הפיתוח של היישובים, ונועדה בין היתר לאפשר פיתוח עירוני ביישובים ושמירה על שמורות הטבע והשטחים הפתוחים, וכן ככלי לקידום תשתיות לאומיות הנדרשות ליישום תוכניות הפיתוח של הממשלה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני השר, האם יש תוכניות מתאר כדי שאנשים יוכלו לבנות בהיתר?

יצחק כהן: כן.

ג'אבר עסאקלה: לא.

יצחק כהן: כן.

ג'אבר עסאקלה: לא, התשובה היא לא.

יצחק כהן: ב-60% מהיישובים כבר מאושר ועוד 30% בשלבי תכנון מתקדמים.

עאידה תומא סלימאן: מאיזו שנה מאושר?

יצחק כהן: מאושר, מאושר.

עאידה תומא סלימאן: ממתי?

יצחק כהן: תבדקי.

יצחק כהן: תלוי באיזה יישוב.

עאידה תומא סלימאן: לא לא, אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: מה שמאושר מאוד ישן, פג תוקף.

ג'אבר עסאקלה: אדוני השר, לפעמים לוקח 17 שנים להכריז על יישוב – – –

וליד טאהא: אני לא יודע מי כתב, מה כתב.

וליד טאהא: אין כזה דבר.

עאידה תומא סלימאן: הטעו אותך.

יצחק כהן: לא, לא הטעו אותי.

יצחק כהן: אני בדקתי את זה.

יצחק כהן: לא הטעו אותי.

דוד אמסלם: כבוד השר, אפשר לעזור במשהו?

דוד אמסלם: עשיתי על זה הרבה דיונים בוועדת הפנים.

יצחק כהן: ודאי.

יצחק כהן: יותר מזה, השר דודי אמסלם עשה על זה עבודת דוקטורט.

דוד אמסלם: מינהל התכנון הקצה 80 מיליון שקל רק לתוכניות מתאר.

דוד אמסלם: אתם יודעים את זה.

עאידה תומא סלימאן: דודי אמסלם, לא שומעים אותך.

יצחק כהן: הוא יבוא לעלות ולהסביר על המשך, תוכניות ההמשך.

יצחק כהן: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: לא, לא עכשיו.

יריב לוין: זה יכול להיות בשלב הסיכומים.

יצחק כהן: על כל פנים, רבותיי, נעשים המון תיקונים, נעשה המון תכנון, המון אישור.

יצחק כהן: זה תלוי גם באכיפה.

ג'אבר עסאקלה: קודם כול לתכנן לפי הצרכים של היישובים, אחר כך להפעיל את הענישה.

יצחק כהן: זה בדיוק מה שעושים.

ג'אבר עסאקלה: לא מפעילים את הענישה לפני התכנון.

יצחק כהן: אתה צודק.

יצחק כהן: זה בדיוק מה שעשו.

יצחק כהן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לשר יצחק כהן.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להצעת האי-אמון השלישית, הצעתה של סיעת ימינה, שכותרתה: מחדל הממשלה במערכה מול נגיף הקורונה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איך יכול להיות שזו הפעם הראשונה בתולדות מדינת ישראל שאנחנו באירוע חירום לאומי והעם לא מאוחד?

נפתלי בנט: אתם יודעים, בהקמת המדינה ימין ושמאל התאחדו כדי להילחם בבריטים ולהקים את המדינה; בששת הימים מנחם בגין מהימין נכנס לממשלה, כי הוא הבין שאנחנו צריכים ביחד לפעול נגד איום קיומי; ב-1984, אני זוכר כילד – הייתי בן 12 – אני זוכר, הייתה אינפלציה נוראה של 400% שקרעה את המדינה, ואני זוכר כמה שמחתי, כילד, לראות בחדשות שהם התאחדו שם למעלה, הפסיקו לריב.

נפתלי בנט: והם באמת התאחדו, הפסיקו לריב, ניצחו את האינפלציה, הוציאו אותנו בשלב הראשון מעומק לבנון.

נפתלי בנט: כל כך שמחתי על האחדות.

נפתלי בנט: אז אני רוצה לספר לכם סיפור.

נפתלי בנט: עכשיו הנאום הראשון שלי מאז שיצאתי מבית החולים.

נפתלי בנט: היה לי ניתוח די משמעותי בעמוד השדרה, אז הייתי מאושפז ימים ארוכים – פעם ראשונה בחיים, אגב.

נפתלי בנט: מי שמכיר אותי יודע שאני חופר עם אנשים.

נפתלי בנט: אני שואל כל אחות: מאיפה את?

נפתלי בנט: זאת מוסלמית, זאת דתייה, זאת חילונית.

נפתלי בנט: יוצא לך שיחות נפש כאלה לתוך הלילה.

נפתלי בנט: היו שני רופאים מסוימים, מנהל המחלקה ד"ר לוינקופף והמנתח אלון פרידלנדר, שהם כל כך מרשימים, כי הם באמת הטובים ביותר בישראל.

נפתלי בנט: אבל מה הרשים אותי?

נפתלי בנט: הענווה שלהם.

נפתלי בנט: הם לאט-לאט – הקשיבו, הם לא היו יהירים.

נפתלי בנט: בקיצור, באחת משיחות הנפש אי שם ב-22:00, שניהם נכנסים לחדר, וככה התגלגלנו לפוליטיקה, לחיים פה.

נפתלי בנט: רק רקע: לוינקופף, לפני זה הוא היה למשל הרופא של סיירת מטכ"ל – איש עם זכויות, מה שנקרא.

נפתלי בנט: באיזשהו שלב הוא אומר לי: תדע לך, אני מרגיש שמלמעלה אומרים לי: אתה לא רצוי.

נפתלי בנט: אתה שמאלן, אתה סטייק, אתה חמוץ – אתה לא רצוי.

נפתלי בנט: אבל אני רוצה לחיות באדמה הזאת, ואני מבין שהימין ניצח, מבין את זה.

נפתלי בנט: אני מבין שיש רוב בימין.

נפתלי בנט: אני איש מרכז-שמאל, אבל אל תיתנו לי את ההרגשה שאני לא רצוי, כי אני אוהב את הארץ הזאת.

נפתלי בנט: זה ממש הטביע בי חותם מאוד מאוד גדול.

נפתלי בנט: גם השותפים שלי להקמת החברה שלי, סאיוטה, שלושתם – אחד מהם היה רב-סרן במוסד, שנייה – קצינה בשב"כ, שלישי – בסיירת מטכ"ל; לא קוטלי קנים.

נפתלי בנט: כל אחד הלך, הקים חברה של איזה מיליארד דולר, ואני הכבשה השחורה, פה, בכנסת.

נפתלי בנט: שלושתם, אתרע מזלם והם אנשי מרכז-שמאל.

נפתלי בנט: אותו דבר הם אומרים: ניצחתם, אבל למה לרמוס אותנו?

נפתלי בנט: אנחנו אוהבים את המדינה, אנחנו רוצים שהילדים והנכדים שלנו יחיו פה.

נפתלי בנט: ואני חושב שזה לב העניין.

נפתלי בנט: המודל הנוכחי, שאומר: אנחנו נעשה לכם דה-לגיטימציה, אתם עוכרי ישראל, אתם שמאלנים, אתם מתהפכים, אתם רעים ורעים ורעים, ולהשניא, ויום אחד ללכת על הראש של החרדים ובצורה מתוחכמת לגרום לחרדים לריב עם החילונים, ויום אחר הערבים אשמים, ושכולם ישנאו את כולם – ככה אי-אפשר לנצח במערכה, כי אם כולם שונאים את כולם וכל אחד מסתכל ורק רוצה לריב עם השני, לעולם לא ננצח את הקורונה.

נפתלי בנט: צריך אמון, צריך ביחד.

נפתלי בנט: אבל אני אגיד לכם מה הבשורה הטובה.

נפתלי בנט: הבשורה הטובה היא שזה שקר.

נפתלי בנט: כלומר, למרות שההנהגה, ולפעמים גם התקשורת, מלבה, האמת שרוב העם מאוחד, אבל רוצים להסתיר את זה.

נפתלי בנט: כשאתה מסתובב ברחוב, רוב האנשים לא מונעים משנאה; אתה לא הולך וכל היום רואה אנשים שונאים.

נפתלי בנט: רוב האנשים הם decent, הם טובים, אוהבים את המדינה, רוצים פה לבנות את המשפחה שלהם בכבוד, לייצר פרנסה בכבוד.

נפתלי בנט: וההנהגה היום פשוט מתיזה רעל, מתיזה רעל.

נפתלי בנט: הרגשתי את זה בשבוע שעבר.

נפתלי בנט: הייתה לי פגישה, שומו שמיים, עם שר הביטחון בני גנץ – אגב, בעניין דאגה ל-200 חיילים בודדים ששוחררו.

נפתלי בנט: יצאתי מהפגישה פה בכנסת, צילמו אותי – בסדר – פה-פה-פה, בנט הולך, פוגש את השמאל, הוא שמאלן, הוא בוגד.

נפתלי בנט: זה לא יעבוד.

נפתלי בנט: בני גנץ הוא לא בוגד, בני גנץ היה רמטכ"ל.

נפתלי בנט: יש לי מחלוקות איתו.

נפתלי בנט: הוא אוהב ישראל לא פחות ממני, וכל השמאל הציוני אוהב את מדינת ישראל לא בסנטימטר פחות ממני.

נפתלי בנט: לוינקופף אוהב את מדינת ישראל.

נפתלי בנט: כשהוא היה במבצעים אני לא יודע איפה, בסוריה או בעיראק – הוא אוהב את מדינת ישראל לא פחות מכל איש ימין.

נפתלי בנט: כולנו אוהבים את המדינה, וגם אנחנו, הימין, רוצים שלום לא פחות מהשמאל.

נפתלי בנט: גם אנחנו בימין לא רוצים שימותו אנשים במלחמות שווא.

נפתלי בנט: אז אני יוצא משם, ופתאום מתקפת צייצנים של תרעלה: בנט הוא חתרן, הוא פגש את בני גנץ.

נפתלי בנט: אז אני מודיע: זה לא יעבוד.

נפתלי בנט: יכול להיות שאנחנו הולכים לבחירות, ובבחירות האלה אני רואה לאן מפלגה מסוימת מכוונת, עם היקפי רעל ושנאה, וזה לא יגרום לי – אני לא איכנע, ואני אפגוש את השמאל הציוני ואת חבריי, ואנחנו נציג מודל אחר.

נפתלי בנט: זה מודל של ימין.

נפתלי בנט: אני ימני, יש לי עמדות ברורות לגבי ארץ ישראל, עמדות ברורות לגבי מערכת המשפט; צריך תיקונים, שאגב, לא נעשו כבר 30 שנה, אבל בהנהגה שלנו כולם ירגישו חלק.

נפתלי בנט: כולם.

נפתלי בנט: גם איש שמאל ירגיש חלק, כי יהיה דיאלוג ונדבר ונכבד.

נפתלי בנט: אף אחד, לא ערבי ולא יהודי ולא חרדי – אף אחד לא ירגיש שהוא לא שווה.

נפתלי בנט: זה לא קשה, כי אני באמת מרגיש ככה.

נפתלי בנט: ככה היה בסיירת מטכ"ל, במגלן ובהייטק.

נפתלי בנט: תמיד הייתי עם כולם.

נפתלי בנט: אני חושב שירשתי מאבא שלי, זכרו לברכה – אבא שלי, שעלה מאמריקה, הייתה לו תכונה אחת: לא היה לו גרם שנאה בגוף.

נפתלי בנט: לא הייתה שנאה.

נפתלי בנט: לא הייתה לו שנאה לאף אחד.

נפתלי בנט: יהיה מודל חדש של ימין שמאמין בדברים, מקדם את הדברים האלה בכבוד, בלי דה-לגיטימציה, בלי לכנות חצי מהעם "עוכרי ישראל", ומיישם, אבל מתוך כבוד.

נפתלי בנט: בעזרת השם ובקרוב אנחנו נביא את המודל החלופי הזה, מודל של אחדות, ורק באחדות, בעזרת השם, ננצח את הקורונה ונשקם את ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יריב לוין: תודה לחבר הכנסת בנט.

יריב לוין: ישיב בשם הממשלה שר הבריאות יולי יואל אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, קודמי בתפקיד יושב-ראש הכנסת במקרים כאלה, כששאלו אותו: אז מה השאילתה או מה השאלה, הוא היה אומר: האומנם?

יולי יואל אדלשטיין: אז בעקבות הצעת האי-אמון – – –

אלי אבידר: השר, אתה לא מורגל לדבר מהפודיום.

אלי אבידר: לא שומעים אותך.

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי שבמקרים כאלה קודמי בתפקיד יושב-ראש הכנסת היה מסכם ואומר: האומנם?

יולי יואל אדלשטיין: האומנם?

יולי יואל אדלשטיין: אז נפתלי, מה אתה רוצה שאני אגיד בתשובה על הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מה אתה רוצה שאני אגיד?

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים, אני במשך חודשים ארוכים מנסה לשכנע את הבית הזה, נפתלי, שנגיף הקורונה – אנחנו יודעים עליו מעט מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי את זה לא פעם בתשובות על אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אבל דבר אחד אני יכול להבטיח לך, בלי להיות רופא או פרופסור לאפידמיולוגיה: לנגיף אין דעות פוליטיות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מציע שכולנו נילחם בנגיף הקורונה בלי כל קשר לאופוזיציה וקואליציה, ימין, שמאל, דתיים וחילונים.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, גם אם אני קצת חושב שנפתלי הגזים ברומנטיות שלו עד כמה כולנו תמיד היינו מאוחדים – למיטב זיכרוני למשל המחתרות היו מוסרים אחד את השני לבריטים בלי למצמץ, ולא כולם בדיוק היו מאוחדים לקראת 48' – עדיין, אני חושב שמאוד יעזור לנו אם במאבק בנגיף אנחנו לא רק נסתכל איך אצל האחרים משהו לא בסדר, ולא ישלחו לי תמונות, בעלי הקניונים – מה קורה בשווקים, בעלי השווקים – מה קורה בבתי כנסת, מתפללים מבתי כנסת – מה קורה בחתונות, באים לחתונות – מה קורה במסיבות, אלא כל אחד יעשה מאמץ פשוט מאוד להסתכל במראה ולהחליט מה הוא עושה כדי לא להפיץ את המחלה: מסכה, מרחק, היגיינה, שמירה על ההנחיות – לא הנחיות של משרד הבריאות; שמירה על הבריאות, זה פשוט מאוד, ואז בעזרת השם נעשה ונצליח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון.

חמד עמאר: אנחנו נתחיל עם יושב-ראש יש עתיד-תל"ם חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר אמסלם, יש לי שאלה אליך, ברשותך: למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: למה מה?

יאיר לפיד: למה אתה מדבר ככה?

יאיר לפיד: למה אתה עולה פה שבוע אחרי שבוע, קורא לאנשים מניאק וחזיר ושקרן.

יאיר לפיד: למה, את מה זה משרת?

יאיר לפיד: למה זה טוב?

יאיר לפיד: איך זה משפר את חיינו?

יאיר לפיד: באיזה אופן זה תורם לשיח הישראלי?

יאיר לפיד: למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אענה לך עכשיו או אחרי זה?

יאיר לפיד: לא יודע.

יאיר לפיד: תענה לעצמך.

יאיר לפיד: אתה לא צריך לענות לי, אתה לא חייב לי דין וחשבון על כלום.

יאיר לפיד: תענה לעצמך.

יאיר לפיד: אתה יודע מה?

יאיר לפיד: זו אפילו לא פוליטיקה טובה.

יאיר לפיד: אתה מסתכל אפילו על מה שקרה באמריקה השבוע – הסגנון הזה מפסיד בבחירות.

דוד אמסלם: איזה סגנון?

יאיר לפיד: אם אתה אומר לי "איזה סגנון" אז אתה לא שומע את עצמך.

דוד אמסלם: אני אמרתי שאתה משקר, זהו.

יאיר לפיד: השר אמסלם, אני אומר לך ברצינות, זה סתם.

דוד אמסלם: תענה, תענה לעובדה.

יאיר לפיד: זה סתם.

יאיר לפיד: באמת אני לא מבין למה אתה מדבר ככה.

דוד אמסלם: מדבר איך?

דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אדבר כמוך?

יאיר לפיד: למה אתה עולה שבוע אחרי שבוע לדוכן הזה ואומר דברים איומים, מכפישים?

דוד אמסלם: מה אתה אומר?

יאיר לפיד: למה זה טוב?

דוד אמסלם: ואתה מה?

יאיר לפיד: אני לא אריב איתך.

יאיר לפיד: לא עליתי הנה לריב איתך.

דוד אמסלם: אתה שומע איך אתה מדבר אל ראש הממשלה?

יאיר לפיד: אני מסב את תשומת ליבך.

דוד אמסלם: אל תסב.

יאיר לפיד: אני מסב את תשומת ליבך לעובדה שאתה עולה – אתה אדם מבוגר, אתה שר בממשלת ישראל.

יאיר לפיד: תעשה מה שאתה מבין.

יאיר לפיד: אני רק אומר לך, זה לא משרת אותך, זה לא משרת את המפלגה שלך, זה לא משרת את החיים הישראליים.

יאיר לפיד: זה סתם, זה עצוב, וחבל, ואני חושב שכדאי לך לחשוב עוד פעם אם באמת בא לך להיות במקום הזה, להיות הדמות הזאת, להיות האיש שמייצג את השפה הזו פה מעל הדוכן בכנסת ישראל.

יאיר לפיד: אני אומר לך את זה לא כי אני לא מכבד אותך אלא דווקא כי אני כן מכבד אותך.

דוד אמסלם: אתה מייחס לעצמך – איזה דובר שפה גבוהה?

יאיר לפיד: לא, אני לא מייחס לעצמי שום דבר, אני סתם לא מבין למה אתה עולה שבוע אחרי שבוע ומדבר ככה.

דוד אמסלם: אתה מייחס לעצמך – איזה אליטיסט, שלי אתה מטיף מוסר?

דוד אמסלם: בוא תשמע מה אתה אומר.

יאיר לפיד: הבנתי.

דוד אמסלם: כל שבוע, דרך אגב.

יאיר לפיד: אתה מוזמן להמשיך, אם זה מה שאתה חושב, השר אמסלם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: על זה היה אומר הגשש: תודה רבה.

דוד אמסלם: איפה לשכת הסעד?

יאיר לפיד: אתה לא צריך ממני אישור לכלום, אתה איש מבוגר.

יאיר לפיד: אני רק באמת לא מצליח להבין למה אתה ממשיך לעשות את זה שבוע אחרי שבוע פה מעל הדוכן, ואיך זה משרת את החברה הישראלית.

יאיר לפיד: אתה שר בממשלה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

דוד אמסלם: בגלל ששבוע אחר שבוע אתה מטיף כאן ארס ורעל, ואני עונה לך.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת יאיר לפיד.

דוד אמסלם: זה מה שהיה לך להגיד לי?

חמד עמאר: בשם הרשימה המשותפת – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

דוד אמסלם: חשבתי שתענה על העובדות.

משה אבוטבול: – – – דו-פרצופיות.

משה אבוטבול: נראה אותו מדבר לחברים שלו באותה שפה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: דיבר חברי אחמד טיבי בהצעת האי-אמון ופרס בצורה מסודרת את סוגיית אכיפת הבנייה בחברה הערבית, את מצוקת הדיור של הצעירים הערבים, ואני חושב שהוא הרחיב והיטיב לתאר את המצוקה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע שנושא הריסות הבתים בחברה הערבית ובכפרים, גם בכפרים הדרוזיים, גם בחברה הבדואית בדרום, בחברה הערבית-בדואית בדרום, הוא היום הנושא הראשון במעלה שמציק לחברה הערבית והוא הסוגיה העיקרית שממנה סובלת החברה הערבית.

סעיד אלחרומי: מה גם שהלחץ הזה, המחסור בקרקעות לבנייה, המחסור בקרקע להתפתחות היישובים, הוא גם המקור העיקרי לאלימות בחברה הערבית, אדוני השר.

סעיד אלחרומי: זה בעיקר המקור לאלימות ולרציחות, ויש כאן דוגמאות מכאן ועד להודעה חדשה.

סעיד אלחרומי: לפחות בנגב אני מכיר חמישה מקרי רצח שהסיבה העיקרית להם זה סכסוכי קרקעות.

סעיד אלחרומי: ולמה סכסוכי קרקעות?

סעיד אלחרומי: כי המדינה בעצם לא מפשירה קרקעות, והמדינה חונקת את היישובים הערביים – תוכניות מתאר לא מאושרות, לוקח עשרות שנים לאשר תוכניות מתאר, בכפרים הערביים המדינה לא בונה, אין חברות בנייה שיבנו וישווקו לחברה הערבית.

סעיד אלחרומי: בעצם כל החברה הערבית מבוססת על בנייה עצמית, ולכן הכול תקוע שם.

סעיד אלחרומי: במילים פשוטות, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, צריך אחת ולתמיד לטפל בחוק קמיניץ, לבטל את החוק הזה.

סעיד אלחרומי: זה הביא רק רע למדינה בכלל ולחברה הערבית בפרט, וגם לאוכלוסיות אחרות במדינה.

סעיד אלחרומי: הדבר השני – לעצור את הריסות הבתים, במיוחד בנגב, כשבערך 2,000 מבנים נהרסים בשנה, אם לא יותר מזה, מסיבות שאין להן כל אחיזה במציאות.

סעיד אלחרומי: הדבר השלישי – צריך לאשר את תוכניות המתאר, ובאופן מהיר; לאפשר ליישובים האלה לנשום, לאפשר עתיד טוב יותר לצעירים הערבים בכפרים וביישובים הערביים.

סעיד אלחרומי: רק ככה אפשר להתגבר על הסוגיה, רק ככה אפשר להסתכל על עתיד טוב יותר.

סעיד אלחרומי: וזה לא נעשה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, למעשה חודשים ארוכים הציבור החרדי והאוכלוסייה החרדית עברו דה-לגיטימציה בכל מה שקשור לקורונה – ערים אדומות, מפירים הנחיות.

אוריאל בוסו: בתקופה האחרונה, בשבועיים האחרונים, ראינו איך כולן נהפכו לערים ירוקות, אבל בד בבד הן גם נהפכו לערים שקופות.

אוריאל בוסו: אף אחד לא מדבר עליהן.

אוריאל בוסו: אני שומע פרשנים: ירדו בבדיקות.

אוריאל בוסו: אף אחד לא מסוגל להגיד שמקפידים על ההנחיות.

אוריאל בוסו: גם מי שאמר לפתוח מוסדות ציבור, אמר: לשמור על ההנחיות.

אוריאל בוסו: אם נשים לב, למעשה אין ציבור שמשלם מחיר יותר מהציבור החרדי, בגלל אופי החיים שלו.

אוריאל בוסו: כשסגרת לבן אדם את בית הכנסת, לא סגרת לבן אדם מכון כושר; סגרת לו את ההווי הרוחני שלו.

אוריאל בוסו: אדם ש-80 שנה לא התפלל לבד וסגרת לו – פגעת בו נפשית.

אוריאל בוסו: וקיימו את זה ועשו את זה.

אוריאל בוסו: מקיימים את ההנחיות.

אוריאל בוסו: קשה להגיד – פשוט ציבור ממושמע שמקבל את ההנחיות, למרות מה שאמרו, שאחרי שיפתחו את מוסדות הציבור, בטח שתקפוץ התחלואה.

אוריאל בוסו: הינה, לשמחתנו, להפתעתנו, אולי באיזו דרך נס שכדאי לאמץ אותה, למרות האמירות שהפרו הנחיות, הערים ממשיכות להיות ירוקות וכל התירוצים נעלמים.

אוריאל בוסו: לצערנו, כאן, בבית הזה, יש חברים – גם מי שכתב ספר, כתב פרק אחד איך עושים סגר, כי הוא היה בממשלה, ובפרק השני – למה לא צריך לעשות סגר; פעם אחת יש ציוץ שלסגור חנויות זה אסון, ואחרי שהממשלה מחליטה לפתוח חנויות גם זה אסון.

אוריאל בוסו: אבל כנראה שיש פרק אחד שנשכח בספר הזה: איך למנוע את ההסתה.

אוריאל בוסו: ואני חוזר פה פעם אחר פעם: הקורונה תחלוף, אבל הפצעים שיישארו בחברה – תמיד נאמרים פה משפטים, וגם קודם נאמר פה משפט על ידי מי שכתב את הספר, שרק ביחד ובאחדות ננצח את הקורונה, אבל מצד שני, בכלי התקשורת, אולי בשביל עד כמה קולות – דואג להסית.

אוריאל בוסו: אגב, יש מי שמחפשים לקחת קולות גם בחוקים שהם נגד האני-מאמין שלהם ונמנעים בהצבעות על חוקים שהם האלף-בית של היהדות.

אוריאל בוסו: הם נמנעים, אולי יש עוד כמה קולות שיתמכו בהם בבחירות.

אוריאל בוסו: בסוף, להיות בממשלה זה לא בנק של מנדטים בלי דרך ובלי אידיאולוגיה.

אוריאל בוסו: מי שהולך בלי דרך ובלי אידיאולוגיה גם גומר בסוף מתחת לאחוז החסימה, ואותו אחד יודע, ואין חכם כבעל ניסיון.

אוריאל בוסו: כשיושבים בקבינט הממשלה מקבלים החלטות כבדות משקל.

אוריאל בוסו: למשל כשביקשו לפתוח את החנויות, לאותה אימא שיש לה חמישה, שישה ילדים בגילי בית ספר וגן ואין לה בגדים – כשאומרים לפתוח זה להסתכל על הדברים הללו.

אוריאל בוסו: לכו, אדוני היושב-ראש, מכובדיי חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה, תפסיקו את ההסתה.

אוריאל בוסו: אל תחפשו כל הזמן פרקים להשתמש בהם בשביל לגרוף עוד שניים-שלושה קולות, אלא בשביל שנחיה כעם מאוחד.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב טסלר, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לשתף אתכם במשפחות שאני מכיר, משפחות שאיבדו את יקיריהן, משפחות שאיבדו את הילדים, הורים שאיבדו ילדים צעירים בני 15, הורים שאיבדו אפילו כמה ילדים, ילדים שנבלו מול עיניהם הכואבות של ההורים.

יעקב טסלר: חברים, לא היו להם תסמינים, הם גם לא אושפזו בבית החולים, אבל הם כבר לא איתנו – נפשות של ילדים ונערים רכים שהיו איתנו עד הקורונה והם כבר לא פה.

יעקב טסלר: הגוף שלהם אומנם עדיין בחיים, אבל הנשמה כבר כבתה.

יעקב טסלר: הם בריאים פיזית, אבל נפשית הם מתים.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, יושבים אבא ואימא ובוכים ורואים בעיניים דומעות את הילד החינני, החברתי, הכישרוני, הפרח שגידלו, שלא הפסיד אף מסגרת, שהשקיע מרצו בלימודים, הולך וכבה, הולך וקמל; מסתובב בחוסר מעשה ובבטלה, מידרדר והולך ונבעט או בועט בכל המסגרות.

יעקב טסלר: הילדים הללו הם קורבנות הקורונה, אבל הם לא נספרים.

יעקב טסלר: הם לא רשומים באף סטטיסטיקה, ומדובר לצערי באלפים רבים – ילדים נורמטיביים, שהיו במסגרות בבתי הספר ללא שום רקע בעייתי, ורק השהות הארוכה בבית דרדרה אותם לרחוב.

יעקב טסלר: לצערי, למסגרות הם כבר לא יחזרו לעולם.

יעקב טסלר: כל ילד הוא עולם ומלואו.

יעקב טסלר: זה יכול להיות הילד שלי, הילד שלך, הילד של כל אחד מאיתנו, אבל אין שום תוכנית לטיפול בכל החללים הללו.

יעקב טסלר: נלחמים פה בכל האמצעים כדי למגר את הקורונה, לנצח את המגפה ולמנוע חללים בגוף, אבל מה יהיה עם הנפש?

יעקב טסלר: מי ידאג לנוער שנשר מהמסגרות?

יעקב טסלר: מי ידאג לנפשם הפצועה?

יעקב טסלר: מי יעודד אותם?

יעקב טסלר: מי יחזיר אותם לתלם?

יעקב טסלר: מי ינחם את ההורים שבורי הלב?

יעקב טסלר: מיליארדים מושקעים במרוץ אחרי חיסון לקורונה, אבל חיסון מפני הידרדרות הילדים שלנו אין בינתיים.

יעקב טסלר: אם היו צריכים לפתוח מחלקות בבתי חולים לאותם נערים, המחלקות היו עמוסות והמקום היה צר מהכיל.

