ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 95, 2020-11-02 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום, יום שני, ט"ו בחשוון התשפ"א, 2 בנובמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/2261/23 וכלה בהצעת חוק פ/2305/23:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מידע גנטי (תיקון – עריכת בדיקה גנטית לאיתור בן משפחה שעלתה בין השנים 1948 ו-1959), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק פיקוח על בתי ספר (תיקון – איסור התחזות לגננת), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, רם שפע, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב וחוה אתי עטייה; הצעת חוק מוסדות חינוך עצמאיים, התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים) (תיקון – נציג ציבור בוועדה פנימית), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'; הצעת חוק השכלה גבוהה חינם, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, ג'אבר עסאקלה ואיימן עודה; הצעת חוק הספקת חשמל (הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תאריך ייצור ומועד תפוגה בגודל גופן קריא), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – איסור מכירה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מיכל וונש, עינב קאבלה, אוריאל בוסו, קטי קטרין שטרית, עאידה תומא סלימאן, אימאן ח'טיב יאסין, היבה יזבק, מיקי חיימוביץ' ויוסף טייב; הצעת חוק היטלי סחר ואמצעי הגנה (תיקון – אי-פתיחת חקירה בשל יבוא בהיצף בשוק מונופוליסטי או ריכוזי), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק הנחות בתעריפי מים וחשמל לבתי תפילה (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת משה ארבל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון תוצרת חקלאית שיוצרה במדינת ישראל), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – קביעת עונש מינימום בגין התעללות בבעלי חיים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – קביעת עונש מינימום בגין התעללות בבעלי חיים), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת יוליה מלינובסקי קונין; הצעת חוק חיזוק מעמד חברי המועצה מקרב סיעות האופוזיציה (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – החמרת ענישה בגין התעללות בבעלי חיים), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת מועד הזכות למענק בשל עבודה מועדפת) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק ערבויות מטעם המדינה בשעת חירום (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הגמלה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אלכס קושניר, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין וחמד עמאר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה למתמחים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אנטאנס שחאדה, היבה יזבק וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הכנסת מזון למוסדות רפואיים בחג הפסח), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת אליהו ברוכי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת סיעוד מטעמים הומניטריים להורה שילדו עלה לפי חוק השבות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אנדרי קוז'ינוב ומיקי לוי; הצעת חוק להקפאת קצבאות שמשולמות לפעיל טרור ומשפחתו מקופת המדינה, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אבי דיכטר, אלעזר שטרן, גדעון סער, אוריאל בוסו, אורנה ברביבאי, רם בן ברק, ניר ברקת, מכלוף מיקי זוהר, מיכאל מלכיאלי, משה אבוטבול, ינון אזולאי, קטי קטרין שטרית, איתן גינזבורג, עודד פורר, מיכל וונש, יוליה מלינובסקי קונין, אלכס קושניר ועוזי דיין; הצעת חוק אסדרת שוק הקנביס לצריכה עצמית, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת שרן מרים השכל ובועז טופורובסקי; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לסטודנטים בעבור התנדבות), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אלי אבידר,

ירדנה מלר-הורוביץ: עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק שנת שירות, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אלי אבידר, עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק הנציבות לצמצום הרגולציה והביורוקרטיה הממשלתית, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, אורנה ברביבאי, מיקי לוי ובועז טופורובסקי; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – הנחיות למתן ציונים במבחני הסמכה) (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, סונדוס סאלח, אוסאמה סעדי, אנטאנס שחאדה, סעיד אלחרומי, סמי אבו שחאדה, יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, אימאן ח'טיב יאסין, היבה יזבק, מנסור עבאס, איימן עודה ווליד טאהא; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – ביטול האיסור המוטל על המשטרה למסור לפרקליטות עמדה בכתב לעניין מכלול התשתית הראייתית), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב, עידן רול ויוראי להב הרצנו; הצעת חוק איסור כספים קואליציוניים, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, אורנה ברביבאי, מיקי לוי, יואב סגלוביץ' ובועז טופורובסקי; הצעת חוק ועדת חקירה מיוחדת לרכש ספינות השיט והצוללות לחיל הים, התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב, עידן רול ויוראי להב הרצנו; הצעת חוק-יסוד: בחירות אזוריות וארציות (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת גדעון סער ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – מינוי שופטים), מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג), מאת חבר הכנסת אליהו ברוכי; הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת הגדרת הגזענות), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת אליהו ברוכי;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הפחתת תוספות פיגור שנוספו על קנסות הנגבים בידי המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (הוראת שעה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – הגדרת מסוכנות של פוגעים בבעלי חיים), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת מיקי חיימוביץ', איתן גינזבורג, תהלה פרידמן, רם שפע, עינב קאבלה, הילה שי וזאן, צבי האוזר, שרן מרים השכל, קטי קטרין שטרית, חוה אתי עטייה, רם בן ברק, מרב מיכאלי, תמר זנדברג, ניצן הורוביץ, משה ארבל, מיכאל מלכיאלי, היבה יזבק, אלי אבידר וסונדוס סאלח; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – מעצר אדם שנאשם בסיכון בטחונו של בעל חיים), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק המחאת חיובים (תיקון – המחאת חיובים לגוף מפוקח), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, משה אבוטבול, מיכאל מלכיאלי ומיקי לוי; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – בחינת ההתמחות בעידן הקורונה), התשפ"א–2020, מאת חברי הכנסת אוריאל בוסו, מיכאל מלכיאלי, קרן ברק, אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – ימי חופשה להורים שילדם נפטר), התשפ"א–2020, מאת חברת הכנסת תהלה פרידמן; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגבלת זכות העמידה), מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי (תיקון – חיזוק מעמדה של המועצה), התשפ"א–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול ממשלת חילופים), מאת חבר הכנסת שלמה קרעי.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – שינויים בפעילות ועדת הבחירות המרכזית והרכבה), התשפ"א–2020, שמספרה פ/2118/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעות שר הבריאות חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין על מסקנות הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה בעקבות דיונים מהירים בהצעותיהם של חברי הכנסת תמר זנדברג ואוסאמה סעדי בנושאים: חובת פינוי של חולי קורונה למלוניות בתוך זמן קצוב; בחינת נוהלי הכניסה לארץ עבור בני זוג אשר לאחד מהם אין אזרחות ישראלית ועבור ילדיהם.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר הבריאות חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין על מסקנות ועדת הכלכלה, בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי, עודד פורר וטלי פלוסקוב בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: החשש מאובדן פרנסתם המוחלט וקריסתם של סוכני הנסיעות ונותני שירות תיירות חוץ והיעדר מתווה סיוע ייעודי עבורם.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אלעזר שטרן בנושא: מאבק נציגי הלוחמים והמשפחות השכולות של הקרב בג'נין נגד הסרט ג'נין, ג'נין.

ירדנה מלר-הורוביץ: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל ובין ממשלת איחוד האמירויות הערביות בדבר שיתוף פעולה בתחומי השיפור והפיתוח של מדע וטכנולוגיה מתקדמת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: כישלון הממשלה בהעברת תקציב מדינה והפקרת האזרחים נוכח משבר הקורונה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מדיניות מפלה של רשות האוכלוסין וההגירה ומשרד הפנים, וההסתה לגזענות מצד חברי סיעת ש"ס כלפי עולי ברית המועצות לשעבר << נושא >>

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעות אי-אמון בממשלה.

יריב לוין: הראשונה שבהן – הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: כישלון הממשלה בהעברת תקציב המדינה והפקרת האזרחים נוכח משבר הקורונה.

יריב לוין: יכבד אותנו בהצגת הצעת האי-האמון חבר הכנסת מאיר כהן.

יריב לוין: בבקשה.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, גברתי מזכירת הכנסת, אדוני השר, חברות וחברי כנסת נכבדים, תקציב המדינה האחרון שעבר היה בשנת 2018.

מאיר כהן: מאז נכנסה מדינת ישראל לסחרור של שלוש מערכות בחירות, והמשק הישראלי הופקר על ידי הממשלה.

מאיר כהן: ברור לכל אחד מהיושבים כאן שללא תקציב מדינה האזרחים מופקרים, תהליך השיקום של היעדר תקציב בתקופת המשבר הזאת יהיה ארוך וקשה, ומי שישלם את המחיר יהיו אנחנו, הילדים שלנו, אתם, כל אחד מהצופים אזרחי מדינת ישראל, הילדים, ואולי גם הנכדים.

מאיר כהן: לפני כחודש ימים התוודענו כולנו לאותו סרטון מזעזע וקורע לב של בעל חנות הנעליים ברחוב אלנבי שקצה נפשו במצב, ובצעד של ייאוש החליט להשליך את כל הסחורה שלו לרחוב.

מאיר כהן: זעקתו של אותו בעל חנות היא זעקתם של כ-80,000 אנשי עסקים שהעסקים שלהם ייסגרו עד סוף השנה.

מאיר כהן: אף אחד לא מאשים את הממשלה הזאת בנגיף הקורונה, אבל למען השם, מה אתם באמת שווים כממשלה אם את הדבר המחויב בכלכלה – העברת תקציב – אתם לא מצליחים לעשות?

מאיר כהן: אנחנו מגישים אי-אמון היום; אתם – הממשלה, מגישה יום-יום אי-אמון באנשי עסקים, באזרחי המדינה, במדינה כולה.

מאיר כהן: למרבה הצער, התרגלנו למציאות פוליטית דמיונית שבה נדמה ששום דבר כבר לא מפתיע אותנו.

מאיר כהן: ובכל זאת, אני רוצה להזכיר לכם, חבריי שרי הממשלה שכנראה לא מופתעים מכלום: המשק הישראלי נמצא תחת הנשמה מלאכותית, ומכל החמצן שלו הולך ואוזל.

מאיר כהן: המדינה תחת מגפה, ואתם לא עושים את הדבר הראשון והחשוב שאתם מחויבים אליו – להעביר תקציב.

מאיר כהן: אני רוצה להזכיר לכם, חבריי, תקשיבו, חברי וחברות הכנסת, המשק הישראלי חי מיום ליום בלא תקציב כבר שנתיים.

מאיר כהן: זאת תהיה השנה השלישית ללא תקציב – אירוע כלכלי חסר תקדים.

מאיר כהן: צפי האבטלה לשנת 2021-2020 עומד על 12% – עוד 200,000 מובטלים.

מאיר כהן: צפי הצמיחה לשנה הקרובה עומד על 3% – מחצית מהצפי המקורי, שעמד על 6%.

מאיר כהן: המשק הישראלי חוטף על שמאל ועל ימין, חי בעלטה מוחלטת ומתכווץ מיום ליום.

מאיר כהן: צפי הגירעון לשנה הקרובה עומד על 14%.

מאיר כהן: ריבונו של עולם, טירוף.

מאיר כהן: החוב תופח לכ-150 מיליארד ש"ח, אתם מבינים את זה?

מאיר כהן: דווקא בקטסטרופה הזאת מצאתם לנכון להקים ממשלה של 36 שרים וסגני שרים.

מאיר כהן: אני פונה לאנשי כחול לבן, שעד לא מזמן היינו כתף אל כתף: אתם יכולים לצייר את עצמכם כמגיני הדמוקרטיה וכאבירים על הסוס הלבן שמצילים את המדינה – אתם לא.

מאיר כהן: אם תקציב המדינה לא עובר, זה בראש ובראשונה בגללכם.

מאיר כהן: המאוויים של ראש הממשלה – ואני מכבד אותו – המאוויים הפוליטיים שלו הם מאוד ברורים.

מאיר כהן: הם ידועים מראש.

מאיר כהן: אבל הוא מצליח כי אתם נותנים לו; כי אתם, כחול לבן, מאפשרים את זה.

מאיר כהן: חשבתם שנגיף הקורונה הוא הנגיף המידבק?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: מסתבר שהחיידק הפוליטי, אדוני היושב-ראש, הרבה יותר מידבק, וכנראה שאתם נדבקתם בחיידק הזה, ובמקום להיאבק למען המשק אתם מפקירים אותו.

מאיר כהן: זאת לא חוכמה לעלות לכאן לדוכן פעם בשבוע ולהתנצח עם נציגיו של ראש הממשלה.

מאיר כהן: המדינה הזאת צריכה פתרונות, ותקציב מדינה הוא הראשון שבהם.

מאיר כהן: התקציב הזה תקוע, כן, בראש ובראשונה, חבריי מכחול לבן, בגללכם.

מאיר כהן: מחר תשובו ותשבו בישיבת חירום ותדונו במצב, וגם אז תמצאו איזה שביל עקלקל שייתן לכם עוד כמה רגעים של תהילה במשרדים שלכם.

מאיר כהן: ואני אומר את זה לכם בצער גדול, חבריי מכחול לבן.

מאיר כהן: זכרו: יש לכם הזדמנות ביום רביעי.

מאיר כהן: יש נושאים שהם ליבת העשייה הציבורית.

מאיר כהן: אפשר להתווכח כיצד הם ייראו אבל אי-אפשר בלעדיהם.

מאיר כהן: תקציב המדינה – אפשר להתווכח, אבל הוא הליבה החשובה ביותר במדינה.

מאיר כהן: תקציב מדינה.

מאיר כהן: לא משנה, זה לא סיפור של קואליציה ואופוזיציה, זה סיפור של מדינה, מדינה חפצת חיים, מדינה שלא רוצה להרוס את הכלכלה שלה.

מאיר כהן: אי-אפשר לעשות במציאות הזאת עכשיו copy-paste, לקחת את התקציב של 2018, לעשות "ראה וקדש" ולהעביר אותו עכשיו.

מאיר כהן: אתם צריכים לחשוב גם על להעביר תקציב וגם על האתגרים שנמצאים בתוך תכנון התקציב הזה, ולצערי אתם לא עושים לא את זה ולא את זה.

מאיר כהן: אני שומע כל מיני מונחים.

מאיר כהן: תקציב המשכי זו המצאה של פוליטיקאים.

מאיר כהן: אני לא מכיר איזה פרופסור לכלכלה שיודע להסביר מה זה תקציב המשכי.

מאיר כהן: זו המצאה שלנו, הפוליטיקאים, במיוחד כשאנחנו לא מבינים שאנחנו פוגעים בציבור.

מאיר כהן: בזמן האחרון הורגלנו לעוד כל מיני מונחים.

מאיר כהן: אמרתי: תקציב המשכי, ראש ממשלה חליפי, מי יודע מה עוד נמצא לנו, אילו ביטויים חדשים בתוך הפוליטיקה הישראלית.

מאיר כהן: ישראל של 2020 מתנהלת תחת תקציב של 2018.

מאיר כהן: הגידול הטבעי במשק אמור להתרחב בכ-20 מיליארד שקלים בשנה.

מאיר כהן: אנחנו לא רואים את זה.

מאיר כהן: אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש: אתה ודאי מכיר את השלטון המקומי, אבל אם בשלטון המקומי לא מעבירים תקציב – שוסטר, אדוני השר, נכון?

מאיר כהן: אתה מכיר את זה: אם לא מעבירים תקציב עד 31 במרץ, המועצה הלכה הביתה.

מאיר כהן: אצלנו כבר שנתיים אין תקציב, ושום דבר לא קורה.

מאיר כהן: לכן אני פונה אליכם, חבריי, אני לא רוצה לעמוד כאן ולהתנגח בראש הממשלה.

מאיר כהן: אני מזכיר לכם: אתם חלק מהממשלה הזאת.

מאיר כהן: האחריות היא בראש ובראשונה עליכם.

מאיר כהן: עליכם, אנשי כחול לבן, ואני מכיר אתכם.

מאיר כהן: אני מכיר גם את אנשי הליכוד, ולא רוצה חלילה להטיל דופי באף אחד, אבל היות שאיתכם רצנו לבחירות ואיתכם אמרנו את הדברים לאזרחים – יש עכשיו הזדמנות פז.

מאיר כהן: תבואו ותגידו: לא מצביעים ולא יושבים בממשלה הזאת אם אין תקציב.

מאיר כהן: אתם יודעים מה קורה ברשויות?

מאיר כהן: אתם יודעים איך ראשי הרשויות עובדים כל כך קשה כי רוב התקציבים שהובטחו להם, בדברים הקטנים, ברווחה ובחינוך, התקציבים השגרתיים שבלעדיהם אי-אפשר לזוז – כמה ילדים בסיכון נמצאים בעוד יותר סיכון, כמה קשישים נמצאים בסיכון אמיתי, כמה הועדות, למי שיודע מה זה: כשרוצים להעביר קשיש לבית אבות מחכים שמשרד הבריאות יעביר את התקציב – כמה דברים כאלה תקועים כי אין תקציב?

מאיר כהן: אז כמו שברשויות המקומיות החרב מתנופפת מעל ראשו של ראש הרשות ומעל המועצה, ואם הוא לא מעביר תקציב הוא הולך הביתה, אז אני מקווה שיהיה בכם הכוח, אנשי כחול לבן, להגיד לממשלה הזאת, שאתם חלק ממנה: לא עוד.

מאיר כהן: אנחנו לא ניתן להמשיך את הסאגה הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להצעת האי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת, שכותרתה: כישלון הממשלה בהתמודדות עם המצוקה הכלכלית בחברה הערבית, אשר התעצמה עם משבר הקורונה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת אנטאנס שחאדה להציג את הצעת האי-אמון.

יריב לוין: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: תודה, כבוד היושב-ראש.

אנטאנס שחאדה: חבריי חברי הכנסת, שלשום נרצחו עוד שלושה צעירים ערבים בצפון.

אנטאנס שחאדה: בזה עולה מניין ההרוגים בשבוע האחרון בלבד לתשעה נרצחים, ומתחילת השנה – לכ-90 נרצחים, נוסף ליותר מ-100 הרוגים בשנה שעברה.

אנטאנס שחאדה: לא אחזור כאן על קלישאות וסיסמאות.

אנטאנס שחאדה: המספרים מדברים בעד עצמם.

אנטאנס שחאדה: זה לא רק אוזלת יד וזה לא רק הפקרות פושעת, זה לא רק חוסר משאבים ולא רק רשלנות.

אנטאנס שחאדה: המספרים אכן משקפים את המדיניות.

אנטאנס שחאדה: כנראה הממשלה מעוניינת בהמשך ההרג והרצח בחברה הערבית, מעוניינת בכאוס ובהתפוררות החברה.

אנטאנס שחאדה: אחרת, היא אכן הייתה פועלת, מרסקת את ארגוני הפשיעה ומציעה במקביל תוכנית רצינית וכנה להתמודדות עם האלימות הגואה בחברה הערבית, אך היא בוחרת לא לעשות כלום.

אנטאנס שחאדה: ראינו את התוכנית הממשלתית למיגור הפשיעה והאלימות שהכין צוות המנכ"לים.

אנטאנס שחאדה: אני אומר לכם שתוכנית זו, אין בה כל חידוש רציני ודינה להיכשל.

אנטאנס שחאדה: התוכנית משקפת את אותה מנטליות אוריינטליסטית קולוניאליסטית כלפי האזרחים הערבים.

אנטאנס שחאדה: היא מושתתת על התפיסה שסיבות האלימות מקורן בחברה הערבית עצמה.

אנטאנס שחאדה: היא אינה בוחנת בשום שלב את המדיניות ואת תפקיד המוסדות במציאות העכשווית.

אנטאנס שחאדה: התוכנית עדיין תופסת שתחנות המשטרה הן חלק מהפתרון ולא חלק מהבעיה.

אנטאנס שחאדה: כי ניסינו תחנות משטרה ביישובים ערביים.

אנטאנס שחאדה: ניסינו פתיחת תחנות משטרה וראינו איך האלימות ממשיכה לגדול ואיך המשטרה אינה פותרת את הבעיה הזאת.

אנטאנס שחאדה: אבל מכיוון שאנו רוצים לשים קץ לתופעה המבעיתה של אלימות ופשיעה בחברה הערבית, אנחנו כנים עם האזרחים הערבים ואומרים בגלוי שהתוכנית אינה מספקת ואינה מיועדת לטפל בבעיות האמיתיות.

אנטאנס שחאדה: היא תוכנית, או עוד תוכנית, ליחסי ציבור ותו לא.

אנטאנס שחאדה: הממשלה – יש לה את הכלים, יש לה את הידע, יש לה את הניסיון, יש לה את המוסדות, יש לה כל מה שצריך, אבל בכל זאת מה שחסר זו החלטה פוליטית ורצון כן למגר את התופעה.

אנטאנס שחאדה: הזנחה פושעת זו קיימת גם בתחום טיפול הממשלה בהתפשטות מגפת הקורונה בחברה הערבית, חבריי חברי הכנסת.

אנטאנס שחאדה: אנחנו עדים, חס וחלילה, לגל שלישי או לניצני התפשטות חדשה של המגפה ביישובים הערביים, ובכל זאת הפרויקטור נוטה להאשים את החברה הערבית בניצני ההתפשטות החדשה.

אנטאנס שחאדה: אומנם חלק מגורמי ההתפשטות אכן מקורם בחתונות ובדפוסים חברתיים בחברה הערבית, וכאן זה המקום לקרוא עוד פעם לעמנו, לחברה הערבית: תפסיקו עם החתונות.

אנטאנס שחאדה: תפסיקו עם כל גורם שיכול להוסיף להתפשטות המחלה – ולהישמע להוראות וכללי משרד הבריאות.

אנטאנס שחאדה: אבל אין זה אומר שהממשלה ממלאת את תפקידה או מספקת תוכנית מערכתית נאותה לטיפול בהתפשטות הנגיף בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: להאשים את החתונות זו לא תוכנית עבודה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו דרשנו לפני חודש ונמשיך לדרוש תוכנית מפורטת – הרי יש תנאים, וזה ידוע – תוכנית הסברה רחבה בשפה הערבית, שישתתפו בה מומחים לבריאות הציבור, רופאים ערבים, ולא חסרים לנו.

אנטאנס שחאדה: ולדבר יום-יום לחברה הערבית ולהתריע מפני המגפה הארורה הזאת, במיוחד בבואנו לחורף, כשהתפשטות קורונה עם שפעת יכולה להיות שילוב קטלני במיוחד.

אנטאנס שחאדה: ביקשנו תוכנית בדיקות רצינית, יום-יומית, בחברה הערבית, ושיפור בתשתיות הבריאות ביישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: תשתיות הבריאות לקויות בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: רק בנצרת יש בתי חולים.

אנטאנס שחאדה: אין קופות חולים בפריסה הנאותה לפי מספר תושבים ביישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: ביקשנו ונמשיך לבקש לתת את הכלים הדרושים לרשויות המקומיות הערביות.

אנטאנס שחאדה: לא ייתכן.

אנטאנס שחאדה: זה בלתי נתפס שרשויות מקומיות ערביות שאין להן משאבים כלכליים, חסרים להן תקציבים, מתחננות יום-יום לתקציבים ולכלים, כוח אדם, אמצעים ומתקנים.

אנטאנס שחאדה: אין להן יכולת לטפל במגפה, והממשלה רוצה להטיל עליהן עוד ועוד אחריות.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מסכימים, אבל תנו להן את הכלים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מבקשים גם לתת מענה למצוקה הכלכלית שמתפשטת בחברה הערבית, כי בלי פתרון למצוקה הכלכלית אי-אפשר למגר את הקורונה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים על אבטלה גוברת, אבטלה גואה בקרב צעירים, נשים, בקרב גברים, והממשלה צריכה לשים לב להבדלים – לדוגמה בהרכב, העסקים בחברה הערבית משאר החברה.

אנטאנס שחאדה: כך לדוגמה, ואני מצטט דוח של משרד הכלכלה מ-2017, שימו לב, חברים: 31% מהעסקים בחברה הערבית הם בתחום הבינוי לעומת 11% בחברה היהודית; 26% – בתחום המסחר; תחבורה – 11% לעומת 4% בחברה היהודית; 64% מהעסקים בבעלות ערבית נמצאים במחוז הצפון, החלש ממילא.

אנטאנס שחאדה: אם נוסיף את המבנה, דפוסי העסקים ואת העסקים שנפגעו הכי הרבה בתקופה הזאת: תיירות, מסעדות, שירותים, תחבורה, רואים שהפגיעה אנושה בכלכלה הערבית.

אנטאנס שחאדה: בלי מענה אנשים ייאלצו ללכת לעבודה.

אנטאנס שחאדה: לא יקשיבו ולא ימלאו את החלטות משרד הבריאות, לצערי.

אנטאנס שחאדה: לכן, בלי זה אין פתרון גם לקורונה.

אנטאנס שחאדה: אבל, חבריי חברי הכנסת, אנחנו לא מדברים על משהו חדש לגבי המדיניות הכלכלית כלפי האוכלוסייה הערבית.

אנטאנס שחאדה: כבר שנים, כל שנה, אנחנו מדברים על הצורך בפיתוח הכלכלה הערבית.

אנטאנס שחאדה: פיתוח בר-קיימא זה לא רק תקציבים לרשויות המקומיות.

אנטאנס שחאדה: לפיתוח כלכלי יש תנאים.

אנטאנס שחאדה: אין אף סטודנט לתואר ראשון בכלכלה שלא יודע מהם התנאים לפיתוח כלכלי.

אנטאנס שחאדה: זה הגברת פריון העבודה, הגברת ההשתתפות בכוח העבודה, הכנסה, הקמת אזורי תעשייה, תשתיות, תחבורה.

אנטאנס שחאדה: אבל במקום זה היינו עדים בשנים האחרונות רק לתוכנית 922, ואני לא אפתיע אף אחד שהתוכנית הזאת נכשלה בשינוי המצב הכלכלי ברמת הפרט.

אנטאנס שחאדה: תוכנית זאת הכרחית לטיפול בבעיות הכלכליות בחברה הערבית, אבל אינה מספקת כי היא מיועדת לגשר על פערים תהומיים בתקציבי הרשויות המקומיות, של עשרות שנים.

אנטאנס שחאדה: מה שקרה בפועל, הממשלה הקצתה כמעט 10 מיליארד שקל, ובפועל בחמש השנים מה שהוצא בפועל זה כמעט 4 מיליארד שקל בלבד, עם התחייבות להרשאה של עוד 2 מיליארד שקל.

אנטאנס שחאדה: ואז אנחנו מגיעים ל-6 מיליארד שקל, 60% מהתוכנית בחמש שנים, לכמעט 65 רשויות מקומיות ערביות, שזה 1.2 מיליארד שקל בשנה.

אנטאנס שחאדה: זה כלום, זו טיפה בים.

אנטאנס שחאדה: זה לא יכול לחולל שום שינוי כלכלי.

אנטאנס שחאדה: כדי להמחיש את הטענה, אדוני היושב-ראש, בוא נסתכל על המציאות ועל נתונים כלכליים של החברה הערבית בעשור האחרון.

אנטאנס שחאדה: אם אתם זוכרים, ב-2007 או ב-2009 הוקמה הרשות לפיתוח כלכלי בחברה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית.

אנטאנס שחאדה: הופעלו כמה תוכניות, הוקמה, אם אתם זוכרים, חברת אל בוואדר.

אנטאנס שחאדה: ההון של החברה היה אמור להגיע ל-180 מיליון שקל.

אנטאנס שחאדה: חמש שנים לא השקיעה באף מיזם בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: היא נכשלה כישלון חרוץ, כי המנטליות לא התאימה לחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: ומה עוד, החברה הוציאה כמעט 35 מיליון שקל על דמי ניהול בחמש שנים, והתוצאה היא אפס.

אנטאנס שחאדה: אם אנחנו משווים, אדוני היושב-ראש, לדוגמה, אחוז ההשתתפות בכוח העבודה, שימו לב, בשנת 2006 – 40% השתתפות בקרב האוכלוסייה הערבית, כמעט 59% בקרב החברה היהודית, פער של 19%; ב-2013 – 45%, כמעט 46% בקרב החברה הערבית, לעומת 67% בקרב החברה היהודית, הפער עלה ל-21%; בשנת 2009 הפער ברמת ההשתתפות עלה לכמעט 23%.

אנטאנס שחאדה: הפערים מתרחבים גם באבטלה, גם בהכנסה.

אנטאנס שחאדה: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2017, הנתון האחרון הזמין, הכנסה של משפחה ערבית – 59% ממשפחה יהודית, 12,900 שקל לעומת כמעט 22,000 שקל.

אנטאנס שחאדה: שלא לדבר על פילוח מועסקים לפי ענפים כלכליים, משלחי יד: עדיין 60% מהגברים הערבים עובדים במשלחי יד של בינוי, תשתיות, משלחי יד בלתי מקצועיים, לעומת כמעט 15% בחברה היהודית.

אנטאנס שחאדה: אלה הפערים, על זה הממשלה צריכה לתת מענה, לתת תשובות ולתת תוכנית אמיתית לפיתוח הכלכלה הערבית.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

אנטאנס שחאדה: פיתוח כלכלי פירושו שינוי מדיניות יסודי.

אנטאנס שחאדה: בין היתר, השקעה והקמה של אזורי תעשייה, מה שנקרא עכשיו בישראל פארקי תעשייה.

אנטאנס שחאדה: זה התפתח, ועדיין אין לנו אזורי תעשייה ותעסוקה מודרנית, תעשייה מתקדמת, פיתוח תשתיות ותחבורה, פיתוח הון אנושי, רמת השכלה ותמהיל ההתמחויות בבתי הספר ובאקדמיה, במיוחד בקרב נשים, כדי לתת להן אופק שונה, אופק חדש ואפשרות להשתלב בשוקי העבודה המשתנים במדינת ישראל בשנים האחרונות ובשוק הגלובלי.

אנטאנס שחאדה: יש פה המשך של מנטליות ורצון לשמר את התלות של הכלכלה הערבית בכלכלה הישראלית, ואת הנחיתות.

אנטאנס שחאדה: אני לא רוצה לצטט מחקרים.

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, אתה כבר בחריגה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אני מודה לך.

אנטאנס שחאדה: אני מסיים.

אנטאנס שחאדה: על כן, לנוכח המציאות הקשה הזאת, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש שתתמכו בהצעת האי-אמון, כי גם לנו מגיע עתיד טוב יותר, מפותח יותר ובלי פשיעה ואלימות.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת שחאדה, ואני מזמין את השר במשרד האוצר יצחק כהן להשיב בשם הממשלה.

קריאה: – – –

יריב לוין: היום הוא משיב בתוארו כשר במשרד האוצר, כי הנושאים הם – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: אני לא מקפח אותו בכלל.

יריב לוין: מסתבר שעל מדיניות משרדו אין טענות.

יריב לוין: אין אי-אמון במדיניות משרדו.

יריב לוין: יש טענות בנושאים האוצריים, והוא נמצא כאן לצורך העניין הזה.

יריב לוין: בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, הצעות האי-אמון – להזכירכם, מדינת ישראל נכנסה למשבר הכלכלי במצב טוב.

יצחק כהן: הפתיחה הייתה פתיחה טובה, הנתונים המקרו-כלכליים היו מצוינים, הצמיחה הייתה גבוהה, רמת החוב הייתה נמוכה ושיעור האבטלה היה בשפל.

יצחק כהן: תנאי הפתיחה הטובים הללו אפשרו למשק להתמודד עם הפגיעה בכלכלה העולמית עקב מגפת הקורונה, הסגרים וההגבלות.

יצחק כהן: המדיניות הכלכלית שלנו מתמקדת בארבעה צירי פעולה: ציר פעולה ראשון: מציאת האיזון בין השיקולים הבריאותיים לשיקולים הכלכליים.

יצחק כהן: בדיוני הממשלה והקבינט אנו מציגים נתונים וחלופות על מנת לאפשר לגבש מתווה פעולה שישמור על בריאות האזרחים עם הפגיעה המינימלית שניתן בצמיחה ובכלכלה.

יצחק כהן: ציר פעולה שני, אדוני היושב-ראש:

יצחק כהן: הממשלה אישרה תוכנית כלכלית להתמודדות עם הקורונה בהיקף חסר תקדים, בהיקף של מעל 5% תוצר, מענה מיידי.

יצחק כהן: מערכת הבריאות שלנו חזקה ומתמודדת עם המשבר הבריאותי בצורה טובה.

יצחק כהן: על מנת לחזק אותה מקצים משאבים רבים לטובת ציוד רפואי, צוותים, ציוד מיגון, הגדלת מספר הבדיקות, כוח אדם, וכן משרדי הממשלה וגופים נוספים הנדרשים לצורך התמודדות עם המשבר הגדול הזה.

יצחק כהן: רשת ביטחון סוציאלית – אנחנו מעניקים מיליארדי שקלים ותשלום דמי אבטלה לעובדים שיצאו לחל"ת; מענקים לעידוד החזרת עובדים ולשימור עובדים; הקדמת תשלומי מס הכנסה שלילי; סיוע למגזר השלישי ועוד המון המון תוכניות.

יצחק כהן: מענה לעסקים – פרסנו רשת ביטחון עד יוני 2021 לעסקים, עם מענק לסיוע בהוצאות קבועות והחזרי ארנונה.

יצחק כהן: הרחבנו מסלולי סיוע לעסקים במשרד הכלכלה והחלטנו על הקלות ברגולציה.

יצחק כהן: האצת הצמיחה – פרויקטים בתחום ההייטק, הדיגיטציה והתשתיות, לרבות תקצוב פרויקטי תשתית ביותר מ-5 מיליארד שקלים, שביצועם יאיץ את היציאה של המשק מהמשבר, וייצר מקומות עבודה.

יצחק כהן: ציר פעולה שלישי, אדוני היושב-ראש:

יצחק כהן: משרד האוצר נערך להעביר את תקציבי המדינה לשנים 2020 ו-2021.

יצחק כהן: כן, אני חוזר: נערך להעביר את התקציבים.

יצחק כהן: תקציב 2020 למעשה כבר מוכן; 2021 – בשלבי הכנה סופיים, לפי הלו"ז שפורסם, לפי לוחות הזמנים.

יצחק כהן: בינתיים, על מנת לתת מענה למשרדי הממשלה, החלטנו על עדכון מסגרת התקציב הממשלתית.

יצחק כהן: במסגרת זו הוחלט על מענק חד-פעמי לנכים, תקצוב של תוכניות במשרד החינוך, העלאת יהודי הפלאשמורה ותקצוב להחלטות ממשלה כמו סיוע לעוטף עזה וליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

יצחק כהן: ציר פעולה רביעי – רפורמות לצמיחת המשק.

יצחק כהן: לצד תקציב המדינה יוגש לאישור הממשלה והכנסת חוק הסדרים רחב, עם רפורמות חשובות לקידום התחרות.

יצחק כהן: זה הזמן, אדוני היושב-ראש, לבקש מכל מי שיש לו אפשרות לזרז את תהליך קבלת התקציב שיעשה את זה, וגם את חוק ההסדרים.

יצחק כהן: מדובר בהשקעה בתשתיות, סיוע למגזר הציבורי ויצירת מקומות עבודה חדשים במשק.

יצחק כהן: את האמון שנותנים במדיניות הממשלה על רכיביה ניתן לראות מדי יום בשווקים הפיננסיים, כאשר איגרת חוב שלנו לעשר שנים נסחרת בשיעורי שפל היסטוריים של פחות מ-1% – תעודת כבוד.

יצחק כהן: זו הבעת אמון גדולה במשק הישראלי מצד השווקים הגלובליים, שבאה לידי ביטוי גם בדוחות של חברות דירוג האשראי.

יצחק כהן: אני מקווה מאוד, בעזרת השם, שבקרוב נשמע גם את התוצאה החיובית שלהם.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שעם כל ההתמודדות עם המשבר הקשה הזה, הממשלה עושה רבות, במיוחד משרד האוצר, כדי להתמודד ולסייע ולעזור לעם ישראל לצלוח את התקופה הקשה הזו.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מבקש מחבריי לדחות את הצעות האי-אמון ולתת כתף לממשלה.

יצחק כהן: כולם צריכים להתאחד עד שנעבור את משבר הקורונה.

יצחק כהן: יש זמן למחלוקות.

יצחק כהן: תודה רבה.

יריב לוין: אני מודה לשר יצחק כהן.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית והאחרונה, הצעת סיעת ישראל ביתנו, שכותרתה: מדיניות מפלה של רשות האוכלוסין וההגירה ומשרד הפנים, וההסתה לגזענות מצד חברי סיעת ש"ס כלפי עולי ברית המועצות לשעבר.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת אביגדור ליברמן להציג את הצעת האי-אמון, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכוון לדבר על חוק הדרכונים, חוק הדרכונים שעבר בקריאה ראשונה ב-8 במרץ 2017, וכשלושה חודשים לאחר מכן עבר בקריאה השלישית.

אביגדור ליברמן: החוק בא להיטיב עם עולים מכל המדינות, מכל הארצות, ולהעניק להם זכות לדרכון מתחילת הדרך.

אביגדור ליברמן: בין לבין התקיימו כמה דיונים בוועדת הפנים של הכנסת בראשות חבר הכנסת דאז מר דודי אמסלם, ובאותם דיונים השתתפו נציגים של כל הרשויות ושל כל הגופים: רשות האוכלוסין, משרד החוץ, משרד המשטרה, הסוכנות וגופים נוספים.

אביגדור ליברמן: אף אחד לא הביע שום התנגדות, אלא להפך – כולם תמכו.

אביגדור ליברמן: הגדיל לעשות ואמר יושב-ראש הוועדה מר דודי אמסלם באחד הדיונים האלה, ואני מצטט: אני מציע שקודם כול כשעולה בא לארץ הוא יקבל דרכון כמו כל אזרח.

אביגדור ליברמן: אני חושב – – –

יריב לוין: השר אמסלם, מצטטים אותך.

יריב לוין: זו זכות גדולה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה גם עניין של כבוד.

אביגדור ליברמן: אתם קודם כול מכבדים אותו ולא מתחילים לחשוד בו עוד לפני שנחת בארץ.

אביגדור ליברמן: נניח שהוא מקבל דרכון לעשר שנים, ומסתבר, אחרי עשר שנים, שהוא בכלל לא היה פה והוא בא לחדש אותו, אז יאמרו לו בחידוש שהוא בכלל לא היה פה, ואז באמת אין סיבה לתת לו.

אביגדור ליברמן: בהצבעה במליאת הכנסת בקריאה שלישית 26 חברי כנסת הצביעו בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אביגדור ליברמן: אגב, הפרקטיקה שהייתה נהוגה עד אז נקראת "מאכעריי", כלומר גן עדן למאכערים.

אביגדור ליברמן: הרי מה היה קודם, לפני קבלת החוק?

אביגדור ליברמן: הייתה תקנה שלכל שר מותר להמליץ על עולה חדש שלא יצטרך לחכות שנה במדינת ישראל, ועל פי המלצת השר הוא יקבל דרכון.

אביגדור ליברמן: מצוין.

אביגדור ליברמן: כל עולה שהשר חפץ ביקרו אכן קיבל דרכון.

אביגדור ליברמן: חלק מאלה שקיבלו דרכונים אז הם באמת אנשים ראויים, שכבוד למדינת ישראל שהם נושאים דרכון ישראלי, אבל בתוך עמי אני חי, ואני יכול להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שהיו כמה וכמה שלא היו ראויים לכבוד הזה.

אביגדור ליברמן: מה שמעניין, מי היו שתי המפלגות שהצטיינו במתן אותן המלצות לקבלת דרכונים?

אביגדור ליברמן: אני בטוח שאף אחד לא יוכל לנחש.

אביגדור ליברמן: שתי המפלגות שהצטיינו היו קודם כול מפלגת הליכוד ואחר כך ש"ס.

אביגדור ליברמן: אלי ישי, שר הפנים דאז, חתם על 33 המלצות; אחינו יעקב מרגי, שאז היה שר הדתות, חתם על 11 המלצות, וכך זה התנהל.

אביגדור ליברמן: לגמרי במקרה, לאחר מכן – סליחה, אבל נעזוב את זה ונלך לחוק ביטול הדרכונים, שהוא הונח על שולחן הכנסת ב-14 בספטמבר 2020 על ידי חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

אביגדור ליברמן: לגמרי במקרה, מייד לאחר שהחוק הזה הונח בכנסת, אחד משונאי העולים מחבר המדינות באופן כללי ושונא ישראל ביתנו ואביגדור ליברמן במיוחד, רביב דרוקר, מתחיל לעבוד על כתבה בנדון.

אביגדור ליברמן: התולדה של השנאה הזואולוגית הזאת כלפי העולים הופיעה על המרקע בתאריך 25 באוקטובר – שידור שכולו גזענות, שנאה וסילופים.

אביגדור ליברמן: מה הייתה הזעקה של אותה עלילת דם שראינו בטלוויזיה?

אביגדור ליברמן: אתם, אזרחי ישראל, אתם פראיירים.

אביגדור ליברמן: הרוסים האלה בכלל לא התכוונו לחיות בארץ, הם פשוט ניצלו את מדינת ישראל, קיבלו דרכונים וברחו אחרי שקיבלו סל קליטה בסך 9 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: אז בואו נעשה סדר.

אביגדור ליברמן: לפי בדיקות שערכתי מול שגרירויות של האיחוד האירופי, כחצי מיליון ישראלים אזרחי ישראל פנו לשגרירויות של רומניה, הונגריה, בולגריה, צ'כיה, סלובקיה, ליטא, לטביה, פולין, גרמניה וכו' לקבלת דרכון מאותן מדינות נוסף לדרכון הישראלי שלהם, על בסיס העובדה שסבא או סבתא שלהם חיו באותן מדינות – חלק, אגב, לפני 100 שנה – ואחר כך עלו למדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אף אחד מאותם ישראלים לא מתכוון להשתקע באותן מדינות.

אביגדור ליברמן: גם אותן מדינות, אף אחת מהן לא פראיירית, גם הם מבינים שאף ישראלי לא מתכוון להשתקע שם.

אביגדור ליברמן: מדוע עושים את זה אזרחי ישראל?

אביגדור ליברמן: ברור, על מנת להקל את הנגישות לאיחוד האירופי, על מנת להקל את התנועה בין המדינות בתוך האיחוד האירופי.

אביגדור ליברמן: חלק מהם גם מקבלים לימודים חינם באוניברסיטה על אדמת אירופה וכך הלאה.

אביגדור ליברמן: ומדוע המדינות מסכימות שאותם אזרחי ישראל יקבלו דרכון, למרות שהן מבינות שאף אחד מהם לא מתכוון להשתקע שם?

אביגדור ליברמן: כי הן חושבות שככה הן מייצרות קשר חזק יותר, מייצרות דחף נוסף לבקר באותן מדינות.

אביגדור ליברמן: וכמובן, דרכון מבטיח תיירות לכל האיחוד האירופי, ולפעמים רכישת נכסים או השקעות כאלה ואחרות, ומשפר את תדמיתם בעיני ישראלים שאין להם דרכון זר.

אביגדור ליברמן: עם התופעה הזאת לרביב דרוקר אין שום בעיה.

אביגדור ליברמן: חצי מיליון ישראלים שמקבלים פתאום דרכון פולני או רומני – אין שום בעיה, כמו שאין לו אגב שום בעיה שיש כ-600,000 ישראלים שחיים דרך קבע בחוץ לארץ, בעיקר בערים כמו ניו יורק, העיר היהודית הגדולה בעולם, בלוס אנג'לס, בטורונטו, בפריז, בלונדון, בברלין.

אביגדור ליברמן: 600,000 ישראלים, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, חיים באותן מדינות או באותן ערים.

אביגדור ליברמן: אין לו גם שום בעיה, בנוסף, עם תופעה אחרת:

אביגדור ליברמן: לא שמעתי שלרביב דרוקר יש בעיה שיותר משליש של אזרחי ישראל פטורים מכל החובות.

אביגדור ליברמן: הם לא צריכים לשרת בצה"ל או בשירות לאומי, חלק גדול מהם לא עובדים או עובדים בשחור, גם זה מקובל עליו ואין שום בעיה.

אביגדור ליברמן: אבל כשאני חוזר לסיפור הדרכונים, ברור שמדובר בשידור מוזמן, מגמתי, עם ריח של גזענות ודעות קדומות.

אביגדור ליברמן: הרי ברור שחלק גדול מאלו שקיבלו דרכונים וחזרו הם אנשי עסקים מהשורה הראשונה, שמתרוצצים בין מוסקבה לתל אביב לבייג'ינג ללונדון לניו יורק, ואין שום אפשרות שהם יחיו פה שנה ברציפות; חלק מהם אומנים שמופיעים בכל העולם.

אביגדור ליברמן: דרך אגב, אחד השמות שהוזכר באותה כתבה השקיע במדינת ישראל, בתעשייה ובסטרטאפים רק בשנים האחרונות כ-50 מיליון דולר.

אביגדור ליברמן: אני כבר לא מדבר על אלו שרכשו נכסים ושילמו מס רכוש לקופת המדינה – תאמינו לי, כספים הרבה יותר גדולים מאותם 9 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: כך היה מימים ימימה.

אביגדור ליברמן: אני אתן רק דוגמה אחת: איש עסקים בין-לאומי ידוע, שאול אייזנברג, ז"ל, קיבל אזרחות ישראלית, דרכון ישראלי, ב-1950.

אביגדור ליברמן: רצו שהוא יעביר את מרכז חייו למדינת ישראל, וב-1968 מצביעה כנסת ישראל על חוק מיוחד, חוק אייזנברג.

אביגדור ליברמן: גם אחרי שהוא עולה ארצה והופך לעולה חדש, רוב ימות השנה הוא כמובן מבלה בין יעדים שונים בעולם, אבל במשך 18 שנה, כשהוא נוסע בכל העולם, הוא מספר לכולם בגאווה שהוא נושא דרכון ישראלי.

אביגדור ליברמן: על כך הוא סיפר בעצמו באחד הראיונות בתקשורת.

אביגדור ליברמן: לכן צריך להבין שמדינת ישראל זו ארץ קולטת עלייה.

אביגדור ליברמן: עד היום למדינת ישראל עלו כ-3.3 מיליון עולים, כמעט מחצית מהאוכלוסייה היהודית החיה היום במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: הלוואי שהיינו משכילים להדק את הקשר עם שמונת המיליון הנותרים בכל מיני קהילות מפוזרות בעולם, והיינו מוותרים על צרות עין ודעות קדומות כלפי קהילות שונות ודואגים לברך כל עולה ללא קשר למדינת מוצאו; והלוואי שהיינו מצליחים להביא למציאות של עשרה מיליון יהודים במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: היוזמה לביטול חוק הדרכונים, תוך כדי ניסיון להכתים קהילה שלמה שחיה כאן, עובדת, משלמת מיסים, משרתת בצה"ל, עושה מילואים, היא יוזמה פסולה.

אביגדור ליברמן: וקואליציה שעומדת מאחורי אותה הצעת חוק לא ראויה לשום אמון.

אביגדור ליברמן: אני יכול רק להגיד, אדוני היושב-ראש, שאת הנתונים על הדרכונים אנחנו ציינו על סמך פרסום בעיתון גלובס עד 2014.

אביגדור ליברמן: פנינו אליך לאשר שאילתה דחופה, להבין מה קרה בין 2014 ל-2017, כמה דרכונים ומי העניק באותם שלוש שנים.

אביגדור ליברמן: לצערי לא אישרת את אותה שאילתה דחופה, לא ברור לי מאיזה שיקולים.

אביגדור ליברמן: אני רק יודע דבר אחד: גם הליכוד וגם כחול לבן דואגים פעם אחרי פעם לפני הבחירות לפנות לאותם עולים, להופיע בכל כלי התקשורת ולספר כמה אתם אוהבים אותם.

אביגדור ליברמן: אנחנו נדאג לפני הבחירות הבאות להזכיר בדיוק איך התנהלתם ואיך התנהגתם בפועל.

אביגדור ליברמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה לחבר הכנסת ליברמן.

יריב לוין: הייתי קורא להשיב לשר רביב דרוקר, אבל אז נזכרתי שהוא לא שר, אז אני מזמין את השר דוד אמסלם להשיב בשם הממשלה, בבקשה.

קריאה: זה same same.

אלעזר שטרן: השר אמסלם אוהב לענות בשם הטלוויזיה כל הזמן.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היות שאתה הערת את הערתך, חבר הכנסת שטרן, אז אני אגיד לך שאני אוהב לענות כאן בגלל שאין לנו ערוצי טלוויזיה.

אלעזר שטרן: אין לכם?

דוד אמסלם: כל ערוצי הטלוויזיה הרי מגויסים באופן מלא.

דוד אמסלם: אז הציבור לא מכיר את הנתונים.

יוראי להב-הרצנו: גם ערוץ 20?

דוד אמסלם: אז לכן פעם בשבוע אני עולה, מסתכל על המצלמה ואומר להם: חבר'ה, בואו אני אספר לכם את האמת, מה שאתם לא שומעים בערוצים המגויסים.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע לבד – – –

אלעזר שטרן: אין לכם ערוץ, אין לכם עיתון?

דוד אמסלם: הרי אתה יודע לבד, אני לא צריך לספר לך.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה, ברשותך – – –

אלעזר שטרן: אני ראיתי את ראש הממשלה, דודי, כאן – – –

דוד אמסלם: אבל, ברשותך, עזוב, זו הייתה הערת אגב, שאתה מכירים אותה, אתם יודעים אותה.

דוד אמסלם: לא חידשתי לכם דבר וחצי דבר, אבל בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני רוצה לענות לחבר הכנסת ליברמן, ואחרי זה יש לי עוד נושא חשוב שאני רוצה גם להתייחס אליו.

דוד אמסלם: תראה, אני רוצה להגיד לך משהו, חבר הכנסת ליברמן: היה לי כבוד ועונג לקדם את החוק בוועדת הפנים.