יעקב טסלר: זו מחלה מידבקת בדיוק כמו הקורונה ואף יותר.

יעקב טסלר: היא מתפשטת בכל המגזרים ללא הבדל.

יעקב טסלר: אני אומר את זה בכאב רב.

יעקב טסלר: אני רואה מקרוב מה קורה.

יעקב טסלר: אין לי ספק שגם החברים רואים מה שקורה בשטח.

יעקב טסלר: אסור לנו לשכוח: הילדים הם דור העתיד שלנו, ובדיוק כפי שמשקיעים משאבים בלהציל את הגוף במסגרת המלחמה בנגיף כך יש להשקיע משאבים בלהציל את הנפשות.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, בנפשנו הדבר.

יעקב טסלר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יושב-ראש ישראל ביתנו חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מיהם הראשונים הנפגעים מכל סיפורי הקורונה?

אביגדור ליברמן: דיבר לפניי חבר הכנסת טסלר – הילדים, הצעירים.

אביגדור ליברמן: כשאני מסתכל על מספר הצעירים שאיבדו מקומות עבודה זה פשוט מדהים – כמעט מחצית מהדור הצעיר, דור העתיד שלנו, יצא נפגע.

אביגדור ליברמן: ראינו סקר של התאחדות הסטודנטים, כמה סטודנטים איבדו מקום עבודה.

אביגדור ליברמן: כל אותם צעירים שעבדו בעבודות מזדמנות, אותם צעירים הם ראשונים להיכנס למאגר האבטלה, אותם צעירים הם ראשונים לעוף מהעבודה, כי הם האחרונים שנכנסו.

אביגדור ליברמן: לזה תוסיפו את האטימות של הממשלה.

אביגדור ליברמן: היום קיבלתי מכתב מבחורה צעירה שפתחה עסק, ונדה

אביגדור ליברמן: מתי לגלות שפיצוי לא מגיע לאותם עוסקים שבשנת 2019 עוד לא היו בני 20.

אביגדור ליברמן: כלומר הם פתחו עסק והצליחו להתגלגל עד שהממשלה החליטה לסגור את אותם עסקים, אבל להם ממש לא מגיע שום פיצוי בהתאם לאותן החלטות ממשלה.

אביגדור ליברמן: אני רוצה רק להקריא מכתב שקיבלתי היום מאחת הצעירות האלה.

אביגדור ליברמן: כך היא כותבת: שמי הגר בוטנויזר, אני בת 20 ממודיעין ואני בעלת עסק קטן בתחום היופי.

אביגדור ליברמן: אני רשומה במס הכנסה כעוסק פטור.

אביגדור ליברמן: אני מוציאה קבלות על כל לקוח ולקוחה שדורך או דורכת בעסק שלי, מגישה דוחות שנתיים והצהרות הון ועושה הכול לפי הספר.

אביגדור ליברמן: מתחילת משבר הקורונה איני מקבלת אף מענק שהוצע על ידי הממשלה בטענה כי אני צעירה מדי לקבלת מענק.

אביגדור ליברמן: על העסק שלי עבדתי קשה מאוד בשנתיים האחרונות והגעתי לסכומי הכנסה יפים, שמטרתם הסופית הייתה לחסוך ללימודים לתואר ראשון שחלמתי עליו.

אביגדור ליברמן: העסק שלי הפסיק והחזיר את פעילותו לפי הנחיות משרד הבריאות ההולכות ומשתנות, כלומר, במצטבר בשנת 2020 עבדתי בערך חמישה חודשים.

אביגדור ליברמן: בחודש אוקטובר 2020 התחלתי ללמוד באוניברסיטה לתואר ראשון במדעי המדינה ויחסים בין-לאומיים, בעזרה כספית של הוריי.

אביגדור ליברמן: את כל ההכנסות שלי מהעסק תכננתי לחסוך כדי לבנות לי עתיד עם בסיס כלכלי יציב, אך כרגע החסכונות שלי הולכים ונגמרים מכיוון שאין לי שום הכנסה.

אביגדור ליברמן: אני ועוד הרבה צעירות וצעירים שוקעים לאט לעתיד כלכלי בלתי יציב שהופך את החלומות והשאיפות שלנו לפנטזיות שלא יוכלו להתגשם.

אביגדור ליברמן: אני פונה אליך מכיוון שאני אובדת עצות ומקווה שאולי תוכל לעזור לי ולעוד אלפים לעורר את בעיית העסקים הקטנים המנוהלים על ידי צעירות וצעירים, מכיוון שנראה שאין לנו קול בממשלה הזאת.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אני באמת פונה פה לכל הנוכחים.

אביגדור ליברמן: אם יש מישהו שחייבים לדאוג להם זה אותם צעירים וצעירות שאנחנו כל כך רוצים לתת להם תמריצים לעבוד, להקים עסקים, להתפרנס בכבוד ולבנות את העתיד שלהם פה במדינת ישראל ולא לחפש כל מיני חלומות אי שם מחוץ לגבולות המדינה.

אביגדור ליברמן: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר סופר מימינה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, אני לא מאמין שאני צריך לעמוד מעל בימת הכנסת בכנסת ישראל ולהסביר מדוע המדינה צריכה תקציב, מדוע מדינת ישראל צריכה תקציב עכשיו, כשאנחנו נמצאים בשיאו של אחד המשברים הכי גדולים, אולי המשבר הגדול בתולדותיה.

אופיר סופר: עכשיו, לפני שבוע אמר יושב-ראש כחול לבן, שר הביטחון בני גנץ, שאי-העברת תקציב זה פיגוע כלכלי.

אופיר סופר: אני אומר לך, השר יזהר שי, אי-העברת תקציב זה לא רק פיגוע כלכלי.

אופיר סופר: אי-העברת תקציב זה פיגוע בריאותי; אי-העברת תקציב זה פיגוע ביטחוני; אי-העברת תקציב זה פיגוע חינוכי; אי-העברת תקציב זה פיגוע חברתי; אי-העברת תקציב זה פיגוע מדינתי.

אופיר סופר: בדבריו הוא גם הוסיף ואמר שהוא יפעל להקמת ועדת חקירה, שדרושה ועדת חקירה בעניין.

אופיר סופר: אז אנחנו, ביום רביעי הקרוב חברי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' יעלה הצעה לוועדת חקירה מדוע אין תקציב למדינת ישראל, ואני מצפה שחברי הכנסת של כחול לבן יתמכו בעניין הזה.

אופיר סופר: אני רוצה לומר עוד דבר.

אופיר סופר: אני הגשתי השבוע הצעת חוק לקיצור תקופת הבחירות מ-90 יום ל-45 ימים.

אופיר סופר: שוחחתי על כך גם עם יושב-ראש הקואליציה, שניסה לעשות את זה בעבר, חבר הכנסת מיקי זוהר.

אופיר סופר: התשובה שנאמרה לי: אי-אפשר.

אופיר סופר: אני לא אומר שזה אי-אפשר, אני אומר שזה הכרחי.

אופיר סופר: זה הכרחי, כי כל שבוע בניהול המשבר הזה הוא קריטי.

אופיר סופר: כל החלטה כאן, בין היא פוליטית ובין שהיא לא פוליטית, היא תיצבע כהחלטה פוליטית.

אופיר סופר: אני לא מדבר על השנאה ועל השיסוי ועל כל מה שילך כאן.

אופיר סופר: איך ייראה קרנבל של שלושה חודשים, קרנבל בחירות?

אופיר סופר: הקרנבל שאנחנו נמצאים בו עכשיו, שהוא קרנבל עצוב מאוד, זה כלום לעומת הקרנבל שאנחנו נהיה בו שלושה חודשי בחירות.

אופיר סופר: עכשיו אפשר לפתוח מכרזים.

אופיר סופר: עכשיו, להתחיל עכשיו את ההתקשרויות עם מוסדות החינוך, עם מבני הציבור, שגם ככה הם פנויים, ולהתחיל עכשיו לצמצם את כל המערכת.

אופיר סופר: אני יודע שכשיש כסף אפשר לעשות הכול, אז אפשר לקחת את הכסף ממימון המפלגות ולהשקיע אותו בקיצור זמן הבחירות.

אופיר סופר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, יושב-ראש מרצ, בבקשה, אחרון הדוברים.

חמד עמאר: אחריו יסכם השר דוד אמסלם, השר המקשר.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה להביע כאן שמחה ולברך את הנשיא הנבחר של ארצות הברית ג'ו ביידן ואת סגניתו קמלה האריס ואת המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית על הישג בלתי רגיל.

ניצן הורוביץ: אם סופרים – וכשיספרו את כל הקולות גם במדינות קליפורניה וניו יורק ביידן יגיע ליתרון של כמעט שישה מיליון קולות על פני טראמפ וגם יתרון גדול באלקטורים.

ניצן הורוביץ: אגב, זה יתרון הרבה יותר גדול מזה שהיה כשניצח טראמפ לפני ארבע שנים את הילרי קלינטון.

ניצן הורוביץ: ברגע הזה, כשאנחנו עומדים בפני ממשל חדש בארצות הברית, דרושה התנהלות אחרת מול המפלגה הדמוקרטית ומול הקהילה היהודית, שכמעט 80% מתוכה הצביעו למועמד הדמוקרטי ביידן.

ניצן הורוביץ: אני שמח על ניצחון ביידן, כי ביידן מחזיר לארצות הברית ובעצם לכל העולם מושכלות יסוד שנדרסו בתקופת טראמפ: יושר, אמינות, ממלכתיות, חופש עיתונות, חופש מחאה, חופש דת.

ניצן הורוביץ: את התוצאות של ההתכחשות של טראמפ למגפת הקורונה אנחנו רואים עם כבר יותר מרבע מיליון מתים בארצות הברית.

ניצן הורוביץ: עכשיו בתקופה הזאת מתים בארצות הברית יותר מ-1,000 איש ביום מקורונה, וכמעט 130,000 איש כל יום נדבקים בקורונה.

ניצן הורוביץ: טראמפ היה זה שבהצהרות הבחירות שלו, כשהוא ראה מישהו עם מסכה הוא נזף וצעק עליו למה הוא שם מסכה בעצרות הבחירות.

ניצן הורוביץ: הוא התכחש לקורונה והתכחש למדע בכלל והתכחש לקריסת האקלים.

ניצן הורוביץ: כל הערכים שאנחנו מצפים להם משלטון תקין – הגינות, שיקול דעת, פיכחון – כל הדברים האלה שובשו בצורה ניכרת בתקופת טראמפ.

ניצן הורוביץ: צריך כאן להגיד עוד דבר אחד חשוב, והוא נוגע באופן ישיר לאחינו היהודים בארצות הברית.

ניצן הורוביץ: בתקופה האחרונה, בארבע השנים האחרונות, היה גידול עצום בתקריות הגזעניות והאנטישמיות בארצות הברית.

ניצן הורוביץ: גידול עצום.

ניצן הורוביץ: יהודים רבים בארצות הברית חשו פחד, ממש פחד קיומי, וזאת הייתה אחת הסיבות להתגייסות המסיבית שלהם למען ביידן.

ניצן הורוביץ: ובעניין הזה ישראל עשתה דבר חמור.

ניצן הורוביץ: נתניהו, בניגוד למדיניות הישראלית מאז קום המדינה, שתמיד דאגה לתמיכה של שתי המפלגות – נתניהו שם את כל הביצים בסל הרפובליקני ויצר קרע קשה עם המפלגה הדמוקרטית.

ניצן הורוביץ: ואמרנו את זה לכל אורך הדרך – המפלגה הדמוקרטית זה חצי אמריקה.

ניצן הורוביץ: המפלגה הדמוקרטית זה רוב יהדות ארצות הברית.

ניצן הורוביץ: לא נכון לעשות שבר כזה עם המפלגה הדמוקרטית, ולא רק בגלל שהמפלגה הדמוקרטית עשויה לחזור לשלטון, כמו שקרה עכשיו, ואז אנחנו ניפגע, אלא בגלל שזו טעות יסודית לשים את ישראל בצד מפלגתי בארצות הברית.

ניצן הורוביץ: אבל נתניהו וטראמפ עשו את שלהם, גרמו לשבר הזה עם המפלגה הדמוקרטית ועם הקהילה היהודית בארצות הברית, ועכשיו אני חושש שנתניהו ייאלץ לאכול את הדייסה שבישל.

ניצן הורוביץ: למי שאומר או חושש מזה שביידן יהיה רע לישראל – אין לזה שחר ואין לזה בסיס.

ניצן הורוביץ: היחסים עם ארצות הברית הם יחסים עמוקים וחשובים, והנשיא החדש הוא בטח האחרון שאפשר לחשוד בו בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: יכול להיות שלנתניהו יהיה רע יותר עם הנשיא החדש, יכול להיות.

ניצן הורוביץ: בטוח שנתניהו לא יוכל להשתמש בבית הלבן לצרכיו הפוליטיים כפי שעשה בתקופת טראמפ.

ניצן הורוביץ: אבל ביידן יהיה טוב לישראל, ועכשיו אנחנו צריכים להושיט יד לממשל החדש, לברך אותו, להושיט יד לקהילה היהודית בארצות הברית ולברך אותה על ההישג שלה והתרומה שלה לניצחון ביידן.

ניצן הורוביץ: ואני מקווה שכשיתפנה ביידן לענייני חוץ, הוא יחדש את תהליך השלום בין ישראל לפלסטינים.

ניצן הורוביץ: הוא כבר הצהיר על מחויבותו לפתרון שתי המדינות, שהוא הפתרון היחיד לבעיה, לסכסוך, ואני שמח שהממשל החדש בארצות הברית מחויב, ומחזיק בעמדה הזאת.

ניצן הורוביץ: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון השר המקשר חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאני אתייחס לאיזושהי סוגיה אחרת, אני רוצה רק להתייחס למה שאמר פה לפיד.

דוד אמסלם: לפיד עולה קודם ומדבר איתי באופן מתנשא, פטרנליסטי, ומתחיל לספר לי איך אני אמור לדבר.

דוד אמסלם: זה בדיוק הסגנון שלכם.

דוד אמסלם: אתם חושבים שבאמת אתם אדוני הארץ.

דוד אמסלם: אני, אסור לי לדבר בסגנון שלי.

דוד אמסלם: כמובן, לפיד, אתה גדלת בצפון תל אביב.

דוד אמסלם: זאת השפה היחידה כנראה שצריך לדבר במדינת ישראל – רק מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה אופייני לך, אופייני למפלגה שלך.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לומר לך, אתם כל שבוע, כמעט פעמיים בשבוע, כולכם עולים לכאן, והדבר היחיד שאתם עושים – זורעים שנאה, רעל וארס מול ראש הממשלה והליכוד.

דוד אמסלם: זה מה שאתם עושים מבוקר עד לילה.

דוד אמסלם: שום דבר אחר בכנסת אתם לא עושים.

דוד אמסלם: אתה לא באת לפה, לא הגשת שום הצעת חוק כמעט, אתה לא משתתף כמעט בשום דיון; הדבר היחיד שאני שומע אותך ואת בוגי יעלון ושאר החברים שלכם, אם כבר יש לכם, מה שנקרא, כמה שניות לדבר ברמקול, זה רק לזרוק רעל, ארס ושנאה על ראש הממשלה, הליכוד ועל המחנה הימני.

דוד אמסלם: זה מה שאתם עושים.

דוד אמסלם: אז אתה בא להטיף לי מוסר?

דוד אמסלם: לי?

דוד אמסלם: למה אני עונה לכם בקצת?

דוד אמסלם: משתדל במעט הזמן שיש לי.

דוד אמסלם: אתם עולים עשרות אנשים כל יום.

דוד אמסלם: אבל זו הצביעות.

דוד אמסלם: זה עומק הצביעות והפטרנליזם שלכם.

דוד אמסלם: אתם מאמינים בבלוף שלכם.

קריאה: פטרנליזם, מילה חדשה.

דוד אמסלם: אתם מאמינים שרק לכם מותר להנהיג כאן, לדבר כאן.

דוד אמסלם: דוד אמסלם – אסור לו בכלל לדבר פה.

דוד אמסלם: רק לפיד, בן ברק.

דוד אמסלם: זה שלכם.

דוד אמסלם: מי אנחנו?

דוד אמסלם: תראה כמה זה טבוע בכם, שאתה אומר לי: למה אתה מדבר כך?

דוד אמסלם: תשמע איך אתה מדבר.

דוד אמסלם: תשמע איך בן ברק מדבר.

רם בן ברק: איך בן ברק מדבר?

דוד אמסלם: עוד מעד אני אסביר לך איך בן ברק מדבר.

דוד אמסלם: אני שומע אותך גם ברדיו, גם פה, גם בגזענות שאתה מציג, אתה, אז אתם באים ללמד אותי – –

רם בן ברק: איפה שמעת – – –

דוד אמסלם: – – מה להגיד כאן?

דוד אמסלם: אני צריך לבקש ממך אישור, מר לפיד?

רם בן ברק: חבר הכנסת – – – השר אמסלם – – –

דוד אמסלם: אתה אומר לי: למה לך?

דוד אמסלם: זה לא עוזר למפלגה שלך.

רם בן ברק: השר אמסלם, איפה שמעת גזענות, תגיד לי?

דוד אמסלם: אני צריך, אני צריך – –

רם בן ברק: איפה?

דוד אמסלם: – – לבקש ממך עצות מה עוזר למפלגה שלי?

רם בן ברק: איפה שמעת גזענות?

רם בן ברק: תן לי דוגמה אחת.

דוד אמסלם: אתה עשית את ההבחנה בין השחורים ללבנים.

רם בן ברק: לא.

דוד אמסלם: אני שמעתי אותך.

רם בן ברק: אתה לא שמעת.

דוד אמסלם: אז מה אמרת?

רם בן ברק: אתה לא שמעת.

דוד אמסלם: לא אמרת את זה?

דוד אמסלם: טוב, אז אני אוציא לך את התמליל בשבוע הבא, אני אקריא בדיוק מה שאמרת.

רם בן ברק: תקריא את מה שאמרתי.

רם בן ברק: לא אמרתי – – –

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לעבור לסוגיה אחרת.

רם בן ברק: אני רוצה לעלות להגיב.

דוד אמסלם: בסדר, אחרי זה תעלה, תענה מה שאתה רוצה, זה בסדר.

דוד אמסלם: תראה, אני רוצה לדבר על מה שקרה עם מיקי זוהר בשבוע שעבר.

דוד אמסלם: מר אביחי מנדלבליט, אני רוצה לומר לך שאני אפילו כבר לא מצליח להכיל את קצב האירועים שאתה מייצר.

דוד אמסלם: אני בשוק.

דוד אמסלם: איך אומר איוב?

דוד אמסלם: אמרתי לך: עוד זה הולך וזה בא.

דוד אמסלם: אני לא מאמין למה שקורה פה.

דוד אמסלם: כל שבוע אתה מייצר לנו אירוע יותר חמור מחברו.

דוד אמסלם: אז אני עליתי לכאן וסיפרתי – דרך אגב, זה תפקידי.

דוד אמסלם: אמרתי לך: בניגוד אליך, זה התפקיד שלי.

דוד אמסלם: אני, במת הכנסת היא מקום עבודתי, ואני מספר לך שמספר המעצרים שאנשים נעצרו בגלל מה שסובב את מנדלבליט הוא פשוט עצום.

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: מינימום אנחנו נמצאים בצפון קוריאה ואתה הנשיא.

דוד אמסלם: הרי הייתה סוגיה של בחורה שנעצרה בשבת.

דוד אמסלם: על העובדות אין מחלוקת, גם עם חברך ארבל באותו הרחוב, שהוא טוען שהוא שכן שלך וכואב לו עליך.

דוד אמסלם: לא כואב לו על האנשים האחרים שבעצם גורמים להם לחילול השבת, לאזרחים התמימים שהולכים ברחוב.

דוד אמסלם: אז הייתה אישה שאמרה לך "פרשת משפטים, בושה".

דוד אמסלם: היא מצאה את עצמה בסופו של תהליך, בשבת, בחקירת משטרה בתחנת המשטרה שהובלה אליה בשבת.

דוד אמסלם: מה אמרת?

דוד אמסלם: זה לא קשור אליי, זה לא אני.

דוד אמסלם: היה עוד מישהו בשם ירון רז, לפחות קראתי באתר מידה, שהעיר לאחד המאבטחים שרץ עם אשתך, ככה הוא כותב – אני לא יודע אם זה נכון או לא, אבל ככה כתוב באתר – וגם הוא מצא את עצמו בתחנת המשטרה.

דוד אמסלם: היה עוד אחד שקראתי שטייל עם ילדיו ביום שבת ואמר לך: אם אתה אומר שהפרקליטות תופרים תיקים לך, אז למה כשזה לראש הממשלה, פתאום – אומר את זה – זה לא מסתדר לך?

דוד אמסלם: גם אותו בחור קראו לו לתחנת המשטרה בשבת, וכמובן שזה לא אתה.

דוד אמסלם: מדוע שזה יהיה אתה?

דוד אמסלם: הרי אתה לא קשור לאירוע בכלל.

דוד אמסלם: לא שמעת, לא ראית, אתה לא יודע על מה מדובר בכלל.

דוד אמסלם: אתה הכי זוטר בזירה.

דוד אמסלם: אתה הבן אדם הכי זוטר.

דוד אמסלם: המאבטח זה הבן אדם הכי בכיר, ואתה האיש הזוטר שלא מבין כמעט דבר וחצי דבר, כנראה, לשיטתך, גם בכל עולם המשפט.

דוד אמסלם: הרי אתה שמעת במו אוזניך, אני מניח, מה אמרו.

דוד אמסלם: אתה שמעת גם אם נעברה עבירה או לא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אותה ההקלטה מגיעה אליך, אתה אמור לקבל החלטה בתיק; נניח שזה לא אתה, מישהו מטעמך: האם נעברה כאן עבירה או לא?

דוד אמסלם: אבל כמובן, אתה הפוך מדנידין: אתה, רואים אותך ואתה לא נראה – סליחה, פשוט אתה לא שומע; לא רואה, לא שומע.

דוד אמסלם: רואים אותך ואתה לא רואה אף אחד.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך, מה שקרה עם חבר הכנסת מיקי זוהר זה חציית קווים שאני ציפיתי שכל הבית הזה יעלה וידבר על זה, רק על זה.

דוד אמסלם: חבר כנסת, יושב-ראש הקואליציה, בא ונתן ריאיון באחד מכלי התקשורת – – –

סמי אבו שחאדה: – – – הליכוד, מסכן.

סמי אבו שחאדה: בתוך הליכוד – – –

דוד אמסלם: אתה יודע יפה מאוד, מר מנדלבליט – –

סמי אבו שחאדה: – – – המסכן הזה.

דוד אמסלם: – – אף אחד לא איים עליך ולא מאיים עליך.

דוד אמסלם: אתה גם יודע שמקסימום חבר הכנסת זוהר אמר דבר – אתה יודע מה?

דוד אמסלם: גם אם הוא לא דייק בפרטים, מה זה קשור לכך שקראו לו לתחנת המשטרה?

דוד אמסלם: אתה אומר גם: זה לא אני, זו נורית ליטמן.

דוד אמסלם: אתה בכלל לא קיים, מר מנדבלבליט, אתה לא מחליט על כלום.

דוד אמסלם: רק כשחוקקנו את חוק המצלמות בממשלה, אתה אמרת: זה לא אני.

דוד אמסלם: שאלתי אותך איך יכול להיות שאנחנו צריכים חוק למצלמות – אמרת: זה לא אני, זה מלצר.

דוד אמסלם: כשעשינו דיון בממשלה לגבי הפגנות פה, אמרת: מה פתאום הממשלה תחליט?

דוד אמסלם: זה השוטר יחליט, השוטר יחליט מי מפגין.

דוד אמסלם: ועכשיו אתה בכלל טוען: כל המאבטחים, כל המעצרים של האנשים במדינת ישראל באזור פתח תקווה, זה בכלל לא אתה, זה המאבטח, המאבטחים למיניהם.

דוד אמסלם: ועכשיו הגענו לחבר הכנסת מיקי זוהר, וזה לא אתה בכלל.

דוד אמסלם: זו נורית ליטמן, זה לא אתה.

סמי אבו שחאדה: – – –

דוד אמסלם: עוד מעט כולנו ניעצר, דרך אגב, וזה לא אתה.

סמי אבו שחאדה: עבדו עליו בליכוד, מסכן.

דוד אמסלם: אתה מבין שאתה אומר – דרך אגב, הדבר היחיד שאני יודע שזה לא אתה בתיקי ראש הממשלה – באת – ואני יודע; אני חושב, סבור, לא יודע, סבור, שלוחצים אותך באמת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שאני אקריא לך, מר מנדלבליט, ואני אשתדל לעשות את זה כל שבוע.

דוד אמסלם: בשיחה שלך עם אפי נוה אתה אמרת, ואני מצטט – מנדלבליט: מי שתפרו אותי בתיק זה זה דינה זילבר – דרך אגב, עד עכשיו היא המשנה שלך, דינה זילבר תפרה אותך בתיק – ושי ניצן.

דוד אמסלם: זה לא אני אומר, זה אתה אומר.

דוד אמסלם: אתה קודם כול אמרת גם שווינשטיין, אבל נניח וינשטיין בדיעבד.

דוד אמסלם: אתה יועץ משפטי, יש לך פרקליט מדינה, יש בחורה שקוראים לה דינה זילבר, שהיא המשנה של היועץ המשפטי גם היום, ואתה אומר שהם תפרו לך תיק.

דוד אמסלם: אחרי זה אתה אומר: אני אתפוצץ עליהם, ובסוף אתה אומר: הם מחזיקים בן אדם בגרון.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר לך, מר מנדלבליט, אם דבר כזה לא נחקר, אם זו לא סחיטה באיומים, איך הגעת למיקי זוהר?

דוד אמסלם: איך הגעת למיקי זוהר?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: כשאתם שואלים למה אני מדבר פה – תבינו טוב מה אני רואה כאזרח.

דוד אמסלם: אתם חושבים שכל האזרחים בחוץ הם מטומטמים?

דוד אמסלם: אני עשיתי דיון על מסמך יצחקי, אחד המסמכים הכי חמורים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: ניצב במשטרה אוסף חומרים על ח"כים ושרים – שום דבר, עובר ככה.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר גם הסיפור שאתם שמעתם – רצו למנות, הממשלה, מפכ"ל משטרה בשם גל הירש.

דוד אמסלם: לא מצא חן בעיני מר יצחקי.

דוד אמסלם: הוא מתקשר לגיא ניר ואומר לו: חפש שם איזה משהו.

דוד אמסלם: אתם שומעים את זה באוזן – שום דבר.

דוד אמסלם: הכול, שלטון החוק.

דוד אמסלם: מערכת, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: ועכשיו אני מספר לכם, אמרתי לכם על הקשר הגורדי שקיים בין מר מנדלבליט, שי ניצן ואלשיך.

דוד אמסלם: כל אחד קיבל את חלקו.

דוד אמסלם: אלשיך הרי, גם בפרשת אום אל-חיראן – לא אני אמרתי, מח"ש, שהוא פעל שם לשבש את החקירה.

דוד אמסלם: גם עם ריטמן הוא אמר להם: אני מפרק אתכם.

דוד אמסלם: זה ציטוט של מח"ש, לא שלי; בכירים במח"ש.

דוד אמסלם: שי ניצן עשה שיבוש חקירה ברמות הכי גבוהות בסיפור של דנינו וצ'.

דוד אמסלם: את הפרטים כבר סיפרתי לכם.

דוד אמסלם: ומנדלבליט בהקלטות שלו – אתה כבר מכירים, אתם מכירים את הכול.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם גם יודעים שהרמטכ"ל דאז העניק למנדלבליט דרגה באמצע הכהונה – דבר שהיה חסר תקדים בצה"ל, לא היה דבר כזה.

דוד אמסלם: באמצע הכהונה העניק לו דרגה.

דוד אמסלם: לכן הוא הרגיש קונסיליירי שלו, הוא צריך לייצג אותו במשטרה בפרשת הרפז.

דוד אמסלם: כל זה בסדר.

דוד אמסלם: הרי הוא ביקש מבית המשפט לא לחשוף את הקלטות, לא אני.

דוד אמסלם: תארו לכם שהיו קלטות נגד ראש הממשלה וראש הממשלה לא היה רוצה לחשוף אותן – מה הייתם עושים כל יום?

דוד אמסלם: עולים לכאן ומה מבקשים?

דוד אמסלם: אבל אתם, לא מעניינים אתכם שום דבר.

דוד אמסלם: מה שמעניין אתכם, דרך אגב, זה רק תיקי ראש הממשלה ההזויים האלה.

דוד אמסלם: אתם, לא מעניין אתכם דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: הרי פורסם גם על ליאת בן-ארי, באחת הפעמים, שהיא בעצם סחטה באיומים את עו"ד נג'רי בתפקיד כשהיא רצתה להתמודד מולה.

דוד אמסלם: אתם ראיתם עכשיו, בעבירת הבנייה, הפרקליטות שלחה מכתב – לפחות מה שקראתי בעיתונים – לחברי מועצת ראש העין, שמא, דיר באלכום.

דוד אמסלם: אבל את מיקי זוהר קוראים לחקירה של חבר כנסת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: התבטא ברדיו.

דוד אמסלם: גם אם נניח שזה לא היה הכי מוצלח, מישהו בכלל האמין, כולל מנדלבליט עצמו וכל החבורה הזאת, שבכלל באמת מיקי זוהר מאיים עליו?

דוד אמסלם: אבל מה זה חשוב?

דוד אמסלם: אם אפשר להפחיד את כל חברי הכנסת – מותר.

דוד אמסלם: דרך אגב, חופש הדיבור במדינת ישראל הוא נגד כולם.

דוד אמסלם: את ראש הממשלה מגדפים, מנאצים ומשקרים לגביו, ודרך אגב, לגבי הרבה מהשרים פה, על בסיס יומי – זה בסדר, אבל מנדלבליט והפרקליטות – חס ושלום.

דוד אמסלם: להגיד להם, להעיר להם איזושהי הערה, חופש הדיבור – חס ושלום.

דוד אמסלם: חבר הכנסת.

דוד אמסלם: אני רואה בזה באמת עליית מדרגה וחציית קו אדום שהוא צריך לזעזע לא רק את הליכוד – זה לא הסיפור של הליכוד, זה הסיפור של הכנסת ולאן בעצם המדרון שאנחנו מידרדרים אליו בהמשך הדרך.

דוד אמסלם: לא יעלה על הדעת שחבר כנסת נחקר על איזשהו ריאיון שהוא אומר ברדיו או בטלוויזיה, גם אם הוא לא דייק בו, כשכל אחד יודע את האמת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: הזמן שלי לא מוגבל בעסק הזה, מה לעשות?

דוד אמסלם: את כנראה תיאלצי לשמוע אותי.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות – – –

בצלאל סמוטריץ': השר אמסלם, אתה מבין רוסית?

דוד אמסלם: עוד לא.

דוד אמסלם: בהמשך נלמד.

דוד אמסלם: אז לכן, כשמנדלבליט אומר – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': תשאל את השר אלקין מה פירוש המילה רזגבורה.

בצלאל סמוטריץ': הכול רזגבורה.

בצלאל סמוטריץ': הכול דיבורים.

בצלאל סמוטריץ': אתם הרי מתחזקים את שלטון המשפטנים הזה.

בצלאל סמוטריץ': אתם מצביעים נגד ועדות החקירה שלי לעניין.

בצלאל סמוטריץ': אתם רק מדברים.

דוד אמסלם: תן לנו להשיב.

דוד אמסלם: לכן אני אומר – – –

יבגני סובה: תגיד לו: paroles et paroles – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, מה שקורה – כמעט חצי מהרחוב של מנדלבליט כבר נעצר, חלקם גם בשבת.

דוד אמסלם: אולי הגזמתי, אבל בשביל המטפורה אני רוצה להסביר על מה מדובר.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מיקי זוהר מוזמן למשטרה לחקירה.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: על מה שהוא אמר, למרות שהוא יודע שעומדת לו גם חסינות מהותית, למרות שהם מכירים את החוק, אבל כפי שאמרתי, מר מנדלבליט לא שומע, לא רואה; מזכיר לי את השוטר אזולאי – לא רואה, לא שומע כלום, רק מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: לכן אני רואה את זה, בכלל – אני חושב, אני לא מאמין שהיה אי פעם יועץ משפטי במדינה שפגע בעצמו בשלטון החוק ובאמון הציבור כמו אביחי מנדלבליט.

דוד אמסלם: לכן, מה שאמר לך מיקי זוהר – ואני מצטרף אליו: אני חושב שתעשה נכון, תושיע את עם ישראל, לך הביתה.

דוד אמסלם: אני חושב שהנזק שגרמת עד כה, דורות כנראה יצטרכו – יהיה קשה לתקן אותו.

דוד אמסלם: אני מציע באמת, לך הביתה, תתפטר ותניח לנו מכל ההתנהלות הבזויה שאתה מתנהג בה בהרבה מקרים.

דוד אמסלם: תודה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה, כדי שאנחנו נוכל לעבור להצבעות.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על שלוש הצעות אי-אמון בממשלה.

יריב לוין: ההצעה הראשונה – של סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: מציאות של ממשלה בתוך ממשלה משתקת את המדינה.

יריב לוין: הצבעה על הצעת האי-אמון.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת יש עתיד-תל"ם להצביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: 38 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהכנסת דחתה את הצעת האי-אמון.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת, שכותרתה: כישלון הממשלה בטיפול בבעיות הדיור והתכנון בחברה הערבית.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, 32 בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהכנסת דחתה גם את הצעת האי-אמון הזו.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת ימינה, שכותרתה: מחדל הממשלה במערכה מול נגיף הקורונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ימינה להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 53 נמנעים – 2 הצעת סיעת ימינה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, בעד – 29, נגד – 53, שני נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת האי-אמון נדחתה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לביטול העדכון של שכר חברי הכנסת בשנת 2021 (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מטעם ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים להצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, וכן לוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור להצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אופיר כץ וסעיד אלחרומי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: פריסה לא שוויונית של מכשירי PET CT (מכשיר המשמש לאבחון גידולים סרטניים ולשימושים רפואיים נוספים) על ידי קופת חולים כללית.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, אבקש להודיעכם כי חבר הכנסת יעקב מרגי הודיע כי הוא חוזר בו מהצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אומנויות), התשפ"א–2020, שמספרה פ/2135/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [מס' מ/1370, פ/224/23; דברי הכנסת, חוב' ג', ישיבה 92; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

יריב לוין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, שהכינה את ההצעה לקריאה השנייה והשלישית, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשפ"א, שהיא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית ושל הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת איתן גינזבורג, מיקי זוהר, מיקי חיימוביץ', משה ארבל, מתן כהנא, אלי אבידר, מאיר כהן וניצן הורוביץ.

יעקב אשר: בהצעת החוק מבוקש להסמיך את הממשלה להכריז על העיר אילת, אזור עין בוקק וחמי זוהר ומלונות ים המלח, או על אזור אחר בישראל שיעמוד בקריטריונים שנקבעו בחוק, כעל אזור תיירות מיוחד.

יעקב אשר: הצעת החוק מאפשרת ליצור איים תיירותיים באזורים שכלכלתם מבוססת במידה ניכרת על תיירות וחווים פגיעה כלכלית וחברתית חמורה בתקופה הזאת, ושהם מבודדים מבחינה גיאוגרפית כך שניתן לערוך בקרה על הנכנסים לאזור ולשמר בהם רמת תחלואה נמוכה.

יעקב אשר: באיים התיירותיים שהוכרזו על ידי הממשלה תתאפשר פתיחה של בתי המלון וקיום פעילויות תיירותיות אחרות, וזאת בטרם פתיחתם של מקומות כאלה ברחבי הארץ.

יעקב אשר: כניסה לאזור תיירות מיוחד תחייב הצגת תוצאה שלילית בבדיקת קורונה מ-72 השעות האחרונות או, אדוני היושב-ראש, הצגת אישור החלמה מקורונה – זה היה בהצעת החוק הממשלתית.

יעקב אשר: על מנת להקל את שגרת יומם של תושבי האזור והיישובים הסמוכים נקבע כי הם יהיו זכאים לערוך בדיקות מיידיות בנקודות כניסה לאזור ללא עלות.

יעקב אשר: בעקבות הדיונים בוועדת החוקה נוספו למתווה כמה איזונים חשובים: כדי לשמור על עקרון השוויון דרשה הוועדה כי ייקבעו בחוק במפורש קריטריונים המצדיקים את ההכרזה וההטבות שבצידה, וכן שכל אזור שיקיים אותם, את אותם קריטריונים, יוכל להיות – אם הממשלה תחליט – מוכרז כאזור תיירות מיוחד, נוסף על העיר אילת ואזור עין בוקק, חמי זוהר, שנכללו בהצעת החוק הממשלתית.

יעקב אשר: לדרישת הוועדה נקבע בהצעת החוק כי על מנת לאפשר את קיום הפעילות התיירותית באזור ולסייע לכלכלתו, הממשלה מחויבת לבחון את האפשרות לפתוח גם עסקים ופעילויות – לא רק את בתי המלון, לא רק חדר; לפתוח גם עסקים ופעילויות באזור שאינם חלק מהמתקנים בבתי מלון, כגון מסעדות, חנויות ואטרקציות תיירותיות.

יעקב אשר: מובן שפתיחת העסקים ופעילות זו תיעשה בהתחשב בנתוני התחלואה ובצורך למנוע התפשטות של נגיף הקורונה ועל פי החלטות הממשלה.

יעקב אשר: אבל היה ברור דבר אחד – שאי-אפשר לבסס אזור תיירות אם אין מסביבו עוד עסקים.

יעקב אשר: וכפי שאמר גם ראש העיר אילת, שליווה אותנו בכל הימים הללו: אם לא תהיה פתיחת עסקים נוספים במקביל לבתי המלון, אין לו מה לחזור לעיר.

יעקב אשר: ציטוט.

יעקב אשר: על מנת להגן על זכויות תושבי האזור והיישובים הסמוכים שנכנסים ויוצאים מן האזור כחלק משגרת חייהם או בשל עבודתם באזור ואינם בוחרים לעשות זאת למטרת נופש, הוועדה הוסיפה להצעה חובה לממשלה לפטור מביצוע בדיקות קורונה בכניסה לאזור ילדים מתחת לגיל מסוים ואנשים עם מוגבלויות מסוימות כפי שתקבע.

יעקב אשר: כמו כן, נקבע בהצעת החוק כי אם קיים קושי ומחסור בקיום בדיקות מיידיות בכניסה לאזור לא יעכבו את התושבים או העובדים, והם יוכלו להיכנס לאזור לאחר שיעשו להם בדיקת קורונה רגילה.

יעקב אשר: בהמשך לאפשרות שנקבעה בהצעת החוק לפטור אדם שיש לו אישור מחלים מקורונה מביצוע בדיקת קורונה בכניסה לאזור, ביקשה הוועדה לבקש מהממשלה לבחון שימוש בכלי זה באופן שיצמצם את הפגיעה בזכויות גם בבואה להחליט ולקבוע הגבלות אינדיבידואליות בתקנות ובתחומים נוספים או בהכרזות על אזור מוגבל.

יעקב אשר: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח הוועדה.

יעקב אשר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת סגלוביץ', עשר דקות.

חמד עמאר: מה, הוא רוצה עשר דקות במקום חמש?

חמד עמאר: בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כולם מכירים את השיר "הי, דרומה לאילת" של חיים חפר, אבל אני לא בטוח שבאמת מתכוונים לכך כששרים את השיר הזה.

יואב סגלוביץ': החוק שהוגש – מדובר בחוק ממשלתי שהוגש ובא להפוך את אילת לאי ירוק, שיאפשר לתושבי העיר הזאת תעסוקה, מסחר, פריחה.

יואב סגלוביץ': אני הייתי אתמול באילת בביקור מתוכנן.

יואב סגלוביץ': בעיר אילת נכון לשבוע האחרון יש 80% אבטלה; בעיר אילת יש מאות עסקים שנסגרו בפעם הראשונה בסגר הראשון ומאות שנסגרים וייסגרו בסגר השני.

יואב סגלוביץ': לעיר אילת, אמורים להגיע מאות אלפי תיירים להחיות את העיר הזאת, ולכן באה הממשלה ובנתה מודל, מודל מצוין, מודל שהופך מקום כמו אילת, שגישה אליה היא רק משני מקומות – מכביש 90 או מכביש 12 – עם ביקורת בכניסה, שהתיירים כולם לא יכולים סתם להגיע, הם צריכים לבוא עם בדיקת קורונה, הם נבדקים במחסום.

יואב סגלוביץ': המשמעות של הדבר הזה, של העובדה הזאת, היא שכל אילת נקייה מקורונה.

יואב סגלוביץ': כמובן שאפשר גם לחלות – גם בן אדם שמגיע יכול להדביק – אבל העיר נקייה מקורונה.

יואב סגלוביץ': בשביל לסבר את האוזן, בשביל לא להטעות ולא לבלבל פה אף אחד, נכון לאתמול היו עשרה חולי קורונה בעיר, שבה מעל 60,000 תושבים.

יואב סגלוביץ': העיר הזאת נקייה מקורונה, אבל היא נקייה מעוד משהו: היא נקייה מתעסוקה ונקייה מחמלה.

יואב סגלוביץ': היא נקייה מהחמלה של הממשלה הזאת, ואני אגיד לכם מדוע.

יואב סגלוביץ': ביום רביעי שעבר החוק – ונעשה מאמץ גדול, יושב-ראש ועדת החוקה – החוק אושר בוועדת החוקה.

יואב סגלוביץ': ביום רביעי בצוהריים הוא היה אמור לעלות כאן למליאה, אבל במדינה הזאת, בממשלה הזאת, שמבינה רק כוח, קרה דבר נורא.

יואב סגלוביץ': קרה דבר נורא, ואני אגיד מה הדבר הנורא שקרה: ועדת החוקה עשתה שינוי בחוק.

יואב סגלוביץ': כמה נורא.

יואב סגלוביץ': היא עשתה שינוי, ואני אגיד לכם מה הוא, ויושב-ראש הוועדה יעקב אשר אמר אותו: יהיו קריטריונים שיאפשרו בעתיד, אם תרצה בכך ואם תחשוב שנכון וראוי להכניס ערים נוספות – רק אם הממשלה תרצה, לא ועדת החוקה, לא ועדה של הכנסת.

יואב סגלוביץ': באה הממשלה ומה אמרה?

יואב סגלוביץ': בשום פנים ואופן לא.

יואב סגלוביץ': אם החוק הזה יהיה כמות שהוא, אנחנו לא מוכנים לו.

יואב סגלוביץ': אמרנו לממשלה: איך יכול להיות?

יואב סגלוביץ': הרי זה חוק שאתם שולטים בו.

יואב סגלוביץ': אתם רוצים להיטיב עם תושבי אילת.

יואב סגלוביץ': מה קרה?

יואב סגלוביץ': השתגעתם?

יואב סגלוביץ': אני אגיד לכם: כן, הם השתגעו לגמרי.

יואב סגלוביץ': ואז קרה המקרה – שהוא לא כל כך נפוץ; הוא קיים, הוא אפשרי – שהממשלה ושר הבריאות הגישו הסתייגות לחוק, וההסתייגות תעלה כאן היום במליאה.

יואב סגלוביץ': היא באה ואומרת – – –

קריאה: שלוש הסתייגויות.

יואב סגלוביץ': שלוש הסתייגויות.

יואב סגלוביץ': מצוין.

יואב סגלוביץ': שלוש הסתייגויות לחוק.

יואב סגלוביץ': אבל זה נדיר.

יואב סגלוביץ': היא באה ואומרת שהיא לא מוכנה לקבל את הסמכות והאחריות להחליט בעצמה, אם וכאשר היא תחליט.

יואב סגלוביץ': טירוף מערכות כזה אני לא ראיתי.

יואב סגלוביץ': מצד אחד, מסרסים או מנסים לסרס בחוק הקורונה הגדול את פעילות הכנסת.

יואב סגלוביץ': הכנסת עושה את הדבר המיטבי שהיא יכולה לעשות, וזה לחשוב ולהציע ולכתוב מתי שצריך, ואז אומר שר הבריאות – לא שר הבריאות, אומרת הממשלה: מויחל טויבס, לא תודה, אנחנו לא רוצים.

יואב סגלוביץ': אל תגידו לנו למשול, אנחנו לא באמת רוצים משילות ורוצים לשלוט, אנחנו רוצים בעיקר בעיקר בעיקר להשתמש בכוח – זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

יואב סגלוביץ': דבר נוסף יש בעיר אילת – והחוק הזה הוא חוק לעיר אילת, הוא לא חוק למקום אחר.

יואב סגלוביץ': הוא חוק לעיר אילת ולמלונות ים המלח.

יואב סגלוביץ': הוא בא ואומר דבר נוסף: ייפתחו אך ורק, אך ורק המלונות, ולא כל הפעילויות במלונות – רק חדר האוכל, הבריכה, והסכימו גם בתי כנסת.

יואב סגלוביץ': לשמחתי, את זה קיבלו, על זה אין הסתייגות.

יואב סגלוביץ': אלה שלושת הדברים היחידים שאנשים יעשו במלון באילת.

יואב סגלוביץ': ואמרנו להם: איך יכול להיות שבחדר האוכל במלון אנשים יאכלו, ובמסעדה שנמצאת ליד, בעסק שנמצא ליד, לא יוכלו להיכנס?

יואב סגלוביץ': אמרתי בהתחלה שאין לב ואין חמלה?

יואב סגלוביץ': אין לב, אין חמלה וגם אין שכל.

יואב סגלוביץ': מדוע אין שכל?

יואב סגלוביץ': כי התהליך כולו מבוסס על העובדה שכל התושבים, כל מי שנכנס – הוא נבדק.

יואב סגלוביץ': אין תקדים לדבר הזה.

יואב סגלוביץ': זה הרעיון המסדר של האירוע הזה.

יואב סגלוביץ': אז מה הממשלה אמרה?

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': אז אני אגיד לכם מה יש עוד בחוק.

יואב סגלוביץ': יש כמה הסתייגויות של הרבה מאוד אנשים מכל סיעות הבית – בעצם תיקון, לא מכל סיעות הבית, מסיעות האופוזיציה, שחברי הקואליציה, כשהצגנו את ההשגות, עשו בראשם עם הראש את התנועה שאומרת "כן", וקיבלו הנחיה להצביע לא.

יואב סגלוביץ': זה מה שהיה.

יואב סגלוביץ': ההסתייגויות הן מאוד פשוטות: לפתוח את העיר אילת באותו מתווה שהוחלט שהוא מתווה בטוח, הוא מתווה חכם, הוא מתווה נכון.

יואב סגלוביץ': אחוז קטן מהמועסקים בעיר אילת, כ-30%, קשורים למלונות באופן ישיר, ושאר ה-70% מועסקים בקשר לפריפריה שקשורה לתיירות: בעלי עסקים, עסקים קטנים ועסקים גדולים.

יואב סגלוביץ': זאת המשמעות של העיר אילת, ומי שחושב שבעיר אילת פתיחת המלונות, די בה, הוא לא מבין מה הוא אומר.

יואב סגלוביץ': הוא כן עושה דבר אחד: הוא עושה הבחנה פסולה בין עסקים שונים.

יואב סגלוביץ': זה מה שעושה החוק הזה.

יואב סגלוביץ': הוא חוק מפלה והוא חוק רע, הוא חוק בלי נשמה ובלי שכל.

יואב סגלוביץ': אבל אפשר לתקן את זה היום, חבריי חברי הכנסת.

יואב סגלוביץ': מה שצריך לעשות זה מה שחובתנו לעשות: בעיקרון, לראות משהו, להקשיב לדבר, להבין את הנימוקים ולהצביע לפי מה שאתם חושבים.

יואב סגלוביץ': אני פונה לחבריי בכחול לבן, אני פונה לאיתן גינזבורג, שהגיש הצעת חוק פרטית, הגיש הצעת חוק פרטית, ואני ראיתי את כולכם יושבים שם, את כל חברי ועדת חוקה, יושבים בפנים ואומרים: כן, זה נכון לעשות.

יואב סגלוביץ': אבל מה שכופה אתכם לא לעשות את הדבר הנכון הוא לא משמעת קואליציונית אמיתית, כי זה לא נושא פוליטי, חברים, זה נושא של כוח ושליטה.

יואב סגלוביץ': וכל פעם שאנחנו מגיעים לנושאים ענייניים, מקצועיים ומסודרים – ואני פונה גם לאדוני שר הבריאות: האמן לי, אני הייתי בוועדה הזאת, וכל הדיונים – שאני העליתי לפחות, וגם חבריי – היו אך ורק מקצועיים.

יואב סגלוביץ': לא דיברתי מילה אחת פוליטית בהקשרים האלה.

יואב סגלוביץ': אני מכיר את המקום, ואני חושב שאם היית אולי בדיון, אולי אולי אפילו הייתי אולי מצליח לשכנע.

יואב סגלוביץ': אולי.

יואב סגלוביץ': אבל אני אומר לך היום, למרות הוויכוח שיש, אני אומר לך שכל החברים בוועדה היו מאוחדים בדבר אחד: אנחנו רוצים את החוק הזה.

יואב סגלוביץ': אנחנו רוצים את החוק הזה מתוקן כפי שכנסת ישראל צריכה; לקחת חומר שהיא מקבלת מהממשלה, שעושים בה את השכל – ואתה יודע, אדוני, אתה ישבת בראש השולחן הזה, אתה ניהלת את הכנסת, ואתה יודע שהדיון בוועדות הוא דיון ענייני ומקצועי.

יואב סגלוביץ': נשים רגע בצד את הוויכוחים הפוליטיים, ולא היה שום נימוק ענייני אפידמיולוגי שבא ואמר מדוע אפשר לפתוח את המסעדה במלון כן ואת המסעדה שנמצאת לידה לא; מדוע את הבריכה במלון כן ואת הבריכה שנמצאת ליד לא.

יואב סגלוביץ': אם הם עומדים כולם, כמובן – כאשר הרשות מתארגנת, מתכננת – הרי זו הצעה שהתחילה, וזו האמת, היא התחילה מכיוון המצוקה הגדולה של העיר אילת.

יואב סגלוביץ': הם באו לפה לשדולה של אילת לפני משהו כמו חודשיים ימים; אולי אני טועה.

יואב סגלוביץ': בסופו דבר, לשמחתי, זה התגבש לידי הצעת חוק ממשלתית.

יואב סגלוביץ': ואני פונה אליך, אדוני השר: תסיר את ההתנגדות שלך.

יואב סגלוביץ': תסיר את ההתנגדות להסתייגויות שלנו, כי הן באמת לא הסתייגויות פוליטיות, הן הסתייגות שכל תכליתן לאפשר לעיר אילת לחיות ולנשום.

יואב סגלוביץ': 80% מהעסקים סגורים.

יואב סגלוביץ': אתה עובר ורואה – הלב נכמר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סגלוביץ', אתה יודע מה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מבטיח לך, אם אתה תסביר לי על ההסתייגות הראשונה, לא אומר לך על כל – על ההסתייגות הראשונה, איך היא עוזרת לעיר אילת, אני מסיר את כל ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות הראשונה אומרת:

יולי יואל אדלשטיין: אחרי עין בוקק וחמי זוהר יבוא אזור העיר טבריה.

יולי יואל אדלשטיין: אם תצליח להסביר לי איך זה עוזר לאילת, אני מסיר את כל ההסתייגויות.

קארין אלהרר: – – – לא הסתייגות שלנו.

אלי אבידר: – – – נסביר לך.

אלי אבידר: אני אשמח להסביר לך – – –

יואב סגלוביץ': אדוני שר הבריאות – – –

אלי אבידר: – – – מלונות – – – תחלואה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – תסביר.

יואב סגלוביץ': אדוני, אני מבקש מהיושב-ראש, אם תיתן לי את הזמן, כי זה על חשבון עשר הדקות, אבל – – –

חמד עמאר: לא, לא.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות.

חמד עמאר: תגמור אותן.

חמד עמאר: יש דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: נגמר הזמן.

חמד עמאר: יש לך עוד דקה.

יואב סגלוביץ': לא נגמר הזמן.

יואב סגלוביץ': אבל אני אענה לך באותה מטבע, אדוני השר.

יואב סגלוביץ': אדוני השר, אני אענה לך באותה מטבע.

יואב סגלוביץ': האם יעלה על הדעת ששר בממשלה, או ממשלה במליאתה, מתנגדת לקבל סמכות מוועדת החוקה, חוק ומשפט?

יואב סגלוביץ': אני את זה עוד לא שמעתי.

יואב סגלוביץ': עוד לא נכתב בתולדות כנסת ישראל שבאה הכנסת ואומרת: אדוני השר, קח סמכות, והוא אומר: עזבו אותי, מויחל טויבס, אני לא רוצה סמכות, יש לי הרבה עבודה.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

יואב סגלוביץ': תענה לי על ההסתייגות הזאת, אדוני השר.

יואב סגלוביץ': ואני אגיד לך דבר אחד: היום אתה, אתה – ואני אומר לך על ההסתייגויות שלנו, ותסתכל עליהן היטב, מעבר להסתייגות הראשונה.

יואב סגלוביץ': תסתכל גם על היתר, על פתיחת העסקים באילת.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר להסתכל רק על ההסתייגות שנוחה לאדוני.

יואב סגלוביץ': תסתכל על ההסתייגות של פתיחת העסקים באילת ותגיד לי מדוע אתה מצביע נגדה כשמבחינה אפידמיולוגית אף אחד לא יודע לתת הסבר לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': שאלנו ולא קיבלנו הסבר.

יואב סגלוביץ': ולכן אני אומר, בואו נמיר את המילה הכוחנית "ככה" ונראה איך לקדם את החוק הזה, לפתוח את כל העסקים באילת לטובת העיר ותושביה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת איימן עודה, חמש דקות.

חמד עמאר: חמש דקות, אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: נא לא לחרוג בזמנים.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, היום התקיימה ישיבה חשובה בנושא המאבק באלימות ובפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: מפכ"ל המשטרה מצא את האשם, והוא התרבות הערבית.

איימן עודה: ניסיתי לשכנע אותו אחרת.

איימן עודה: אמרתי לו שלפני 20 שנה, 30 שנה, 40 שנה, 50 שנה, 60 שנה, נהרגו מדי שנה משהו כמו שלושה עד ארבעה אזרחים ערבים, לא יותר.

איימן עודה: קרה משהו ב-20 השנים האחרונות.

איימן עודה: ניסיתי לעשות השוואה בין הפלסטינים אזרחי מדינת ישראל לבין הפלסטינים בגדה המערבית.

איימן עודה: בגדה המערבית חיים שלושה מיליון פלסטינים ונהרגו בשנה האחרונה 26 אזרחים.

איימן עודה: בתוך מדינת ישראל לא שלושה מיליון – מיליון וחצי, ונהרגו 95 אזרחים.

איימן עודה: אז האם הבעיה היא בעיה של תרבות או שיש סיפור אחר בתוך מדינת ישראל?

איימן עודה: ניסיתי לשכנע אותו שבכל עם, גם בהיסטוריה, גם בהווה, בתרבות יש כמה מרכיבים.

איימן עודה: בין היתר בהיסטוריה של העמים יש גם מרכיבים של אלימות ויש גם מרכיבים של סובלנות, ומי שמשפיע בעיקר זה הממסד הקיים.

איימן עודה: המפכ"ל לא הסכים לחזור בו.

איימן עודה: ואני שואל: אם משנת 48' עד עכשיו כל אזרח ערבי שהרג או רצח אזרח יהודי נתפס, בשיעור של 100%, ללא יוצא מן הכלל, אז למה כשערבי הורג או רוצח ערבי אז הפענוח לא עולה על 30%?

איימן עודה: למה כשהנרצח הוא ערבי אז רוצים שיתוף פעולה אבל כשהנרצח הוא יהודי על ידי ערבי לא מבקשים שיתוף פעולה, לא מבקשים תחנות משטרה, לא מבקשים גיוס ערבים?

איימן עודה: אני חושב שכל בר-דעת יכול להפנים עמוק עמוק: כשערבי נרצח זה חצר אחורית.

איימן עודה: מה זאת אומרת גזענות?

איימן עודה: אני רוצה לתת לכם דוגמה – מימוש למילה גזענות.

איימן עודה: כשהנרצח ערבי אף אחד לא שואל; זה לא נכנס לסטטיסטיקה; שקופים לגמרי.

איימן עודה: מה זאת אומרת?

איימן עודה: השר לביטחון פנים, כשהוא מקבל טלפון שיש רצח, הוא שואל איפה, מי נרצח.

איימן עודה: כשהוא שומע שהנרצח הוא ערבי הוא מבין טוב מאוד שאף אחד לא ישאל אותו, אף אחד לא יגיד לו: מה זה, בכהונה שלך מספר ההרוגים במדינה עלה מ-80 הרוגים ל-160, ל-200 הרוגים, אז אתה שר נכשל.

איימן עודה: אבל אם ההרוגים הם ערבים הם שקופים, אף אחד לא שואל אותו.

איימן עודה: אפילו לא יודעים.