דוד אמסלם: כמדומני, הגיש אותו חבר הכנסת פורר, ואני נרתמתי לעניין, בגלל שאני חושב – ככלל, אני חושב שמדינת ישראל שייכת לכל העם היהודי בעולם, לא רק לאלה שגרים כאן, וכבוד הוא לנו שיהודי מגיע ארצה.

דוד אמסלם: המדינה קמה בשביל זה, זו הייתה המשימה המרכזית שלה.

דוד אמסלם: ולכן אני חשבתי שבוודאי, כשאנחנו מקבלים יהודי בארץ ישראל אנחנו צריכים לכבד אותו, ולא לקבל אותו כחשוד ולא לתת לו איזה משהו על תנאי – נותנים לו את תעודת הזהות שלו, את הדרכון, כמו כל אחד שגר פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא גם יכול להצביע לכנסת, לדעתי אפילו למוחרת.

דוד אמסלם: אין שום סיבה שלא.

דוד אמסלם: בגלל שלנו יש את חוק השבות, אנחנו לא צריכים שמישהו יבוא ויתחיל עכשיו לעבור איזה סטאז' לגבי האזרחות שלו.

דוד אמסלם: אתה יהודי – זה המקום שלך.

דוד אמסלם: ואנחנו מעודדים – – –

יבגני סובה: שלושה חודשים הוא לא יכול להצביע.

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: גם פה אפילו אני זוכר שהיה לנו בוועדה – אני אומר שכתפיסת עולם, בוודאי ובוודאי אנחנו גאים בכל יהודי שמגיע לארץ ישראל ומחזק את המדינה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא משנה מאיפה הוא בא – מאתיופיה, מברית המועצות או ממרוקו; זה לא חשוב, זאת מדינת היהודים.

דוד אמסלם: לכן אני ראיתי אז כבוד גדול, אני התחברתי לנושא ישר כשעודד דיבר איתי, אני ראיתי באמת גאווה גדולה לקדם את החוק הזה.

דוד אמסלם: עכשיו, רוב היהודים שעולים ארצה נשארים בארץ.

דוד אמסלם: הם עולים מטעמים כאלה ואחרים, הם רוצים לגור בארץ ישראל עם שאר אחיהם היהודים.

דוד אמסלם: יש תמיד מיעוט שתמיד מנצל, בכל סוגיה, איזושהי פרצה כזו.

דוד אמסלם: אז שאלתי את עצמי: אתם יודעים מה, בואו נניח שיש כמה אנשים במדינת ישראל שבאים, נוחתים, לוקחים דרכון ונוסעים.

דוד אמסלם: מה האסון הגדול שקרה במדינת ישראל?

דוד אמסלם: אז יש יהודי בעולם שמסתובב עם עוד דרכון, ואם חס ושלום קרה לו במדינה שלו איזשהו משהו, אז הוא ישר נכנס לארץ, יש לו איך להגיע בחזרה לארץ ישראל.

דוד אמסלם: אז לכן אני רואה בזה דבר שהוא בעצם חשוב, אני לא רואה בזה שום פסול, וגם אמרתי: אם יש ניצול כזה או אחר, אני לא חושב שבשביל זה צריך לשנות את כל את כל השיטה והסיסטם.

דוד אמסלם: אני רק אנחם אותך בדבר קטן, חבר הכנסת ליברמן, כשעסקתי בתחילת הדרך, לפני הרבה שנים, בעליית יהדות אתיופיה, אז יום אחד בתחילת כהונתי בכנסת העלו אותי עם דרוקר לאיזה ריאיון בגלי צה"ל, והוא בכלל היה נגד זה שנעלה אותם כי הוא טען שאנחנו מעלים חצי אפריקה לישראל.

דוד אמסלם: אז אם אני אספר לך איך הבן אדם תופס יהודים בעולם – הוא גם נהיה לי רב ראשי, הוא גם יודע מי יהודי ומי לא.

דוד אמסלם: אני לא מתיימר לקבוע מי יהודי , אני לא יודע.

דוד אמסלם: יש הלכה, יש רבנים.

עודד פורר: – – –

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: יהודי, דרך אגב – פורר, אתה יודע לבד, אני לא נכנס לעניין – יהודי זה קודם כול הגדרה הלכתית.

דוד אמסלם: אבל מעבר לזה, יש לנו את חוק השבות וכו'.

דוד אמסלם: אבל אני לא מתיימר גם לקבוע מי כן, מי לא.

אביגדור ליברמן: את זה עושה השירות הקונסולרי.

דוד אמסלם: אבל בוודאי ובוודאי אל תתרשם ממר דרוקר, בגלל שמר דרוקר לא אוהב יותר את האתיופים, לדעתי.

דוד אמסלם: לכן אל תתרגש מזה.

קריאה: את מי הוא אוהב?

דוד אמסלם: בכלל, דרך אגב, אני גם מציע עוד דבר: במסגרת הדיון, אביגדור ליברמן, אני מציע לך לא לדחוף את החרדים בכל חור שלא שייך.

דוד אמסלם: אתה דיברת על הדרכונים, בוא נישאר על הדרכונים.

דוד אמסלם: אתה ישר, איכשהו, לא יודע איך, מסובב את זה.

אביגדור ליברמן: אני לא יודע איך – – –

דוד אמסלם: בסוף יוצא שיש איזה שליש במדינת ישראל שלדעתך לא עובד ולא עושה כלום.

דוד אמסלם: תמיד אתה מגיע לנקודה הזאת.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה.

אביגדור ליברמן: דודי, אני לא יודע למה במקרה ש"ס הגישו הצעת חוק כזאת.

דוד אמסלם: אני לא מכיר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מכיר את הצעת החוק.

עודד פורר: היא הוגשה בכנסת הזאת על ידי מלכיאלי לבטל את החוק – – –

דוד אמסלם: אז אמרתי לך מה אני חושב.

עודד פורר: – – –

דוד אמסלם: אז אני אומר לך מה אני חושב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שואל בחיטים אתה עונה בשעורים.

דוד אמסלם: גם אם הם הגישו הצעת חוק כזאת, מה זה קשור עכשיו?

דוד אמסלם: הצעת החוק עצמה, לדעתי, לפי תפיסתי, גם היום היא לא נכונה, בגלל שאני חושב שאנחנו צריכים לעודד יהודים לעלות ארצה.

אביגדור ליברמן: אתה חושב שמלכיאלי מגיש הצעת חוק ללא ידיעת אריה דרעי?

דוד אמסלם: אבל מה זה חשוב?

דוד אמסלם: אבל, חבר הכנסת ליברמן, הרי כל הצעת חוק – – –

אביגדור ליברמן: אתה חושב שהוא מגיש את זה לבד, בלי משרד הפנים ואריה דרעי?

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

דוד אמסלם: גם אצלך לא מגישים לבד.

דוד אמסלם: לכן אני אומר: לא כל הצעת חוק שאתם מגישים אני מסכים איתה, וזה בסדר.

דוד אמסלם: אבל מכאן לקחת את זה – אז אני מציע: בוא נתמקד בחוק הזה, נשאיר אותו, בגלל שאני חושב שהוא חשוב, אני חושב שזה הכבוד שמדינת ישראל כמדינה נותנת לעם היהודי, לכל יהודי, בגלל שהמדינה, כפי שאמרתי, שייכת גם לאותו יהודי שעוד לא פה.

דוד אמסלם: הוא לא צריך, דרך אגב, לבקש אישור.

דוד אמסלם: הוא עולה למטוס, נוחת בארץ, דופק בדלת ואומר: הגעתי.

דוד אמסלם: וזו הגאווה שלנו כמדינה יהודית.

דוד אמסלם: דרך אגב, בגלל זה גם קיבלנו את חוק הלאום, אתם יודעים את האמת: בגלל שהמדינה הזאת היא מדינה ייחודית לעם היהודי בלבד.

דוד אמסלם: מי שיהודי זה המקום שלו.

דוד אמסלם: זה לגבי הנושא הזה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש אני מתלבט אם לעשות את זה בסיום.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אני אעשה את זה בסיכום.

יריב לוין: יהיה גם סיכום.

דוד אמסלם: איך אמרת, יהיה סיכום.

דוד אמסלם: אז אני מודה לכם, רבותיי.

יריב לוין: תודה רבה לשר דוד אמסלם על חלק א'.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לדיון הסיעתי, ראשון יעלה ראש האופוזיציה חבר הכנסת יאיר לפיד, מטעם סיעת יש עתיד-תל"ם.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הסיבה שהסיעה הגישה הצעת אי-אמון היא שאי-אפשר להאמין איך הממשלה הזאת מתנהלת.

יאיר לפיד: אני מסתכל על הנושא של חנויות הרחוב.

יאיר לפיד: יסביר לי מישהו למה אין בעיה שעשרה אנשים ייכנסו לבית כנסת – ואין לי שום בעיה עם זה שאנשים הולכים לבית כנסת, כמובן, זכותם המלאה – אבל אי-אפשר להכניס אדם אחד לחנות כשהוא עם מסכה, יש פלסטיק שקוף בינו לבין המוכר, הוא עשה אלכו-ג'ל בכניסה, החלונות פתוחים, הדלת פתוחה, הכול לפי תקנות התו הסגול.

יאיר לפיד: מה ההיגיון, איך הוא נבנה, איך מתקבלות ההחלטות, למה מתקבלות ההחלטות?

יאיר לפיד: איך קורה שבסוף ישיבת הקבינט עומד בני גנץ, שר הביטחון, ואומר – זה ציטוט: אני מתוסכל, אנחנו יושבים פה שעות ולא קורה שום דבר.

יאיר לפיד: זה לא נכון שלא קורה שום דבר.

יאיר לפיד: הכלכלה הישראלית מתרסקת; חנויות הרחוב מתפוררות; אנשים לא יודעים איך הם יצילו את העסק שלהם; 80,000 עסקים נסגרים השנה; והם עומדים, ויושבים, ומדברים, ומחליטים, ולא מחליטים, ומנסים, ולא מנסים, ורק מספרים לכולם סיפורים כמה המצב אצלנו מדהים.

יאיר לפיד: ועכשיו יש אגדה חדשה שאומרת שהינה יש סגר גם במקומות אחרים.

יאיר לפיד: בתי הספר באנגליה פתוחים, בתי הספר בצרפת פתוחים, ואין שום היגיון בזה שסגרו את החנויות בכל הארץ וריסקו את הכלכלה הישראלית.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יריב לוין: תודה לראש האופוזיציה.

יריב לוין: בשם הרשימה המשותפת אני מזמין את חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני כאילו יכול להתחיל את מה שכתוב לי, אבל אני, השר אמסלם, שמעתי אותך אומר משפט שהמדינה הזאת היא רק ליהודים ומי שיהודי אז זה המקום שלו – –

דוד אמסלם: לא אמרתי "רק ליהודים".

ג'אבר עסאקלה: – – אז מי שלא יהודי כנראה זה לא המקום שלו – – –

דוד אמסלם: לא אמרתי את זה.

ג'אבר עסאקלה: אז טוב שתגיד את זה מהבמה, שלאוכלוסייה הערבית כאן יש מקום, יש מעמד והיא מוכרת.

ג'אבר עסאקלה: אבל אני אחזור לענייננו – ענייננו זה הכישלון הכלכלי בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: ההערכות שהשכבות והמגזרים החלשים נפגעים מהקורונה מקבלות חיזוק רב בנתונים הזורמים מהפעילות הכלכלית של חודשי המגפה, מהתוצאות השליליות.

ג'אבר עסאקלה: הכלכלה בחברה הערבית, כך נראה, היא הנפגעת הגדולה ביותר.

ג'אבר עסאקלה: לפי נתוני כונס הנכסים, מתחילת השנה נרשם גידול חד במספר הפניות לחדלות פירעון, והעלייה הגדולה ביותר נרשמה בקרב עסקים בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: כ-70,000 – 70,000 – עסקים קטנים ובינוניים בחברה הערבית נמצאים בסכנת סגירה.

ג'אבר עסאקלה: אלו נתונים שאנחנו מקבלים ממקורות מחקריים, ואנחנו גם רואים את זה בשטח.

ג'אבר עסאקלה: כמובן שמקומות בסכנת סגירה נזרקים לחיק השוק האפור, ובמיוחד בחברה הערבית שהשוק האפור פעיל בה מאוד.

ג'אבר עסאקלה: נתוני התעסוקה מציגים תמונה קשה מאוד.

ג'אבר עסאקלה: מחקר של ד"ר מריאן תחאוכו וד"ר טלי מרום ממכון אהרון במרכז הבין-תחומי בהרצליה מראה שהתעסוקה בחברה הערבית נסוגה לפחות עשור אחורה.

ג'אבר עסאקלה: לפי המחקר, שיעור התעסוקה בקרב נשים ערביות צלל ל-21% לעומת 37% בינואר השנה, כלומר ירידה דרסטית.

ג'אבר עסאקלה: בקרב הגברים הוא הידרדר ל-49% עובדים לעומת 70% בינואר.

ג'אבר עסאקלה: הפער בין החברה היהודית לערבית ממש עצום.

ג'אבר עסאקלה: הנתונים המקבילים בחברה היהודית ללא החרדים מראים שיעור תעסוקה של 64% בגברים ו-52% בנשים.

ג'אבר עסאקלה: סטודנטים – הרי הסטודנטים מככבים פה מאז תחילת הקורונה, מככבים בדיונים כאן.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו מעלים את הנושא כל הזמן, אבל מישהו בממשלה חושב שהסטודנטים הם כאילו בשוליים של החברה.

ג'אבר עסאקלה: הסטודנטים היום הם הקבוצה הכי נחלשת.

ג'אבר עסאקלה: רוב הסטודנטים שעבדו כבר לא עובדים.

ג'אבר עסאקלה: אלה שעבדו במלצרות, אלה שעבדו בקניונים, למעשה היום הם מובטלים.

ג'אבר עסאקלה: אבל, באותו זמן הם נדרשים לשלם שכר לימוד מלא, נדרשים לשכור דירות, לשלם מעונות, ואגב, שכר הלימוד כולל כל מיני אגרות כשהאוניברסיטאות היום לא משלמות עליהם כלום.

ג'אבר עסאקלה: למעשה הקמפוס ריק ועדיין גובים אגרת שמירה וכו' וכו'.

ג'אבר עסאקלה: כל הדרישות שלנו מול האוצר מעל הבמה הזאת, בוועדות השונות, למעשה נפלו על אוזניים אטומות.

ג'אבר עסאקלה: ויש לנו עוד 30,000 סטודנטים במכללות הציבוריות.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, אתה כבר הרבה מעבר לזמן, אז אנא, להתכנס למשפט סיכום, אם אפשר.

ג'אבר עסאקלה: מאה אחוז.

ג'אבר עסאקלה: 30,000 סטודנטים היום נמצאים ללא לימודים, גם לא בזום.

ג'אבר עסאקלה: למה?

ג'אבר עסאקלה: כי הצוות הלא-קבוע, הצוות האקדמי, מה שנקרא בעברית – אני לא אוהב את המושג הזה – "צוות אקדמי זוטר" שובת.

ג'אבר עסאקלה: ולמה שובת?

ג'אבר עסאקלה: כי משרד האוצר מתעלל בו כבר שנתיים.

ג'אבר עסאקלה: בגלל המצב הכלכלי בכלל המדינה ובחברה הערבית בפרט אני חושב שמן הראוי להצביע בעד הצעת האי-אמון שלנו ולהפיל את הממשלה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה, אני מזמין את חבר הכנסת משה ארבל בשם סיעת ש"ס, מאחר שלסיעת כחול לבן אין דובר.

יריב לוין: בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להשיב על אחת ההצעות לסדר-היום של אחת מסיעות הבית, שלצערי השתמשה בבית הזה ובפלטפורמה לצורך תעמולת בחירות, אולי, תחת הכותרת "מדיניות מפלה של רשות האוכלוסין וההגירה ומשרד הפנים' והסתה לגזענות מצד חברי סיעת ש"ס כלפי עולי ברית המועצות לשעבר".

משה ארבל: אבקש לספר את מה שסיפר הגאון הגדול הרב יצחק זילברשטיין שליט"א, רבה של רמת אלחנן.

משה ארבל: יום אחד הופיעה אישה בוכייה במשרדי החברה קדישא.

משה ארבל: בעלה נפטר, היא מבקשת לסדר לו את קבורתו.

משה ארבל: לאחר שביררו את הפרטים וזיהו את הנפטר – –

יריב לוין: רבותיי, אי-אפשר לשמוע את הדובר, אנא.

יריב לוין: בבקשה.

משה ארבל: – – והאלמנה הטרייה מילאה את הטפסים הנדרשים, נקבעו סדרי הלוויה, הטהרה ומקום הקבורה.

משה ארבל: במענה על שאלת החברה קדישא התברר כי מדובר בזוג ערירי, עולים חדשים מברית המועצות לשעבר, חסרי משפחה ומכרים.

משה ארבל: מלבד האלמנה הבוכייה ואנשי החברה קדישא לא היו משתתפים נוספים בלוויה.

משה ארבל: כאשר הורידו את הגופה לקבר שאלה האלמנה בקול חנוק: האם לא נוהגים לומר בזמן הקבורה כמה מילות הספד על הנפטר?

משה ארבל: ענו לה אנשי החברה קדישא: את צודקת, אבל איננו מכירים את הנפטר ולכן אין מי שיאמר כמה מילים להספד.

משה ארבל: אמרה האלמנה: אם כך, אשא אני דברים לכבודו, ברשותכם, ואל תחששו, אדבר בקצרה.

משה ארבל: פתחה האלמנה וסיפרה לבעלה המנוח – היא קראה לו בוריס: בוריס, אתה עולה עכשיו לבית דין של מעלה, ודאי יש בליבך חשש שמא יתבעו אותך על כך שלא השארת אחריך ילדים.

משה ארבל: על כן אני אומרת לך שאינך צריך לחשוש כלל.

משה ארבל: אתה הרי יודע שבמשך 40 שנות שהותנו ברוסיה לא הייתה לי אפשרות להגיע למקווה טהרה, וכאשר הגענו לארץ כבר הייתי מבוגרת.

משה ארבל: ולכן, אל תדאג, לא יתבעו אותך בבית דין של מעלה.

משה ארבל: אנשי החברה קדישא עמדו בהשתאות והתרגשות לומר קדיש אחרי דברי ההספד על צדיק גמור שכזה, שזכה למסור את נפשו על מצוות הטהרה.

משה ארבל: זהו סיפורו של הגאון הגדול הרב יצחק זילברשטיין.

משה ארבל: עולי ברית המועצות לשעבר, יהודי רוסיה, אנחנו עפר ואפר תחת כפות רגליכם.

משה ארבל: מסירות הנפש שלכם לטהרה, לקדושה וליהדות היא שם דבר.

משה ארבל: כל מי שמנסה לחרחר ריב ומדון ולהרוויח רווח פוליטי על יצירת שנאה ופילוג – אנחנו כאן, מעל הבמה החשובה הזו, אומרים: לא זו דרכנו.

משה ארבל: אהבת ישראל ואהבת הבריות ואהבת עולי ברית המועצות – שזה נס ופלא, אחרי כל כך הרבה שנים, שהגיעו לכאן לארץ ישראל, במסירות נפש – אתם תפארת לעם ישראל.

משה ארבל: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת ארבל.

יריב לוין: בשם יהדות התורה – חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותיי חברי הכנסת, אני כאדם חרדי, וכמוני יש אלפים, עברנו תקופה קשה.

משה גפני: איפה שהיינו פותחים את התקשורת הייתה התקפה נגד הציבור החרדי, שהוא מפיץ מחלות ושהוא לא שומר ולא עושה.

משה גפני: ראינו מקומות אחרים, ראינו בשפת הים, ראינו בהפגנות, ראינו בכל המקומות, ולא מדברים כלום.

משה גפני: ואנחנו חוטפים.

משה גפני: מתחילות החדשות: החרדים ככה, כולם אדומים.

משה גפני: לא מצאנו את נפשנו.

משה גפני: אני גר בבני ברק, ואני יודע את המאמצים שעושים האנשים, שעושות המשפחות, שגרות בצפיפות, על מנת להוריד את התחלואה ולהוריד את הצבע האדום שנמצא בכל היישובים החרדיים.

משה גפני: שמחנו: הינה, הצליח, בכל היישובים החרדיים הורידו – אני לא מדבר על בני ברק, שהיא עיר גדולה מאוד והפכה להיות ירוקה – לא צהובה וכתומה, ירוקה – ובאמת התחלואה ירדה.

משה גפני: אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא ואנחנו עושים את מה שניתן לעשות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אנחנו פותחים את החדשות, היינו בטוחים שמישהו יבקש סליחה.

משה גפני: אולי יבקש סליחה מהרב קנייבסקי, אולי יבקש סליחה מהציבור החרדי, שככה פגעו בו.

משה גפני: והינה, הציבור החרדי, כך נמסר, לא הולך לבדיקות.

משה גפני: איך ידעו שזה 3% מהמאומתים?

משה גפני: איך זה קרה?

משה גפני: לא מפסיקים, אדוני היושב-ראש, לא מפסיקים לפגוע בציבור הזה, וחושבים שהציבור הזה עשוי מפלסטלינה.

משה גפני: יש שם גברים, נשים, ילדים, משפחות.

משה גפני: ואצלנו זה מאמץ, מכיוון שאנחנו לא גרים ברווחה, זה לא שהמדינה פינקה אותנו ונתנה לנו לגור בכל מיני מקומות ונתנה לנו כיתות שהילדים יכולים ללמוד ברווח, לא.

משה גפני: היינו צריכים בכוחות עצמנו לעשות את זה.

משה גפני: והינה, אנחנו מגיעים, אחרי שעשו מאמץ – באמת, גם הנושא שהרבנים אמרו כל הזמן להקפיד.

משה גפני: מאז שיש קורונה אני לא מתפלל בבית הכנסת, אני מתפלל בחצר, שיש לנו שם מניין וספר תורה, בחוץ.

משה גפני: אין אחד שהוא בלי מסכה, אין דבר כזה.

משה גפני: כולם שומרים וכולם מקפידים.

משה גפני: כולם – אין מושג "כולם" בשום חברה, אבל שומרים.

משה גפני: זה מה שיש להגיד במערכת היחסים?

משה גפני: הרי הקורונה תיגמר, בעזרת השם.

משה גפני: היום אנחנו כבר מתחילים לראות – – –

יאיר גולן: גפני, אז למה שלא תדבר על החיילים של פיקוד העורף שסייעו, והייתה עבודה משותפת יוצאת מן הכלל?

משה גפני: עם כל הכבוד, אני אדבר גם על זה.

משה גפני: יש לי שלוש דקות, על מה אתה רוצה שאני אדבר?

יאיר גולן: לא הכול היה רע.

משה גפני: כשאני חוזר הביתה, אני אוכל להגיד לשכנה שלי שדיברתי על זה שהיא סובלת עם שמונה ילדים וככה מדברים נגדם.

משה גפני: החיילים בפיקוד העורף מתקבלים בכל המקומות האלה – – –

יאיר גולן: סולידריות.

יאיר גולן: לא רק לבוא בטענות.

משה גפני: אני מציע שכשאתה תעלה, תגיד את זה.

משה גפני: תאמין לי, תייצג אותי גם כן.

משה גפני: אבל המצב הזה הוא מצב בלתי נסבל.

משה גפני: עכשיו, אנחנו שק החבטות.

משה גפני: כל הזמן אנחנו – באמת, הרי אנחנו עושים כל מאמץ על מנת להיות חלק מהעניין.

משה גפני: אומרים שאנחנו עושים מרד, אנחנו עושים מרי, כולם לא מבינים על מה מדברים, מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אבל הדבר שהכי מרגיז זה שעכשיו מגיעים להטיל קנסות בסדרי גודל שאי-אפשר לתאר אותם: 25,000 שקל לבעלי עסקים שנמצאים בכל הגזרה, בפשיטת רגל, במצבים שהם בלתי – צריך לשמור, צריך להקפיד על הדברים האלה וצריך לתת קנסות, אבל להעלות את זה פתאום בממדים כאלה, ל-15,000, 20,000, 25,000?

משה גפני: לא מדובר בעבריינים, לא מדובר באנשים פליליים, מדובר באנשים שחרדים לפרנסתם.

משה גפני: זאת פשיטת רגל של האנשים האלה, אנחנו כולנו מכירים אותם.

משה גפני: צריך להפסיק עם הדבר הזה.

משה גפני: על העלאת הקנסות, אנחנו, סיעת יהדות התורה, נצביע נגד, ואנחנו קוראים לכולם להצביע נגד.

משה גפני: ואני הולך לדבר עם ראש הממשלה.

משה גפני: לא צריך להתנהג בצורה כזאת, צריך להתנהג בחמלה, צריך להתנהג ברחמנות, צריך להתנהג באופן כזה שאנחנו נתאים את עצמנו לתקופה הקשה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, אתה כבר הרבה הרבה הרבה מעבר לזמן.

משה גפני: אה.

משה גפני: אנחנו צריכים להתאים את עצמנו לתקופה, ואני קורא לראש הממשלה ואני קורא לכולם, לשר הבריאות, לא ללכת לכיוון הזה.