איימן עודה: זהו המימוש של המילה גזענות.

איימן עודה: מי שעמד שם זה השקרן הגדול מכולם, בנימין נתניהו.

איימן עודה: הוא מופתע, גם מהמספרים.

איימן עודה: הוא ראש ממשלה זה 11 שנים.

איימן עודה: הגיע לישיבה שהזמין אליה חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי לפני שמונה שנים.

איימן עודה: עמדה מולו אישה מאום אל-פחם, אמר לה שהלב שלו נשבר, מסכן.

איימן עודה: אמר לה: אני אפתור את הבעיה האישית שלך, אני אפתור את הבעיות שלכם – לפני שמונה שנים, ועכשיו עוד הפעם הלב שלו נשבר והוא רוצה לטפל.

איימן עודה: ראש הממשלה, הבעיה היא לא אצלך, הבעיה היא איתך, אתה.

איימן עודה: אתה האשם, אתה אחראי.

איימן עודה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, עשר דקות, בבקשה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים, תראו, אני חייב לומר משהו לממשלה, גם לשר הבריאות, גם לשרת התיירות.

עודד פורר: בסך הכול בחוק הזה באתם לעשות מעשה חיובי – באתם לבוא ולאפשר לאזורי תיירות להיפתח – אבל בכישרון בלתי מוסבר, שאני חייב לומר שהממשלה, אם יש משהו שהיא מצטיינת בו זה בזה, אחרי שמילאתם את החלב בתוך הדלי, נתתם לו כזאת בעיטה והעפתם את הדלי יחד עם כל החלב, וכל החוק הזה לא שווה שום דבר.

עודד פורר: הרי ממה נפשך, מה הפתיחה הזאת של בתי מלון בלי המסעדות?

עודד פורר: למה מסעדה בבית המלון יכולה לפעול והמסעדה הקטנה ליד לא יכולה לפעול בדיוק בתנאים הרלוונטיים?

עודד פורר: למה העסקים הקטנים – – –

יולי יואל אדלשטיין: מאיפה הבאת את זה?

עודד פורר: כי העסקים הקטנים, אותם הוצאתם.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק, תפסיק להמציא.

יולי יואל אדלשטיין: יש גבול.

עודד פורר: את העסקים הקטנים הוצאתם מהחוק.

עודד פורר: העסקים הקטנים והרוכלים נמצאים מחוץ לחוק, הוצאתם אותם.

יולי יואל אדלשטיין: מי אמר לך?

עודד פורר: רציתם רק את בתי המלון.

עודד פורר: הרגע ניהלת על זה ויכוח עם חבר הכנסת סגלוביץ'.

אלי אבידר: זאת ההסתייגות שלך, אדוני.

עודד פורר: – – – ויכוח.

עודד פורר: הרי אתה רוצה בהסתייגות שלך למחוק את זה, בדיוק כמו שאתה רוצה למחוק את ההסתייגות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: למחוק את רשימת המכולת.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה קשור?

עודד פורר: מה?

יולי יואל אדלשטיין: למחוק את רשימת המכולת שאתם מכניסים לחקיקה ראשית.

עודד פורר: איזו רשימת מכולת מכניסים לחקיקה ראשית?

יולי יואל אדלשטיין: רשימת המכולת שאתם – – –

עודד פורר: אני לא יודע מה רשימת המכולת.

עודד פורר: יש הסתייגויות שאתה יכול לקבל ויש הסתייגויות שאתה לא יכול לקבל.

יולי יואל אדלשטיין: אין מישהו שמתכוון לפתוח רק בתי מלון.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיקו להטעות.

עודד פורר: מה?

יולי יואל אדלשטיין: אתם מנסים לגמור את אילת, זה מה שאתם מנסים.

עודד פורר: הפוך, הפוך.

יולי יואל אדלשטיין: אין איש אחד שמתכוון לפתוח רק בתי מלון.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיקו לשקר לציבור.

עודד פורר: בדיוק הפוך.

עודד פורר: זאת ההסתייגות של חבר הכנסת סגלוביץ'.

עודד פורר: עליה הוא דיבר.

עודד פורר: עליה הוא דיבר.

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך אותה.

עודד פורר: מה לא צריך אותה?

עודד פורר: זה הסיפור.

עודד פורר: עכשיו אני אגיד את הדבר השני – ופה אני חולק עליך, אדוני השר.

עודד פורר: היכולת שלכם להכריז רק על אילת ועין בוקק, כאילו טבריה היא לא עיר תיירות, כאילו רצועת החוף בטבריה היא לא רצועת חוף שאפשר לתחום אותה ולנהל אותה כאזור תיירות, עם כל המשמעויות האלה – גם ברמת התחלואה, כשעלתה התחלואה בטבריה, איפה היא עלתה?

עודד פורר: בשכונות, למעלה, במקרה שכונות מאוד מאוד צפופות, מאוכלסות באוכלוסייה חרדית.

עודד פורר: שם הייתה תחלואה גבוהה, לא ברצועת החוף, לא בבתי המלון עצמם, ששם מקפידים הקפדה יתרה ויקפידו גם אם ייכנסו לחוק.

עודד פורר: ופה ליבי עם הסיעות החרדיות.

עודד פורר: אני ממש לא מצליח להבין את העניין הזה.

עודד פורר: איך אתם, שנלחמתם גם בתוך הוועדה כדי שהעיר טבריה תהיה חלק מהעניין, תסכימו לזה שהיא תצא החוצה?

עודד פורר: איך אתם תסכימו לזה שהיכולת של הממשלה להכריז על טבריה כמו על אילת ועין בוקק לא תהיה קיימת?

עודד פורר: והכול – למה?

עודד פורר: כי הגעתם לאיזושהי הסכמה עם הממשלה על חוק הקנסות ובזה מכרתם את זה?

עודד פורר: כדי שלא יהיו קנסות על מוסדות החינוך?

עודד פורר: אני לא מצליח להבין את זה.

אורית פרקש הכהן: מה זה קשור?

עודד פורר: דיון אחר לגמרי, אבל הורדתם את זה מסדר-היום.

עודד פורר: תאמיני לי, אני מכיר את הבניין הזה מצוין.

עודד פורר: במקרה הצעת החוק של הקנסות לא עולה לסדר-היום, ופה כן, כי מגיעים לאיזושהי הסכמה אחרי שיש דיון בלשכת היושב-ראש.

משה גפני: אין קשר.

עודד פורר: אין קשר?

משה גפני: אין קשר.

עודד פורר: אין קשר?

עודד פורר: אז הדיון הוא אותו דיון על אותו דבר עם אותה עסקה.

עודד פורר: אבל אין שום קשר.

משה גפני: אין קשר.

אלי אבידר: כל מה שלא היה בוועדת הכספים לא עלה.

עודד פורר: אני רוצה לומר לכם משהו בעניין אחר, מעניין לעניין באותו עניין, ופה אני רוצה לדבר על איך שהממשלה מתמודדת עם המשבר הכלכלי אל מול העסקים הקטנים.

עודד פורר: יושב פה יושב-ראש ועדת הכספים, רואה את הנתונים יותר טוב ממני היום.

עודד פורר: תאמינו לי – ואין לי ספק שגם אתה תגיד – כשאני מסתכל על מתווה הסיוע של הממשלה – חברים, אתם לא בכיוון.

עודד פורר: אתם פשוט לא בכיוון.

עודד פורר: אתם פשוט לא מבינים לאן אתם גוררים את המגזר העסקי צעד אחרי צעד.

עודד פורר: מה שאתם עושים אל מול המגזר העסקי הוא לא רק מתווה הפיצויים, שלא מאפשר להם לשרוד.

עודד פורר: אתם עושים הרבה מעבר לזה – אתם סוגרים להם את האור של התקווה, את אותו אור בקצה המנהרה, שבעל העסק אומר: בסדר, המצב קשה עכשיו, יש קורונה, צריך לסגור, צריך להצטמצם, אני יכול להכניס פחות אנשים לעסק שלי.

עודד פורר: יש לו איזשהו אור בקצה המנהרה.

עודד פורר: הוא אומר: בעוד חודשיים-שלושה יהיה יותר.

עודד פורר: אני אשרוד את התקופה הזאת שנה והעסק שלי יחזור לעבוד.

עודד פורר: אתם הפכתם את האור הזה בקצה המנהרה לאור של הרכבת שבאה לדרוס את בעל העסק.

עודד פורר: זאת המשמעות, כי אם יכולים לתת מענקים לעסקים על ההוצאות שלהם ואחר כך רשות המיסים, בשיא המשבר – לבוא לאותם עסקים ולהגיד להם: תחזירו את המענק בחזרה, זאת הרכבת שדורסת את העסק.

עודד פורר: זה לכבות את האור בקצה המנהרה.

עודד פורר: ויש שלושה דברים שאותם אתם צריכים לעשות: לטפל במתווה החל"ת החולה הזה, שמכריח את העסקים להוציא את העובדים לחל"ת ולא מאפשר להם להחזיר אותם אפילו לא ב-30% משרה; אתם חייבים לייצר ודאות לעסקים; אתם חייבים לייצר מענקים בשיטה אחרת.

עודד פורר: הפתרון הוא – ואת הפתרון הזה יודעים גם שרים שיושבים בממשלה – ויסכים איתי על זה גם חבר כנסת ניר ברקת, הפתרון הוא המודל האמריקאי.

עודד פורר: הפתרון הוא שנוסף למענק הוצאות שנתתם להם כדי לשרוד את ההוצאות, לתת להם עוד הלוואה – הלוואה, לא מענק, אבל הלוואה שהופכת למענק אם העסק מתחייב להפעיל את עצמו במשך שנה לפחות ולהחזיר 60% מהעובדים לעבודה.

עודד פורר: הוא יקבל את זה ובעוד שנה זה יהפוך לו למענק.

עודד פורר: הרי כל מי שיושב בוועדת הכספים ועוקב אחר הנתונים יודע שה-6 מיליארד שקל שהקצינו לטובת החזרת עובדים פשוט לא מנוצלים, כי כל התוכנית של המענקים לא שווה שום דבר.

עודד פורר: קחו את ה-6 מיליארד שקלים האלה, תפנו אותם לטובת הלוואות שיהפכו למענקים כשהעסק מחזיק את עצמו, ותיתנו תקווה.

עודד פורר: תיתנו גם אור בקצה המנהרה לבעל העסק, תאפשרו ליותר עובדים לחזור לעבודה ותייצרו תמריץ לעסקים להמשיך ולהתנהל במדינת ישראל.

עודד פורר: והדבר האחרון הוא לייצר מתווה של חזרה לפעילות לצד הקורונה, מתווה שאומר: יש קורונה, יש הדבקה.

עודד פורר: תחזרו לפעילות – זה המתווה – תתכננו את עצמכם חודשים קדימה.

עודד פורר: אפשר לעשות את זה.

עודד פורר: ואפשר לעשות את זה, גברתי השרה, לא רק באילת ובעין בוקק – אפשר לעשות את זה גם בתל אביב ובנתניה ובטבריה ובנהריה ובכל מקום ומקום.

עודד פורר: תייצרו את המתווה הנכון, תעבדו בשיתוף עם הרשויות המקומיות ותוכלו להחזיר יותר עסקים לעבודה.

עודד פורר: אבל בדרך שאתם הולכים כרגע אתם מכבים את האור, ואתם לא רק מכבים את האור של התקווה – אתם מכבים את האור לעסקים.

עודד פורר: אז תדליקו אותו בצעדים פשוטים, ותאמינו לי, תקבלו תמיכה גם מהאופוזיציה.

עודד פורר: תודה.

חמד עמאר: תודה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – לא נמצא.

חמד עמאר: רשימת הדוברים, תני לי רשימת דוברים, בבקשה.

חמד עמאר: אבקש לקבל רשימה מהסיעות.

חמד עמאר: חברת הכנסת קארין אלהרר, שלוש דקות, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אני מקווה שהשר אדלשטיין באולם.

קארין אלהרר: אדוני השר וגברתי שרת התיירות, תראו, המצב של העיר אילת היה בכי רע עוד הרבה לפני הקורונה.

קארין אלהרר: אני רוצה להזכיר לכם: בסבב הבחירות השני, באוגוסט 2019, כבר אז ראש הממשלה הבטיח שייתן מענקים.

קארין אלהרר: אתם זוכרים?

קארין אלהרר: סגרו להם את שדה התעופה – הוא הבטיח מלא כסף.

קארין אלהרר: אם תשאלו את ראש העיר, הוא יספר שהכסף טרם הגיע.

קארין אלהרר: עכשיו על המחסור הזה, על הקושי הזה, על הבעיות שכבר היו, נוספה לנו הקורונה והחמירה את המצב פי כמה.

קארין אלהרר: אילת היא עיר מבודדת, וכמעט הייתי אומרת מיותמת מאב ואם.

קארין אלהרר: בכל דבר שהיינו מעלים על דעתנו – בבריאות, בחינוך, ברווחה – הם מקבלים תמיד בסוף.

קארין אלהרר: בדיון שהיה בוועדת חוקה נתנו לאילת הזדמנות.

קארין אלהרר: בהצעת החוק הממשלתית וההצעה הפרטית אומרים את הדבר הכל-כך מובן מאליו: בואו ניקח את החיסרון ונהפוך אותו ליתרון.

קארין אלהרר: בואו נהפוך את זה לאי של תיירות, נאפשר לעסקים לעבוד, לבתי המלון לפעול, ולאנשים – למצוא עיר תיירותית שאפשר להיות בה בלי צורך לטוס ליוון ולקפריסין ולכל מיני מקומות שהשליטה בהם היא פחות טובה.

קארין אלהרר: אז מה עשו?

קארין אלהרר: אמרו: כן, נעשה בדיקות קורונה לכולם; כן, לא יהיה בן אדם שיגיע לעיר אילת ולא נדע באמת מה מצבו הבריאותי.

קארין אלהרר: אבל הו הו, רגע, עד כאן.

קארין אלהרר: מה, גם נפתח?

קארין אלהרר: מה, יהיו מסעדות?

קארין אלהרר: מה, יהיו אטרקציות?

קארין אלהרר: עכשיו אני שואלת אתכם: איזה תייר יגיע רק לישון בבית המלון ולשחות בבריכה, כשהחורף כבר כאן?

קארין אלהרר: תראו לי את התייר הזה.

קארין אלהרר: לשלם אלפי שקלים – על מה?

קארין אלהרר: לא פותחים את העיר.

קארין אלהרר: אז אני אומרת לכם, זה עוול, עוול לתושבים.

קארין אלהרר: הייתם צריכים לשמוע את ראש העיר, שבאמת מדם ליבו מספר איך עוד דקה כל התושבים שם הופכים להיות תושבי רווחה.

קארין אלהרר: בואו נעצור את הדבר הזה.

קארין אלהרר: הגבלתם בחוק את התנועה, הגבלתם בחוק שלא ייכנסו בלי בדיקות.

קארין אלהרר: בואו נפתח את זה.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, צחוק הגורל הוא שמי שהצביע בעד הצעת החוק היו חברי האופוזיציה, ודווקא הקואליציה, שתפקידה למשול ולדאוג – הם התאדו מהחדר.

קארין אלהרר: כשהם היו צריכים להעיר הערות, אוסנת מארק ושלמה קרעי, כולם היו בעד, כולם אמרו את הדברים הנכונים.

קארין אלהרר: בהצבעות כולם נעלמו.

קארין אלהרר: אני מציעה לכולם, קואליציה ואופוזיציה: אילת היא במדינת ישראל.

קארין אלהרר: אילת היא של כולם בבית הזה.

קארין אלהרר: תצביעו בעד.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אורנה ברביבאי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: בשעות האחרונות יש רחש-בחש – אני מציעה לך להתחיל את השעון שלי – בבית הזה סביב השאלה אם בכלל נכון לאשר את החוק שיעלה.

אורנה ברביבאי: כאילו אנחנו באיזה – לא כאילו; אנחנו בועה מנותקת מציבור גדול מאוד של אנשים שיושבים בבית ושואלים את עצמם: האם הפוליטיקאים ירדו מהפסים?

אורנה ברביבאי: אתמול ביקרתי בעיר אילת.

אורנה ברביבאי: הסתכלתי לאנשים בעיניים וראיתי את הכאב.

אורנה ברביבאי: סדר גודל של מעל 80% מובטלים בעיר אילת.

אורנה ברביבאי: מישהו מבין מה זה עיר עם 80% אבטלה?

אורנה ברביבאי: עיר מרוחקת גיאוגרפית, לא פשוט גם ככה – נוספה הקורונה.

אורנה ברביבאי: והם מסתכלים עלינו ואומרים: תעשו, בבקשה, פוליטיקאים, מצב שבו אנחנו רק דבר אחד רוצים: לצאת לעבוד, להתפרנס ולפרנס את ילדינו בכבוד.

אורנה ברביבאי: אז מתקבלות החלטות מוזרות, כמו למשל לחשוב על לפתוח בתי מלון שיבואו תיירים אבל לא לפתוח את מה שהעיר יכולה להציע לתיירים, למשל כפר צלילה.

אורנה ברביבאי: ביקרתי אתמול בכפר צלילה, ואומרת לי מי שמפעילה אותו: את יודעת, באו לפה פקחים ורצו לרשום לצוללנים קנס על זה שהם לא הולכים עם מסכה.

אורנה ברביבאי: אמרתי: איך ילכו עם מסכה, הצוללנים?

אורנה ברביבאי: באמת, בעל הבית השתגע, ירדנו מהפסים.

אורנה ברביבאי: הציבור אומר לנו, לפוליטיקאים, לא משנה מאיזו סיעה, לא משנה מה התפלגות ההצבעה בעיר הזאת: תעזרו לנו.

אורנה ברביבאי: אני פונה אליכם, חבריי מכל סיעות הבית: בואו נתגבר על ענייני פוליטיקה קטנה ונעזור לתושבי אילת רק בדבר אחד – להתקיים ולהתפרנס בכבוד.

אורנה ברביבאי: מגיע להם.

אורנה ברביבאי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי זוהר, חבר הכנסת מיקי זוהר – איננו; חבר הכנסת מיקי לוי, סליחה, חבר הכנסת מיקי לוי – איננו; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – גם הוא איננו; חבר הכנסת רם בן ברק, חבר הכנסת רם בן ברק – איננו; חבר הכנסת יוראי להב – גם הוא איננו.

חמד עמאר: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה, עד שלוש דקות, אדוני.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום היינו בישיבה מיוחדת של הוועדה המיוחדת למיגור האלימות והפשיעה בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: שמענו את ראש הממשלה, את השרים, את מפקדי המשטרה, ותתפלאו, לא הופתענו.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מתריעים כבר חודש, מאז שראינו את התוכנית הממשלתית, שהתוכנית הזאת לא תשיג כלום, כי היא אינה מיועדת להשיג כלום.

אנטאנס שחאדה: התוכנית הזאת היא בסך הכול מס שפתיים, ואין בה חידוש רציני למיגור הפשיעה בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: הבעייתי מכול זה נקודת המוצא, המנטליות, נקודת ההנחה של אלה שכתבו את התוכנית ושקדו על התוכנית, שמאשימים עוד פעם את החברה הערבית או גורמים בתרבות בחברה הערבית שמייצרים את הפשיעה והאלימות.

אנטאנס שחאדה: אנחנו לא מקבלים את זה בשום פנים ואופן.

אנטאנס שחאדה: אנחנו אומרים כל הזמן: רוצים תוכנית ממשלתית, אבל תוכנית ממשלתית שבאמת תפתור את בעיית הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: אני אתייחס במיוחד, באופן ספציפי, להיבט הכלכלי.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מבקשים כל הזמן: אי-אפשר לפתור את בעיית הפשיעה והאלימות בלי תוכנית לפיתוח כלכלי בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: ראו זה פלא, התוכנית לא באה על זה בכלל.

אנטאנס שחאדה: היא אומרת שיש צורך בפיתוח כלכלי, ואכן מכירה בפערים, באבטלה, בעוני, בפערים בהשתתפות בכוח העבודה, בהכנסות, אבל לא מציעה כלום.

אנטאנס שחאדה: זו הממשלה, תוכנית ממשלתית שאינה אומרת לי כלום.

אנטאנס שחאדה: אני רוצה לתת כמה עצות לכותבי התוכנית: קודם כול, פיתוח כלכלי, חבריי חברי הכנסת, מחייב, צעד ראשון, מוכר בכל העולם – כדי לחולל פיתוח כלכלי צריך להפסיק קודם כול את האפליה והגזענות.

אנטאנס שחאדה: אי-אפשר לטעון שיש שוק חופשי אבל יש גזענות, אין מעבר חופשי של כוח אדם, אין מעבר חופשי של הון, אין מעבר חופשי של ידע שעובר לאוכלוסייה הערבית.

אנטאנס שחאדה: איך הכלכלה תתפתח בלי ידע, טכנולוגיה והון?

אנטאנס שחאדה: עוד דוגמה: אבטלה של צעירים.

אנטאנס שחאדה: היום הופתעו מקבלי ההחלטות שיש ירידה בהשתתפות בכוח העבודה בקרב צעירים ערבים, כי ההון האנושי אינו מאפשר להם להשתלב בכוח העבודה, כי העבודות המוצעות אינן מספקות או אינן פותרות את המצוקה הכלכלית.

אנטאנס שחאדה: צריך לזה שינוי בתמהיל כל מערכת החינוך.

אנטאנס שחאדה: הם יכולים, דרך אגב, להתחיל לתת עכשיו דמי חל"ת ואבטלה לאותם צעירים שמובטלים בגלל הקורונה, מגיל 18 עד 20, והממשלה מסרבת לתת להם דמי חל"ת ואבטלה בגלל שהם ערבים, ואמרו את זה בוועדות.

חמד עמאר: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: היבט שלישי – אדוני היושב-ראש, ברשותך, זה מאוד חשוב – היבט הבנייה ללא היתר.

אנטאנס שחאדה: יש 50,000 בתים ללא רישיון.

אנטאנס שחאדה: אלה בתים שנבנו בלי משכנתה, בלי הלוואה בנקאית, בלי כלום.

אנטאנס שחאדה: הם נבנים מהלוואות רגילות עם ריבית גבוהה, נבנים בהתחייבויות, בצ'קים דחויים ובשוק אפור, לפעמים, של אותם אזרחים.

חמד עמאר: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: כאילו שזה לא מספיק, בא חוק קמיניץ ונותן להם קנסות של 200,000, 300,000 שקלים.

חמד עמאר: תודה.

אנטאנס שחאדה: חבריי חברי הכנסת, אנחנו רוצים תוכנית אמיתית לפטור אותנו ממצוקת האלימות והפשיעה, אבל תוכנית תקינה ואמיתית.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לדייק.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: איפסתי את השעון.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: נא לדייק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בשבת האחרונה הלך לעולמו אחד המאורות הגדולים של העם היהודי בדורנו, הרב הלורד יעקב צבי יונתן זקס.

בצלאל סמוטריץ': מדובר באבדה גדולה לא רק לעם היהודי אלא לעולם כולו, וראוי הוא וראויה כנסת ישראל שנישא כאן כמה מילים לזכרו במשכן הכנסת של מדינת היהודים, מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הרב זקס, שכיהן כרבה הראשי של בריטניה במשך 22 שנים, היה הרבה יותר מאשר רב.

בצלאל סמוטריץ': הוא נחשב לאחד האינטלקטואלים המובילים בעולם.

בצלאל סמוטריץ': נוסף לספרים הרבים שכתב, לתאריו האקדמיים כפרופסור לפילוסופיה, למשפטים, לאתיקה ולתנ"ך, במשך עשרות שנים הוא שימש, במידה רבה מאוד, כשר החוץ הבכיר והטוב ביותר שהיה לעם היהודי.

בצלאל סמוטריץ': הוא נחשב למרצה מבוקש בעולם על אף חזותו היהודית מאוד, ובזכות הגותו המעוררת השראה ראו בו ראשי ממשלות בריטניה אחד היועצים הקרובים שלהם בדיאלוג הדתי בממלכה.

בצלאל סמוטריץ': הוא זכה במעמד המכובד של מושב קבע בבית הלורדים הבריטי ועמד בחזית ההגנה על מדינת ישראל ועל השתמרותו של העם היהודי בעולם כולו אל מול סכנת ההתבוללות.

בצלאל סמוטריץ': במפגש עם רבנים ישראלים שנערך לפני כמה שנים אמר על עצמו כי הוא יהודי, ציוני ובריטי.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שאינו עולה ארצה, כך אמר, לא הופכת אותו לפחות ציוני.

בצלאל סמוטריץ': זכור ביותר מאבקו בשנים האחרונות באנטישמיות הגואה במפלגת הלייבור הבריטית, מאבק שנעשה בממלכתיות ביד אחת ובעמידה תקיפה לזכותה של היהדות ביד השנייה, מאבק שממש לאחרונה נשא פרי, לשמחתנו.

בצלאל סמוטריץ': אחד המסרים האחרונים שלו היה מענה על השאלה מדוע צדיק ורע לו.

בצלאל סמוטריץ': הוא השיב על כך: אלוקים לא רוצה שנבין למה דברים רעים קורים לאנשים טובים, כי אם היינו מבינים, היינו מוכרחים לקבל זאת כעובדה, וריבונו של עולם לא רוצה שנקבל זאת.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא רוצה שנבין למה דברים רעים קורים לאנשים טובים כדי שנילחם נגד הרוע והאי-צדק שיש בעולם – זה למה אין באמת תשובה על השאלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': הרב זקס נלחם נגד הרוע שפשט בעולם המערבי ובעולם האסלאמי כשהוא מעמיד על נס את המורשת היהודית שמושתתת על תורת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': נותר לנו כאן במדינת היהודים ובעולם כולו לדאוג שמורשתו של הרב זקס תישמר אף היא.

בצלאל סמוטריץ': נשלח מכאן, מכנסת ישראל, תנחומים לבני משפחתו של הרב, לקהילה היהודית בבריטניה ולעם היהודי כולו, שאיבד ללא כל ספק את אחד מהבכירים של דובריו ומייצגיו, מקדשי שם שמיים.

בצלאל סמוטריץ': יהי זכרו ברוך.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

אחמד טיבי: היום התקיימה ישיבה – שבה גם אתה נכחת – ישיבה שבה השתתף ראש הממשלה בזום, לגבי אלימות בחברה הערבית.

אחמד טיבי: השתתפו גם השר לביטחון פנים, יושב-ראש הכנסת, ממלא מקום המפכ"ל, חברי הכנסת.

אחמד טיבי: הגישה שבה דיברו, לדעתי, היא גישה של לצאת ידי חובה, ומאוד לא נחה דעתי, באנדרסטייטמנט, מהביטוי "תרבות ערבים", "תרבות ערבית", בהקשר של האלימות.

אחמד טיבי: זו הייתה אמירה לא מוצלחת של ממלא מקום המפכ"ל, וחבל שיש במשטרה מי שחושב שהבעיה היא תרבות ערבית.

אחמד טיבי: כי אותו עם, מעבר לקו הירוק, יש לו יותר נשק, אבל יש שם פחות פשיעה ויותר פענוח של פשיעה, שני האלמנטים, בתוך אותו עם, כי המשטרה שם לא רואה בעם שלה אויב.

אחמד טיבי: פה, המשטרה רואה באזרחים הערבים אויבים, כמו שכתוב בדוח אור.

אחמד טיבי: הדבר הזה: נתנו לכם, נתנו לכם – הוא דיבר על 20 מיליארד.

אחמד טיבי: אין דבר כזה, זה לא אמיתי.

אחמד טיבי: אם המספר הזה נכון, הוא שכח להגיד כמה העביר ליהודים, ל-80% מהאוכלוסייה: מאות מאות מיליארדים, כך שזה פיצ'פקעס, גרושים.

אחמד טיבי: מה שמגיע לי ולכם, ווליד, היבה, אנטאנס, מגיע לנו בזכות ולא בחסד.

אחמד טיבי: כאשר אנחנו דורשים אותו, אנחנו דורשים זכות.

אחמד טיבי: לא עושים לנו טובה אם סוללים כבישים, או אם יש ביטוח רפואי, או אם מטפלים באלימות ובפשיעה; זאת חובת הממשלה, כי לנו אין משטרה פרטית.

אחמד טיבי: למדינה יש משטרה ולמדינה יש מונופול גם על אכיפה וגם על האלימות – רק למדינה, לכן היא מסוגלת לטפל ולמגר את ארגוני הפשע, היא ולא חברי הכנסת ולא ראשי הרשויות ולא האזרח הפשוט שחסר לו ביטחון אישי.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: צודק.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת רם בן ברק.

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: הצעת החוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה – כאשר תשומת הלב או המיקוד הוא פתיחת העיר אילת, המלונות בעיר אילת ובים המלח – חשובה מאין כמוה.