משה גפני: אנחנו לא אוהבים את זה, אף אחד מאיתנו לא אוהב את זה.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, על הסבלנות.

משה גפני: הרבה זמן לא דיברתי כך.

משה גפני: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

יריב לוין: בשם סיעת ישראל ביתנו – חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שר הפנים ויושב-ראש ש"ס אריה דרעי הצהיר בכנס הבחירות באשדוד, אי שם במרץ 2019, אני מצטט: לצערנו הרב, מאות אלפים של עולים מחבר המדינות לשעבר של ברית המועצות, שעלו במסגרת חוק השבות, הם לא יהודים על פי ההלכה והם נמצאים כאן, לצערי הרב.

אלכס קושניר: אני מדמיין לעצמי מה היה קורה אם שר אחר בממשלה היה אומר על אוכלוסייה אחרת במדינה שהוא מצטער שהיא נמצאת כאן.

אלכס קושניר: כנראה זה היה פותח את המהדורות, היינו שומעים גינויים מקיר לקיר, ראש הממשלה היה מכנס מסיבות עיתונאים כדי לגנות את האמירה האומללה הזאת.

אלכס קושניר: אבל כשמדובר בעולים דוברי רוסית ובשר דרעי, אז שקט, דממה.

אלכס קושניר: דממה של פחדנים, שתיקת הכבשים.

אלכס קושניר: אתה, אדוני ראש הממשלה, שותק, ולזה יכולות להיות שתי סיבות: או שאתה רועד מפחד להרגיז את אריה דרעי או שאתה חושב כמוהו.

אלכס קושניר: אני אגלה לך סוד קטן, אדוני:

אלכס קושניר: חלק מאלה שאריה דרעי מצטער על כך שהם נמצאים כאן הצביעו גם לך.

אלכס קושניר: אבל אתה מכרת את הבעלות על היהדות לדרעי ודומיו.

אלכס קושניר: אתה מכרת את המדינה לרודפי טוהר הגזע.

אלכס קושניר: אז אני רוצה לומר לך משהו: בין העולים שעלו לכאן במשך 30 השנים האחרונות היו רופאים שהצילו את מערכת הבריאות, היו מורים שהביאו את מערכת ההשכלה להישגים חסרי תקדים, היו מתכנתים שתרמו להייטק הישראלי, מהנדסים שבנו כאן כבישים וגשרים, מדענים, אחיות, ספורטאים אולימפיים, אנשי אומנות, חיילים שחלקם חירפו את נפשם למען המדינה הזאת.

אלכס קושניר: חבריי חברי הכנסת, נכון, חלק מאותם החיילים שחירפו את נפשם למען המדינה לא היו יהודים לפי ההלכה, אבל הם מתו למען מדינה יהודית.

אלכס קושניר: אז אני חייב לומר לך, אני גאה לייצג את העלייה הזו: יהודים, צאצאי יהודים ובני משפחות של יהודים, שהציונות זורמת בעורקיהם, שעובדים, משלמים מיסים, משרתים בצה"ל, עושים מילואים, וכן, גם נהרגים.

אלכס קושניר: הם בשבילי יהודים הרבה יותר מכל חברת המשתמטים בחסות המפלגות החרדיות.

אלכס קושניר: הימים שיכולתם לפגוע בנו ושתקנו נגמרו.

אלכס קושניר: העולים דוברי הרוסית הם חלק אינטגרלי מהמדינה הזאת.

אלכס קושניר: אנחנו גאים להיות ישראלים, אנחנו גאים בשורשים ובהיסטוריה של עם ישראל שעלה מברית המועצות לשעבר.

אלכס קושניר: אנחנו לא ניתן לכם יותר להיות הבעלים הבלעדיים של המדינה ושל היהדות.

אלכס קושניר: הניסיונות שלכם לעשות דה-לגיטימציה לעלייה מברית המועצות לשעבר לא יצליחו.

אלכס קושניר: אנחנו לא סוג ב'.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בשם סיעת ימינה, חברת הכנסת איילת שקד – איננה; בשם מפלגת העבודה אין דובר.

יריב לוין: בשם סיעת מרצ – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יריב לוין: בבקשה.

תמר זנדברג: הינה איילת.

תמר זנדברג: אתה רוצה – – –

יריב לוין: בבקשה, תעלי, ואני אאפשר לחברת הכנסת שקד אחרייך.

יריב לוין: אין בעיה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אתמול חצי מיליון ילדים חזרו ללימודים, כיתות א' עד ד'.

תמר זנדברג: היום ראיתי פה המון המון אנשים בכנסת שהרבה זמן לא היו, שאלתי: מה קורה, הרבה זמן לא הייתם, קורונה וזה?

תמר זנדברג: אמרו: לא, עד עכשיו הילדים היו בבית, עכשיו הילדים הלכו לבתי הספר אז חזרנו לעבודה.

תמר זנדברג: ואז אנחנו פתאום גילינו שלקורונה הזאת יש – זאת לא רק מחלה חמקמקה, זה גם משבר כלכלי חמקמק, והוא מגלה לנו הרבה מאוד דברים שהיו ידועים והיו רדומים מתחת לפני השטח הרבה מאוד זמן.

תמר זנדברג: באותה מידה שהקורונה חשפה הרבה מאד כשלים ארוכי טווח, הרעבה וייבוש ארוך שנים ועשורים במערכת הבריאות, כך היא גם עשתה למערכת החינוך.

תמר זנדברג: פתאום גילינו דבר מדהים.

תמר זנדברג: אומרים לנו: באירופה אין קפסולות.

תמר זנדברג: אתם יודעים למה באירופה אין קפסולות?

תמר זנדברג: כי באירופה 18 ילדים זה כיתה, כיתה רגילה, לא צריך לחלק אותה, זאת הכיתה מראש.

תמר זנדברג: ובאירופה, כשמישהו שם שומע שכאן 35 ילדים בגיל הרך נכנסים לגן, זה נשמע מטורף.

תמר זנדברג: אבל פה זה המצב, וכשזו נקודת הפתיחה של מערכת החינוך, אז בוודאי שקשה מאוד להתגבר על כך בתקופה כל כך קצרה, ואז ההתמודדות נראית כל כך כושלת.

תמר זנדברג: ולכן, יש לנו כרגע לקח להפנים להרבה מאוד זמן.

תמר זנדברג: היום אמר לי אדם ימני, שלא אזכיר את שמו, הוא מוכר לרבים, שבמשבר הקורונה הזה הוא הפך קצת פחות ימני כלכלית.

תמר זנדברג: העולם, חברות וחברים, מבין שרק ממשלות יכולות להתמודד עם משברים בכזה סדר גודל.

תמר זנדברג: רק ממשלה יכולה להחזיק מערכת בריאות מתפקדת וטובה לאורך זמן, לא השוק הפרטי.

תמר זנדברג: רק ממשלה יכולה להחזיק מערכת חינוך ולהשקיע בה את ההשקעה שצריך לטווח הקצר, את הקפסולות, את הבדיקות לצוות ולתלמידים, את הלימודים בחוץ, את הצהרונים, את הכשרת המבנים במתנ"סים, בכל אותם מקומות, כל מה שצריך כדי לעבור את החורף ואחרת לא נגיע לכיתות ה'-ו', התחלואה תגבר כבר עכשיו.

תמר זנדברג: אבל יותר מזה, ממשלה היא היחידה שיכולה להשקיע לטווח הארוך.

תמר זנדברג: התוכניות של מחשב לכל ילד ושל הפחתת מספר התלמידים בכיתה – מדברים עליהן 20 שנה.

תמר זנדברג: עכשיו גילינו כמה צריך מחשב לכל ילד, כי יש – וזו הערכת חסר – מאות אלפי תלמידים מנותקי קשר במערכת החינוך שלא עולים לזום, ואנחנו לא יודעים אם זה בגלל שאין להם מחשב, בגלל שיש מחשב אחד לשלושה ילדים, בגלל שאין תשתית אינטרנט בבית, בגלל שאימא צריכה את המחשב כי גם היא עובדת בבית, או בגלל שסתם – לא סתם – בגלל שהם במצוקה נפשית, או חס וחלילה בסיכון, או בסיכון לאלימות בבית או משהו מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: אותו דבר מספר התלמידים בכיתה.

תמר זנדברג: להפחית את מספר התלמידים בכיתה – בזמן משבר כזה רואים שזה יכול גם להציל חיים, וזה יכול להיות אבן הבניין שעליה בנוי כל המשק, כי כשהכיתות מושבתות, ההורים מושבתים, התלמידים מנותקים, הם במצוקה נפשית, הם לא מקבלים חינוך, ההורים לא עובדים, המשק לא מתפקד וחוזר חלילה.

תמר זנדברג: כך שביציאה מהמשבר הזה יש לנו המון המון לקחים להפיק, ואחד מהם זה שהשקעה בשירותים האזרחים והחברתיים, בבריאות, בחינוך, ברווחה, בדיור, בתחבורה הציבורית, זאת השקעה בנו, באזרחי המדינה, וזו השקעה שהיא גם מניבה, היא גם נותנת לטווח הארוך והיא גם הופכת אותנו לעמידים יותר בפני משברים כאשר הם מגיעים.

תמר זנדברג: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בשם סיעת ימינה – חברת הכנסת איילת שקד.

יריב לוין: בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום בוועדת קורונה היה דיון על פתיחת השמיים, ושאלנו שוב את משרדי התחבורה והבריאות מתי המעבדה בנתב"ג תיפתח, כי על פי המתווה של משרד התחבורה המעבדה הייתה צריכה להיפתח בסוף אוקטובר, ולפני שבועיים שרת התחבורה אמרה לנו בשדולת התעופה שהמעבדה תיפתח בסוף אוקטובר.

איילת שקד: ובכן, אוקטובר חלף עבר לו, והמעבדה עדיין סגורה.

איילת שקד: בכל העולם יש מעבדות בשדה התעופה לבדיקות מהירות כבר מיוני, ובמדינת ישראל, באומת הסטרטאפ, אנחנו בנובמבר ועוד אין מעבדה בנתב"ג.

איילת שקד: בדיון עלה שמשרד הבריאות מאשים את המעבדה, והמעבדה מאשימה את משרד הבריאות.

איילת שקד: אז אמרנו להם: אולי תדברו ביניכם, תצליחו להסתדר.

איילת שקד: למה בכל העולם במאי ויוני הקימו מעבדות ורק במדינת ישראל אנחנו כבר בנובמבר ומעבדה אין?

איילת שקד: דבר נוסף שהיה היום זה דיון בוועדת החוקה על אילת.

איילת שקד: תראו, אני חושבת שכל חברי הכנסת כאן, והשרים, כולם תמימי דעים שאילת – דרך אגב, זו עיר סופר-סופר-ירוקה; 60,000 תושבים עם שמונה חולים.

איילת שקד: אז אפשר לפתוח את אילת אם כל מי שנכנס לאילת נבדק, מגיע עם בדיקה, ואני באמת מציעה לכנסת, קואליציה ואופוזיציה, להירתם ביחד ולנסות להעביר מחר או ביום רביעי את החוק של אזורים ירוקים של אילת, ים המלח, ולתת לממשלה גם סמכויות לפתוח את זה לאזורים נוספים אם צריך.

איילת שקד: ומילה אחרונה: אני באה לכאן משיחה עם בעלי עסקים קטנים וחנויות רחוב מירושלים ובכלל מהארץ.

איילת שקד: צריך להבין, אם אנשים נכנסים לחנות, קונה אחד, שניים, שלושה, עם מסכה, אז אין בעיה לפתוח את המסחר.

איילת שקד: עכשיו, כשעומד ראש הממשלה ומתפאר בכך שגם באירופה יש גל שני וגם בגרמניה ובאנגליה ובשווייץ שמים הגבלות, אז צריך להבין: בגרמניה, בשווייץ ובהרבה מדינות אחרות לא עצרו את החיים, לא עצרו את המסחר ולא עצרו את מערכת החינוך.

איילת שקד: קודם כול שנדע את העובדות.

איילת שקד: כן סגרו מסעדות, סגרו ברים, צמצמו התקהלויות.

איילת שקד: ואם אתם שואלים אותי, ההתקהלויות והאירועים הם הדבר האחרון שצריך להחזיר, זה באמת מקור הדבקה, ומזה צריך כרגע להימנע.

איילת שקד: אבל חנויות רחוב, שניים-שלושה אנשים שנכנסים לחנות, קונים ספר, קונים נעליים, קונים חולצה ויוצאים – למה אי-אפשר לפתוח?

איילת שקד: למה יש פניקה מיותרת במקומות שלא צריך, ולפעמים שחרור מיותר במקומות שכן צריך?

איילת שקד: אדוני סגן שר האוצר, אני מבינה שמשרד האוצר – – –

יריב לוין: השר, השר במשרד האוצר.

איילת שקד: אה, השר, סליחה.

איילת שקד: שר השיכון, אבל גם השר במשרד האוצר, אני מבינה שאתם נלחמים לפתוח את המסחר וחנויות הרחוב.

איילת שקד: אני רוצה שתגידו את האמת ושיפסיקו לבלף פה לציבור: ברוב מדינות אירופה המסחר פתוח גם בעיצומו של הגל השני.

איילת שקד: ולכן במדינת ישראל, עם רמת תחלואה כזו, אם באמת מקפידים על מסכות – והקפדה על מסכות זה תנאי הכרחי – תפעילו לחץ ותפתחו את המסחר.

איילת שקד: אתם רוצים את זה.

איילת שקד: אני דיברתי עם שרי הממשלה, רוב שרי הממשלה חושבים כך, אז מה הבעיה?

יצחק כהן: היושב-ראש, אפשר לענות לה?

איילת שקד: כן, שיענה.

יריב לוין: לא, לא.

איילת שקד: למה לא?

יריב לוין: אי-אפשר עכשיו לענות.

יריב לוין: גם כך את הרבה הרבה מעבר לזמן כבר.

יצחק כהן: את צודקת.

יצחק כהן: את צודקת.

יצחק כהן: אני בעד.

איילת שקד: הינה, אני מוותרת כדי שהוא יענה.

איילת שקד: מה הבעיה?

איילת שקד: תפתחו.

יצחק כהן: אני בעד.

יצחק כהן: אני בעד.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת שקד.

יריב לוין: מאחר שאין דוברים לסיעות דרך ארץ, הבית היהודי, גשר והליכוד, אני מזמין את השר דוד אמסלם לסכם את הדיון, ולאחר מכן אנחנו נוכל לעבור להצבעות.

יריב לוין: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, איילת שקד, אני אוהב את זה שוויתרת על הזמן שלא שלך, כשכבר גמרת אותו.

דוד אמסלם: אז ויתרת, זה יפה מאוד.

דוד אמסלם: לפני שאני מתייחס לאיזשהו נושא אחר אני רוצה לענות בקצרה לחבר הכנסת לפיד.

דוד אמסלם: חבר הכנסת לפיד, כהרגלו בקודש, שואל כרגע מדוע מותר לעשרה אנשים להתפלל, אדוני היושב-ראש, ואסור להיכנס לחנות.

דוד אמסלם: הוא לא שואל למה מותר לאלפים להצטופף כל יום.

דוד אמסלם: דרך אגב, חלק מהמימון וחלק מהגיוס זה של האנשים שלו – –

רם בן ברק: שקר, שקר.

דוד אמסלם: – – על הגשרים, כל מה שקורה שם.

דוד אמסלם: זה?

דוד אמסלם: הכול בסדר.

דוד אמסלם: מפריע לו שעשרה אנשים באים להתפלל במניין בבית הכנסת.

דוד אמסלם: אתה מבין מה מפריע למר לפיד?

דוד אמסלם: עכשיו, לפני כחודש, אדוני היושב-ראש, הוא עלה לכאן, ועל מה דיבר?

דוד אמסלם: הוא אמר:

דוד אמסלם: תראו מה קורה באירופה, תראו מה קורה בגרמניה, תראו מה קורה בצרפת, תראו מה קורה בספרד, תראו מה קורה בבריטניה.

דוד אמסלם: האנשים שם יושבים, יש שם רמת תחלואה נמוכה, ותראו מה קורה לנו פה, ראש הממשלה נכשל.

דוד אמסלם: היום, כשברוך השם רמת התחלואה פה יורדת ושם היא עולה, אז הוא שואל למה אנחנו סוגרים.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך איך נעה המטוטלת: כשאנחנו נסגור הוא ישאל למה אנחנו סוגרים את העסקים, וכשנפתח הוא ישאל למה התחלואה עולה.

דוד אמסלם: זה כמו הסיפור שאמרתי, הבדיחה עם השפן: בכל מקרה הוא ייתן לנו את הכאפה, זה לא משנה, רק פעם זה יהיה בגלל שהתחלואה עולה ופעם זה יהיה בגלל שהמסחר יורד.

דוד אמסלם: הרי בסופו של עניין, בסיפור של הקורונה אלה הקצוות, זה הווקטור שאתה נע בו.

דוד אמסלם: כשהמחלה עולה או כשהווירוס מתפשט אתה יותר סוגר ומגביל, וכשהוא בעצם נרגע ויורד אתה יותר פתוח.

דוד אמסלם: אז לכן, כפי שאמרתי, מר לפיד כהרגלו בקודש מחרחר מריבות בשעה הזאת, ובמקום לעזור ולסייע ולתת יותר אופק, תקווה וקצת קונסנזוס או להשתתף במאמץ, כל דבר בעצם שהוא יכול לנגח הוא מנגח.

דוד אמסלם: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, רוצה לעבור לנושא אחר, שמטריד אותי הרבה יותר.

דוד אמסלם: תראה, לפני כשבוע בערך, קצת פחות, אני שומע את היועץ המשפטי לממשלה מוציא הודעה – דרך אגב, מוציא הודעה בתגובה על הנאום שלי – ואומר:

דוד אמסלם: מצער שפעם נוספת השר אמסלם מנצל את בימת הכנסת לצורך הפצת דברי בלע ושקרים בוטים נגד היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: הוא קצת התבלבל – אני לא מנצל את הבמה, זו העבודה שלי.

דוד אמסלם: בניגוד אליו, שהוא מנצל את כל המערכות האחרות לדברים אחרים שלא קשורים לעבודתו, פה זו העבודה שלי, אני אמור לבוא לכאן ולהעביר ביקורת איפה שאני חושב שצריך להעביר את הביקורת.

דוד אמסלם: עכשיו, מה הוא אומר?

דוד אמסלם: הוא אומר שאני אמרתי שבעצם ביום שבת הוא גרם לאישה להיעצר.

דוד אמסלם: אז הוא אומר: שקר וכזב, מנדלבליט לא התלונן, לא מסר עדות כלשהי ולא היה מעורב בכלל בהחלטה בנושא וכו' וכו' וכו'.

דוד אמסלם: הוא בכלל לא מעורב.

דוד אמסלם: דרך אגב, יכול להיות שהוא היה בכלל דני דין, יכול להיות שהוא בכלל לא היה שם, הוא היה מה שנקרא רואה ואינו נראה.

דוד אמסלם: הפוך.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לספר למר מנדלבליט ולבוא ולעמת אותו – בוא נבדוק מי פה לא דובר אמת ומי בעצם מעוות את העובדות ומי בעצם בא וחושף אותן.

דוד אמסלם: אז בוא נתחיל עם התמליל שלך.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, לפני כשבוע שמענו את סגל בערוץ 12 – דרך אגב, זה דבר שעבר ככה, מתחת למסך, כאילו זה איזה אירוע זניח שקרה לאיזה יועץ משפטי באיזו מועצה זניחה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: מנדלבליט אומר: מי שתפרו אותי בתיק הזה זה דינה זילבר ושי ניצן.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר: לפני כן הוא טען שמי שתפר לו תיק זה וינשטיין.

דוד אמסלם: אז שאלתי את עצמי קודם כול: מר מנדלבליט, לדעתך מדובר בשלוש מתפרות שונות, או באותה מתפרה הם תפרו לך את התיקים?

דוד אמסלם: חוץ מזה, הרי אתה יודע, אתה בן אדם די אמיד, אתה יודע.

דוד אמסלם: סך הכול ההכנסות שלך היום בתפקיד הן בסביבות 80,000–90,000 שקל, אני מעריך, בוודאי הפנסיה שלך קרובה ל-40,000–50,000, בנוסף בוודאי לדרגה שקיבלת מידידך אשכנזי, שהעניק לך אותה באמצע הקדנציה, דבר שהוא חסר תקדים, על חשבון מדינת ישראל, מה שנקרא.

דוד אמסלם: בוודאי אתה מביא הביתה בסביבות 100,000, 100,000 פלוס שקל.

דוד אמסלם: אתה הרי לא קונה תיקים קטנים.

דוד אמסלם: אז אני שואל: התיק שתפרו לך זה מהפירמה של לואי ויטון או פראדה או ורסצ'ה?

דוד אמסלם: הרי זו בעצם הרמה, אתה לא תקנה תיק קטן בשוק ב-10 שקלים, אתה איש אמיד.

דוד אמסלם: בוא נמשיך, בוא נראה מה היה לנו בכל מה שאמרת בשיחה, אותה הקלטה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא נותן פרשנות, אני מקריא את מה שאתה אמרת.

דוד אמסלם: אתה אמרת: המניאק הזה לא מחליט בתיק שלי, יש לי תיק פתוח.

דוד אמסלם: ואחרי זה אתה ממשיך: בסוף אני אתפוצץ עליו, יש לי ברישום המשטרתי תיק – בלתי מבורר, הכוונה.

דוד אמסלם: ובסוף אתה אומר, לקינוח: אני רוצה לדעת שזה נסגר מחוסר אשמה, למה מחזיקים בן אדם בגרון?

דוד אמסלם: דרך אגב, במה שאמרתי עד עכשיו, אדוני היועץ המשפטי, ציטטתי אותך, שדיברת בקולך בטלוויזיה.

דוד אמסלם: אז אני שואל אותך, מר מנדלבליט – מה שאמרתי עד עכשיו, אני אסביר לך בשפה שלי על מה מדובר: אתה אומר לחבר שלך, דרך אגב, אתה סח לפי תומך איתו.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך שגם בהלכה עדותו של שכיב מרע היא העדות הכי חזקה, בגלל שהוא סח לפי תומו, הוא גם בסוף דרכו.

דוד אמסלם: אתה סח עם חברך הטוב לפי תומך, ואתה אומר לו: תקשיב, אפי היקר, סוחטים אותי באיומים.

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר, זה הלכה למעשה מה שקורה.

דוד אמסלם: הרי אם הייתי מביא את התיק הזה, את התמליל הזה – לא היו מביאים לך, אתה יועץ משפטי, בן אדם חכם, ד"ר מנדלבליט; היו מביאים את זה לאיזה מישהו, סטאז'ר אצלך, והוא היה קורא, והוא היה אומר: תשמע, יש פה איום, יש פה סחיטה באיומים.

דוד אמסלם: ועל מה הסחיטה באיומים, על מה מחזיקים אותך בגרון?

דוד אמסלם: בוא תספר לנו על מה מחזיקים אותך בגרון.

דוד אמסלם: הרי אם מישהו לא מחזיק נגדך חומר מסוים אז הוא לא מחזיק אותך בגרון, אז זה מטפורה, הרי.

דוד אמסלם: הוא מחזיק אותך בגרון באמצעות חומר שיש לו, שאם הוא מפיץ אותו אתה בבעיה.

דוד אמסלם: את זה אתה אמרת בקולך, מר מנדלבליט, לא אני.

דוד אמסלם: עכשיו בוא נמשיך.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תושבת פתח תקווה, מה שדיברתי בשבוע שעבר, שאמרת שאני מדבר דברי בלע.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תושבת פתח תקווה, עורכת דין במקצועה, שמתגוררת בסמוך לביתך.

דוד אמסלם: הלכה בשבת – –

רם בן ברק: מיליון מובטלים, על מה אתה מקשקש?

רם בן ברק: מיליון מובטלים.

דוד אמסלם: – – ומה היא סיפרה בערוץ 13 – אני שמעתי את זה אצל איילה חסון בערוץ 13 – מה היא אמרה?

דוד אמסלם: שהיא פנתה אליך.

דוד אמסלם: אתה הלכת ברחוב עם המאבטח שלך, והיא אמרה לך: "פרשת משפטים, בושה".

דוד אמסלם: דרך אגב, זה היה בפרשת משפטים.

דוד אמסלם: כידוע, פרשת משפטים היא באזור בין פורים לפסח, לפני כשמונה חודשים.

דוד אמסלם: היא שכחה רק להגיד לך שאתה בושה וכלימה.

דוד אמסלם: לא רק בושה, בושה וכלימה.

משה ארבל: מי בחר בו?

משה ארבל: מי מינה אותו?

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

משה ארבל: מי מינה אותו?

דוד אמסלם: מה קרה לאחר שאמרת את זה?

דוד אמסלם: בוא נעבור לעובדות.

משה ארבל: מי בחר בו?

משה ארבל: מי בחר בו?

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת ארבל, שנייה.

משה ארבל: זה בושה וחרפה.