מיקי לוי: אני מצר על כך שזה לא קרה בשבוע שעבר מכל מיני טעמים פוליטיים שאני לא יודע להסביר אותם.

מיקי לוי: איך יכול להיות שהעברנו את זה בוועדת חוקה ביום רביעי, כולם היו תמימי דעים שצריך וניתן להתכנס ביום רביעי במליאה ולהעביר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית – התרעתי גם בוועדה והתרוצצתי גם בין משרדו של היושב-ראש לבין מליאת הכנסת וביקשתי לא לסגור את המליאה.

מיקי לוי: היה צריך ביום רביעי להעביר את החוק הזה.

מיקי לוי: חברי הכנסת בוועדת חוקה עשו מאמצים להעביר את החוק הזה.

מיקי לוי: מנהלי בתי המלון הזעיקו את כל הצוותים, קיבלו הזמנות לסוף שבוע, הזמינו אוכל, התארגנו לפתיחת בתי המלון, וראה זה פלא: הבית הזה לא התחשב בהם.

מיקי לוי: אני קורא לו סוף השבוע האבוד שירד לטמיון.

מיקי לוי: כאילו אין אנשים עובדים בעיר אילת, כאילו לא היה צריך לפתוח את בתי המלון, כשכבר התקבלה ההחלטה לפתוח.

מיקי לוי: בשביל מה היה צריך לדחות את זה ליום שני זה?

מיקי לוי: מדוע אי-אפשר לנהוג בשום שכל, בשכל ישר?

מיקי לוי: לעמוד בהתחייבויות ולפתוח כבר את בתי המלון, כפי שסוכם, בסוף השבוע שעבר?

מיקי לוי: כן, זה היה אפשרי.

מיקי לוי: הפתרונות שנמצאו הם פתרונות מצוינים.

מיקי לוי: נכון, הם לא מושלמים לעת הזאת, מה לעשות.

מיקי לוי: גם חבריי מאיגוד בתי המלון וגם חבריי מאילת – ואני יושב-ראש השדולה למען העיר אילת – חלקם לחצו לפתוח בתי מלון בעוד מקומות בארץ.

מיקי לוי: אני רוצה לפתוח את בתי המלון בכל הארץ, כמו שלקחתי ושיגעתי את המערכת לפתוח את הצימרים, אבל האם זה היה חכם לבוא ולהגיד או הכול או לא כלום?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לכן עמדתי הייתה לאורך כל הדרך, למרות הלחצים: בואו נבודד את העיר אילת כקפסולה, כעיר ירוקה, ואת מלונות ים המלח כקפסולה, כשטח ירוק, עם בדיקות מחייבות, כדי לשמור על האזור ירוק, ונפתח את בתי המלון בעיר אילת ובים המלח.

מיקי לוי: נכון, זה לא נוח, אבל אין ברירה.

מיקי לוי: כשהעיר נסמכת על 85% מתושביה במקומות העבודה בבתי המלון, זה צורך ומחויבות שלנו כשליחי ציבור וחברי כנסת.

מיקי לוי: בהצלחה לעיר אילת ולבתי המלון בים המלח.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: בהצלחה, ותודה למי שעבד על הנושא.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת רם בן ברק.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת יוראי להב.

חמד עמאר: אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, שרת התיירות, מעולם מדינת ישראל לא הייתה במשבר כל כך עמוק.

רם בן ברק: המשבר הבריאותי שאנחנו נמצאים בו הוא שגרם למשבר הכלכלי החמור בתולדותינו, והוא מחייב אותנו בחשיבה יצירתית ושונה, חשיבה כזאת שיודעת להתאים את עצמה לכלכלה החדשה – כלכלה תחת שגרת קורונה.

רם בן ברק: זו חשיבה שמאפשרת לנו לפתוח איפה שאפשר ולסגור מהר איפה שצריך.

רם בן ברק: זו מציאות שונה שמחייבת הקפדה יתרה במקומות מסוימים ושחרור איפה שאפשר; לא לרוץ אחרי מתרחצים בים, אבל לא לאפשר כניסה לאזור סגור ללא מסכה.

רם בן ברק: זה לפתוח את העיר אילת כולה תחת בדיקות של כל מי שנכנס וכל מי ששוהה בה, להציל את התיירות, להציל את העסקים.

רם בן ברק: עיר עם 80% אבטלה לא תתקיים לאורך זמן אם לא נהיה יצירתיים.

רם בן ברק: את המודל הזה צריך להעתיק לכל מקום בארץ, בכל מקום שזה אפשרי, בתנאים שאנחנו נקבע.

רם בן ברק: אסור לנו להיכנס לקיבעון מחשבתי.

רם בן ברק: אנחנו נמצאים במלחמה.

רם בן ברק: אנחנו צריכים לתת תשובות נכונות למצבים משתנים.

רם בן ברק: בצורה כזאת אנחנו גם נזכה לאמון הציבור, גם נשפר את הכלכלה וגם נוכל להתנהל לאורך זמן עם המחלה.

רם בן ברק: בהצעת החוק הזאת אנחנו אומרים כן לאילת, וכן לבחון מקומות מסוימים שנחליט עליהם, אם הם עומדים בפרמטרים שקבענו לאילת.

רם בן ברק: עם ההסתייגות הזאת אני ממליץ מאוד לתמוך בחוק.

רם בן ברק: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוראי להב, בבקשה.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מנסור עבאס.

חמד עמאר: אם לא יהיה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חמד עמאר: עכשיו אני לא שם בסוף, מי שלא נמצא, אני לא מאפשר לו לעלות עוד פעם.

קריאה: תקדם אותנו ותשים אותם אחר כך.

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: מי שלא נמצא לא יעלה יותר.

חמד עמאר: זהו.

חמד עמאר: כשאני מנהל – לא יעלה.

חמד עמאר: אם מי שיחליף אותי ירצה להעלות אותם בחזרה, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת התיירות, חבריי חברי הכנסת, השרה פרקש הכהן, אני מברך אתכם על המהלך החשוב שאתם מובילים לעיר אילת.

יוראי להב-הרצנו: זו עיר נהדרת, יפהפייה, ממש יהלום בכתר של ישראל, מקום שאני מתגעגע לשוב אליו, לנפוש בו, ליהנות מהחופים המרהיבים של העיר הזאת ומאנשיה מסבירי הפנים.

יוראי להב-הרצנו: אני שמח שאתם עושים את המהלך הזה, כי זו עיר מהממת, אבל לא רק כי זו עיר מהממת, אלא כמו שחבריי ציינו, 85% מכלכלת העיר מבוססת על תיירות.

יוראי להב-הרצנו: העיר נמצאת בקריסה, ומוטב מאוחר מאשר לעולם לא.

יוראי להב-הרצנו: אני גם מברך, גברתי השרה, על שינוי המדיניות שלכם בהקשר של ההתמודדות עם הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: הקורונה, כפי שאנחנו יודעים, לא הולכת להיעלם מחיינו, לצערנו, בתקופה הקרובה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו צריכים לאמץ מדיניות שמכירה בעובדה המצערת הזאת.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו צריכים ללמוד לחיות לצד הקורונה, ולכן, ההחלטה שלכם, גברתי השרה, להכריז על אילת בתור אי, בתור קפסולה, בתור אזור ירוק בוהק, שכל אדם שנכנס אליו דרוש בבדיקה, היא נכונה.

יוראי להב-הרצנו: אבל אני תוהה למה אתם עוצרים שם.

יוראי להב-הרצנו: כשתייר מגיע לנפוש, הוא מצפה לחבילת תיירות כוללת.

יוראי להב-הרצנו: הוא לא רוצה להסתגר בבית המלון, בחדר שלו, אז אני תוהה למה אתם לא פותחים את כל הקומפלקס של התיירות של אילת – את המסעדות, את בתי הקפה, את האטרקציות התיירותיות הנהדרות שיש בעיר.

יוראי להב-הרצנו: הרי אחוזי האבטלה לא מדברים רק על צוותי בתי המלון, שטוב שיחזרו.

יוראי להב-הרצנו: למה לעצור שם?

יוראי להב-הרצנו: אני פשוט לא מצליח להבין את ההיגיון.

יוראי להב-הרצנו: למה מותר לשחות בבריכת בית המלון אבל אסור לצלול עם מדריך?

יוראי להב-הרצנו: למה מותר לאכול בחדר האוכל אבל אסור ללכת לאכול בבית קפה או במסעדה טובה – ויש לא מעט כאלה בעיר אילת?

יוראי להב-הרצנו: למה, תחת כללי התו הסגול, במרחק פיזי ותוך שמירה על מסכות, אי-אפשר לפתוח את מופעי התרבות?

יוראי להב-הרצנו: אם אילת, גברתי השרה, היא עיר קפסולה מבודדת שבודקים שכל מי שנמצא בה בריא, אינו נושא את הנגיף עימו, מדוע לא לפתוח את כל האטרקציות התיירותיות?

יוראי להב-הרצנו: למה לא לאפשר לכולם לחזור לעבודה ולהפריח את העיר הזאת, שכרגע קורסת?

יוראי להב-הרצנו: אני שוב מברך על ההחלטה הנכונה שלכם, אבל אני מבקש, מפציר: קבלו את ההסתייגויות שחבריי ואני הצענו, הנחנו על שולחן הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: תאפשרו לעיר הזאת לשוב ולחיות, לשוב ולייצר, לשוב ולחגוג, לשוב ולחיות.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנסור עבאס – איננו.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת ווליד טאהא.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אין מה להוסיף הרבה על המצב הכלכלי הקשה שעומדים בפניו כל מי שעוסקים בתיירות, כל מי שמועסק בתחום התיירות, כל מי שיש לו עסק בתחום התיירות.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק באילת וזה לא רק בעין בוקק אלא גם בנצרת ובעכו, בעיר שלי, וגם בנהריה ובכל מיני מקומות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית היא – לאילת מצאנו פתרון.

עאידה תומא סלימאן: את אילת אפשר לסגור, את אילת אפשר לתחום, באילת אפשר שאנשים ייבדקו בכניסה ואפשר להיות בטוחים שהם יכולים להשתמש במתקנים של התיירות, אבל מצד שני – וזה טוב, אני חושבת שהגיע הזמן לתת פתרונות לכל מי שבתחום הזה ובתחומים אחרים – השאלה המהותית היא מה עם השאר.

עאידה תומא סלימאן: הם צריכים לחכות עד שתתפוגג הקורונה ועד שלא תהיה קורונה?

עאידה תומא סלימאן: וכמו שהבטיח היום ראש הממשלה בישיבה של הוועדה המיוחדת למאבק בפשיעה – הוא מצא זמן גם לספר לנו שעוד יהיה חיסון לקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אני לתומי חשבתי שהוא אומר שכשיהיה חיסון לקורונה, גם הפשיעה תיגמר, אבל זה לא.

עאידה תומא סלימאן: אנשים שהתמוטטו בתקופה הזאת, כי הממשלה יושבת ומחכה שיהיה החיסון ותיגמר בעיית הקורונה, לא יכולים לחכות לחיסון – הם בינתיים צריכים להכניס אוכל הביתה.

עאידה תומא סלימאן: בעלי בתי המלון בנצרת, בעלי חנויות המזכרות והמסעדות, וכל התיירות שקיימת בעכו, כולל האנשים שמפעילים את כלי השיט וכו', הם לא יכולים לחכות.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה, למה מחכה?

עאידה תומא סלימאן: האם אפשר להציע פתרונות ברוח של לחיות ולהתמודד עם הקורונה?

עאידה תומא סלימאן: לא להתמודד עם הקורונה ולמות, כלכלית וגם בריאותית.

עאידה תומא סלימאן: האם אפשר לקבוע נהלים שמאפשרים לאנשים כן להפעיל, תוך כדי שמירה על כללים, בדיוק כמו שאנחנו המשכנו לעבוד בכנסת, כי היינו צריכים להגיע לפה?

עאידה תומא סלימאן: לא שהצלחנו להניע הרבה דברים, אבל המשכנו לעבוד, והכנסת התאימה את עצמה למצב שבו חיים עם מצב קורונה ומנסים להגיש.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לדבר על מצב שבו רוב הצעירים עובדים במתן שירותים, ובמיוחד צעירים וצעירות ערביות – מתן שירותים בענפי התיירות – ולסגור את הענף הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהשרה אכן תמצא את הדרך כן להחזיר את החיים לענף הזה, וגם להחזיר אותו לעכו, לנצרת ולכל מקום אחר, כי תבינו, ברגע שפותחים רק את אילת – ואני לא נגד שיפתחו את אילת ואת עין בוקק – כל התיירות תזרום לשם.

עאידה תומא סלימאן: כולם יזרמו לאילת, וזה יגרום לעוד מוות קליני לענף התיירות במקומות אחרים.

חמד עמאר: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת היבה יזבק.

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לנצל את שלוש הדקות שלי להתייחס לשני נושאים.

וליד טאהא: הראשון – החלטת הממשלה שהתקבלה לפני כמה ימים לגבי תוכנית 922, שהיא, אגב, החלטה מבורכת.

וליד טאהא: אני רוצה להעיר שההחלטה איננה כוללת את האזרחים הערבים שגרים בערים מעורבות, והתוכנית, ההחלטה, גם איננה כוללת את היישובים הערביים ואת האזרחים הערבים שגרים במועצות האזוריות.

וליד טאהא: על כן, כל האוכלוסייה הערבית הזאת שגרה בערים מעורבות או גרה במועצות אזוריות, לכאורה נמצאת מחוץ לטווח התמיכה שמאפשרת התוכנית.

וליד טאהא: על כן יש מקום לשקול תוכנית שתתמוך גם באוכלוסייה הערבית שגרה במועצות האזוריות, בערים המעורבות, כי מצב האוכלוסיות שם, מצב האוכלוסייה הערבית, איננו שונה כלל ועיקר ממצבה של כלל האוכלוסייה הערבית במדינה.

וליד טאהא: הנושא השני – היום בצוהריים התקיים דיון חשוב מאוד בוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית, בהובלת חבר הכנסת ידידי מנסור עבאס, דיון מעניין ביותר לגבי התוכנית שהציעה הממשלה למיגור הפשיעה והאלימות בחברה הערבית.

וליד טאהא: אני רוצה לומר שאף אחד לא ביקש מאיתנו וגם לא מצפה מאיתנו – והראשון שביניהם הוא ד"ר מנסור עבאס; הוא לא מבקש מאף אחד מאיתנו לתמוך בכל סעיף מתוך התוכנית או לתמוך, ולהזדהות עם כל התבטאות של אלה שהשתתפו בדיון, אבל כולנו ללא יוצא מן הכלל מסכימים שמשהו צריך להיעשות כדי להפסיק את שטף הדם בחברה הערבית ואת השיגעון של הפשע שמשתולל, שעד כה גבה – בשנה הזאת, והשנה עוד לא הסתיימה, אנחנו מתקרבים מאוד לכ-90 קורבנות.

וליד טאהא: תוכנית צריכה להיות.

וליד טאהא: להילחם בפשיעה חייבים.

וליד טאהא: זה שהממשלה הגישה תוכנית זה לא אומר שהתוכנית היא שלי או של כל אחד אחר מחברי הכנסת הערבים, ועל כן הביקורת לגבי סעיפים בתוכנית היא ביקורת לגיטימית, אבל אוי לנו אם אנחנו נתייחס באופן כללי לסוגיה של מלחמה בפשיעה – כי כולנו צריכים לתמוך בתוכנית שתביא לסיומו של השיגעון, ההרג שמשתולל בחברה הערבית.

וליד טאהא: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת היבה יזבק, אחריה – חבר הכנסת עופר כסיף, ואם לא יהיה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בכל מדינה מתוקנת קבלת הזכות לביטחון אישי, ביטחון חברתי, היא האחריות הבלעדית של המדינה, של הממשלה – של המשרד לביטחון הפנים, למשל – אך הופתענו היום שוב ושוב, אגב, לשמוע מראש הממשלה בנימין נתניהו שהוא אינו יכול להיאבק בתופעת האלימות והפשיעה בחברה הערבית אלא אם מה?

היבה יזבק: המנהיגים, ובמיוחד הרשימה המשותפת והנהגת החברה הערבית, ישתפו פעולה איתו ויסייעו לו.

היבה יזבק: ממשלה מסכנה.

היבה יזבק: אין, מסכנים.

היבה יזבק: לא יכולים לטפל בפשיעה ואלימות אם המשותפת לא באה עכשיו ונרתמת איתם יד ביד.

היבה יזבק: באמת?

היבה יזבק: הבנו שראש הממשלה מגיע היום לוועדה למיגור אלימות ופשיעה בחברה הערבית, שאגב, הוקמה בגלל המאבק העיקש שהובילו החברה הערבית והרשימה המשותפת והוועד להנהגת החברה הערבית.

היבה יזבק: אנחנו הבנו שהוא בא כדי לעשות קצת רייטינג, קצת להתייפייף, במיוחד אחרי הכישלון המחפיר בעניין הקורונה.

היבה יזבק: אבל לא עד כדי כך.

היבה יזבק: לכל דבר יש גבול.

היבה יזבק: גם באינטליגנציה שלנו אסור לזלזל לפעמים, וכן, אנחנו יודעים טוב מאוד, טוב מאוד, על מי מוטלת האחריות לאסוף את הנשק.

היבה יזבק: אנחנו כן דורשים שתהיה תוכנית ממשלתית, אבל לא תוכנית ממשלתית עם שתי מילות הקסם הנרדפות המתמשכות: גיוס שוטרים ערבים ופתיחת תחנות משטרה.

היבה יזבק: מה זה יסייע אם פותחים עוד תחנות משטרה, אם אנחנו רואים שדווקא בערים וביישובים שנפתחו בהם תחנות משטרה אחוזי הפשיעה עלו?

היבה יזבק: ויש לכם דוגמאות מאום אל-פחם, מבאקה אל-גרבייה, מיפו ומעוד ועוד יישובים.

היבה יזבק: מה יעזור גיוס עוד שוטרים ערבים?

היבה יזבק: הרי גייסתם בחמש השנים האחרונות 700 שוטרים ערבים וזה לא עזר.

היבה יזבק: זה לא עזר.

היבה יזבק: הכלים האלה שאתם מנסים לשווק ככלים של קסם, לא רק שהם לא עוזרים – הם מקבעים את הבעיה.

היבה יזבק: הם מקבעים את התופעה.

היבה יזבק: הם מקבעים את הבעייתיות.

היבה יזבק: למה?

היבה יזבק: כי כאן יש מדיניות שמנהלת מצב שמקבע את האלימות והפשיעה.

היבה יזבק: כולנו כאן בטוחים שאם הממשלה הייתה מעוניינת – הייתה עכשיו מכריזה ומחליטה החלטת ממשלה לאיסוף הנשק מהחברה הערבית.

היבה יזבק: כל עוד החלטה זו לא נעשית, מבחינתנו כל תוכנית שאתם מביאים היא קשקוש והיא פגיעה נוספת בחברה הערבית.

היבה יזבק: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלוש דקות.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל מסיפור אישי.

עופר כסיף: לפני הרבה מאוד שנים, כשהייתי צעיר, עם יותר שיער ופחות בטן, גרתי באילת תקופה והייתי עושה שם תיאטרון בובות.

עופר כסיף: תקופה די ארוכה.

עופר כסיף: יש לי הרבה סנטימנטים לעיר הזאת, עד היום, למרות שעברו הרבה מאוד שנים מאז, ואני מצר על כך שהעיר אילת נמצאת במשבר מתמשך, עוד לפני הקורונה.

עופר כסיף: אני רוצה להזכיר לכולם שאטרקציות מאוד מרכזיות באילת נסגרו בחמש או שש השנים האחרונות, כמו IMAX, כמו עיר המלכים.

עופר כסיף: העיר נמצאת בסכנה אמיתית של הפיכתה לעיר רפאים, בעיקר עכשיו, בעידן הקורונה, וזה נובע מאוזלת יד והזנחה.

עופר כסיף: המדינה צריכה לקחת על עצמה את האחריות ולדאוג לעיר אילת ולתושביה.

עופר כסיף: הרוב המוחלט של תושבי אילת מתפרנסים מתיירות.

עופר כסיף: הם בעצם מופקרים.

עופר כסיף: אנחנו יודעים שלמעלה מ-80%, כמדומני, נמצאים היום באבטלה, או בקשיי פרנסה, זה – בוודאי.

עופר כסיף: חובת המדינה לדאוג לתושבים, ואני מצפה שכך באמת תעשה הממשלה.

עופר כסיף: להציל את העיר אילת ואת אנשיה – יש אפשרות לעשות את זה.

עופר כסיף: החוק שעומד לפנינו אינו חוק טוב, לפחות משתי סיבות: אחת – שהוא מתייחס רק לאילת ולעין בוקק.

עופר כסיף: החוק צריך להתייחס לתיירות בכלל, כפי שאמרו קודם.

עופר כסיף: התיירות בעידן הקורונה נמצאת במשבר מאוד חמור.

עופר כסיף: עובדים רבים מאבדים את פרנסתם.

עופר כסיף: זה לא נכון רק לאילת ולעין בוקק, אם כי באילת באמת יש בעיה ייחודית, לכן החוק הוא לא מספיק טוב בכך.

עופר כסיף: דבר שני, שגם הוא הוזכר – החוק אינו מספיק טוב כי הוא מאפשר או לפחות מדבר על פתיחת מלונות באילת, אבל מתעלם לחלוטין משאר האטרקציות או המקומות שמתאימים או ראויים ושמהם מתפרנסים אלפי אנשים בתיירות, כמו מסעדות, כמו בארים וכן הלאה, לכן החוק לא מספק.

עופר כסיף: עדיין, צריך להיות בעדו, משום שהמעט הזה טוב מכלום.

עופר כסיף: לכן אני מציע פה וקורא לחבריי לעשות הכול כדי להצביע בעד הצלתה של העיר אילת, בעד הפתיחה, גם של עין בוקק, אבל – אני מסכם בכך – גם לפתוח את כל המקומות, במסגרת התו הסגול והזהירות הנדרשת; לפתוח את כל המקומות באילת ועין בוקק ולפתוח את כל מקומות התיירות במסגרת המגבלות והדרישות הבריאותיות לא רק באילת ובעין בוקק.

עופר כסיף: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת אלי אבידר.

אוסאמה סעדי: אני מוחה על זה שזה היה התור שלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מתנצלת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא אני גיליתי את הסוגיה הזאת, אבל יש פה ברשימה אנשים שבסוף לא נמצאים בהסתייגויות, לכן התור שלך הוא הבא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק אבהיר שיבגני סובה – אתה הבא בתור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לך שלוש דקות לתכנן.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, במוצ"ש האחרון אמריקה בחרה בג'ו ביידן להיות נשיא.

אלי אבידר: נאחל לו הצלחה.

אלי אבידר: אלה חדשות רעות לנתניהו, שחירב כל גשר אפשרי לדמוקרטים בשנים האחרונות.

אלי אבידר: לפני עידן נתניהו ידענו לשמר יחסים קרובים עם שתי המפלגות, אך בעידן נתניהו האינטרס של מדינת ישראל אינו חופף את האינטרס של נתניהו, וזוהי מהות הבעיה.

אלי אבידר: ג'ו ביידן הוא ידיד ישראל שנים רבות.

אלי אבידר: נכון, הוא אינו משתייך לכת המעריצים של סמוטריץ' ובנט, אבל הוא עדיין ידיד.

אלי אבידר: נתניהו, בכישרונו המפוקפק, עומד להחמיר את המצב ולהפוך אותו לאויב.

אלי אבידר: עברנו שמונה שנים של גיהינום עם הנשיא אובמה.

אלי אבידר: נתניהו לא ייחס חשיבות לאנשי המקצוע בשגרירות בוושינגטון.

אלי אבידר: הוא הרי יודע הכול, הוא מבין את אמריקה – כל כך מבין, שזלזל באובמה, כי היה בטוח שלא ייבחר.

אלי אבידר: בביקורו הראשון של נתניהו בוושינגטון בתקופת אובמה הוא היה יהיר, ארוגנטי, והיה בטוח שהוא בא ללמד את הנשיא הצעיר פרק בהיסטוריה אל מול המצלמות.

אלי אבידר: אובמה השפיל אותו עד עפר.

אלי אבידר: הוא נתן לנתניהו לעלות על המטוס בחזרה לישראל ופרסם שהוא מקדם יוזמת שלום במזרח התיכון ושמנהיגי מדינות ערב כבר עודכנו בנושא.

אלי אבידר: את נתניהו הוא לא טרח לעדכן – השפלה ברמות הגבוהות ביותר.

אלי אבידר: נתניהו הרברבן קיבל ציון אפס: אפס ביחסי אנוש, אפס בצניעות, אפס בחוכמה ואפס בתבונה מדינית.

אלי אבידר: ביידן הוא לא אובמה.

אלי אבידר: הוא ידיד אמיתי של ישראל עשרות שנים מתוך אמונה ולא אינטרס.

אלי אבידר: נתניהו בן 71 שנים, והוא לא הולך להשתנות.

אלי אבידר: הוא ימשיך להיכשל ולהכשיל את כולנו תוך שינסה להנדס תודעה ויספר שהוא מצליח.

אלי אבידר: אין מנוס.

אלי אבידר: זה ילך ויחמיר.

אלי אבידר: אסור לחכות יותר.

אלי אבידר: חייבים להגדיל את המחאה.

אלי אבידר: מיליון וחצי ישראלים שותפים למחאה באופן פעיל בארבעת החודשים האחרונים, וחייבים להתאחד כדי להביא לשינוי.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, נתניהו ינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים.

אלי אבידר: נדליק את מבערי המחאה, 300,000 מפגינים במוצ"ש הקרוב בבלפור, עד שיתפטר.

אלי אבידר: תודה רבה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבריי, היום בבוקר ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הגיע לנתב"ג יחד עם שרת התחבורה מירי רגב, והם חנכו מעבדה לבדיקות קורונה הכי מהירות שיכולות להיות.

יבגני סובה: יום לפני זה הייתה הודעה של לשכת ראש הממשלה שמדובר על טקס חגיגי.

יבגני סובה: יושבים פה שרי הממשלה, אומנם מכחול לבן, אבל יהיה גם לכם כיף לשמוע.

יבגני סובה: אמרתי: מה חגיגי בזה?

יבגני סובה: מה חגיגי בזה?

יבגני סובה: תסבירו לי.

יבגני סובה: אנחנו תשעה חודשים אחרי שמשבר הקורונה פרץ, כמעט שנה מאז שנודע לנו על דבר הקורונה – כי בסין זה התחיל בסוף נובמבר, או-טו-טו נחגוג שנה; "נחגוג" במירכאות.

יבגני סובה: אנחנו בצורה חגיגית חונכים מעבדת קורונה כשבסין התחילו לעשות את זה בפברואר, בארצות הברית התחילו לעשות את זה באפריל, בטורקיה – בטורקיה, לא מהמדינות הכי מפותחות בעולם – עושים את זה מיוני, ברוסיה עושים את זה מיוני.

יבגני סובה: ברוב מדינות העולם בדיקת קורונה בשדה תעופה היא בין חצי שעה לשלוש שעות מקסימום; אצלנו – 14 שעות בבדיקה תמורת 45 שקלים, ואם אתה רוצה בדיקה מהירה, תוך ארבע שעות, זה יעלה לך כמעט 130 שקל.

יבגני סובה: אני התביישתי כששמעתי שהממשלה, שראש הממשלה מתגאה בטקס חגיגי במעבדה הזאת.

יבגני סובה: אני בעד מעבדה, אבל חברים, תשעה חודשים אחרי שהקורונה פרצה פה לתודעה של הציבור?

יבגני סובה: תהיו קצת צנועים, יא ריבונו של עולם.

יבגני סובה: בזמן הזה, גברתי היושבת-ראש, אלפי בעלי עסקים מסתכלים על הנעשה בשדה התעופה בן-גוריון ואומרים: אולי תשימו גם אצלנו מעבדה מהירה ותכניסו לנו אנשים לעסקים שלנו?

יבגני סובה: סיפור קצר שאני רוצה לספר על עסק, בית קפה שקוראים לו בלה צ'או, במרכז ראשון, שנפתח לפני כמה חודשים ונסגר.

יבגני סובה: מה הם רוצים שם בסך הכול?

יבגני סובה: לעשות הופעות חיות.

יבגני סובה: זה מקום גדול יחסית, אפשר להכניס שם 20 אנשים, בשקט אפשר להכניס.

יבגני סובה: כמו אלפי בתי קפה, סגרו את בית הקפה הזה.

יבגני סובה: אבל על מה לא חשבו?

יבגני סובה: לא חשבו איך לעזור.

יבגני סובה: למרות שבית הקפה הזה סגור כמעט שמונה חודשים מחייבים אותם לשלם ארנונה – 8,500 שקל רק ארנונה.

יבגני סובה: עכשיו, אם אתם מחליטים לעשות – אם אתם, הממשלה, מחליטים לעזור, אז לפחות תקפיאו את הארנונה הזאת, תנו להם הוצאות קבועות, משהו.

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: שום דבר.

יבגני סובה: ואז אני שואל – הרבה פעמים שואלים אותי: מה אתה רוצה?

יבגני סובה: שואלים אותי: מה אתה רוצה?

יבגני סובה: אני רוצה שני דברים, גברתי היושבת-ראש: אני רוצה שהממשלה תתפקד, והדבר השני – אני רוצה שהממשלה תיתן לנשום, לבעלי עסקים, לאזרחים, לכל מי שרוצה להמשיך לחיות; לא לחשוב על התאבדות בגלל המשבר הכלכלי – ותאמינו לי, יש לי גם פניות של אנשים כאלה, שכותבים שהם הגיעו אל סף התאבדות.

יבגני סובה: זה נורא ואיום לקרוא פניות כאלה, זה פשוט נורא ואיום.

יבגני סובה: אני כבר לא מדבר על הקנסות, אני כבר לא מדבר על זה שאנשים מפחדים משוטרים, לשאול שאלה, כי הם חושבים שייתנו להם דוחות.

יבגני סובה: יש לי בקשה לממשלה, ויש פה כמה שרים שיושבים – זה דבר נדיר, דרך אגב, לראות באולם כמה שרים.

יבגני סובה: הינה, ארבעה שרים של ממשלת ישראל – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה לסיים.

יבגני סובה: אבל יש לי בקשה אחת צנועה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

יבגני סובה: תיתנו לנו לנשום.

יבגני סובה: זה הכול.

יבגני סובה: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אני לא אדבר על אילת עכשיו, אני אדבר על דבר אחר, ואני רוצה שתשמע ותזדעזע כמו שאני הזדעזעתי בבוקר לשמוע את הכתבה של כרמלה מנשה.

חמד עמאר: יש יותר מדי דרוזים בשירות בתי הסוהר, צריך לעצור את הגיוס שלהם – זה מה שאומרים בשירות בתי הסוהר, זו הכתבה.

חמד עמאר: ואיך עושים את זה?

חמד עמאר: זו אפליה, קודם כול.

חמד עמאר: זו אפליה, זו אפליה לשמה.

חמד עמאר: אותם צעירים שהשתחררו מהצבא, מילאו הרבה תפקידים בצבא, רוצים להמשיך בחיים הביטחוניים ולתרום לביטחון המדינה ומחליטים להתגייס לשירות בתי הסוהר – באים ועוצרים אותם.

חמד עמאר: ואיך עושים את זה?

חמד עמאר: שמים מקום מגורים.

חמד עמאר: מקום המגורים קובע אם אתה מתגייס לשירות בתי הסוהר או לא מתגייס לשירות בתי הסוהר.

חמד עמאר: אם אתה גר בבית ג'ן או במר'אר אתה לא יכול להתגייס, כי מקום המגורים שלך לא מתאים לשירות בתי הסוהר.

חמד עמאר: זה אחד התנאים לגיוס.

חמד עמאר: בשאלון שממלאים שמים לאום.

חמד עמאר: ככה, לאום.

חמד עמאר: לא עדה – לאום: לאום יהודי, לאום מוסלמי, לאום נוצרי ואחר.

חמד עמאר: ואחר – ככה בטופס של שירות בתי הסוהר.

חמד עמאר: אחר זה דרוזי, וזה אומר שלא מגייסים את הדרוזי.

חמד עמאר: זה אחד הדברים שעושים היום בשירות בתי הסוהר.

חמד עמאר: עושים את זה במשטרה, עשו את זה במשטרה.

חמד עמאר: היום אומרים: אנחנו רוצים לגייס יותר בני מיעוטים למשטרה, אבל לא דרוזים.

חמד עמאר: אתה לא יכול להתקבל כדרוזי למשטרה דרך היחידה שהקימו לגיוס בני מיעוטים, כי אתה דרוזי, אתה צריך ללכת להתמודד עם היהודים.

חמד עמאר: ואין לנו בעיה להתמודד – התמודדנו כל הזמן והתגייסנו.

חמד עמאר: אבל שם, בגלל שאתה דרוזי, לא מגייסים אותך.

חמד עמאר: עצרו בעצם את הגיוס גם למשטרה, עצרו את הגיוס לשירות בתי הסוהר.

חמד עמאר: ואני אומר לך, אני כאן נלחם בשביל העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני לא אאפשר את האפליה הזאת.

חמד עמאר: הגשתי שאילתה, השאילתה התקבלה, ואני מודה ליושב-ראש על שקיבלו את השאילתה שלי.

חמד עמאר: ביום רביעי אני רוצה לקבל תשובות ברורות מהשר לביטחון פנים.

חמד עמאר: האפליה הזאת, צריך להוריד אותה מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו מדינה דמוקרטית.

חמד עמאר: לא יכול להיות שהלאום – הדת שלך תקבע אם אתה מתגייס או לא מתגייס.

חמד עמאר: אני רוצה שמי שמתאים – יתגייס.

חמד עמאר: אם הוא לא מתאים, אל תגייס אותו, אבל אם הוא מתאים, בגלל שהוא דרוזי אנחנו לא מגייסים אותו?

חמד עמאר: זאת יריקה בפנים לכל העדה הדרוזית.

חמד עמאר: לא מספיק לנו חוק קמיניץ?

חמד עמאר: לא מספיק לנו חוק הלאום?

חמד עמאר: כמו שאמרתי תמיד על חוק הלאום, לא מספיק לנו.

חמד עמאר: גם הגיעו למצב – למנוע מאותם צעירים להתגייס.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפשר גם להגיש דיון מהיר לוועדת הפנים והגנת הסביבה שתדון בזה.

חמד עמאר: אני מבקש ממך דיון בנושא הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק שנייה, יאיר, אני מתנצלת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השרה ביקשה לדבר עכשיו, זאת זכותה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שרת התיירות, בבקשה, חברת הכנסת אורית פרקש הכהן.

אורית פרקש הכהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הקדמתי לעלות כי אני יושבת כאן ומאזינה להסתייגויות רבות של הרבה חברי כנסת, חבריי, לחוק הזה שנקרא "חוק איים ירוקים", שרוצה לתת חמצן בתקופה לא פשוטה גם לאילת, גם לאזור ים המלח.

אורית פרקש הכהן: כולם מדברים נורא יפה.

אורית פרקש הכהן: מעולם מדינת ישראל לא הייתה בכזה משבר – נכון; אנחנו דואגים לעיר אילת – נכון; אנחנו מברכים על ההצעה, על היוזמה של הממשלה הזאת לחשוב מחוץ לקופסה; בימים שהתחלואה עולה, בכל זאת לתת איזשהו מענה לענף התיירות הגווע, שלפי התוכנית הבריאותית אמור להיפתח בשלבים הרבה הרבה יותר מאוחרים.

אורית פרקש הכהן: כולם מצירים על זה שהחוק הנוכחי שאנחנו רוצים לקדם לא עבר כבר בשבוע שעבר.

אורית פרקש הכהן: כולם מתגעגעים לנפוש באזורי התיירות היפים באילת ובים המלח.

אורית פרקש הכהן: ואז באים ומתחילים לומר: מדוע לא העברתם את זה כבר קודם?

אורית פרקש הכהן: מדוע אתם לא פועלים בשום שכל?

אורית פרקש הכהן: למרות שזה מודל נורא מעניין וחשוב.

אורית פרקש הכהן: אז אני רוצה לפנות אליכם ולהגיד לכם עכשיו משהו, כשרה בממשלה שהגיעה לפה ביושר כבר בתחילת התהליך הזה, וישבה בוועדת החוקה, ואמרה את האמת כפי שהיא.

אורית פרקש הכהן: המצב לא מושלם; המצב התחלואתי הוא לא מצב רגיל.

אורית פרקש הכהן: כממשלה נדרשנו כאן לפשרות.

אורית פרקש הכהן: כשרת תיירות ישבתי בשיחות עמוקות עם שר הבריאות.

אורית פרקש הכהן: ישבתי בקבינט הקורונה ואני מבינה את השיקולים שעומדים מאחורי הריסון של החוק הזה.

אורית פרקש הכהן: כולם היו בניי.

אורית פרקש הכהן: הייתי שמחה שענף התיירות ייפתח כולו, שכולו יחזור לחיים – בטבריה, במטולה, בירושלים, בנהריה.

אורית פרקש הכהן: פספסתי איזו עיר?

אורית פרקש הכהן: בנצרת, באזור הרחב של ים המלח.

אורית פרקש הכהן: כולנו היינו רוצים שהדבר הזה יקרה.

אורית פרקש הכהן: אבל אני רוצה לבקש מכם היום, חבריי חברי הכנסת, לשים את הפוליטיקה בצד.

אורית פרקש הכהן: אם אנחנו נשב כאן על כל הסתייגות והסתייגות, שתגרום לגורמים במשרד הבריאות לסגת מההצעה הזאת, מהיוזמה הזאת ומהדבר הזה – צריך להגיד את האמת: כן, זה ניסוי.

אורית פרקש הכהן: עוד הרבה לפנינו.

אורית פרקש הכהן: צריך עוד לאשר את הצעת החוק היום.

אורית פרקש הכהן: לא סיימנו את העבודה.

אורית פרקש הכהן: אנחנו נצטרך להתייעץ לפי החוק הזה שאנחנו מאשרים היום עם ראשי הרשויות הרלוונטיים – ראש האזור של ים המלח ניר ונגר, ראש עיריית אילת.

אורית פרקש הכהן: הממשלה תצטרך לאשר את ההכרזה על איים ירוקים ועל אמות מידה של תחלואה שמאפשרות הפיכת אזור מיוחד של תיירות לאזור ירוק.

אורית פרקש הכהן: אנחנו נצטרך לפרט את הבדיקות ולסכם את הדברים הללו.

אורית פרקש הכהן: כל הדברים הללו יצטרכו לעבור סבב מקצועי של כל המשרדים.

אורית פרקש הכהן: מעבר להכרזה, נצטרך לדון אילו הקלות אנחנו מאשרים, אילו הגבלות אנחנו מאשרים.

אורית פרקש הכהן: ראשי המועצות עובדים לילות כימים, ברגע זה כשאנחנו מדברים, מול משרד הבריאות, מול מערך הבדיקות, מול המשרד לביטחון פנים, מול מערך רח"ל, מול משרד התיירות, מול משרד הבריאות.

אורית פרקש הכהן: אנחנו צריכים להתחיל את הדבר הזה כמה שיותר מהר.

אורית פרקש הכהן: התהליך הזה יתחיל רק אחרי שהחוק הזה יאושר היום.

אורית פרקש הכהן: אני מבקשת, שמעתי את ההערות.

אורית פרקש הכהן: לחלקן, כמו שאתם יודעים, אני הסכמתי במקור.

אורית פרקש הכהן: אבל ההערות הללו הן בבחינת הטפל שגובר על העיקר.

אורית פרקש הכהן: האם הממשלה תכריז בחוק הזה במיידי על פתיחה כוללת של העיר אילת?

אורית פרקש הכהן: המטרה של החוק הזה מובהקת – לתת חמצן מינימלי לענף התיירות, לעיר אילת, שיש בה, לדברי ראש העיר עצמו, 80% אבטלה; לאזור ים המלח יחד עם העיר אילת, שמבטא מעל 50% ממספר לינות הפנים בתיירות של מדינת ישראל בימים רגילים.

אורית פרקש הכהן: אני ישבתי בדיונים ארוכים בקבינט הקורונה.

אורית פרקש הכהן: אני רואה איך מדברים גורמי הבריאות.

אורית פרקש הכהן: לו הדבר הזה היה תלוי בהם, שלא תתבלבלו, החוק הזה לא היה מוצע, מוכן ומוגש מטעם הממשלה.

אורית פרקש הכהן: במובן הזה התגייס שר הבריאות ובעצם קיבל את העמדה הזאת, שאי-אפשר להפקיר את הענף הזה כל כך הרבה זמן.

אורית פרקש הכהן: בואו ניתן חמצן לעיר אילת.

אורית פרקש הכהן: בואו נחשוב מחוץ לקופסה, בואו נעשה משהו.

אורית פרקש הכהן: אבל תנאי אחד היה לו, ואת התנאי הזה כממשלה אנחנו מכבדים, ואני מבקשת שגם אתם תכבדו, חברי הכנסת: אנחנו הולכים אל הלא-נודע.

אורית פרקש הכהן: אנחנו עושים איזשהו תהליך.

אורית פרקש הכהן: גם אם אנשים נכנסים לאזורים הללו עם בדיקות, מי כמוכם יודע שהבדיקות לא תמיד קונקלוסיביות, ואנחנו לא יודעים איך הדברים יתפתחו.

אורית פרקש הכהן: החוק הזה מאוזן.

אורית פרקש הכהן: החוק הזה, יש בו איזונים ראויים, וגם אם לא כל תו וסיג ושיח וכל פסיק שכתוב בו נמצא, אני חושבת שהוא נותן מענה ראוי ואחראי לענף המלונאות, שלהזכירכם, נמצא בשלב הרביעי, כשבין כל שלב ושלב יש שבועיים, וגם מקדמים וקריטריונים רפואיים ובריאותיים שכבר היום אנחנו לא עומדים בהם.

אורית פרקש הכהן: אז אני שואלת אתכם: מה אנחנו צריכים להיות, חכמים או צודקים או האנשים האלה שייתנו את הבשורה הזאת מכאן היום לים המלח ולעיר אילת, ושנתחיל סוף-סוף לעבוד ולא רק לדבר?

אורית פרקש הכהן: אז אני לא חושבת שצריך לעשות כאן מאבק כוחות ולא תחרות של קרדיטים, וגם אם דקה אחרי שהחוק הזה יעבור יתחיל דיון מסודר אם פותחים את כל אילת, או מעבר לבתי המלון שנתנו לעבודה בתוך הערים יתחיל דיון מסודר ואחראי מה קורה עם יתר האטרקציות והפעילויות בעיר אילת.

אורית פרקש הכהן: אני יודעת שזה קשה, אני יודעת שזה לא מושלם, אבל אני חושבת שזה מה שצריך להעביר כדי שבתקופה כזאת, שהיא לא רגילה, עם תחלואה עולה, כשאנחנו מדברים על טיפול דיפרנציאלי – אז בואו.

אורית פרקש הכהן: ענף התיירות מקבל כאן זריקת חמצן בצורה של חבילה יצירתית, בגיבוי של שר הבריאות.

אורית פרקש הכהן: אני מציעה לא לקלקל את זה, לא לעסוק בפרטים, לא להוציא את התסכול במקום הלא-נכון.

אורית פרקש הכהן: אני מבינה גם הערות שנוגעות לביקורת על ניהול המשבר הזה מבחינת האיזון בין הכלכלה לבריאות, ותאמינו לי, אני בממשלה משמיעה את אותו הקול.

אורית פרקש הכהן: אם אנחנו יודעים איפה יש תחלואה, למה אנחנו לא פותחים וסוגרים רק את המקומות הללו?

אורית פרקש הכהן: אם אנחנו פותחים חנויות רחוב, למה אנחנו לא פותחים גם את המתחמים הללו?

אורית פרקש הכהן: אני מבינה את כל הביקורת הזאת, אבל בסוף יש כאן חוק ספציפי שעומד לפניכם.

אורית פרקש הכהן: יש כאן עיר שלמה, עם 80% אבטלה, לפי דברי ראש העיר, שעומד בראשה, עם 30% מהאנשים בעיר הזאת שיש שם שני בני זוג מובטלים.

אורית פרקש הכהן: אנחנו יכולים בהינף יד, בהצבעה שלכם היום, להעביר את החוק הזה, גם אם זה לא כולל עוד הרבה מאוד ערים אחרות במיידי.

אורית פרקש הכהן: אז ים המלח ואילת – כשאני מסתכלת על המספרים, בסוף זה 56% מהלינות בחדרי המלון בשנה שעברה.

אורית פרקש הכהן: זה לא מספר זניח, חברים.

אורית פרקש הכהן: זאת כלכלה, זאת התנעה, זה חמצן, זה המנגנון עצמו שדורש טיפול משמעותי להתנעה, להפעלה, לאופרציה שלו.

אורית פרקש הכהן: אז בואו נלך צעד-צעד.

אורית פרקש הכהן: אם הדבר הזה יהיה הצלחה מסחררת, תאמינו לי, הממשלה לא תהיה הגוף האחרון שיבוא ויגיד: בואו נרחיב את זה.

אורית פרקש הכהן: המנגנון הוא מרוסן דווקא כדי לעשות אותו בשום שכל, צעד-צעד, כדי לבדוק שזה עובד, כדי לבדוק שאנחנו לא עושים נזק ובאים חלילה לפגוע בציבור, ומחר בבוקר הנתונים כל כך יקפצו, שאנשי מגזרים אחרים ישלמו על זה את המחיר בסגירות אחרות.

אורית פרקש הכהן: אז אני פה באמת משמיעה קול, פונה לחברים שלי: בואו נשים את הפוליטיקה בצד.

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שהחוק הזה הוא דוגמה לאיך הממשלה עבדה מקיר לקיר, בלי שיקולים פוליטיים, בלי שיוכים פוליטיים, ואני אשמח מאוד שכולכם תתמכו בחוק הזה לטובת כלכלת ישראל, ענף המלונאות וגם העיר אילת.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, כבוד השרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בואו נחשוב על אילת כמיקרו-קוסמוס של מדינת ישראל; עיר קטנה במדינה קטנה, עם נמל תעופה אחד – מדינה עם נמל תעופה בין-לאומי אחד; עיר עם נמל אחד ימי – טוב, בישראל יש עוד שניים; בסך הכול עיר מבודדת, וגם מדינת ישראל די מבודדת.

יאיר גולן: אילת היא כמו מודל לישראל, וישראל יכולה, צריכה, חייבת, להיות מודל לכל העולם.

יאיר גולן: מה היינו עושים בעיר המודל הזאת?

יאיר גולן: היינו עורכים בה ים של בדיקות; היינו קובעים תכולה מקסימלית לכל מלון, לכל חנות, לכל מוסד, ספציפית לו, מה הבעיה?

יאיר גולן: לפי המטראז'; היינו עורכים בעיר הזאת לא רק ים של בדיקות אלא גם מחלקים לכל אזרח – לא דוחות; מסכות כאלה ברחוב, ואולי גם בקבוקון קטן של אלכוג'ל; היינו קובעים כמה מגיעים בכל אוטובוס ובכל מטוס; היינו מעודדים תפקוד של אנשים; היינו מקיימים מקסימום פעילות בשטחים פתוחים, מה הבעיה?

יאיר גולן: זו אילת, יש שם שמש נצחית; היינו מסבירים ומסבירים ומסבירים ופונים אל השכל הישר של כל אזרח ואזרח עד שיבין.

יאיר גולן: אבל לצערי הרב, בממשלה הזאת יש פחות מדי שכל ישר ויותר מדי פוליטיקה וקומבינות ובזבוז כספים נורא ומשכון בלתי מתקבל על הדעת של עתיד ילדינו.

יאיר גולן: כל הפוליטיקה הזאת וכל השלומיאליות הזאת עולות המון המון כסף שלא אנחנו נשלם – הילדים שלנו ישלמו, הנכדים שלנו ישלמו.

יאיר גולן: אם אנחנו רוצים להפסיק את התופעות השליליות האלה, אנחנו צריכים לקבוע דבר אחד החל ממחר בבוקר: שגרת חירום יציבה.

יאיר גולן: שגרת חירום יציבה – זה מה שמדינת ישראל צריכה, זה מה שהעיר אילת צריכה, זה מה שכל אזרח צריך, ואז כל אחד יוכל להירתם ולרתום, לרתום אחרים ולתפקד בצורה שמאפשרת לנו, תחת איום הקורונה, לחיות גם שנה ושנתיים קדימה.

יאיר גולן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: גברתי היושבת-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, גברתי, טוב שאת כאן איתנו.

שלמה קרעי: אני רוצה לספר לאזרחי ישראל על הדמוקרטיה שאתם בכחול לבן מתיימרים לשמור עליה, כביכול, ושאת, גברתי היושבת-ראש, דואגת בשם הדמוקרטיה הזאת אפילו להתקהלויות שמסכנות חיי אדם.

שלמה קרעי: היום הגענו לוועדת הכנסת כדי לדון בטענת נושא חדש של ישראל ביתנו על הסתייגות שהגשתי לעצירת הקומבינה בחסות התיקון של ליברמן לחוק הדרכונים.

יבגני סובה: זה חוק, זה לא קומבינה.

שלמה קרעי: ישבנו שעה ארוכה – – –

יבגני סובה: תכבד את החוק.

יבגני סובה: זה חוק במדינת ישראל, זה לא קומבינה.

שלמה קרעי: חוק שהוא קומבינה.

יבגני סובה: תכבד את חוקי מדינת ישראל.

שלמה קרעי: חוק שהוא קומבינה.

יבגני סובה: זה לא קומבינה.

יבגני סובה: אל תקרא לחוק במדינה "קומבינה".

שלמה קרעי: חוק שהוא קומבינה – –

יבגני סובה: אל תקרא לחוק במדינת ישראל "קומבינה".

שלמה קרעי: – – על חשבון אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: אנשים מגיעים ליום אחד לישראל – –

יבגני סובה: זה חוק שהתקבל בכנסת ישראל.

שלמה קרעי: – – מקבלים סל הטבות ודרכון ישראלי וחוזרים בחזרה.

יבגני סובה: כשאתה קורא לזה "קומבינה" – תתבייש לך.

יבגני סובה: תתבייש לך.

יבגני סובה: תתבייש לך.

שלמה קרעי: לא נשארים פה יום אחד בארץ.

יבגני סובה: תכבד את החוקים של המדינה.

שלמה קרעי: תתביישו לכם אתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה.

יבגני סובה: יש חוקים במדינת ישראל, ואל תקרא לחוק "קומבינה".

שלמה קרעי: חוק שהוא קומבינה, זה כל מה שאתם רוצים לעשות.

יבגני סובה: זה לא קומבינה, זה חוק שהתקבל בכנסת ישראל.

שלמה קרעי: 30 שנה בכנסת ישראל – –

יבגני סובה: תתבייש לך, אתה – – –

שלמה קרעי: – – רפורמה אחת, משהו אחד לטובת אזרחי ישראל לא עשיתם.

יבגני סובה: תתבייש לך.

יבגני סובה: תתבייש לך.

שלמה קרעי: רק קומבינות על חשבון כולנו.

יבגני סובה: תתבייש, מה שאתה אומר.

יבגני סובה: אני אמשיך להגיד "תתבייש".

יבגני סובה: חוק במדינת ישראל שהתקבל בכנסת ישראל – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סובה, חבר הכנסת סובה.

יבגני סובה: – – צריך לכבד אותו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה.

יבגני סובה: אני אצא מהאולם, כי אני לא רוצה לשמוע את השטויות שלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין בעיה.

שלמה קרעי: כדאי שתצא, ואולי תעצור את הקומבינה הזאת.

יבגני סובה: אני לא רוצה לשמוע את השטויות שלך – –

שלמה קרעי: כדאי שתצא.

יבגני סובה: – – כי אתה מדבר שטויות ולא מכבד את הבית הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה, תודה רבה.

יבגני סובה: אתה לא מכבד את הבית הזה.

שלמה קרעי: תצא.

שלמה קרעי: אל תשמע את האמת – –

יבגני סובה: תלמד לכבד את הבית – יכבדו אותך.

שלמה קרעי: – – על כל הקומבינות שאתם עושים על כל אזרחי ישראל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סובה.

יבגני סובה: תלמד לכבד את הבית – יכבדו אותך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סובה, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

שלמה קרעי: גברתי, ישבנו שעה ארוכה, כמעט שעה וחצי בוועדה בהמתנה לדיון שהיה על סדר-היום, יצא אתמול.

שלמה קרעי: כשהגיע לסעיף הנדון הבין היושב-ראש גינזבורג שאין לו רוב, שיש רוב בוועדה לטובתנו ונגד הנושא החדש, והחליט – אביר הדמוקרטיה – החליט שפתאום הדמוקרטיה לא מתאימה לו.

שלמה קרעי: בשמך, גברתי היושבת-ראש, הוא עצר את הדיון בטענה שאת רוצה מאוד להגיע לדיון הזה אבל את לא יכולה להגיע.

שלמה קרעי: את חדר ליד, יושבים 15 חברי כנסת, ממתינים לדיון הזה, אבל גברתי לא טורחת לבוא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש גם קומה.

שלמה קרעי: כן, קומה, נכון.

שלמה קרעי: גם מעלית יש.

שלמה קרעי: זו הדמוקרטיה, גברתי.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר.

שלמה קרעי: זה משתלב עם המאבק שלכם באזרחי ישראל, שפשוט עומדים נדהמים לנוכח השחיתות שקצה הקרחון שלה מתגלה בתקשורת; שלטון חסר מעצורים של בכירי כנופיית שלטון החוק.

שלמה קרעי: אבל אתם, פתאום חופש הביטוי לא מעניין אתכם.

קארין אלהרר: אולי די כבר?

שלמה קרעי: סתימת פיות לנבחרי ציבור – – –

קארין אלהרר: אולי די כבר?

שלמה קרעי: כן, לא מעניין אותך.

שלמה קרעי: אומרת "פרשת משפטים, בושה" – –

קארין אלהרר: אולי די?

שלמה קרעי: – – אוזקים אותה כמעט לעיני ילדיה ביום שבת.

שלמה קרעי: מה עם חופש הביטוי, חברת הכנסת אלהרר?

קארין אלהרר: לא נמאס?

שלמה קרעי: רדיפה אחרי אזרחים, סתימת פיות לנבחרי ציבור.

שלמה קרעי: אמר משהו לא מוצלח, התנצל, הסביר את עצמו, אבל לא – חקירה חמש שעות.

שלמה קרעי: תיזהרו לכם, נבחרי הציבור, אני כאן, מנדלבליט, אני שולט בכם.

שלמה קרעי: אני אדאג שאתם תסתמו את הפה.

קארין אלהרר: אתם, תתביישו לכם.

שלמה קרעי: ועכשיו ראיתי עוד סיפור.

שלמה קרעי: מישהו כתב לו: תתאבד ותוכיח את חפותך בבית משפט.

שלמה קרעי: ההקלדה האוטומטית, במקום "תתכבד" כתבה לו "תתאבד".

שלמה קרעי: הגישו כתב אישום.

שלמה קרעי: בן אדם בן 70 אומר: כתבתי תתכבד, זה שינה לי לבד.

שלמה קרעי: איפה חופש הביטוי?

שלמה קרעי: איפה הדמוקרטיה?

שלמה קרעי: זה לא מעניין.

שלמה קרעי: שום דבר.

שלמה קרעי: איפה מנדלבליט הולך להגיש?

שלמה קרעי: על מה הוא הגיש על מיקי זוהר?

שלמה קרעי: הוא לא אמר לו על תביעת דיבה, הוא לא אמר: הוא הוציא את דיבתי.

שלמה קרעי: הוא אמר שיש קלטות של שחיתות, תובע אותו על הסתה באיומים.

שלמה קרעי: על ראש הגנב בוער הכובע.

שלמה קרעי: אם אין כלום, אם אין שחיתות, אם אין שום דבר, תתבע דיבה.

שלמה קרעי: מה אתה הולך לתבוע על הסתה באיומים?

שלמה קרעי: עמד כאן שר המשפטים בשבוע שעבר.

שלמה קרעי: אמרתי לו: האם זה ראוי שבראש ועדת האיתור של פרקליט המדינה החדש, שיכול לסגור את תיקו של מנדלבליט, יעמוד מנדלבליט בעצמו?

שלמה קרעי: האם אתה יכול לענות לנו תשובה אם פרקליט המדינה יתעסק עם תיקו של מנדלבליט, יסגור את התיק?

שלמה קרעי: הוא עמד כאן דקה שלמה על הדוכן הזה ולא הצליח לענות תשובה ברורה, עד שהוא אמר: קיבלת תשובה, וירד.

שלמה קרעי: לא אמר לנו תשובה מאוד ברורה אם כן או לא, והתשובה ידועה לכולם.

שלמה קרעי: אתם אי קטן של דיקטטורה בתוך הדמוקרטיה הישראלית, ממלכה של אליטות שלא סופרת את הציבור בישראל.

שלמה קרעי: אותו דבר לגבי שכר חברי הכנסת – מלחמות קרדיט.

שלמה קרעי: היושב-ראש גנץ מוציא פוסט: קיצוץ בשכר חברי הכנסת – הצעת חוק של גינזבורג.