משה ארבל: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: שנייה, דקה – – –

משה ארבל: היועמ"ש הוא עובד ציבור.

משה ארבל: תפסיק עם זה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר – – –

משה ארבל: זה לא רלוונטי לאי-אמון.

משה ארבל: זה לא רלוונטי.

משה ארבל: מספיק עם הבדיחה הזאת, מספיק.

משה ארבל: היועץ המשפטי לממשלה נבחר על ידי הממשלה שאתה חבר בה.

משה ארבל: מספיק עם ההכפשה של הבן אדם הזה.

דוד אמסלם: טוב, משה, משה, הבנתי.

משה ארבל: זה עובר כל גבול.

דוד אמסלם: אוקיי, הבנתי אותך.

דוד אמסלם: הבנתי אותך.

משה ארבל: כשכן שלו אני מכיר אותו.

משה ארבל: הוא אדם הגון, הוא שכן ראוי.

דוד אמסלם: הרב משה, משה, אני יכול לדבר?

משה ארבל: כן.

דוד אמסלם: הבנתי, עשית את המשימה שלך, קיבלת וי שם.

משה ארבל: לא קיבלתי שום משימה.

דוד אמסלם: הכול בסדר, גם אתה וגם כל המפלגה שלך.

משה ארבל: – – –

דוד אמסלם: עכשיו, מה שקרה זה שברמת העובדות, מה שקרה – אנחנו אחרי כמה דקות ראינו ניידת משטרה מגיעה, לוקחת את האישה, בשבת.

דוד אמסלם: האישה אמרה להם: רבותיי, אני דתייה.

דוד אמסלם: לקחו אותה בשבת לתחנת המשטרה הקרובה וחקרו אותה, כולל טביעות אצבעות.

דוד אמסלם: זה מה שהיא אומרת.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל, מר מנדלבליט: אתה אומר שזה לא אתה, בסדר, אז בוא נחשוב איך התפתחה הסיטואציה.

דוד אמסלם: אז יש מצב שהאישה צעקה כל כך חזק עד שזה הגיע לתחנת המשטרה והיומנאי שמע את זה ושלח ניידת, או יותר הגיוני שבעצם המאבטח שלך כנראה שמע את זה, התקשר למשטרה, הרי הוא צמוד אליך, התקשר למשטרה, הגיעה המשטרה, ואז אתם גם זיהיתם את האישה – מאיפה יודע השוטר מי זאת – וככה עצרו את האישה.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: על מה שהיא אמרה: "פרשת משפטים, בושה".

דוד אמסלם: לקחו אותה, היא חיללה שבת, לקחו אותה לזה.

דוד אמסלם: עכשיו, בוא נניח שאתה לא אמרת דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: הרי אתה האישיות הבכירה שם – לא המאבטח, אתה האישיות הבכירה.

דוד אמסלם: הרי בעצם שתיקתך אתה בעצם מסכים לתהליך.

דוד אמסלם: איך לא אמרת לו?

דוד אמסלם: הרי זה בחור צעיר, היית אומר לו: משה, חיים, עזוב, היא לא אמרה שום דבר, בוא נמשיך.

דוד אמסלם: אבל אתה כמובן לא אומר את זה.

סמי אבו שחאדה: – – –

דוד אמסלם: אתה אומר: אני לא הייתי מעורב.

סמי אבו שחאדה: אמרת סיפור, נפלת בו, אתה יוצא פה לא טוב.

דוד אמסלם: לכן אני סבור – – –

סמי אבו שחאדה: תמצא אחר כך סיפור אחר.

סמי אבו שחאדה: תבוא אחר כך, תסית נגדו, אבל זה לא טוב.

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

סמי אבו שחאדה: אבל אתה בסיפור לא טוב, זה לא עושה לך טוב.

סמי אבו שחאדה: זה מוציא אותך ממש לא טוב.

דוד אמסלם: ולכן אני אומר: מר מנדלבליט, בין אם עשית או לא עשית, בין אם דיברת או לא דיברת – אתה אחראי לאירוע, אתה הדמות הבכירה שם.

סמי אבו שחאדה: אז אתה אומר: לא משנה מה העובדות, אתה רוצה להסית נגדו.

דוד אמסלם: הפוך.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אלא אם כן יש לך איזה סיפור אחר שלא שמעת, לא ראית, בכלל לא היית קיים במקום – שום דבר.

סמי אבו שחאדה: וגם אז זה לא ישנה.

סמי אבו שחאדה: גם אז תצעק ותסית נגדו.

יריב לוין: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

דוד אמסלם: אבל בהיגיון – האישה מספרת בעדות שלה הכול.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להקריא לכם את כל העדות של האישה.

דוד אמסלם: לא רוצה להקריא.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש עוד עדויות, של ירון רז, גם אחד שבעצם נמצא בשכונה שלך.

סמי אבו שחאדה: עזוב, בחרת סיפור לא טוב.

דוד אמסלם: אני עכשיו מספר מה כתוב באתר מידה.

דוד אמסלם: דרך אגב, חבר הכנסת ארבל, אם זה לא נכון – שיתבע אותם דיבה.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר:

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, אני אגיד לך, כששאלתי אותך בחוק המצלמות איך יכול להיות שאתה מביא את חוק המצלמות והוא לא חוקתי, אמרת: זה לא אני, תשאלו את מלצר.

דוד אמסלם: עכשיו, כשאמרנו לך על ההפגנות, מדוע, אמרת: עזבו, שיחליט השוטר, לא אנחנו, לא הממשלה.

דוד אמסלם: וכאן אתה אומר שזה לא אתה, כנראה זה המאבטח.

דוד אמסלם: אז אני אומר לך: קח אחריות על הנושא הזה.

דוד אמסלם: אני חושב שהציבור ששומע אותי עכשיו יחליט למי להאמין: לך או לדברים שאני אמרתי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לשר אמסלם.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת במקום.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: השרים שטייניץ, אשכנזי, נא לשבת.

יריב לוין: השרה מירב כהן, נא לשבת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, בטרם נעבור להצבעות על הצעות האי-אמון, אנו מבקשים כעת לכבד את זכרו של חבר הכנסת לשעבר חנא חדד, זכרו לברכה, אשר הלך לעולמו בחודש שעבר והוא בן 101.

יריב לוין: נכבד את זכרו בקימה.

יריב לוין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יריב לוין: )

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חנא חדד נולד באפריל 1919 בגוש חלב שבגליל העליון.

יריב לוין: נא לשמור על השקט, בבקשה.

יריב לוין: בסוף שנות השלושים הצטרף חדד למשטרת המנדט הבריטי.

יריב לוין: בשנת 1942, לאחר תום הכשרתו ושירות קצר במשטרת יפו, עבר חדד לשרת בבנגאזי שבלוב, שהייתה גם היא בשעתו מקום שפעלה בו המשטרה הבריטית.

יריב לוין: לאחר כשנתיים חזר חדד לארץ ישראל והחל לפקד על תחנת המשטרה בשכונת עג'מי ביפו.

יריב לוין: בשנת 1947 קיבל דרגות קצונה, הפך לחוקר והועבר לשרת כקצין חקירות מחוזי בנצרת.

יריב לוין: לאחר קום המדינה עזבו הוא ומשפחתו, הפעם ללבנון, מחשש להתנקשות בחייו.

יריב לוין: הוא ניהל שם שני מחנות פליטים באזור בעלבכ, ובשנות החמישים שב לישראל ומונה לפקד על תחנת המשטרה בשפרעם.

יריב לוין: הוא שימש בתפקיד הזה במשך שנים רבות, עד שנת 1968.

יריב לוין: הוא המשיך לשרת במשך עשרות שנים לאחר מכן בשורה של תפקידים במשטרת ישראל.

יריב לוין: לאחר שפרש חנא חדד לגמלאות בדרגת סגן ניצב, הוא פנה לפעילות ציבורית, והיה בין היתר יועצו לענייני ערבים של שר המשטרה דאז חיים בר-לב.

יריב לוין: בשנת 1988 הוא מונה על ידי שר החוץ דאז ונשיא המדינה לשעבר שמעון פרס, זיכרונו לברכה, להיות חבר במשלחת ישראל לאו"ם.

יריב לוין: חנא חדד נבחר לכנסת בשנת 1995.

יריב לוין: הוא כיהן בה תקופת כהונה חלקית במהלך הכנסת השלוש-עשרה, עד לחודש יוני 1996, מטעם סיעת העבודה.

יריב לוין: בין היתר היה חדד סגן יושב-ראש הכנסת, חבר בוועדת החינוך והתרבות וחבר בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

יריב לוין: לאחר בחירות 1996 לא חזר לחיים הפוליטיים, ועבר להתגורר עם רעייתו וילדיו בישוב טורעאן שבגליל התחתון.

יריב לוין: שם התגורר עד יום מותו.

יריב לוין: חדד פעל במשך כל חייו למען ביטחון אזרחי ישראל, למען גיוס האוכלוסייה הערבית למשטרה ולמען שותפות יהודית-ערבית.

יריב לוין: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי לשאת דברים לזכרו.

יריב לוין: בבקשה.

מרב מיכאלי: אני מן הסתם לא הכרתי את חבר הכנסת חנא חדד, אבל פניתי לחברות וחברי מפלגת העבודה, חברי כנסת ששירתו לצידו, וביקשתי מהם לספר עליו.

מרב מיכאלי: המילים שחזרו: קצין וג'נטלמן, קצין וג'נטלמן.

מרב מיכאלי: איש נעים הליכות, איש קל במשמעות החיובית ביותר של המילה, איש שידע להקשיב, לכבד, איש עדין, אבל עם זאת, כשהוא קיבל החלטה – הוא ידע לקבל אותה באופן חד ונחרץ.

מרב מיכאלי: למעשה, כמו שאמר לי חבר הכנסת לשעבר שכיב שנאן, הוא ידע לקבל החלטות באופן הרמטי.

מרב מיכאלי: הוא היה עדין מאוד, ידע להתמודד עם מורכבות, אבל היה פרגמטי והחלטי.

מרב מיכאלי: הוא היה איש של יושר.

מרב מיכאלי: קצין משטרה שהתפטר מהמשטרה כשהוא לא הסכים להאשים את עמוס ברנס ברצח שממנו הוא זוכה בסופו של דבר.

מרב מיכאלי: נוצרי שחי בכפר מוסלמי – לפני כן חי בקריית חיים.

מרב מיכאלי: איש שידע לשלב ולאחד ולחבר באופן אמיתי בין בני העדה שלו לבין המדינה.

מרב מיכאלי: הוא האיש שהביא לשילוב לא רק של העדה הנוצרית, אלא אחר כך של כל החברה הערבית בתוך המשטרה, בשירות המדינה, ובכלל בחברה הישראלית.

מרב מיכאלי: הוא ידע לחבר ביחד נוצרים, יהודים, מוסלמים, צ'רקסים ודרוזים באופן שראה את מדינת ישראל בתור הבית של כולם.

מרב מיכאלי: זה הדבר, חברות וחברים, שאנחנו צריכות וצריכים לשאוף לו היום: מדינתו של העם היהודי, מדינתה של העם היהודי, שעושה מקום ושוויון לכל האזרחיות והאזרחים במקום הזה.

מרב מיכאלי: מדינה שההנהגה שלה היא הנהגה של יושר, של, אם תרצו, קצינים וג'נטלמנים, ווריאציה לנשים – אני אצטרך לעבוד על זה כנראה עד הפעם הבאה.

מרב מיכאלי: חנא חדד היה איש מרשים, מנהיג ואזרח ישראלי במלוא רמ"ח איבריו.

מרב מיכאלי: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: אני מודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: כישלון הממשלה בהעברת תקציב מדינה והפקרת האזרחים נוכח משבר הקורונה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מדיניות מפלה של רשות האוכלוסין וההגירה ומשרד הפנים, וההסתה לגזענות מצד חברי סיעת ש"ס כלפי עולי ברית המועצות לשעבר << נושא >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אני אאפשר לחברת הכנסת מיכאלי ולחבר הכנסת משה ארבל להצביע מכאן.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעות על שלוש הצעות האי-אמון.

יריב לוין: הראשונה שבהן היא הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: כישלון הממשלה בהעברת תקציב המדינה והפקרת האזרחים נוכח משבר הקורונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 44 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: חבר הכנסת ארבל, להוסיף את קולך?

יריב לוין: נגד.

קריאה: – – –

יריב לוין: אי-אפשר, אני יכול להוסיף רק את הקולות של מי שאמרתי מראש קודם.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי, חברת הכנסת מיכאלי נמצאת כאן?

יריב לוין: איפה היא, מוותרת?

יריב לוין: לא פה.

יריב לוין: אם כך, יש לנו 35 בעד, 45 נגד, בצירוף קולו של חבר הכנסת משה ארבל, ואין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהכנסת דחתה את הצעת האי-אמון הזאת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת הרשימה המשותפת, שכותרתה: כישלון הממשלה בהתמודדות עם המצוקה הכלכלית בחברה הערבית, אשר התעצמה עם משבר הקורונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: חבר הכנסת ארבל?

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי?

יריב לוין: לא נמצאת.

יריב לוין: אם כך, בעד – 28, נגד – 46, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהכנסת דחתה את הצעת האי-אמון הזו.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, אנחנו היינו, רק עד שהגענו – – –

יריב לוין: אז אני יכול להוסיף את קולכם, חברי הכנסת תומא סלימאן וטאהא.

יריב לוין: אני עושה את זה לפנים משורת הדין.

יריב לוין: לפיכך, יש 30 בעד במקום 28, אבל זה לא משנה את התוצאה הסופית שההצעה נדחתה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעת אי-האמון השלישית, הצעת סיעת ישראל ביתנו, שכותרתה: מדיניות מפלה של רשות האוכלוסין וההגירה ומשרד הפנים והסתה לגזענות מצד חברי סיעת ש"ס כלפי עולי ברית המועצות לשעבר.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 48 נמנעים – אין הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, חבר הכנסת ארבל?

יריב לוין: נגד.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי – איננה.

יריב לוין: בעד – 25, נגד – 49, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת האי-אמון נדחתה.

יריב לוין: אם כן, הכנסת דחתה את כל שלוש הצעות האי-אמון בממשלה.

יריב לוין: [נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לנושא הבא על סדר-היום.

יריב לוין: על סדר-היום – אישור תקנות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2020, תקנות מכוח סעיפים 6 ו-7 לחוק.

יריב לוין: יציג את התקנות השר אלי כהן, בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מונחת בפני הכנסת הצעה לאישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון מס' 7) לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש משנת 2020.

אלי כהן: חוק הסמכויות המיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש קובע מנגנון לפיקוח פרלמנטרי על תקנות שהממשלה מתקינה מכוח החוק.

אלי כהן: בהתאם למנגנון, תקנות שהממשלה מחליטה להתקין לפי החוק מוגשות לוועדה של הכנסת, והיא רשאית לקיים דיון בהן במהלך 24 שעות טרם כניסתן לתוקף.

אלי כהן: לא קיבלה הוועדה החלטה לפני כניסתן לתוקף, יכולה הוועדה לדון בהן בתוך שבעה ימים מהמועד שהוגשו התקנות לוועדה אם מדובר על תקנות שהותקנו מכוח סעיפים 6 ו-7 בחוק, שעניינם קביעת הגבלות במרחב הפרטי ובמרחב הציבורי; ובתוך 14 ימים מהמועד שהוגשו לה התקנות אם מדובר על הגבלות מכוח סעיפים אחרים, שעניינם, ככלל, הגבלות על פעילותם של מקומות ציבוריים, מקומות עבודה ועסקים.

אלי כהן: סעיף 4(ד)(2)(ג) לחוק קובע סמכות למליאת הכנסת לדון בתקנות ולאשרן או לא לאשרן במקרים שהוועדה של הכנסת לא קיבלה החלטה בעניין התקנות בתוך התקופות האמורות.

אלי כהן: הסעיף קובע כי יושב-ראש הכנסת יביא את התקנות להצבעה בכנסת בהקדם האפשרי ולכל המאוחר עד תום שלושה או שבעה ימים מהמועד האחרון להחלטה, בהתאם לסעיפים שמכוחם הותקנו התקנות.

אלי כהן: עניינן של תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה (הוראת שעה) המובאות כעת בפני הכנסת היה להאריך ללא שינויים את תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש מיום 27 באוקטובר 2020 עד ליום 1 בנובמבר 2020.

אלי כהן: בהתאם לחוק, על יושב-ראש הכנסת להביא את התקנות שהוועדה לא קיימה בהן דיון בתקופות הקבועות בחוק לדיון בפני הכנסת בהקדם האפשרי, וכפי שציינו – לכל המאוחר עד תום שלושה ימים מהמועד האחרון לדיון בוועדה.

אלי כהן: בינתיים, תוקפן של ההנחיות העיקריות הוארך, בשינויים שונים, במסגרת תיקון מס' 8 לתקנות, וזאת עד ליום 14 בנובמבר 2020, ואילו תיקון מס' 7, אשר מובא כעת לאישור מליאת הכנסת, כבר פקע.

אלי כהן: על כן, המשמעות של אישור הכנסת לתקנות בשלב זה היא בעיקרה לעניין ההיבטים הפליליים של התקנות.

אלי כהן: סעיף 23(2) לחוק סמכויות מיוחדות קובע כי ללא אישור של ועדה של הכנסת או של הכנסת לתקנות מכוח החוק, תבוטל האחריות הפלילית לעשיית עבירות הנובעות מהן ויוחזר כל קנס ששולם בשלן.

אלי כהן: כמו כן, יתבטלו הליכי האכיפה שננקטו בשל עבירות כאמור.

אלי כהן: אשר על כן, מה שמובא כעת בפני מליאת הכנסת הוא הצעה לאשר את ההוראות בתיקון מס' 7 לתקנות העיקריות, שנקבעו בתקנות לפי סעיפים 6 ו-7 לחוק הסמכויות ואשר עמדו בתוקף מכוח תיקון מס' 7 בין 27 באוקטובר ל-1 בנובמבר 2020, ועניינן שמירת מרחק במרחב הציבור, איסור התקהלות במרחב הפרטי והציבורי, לרבות בנסיבות של אי-שמירת מרחק בהפגנה, הגבלות על נסיעה בכלי תחבורה פרטי, הגבלות על תפילה במבנה, וכן ההיבטים הפליליים והמינהליים של הוראות אלו – תקנות 1, 3, 4, 6, 10, 13 לתוספת השלישית, תקנות 14 עד 17, 18, 19, לעניין עבירה לפי סעיף 13 לתקנות העיקריות.

אלי כהן: הצגתי כאמור את תוקף התקנות בהתאם לבקשת משרד הבריאות, ואני קורא למליאת הכנסת לאשר אותן.

אלי כהן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לשר כהן.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת אלכס קושניר, אדוני רוצה לדבר משם?

משה ארבל: מאיפה?

משה ארבל: אנחנו נמתין לך.

משה ארבל: אני מודיע בינתיים שאני נועל את רשימת הדוברים.

קריאה: – – –

משה ארבל: לא, לא, לא, לא, אנחנו ממתינים לחבר הכנסת קושניר שיגיע לדוכן.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יש בישראל עיר אחת, היא לא גדולה, היא לא קטנה, היא בינונית, היא יפה, יש בה אנשים מדהימים, ישראלים טובים שעובדים, משלמים מיסים, יש לה רק בעיה אחת – העיר הזאת זו העיר המופגזת ביותר אחרי שדרות, במשך יותר מעשור.

אלכס קושניר: גילוי נאות, אני גם גר בעיר הזאת.

אלכס קושניר: אגב, בעיר הזאת – – –

משה ארבל: אני מבקש מעובדי הסיעות לאפשר לדובר לדבר ולשמור על השקט, לרבות עובדי סיעת הליכוד.

אלכס קושניר: אגב, בעיר הזאת, אדוני, נוהגים לבקר פוליטיקאים.

אלכס קושניר: ראש הממשלה ביקר, שר הפנים ביקר, שר החוץ גבי אשכנזי גם ביקר.

אלכס קושניר: הם באים לבקר במהלך מערכת בחירות, דרך אגב, מספרים סיפורים על הטבות המס, על עדיפות א', על מיגון, ואז – נעלמים.

אלכס קושניר: ואז מגיעה שעת מבחן.

אלכס קושניר: לפני חודשיים העליתי את הצעת החוק שלי, שאמורה לתת הטבות מס לתושבי העיר אשקלון.

אלכס קושניר: כמובן חברי הקואליציה הצביעו נגד.

אלכס קושניר: לא רק שהם הצביעו נגד, הם גם האשימו אותי בפופוליזם.

אלכס קושניר: ואז, הפלא ופלא, כחודש לאחר מכן אני רואה במערכת סנהדרין, מערכת החוקים של הכנסת, הצעת חוק זהה לחלוטין לשלי, ותנחש ממי?

אלכס קושניר: מאותם אלה שאמרו שאני פופוליסט.

אלכס קושניר: עכשיו אחלה, אני לא נגד, אני בעד.

אלכס קושניר: אם הליכוד מוכן לקדם את הצעת החוק הזו, אני בעד.

אלכס קושניר: אבל מספרים לי שזה בלתי אפשרי ואין תקציב.

אלכס קושניר: ואז היום, בוועדת הכספים, דנו בהצעת חוק שאמורה לתת הטבות מס ליישובים.

אלכס קושניר: אני אקריא לכם את הרשימה ובעיקר אני פונה כאן מבמת הכנסת לתושבי אשקלון: בענה, ירכא, מזרעה, סח'נין, ראמה, כאבול ואני יכול להמשיך את הרשימה, ויש פה גם עכו וגם טבריה ועוד הרבה מאוד יישובים – למה אני מקריא את הרשימה הזאת?

אלכס קושניר: אך ורק מסיבה אחת.

אלכס קושניר: אני מקריא את הרשימה הזאת כדי להראות לתושבי העיר אשקלון שזה אפשרי.

אלכס קושניר: אני אומר לכם, אל תאכלו את הלוקשים שמנסים למכור לכם.

אלכס קושניר: אם הקואליציה הייתה רוצה, אשקלון הייתה מקבלת את הטבות המס.

אלכס קושניר: אבל כנראה ראש הממשלה יודע רק לבוא, להבטיח ולברוח, השר דרעי יודע רק לבוא, להבטיח ולברוח, וגם השר גבי אשכנזי יודע רק לבוא, להבטיח ולברוח.

אלכס קושניר: אז אנחנו ממשיכים במאבק שלנו על מנת שאשקלונים יקבלו את הטבות המס.

אלכס קושניר: אני משיק את מטה המאבק למען תושבי העיר.

אלכס קושניר: תושבי אשקלון, תצטרפו אליי וננצח ביחד.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס קושניר, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת.

משה ארבל: חבר הכנסת יבגני סובה יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות גם לרשותך.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא פעם שואלים אותי: למה אתה נואם כשהאולם ריק?

יבגני סובה: ואני נאלץ להסביר שזו האפשרות שלנו – הינה שר המשפטים הגיע, אולי שר המשפטים ישמע אותי – שזו ההזדמנות שלנו להעלות את הנושאים החשובים והבוערים שהממשלה לא עושה, שהכנסת הזאת לא מסוגלת לעשות, משום שהיא מנוטרלת על פי חוק הקורונה.

יבגני סובה: אני לפעמים פשוט עושה ככה תנועה עם הידיים ואני לא יודע מה להגיד, מה לענות.

יבגני סובה: הנושאים הבוערים שאנחנו מדברים עליהם, אם זה קורונה, אם זה כלכלה, אם זה נושאי דת ומדינה – מזמן כבר הפסקנו לדון בנושאים האלה באולם הזה, בבית המחוקקים, באולם שבו צריכים להתקיים הדיונים המעמיקים, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: כל יום אני מקבל עשרות פניות בכל מיני נושאים, אם זה בנושא הכלכלי, אם זה בנושא של הקונסוליות.

יבגני סובה: היום דנו בנושא הזה גם בוועדת הקליטה, גם בוועדת הפנים.

יבגני סובה: אני גם מקבל פניות של אנשים שהתייאשו כבר מהמצב.

יבגני סובה: דיברו פה היום על כך שיש לנו כלכלה שחורה; אנחנו כבר עמוק בתוך הכלכלה השחורה, ואתה, אדוני השר, יודע את זה היטב.

יבגני סובה: זה לא משנה שהממשלה פתחה מספרות מיום ראשון, או שווקים מהשבוע הבא, או שבעוד שבועיים ייפתחו חנויות.

יבגני סובה: אנשים איבדו אמון במערכת, אנשים איבדו אמון בשוטרים, אנשים מפחדים לפנות לשוטר, כי חושבים שהשוטר מייד ייתן דוח.

יבגני סובה: חברים, אנחנו השתגענו לגמרי.

יבגני סובה: מישהו צריך להרים את הזעקה הזאת ולהגיד: מה קורה?

יבגני סובה: אנחנו מאבדים את המדינה.