שלמה קרעי: מיקי לוי, מתי הצענו את זה?

שלמה קרעי: לפני ארבעה חודשים, הצעת חוק שתביא לקיצוץ בשכר כל הבכירים במגזר הציבורי, תשקף היטב את המובטלים בתוך השכר הממוצע במשק.

שלמה קרעי: אבל לא – עדיף לעשות טלאי על גבי טלאי ולהשאיר בכירים מהמגזר הציבורי מחוץ לתמונה – יועצים משפטיים, מקבלי פנסיות תקציביות – הכול כדי להשאיר את אותה קליקה, את אותה אליטה, מחוץ לתמונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת קרעי, תם זמנך.

שלמה קרעי: אנחנו לא נוותר, ונדאג שהצעת החוק הזאת שלי בנושא שכר הבכירים – בכירי המגזר הציבורי – שחתומים עליה מכל סיעות הבית, תעלה כאן בסופו של דבר והיא זו שתאושר, ולא כל הקומבינות האלה שאתם מנסים לעשות על חשבון אזרחי ישראל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת אוסנת מארק – היא לא? אוקיי.

יריב לוין: אם כך, בבקשה, שר הבריאות חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יריב לוין: 15 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברשותכם, יש לי 15 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחלק את זה, ברשותך, גברתי, לשני חלקים: האחד – אני צריך להציג את ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו – לממשלה, לי כשר הבריאות – שלוש הסתייגויות לנוסח המוצע; לאחר מכן, אם ייוותר לי זמן, אני רוצה לומר כמה מילים חמות לדוברים שדיברו כאן לפניי, תומכי אילת ומגיני אילת למיניהם.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש להציג הסתייגויות להצעת החוק שבנדון בנוסח שאישרה ועדת חוקה, חוק ומשפט, כדלקמן:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק שבנדון כפי שהונחה על שולחן הכנסת על ידי הממשלה ביקשה לאזן בין הצורך הכלכלי והמצוקה הכלכלית של תושבי העיר אילת ואזור עין בוקק-חמי זוהר, הנסמכים על התיירות כמקור פרנסתם, ובין הצורך הבריאותי למניעת התפשטות נגיף הקורונה וההגבלות הנדרשות לשם כך.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגויות נוגעות לנושאים שתוקנו על ידי הוועדה בהצעת החוק אשר חורגים מנושא הצעת החוק הממשלתית ומשנים מהותית את ההסדרים והאיזונים כפי שנקבעו בהצעת החוק הממשלתית: 1.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות לנושא קביעת אזורים נוספים מלבד אזור אילת וים המלח כאזורים שהממשלה רשאית להכריז עליהם כאזור תיירות מיוחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפשר בבקשה בשקט?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: הסיבה לכך שנבחרו האזורים אילת וים המלח לעניין הצעת החוק היא ייחודיותם הגיאוגרפית כאיי תיירות, האפשרות לנטר באופן יעיל את הכניסה לאזורים אלה והיותם מרוחקים ומנותקים מיישובים נוספים, מאפיינים המאפשרים לשמור על האזור כאזור סטרילי בעל נתוני תחלואה נמוכים מיוחדים ולמנוע הדבקה.

יולי יואל אדלשטיין: מאפיינים אלה, לרבות היכולת לנתק לחלוטין בין האזור התיירותי לאזורים נוספים, מאפיינים את אילת ואזור ים המלח.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, לעיר אילת מאפיין ייחודי נוסף, כלכלי, על פני ערים אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: מרבית התושבים בעיר מועסקים במישרין או בעקיפין בענפי התיירות, ועל כן פתיחת התיירות באזור זה מסייעת לאזור כולו מפני קריסה כלכלית.

יולי יואל אדלשטיין: יודגש כי ההסדר לעניין אזור תיירותי מיוחד כולל סיכונים בריאותיים.

יולי יואל אדלשטיין: בדיקה שלילית בודדת אינה מבטיחה באופן מלא כי מי שנבדק אינו חולה.

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף, ישנן אוכלוסיות שלהן תיקבע תדירות שונה או פטור מבדיקה בכניסה לעיר.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם, ונוכח איזונים אלה בין הסיכון הבריאותי לאינטרס הכלכלי והעובדה שמדובר בפיילוט ייחודי מסוגו, נבקש כי ההסדר שייקבע בהצעת החוק יחול על אילת וים המלח, בהתאם למתווה המוצע בהצעת החוק הממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות המוצעת – ואני קורא:

יולי יואל אדלשטיין: בפסקה (2) לסעיף 1, בהגדרה "אזור תיירות מיוחד" המוצעת, במקום "אילת, אזור עין בוקק-חמי זוהר או אזור אחר בישראל, והכול", יבוא "אילת או אזור עין בוקק-חמי זוהר".

יולי יואל אדלשטיין: יתוקן סעיף 3 להצעת החוק: בסעיף 12א(א) המוצע, ברישה, במקום "אזור עין בוקק-חמי זוהר או אזור אחר בישראל שהוא רשות מקומית, ובמועצה אזורית – גם יישוב או אזור מובחן שיש בו ריכוז משמעותי של פעילות תיירותית" יבוא "או על אזור עין בוקק-חמי זוהר", ופסקאות (4) עד (7) יימחקו.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות לנושא חובת קביעת סייגים להגבלות לפי סעיפים 6, 7 ו-13 לחוק, לעניין מי שניתן לו אישור החלמה, ובלבד שהדבר מוצדק בנסיבות העניין ואין בו כדי לפגוע בתכלית החוק.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בנושא חדש שחורג באופן משמעותי מהצעת החוק ולא נוגע כלל להכרזה על אזור תיירותי מיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בנושא מורכב הדורש בחינה והתייעצות – ודאי התייעצות עם גורמי רפואה שונים – בחינת המצב הקיים בעולם והשלכות רוחב נוספות, בשים לב גם לידע המדעי המוגבל הקיים ביחס למחלה ולמחלימים ממנה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, יש לנושא מורכבות יישומית ואכיפתית.

יולי יואל אדלשטיין: יצוין כי כיום, בהתאם לצו בריאות העם (נגיף הקורונה החדש) (בידוד בית והוראות נוספות) (הוראת שעה), התש"ף

יולי יואל אדלשטיין: –2020, אישור ההחלמה מקנה לאדם מחלים שנחשף לחולה או חזר ממדינה אדומה פטור מבידוד.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, במסגרת הצעת החוק שבנדון ניתן להציג אישור החלמה במקום אישור על ביצוע בדיקה שלילית לצורך כניסה לאזור התיירותי המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: ככל שגורמי המקצוע במשרד הבריאות יסברו כי קיימים הקשרים נוספים שבהם ניתן להכיר באישור החלמה, ייקבעו לכך הסדרים מתאימים בחקיקה או בצו בריאות העם.

יולי יואל אדלשטיין: קביעת החלמה ומשמעויותיה הן נושאים מקצועיים המשתנים מעת לעת ונמצאים בבדיקה ובחינה מתמדת, בישראל וגם בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: במשרד הבריאות פועל צוות מקצועי אשר בוחן את משמעויות ההחלמה, בראשות המשנה למנכ"ל, אך בשלב זה הגורמים המקצועיים ממליצים שלא להרחיב את הסייגים המאושרים למחלימים עד לסיום עבודת הצוות.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אדוני היושב-ראש, ההסתייגות המוצעת: סעיף 3 וסעיף 4 להצעת החוק יימחקו.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות לסעיף 3 להצעת החוק לעניין תיקון 12ה המוצע, בנוגע לחובת הממשלה לקבוע בתקנות הקלות להגבלות בעניינים המפורטים, כולל פתיחת עסקים וקיום אירועים, באזור התיירות המיוחד – יובהר כי כבר היום, וכן בהתאם לנוסח ההצעה הממשלתית, לממשלה יש סמכות לפי החוק לקבוע הגבלות שונות או הקלות בחלק מסוים במדינה, ועל כן התיקון אינו נדרש על מנת לאפשר קביעה של תקנות בנוגע לפתיחת עסקים באזור התיירותי המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: התיקון האמור יכבול את שיקול הדעת של הממשלה, ואף עלול לפגוע בנכונות של הממשלה להכריז על אזור תיירותי מיוחד נוכח הצורך לקבוע הקלות בכל מקרה של הכרזה, בהתאם למבחן הקבוע בסעיף זה.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות המוצעת, אם כן: בסעיף 12ה המוצע, במקום האמור בו יבוא: "אין בהוראות סימן זה כדי לגרוע מסמכות הממשלה לפי סעיף 4 להתקין בתקנות כאמור בסעיפים 6–12 הוראות ייחודיות לאזור תיירות מיוחד, ובכלל זה הוראות מקילות מההוראות לפי סימן זה".

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן, אדוני היושב-ראש, כפי שהבטחתי, הצגת ההסתייגויות, לתשומת הלב של חברי הכנסת ולפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה משפטים, גם לפרוטוקול אבל גם מכל הלב.

יולי יואל אדלשטיין: לפני כמה שבועות התקשר אליי ראש עיריית אילת.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נמצא כאן איתנו; בטח בנסיבות אחרות היה יושב ביציע, אבל בגלל אותה קורונה, אדוני היושב-ראש, יושב ודאי במזנון או במקום אחר וצופה בנו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר לי שאילת קורסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד אשמח אם קצת – – –

יריב לוין: אנא, מצד שמאל, נא לשמור על השקט, בבקשה.

יריב לוין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אנא, לשמור על השקט.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אמר לי ראש עיריית אילת: העיר שלי קורסת.

יולי יואל אדלשטיין: 80% אבטלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא תהיה אילת כפי שאתה הכרת וכפי שאתה אוהב אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לו: נו, אז מה אתה רוצה ממני?

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר: אולי אפשר, מכיוון שאנחנו עם כניסה אחת לעיר – – –

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אי-אפשר לשמוע את הדובר.

יריב לוין: נא לשמור על השקט.

יריב לוין: מצד שמאל מאחור, נא להפסיק את הדיבורים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר לי: אולי אפשר לנסות לעשות בשביל אילת משהו?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עם כניסה אחת, אולי גם עוד מעט יהיו בדיקות מהירות.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להגיע למצב שאילת תהיה סוג של אי ירוק.

יולי יואל אדלשטיין: בהתחלה זה נראה לי קצת חזון רחוק, אבל הבנתי את המצוקה ואמרתי: אתה יודע, מאיר, אנחנו נעשה דיונים במשרד הבריאות ונראה מה אפשר לעשות, ובאותה נשימה הוספתי, אדוני היושב-ראש – ואפשר לבדוק את זה איתו: אבל אתה שולח אותי למשימת התאבדות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר לי: למה?

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לו: איך אתה לא מבין?

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שאני אגיד שנעשה משהו בשביל אילת, יקפצו עוד לפחות עשרה ראשי רשויות ויגידו: מה איתי?

יולי יואל אדלשטיין: גם לי יש בתי מלון.

יולי יואל אדלשטיין: אמר לי ראש עיריית אילת: לא, דיברתי עם השלטון המקומי, כולם מבינים את המצוקה של העיר שלי, זה משהו אחר לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שהספקתי לומר "מאיר אבולעפיה", כבר קיבלתי טלפונים לפחות מחמישה ראשי רשויות: איך יכול להיות שלא אני?

יולי יואל אדלשטיין: אבל זה מילא.

יולי יואל אדלשטיין: הסברתי להם; חלק כעסו, חלק קיבלו.

יולי יואל אדלשטיין: הסברתי להם שאילת – והסתבר שאפשר להוסיף גם את אזור עין בוקק, ים המלח, בלי לגרוע שום דבר מן המצב הבריאותי.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: היה לנו דיון עם שרת התיירות.

יולי יואל אדלשטיין: גם שרת התיירות רצתה בהתחלה דברים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: הסברתי לשרה אורית פרקש הכהן שהמצב לא מאפשר דברים נוספים, והיא קיבלה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: ומסתבר – איך אמרו באותה פרסומת?

יולי יואל אדלשטיין: – מסתבר שאפשר גם אחרת, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לקבל את הטיעונים של משרד הבריאות ולומר קבל עם ועדה: אני מקבלת, אני לא דוחפת.

יולי יואל אדלשטיין: אני שרת התיירות, אני צריכה עוד, אבל מקבלת את הטיעונים.

יולי יואל אדלשטיין: לא כך, אדוני היושב-ראש, בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עלו כאן דוברים אחד אחרי השני והסבירו עד כמה הם רוצים לעזור לאילת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע, אדוני, איך הם רוצים לעזור לאילת?

יולי יואל אדלשטיין: למשל להוסיף סעיף על טבריה.

יולי יואל אדלשטיין: עזרה לאילת – משהו.

יולי יואל אדלשטיין: באילת ממש משתוקקים לעזרה הזאת, מחכים לה, מצפים לה.

יולי יואל אדלשטיין: חייבים גם להכניס לתוך החוק שהממשלה תכריז על אזורים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: למה לא? הרי הלכו ושיקרו אותם אנשים לראשי רשויות: אל תדאג, אנחנו נעזור גם לך, אין שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: ואילת – נו, בסדר, אילת תחכה.

יולי יואל אדלשטיין: אותו דבר עם תעודת מחלים.

יריב לוין: אדוני, אני מבקש להפסיק את הדיבורים.

יריב לוין: אי-אפשר ככה.

יריב לוין: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת זוהר, אי-אפשר.

יולי יואל אדלשטיין: אותו דבר, אדוני היושב-ראש, עם תעודת מחלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שקלנו שבכניסה לאילת ניתן יהיה לאפשר מציאות שבה אדם יבוא עם בדיקת PCR, או ברגע שתהיה לנו הטכנולוגיה המתאימה, אנחנו נערכים לזה, גם יוכל לעשות בדיקה במקום, או יבוא עם אישור מקופת חולים שהוא החלים מקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: שקלנו, הכנסנו את זה לנוסח החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הוסיפו כאן דברים, מין בשאינו במינו, נושא חדש לכל דבר ועניין, אבל אילת תחכה, למה לא?

יולי יואל אדלשטיין: העיקר להעביר עוד איזשהו נושא על גב החוק של אילת וים המלח.

יולי יואל אדלשטיין: ודבר אחרון, אדוני היושב-ראש – אני חשבתי שכבר אחרי 25 שנים בבית הזה, אני כבר לא מתרגש ולא מתרגז מן הדיבורים האלה מעל הדוכן, אבל תשפוט אתה; אתה גם משפטן, לא רק יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: באה הממשלה וכותבת בסעיף 12ה – אתה מתמצא לפי הצבעים, זה לא החוק שיצא מן הוועדה, זה מה שאנחנו הבאנו לוועדה: אין בהוראות סימן זה כדי לגרוע מסמכות הממשלה לפי סעיף 4 להתקין בתקנות כאמור בסעיפים 6–12 הוראות ייחודיות לאזור תיירות לאזור תיירות מיוחד, ובכלל זה הוראות מקילות מההוראות לפי סימן זה.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה אומר בעברית פשוטה?

יולי יואל אדלשטיין: בא ראש העיר ואמר לי: שר הבריאות, אם ייפתחו רק בתי מלון לא הצלת את אילת.

יולי יואל אדלשטיין: להפך, אולי.

יולי יואל אדלשטיין: מה ירגישו בעלי אטרקציות, בעלי מסעדות, בעלי עסקים, אם בבתי מלון יש חיים אבל אף אחד לא יוצא משם?

יולי יואל אדלשטיין: זה עוד יותר להחמיר עם אילת.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לו: קיבלתי, ובכוונתנו, ודאי בהתאם לחוות דעת של הרופאים מבריאות הציבור, לפתוח כל מה שאפשר.

יולי יואל אדלשטיין: תו סגול – פותחים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן באנו עם הסעיף הזה.

יולי יואל אדלשטיין: מה אני שומע כאן כל היום?

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מתכוונת לפתוח רק בתי מלון, ולכן אנחנו באים עם הסתייגות – הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, מה ההסתייגות, אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: רשימת מכולת של כל מה שאנחנו חייבים לפתוח באילת, כולל מתקני ספורט, כולל התקהלויות.

יולי יואל אדלשטיין: מה הקשר?

יולי יואל אדלשטיין: אני שואל – אין תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, חברי הכנסת, ההחלטה היא בידיים של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בעוד שעה קלה יכולים לצאת מכאן עם בשורה שאנחנו מצילים – כמה זה, שרת התיירות?

יולי יואל אדלשטיין: את אמרת 60% מתפוסת בתי המלון באילת וים המלח?

אורית פרקש הכהן: 56%.

יולי יואל אדלשטיין: 56%.

יולי יואל אדלשטיין: עוד שעה קלה אפשר לצאת מכאן עם בשורה, או אפשר לקחת את אילת כבת ערובה לצרכים אחרים לגמרי, שלא שייכים לשום דבר, ולהתעקש כאן במליאה על נוסח שונה מן הנוסח הממשלתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, חברי הכנסת, שאנחנו נתמוך בהסתייגויות הממשלתיות.

יולי יואל אדלשטיין: חבל שזה נעשה בצורה כזאת, אבל זה לא תקדים, זה קרה מאות רבות של פעמים במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נחזור לנוסח הממשלתי המוצע – הוא נותן מענה לכל הצרכים של אילת וים המלח.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מקווה שאנחנו נצא מכאן עם בשורה ענקית לתושבי אילת, לעובדי בתי המלון באזור ים המלח, וגם לאזרחי ישראל, שיוכלו החל מעוד כמה ימים לקחת את המשפחה, לנסוע לנפוש וטיפה טיפה להרגיש שאנחנו באמת בשגרת קורונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לשר הבריאות.

יריב לוין: הוגשה בקשת רשות דיבור על ידי חברת הכנסת מרב מיכאלי, ואנחנו כמובן נאפשר לה חמש דקות.

יריב לוין: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: רבותיי, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: הסדרנים, אני מבקש לפזר שם את כל ההתקהלות הזאת מאחור, שהיא גם מסוכנת מבחינה בריאותית.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אדוני חבר הכנסת יעקב אשר, נא לשבת.

יריב לוין: אני אוסיף לך את הזמן, כמובן.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אתה נמנה עם אלה שסבורות וסבורים שבית המשפט העליון מתערב יתר על המידה בהחלטות של הבית הזה או בהחלטות הממשלה.

מרב מיכאלי: ואני מבקשת לשאול אותך: מה אמורות לעשות בחורות בנות 18 שמבקשות בסך הכול, לפי מה שמאפשר להן החוק הישראלי שעבר כאן בשנת 2000, מבקשות להיבחן – – –

יריב לוין: סליחה.

יריב לוין: רבותיי, אני מבקש מהסדרנים לדאוג שכל אחד מאחור ישב ולא יעמוד, בנפרד, או שאנשים יצאו החוצה.

יריב לוין: אי-אפשר לנהל כך את הדברים.

יריב לוין: אני מבקש, מי שלא צריך להיות כאן, שיצא – –

מרב מיכאלי: או שישתוק.

יריב לוין: – – ומי שצריך להיות כאן שישב.

יריב לוין: אני מבקש לשבת.

יריב לוין: לשבת.

יריב לוין: בבקשה.

מרב מיכאלי: אני שואלת, אדוני, מה אמורות לעשות ארבע בנות בנות 18 שמבקשות לקבל בצבא ההגנה לישראל, שאליו הן מתגייסות גיוס חובה, מבקשות את הזכות הבסיסית להיבחן ליחידות שהן מעוניינות להתנדב אליהן, אבל צבא ההגנה לישראל, בניגוד לחוק, אומר להן: מצטער, בנות, אין כניסה כאן למבחנים לנשים?

מרב מיכאלי: למה?

מרב מיכאלי: כי אתן נשים.

מרב מיכאלי: בשנת 2020 במדינת ישראל, שבה יש גיוס חובה זהה לבנות ולבנים, הן מגיעות לצבא, והצבא אומר: בנים – בבקשה, ברוכים הבאים; בנות – הינה לכן כמה תפקידים של בנות, תסתדרו, בבקשה.

מרב מיכאלי: האבסורד, אדוני היושב-ראש, גדול במיוחד בעתירה שמונחת עכשיו לפתחו של בית המשפט העליון, כשיש חיילת – למעשה אני לא בטוחה אם היא לא קצינה כבר אפילו – שבזכות החלטה של בית המשפט העליון לפני 25 שנה לאפשר לנשים להיבחן לקורס טיס, ומאז יש לנו כבר 60 טייסות – היא התקבלה לקורס טיס, אפילו הצטיינה בכמה שלבים.

מרב מיכאלי: אחרי שנה היא נפלה יחד עם עוד 17 בחורים.

מרב מיכאלי: כל הבחורים האלה יכולים ללכת להיבחן לסיירת מטכ"ל וליחידות המובחרות האחרות, למעשה מחכים להם שם בזרועות פתוחות, ורק היא לא רשאית להתקבל למבחנים האלה; למבחנים, אני מדגישה.

מרב מיכאלי: אנחנו לא מבקשות מכסה של נשים, אני לא מבקשת מכסה של חיילות, לא ביחידות הקרביות ולא באף יחידה אחרת.

מרב מיכאלי: אני מבקשת מצבא ההגנה לישראל לקיים את החוק ואת הדוח של ועדה שהוא עצמו הקים בראשות אלוף במיל', ראש אכ"א בדימוס, יוד'קה שגב, שאמר:

מרב מיכאלי: הגיע הזמן שצה"ל יבחר את האדם הנכון לתפקיד הנכון, ימיין את כוח האדם שלו לפי כישורים ויכולות ולא לפי מין ומגדר, לא לפי ביולוגיה של רבייה.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, צה"ל פוגע במבצעיות שלו, פוגע בעקרון צבא העם, פוגע בשוויון, פוגע במוטיבציה של הבנות האלה, שבסך הכול מבקשות לשרת את השירות האיכותי ביותר, ופוגע בדמוקרטיה של כולנו.

מרב מיכאלי: צר לי שבית המשפט העליון צריך להתערב בזה במקום שצה"ל יעשה את הדבר הנכון ובמקום שהממשלה, שאחראית לצבא ההגנה לישראל, פשוט תגיד לו מה הוא צריך לעשות.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב אשר, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, לסכם את הדיון.

יריב לוין: בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים, אני רוצה קודם כול לומר למי שאולי כבר שכח את עבודת הכנסת:

יעקב אשר: כשמגיע החוק – כשהחוק הוא טוב, כוונותיו טובות – מגיע לוועדה, והוא מגיע לוועדה כשהוא בנוי, אבל תמיד – למי ששכח את עבודת הכנסת – תמיד יש מקום לחוכמת השולחן ולתפקידים שלנו כחברי ועדה ולי כיושב-ראש ועדה.

יעקב אשר: ואני רוצה לומר לכם, מסביב לשולחן, מקיר לקיר, התגבשה הסכמה למתווה הזה, שהוא מתווה לא פשוט, הוא מורכב, אבל הוא בהחלט עם מטרה ראויה, הוא בהחלט דבר שצריך לעשות אותו.

יעקב אשר: ושוב אנחנו נכנסים בעצם לשם המשחק, שכל הקורונה, שאנחנו מכירים אותה כבר כל כך הרבה זמן, זה ניהול סיכונים.

יעקב אשר: ניהול סיכונים זה בדיוק תפקידה, אדוני השר – ניהול סיכונים זה התפקיד של החלטות הקבינט, ההחלטות שלך.

יעקב אשר: אמרתי בוועדה ואני אומר את זה גם כאן:

יעקב אשר: אני לא מקנא בלחצים ובדברים שעוברים ומגיעים אליך.

יעקב אשר: ההגנה מהלחצים הללו כביכול, זה לא יכול להיות בונקר.

יעקב אשר: גם בבונקר בודקים דברים, כי לפעמים בתוך הבונקר סוגרים דברים שהם כן צריכים להיות, ויש להם חשיבות גדולה.

יעקב אשר: אנחנו בוועדה טיפלנו בחוק הזה והלכנו יד ביד עם משרדי הבריאות, המשפטים, התיירות, אבל כמו בכל ועדה וכמו בכל חוק, הוועדה נותנת לא פעם ולא פעמיים, בחוכמת השולחן, את התיקונים המתבקשים, שצריך.

יעקב אשר: הדבר הראשון שהוועדה תיקנה זה היה קודם כול שהחוק הזה הוא לא חוק פרסונלי.

יעקב אשר: לא היה בוועדה נציג אחד של שום משרד שאמר שבדקו את כל האפשרויות – ואני לא נוקט דעה אם צריך עוד ערים או לא, אני רק אומר דבר אחד; ולא אני אומר את זה, כל חברי הוועדה סביב השולחן אמרו את זה: בוודאי שאנחנו לא צריכים להביא חוק שהוא פרסונלי, שמגיע רק על שם עיר מסוימת.

יעקב אשר: אנחנו השארנו את השמות של אילת ושל עין בוקק, אבל ביקשנו להוסיף פסקה אחת: שהממשלה, על פי אותם פרמטרים, תבחן ותבדוק אם יש עוד ערים שיכולות להיכלל בזה או לא, זה הדבר היחיד, וזה יהיה לשיקולה של הממשלה ולהחלטתה של הממשלה.

יעקב אשר: כך ראוי לעשות, ואינני מבין על מה ההתנגדות הזאת וההסתייגות הזאת מדבר שנמצא בידיה של הממשלה ובידיו של הקבינט ושלא לקחנו את זה מידיהם.

יעקב אשר: הדבר השני, לפני למעלה מחודש וחצי ביקשה הוועדה, כחלק מהכלים שמשרד הבריאות משתמש בהם בהגבלות – כחלק מהכלים – להתחשב, להחליט במה להתחשב באותם אנשים שהבריאו ויש להם תעודת מחלים, או יותר נכון אישור מחלים.

יעקב אשר: משרד הבריאות הודיע לנו עוד לפני סוכות שמייד לאחר החגים יוצג לנו מתווה.

יעקב אשר: מאז, אדוני היושב-ראש, חלו עוד למעלה מ-100,000 איש.

יעקב אשר: יש היום בישראל 310,000 מבריאים ועוד עשרות אלפים סרולוגיים, שלא ביקשנו שהם יקבלו פטור מכל דבר – ביקשנו בהצעת החוק שהממשלה תכניס את זה לארגז הכלים שלה כפי שהכניסה את זה פה, בצורה ראויה, בכניסה לעיר אילת.

יעקב אשר: איזו בעיה יש בעניין הזה חוץ מעקשנות גרידא, שאין מאחוריה שום דבר, לא מקצועי ולא אפידמיולוגי?

יעקב אשר: אבל זה תפקידנו, ואת זה אנחנו נעשה ואנחנו עושים.

יעקב אשר: הדבר השלישי, ישב בוועדה ראש עיריית אילת ואמר: רבותיי, אני לא יודע לחזור לעיר שלי אם לא תהיה ביחד עם פתיחת המלונות איזושהי גמישות גם בנושא שהוא סביב תיירות.

יעקב אשר: הרי אף אחד לא מגיע לתיירות רק להיות בחדר ולישון בחדר.

יעקב אשר: הייתה דרישה, ואגב, היא הייתה לא רק מחברי הוועדה – גם חלק ממשרדי הממשלה תמכו בזה.

יעקב אשר: באנו ואמרנו דבר אחד: אנחנו רוצים להכניס את זה לשיקול של הממשלה, שבו זמנית עם ההחלה של החוק יהיה גם חלק מהמסחר, יהיו חלק מהאטרקציות, כי אחרת 60% מתושבי אילת ישבו ויראו איך 40% מתפרנסים והם לא.

יעקב אשר: את הדברים האלה ביקשנו.

יעקב אשר: אנחנו כמובן תומכים בהצעת החוק, אבל תרשו לי לומר בצער שאני, כיושב-ראש ועדה, ששלושה ימים ולילות, וכבר במשך ארבעה וחצי חודשים מעביר פה חוק אחרי חוק, תקנה אחרי תקנה, חושב שבאותם תיקונים שהחליטה הוועדה ותמכה בהם אין מקום לדבר הזה שנקרא הסתייגויות.

יעקב אשר: אין מקום להסתייגויות של משרד הבריאות, ועלינו לדחות אותן.

יעקב אשר: אבל אני, מבחינתי, עשיתי ועשינו את מה שצריך לעשות.

יעקב אשר: שכל אחד יבחר לעצמו את מה שהוא יעשה וייקח על עצמו גם את האחריות.

יעקב אשר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת כהנא, חבר הכנסת כהנא, לשבת, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת, חבר הכנסת אבוטבול.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול, נא לשבת, לשבת.

יריב לוין: אנחנו נמתין שיגיע חבר הכנסת יעקב אשר למקומו ואז אנחנו נוכל להתחיל בהצבעה.