יבגני סובה: אתמול, אדוני היושב-ראש, התקשר אליי חבר קרוב שלי מראשון לציון וסיפר על זה שהם השקיעו בגן ילדים קרוב ל-50,000 שקל עוד לפני הגל השני.

יבגני סובה: חילקו את זה לשתי קפסולות.

יבגני סובה: ביום ראשון חזרו הגנים: חמישה ילדים בקפסולה אחת, ומשהו כמו 16 ילדים בקפסולה שנייה.

יבגני סובה: הוא בהפסדים כבר חודשיים; הוא לא קיבל שום הוצאות קבועות; הוא לא יודע מאיפה הוא ייקח את הכסף – 21,000 שקל זו השכירות, כל חודש, על הגן הענק הזה.

יבגני סובה: אין לו מושג, הבן אדם על סף התאבדות ואני לא יודע מה להגיד לו.

יבגני סובה: מה אני אגיד לו, לבן אדם הזה?

יבגני סובה: הבן אדם הזה אומר לי: תקשיב, אני לא לבד, אלפים כאלה.

יבגני סובה: אתה יודע מה הדבר הכי נורא שהוא אמר לי?

יבגני סובה: מתוך אותה קבוצה של הקפסולה השנייה, חצי לא יכולים לשלם.

יבגני סובה: באים, מביאים את הילדים ואומרים: אני לא יכול לתת לך צ'ק בסוף החודש, או יותר נכון בתחילת החודש.

יבגני סובה: אז אני שואל אותו מה הוא עושה.

יבגני סובה: מה אני אעשה, אני אגיד לילד: לך הביתה?

יבגני סובה: מה, אני אגיד לילד: אל תבוא לגן?

יבגני סובה: אני אאבד לקוח, הוא אומר לי.

יבגני סובה: חברים, זה נורא לשמוע את הדבר הזה, וזה רק הולך ומחמיר.

יבגני סובה: אני לא יודע איך לזעוק את הזעקה הזאת, אבל תתעוררו.

משה ארבל: נא לסכם.

יבגני סובה: אני מסכם.

יבגני סובה: אני מנסה לצעוק: תתעוררו.

יבגני סובה: אנחנו אשכרה מאבדים מדינה.

יבגני סובה: מדברים על זה שסגר זו הצלחה, התחלואה יורדת.

יבגני סובה: חברים, אנשים פה יתחילו לקבל התקף – אנשים כבר מקבלים התקפי לב וחרדה בגלל המצב הכלכלי.

יבגני סובה: אני רואה פה רק נציג אחד של הממשלה.

יבגני סובה: אדוני שר המשפטים – זה משפט הסיכום שלי – אני לא יודע איך מתנהלים הדיונים בממשלה ואני לא יודע מי זועק למי, אבל אנחנו באמת מאבדים את המדינה.

יבגני סובה: המצב הזה לא יכול להימשך.

יבגני סובה: זה נורא ואיום.

יבגני סובה: אני מבקש ממך ומבקש מכל השרים, פשוט צאו לרחוב ותקשיבו לאנשים.

יבגני סובה: זה מטורף, מה שהולך פה.

יבגני סובה: תודה רבה לכם.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יבגני סובה.

משה ארבל: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', לפנים משורת הדין יעלה ויבוא, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב בראש.

בצלאל סמוטריץ': שר המשפטים מכובדי, חבריי חברי הכנסת, מאוד מתאים שאתה כאן, אדוני שר המשפטים, ראש הממשלה האמיתי, כידוע, אבל הפעם יש משהו שחונה לפתחך.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא הצלחתם להעביר תקציב מדינה, קודש הקודשים של כלכלה מערבית מתוקנת, של מדינת ישראל – בשגרה, ובוודאי ובוודאי בתקופה כל כך מורכבת בריאותית, אבל בסוף גם כלכלית וחברתית.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא מעבירים תקציב מדינה בגלל ויכוחים פוליטיים, אני לא נכנס לזה.

בצלאל סמוטריץ': לפני חודשיים העברתם את פשרת האוזר לדחות את התקציב בעוד 120 יום.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד מכם לא שאל את עצמו: מה יקרה בתקופת הביניים, איך בתי ספר ומוסדות וארגוני נוער ורווחה וחינוך ימשיכו לתפקד, כי אין תקציב של 1 חלקי 12 ברוך השם, יש ועדת כספים, עבדך הנאמן היה שותף לזה, הגדלנו את ה-11 מיליארד שקלים.

בצלאל סמוטריץ': זה לקח לכם זמן, הצלחתם להגיע להסכמות בתוך הממשלה, אושר בממשלה, ואושרה בוועדת הכספים, לפני למעלה מחודש, החלוקה של 11 מיליארד השקלים האלה.

בצלאל סמוטריץ': עד היום, יותר מחודש, אדוני שר המשפטים, חלק גדול מאוד מהתקציב לא הגיע ליעדו.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר איתך עכשיו על הארגונים הכי משמעותיים, שבסוף בשבילם בנינו את זה, שהם כנפיים של קרמבו ומעגלים, אלה תוכניות של נוער בסיכון; וגם עיר ללא אלימות – כל אותם התקציבים שהיו, איך לומר, בתחתית שרשרת המזון כשהחשכ"ל באופן טבעי על פי חוק מנהל את ה-1 חלקי 12.

בצלאל סמוטריץ': מה שקורה זה שמשפטנים ואנשי אגף התקציבים מכדררים ביניהם את הסיפור הזה, והעניין הוא פשוט: יש הנחיית יועץ משפטי שבכל תקציב שמקורו קואליציוני, זאת אומרת שהוא איזושהי התחייבות של מפלגה, צריך חוות דעת משפטית של היועץ המשפטי של המשרד הרלוונטי כדי שיהיה אפשר להפעיל אותו.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתווכח הרבה למה, אבל יש עוד פרקטיקה שאומרת ששמים את התקציב הזה בתקנת רזרבה, לא שמים אותו בתקנה שאליה הוא אמור להגיע אלא בתקנת רזרבה, ואז כשמגיעה סוף סוף חוות הדעת המשפטית שמאשרת את התקציב, אגף התקציבים צריך לעשות עוד פעם פנייה תקציבית ולהעביר אותו מתקנת הרזרבה אל התקנה שאליה אתם, כשרי ממשלה, ואנחנו, כחברי ועדת הכספים שאישרנו, הכסף הזה אמור להגיע.

בצלאל סמוטריץ': התהליך הזה לוקח המון זמן.

בצלאל סמוטריץ': אני מטפל בזה כבר למעלה משלושה שבועות.

בצלאל סמוטריץ': אז במשרד החינוך ומשרד הרווחה ומשרד הביטחון – היועצים המשפטיים מאוד עסוקים ומאוד עמוסים, כי יש קורונה, ולא מתפנים לתת את חוות הדעת האמורות.

בצלאל סמוטריץ': ביום ראשון שעבר, לפני למעלה משבוע, סוף-סוף עברו חוות הדעת של משרד החינוך לאגף התקציבים, ומאז אגף התקציבים – צריך לייצר את הפנייה וחלק מהפניות יצטרכו עוד פעם ועדת כספים, ובוועדת כספים יש נוהל 48 שעות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני אומר: באמת, יש גבול.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני על הדבר הזה פניתי ליועץ המשפטי כבר לפני איזה שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לו: אני לא מבין; נניח שאתה רוצה חוות דעת משפטית, תאפשר שהכסף יהיה בתקנה הרלוונטית והמשרד לא יפעיל אותה בלי שהוא יקבל את האישור המשפטי.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא סומך על המשרד?

בצלאל סמוטריץ': מה חשב משרד החינוך או משרד הרווחה או משרד הביטחון הוא יפעיל את הכסף בלי חוות דעת משפטית?

בצלאל סמוטריץ': אין בזה שום היגיון.

בצלאל סמוטריץ': זה עוד סרבול ועוד ביורוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לעצמי: אל תישנו בלילה.

בצלאל סמוטריץ': מישהו פה צריך לדפוק על השולחן ולהגיד: חברים, אם אנשים לא מקבלים משכורות, ואם נוער בסיכון מסתובב ברחובות, ואם אנחנו לא יודעים להפעיל תוכניות, כשאין תקציב אי-אפשר לתפקד איתן – אני אומר לך, אני מקבל על זה דוגמאות, זה פשוט קורע הלב, באמת.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו דיון בוועדת הכספים: מה עושים עכשיו עם צ'קים שחוזרים לאנשים בתקופת משבר הקורונה – – –

משה ארבל: נא לסכם.

בצלאל סמוטריץ': בואו נדאג שלא יחזרו צ'קים, שאנשים יקבלו את המשכורת שלהם, שהגופים האלה יוכלו לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': זה כסף קיים.

בצלאל סמוטריץ': אישרתם אותו בממשלה, אישרנו אותו בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': ביורוקרטיה, ועוד פעם, זה פשוט – כל היום מכדררים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, גפני ואני מכדררים מול אגף התקציבים, מול המשפטנים, מול התקציבן – –

משה ארבל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – של המשרד הרלוונטי.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נגמר.

בצלאל סמוטריץ': מישהו כאן – אתה יודע, אני לא רוצה לדבר לא יפה, אבל אנשים שמעולם לא שילמו משכורת לא יודעים מה זה לא לקבל משכורת.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, ב-1 בחודש המשכורת דופקת, אנחנו כולנו עובדי מדינה – לא מבינים את המשמעות של הדבר הזה.

משה ארבל: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תרים את הכפפה יחד עם שר האוצר, תראו איך תוך 24 שעות, 48 שעות, אתם משחררים את כל הכספים האלה.

בצלאל סמוטריץ': זה פיקוח נפש במובן הכי בסיסי של המילה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

משה ארבל: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אני רק מבקש לעמוד בלוחות הזמנים.

משה ארבל: שלוש דקות.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים פה בהארכה של התקנות, תיקון מס' 7.

יואב סגלוביץ': וזה היה אפילו קצת מפתיע, כי לא הבנתי איך פתאום שר המודיעין – אני לא יודע אם שמתם לב, שר המודיעין עלה להציג את התקנות, תיקון מס' 7.

יואב סגלוביץ': הבנתי את זה קצת יותר כי ראיתי את יעקב אשר ככה חולף מהר במסדרון, יורד למטה, ואמרתי: אופס, נזכרתי למה שר המודיעין.

יואב סגלוביץ': הסיפור הוא סיפור נורא פשוט: בעולם ההפוך שבו אנו נמצאים, של חוק הקורונה הגדול – אתם זוכרים מה אני אמרתי פה במליאה כשהתנגדתי לו?

יואב סגלוביץ': עשו פה עולם הפוך: הממשלה תתקין תקנות, ואז יגיעו לוועדות הכנסת השונות, ירצו – יאשרו, ירצו – לא יאשרו.

יואב סגלוביץ': אין להן שום סמכות להתעסק – רק לאשר, לבטל או לקצר.

יואב סגלוביץ': יעקב אשר, כיושב-ראש ועדת חוקה, נמאס לו.

יואב סגלוביץ': אני אמרתי לו אחרת, אמרתי: יעקב, תגיד להם לא, אחרת הם לא יבינו.

יואב סגלוביץ': הם יבינו רק דרך הרגליים, הממשלה הרעה הזאת.

יואב סגלוביץ': הוא אמר לי: לא, יואב, אני אקצר להם.

יואב סגלוביץ': הוא קיצר להם ל-27 בחודש.

יואב סגלוביץ': מה עשתה הממשלה?

יואב סגלוביץ': הוא לא סתם קיצר להם, הוא אמר להם, בדיון המקצועי שהיינו בו: אני מבקש מכם, תעשו שינוי א', ב', ג', ד' – נקצר לכם ל-27.

יואב סגלוביץ': מה עשתה הממשלה?

יואב סגלוביץ': מה היא עשתה?

יואב סגלוביץ': מה שהיא רגילה לעשות: לא לספור את הבית הזה.

יואב סגלוביץ': האריכה.

יואב סגלוביץ': מה יעקב אשר עשה?

יואב סגלוביץ': הוא לא כינס את הוועדה.

יואב סגלוביץ': בגלל זה אנחנו במליאה.

יואב סגלוביץ': לפי החוק זה לא צריך להיות פה במליאה.

יואב סגלוביץ': ועדת החוקה היא הוועדה, אבל בעולם ההפוך שנמצאים בו, עם חוק הפוך, גרוע ורע, מגיעים למצב שאם יושב-ראש ועדה בכנסת מקבל החלטה שונה ממה שהחליטה הממשלה, יושב-ראש הוועדה הזאת – מעמידים אותו על עמוד הקלון.

יואב סגלוביץ': עולם הפוך נהיה פה.

יואב סגלוביץ': יש תפקיד לבית הזה.

יואב סגלוביץ': התפקיד של הכנסת הוא לא רק לחוקק ולהצביע כמו מריונטות; התפקיד שלה הוא פיקוח ובקרה על עבודת הממשלה.

יואב סגלוביץ': כן, ועדת החוקה עסקה בפיקוח על עבודת הממשלה, ואמרה לממשלה: עד 27 בחודש תעשו שינוי ותביאו אחר.

יואב סגלוביץ': מה עשתה הממשלה?

יואב סגלוביץ': לא ספרה, האריכה עד ל-1.

יואב סגלוביץ': המשמעות המשפטית של זה היא שכל הקנסות שהיו – 127 עד היום – אם הבית הזה יאשר אותם, הם בתוקף.

יואב סגלוביץ': ואני אומר לממשלה מפה, כחבר כנסת באופוזיציה: עד כאן.

יואב סגלוביץ': אבל לא רק אני אומר עד כאן, אמר את זה גם יושב-ראש ועדת החוקה, והוא בקואליציה.

יואב סגלוביץ': יש לכם הזדמנות לעשות מעשה נכון, ופעם אחת להגיד לממשלה הרעה הזאת, שלא מתפקדת ועושה דברים הפוכים לכל היגיון – להגיד לה: עד כאן בהקשר הזה, ולהחזיר עטרה ליושנה בהקשר של הבית הזה, של הרשות המחוקקת, של הריבון במדינה, שקובע מה נכון ומה לא.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

משה ארבל: חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן יעלה ויבוא.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבריי חברי הכנסת, והערה טכנית, אדוני היושב-ראש: אני לא שר ולא סגן שר, ותפסיק לכתוב ליד שמי "שר".

משה ארבל: לא.

משה ארבל: אני ציינתי: הרב יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: שמעתי.

יעקב ליצמן: אבל כתוב ליד זה: השר יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: תתקנו את זה.

משה ארבל: אני יודע שבצרפת שר זה לכל החיים.

משה ארבל: זה כתם.

יבגני סובה: – – –

יעקב ליצמן: אני מסכים איתך.

יעקב ליצמן: אבל קודם כול – – –

משה ארבל: ובלי ספק הטבעת חותם במשרדיך.

יעקב ליצמן: כן, כן.

יעקב ליצמן: אני מסכים, אם היו משלמים משכורת כמו שר כל החיים.

יעקב ליצמן: אבל זה לא הולך ככה.

יעקב ליצמן: אז אני מבקש לתקן את זה.

יבגני סובה: אל תדאג.

יבגני סובה: אתה רק תרשום את זה בטאבו שאתה כבר לא שר.

יעקב ליצמן: מה?

יבגני סובה: אתה צריך תרשום את זה בטאבו שאתה כבר לא שר.

יעקב ליצמן: מה זה טאבו?

יבגני סובה: אני אומר, צוחק, שכאשר – – –

יעקב ליצמן: אה, אתה אומר ששר השיכון, טאבו.

יבגני סובה: – – – ראש הממשלה, אתם נדפקתם חבל על הזמן.

יעקב ליצמן: את ההערה הזאת אתה מוריד ממני.

יעקב ליצמן: את הדקה.

משה ארבל: אתה לא חייב להשיב.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אבל יש לי עוד דקה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, הקבינט החליט להגדיל את הקנסות ל-25,000 שקל, אם אני לא טועה.

יעקב ליצמן: סיעת יהדות התורה מחתה על זה, הודיעה לפני כן שהיא לא תתמוך.

יעקב ליצמן: ואני מודיע כאן, מעל במת הכנסת: אני אצביע – אני מדבר גם כסיעה – אנחנו נצביע נגד הגדלת הקנסות.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה עוול.

יעקב ליצמן: אני חושב שלא צריך להעניש מישהו שפותח או לא פותח.

יעקב ליצמן: מספיק שלא פותחים את בתי הכנסת, מספיק שלא פותחים חנויות.

יעקב ליצמן: בתי כנסת – עשרה איש, איזה צחוק זה לעשות את זה?

יעקב ליצמן: אם פותחים, צריך לפתוח יותר.

יעקב ליצמן: אני לא ראיתי במקומות אחרים שפותחים לעשרה, רק בבתי כנסת.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד חד-משמעית: עד לרגע הזה אף אחד לא דיבר איתנו, עם סיעת יהדות התורה; ואם לא ידברו איתנו, אנחנו נצביע נגד הגדלת הקנסות.

יעקב ליצמן: ואני לא מפחד להגיד, אדוני, שאפשר להצביע פה ושם גם נגד כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: גם בשבוע שעבר, כששר המשפטים היה צריך לענות כל מיני דברים שם, לא ראיתי שכל הקואליציה הצביעה נגדו, זאת אומרת, לפי מה שהוא אמר.

יעקב ליצמן: ואני ראיתי גם שהוא ביצע את הדברים בלי להביא את זה לכנסת.

יעקב ליצמן: אז יאללה, בוא, קואליציה כמו קואליציה.

יעקב ליצמן: איך אני מגדיר את עצמי?

יעקב ליצמן: קופוזיציה – פעם קואליציה, פעם אופוזיציה, מה שכדאי.

יעקב ליצמן: מה שכדאי.

יעקב ליצמן: לכן מה שכדאי לליכוד גם כדאי לי עוד פעם, גם כדאי לנו.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לעבור על זה שמטילים קנסות גדולים, לא פותחים את בתי הכנסת ולא פותחים את החנויות.

יעקב ליצמן: אני חושב שצריך לעשות במשורה, צריך לעשות את הכול מסודר, שלא לגרום – הם אומרים שעברו את זה, עברנו את – – –

משה ארבל: נא לסכם.

יעקב ליצמן: אני מסכם.

משה ארבל: אני נותן הארכה בגלל ההפרעות, אבל – – –

יעקב ליצמן: מה חברי הכנסת אשמים שיש לך תפיסה טובה?

יעקב ליצמן: אתה תופס מהר את מה שאני רוצה להגיד – לא כולם.

יעקב ליצמן: אז אני מודה, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי, אם הממשלה לא תבוא בדיון איתנו, אנחנו בהחלט נצביע במליאה ובכל מקום אחר נגד הקנסות.

יעקב ליצמן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת הרב יעקב ליצמן.

משה ארבל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת.

משה ארבל: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה יעלה ויבוא, אדוני.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לדבר על נושא שכנראה לא נמצא בכותרות.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה לחזור לנושא הסטודנטים, ויש לי בטן מלאה בעיקר על המל"ג, על ועד ראשי האוניברסיטאות, על ועד ראשי המכללות, שלמעשה לא דאגו במסגרת התוכניות הכלכליות השונות והתמיכות השונות להביא תקציב כדי לתמוך בסטודנטים וכדי להפחית את שכר הלימוד.

ג'אבר עסאקלה: במקום שהם יעשו את העבודה, הם כאילו מסתכלים על עצמם כמשק סגור, כל אחד לעצמו, העיקר שהכסף מגיע אליהם גם מהסטודנטים, שמשלמים שכר מלא, וגם מהמדינה, ממשרד האוצר.

ג'אבר עסאקלה: לכן אני אומר, המל"ג, ועד ראשי האוניברסיטאות, ראשי האוניברסיטאות, ראשי המכללות, אתם נדרשים עכשיו להוביל מאבק כדי להציל את הסטודנטים.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר, כ-30% מהסטודנטים בישראל שוקלים לעזוב את הלימודים; יותר מ-50% מהסטודנטים הערבים שוקלים לעזוב את הלימודים.

ג'אבר עסאקלה: חבר'ה, המצב מסוכן.

ג'אבר עסאקלה: יתרה מכך, מאז 18 באוקטובר שובתים הצוותים האקדמיים, מה שנקרא, בלשון שאני ממש לא אוהב, "הזוטרים".

ג'אבר עסאקלה: אלה המרצים הלא-קבועים באוניברסיטאות, והם שובתים.

ג'אבר עסאקלה: תדעו לכם, מורה מן החוץ או מרצה מן החוץ משתכר כ-5,000 שקלים לחודש, בעוד שפרופסור עולה לאוניברסיטה או למכללה קרוב ל-40,000 שקלים, ועכשיו משרד האוצר מתעמר בהם ודורש מהם לעשות חשבון על חריגות לכאורה בשכר בשנים הקודמות, והם יצטרכו להחזיר למכללות את ההפרשים.

ג'אבר עסאקלה: הוא מתנה את ההסכמה הזאת בחתימת הסכם חדש.

ג'אבר עסאקלה: הם לא יחתמו הסכם בלי שהם יקבלו את הזכויות שלהם, וראשי המכללות נדרשים לתמוך.

ג'אבר עסאקלה: הם מועסקים שלהם.

ג'אבר עסאקלה: ראשי המכללות הם לא מהאו"ם, המרצים האלה מועסקים שלהם, והם חייבים לעמוד לצידם.

ג'אבר עסאקלה: אני בעד המרצים האלה, אני בעד כל הדרישות שלהם, ומאמין שהמאבק שלהם בסופו של דבר יצליח.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת.

משה ארבל: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח תעלה ותבוא.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות, גברתי.

משה ארבל: שלוש דקות, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד היושב-ראש, "לא תמיד נמצאים אנשים שיש להם את העוז, את המחשבה, את היכולת לשנות דברים, לשנות מוסכמות, ליצור מציאות חדשה".

ע'דיר כמאל מריח: אלו דברים שנשא שלושה ימים לפני הירצחו ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין המנוח.

ע'דיר כמאל מריח: ואני כאן היום אומרת סליחה שאני מסרבת לקבל את מה שלא נכון, סליחה שאני מסרבת להעלים עין.

ע'דיר כמאל מריח: סליחה שבעידן שבו האלקטורט מכתיב כל אמירה ומוביל אותנו לחורבן בית אני בוחרת שוב, באופן שייראה לרבים מנותק מהמציאות, לדבר על ערכים, מוסר ואתיקה.

ע'דיר כמאל מריח: כשבחרתי לא להיכנס לממשלה כושלת זו כתבתי שמנהיגות נמדדת ברגעי משבר.

ע'דיר כמאל מריח: אכן כך.

ע'דיר כמאל מריח: בחרתי לגנות אירוע חריג בעת משבר.

ע'דיר כמאל מריח: אומרים לי, מה הבעיה שלך, זה מה יש, למה את רוצה לשנות את העולם?

ע'דיר כמאל מריח: אומרים לי, עזבי, את לא צריכה לגנות.

ע'דיר כמאל מריח: ואני אומרת: אז מי כן?

ע'דיר כמאל מריח: מי יגנה, מי יאמר באומץ שזה לא נכון?

ע'דיר כמאל מריח: אתם חושבים שזה מענג להיות בחזית האש ולחטוף צרור של טינופת?

ע'דיר כמאל מריח: לא, זה לא.

ע'דיר כמאל מריח: האמינו לי שזה נוראי.

ע'דיר כמאל מריח: לחוות לינץ' אלים ורדוד עד מאוד ברשתות, שיח שאלמנטים מגדריים ועדתיים מושרשים ומודחקים משתלטים עליו.

ע'דיר כמאל מריח: זה גורם לך לתהות ולחשוב: מי אנחנו?

ע'דיר כמאל מריח: למה השיח כל כך רדוד, כל כך שפל?

ע'דיר כמאל מריח: זה המחיש לי את העובדה שמנהיגות היא האומץ לנקוט עמדה שאתה מאמין בה גם אם היא לא נוחה ולא נעימה לאוזן בוחריך.

ע'דיר כמאל מריח: מנהיגות היא חינוך, היא הנחלת מוסר והטמעת ערכים נכונים בקרב הדור הצעיר.

ע'דיר כמאל מריח: מנהיגות היא הסברה, היא היכולת להצדיק את מה שאתה מראה לילדיך.

ע'דיר כמאל מריח: אם אנחנו מדברים על ערכים ועל חינוך, ריבוי דעות הוא דבר מבורך, חשוב ואף בריא בכל חברה שמתיימרת להיות נאורה.

ע'דיר כמאל מריח: ריבוי דעות מעודד את הדור הצעיר לפתח חשיבה עצמאית מתוך הבנה שאין הסכמה גורפת על כל סוגיה ואין להיבהל מכך.

ע'דיר כמאל מריח: זה לגיטימי, וזה מוטל על כתפי כולנו, נבחרי ציבור, מערכת חינוך והורים, לפתח את המסוגלות, להתנגד ולברך, אך בצורה מכובדת, מושכלת, מנומקת ומכילה.

ע'דיר כמאל מריח: כאב לי.