יריב לוין: הינה, הוא הגיע.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 3) התשפ"א–2020.

יריב לוין: להצעת החוק שאנחנו מצביעים עליה נלווים גם לוחות תיקונים, הן לחוק והן לוח תיקונים להסתייגויות.

יריב לוין: יש לנו הסתייגויות על פי קבוצות.

יריב לוין: אני אמנה את שמות חברי הקבוצות.

יריב לוין: בניגוד למה שכתוב בחומר המודפס שבפניכם, אין הסתייגויות של קבוצת הרשימה המשותפת.

יריב לוין: יש הסתייגויות של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, שכוללת את חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב, עידן רול ויוראי להב הרצנו; יש הסתייגויות של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, שכוללת את חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; יש הסתייגויות של קבוצת סיעת ימינה, שכוללת את חברי הכנסת נפתלי בנט, איילת שקד, בצלאל סמוטריץ', מתן כהנא ואופיר סופר; גם של קבוצת סיעת מרצ, שכוללת את חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג ויאיר גולן, וכן הסתייגויות של שר הבריאות יולי יואל אדלשטיין.

יריב לוין: אנחנו מכאן – רבותיי, נא לשבת.

יריב לוין: אדוני שר הבריאות, אנא תפוס את המקום.

יריב לוין: רבותיי, יש כאן הצבעה מורכבת מכרגיל.

יריב לוין: אנא תהיו קשובים ועם תשומת לב כדי שכולם יבינו על מה מצביעים.

יריב לוין: חבר הכנסת עמאר, נא לשבת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: רבותיי, אנחנו עוברים תחילה להסתייגות לסעיף 1, הסתייגות מס' 1, של קבוצת ישראל ביתנו – הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 54 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 24, נגד – 54, שני נמנעים, לפיכך ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אנא, אי-אפשר לנהל כך את העניין.

יריב לוין: אנחנו עוברים עכשיו להסתייגות מס' 2, שהיא הסתייגות של שר הבריאות.

יריב לוין: אני מבקש להפנות את תשומת ליבכם שאם ההסתייגות – רבותיי, נא לשמוע, לא תדעו על מה אתם מצביעים.

יריב לוין: אני מבקש להפנות את תשומת ליבכם לכך שאם ההסתייגות הזאת תתקבל, פירושו של דבר שיש תיקון לא רק לסעיף 1 אלא גם לסעיף 3.

יריב לוין: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2, של שר הבריאות.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 46 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות של שר הבריאות יולי יואל אדלשטיין לסעיף 1 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 46, נגד – 49, אין נמנעים, לפיכך ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: אנחנו מכאן – אדוני שר הבריאות, אתה רוצה לומר משהו?

יריב לוין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, לפי סעיף 95 לתקנון אני מבקש בשם הממשלה להודיע כי אנחנו חוזרים בנו מהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יואב סגלוביץ': בושה וחרפה.

קריאה: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

עופר כסיף: 80% אבטלה.

עופר כסיף: אתה לא מתבייש?

קריאה: תתביישו.

עופר כסיף: תתבייש לך.

מיקי לוי: בושה, בושה.

יואב סגלוביץ': 80% אבטלה, ואתם – – –

מיקי לוי: אתם משביתים עיר שלמה, עיר שלמה.

מיקי לוי: 80% אבטלה.

מיקי לוי: בושה, בושה על הראש של הממשלה.

קריאות: – – –

קריאה: – – – עיר שמצביעה ליכוד.

יוראי להב-הרצנו: מה עם האילתים?

יוראי להב-הרצנו: מה עם המובטלים?

יוראי להב-הרצנו: מה איתם?

יואב סגלוביץ': אין לכם כוח ואין גם שכל.

יואב סגלוביץ': לא היה פה שכל, הכול בגלל כוח – – –

מיקי לוי: הכול פוליטיקה.

מיקי לוי: הכול פוליטיקה.

יואב סגלוביץ': – – – תתביישו לכם, תתביישו כולכם.

תמר זנדברג: – – – הצבעה – – –

יוראי להב-הרצנו: מה זה, מה עם האילתים?

יואב סגלוביץ': – – – תתביישו לכם.

יריב לוין: חברי הכנסת, מאחר שהצעת החוק הזאת מוזגה, מורכבת ממיזוג עם הצעות חוק פרטיות, אז אנחנו רוצים לברר את השלב שאליו הגיעו הצעות החוק הפרטיות טרם המיזוג, כדי שאנחנו נדע מה המצב.

יריב לוין: [מס' כ/854; דברי הכנסת, חוב' ד', ישיבה 95; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים מכאן לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת איתן גינזבורג.

יריב לוין: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, דבר ראשון, אני רוצה להצטער על מה שקרה פה עכשיו.

מיקי לוי: על המילים "או אזור אחר" – על זה ביטלתם את החוק?

מיקי לוי: על המילים "או אזור אחר"?

מיקי לוי: "או אזור אחר" – – –

): אנחנו התכוונו היום להביא בשורה לעיר אילת ולצערי, בגלל קוניונקטורות פוליטיות ומשחקי אגו – –

יוראי להב-הרצנו: תתביישו לכם.

אוסנת הילה מארק: תפסיק לעשות לנו מחטפים בוועדת הכנסת – – –

): – – הצעת החוק הזאת הוסרה מסדר-היום.

יואב סגלוביץ': זה אגו בקואליציה, לא שום דבר אחר; אגו בקואליציה מופקרת – – –

): אבל אנחנו לא נירתע ואנחנו נמשיך ונקדם את הצעת החוק החשובה הזאת, מכיוון שיש כאן עשרות אלפי תושבי ישראל – –

קריאות: – – –

יואב סגלוביץ': אתם לא תקדמו כלום, אתם לא יודעים לעבוד.

יואב סגלוביץ': תתביישו לכם.

): – – שמחכים בכיליון עיניים שהחוק הזה יעבור ושייתן להם מזור, שיעזור להם, שייתן להם כלכלה, שייתן להם תקווה.

יואב סגלוביץ': אתם לא רואים כלום, אתם רואים רק את הכיסא שלכם.

יואב סגלוביץ': ביזיון כזה לא היה – – –

קריאות: – – –

): לצערי הרב – – –

יריב לוין: רגע, חבר הכנסת גינזבורג.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת יוראי הרצנו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: חבר הכנסת סגלוביץ', אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר, חבר הכנסת סגלוביץ', פעם שנייה.

יריב לוין: חבר הכנסת להב הרצנו, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, את יכולה לשבת, יכולה לצאת, אבל לא יכולה לצעוק ולעמוד כאן.

יריב לוין: תודה רבה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, למה להם אתה לא צועק?

יריב לוין: גם להם אני אומר, האמן לי.

יריב לוין: האמן לי.

יריב לוין: שב, קודם כול שב.

יריב לוין: קודם כול שב.

אלי אבידר: אני אשב.

אלי אבידר: למה להם אתה לא צועק?

אלי אבידר: פעם אחת תן אזהרה.

אלי אבידר: פעם אחת.

יריב לוין: שב, שב.

יריב לוין: הכול בסדר.

אלי אבידר: שב, שב.

יריב לוין: שב, הכול בסדר.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת קרעי, נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת עטייה, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת קרעי, נא לשבת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני לא צריך עזרה.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: סגן השר מולא, נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת אתי עטייה, בבקשה, לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת אוסנת מארק, אם את רוצה את יכולה לצאת, אם לא – לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יריב לוין: חבר הכנסת מרגי.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: נא לשבת.

אלי אבידר: למה אתה לא נותן אזהרות?

יריב לוין: למה?

יריב לוין: כי הם עומדים ומדברים ביניהם, הם לא עומדים וצורחים פה ומנופפים בידיים.

יריב לוין: זה ההבדל.

יריב לוין: אני מציע שתיקח את הווידיאו אחרי הישיבה, ואם לא השתכנעת שיש הבדל, תבוא אליי.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת גינזבורג.

): תודה.

): אדוני היושב-ראש.

): צר לי מאוד שהממשלה בחרה למשוך את הצעת החוק.

): צר לי מאוד שבגלל תרגילים פוליטיים – ולא חשוב כרגע מאיזה צד זה מגיע – נמנעה מתושבי אילת ומרבים מתושבי ישראל הזדמנות ליצור פה משהו אחר.

): חשבתי שהדבר הזה הוא מעל פוליטיקה.

): חשבתי שהדבר הזה מספיק חשוב כדי שכל קצוות הבית יתעלו לגודל השעה ויביאו קצת תקווה לעיר אילת, קצת תקווה לתושבים, קצת תקווה לכלכלה, קצת תקווה לתיירות, שתהיה פה קצת תקווה מתוך הבית הזה.

): לצערי, כנראה שהפוליטיקה גוברת לפעמים, ואני יכול רק להצטער על כך.

): אנחנו נעמוד על כך ונמשיך להילחם על כך שלפחות הצעת החוק הפרטית תחזור לוועדת חוקה, חוק ומשפט כדי להתקדם.

יריב לוין: לא, ההצעה חזרה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יריב לוין: היא כבר חזרה.

): תחזור ואנחנו נקדם אותה שם, בוועדת החוקה, חוק ומשפט, כדי – – –

יעקב אשר: מחר בבוקר.

יעקב אשר: מחר בבוקר.

): תודה רבה, אדוני.

): מחר בבוקר, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, כדי שנוכל לקדם את הצעת החוק הזאת.

): נראה לי מספיק חשוב כדי שהדבר הזה יתקדם בלי פוליטיקה מיותרת.

): ונעבור לחוק שלשמו התכנסנו, אדוני היושב-ראש, קצת נרגיע את הרוחות.

): אנחנו דנים בחוק יד בן-צבי (תיקון מס' 3), ואני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק יד בן-צבי מטעם ועדת הכנסת.

): יד בן-צבי, יד יצחק בן-צבי, הוא תאגיד סטטוטורי שעוסק במחקר היסטורי, אבל בשונה מיתר התאגידים שהוקמו בחוק, מועצת המוסד הזה מורכבת בין השאר משלושה חברי כנסת – מכהנים בה שלושה חברי כנסת שאותם בוחרת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

): הנציגות הזאת נוגדת למעשה את הפרדת הרשויות, שהרי הכנסת היא שמפקחת על התאגידים הסטטוטוריים, היא שדנה בדוחות שמבקר המדינה מגיש לגביהם, ולגבי יד בן-צבי אפילו נקבע שהתקנון של המוסד הזה ייקבע לאחר התייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

): כמובן, זה מצב לא בריא ולא ראוי שמצד אחד הכנסת כגוף תשלח נציגים למוסד ושם יכהנו במועצה המנהלת של אותו מוסד, על כל המשמעויות והאחריות שיש לאותם נציגים, ומהצד השני יבואו יפקחו על פעילות המוסד, על כל המשמעויות; שלא לדבר על אירועים שבהם יכולים להיווצר – כשהמוסד, חלילה, יקלע לקשיים כספיים – ואז מה זה אומר לגבי אותם נציגים באספה הכללית, במועצה הזאת, איזו אחריות יש להם, כי יש להם הרי חסינות.

): ומסיבה זו יושב-ראש ועדת החינוך פנה לוועדת הכנסת עוד בטרם נבחרו נציגים של הכנסת לאספה, למועצה, כדי לבחון אם יש מקום לבטל את ההסדר הקבוע בחוק בעניין נציגות חברי הכנסת במועצה.

): בדיון שקיימה ועדת הכנסת בנושא כל חברי הוועדה סברו כי אין מקום לכך שחברי הכנסת יכהנו במועצה של תאגיד סטטוטורי וכי יש לתקן את החוק בעניין הזה.

): גם מנכ"ל יד יצחק בן-צבי ונציגי משרד התרבות ומשרד המשפטים הביעו תמיכה בהצעת החוק.

): יודגש שוועדת הכנסת בחנה את הסיבות שהביאו את הכנסת בשנת 1969 לקבוע הוראה חריגה שכזאת, ומצאנו כי למרות שחברי הכנסת עמדו על הקשיים בכך שנציגי הכנסת מכהנים במועצה של תאגיד סטטוטורי וחשבו שיש להקפיד על הפרדת רשויות גם אז, משעלה הרעיון לכלול את חברי הכנסת במועצה, הם העדיפו לא להתנגד לכך משום הכבוד שרחשו לכנסת.

): ההצעה אושרה פה אחד בוועדה, בדיונים וגם בקריאה ראשונה.

): לא הוגשו לה הסתייגויות.

): בהזדמנות הזאת אני רוצה, אדוני היושב-ראש, כמי שיזם לראשונה את התיקון להצעת החוק הזאת אי שם לפני כמה שנים – היא עברה בקריאה ראשונה אך בשל פיזור הכנסת לא הצליחה להגיע לקו הגמר – אני מקווה שהיום נצליח להוביל את זה, ואתה פה, ממקום מושבך כיושב-ראש הכנסת, תזכה להצביע בעד החוק שיזמת אז, כך שאני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

): תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות וגם לא הוגשו בקשות רשות דיבור.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו יכולים לעבור מייד להצבעה על הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יריב לוין: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, התקבלה בקריאה שנייה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, נתקבל.

יריב לוין: אם כן, 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020, התקבלה בקריאה השלישית ונכנסה לספר החוקים.

יריב לוין: אני מברך את יוזם ההצעה, יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת גינזבורג.

יריב לוין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יריב לוין: ואנחנו מכאן עוברים להודעה של יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת יעקב אשר, שביקש להתייחס להצבעה שהייתה בעניין חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשפ"א–2020.

יריב לוין: אני מאפשר לך להבהיר את הדברים מנקודת מבטך, בבקשה.

יעקב אשר: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי יושב-ראש ועדת הכנסת איתן גינזבורג, שגם הבאת את הצעת החוק הפרטית שלך – שמבחינתי אני מוכן כבר מחר להתחיל להריץ אותה, אין שום בעיה.

יעקב אשר: אני רק רוצה לומר דבר אחד: לא יכול להיות שמי ששימש כיושב-ראש כנסת מוערך כל כך הרבה שנים – ואפילו נערץ, על ידי – ישכח שגם לנו יש עבודה בוועדה, ישכח שגם לנו יש את חוכמת השולחן ואת האחריות הציבורית לא פחות מכל אחד אחר.

יעקב אשר: אנחנו לא הכנסנו בהצעת החוק הזאת שום דבר שמגביל את הממשלה.

יעקב אשר: ביקשנו ממנה, והתווינו והבנינו את זה בתוך החוק, את שיקול הדעת שלה.

יעקב אשר: איתן, ידידי, לא היו פה שיקולים פוליטיים של שני צדדים; היו פה שיקולי כבוד, וגם לא של השר עצמו אלא של אנשים שמייעצים ומסתובבים סביבו.

יעקב אשר: לא הייתה שום סיבה בעולם ולא תהיה שום סיבה בעולם לעצור את זה.

יעקב אשר: הובלנו את החקיקה הזאת ארבעה ימים, יום ולילה, והוצאנו משהו מלוטש ונכון.

יעקב אשר: אני אומר עוד פעם: חבל, חבל שזה מה שעשה השר.

יעקב אשר: ואני אומר עוד פעם, גם לשרת התיירות וגם לאיתן גינזבורג: הוועדה שלי יום ולילה מוכנה לעבוד, עד שבת, עד שבת, ולהעביר את הקריאה הראשונה ולהעביר את השנייה והשלישית.

יעקב אשר: החוק כבר מוכן, הוא מלוטש.

יעקב אשר: אגב, התיקונים שהיו בו הם חלק מהצעת החוק שבעצם עמלו עליה כמה ח"כים אבל בראשם איתן בעצמו.

יעקב אשר: לא יכולה להיות כוחנות כזאת.

יעקב אשר: לא יכול להיות שהכול או לא כלום.

יעקב אשר: אנחנו ירדנו מדברים, התפשרנו על דברים.

יעקב אשר: ככה לא מנהלים משבר.

יעקב אשר: ככה לא מנהלים דברים על עיר שלמה, כי אם מישהו מהם חושב שאנחנו היינו מוכנים שבעיר אילת תתפתח מלחמת אזרחים של אלה שעובדים במלונות וחוזרים לעבודה ואלה שעובדים במסחר או בדברים אחרים, באטרקציות, ולא יחזרו לעבודה – ראש העיר אמר:

יעקב אשר: אני לא יכול לחזור לעיר אם אתם לא מתקנים את זה.

יעקב אשר: תיקנו את זה ותיקנו עוד כמה דברים.

יעקב אשר: בשביל זה מושכים חוק?

יעקב אשר: אבל אני אומר שאנחנו חלק – –

מיקי לוי: מה הפתרון?

יעקב אשר: – – אנחנו חלק מהממשלה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, מתי כבר תלמד שבכנסת יושבים ולא עומדים?

יריב לוין: תשב.

יריב לוין: יש לך שאלה – אין בעיה, תשאל בישיבה.

מיקי לוי: אבל אני לא יכול.

יעקב אשר: מיקי, שב.

יריב לוין: אתה יכול מצוין.

יריב לוין: שומעים אותך יופי.

מיקי לוי: – – –

יריב לוין: שומעים אותך יופי.

יעקב אשר: מיקי, שב, ואני מבקש ממך – – –

מיקי לוי: אבל סליחה, אדוני היושב-ראש – –

יריב לוין: אז שב כבר, באמת.

מיקי לוי: – – קודם כול, זה מפריע.

יעקב אשר: אני מבקש – מצוין.

יריב לוין: שומעים אותך מצוין.

מיקי לוי: אז איך אני יכול לצעוק?

יעקב אשר: מיקי – – –

יריב לוין: אתה יכול, שומעים מצוין.

יעקב אשר: מיקי, אני יכול לבקש בקשה אישית?

יריב לוין: תראה, שומעים יופי.

מיקי לוי: כן.

יעקב אשר: אל תעזור לי דקה.

מיקי לוי: אני שואל מה הפתרון.

יעקב אשר: רגע.

יעקב אשר: אמרתי את הפתרון.

יעקב אשר: ואני גם קורא לשר – ואנחנו נשארים ידידים, ואין פה שום משבר קואליציוני.

יעקב אשר: יש פה שיתוף פעולה של ועדה שעובדת כאן.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני הייתי על הדוכן הזה עם למעלה מ-25 או 26 חוקים ותקנות בארבעה-חמישה חודשים של הקדנציה הזאת.

יעקב אשר: עבדנו שם בשביל הציבור, בשביל הממשלה, בשביל משרד הבריאות.

יעקב אשר: התווכחנו בינינו, רבנו, באחריות גדולה.

יעקב אשר: לא עשיתי מה שיושבי-ראש אחרים עשו, שהוציאו כל מיני דברים מתוך החוק והשאירו את זה ככה באוויר ובנו קריירה מזה, שמונה מנדטים.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: באתי עם תיקונים על דעת כל חברי הוועדה מכל סיעות הבית.

יעקב אשר: באמצע צעקו לי אנשים: למה אתה מוותר פה.

יעקב אשר: אמרתי שאני מוותר גם על זה וגם על זה.

יעקב אשר: אבל הבסיס – למה לא להשאיר שיקול דעת לממשלה לבדוק, אולי יש עוד ערים שיכולות להיות בזה?

יעקב אשר: ואולי לא?

אלי אבידר: – – –

יעקב אשר: ואולי לא?

יעקב אשר: אל תעזור לי.

אלי אבידר: לא עוזר לך.

יעקב אשר: נכון שאתה לא עוזר לי.

אלי אבידר: לא עוזר לך.

אלי אבידר: בושה.

יעקב אשר: אבל אתם רוצים שאנחנו נבוא ונצביע רק על שתי ערים, כשלא היה נציג אחד מהממשלה שאמר שבדק אולי עיר אחרת?

יעקב אשר: אולי טבריה, שנמצאת גם במצב קשה, ואולי היא לא יכולה להיות, כי היא לא עומדת בקריטריונים?

יעקב אשר: אז אם היינו קובעים את טבריה ומכניסים את זה בתוכו ותקפצו כולם, אני מבין את השר שמושך.

יעקב אשר: אבל מה כתבנו?

יעקב אשר: שהחוק הזה הוא עבור אילת, עין בוקק, והממשלה תהיה רשאית לבחון עוד, באותם פרמטרים: כניסה אחת לעיר, תיירות שהיא יותר – הינה, מהנהנת שרת התיירות בראשה – תיירות שהיא חלק הארי של העיר ועוד פרמטרים כאלה ואחרים.

יעקב אשר: למה לא?

יעקב אשר: אז מה אומרים לי בלשכתו של השר?

יעקב אשר: אתה גורם שיהיו עלינו לחצים.

יעקב אשר: מה זה לחצים?

יעקב אשר: אתם מנהלים משבר, מנהלים מגפה.

יעקב אשר: ודאי שתהיו בלחצים.

יעקב אשר: אני לא מקנא בך, אבל בחרת את התפקיד, אז שהלחצים יהיו עלינו?

יעקב אשר: שיגידו לנו: למה אתם לא נותנים אפשרות להוכיח, אולי מגיע לנו, או לא?

יעקב אשר: אז על זה מושכים חוק?

יעקב אשר: סליחה שהתרגזתי.

יעקב אשר: אנחנו נמשיך לעשות את עבודת הקודש שלנו.

יעקב אשר: עשינו עבודת קודש עד היום.

יעקב אשר: שום דבר שהוצאנו תחת הוועדה לא יתברר ככישלון.

יעקב אשר: דווקא החלטות פזיזות של משרד הבריאות בתקופות מסוימות – אני לא רוצה להזכיר – הן עשו את הגל השני, לא ההחלטות של ועדת החוקה, חוק ומשפט שיושבת פה.

יעקב אשר: אני חושב ששברנו שיא בכנסת בארבעה חודשים.

יעקב אשר: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה.

אלי אבידר: הרגלת אותם שהוועדה היא חותמת גומי – אל תתלונן עכשיו.

יריב לוין: ביקשה גם שרת התיירות אורית פרקש הכהן לומר כמה דברים.

יריב לוין: בבקשה.

אלי אבידר: אל תתלונן עכשיו.

אלי אבידר: הרגלת אותם שאנחנו חותמת גומי.

אלי אבידר: ישבנו בדיונים 28 שעות, ואחרי זה – חותמת גומי.

אלי אבידר: עכשיו אתה מתלונן?

אורית פרקש הכהן: אני חייבת להגיד שזה רגע מאוד מאוד מאכזב.

אורית פרקש הכהן: הרבה מאוד עבודה של שעות על גבי שעות, גם מצד הממשלה, הושקעה בהצעת החוק הזאת.

אורית פרקש הכהן: עשינו עבודה מאוד מאוד קשה ומורכבת.

אורית פרקש הכהן: אני מבינה אותך, יושב-ראש ועדת החוקה חבר הכנסת אשר, אבל בכנות, עשינו את השיחה הזאת ודיברנו על הדברים האלה הרבה מאוד פעמים.

אורית פרקש הכהן: המצב הוא כזה שבעיניי – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אשר, השרה מדברת אליך ואתה עם הגב לבמה.

אורית פרקש הכהן: כן.

יריב לוין: באמת, באמת.

יעקב אשר: סליחה.

אורית פרקש הכהן: לא סתם עליתי לבמה הזאת לפני ההצבעה וביקשתי מחברי הכנסת לגלות פרגמטיות, כי הצעת החוק הזאת כשלעצמה, בתקופה כזאת, עם המצב התחלואתי, עם העלייה בתחלואה, עם העובדה שכל יום שעובר והחוק הזה לא עובר הוא יום שלא חוזר – לא חוזר לתושבי אילת, לא חוזר לאנשים שמחזיקים מלונות בים המלח ובאילת, לא חוזר לאנשים שנפגעים מהיעדר הפתיחה של הדבר הזה – לא חוזר ומתעכב, הוא פשוט יום מיותר.

אורית פרקש הכהן: כשאנחנו מסתכלים על הבדלי ההסתייגויות ועל הפערים שיש פה – אני פונה אליך, יו"ר ועדת החוקה – אני חושבת שהדברים האלה ניתנים לגישור.

אורית פרקש הכהן: אני מציעה ומבקשת, ואני מחויבת לזה: אנחנו נשב ואנחנו נתקן את הפערים האלה.

אורית פרקש הכהן: הצעת החוק הזאת תחזור למליאה כמה שיותר מהר, כי אין לנו את הפריבילגיה הזאת להתבצר כל אחד בעמדתו.

אורית פרקש הכהן: אמרתי לך, ואני חוזרת על זה בשיא הכנות:

אורית פרקש הכהן: גם אני יכולתי להתבצר בעמדותיי; הרי גם כשרת תיירות חשבתי שאפשר לנסח דברים יותר פתוחים, פחות מוגדרים, להשאיר לממשלה שיקול דעת יותר רחב, אבל קיבלתי את הפשרה עם השיקולים הבריאותיים, קיבלתי את הדאגה של שר הבריאות שהדבר הזה יהפוך לרשימה בלתי נגמרת של ערים שתדרושנה להיפתח כבר בשלב הזה במקום בעוד שני שלבים, כמו שהמתווה הבריאותי מחייב.

אורית פרקש הכהן: אז אני קוראת לך וקוראת לכל חברי הכנסת:

אורית פרקש הכהן: אני חושבת שמה שצריך לעשות עכשיו זה פשוט לשבת ביחד, לסדר את הדברים, וכן להחזיר את הדבר הזה.

אורית פרקש הכהן: התקנון קובע שאם הממשלה חוזרת בה מהמשיכה, הדבר הזה יכול לחזור למליאה הזאת כהרף עין, וזאת המחויבות שלנו.

אורית פרקש הכהן: זו המחויבות שלנו לעשות את זה, ויפה שעה אחת קודם.

אורית פרקש הכהן: אני פה מחויבת לעניין הזה, ואני מבקשת, חבר הכנסת אשר, שכך ייעשה.

יעקב אשר: מחר בבוקר – – –

יריב לוין: אני – – –

אורית פרקש הכהן: אני מחויבת לזה.

יריב לוין: חבר הכנסת אשר, אני מוכרח לומר שאני חותם על כל מילה של שרת התיירות.

יריב לוין: נדמה לי שהיא דיברה – – –

אורית פרקש הכהן: נכון.

אורית פרקש הכהן: ואני מבקשת שנקשיב לשר תיירות מצוין לשעבר.

יריב לוין: נדמה לי שהיא דיברה מדם ליבה ואמרה דברים נכונים ומדויקים ותיארה את תמונת המצב.

יריב לוין: אסור היה להגיע למצב הזה, וצריך לעשות מאמץ רב כדי לשים בצד את כל העניין, לדאוג לתת פתרון מיידי לבעיה הזאת כל יום.

יריב לוין: האמן לי, אלה סכומים שכל עסק יכול להתמוטט מהם, כל שכן עסקים שכל כך הרבה זמן כבר נמצאים במצב שבתי המלון נמצאים בו.

יריב לוין: אני מקווה שתצליחו למצוא את המכנה המשותף ואת עמק השווה כדי שאפשר יהיה לסיים את החקיקה כמה שיותר מהר.

יריב לוין: אני יכול לומר שאני, מבחינתי, ברגע שהדברים יהיו מוכנים, בין לקריאה ראשונה ובין לקריאה שנייה ושלישית, אשים אותם מייד על סדר-היום ואעשה כל מאמץ שהדברים יקרו כאן באופן מיידי.

יריב לוין: אני מניח שגם יושב-ראש ועדת הכנסת יתגייס למאמץ הזה, אם יידרשו פטור מחובת הנחה וכו'.

יריב לוין: נעשה כל מאמץ כדי שהדבר הזה באמת יסתיים, ואני מקווה שגם יסתיים בהסכמה ובהבנה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת ממלכת בחריין בדבר פטור מדרישות אשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, מיוחדים או דרכוני שירות; הסכם לקידום השקעות והגנה הדדית עליהן בין ממשלת ישראל לבין ממשלת איחוד האמירויות הערביות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת תהלה פרידמן, יוליה מלינובסקי קונין ומתן כהנא בנושא: אסדרת מערך המקוואות במדינת ישראל; בעקבות דיון בהצעתו של חבר הכנסת אריאל בוסו בנושא: סרטונים ברשת חושפים התעללות של שוטרים ואף קצינים בילדים חרדים, כולל בעלי מוגבלות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

יריב לוין: אפשר לומר שאם הגענו לימים שבהם ההודעות הראשונות שהקראת ככה עוברות כדבר כמעט מובן מאליו, אז אנחנו באמת הגענו לזמנים אחרים וטובים יותר, בהיבט הזה בוודאי.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, תם סדר-היום.

יריב לוין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ג בחשוון התשפ"א, 10 בנובמבר 2020, בשעה 11:00.

יריב לוין: ישיבה זו נעולה.