ע'דיר כמאל מריח: כאב לי מאוד שרבים מאחיי הדרוזים אמרו לי: אבל למה לחרדים מותר לעשות הלוויות המוניות ולנו אסור?

ע'דיר כמאל מריח: בזה אתם צודקים, לאף אחד לא מותר להיות מעל החוק.

ע'דיר כמאל מריח: הרי כדי להרוס חברה לא צריך הרבה, מספיק מדיניות מפלה, אכיפה סלקטיבית.

ע'דיר כמאל מריח: תוסיפו לזה ליבוי שנאה ופילוג, והינה לכם.

ע'דיר כמאל מריח: היעדר מנהיגות הוא דבר מסוכן ביותר.

ע'דיר כמאל מריח: איפה אתם, מנהיגים יקרים מכל קצוות הבית הזה, מכל הדתות, הסקטורים והמפלגות, שבוחרים פעם אחר פעם למלא פיכם מים מול כל כך הרבה נורמות שגויות?

ע'דיר כמאל מריח: הרי זה הכי נוח להיות חביב הקהל המתיישר ולא מרגיז, המסכים תמיד ואף פעם לא מתנגד.

ע'דיר כמאל מריח: איפה האומץ שבכם?

ע'דיר כמאל מריח: האם תמשיכו לסגוד לסקטור שלכם?

ע'דיר כמאל מריח: האם תסנגרו עליו בצורה אבסולוטית בכל עת ובכל אירוע כי זו מהות הפוליטיקה?

ע'דיר כמאל מריח: ואתם יודעים מהי פוליטיקה בכלל?

משה ארבל: בקושי רב, אבל אני מבקש לסכם בשל לוחות הזמנים.

ע'דיר כמאל מריח: אני מסכמת.

ע'דיר כמאל מריח: האם פוליטיקה היא טובת הסקטור או טובת הכלל?

ע'דיר כמאל מריח: האם היא החלטות בהתאם למה יביא לי קולות וישמר לי את הכס, או "חלילה" אתיקה ומוסר?

ע'דיר כמאל מריח: לסיכום, לאחיי הדרוזים אני אומרת: מצפוני שלם, האמונה בליבי.

ע'דיר כמאל מריח: גדלתי וחונכתי בבית סבי המנוח על ערכי הדת והמסורת, ואני מאמינה בצדקת דרכי.

ע'דיר כמאל מריח: כששמעתי את דבר פטירתו, בכיתי על השייח' המנוח אבו זאין אלדין חסן חלבי – בכיתי על האובדן הגדול, על מורשתו, צניעותו, דרכו הרוחנית והשלום השוכן בתוכו, ואיחלתי לו הלוויה מכובדת שתהיה הולמת למעמדו הרם והחשוב.

ע'דיר כמאל מריח: תהיו בטוחים, אהבתי והמסירות שבי לעדתי גוברת בהרבה על זו של רבים שבחרו להתנגד לי, ודווקא בגלל זה, ומתוך הבנה עצומה של האחריות שבמנהיגות, אמשיך בדרכי, כי יש הבדל בין לעבוד לבין להיות עבד לקולות.

ע'דיר כמאל מריח: למרות מה שהיה, ודווקא בגלל מה שהיה, אמשיך לפעול מתוך מחויבות מלאה למען השוויון, כדי שכולנו נחיה במקום טוב יותר.

משה ארבל: תודה רבה לחברת ע'דיר כמאל מריח.

משה ארבל: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל שיר – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן, שלוש דקות לרשותך, אדוני – מוותר.

משה ארבל: חבר הכנסת חמד עמאר, שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: אני אאפשר לפנים משורת הדין.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, ביום שישי האחרון, 30 באוקטובר 2020, הלך לעולמו גדול חכמי הדת הדרוזים מרמת הגולן, השייח' אבו זאין אלדין חסן חלבי, אללה ירחמו.

חמד עמאר: הוא הלך לעולמו, לעולם שכולו טוב, אך הוא הלך מאיתנו.

חמד עמאר: אנו, בני העדה הדרוזית, בכל מקום, בכל מדינה בעולם, מבכים את מותו של אב רוחני בדורנו.

חמד עמאר: כל חכמי הדת באשר הם מעידים על גדולתו הרוחנית, על חוכמתו הרבה, על מנהיגותו השקטה והמקרינה, על היותו המופת לאיש הדת הנעלה, על אהבתו לבורא ולבני אדם.

חמד עמאר: הם מעידים על דרך חייו הטהורה ועל גדולת נפשו.

חמד עמאר: כל בני העדה, דתיים ולא דתיים, אהבו אותו והעריכו את גדולתו.

חמד עמאר: מילותיו נשמעו בקשב רב, שכן כולם ידעו על אהבתו לבני עדתו, על דאגתו להם ועל פועלו למענם בכל מקום ובכל זמן.

חמד עמאר: אנו מלאי צער על לכתו.

חמד עמאר: אנו משתתפים בצער המשפחה הפרטי, אולם כולנו שותפים לאבל הציבורי.

חמד עמאר: נחמתנו היא בזכרו הנשגב ובמורשתו הדגולה.

חמד עמאר: מנוחתו עדן.

חמד עמאר: אללה ירחמו.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

משה ארבל: חבר הכנסת יאיר גולן, לפנים משורת הדין.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא חשבתי להתחיל כך, אך מפאת כבודו ונדיבותו אתחיל בפסוק מירמיהו שמתאים לעת הזאת.

יאיר גולן: "מדוע הכיתנו ואין לנו מרפא.

יאיר גולן: קוה לשלום, ואין טוב, ולעת מרפא, והנה בעתה".

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום יום מיוחד, יום השנה ה-103 להצהרת בלפור, ההצהרה שקבעה: "ממשלת הוד מלכותו רואה בעין יפה הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל".

יאיר גולן: האנשים שעמלו על ההצהרה הזאת היו ציונים – ציונים שהשתחררו מכבלי המסורת הפסיבית, השתחררו מתרבות הסגירות הקהילתית והלכו להגשים חזון מרחיק ראות.

יאיר גולן: בחזון של האנשים האלה ישראל הייתה צריכה להיות מדינה מתקדמת, מודרנית, ליברלית ודמוקרטית, עם שירות ציבורי משובח ונקי כפיים ועם מנהיגות לאומית מסורה וישרת דרך.

יאיר גולן: זה לא מה שיש לנו היום.

יאיר גולן: היום אנחנו מובלים על ידי ראש ממשלה מושחת, ממשלה מנופחת ולא יעילה, מפלגות גלותיות והשקפת עולם משיחית, שתמיד הייתה מסוכנת לעם היהודי והמיטה על ראשו אסונות נוראיים לאורך ההיסטוריה.

יאיר גולן: לכן אני קורא לכל הכוחות הדמוקרטיים, ליברליים, ציוניים וישרי הדרך למצוא את הדרך להתלכד יחדיו, להקים מחנה גדול וחזק שלא יותיר את הבמה הפוליטית לנתניהו וחבר קיצונים מימין לו; מחנה ציוני חדש, מחנה פטריוטי חדש, מחנה דמוקרטי חדש, מחנה של עתיד חדש.

יאיר גולן: אני רוצה לנצל במה זו ולפנות באופן אישי ליאיר לפיד, לאיימן עודה, לאביגדור ליברמן, לניצן הורוביץ ידידי, למשה בוגי יעלון ולעאידה תומא סלימאן, כולכם יחדיו.

יאיר גולן: יש לנו משימת ענק: מתוך הייאוש והמצוקה הנוכחית לבנות יחדיו תקווה, לבנות ישראל שבה ילדינו ירצו לחיות.

יאיר גולן: כי צריך לחסום את חזון ביביסטן ולהחליף אותו בישראל שפויה, עם ממשלה שפויה, עם התנהלות שפויה למען כל אזרחי ישראל.

יאיר גולן: שם המשחק הוא מומנטום.

יאיר גולן: צריך לשנות את המומנטום הנוכחי.

יאיר גולן: צריך לעשות את זה מחר בבוקר ולהביא לשינוי במפה הפוליטית ולניצחון ישראל.

יאיר גולן: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר גולן.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך גם כן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מה ההבדל בין התכנסות של עשרה איש לפתיחת חנויות הרחוב?

מיקי לוי: כלום.

מיקי לוי: כלום ושום דבר.

מיקי לוי: מדוע לא לפתוח את חנויות הרחוב לסוחרים?

מיקי לוי: משפחות נהרסות, הכלכלה נהרסת, צוללת – לא לאיטה – צוללת פנימה למעמקי הים.

מיקי לוי: הנזקים שאתם עושים בכלכלה, הנכדים שלנו ישלמו אותם.

מיקי לוי: מדינת ישראל זה שלוש שנים נעדרת תקציב.

מיקי לוי: עמדתי כאן על הדוכן הזה לפני חמישה חודשים ואמרתי: היעדר תקציב למדינת ישראל יפגע בדירוג האשראי של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תוציאו את ההקלטות, תשמעו, לא פעם, לא פעמיים ולא שלוש פעמים.

מיקי לוי: חזרתי ואמרתי: סכנה ממשית למדינת ישראל.

מיקי לוי: מדוע אינכם פותחים את העסקים ואת חנויות הרחוב?

מיקי לוי: הרי בסופר יותר גרוע.

מיקי לוי: אפשר להגיד: ב-40 מטר ייכנסו שני קונים; ב-60 מטר – שלושה קונים.

מיקי לוי: אבל תעשו משהו.

מיקי לוי: שום דבר לא יוצא כמו שצריך מתחת ידי הממשלה הרעה הזאת – שום דבר.

מיקי לוי: היעדר תקציב זה שלוש שנים, כששני בני מתנהלים ורבים אם כן תקציב, לא תקציב; כן לשבעה ימים, לא לשבעה ימים; כן לשלושה חודשים; כן לשנה; כן דו-שנתי; ובסוף, מה עשיתם?

מיקי לוי: מהו תקציב?

מיקי לוי: שתבינו: תקציב הוא תוכנית עבודה של ממשלת ישראל/מדינת ישראל.

מיקי לוי: על פיו ניתן להתנהל ולתכנן.

מיקי לוי: היעדר תקציב גורם לפגיעה אמיתית, ממשית, במדינת ישראל.

מיקי לוי: במשרד האוצר המצב הוא יותר גרוע.

מיקי לוי: בגלל שיקולים פוליטיים וריב פוליטי זה לא מאשר את המינויים של זה, זה לא מאשר את המינויים של זה, זה לא מאשר את מנכ"ל משרד המשפטים וזה לא מאשר את בעלי התפקידים במשרד האוצר.

מיקי לוי: אלו לא מאשרים מפכ"ל מטעמים פוליטיים, ואלה לא מאשרים את החשב הכללי באוצר.

מיקי לוי: אתם השתגעתם, תגידו?

מיקי לוי: החשב הכללי באוצר אחראי על גיוס הכספים.

מיקי לוי: אם לא יצא לדרך הגיוס הקרוב, של כ-14 מיליארד דולר, נדמה לי, אם אני לא טועה – לא יישאר פה כסף.

מיקי לוי: אתם השתגעתם, אתם משחקים במינוי החשב הכללי באוצר כקלף מיקוח?

מיקי לוי: תתפכחו.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יאיר גולן: זה לא רק החשב הכללי.

מיקי לוי: אבל אין לי זמן.

מיקי לוי: יש לי סדרה.

מיקי לוי: אין לי זמן – – –

משה ארבל: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – היה למעלה ואני מניח שהוא יורד למליאה.

משה ארבל: הוא בדרכו לפה.

משה ארבל: בינתיים, נקרא לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: תעלה ותבוא.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות גם כן.

משה ארבל: גברתי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אין הרבה ימים בקדנציה הזאת שבהם כל אחד מאיתנו, או רבים מאיתנו מרגישים שבאמת הצלחנו להשיג הישג טוב, להציג אותו לציבור שבחר בנו, ולהרגיש שגם הוספנו וחיזקנו ערכים שאנחנו מאמינים בהם.

עאידה תומא סלימאן: היום הזה הוא אחד הימים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה שהשגנו הישג יפה ושהעבודה הקשה שעשינו ומלאכת השכנוע שהפעלנו הביאו תוצאות טובות, כאשר בוועדת הכספים היום העברנו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק בעניין הטבות המס.

עאידה תומא סלימאן: אם אתם זוכרים, זה היה אמור להיות חוק שמיועד כולו לעיר עכו.

עאידה תומא סלימאן: שלא יהיו אשליות, אני עכואית, ואני אוהבת את העיר.

עאידה תומא סלימאן: אני אוהבת את אנשי העיר, ערבים ויהודים, ורציתי מאוד, כן להיות לעזר לחברת הכנסת מיכל שיר בהעברת החוק הזה, כי אני יודעת כמה האנשים בעכו סובלים ממצב סוציו-אקונומי נמוך, במיוחד בימים האלה, בצל הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא היה אפילו שמץ של ספק אצלי, שאני לא אעשה את זה במחיר של הכנסת עוד מושגים, שבעיניי הם מושגים גזעניים, ללקסיקון המשפטי, שלא חסרים בו חוקים וביטויים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: לכן אמרנו מלכתחילה שאי-אפשר להשתמש בתירוצים כמו העניין הדמוגרפי, או לבוא ולהסתובב ולדבר על עיר מעורבת שאחוז היהודים בה ככה או ככה, כי גם אם הקריטריון הוא סוציו-אקונומי, אם הקריטריון הוא לחזק את המוחלשים, אז יש כמה וכמה כפרים וערים ערביים שהיו כלולים בהטבות המס האלה ואף אחד לא הצליח עדיין להחזיר אותם כמו שעשו עם החוק של עכו.

עאידה תומא סלימאן: היום הוכחנו שהגישה הצודקת, הגישה המיטיבה עם המוחלשים בהיותם מוחלשים, הגישה שנלחמת למען הזכויות של האזרחים, כלל האזרחים, גם יהודים וערבים בעכו אבל גם ערבים במזרעה ובג'דיידה-מכר ובירכא ובכמה מקומות אחרים, היא זו שתנצח.

עאידה תומא סלימאן: היום החוק הזה נעשה חוק צודק יותר.

עאידה תומא סלימאן: שמחת האנשים בעכו צריכה להיות כפולה, כי לא רק הגיעו להטבות המס אלא אפשרו דרך החוק הזה גם להרבה מהאזרחים הערבים בכפרים ובערים מסביב גם כן ליהנות מהטבות המס האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, לרשותך שלוש דקות.

משה ארבל: יעלה ויבוא, בבקשה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: חבריי חברי הכנסת, אני מודע לדאגה של כולנו, בעצם, מכך ששיעורי התחלואה ביישובים הערביים הולכים ועוד פעם עולים באופן שיכול גם לסכן את מה שאני רואה כהישגים חשובים של החברה הערבית בשבועות האחרונים, אחרי שמרבית היישובים שהוגדרו כיישובים אדומים לעניין הקורונה לפני כמה שבועות היו יישובים ערביים.

יוסף ג'בארין: אחרי עבודה מאומצת ועבודה קשה בהובלת ראשי הרשויות המקומיות הערביות, בהובלתנו ברשימה המשותפת וכמובן הצוותים המקצועיים, הצלחנו בהחלט להוריד באופן משמעותי את רמת התחלואה, ובשבועיים האחרונים, אני יחד עם חבריי מגלים פשוט סימנים מדאיגים של עלייה חוזרת במדדי התחלואה, ככה שחלק מהיישובים שכבר אינם באדום ועברו לירוק עכשיו כנראה עוד פעם מתחילים לעלות, לצערי, בכיוון השלילי.

יוסף ג'בארין: לכן, אני חושב שהדיון היום הוא הזדמנות לפנות עוד פעם לציבור בכלל, אבל לענייננו, לציבור הערבי: אנחנו חייבים להיצמד להוראות הבריאות, להוראות הבטיחות, כי מדובר כאן בשלומנו כולנו.

יוסף ג'בארין: והכי חשוב גם לשמר את מערכת החינוך כמערכת מתפקדת, ככה שאם היישוב עובר להיות יישוב אדום, הוא מסכן עוד פעם את מערכת החינוך בכך שהוא יכול להשבית אותה עוד פעם, ולחזור ללמידה מרחוק, עם כל הקשיים שיש בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: לכן שוב אני אומר: בואו נעבוד ביחד, יד ביד, נשתף כולנו פעולה כדי להיאבק באמת בממדי התחלואה, שחזרו לעלות, ולהחזיר אותם לממדים הכי נמוכים ולשמור על היישובים שלנו כיישובים ירוקים, וזאת, כפי שאמרתי, כדי להבטיח את שלום כולם ואת הפעילות השוטפת, הכלכלית, החברתית והחינוכית בתוך כל יישוב ויישוב.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

משה ארבל: חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח.

משה ארבל: חברת הכנסת סונדוס סאלח, שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, מתחילת המשבר שמנו לב שהאג'נדה הפוליטית בפתרון הבעיות והאתגרים והמשבר בכלל היא לחזק את החזקים ולהחליש את החלשים, כי זה משרת את האינטרס של הממשלה, שככה היא פועלת בדנ"א שלה.

סונדוס סאלח: פותחים רשתות של טייקונים וסוגרים חנויות קטנות; מתגמלים מרצים בכירים ותיקים ופוגעים בסגל זוטר, סגל אקדמי זוטר.

סונדוס סאלח: אני לא יודעת, ההאשמות האלה שמפנה האוצר לסגל האקדמי, שנועד ועושה עבודה חינוכית אקדמית מדהימה, במיוחד בעת משבר זה, בליווי התלמידים – גם ליווי חברתי וגם ליווי אקדמי – עכשיו הם מגלגלים את האחריות על גבם, על הסגל הזוטר, שהוא עכשיו מנצל משבר ושובת.

סונדוס סאלח: מי שמייצר משבר אקדמי זה משרד האוצר.

סונדוס סאלח: במקום להסתכל על משבר הקורונה כהזדמנות, הזדמנות לרפורמה חדשה, הזדמנות לחזק את המערך האקדמי והחינוכי במוסדות האקדמיה במדינה, במיוחד שראינו שיש הידרדרות בשנה האחרונה בדירוג המכללות והאוניברסיטאות במדינה ביחס למדינות ה-OECD – עכשיו זה הזמן לשלב את הסגל הזוטר ולתת להם מעמד של סגל עמיד, אנשים שהם קבועים בתוך המערכת הזאת – לתגמל אותם על העבודה שהם עושים, לשלב אותם ולהיטיב את התנאים שלהם, תנאי שכר וגם תנאים חברתיים, לשלב אותם בתוך המערכת.

סונדוס סאלח: אסור לנו להסתכל על הכסף הזה ככסף שצריך למצוא לו פתרון; הפוך, זו השקעה בעתיד של התלמידים שלנו, זו השקעה בסטודנטים שלנו, זו השקעה בכל המוסדות והמכללות והאוניברסיטאות האקדמיות, זו השקעה בכל התחומים שלנו.

סונדוס סאלח: זה צו השעה.

סונדוס סאלח: צריך לחדש את המשא ומתן, לפגוש אותם, להיענות לדרישות שלהם.

סונדוס סאלח: והמאבק שלהם הוא מאבק צודק.

סונדוס סאלח: צריך להיענות להם ולשלב אותם במעמד קבוע ולא מעמד מזדמן ומנוצל.

סונדוס סאלח: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת סונדוס סאלח.

משה ארבל: יסכם שר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אנחנו – נאמר פה שאין תקציב; חבר הכנסת מיקי לוי אמר שאין תקציב לשנת 2020 ואין תקציב לשנת 2021 ויש קושי להתנהל במישור הכלכלי-חברתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסכים איתו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שכחול לבן מסכימה איתו כולה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין תקציב לשנים 2021-2020.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה משפיע על הפעילות השוטפת, זה משפיע על הפעילות של המדינה, זה משפיע על המעמד הבין-לאומי של המדינה, זה יכול להשפיע על הדירוג שלה אם זה יימשך ככה.

שלמה קרעי: תקציב 2020, שלא רצית להעביר – – –

קריאה: אתה פה?

קריאה: וואו.

משה ארבל: חברי הכנסת, תודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואנחנו בסיטואציה שממאי מושכים את הנושא של התקציב ללא שום סיבה, ללא שום הסבר, ללא שום נימוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פשוט מתעלמים מצורכי הציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פשוט התעלמות.

שלמה קרעי: למה לא – – – אדוני שר המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כרגע, מה הליכוד בא ואומר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: בואו נעשה תקציב לשמונה ימים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תקציב לשמונה ימים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חייב להגיד, אנחנו לא באירוע של חנוכה פה, אנחנו באירוע של ניהול המדינה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין אפשרות שמדינה תתנהל בלי תקציב, אין אפשרות שמדינה תתנהל בלי תקציב בשנת 2021.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה פשוט אבסורד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן אני חושב שהנושא הזה הוא עכשיו בלב הוויכוח בין כחול לבן לבין הליכוד, וזה אפילו לא ויכוח ענייני, זה פשוט ויכוח של אמירה: לא רוצים תקציב, כי יש לנו בעקבות זה נקודת יציאה פוליטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה הנימוק, שום נימוק אחר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבל שזה מתנהל ככה, אבל זאת לצערי הסיטואציה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו מתריעים בשער עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פוליטיקאים, שרים וראש ממשלה שמכבדים את האזרחים צריכים לעמול בשבילם כל יום, בכל דבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וגם בנושא התקציב חייבים לעשות את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד מילה אחת גם על הנושא של המאבק בקורונה כרגע והסיטואציה שאנחנו נמצאים בה היום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון, אנחנו פתחנו את המשק בצורה יחסית מהירה, כי מאוד מאוד היה חשוב לנו להחזיר את הכלכלה לעבודה מלאה, וזה התחיל עוד לפני שהצטרפנו לממשלה, והיה כל הזמן את האיזון בין המשק לבין הקורונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אנחנו רואים שהקורונה הרימה ראש, לא רק בישראל, גם באירופה, ולכן אנחנו נוקטים כרגע משנה זהירות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ונכון, נקיטה של משנה זהירות היא קשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואם אנחנו מקבלים החלטה, וציין את זה חבר הכנסת סגלוביץ', החלטה להאריך מ-27 ל-1, הרי זה לא מתוך איזשהו חוסר התחשבות בסוחרים אלא דווקא מתוך ראייה שאנחנו חייבים לעשות את זה בזהירות ובשום שכל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מאוד מאוד מקווה שבדרך הזאת אנחנו נשתלט על המחלה, על הווירוס, לא נחזור לסבב שלישי כבר, ונצליח באמת להוציא את מדינת ישראל מהשבר הגדול הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לשר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

משה ארבל: לפני שנעבור להצבעה אני רק אעדכן שמחשבו של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו לא תקין, לכן אני אאפשר לו הצבעה באופן עצמאי.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה על אישור תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 7) – תקנות מכוח סעיפים 6 ו-7 לחוק.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 4 בעד התקנות – 25 נגד – 3 נמנעים – אין תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות והוראות נוספות) (תיקון מס' 7), התשפ"א–2021, נתקבלו.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: 25 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חבר הכנסת יוראי להב הרצנו כמתנגד להצעת החוק.

משה ארבל: לכן, תוצאות ההצבעה הן 25 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהתקנות אושרו במליאת הכנסת.

משה ארבל: אני מאפשר הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 6), התשפ"א–2020, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

משה ארבל: תודה רבה למזכירת הכנסת.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/854).

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני מתכבד לעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3) (ביטול נציגי הכנסת במועצה), התשפ"א–2020, מטעם ועדת הכנסת לקריאה הראשונה.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת איתן גינזבורג.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

): תודה, אדוני היושב-ראש.

): כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה הראשונה את הצעת חוק יד יצחק בן-צבי (תיקון מס' 3) (ביטול נציגי הכנסת במועצה), מטעם ועדת הכנסת.

): יד יצחק בן-צבי היא תאגיד סטטוטורי העוסק במחקר היסטורי כבר לאורך הרבה מאוד שנים, אבל בשונה מיתר התאגידים שהוקמו בחוק, במועצה מכהנים היום שלושה חברי כנסת – חברי כנסת שבוחרת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

): הנציגות הזאת נוגדת את עקרון הפרדת הרשויות, שהרי הכנסת היא זאת שמפקחת על תאגידים סטטוטוריים, והיא דנה בדוחות שמבקר המדינה מגיש לגביהם.

): לגבי יד בן-צבי אפילו נקבע בתקנון של המוסד הזה שהוא ייקבע לאחר התייעצות עם ועדת החינוך שמינתה את חברי הכנסת.

): יכול להיות שאותם חברי כנסת שיושבים במועצת יד בן-צבי ידונו בדוח הביקורת ובתקנון שקובע למוסד.

): מהסיבה הזאת ומעוד סיבות נוספות יכולות לקרות סיטואציות מאוד מאוד מוזרות, שבהן חבר כנסת מצד אחד יושב במקום הזה, ויש שם ליקויים, חלילה, ניהוליים, כספיים – לחבר הכנסת יש חסינות, ומצד שני, הוא אחראי בתור מי שיושב במועצה ומקבל החלטות.

): באמת מצב לא בריא ולא נכון.

): לכן פנה אליי יושב-ראש ועדת החינוך – הוא פנה לוועדת הכנסת – עוד בטרם בחרה הכנסת את הנציגים ליד בן-צבי, על מנת שנבחן בוועדה אם יש מקום לבטל, או בכל מקרה לבחון את ההסדר הזה שקבוע בחוק בעניין נציגות חברי הכנסת במועצה.

ינון אזולאי: אתם לא סומכים על חברי כנסת שיעשו שיקול דעת מתאים?

): ודאי שכן, אבל תאר לך מצב שבו – חבר הכנסת ינון אזולאי – – –

ינון אזולאי: אתה חבר כנסת – – –

): לא.

): תאר לך סיטואציה שבה מתגלים במוסד הזה אירועים חריגים כשחברי הכנסת שותפים בתוך המועצה הזאת.

): להם יש חסינות, אף אחד לא יכול לגעת בהם, אבל יש להם אחריות ניהולית מתוקף זה שהם נמצאים במועצה.

): המצב הזה לא בריא.

): יותר מכך, הכנסת מפקחת על יד בן-צבי.

): איך יכול להיות שאותם חברים שנמצאים במועצה המפוקחת ביום אחד יימצאו ביום אחר במקום שמפקח על אותה מועצה שהם יושבים בה?

): זה לא בריא.

): יש פה סיטואציה וגוף חריג – זה הגוף היחידי שבו חברי כנסת מכהנים יושבים במועצה של אותו מקום.

): התפקיד שלנו זה לחוקק ולפקח, לא להיות שותפים באקזקוטיבה, ברשות המבצעת.

): לכן ההפרדה לטעמי חשובה.

): ועדת הכנסת קיימה דיון בנושא הזה.

): חבר הכנסת אזולאי, כל חברי הוועדה כולם, בלי יוצא מן הכלל, סברו שאין מקום לכך שחברי כנסת יכהנו במועצה של תאגיד סטטוטורי, ושצריך לתקן את החוק.

): גם מנכ"ל יד בן-צבי וגם נציגת משרד התרבות והספורט הביעו תמיכה בתיקון הזה.

): הלכנו אחורה לפרוטוקולים של פעם, לראות מאיפה נבע הדבר.

): בשנת 1969 קבעו את החריגה הזאת מהכלל שאנחנו רגילים.

): ומצאנו שלמרות שחברי הכנסת אז, ב-1969, עמדו על הקשיים בכך שנציגי הכנסת יכהנו בתאגיד סטטוטורי וחשבו שצריך להקפיד על הפרדת רשויות – זה מופיע מאוד ברור מהפרוטוקולים – משעלה הרעיון על ידי חברת כנסת מסוימת לכלול חברי כנסת בתוך המועצה, חברי הכנסת שאמרו שזה בעייתי מבחינתם אמרו:

): קשה לנו להתנגד למצב שבו מישהו מעלה משהו לכבודה של הכנסת, לכאורה, ואנחנו נצביע נגד.

): הייתה אז מין יראת כבוד כלפי הכנסת, וזאת הייתה הסיטואציה.

ינון אזולאי: אז אתה אומר שהיום אין יראת כבוד כלפי הכנסת.

): אני יודע, אבל אני אומר לך – – –

ינון אזולאי: זה מה שאתה אומר.

): הייתה שם חברת כנסת אחרת שאמרה: אני מרגישה לא בנוח עם זה, אבל אני מרגישה גם לא בנוח להצביע נגד הכנסת, ולכן לא התנגדו להסתייגות הזאת תוך כדי דיוני הוועדה.

): אלה היו ימים אחרים כנראה, אדוני.

): ולכן, ההצעה הזאת – – –

ינון אזולאי: המסקנה, שאם רוצים להעביר חוק – דרך ועדת הכנסת נביא לכאן, נעקוף את ועדת שרים.

): בבקשה.

): בבקשה, אנחנו פתוחים.

): בכל הצעת חוק שנוגעת לחברי הכנסת ולתפקודה של הכנסת, אנחנו פתוחים, מוכנים ומזומנים.

): אני אשמח, יותר מאשמח, למרות שיושב פה יושב-ראש ועדת שרים לחקיקה והשר אמסלם, ויש לי ביקורת קשה מאוד על זה שוועדת השרים לחקיקה לא מתכנסת – קשה מאוד, אני חושב שהם פוגעים בכנסת.

): הממשלה פוגעת בכנסת, היא פוגעת בחברי הכנסת – –

קריאה: חד וחלק.

): – – היא פוגעת בעצמאות של חברי הכנסת.

): אנחנו מכבדים את הממשלה, השר אמסלם, הממשלה לא מכבדת את הכנסת.

): אנחנו מכבדים את זה שאתם לא מעלים הצעות חוק שלנו ואנחנו לא מעלים אותן למליאה, אבל זה שאנחנו מציעים הצעות חוק, אתם אפילו לא טורחים לדון בהן ולבחון אולי כן, אולי לא.

): אבל אם נחזור לעניין, מצאנו את הדרך להביא הצעת חוק – לא גדולות ונצורות, אבל לעשות תיקון קטן, תיקון עולם, זה גם בסדר, גם חשוב.

): ולכן, לאור העובדה שההצעה אושרה בוועדה פה אחד בתמיכת חברי הכנסת כולם, האופוזיציה וגם הקואליציה כאחד, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה, להחזירה לוועדת הכנסת להכנה לקריאה השנייה והשלישית, ולקוות ולקרוא מכאן לשר אמסלם ולשר ניסנקורן ולכל שרי הממשלה: תכנסו את ועדת השרים לענייני חקיקה – –

ינון אזולאי: קריאה בשם חברי הכנסת.

): – – זו הפריבילגיה של הכנסת.

): אנחנו כקואליציה מאוד מכבדים את הממשלה, מאוד מכבדים את תקנון עבודת הקואליציה, את סדרי עבודת הקואליציה.

): כשאתה היית יושב-ראש הקואליציה, אדוני השר, אני יודע כמה היה חשוב לך לשמור על עצמאות הקואליציה ועל המשמעת, וכך פעלת, וכך גם אנחנו פועלים, אבל לא יכול להיות שאנחנו כחברי כנסת מרגישים כבולים, משותקים, לא יכולים למלא את תפקידנו ואת שליחותנו כאן בכנסת מתוך אמונה, מתוך כבוד לוועדת שרים, כשאתם מסרבים לדון בהצעות חוק של מי מאיתנו, וזה לא חשוב כרגע מה מהות ההצעה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

משה ארבל: אני עובר לרשימת הדוברים: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

משה ארבל: אני נועל את רשימת הדוברים בהזדמנות הזו.

משה ארבל: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – מוותר.

אוסאמה סעדי: אני כאן, משה.

משה ארבל: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, נרשמת במס' 9, וכנראה מן השמיים אתה צריך להישאר שם ולא להקדים במקום אריאל קלנר.

אוסאמה סעדי: – – –

משה ארבל: לא, לא, הגענו ל-9.

משה ארבל: יעלה ויבוא, שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, באמת אנחנו הבאנו היום בשורה להרבה יישובים ערביים בעניין הטבות המס.

אוסאמה סעדי: נכון שזה התחיל בהצעת חוק בעניין הטבת המס לעכא, לעכו, והגדלה מ-7% ל-12%, אבל טוב שנעשה תיקון עוול להרבה יישובים ערביים שאנחנו הכנסנו אותם ב-2016 והם לא קיבלו את אותו אחוז שיישובים – אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את האזור, אתה היית גם, נגיד ביישוב עראבה; עראבה קיבלה 10%, אבל דיר חנא קיבלה 12%; נהריה קיבלה 12%, עכו, עכא, קיבלה 7%, אבל גם מזרעה, חבר כנסת איימן עודה, מזרעה קיבלה 7%, נהריה – 12%.

אוסאמה סעדי: אז היום אנחנו תיקנו את העוול הזה ובאמת נעשה צדק, ואני מקווה שבאמת האוצר ימצא את המקור התקציבי ושאנחנו נביא את זה לאישור המליאה בשבוע הבא בקריאה שנייה ושלישית, ואז התושבים שם וכל העסקים, שממילא הם עסקים במצב כלכלי קשה בעקבות משבר הקורונה, אנחנו נאשר את זה וזה יחול רטרואקטיבית מחודש יוני השנה.

אוסאמה סעדי: ואז אותם תושבים באותם יישובים – עראבה, סח'נין, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום, אל-בענה, ירכא, טמרה, כבול – היישובים האלה שבעבר קיבלו 10%, עכשיו יקבלו 12%; מזרעה, עכא וג'וליס היו 7%, עכשיו יקבלו לפי ההצעה 12%; היישובים שהיו ב-12% כמו נחף, דיר חנא – יקבלו אותו דבר; מע'אר יקבלו 12%, אל-ראמה גם תקבל עכשיו תוספת מ-10% עד 12%.

אוסאמה סעדי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: זו בשורה ליישובים הערביים שהושם קץ לקיפוח, לעושק ולעוול שבו היו נתונים היישובים הערביים שציינתי: עראבה, סח'נין, מג'ד אל-כרום, דיר אל-אסד, בענה, ג'דיידה-מכר, אבו סנאן, כאבול, טמרה, ראמה.

אוסאמה סעדי: מעתה הם יקבלו הטבת מס בשיעור של 12% במקום 10%.

אוסאמה סעדי: מזרעה, ג'וליס ועכו – מ-7% ל-12%.

אוסאמה סעדי: מברוכ.

אוסאמה סעדי: זה הישג לרשימה המשותפת.

אוסאמה סעדי: מברוכ לאנשינו ביישובים האלה.

אוסאמה סעדי: )

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

משה ארבל: חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת יצחק פינדרוס יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

יצחק פינדרוס: איתן, בדיוק אנחנו בדיון היום בכנסת על אזכרה – אם זה קשור לחברי הכנסת או לא, להזכיר את המנהיגים שלנו.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה להזכיר.

יצחק פינדרוס: היום היה יום השנה לפטירתו של מרן החזון איש, והלילה יום השנה לפטירתו של מרן הרב שך, זכר צדיקים לברכה.

יצחק פינדרוס: מרן החזון איש, למי שלא יודע, הניח את התשתית והיסודות שעליהם בנויה היהדות החרדית הנאמנה ביחסה למדינת ישראל, לתנועה הציונית ולכל הנלווה ב-70 השנים האחרונות.

יצחק פינדרוס: מרן הרב שך, ראש הישיבה זצ"ל, ייסד את תנועת דגל התורה, שזכיתי להימנות עם חבריה כאן בכנסת, ייסד את המתווה שעליו אנחנו מבוססים עד היום, עם מנהיגינו, ייבדלו לחיים ארוכים, וייסד את היסודות שעליהם מושתתת בתוך הקהילה החרדית תנועת דגל התורה.

יצחק פינדרוס: ואני רוצה לצטט שני ציטוטים, אחד של מרן החזון איש ואחד של מרן הרב שך.

יצחק פינדרוס: החזון איש דיבר על איך מתמודדים במערכת – כל חבר כנסת וכל שר מכיר את זה כמעט כל יום וכל שעה – בהתחברות לרבנות, בהתחברות לשלטון, ומצד שני, האני-מאמין, מה שאתה מאמין בו, במקרה שלנו האני-מאמין התורני.

יצחק פינדרוס: אמר החזון איש, ואני מצטט: "אומנם ההתחברות לרבנות צריכה שיקול דעת, היא מפסדת או מרווחת, שהרי נענש יעקב אבינו עליו השלום על זה שמנע את דינה מעשיו – – – ורב גיבור העומד בקשרי מלחמה, מצווה עליו להלוך ולעמוד.

יצחק פינדרוס: אין זה בכלל הילוך ועמידה בדרך חטאים" – כשאתה עושה עסק עם מי שאתה לא מסכים איתו, או חטאים אפילו, זה לא תמיד – "אין זה הילוך ועמידה בדרך חטאים, אלא עושה דין בחטאים.

יצחק פינדרוס: ואומנם שיקול הדעת צריכה סייעתא דשמיא, שלא ייכשל, חס וחלילה".

יצחק פינדרוס: מרן הרב שך, שייסד את דגל התורה, אמר חודשים ספורים לפני הבחירות של תשנ"ב בישיבת פוניבז', שבה כיהן כראש ישיבה: אחת הטענות המושמעות על ידי הציבור החילוני כלפי הציבור הדתי, שאין זה מעניינם של הדתיים אם החילונים הולכים בדרך התורה ואם לאו, ומוטב לנו שלא נתערב במהלך חייהם, כשם שהם מניחים לנו לנהוג כרצוננו.

יצחק פינדרוס: נשמעת טענה הגיונית.

יצחק פינדרוס: אך תורת ישראל שוללת אותה מעיקרה.

יצחק פינדרוס: תורתנו קובעת: כל ישראל ערבים זה לזה, והיא לא מצטמצמת בחיוב הערבות גרידא.

יצחק פינדרוס: היא מבהירה לנו כי קיימת השפעה הדדית משמעותית בין כל יחיד ויחיד בישראל, וכל אחד בישראל שעושה מעשה שאינו הגון על פי התורה, הרי הוא משפיע השפעה שלילית על הכלל כולו.

יצחק פינדרוס: לפיכך, אכפת לנו מאוד מהתנהגותו של כל אדם בישראל, דתי או חילוני, ואנו מצווים להשתדל לעשות ככל יכולתנו למנוע מעשים הנוגדים את רוח תורתנו הקדושה.

יצחק פינדרוס: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

יצחק פינדרוס: הדברים האלה, אמר הרב שך, דברי הסיפור גם, שנוח – על שמו נקרא המבול "מי נוח", אמר הנביא.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: נוח היה אשם במבול?

יצחק פינדרוס: החטאים – הוא לא היה אשם במבול.

יצחק פינדרוס: זה נקרא "מי נוח".

יצחק פינדרוס: דברי חז"ל על נוח הם קו ההנחיה לאחריותנו כלפי הזולת.

יצחק פינדרוס: כל מי שיכול להציל, להשפיע, ואינו עושה זאת, רובצת עליו אחריות כבדה ביותר.

יצחק פינדרוס: שנזכה ליישם את המסורות ואת הדברים הללו.

יצחק פינדרוס: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה.

עמית הלוי: גברתי היושבת בראש, חברותיי וחבריי לכנסת, אזרחי ישראל, תושבי שכונת כפר גנים בפתח תקווה, כשהיו צרות לסבתא שלי עם השכנים, היא הייתה נאנחת ואומרת: שכנים לא בוחרים.

עמית הלוי: אנחנו מכירים את האנחות האלו, אנחנו מכירים אותן כשפונים אלינו אזרחים על השתקעות של משפחת פשע אצלם בשכונה, שהחיים בשכונה הופכים לגיהינום, לפחד יום-יומי, כשהם הולכים ברחוב ומסתכלים אחורה, שומרים על הגב שלהם, כשהם יושבים בבית קפה ובודקים מי יושב שם.

עמית הלוי: מי היה מאמין, אזרחי ישראל, שתושבים יחושו כך – נרדפים, מאוימים – כשהם גרים בשכונה אחת עם לא אחר מהיועץ המשפטי לממשלה, זה שאמור לייצג את הצדק ואת המוסר, את הערכים הכי נעלים בחברה.

עמית הלוי: הוא היה צריך להיות, גברתי, המופת של השכונה, המגדלור המוסרי שלה.

עמית הלוי: ובשכונה שלו תושבים מרגישים מאוימים, מפוחדים, נרדפים.

עמית הלוי: ממי?

עמית הלוי: ממי שהיה צריך לרדוף אחרי הצדק.

עמית הלוי: צדק צדק תרדוף – לא אותם.

עמית הלוי: האמינו לי, אזרחיות ואזרחי ישראל, אחרי כל מה ששמענו – ההקלטות של ניצן, והלפיתה בגרון, ופרשת הרפז, ודוח המבקר, ופרשות מח"ש, ו"הסיבות המובנות", וה"ודי לחכימא" – אחרי כל אלו, אפילו אחרי כל אלו, אני חייב להודות שהסיפור של שירה מפתח תקווה הלם בי.

עמית הלוי: צריך לחזור על הדברים האלו: אישה בפתח תקווה יוצאת מביתה בשבת לבית הכנסת, פוגשת את היועץ המשפטי, אומרת לו שלוש מילים: "פרשת משפטים, בושה", והחיים שלה משתנים.

עמית הלוי: התברר לכולנו, חברותיי וחבריי, ששירה היא גיבורה.

עמית הלוי: מסתבר שכדי להעיר ליועמ"ש באמצע הרחוב דרושה גבורה אזרחית.

עמית הלוי: מזל שדנה וייס שפגשה אותו פעם ברחוב לא העירה לו.

עמית הלוי: גם הייתה פגישה מקרית.

עמית הלוי: השכנה הזאת עוד לא הגיעה לקצה הרחוב, מאות מטרים לבית הכנסת, וניידת עם שוטרים – גברתי היושבת-ראש, יושב-ראש ועדת הפנים גם – מתנפלים עליה, ניידת של שוטרים, ומאיימים עליה לעיני ילדיה שיאזקו אותה אם היא לא תבוא לחקירה בעיצומה של השבת.

עמית הלוי: לא יודע, קשה לי לעבור לסדר-היום.

עמית הלוי: אני לא מכיר את מנדלבליט באופן אישי.

עמית הלוי: לא יודע.

עמית הלוי: אם היא הייתה שכנה של סטלין, של מאו, אם היא הייתה גרה בצפון קוריאה – אבל בפתח תקווה בישראל?

עמית הלוי: אישה שמעירה "פרשת משפטים, בושה" ליועץ המשפטי – ניידת באמצע שבת, בניגוד לאמונתה, למצפונה, אומרת לה: את תיאזקי ואת תלכי לחקירה?

עמית הלוי: זה מה שהיה דחוף?

עמית הלוי: היא מסוכנת לציבור?

עמית הלוי: היא צריכה להיחקר עכשיו באמצע השבת?

עמית הלוי: עכשיו, התברר עוד משהו.

עמית הלוי: לא רק ששירה היא גיבורה, היא גם צדקה.

עמית הלוי: כי מי אחראי לבושה הזאת, מי אחראי לבושה הזאת?

עמית הלוי: מי שמגן בחירוף נפש על אלפי אנשים שעומדים מול בית ראש הממשלה ומחרפים ומגדפים, והוא אומר: זה חופש הביטוי.

עמית הלוי: עם האמצעים הבוטים ביותר, ואת יודעת שזה גם מסכן חיי אדם, והוא אומר: זה חוסה תחת חופש הביטוי.

עמית הלוי: אומרים: חכה שלא יהיו לך שומרי ראש.

עמית הלוי: אומרים ליאיר נתניהו, או למשפחת נתניהו:

עמית הלוי: חכה שלא יהיו לך שומרי ראש, והוא אומר: זה חופש הביטוי.

עמית הלוי: זה זוכה להגנה של חופש הביטוי.

עמית הלוי: את כל אלו מכשיר ד"ר מנדלבליט ומילת תוכחה אישית הוא לא יכול לספוג?

עמית הלוי: וכל זה מתי?

עמית הלוי: בעיצומו של יום השבת.

עמית הלוי: אני רוצה לומר לכם: זאת הדיוטה התחתונה בכל הסיפור הזה.

עמית הלוי: כלומר, זה לא רק כוחנות או נקמנות, זה באמת בושה.

עמית הלוי: בושה גדולה למי שכביכול מייצג יראת שמיים.

עמית הלוי: גם טיפה של יראת שמיים בכל התרבות הכוחנית הזאת שאנחנו נחשפים אליה של בכירי הפרקליטות לא נשארה בך?

עמית הלוי: טיפה.

עמית הלוי: באיזו יראה אנחנו עולים לרכב צה"לי בשבת, מחללים את השבת?

עמית הלוי: אז העדפת את כבודך מפני כבוד השבת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת לסיים.

עמית הלוי: הפעם האחרונה שזה קרה – אני מסיים – הפעם האחרונה שזה קרה, אגב, זה היה במנדט הבריטי, כשהבריטים העלו באמצע השבת את מנהיגי היישוב, מנהיגי תנועת המרי העברי, כולל את הרב מימון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

עמית הלוי: אנחנו קראנו לזה, גברתי, השבת השחורה.

עמית הלוי: וגם השבת ההיא בפתח תקווה, בנורמות הראויות במדינת ישראל, צבע אותה היועץ המשפטי באותו צבע שחור משחור.

עמית הלוי: ואני קורא שוב, מה שקראנו כאן בשבוע שעבר, לשר לביטחון הפנים ולמשטרת ישראל – ולך, כיושבת-ראש ועדת הפנים – לא לוותר.

עמית הלוי: מי הזמין אותה לחקירה באמצע השבת?

עמית הלוי: מה מדיניות העיכוב לחקירה?

עמית הלוי: למה היא הייתה כל כך מסוכנת?

עמית הלוי: אלה נורמות שלא ראויות למדינת ישראל.

עמית הלוי: אנחנו לא בפרשת משפטים, אנחנו בפרשת לך לך, קראנו אותה בשבת שעברה.

עמית הלוי: ושוב אני אומר: אני לא מכיר את ד"ר מנדלבליט באופן אישי, אבל אלה לא הנורמות הראויות, ואם יש פרשה או קריאה נכונה היא לא "משפטים" אלא "לך לך" – לא מארצך, חס ושלום, וממולדתך, אבל במשרה הזאת של הייעוץ המשפטי צריכות להיות נורמות אחרות לגמרי.

עמית הלוי: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – לא פה; חבר הכנסת אוריאל בוסו – גם איננו; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – גם לא פה; חבר הכנסת עידן רול, מוותר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת ניצן הורוביץ – לא נמצא; צבי האוזר – גם לא; יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל שיר – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – גם לא נמצא; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – מוותר; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נמצא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אנחנו – – –

קריאה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת איתן גינזבורג, האם תרצה לסכם או שנעבור להצבעה?

): לא, אפשר להצביע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפשר להצביע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, רבותיי חברי הכנסת, שימו לב – אתה רוצה לדבר?

קריאה: נמצא ומוותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז סליחה, מצטערת, לא ראיתי אותך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק יד בן-צבי (תיקון מס' 3) (ביטול נציגי הכנסת במועצה), התשפ"א–2020, מטעם ועדת הכנסת, בקריאה ראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יד בן-צבי (תיקון מס' 3) (ביטול נציגי הכנסת במועצה), התשפ"א–2020, לוועדת הכנסת נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי, שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני קובעת כי הצעת חוק יד בן-צבי (תיקון מס' 3) התקבלה, והצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים כעת לשאילתות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השר המקשר בין הכנסת לממשלה – אדוני השר, בבקשה לעלות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נתחיל בשאילתה 129, של חבר הכנסת עופר כסיף, בנושא: חשיפת הפרוטוקולים של ישיבות הממשלה בנושא הקורונה.

דוד אמסלם: הוא מציג?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא מציג, הוא שואל, ואז אתה עונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, הוא השר.

עופר כסיף: אדוני השר, סליחה.

דוד אמסלם: לא חשוב, תתקדם.

עופר כסיף: חוק-היסוד אינו קובע חיסיון על תכנים שאינם חוץ וביטחון וישנה חשיבות ציבורית לחשיפת הדיונים.

עופר כסיף: לאור העלייה בתחלואה עולה הצורך להתנהל בשקיפות מלאה.

עופר כסיף: רצוני לשאול: מדוע דיונים בריאותיים במהותם אינם מפורסמים לציבור?

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת עופר כסיף, החלטות הממשלה בעיקרון מפורסמות לציבור, ומזכיר הממשלה, דרך אגב, מביא אותן לידיעת הציבור.

דוד אמסלם: אבל במה שנקרא פרוטוקולים מדיוני הממשלה, סטנוגרמות, סעיף 14 לתקנון הממשלה קובע כי ישיבות הממשלה הן סגורות.

דוד אמסלם: סעיף 71 בתקנון עבודת הממשלה קובע כי סיווגם של תמלילים של ישיבות הממשלה בדיונים אלה הוא סודי ביותר והעיון בהם אסור למעט לחברי הממשלה, ובתנאים שנקבעו בו.

דוד אמסלם: בגדול, הרעיון הוא, בעצם, שחברי הממשלה יוכלו להתבטא באופן חופשי ולהגיד את מה שעולה על דעתם ועל ליבם, ולכן מאז קום המדינה ועד היום אני חושב שזה המצב.

דוד אמסלם: אני חושב שיש לזה הצדקה ושיש בזה היגיון.

דוד אמסלם: אבל מה שחשוב זה החלטות הממשלה, ומזכיר הממשלה מפרסם אותן לציבור – בוודאי את ההחלטות וגם את הנימוקים להחלטות.

דוד אמסלם: אז, לכן, בגדול, זו התשובה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שאלה נוספת, בבקשה.

עופר כסיף: תודה.

עופר כסיף: נכון מה שאמרת לגבי התקנון, או מה שנקרא הכלל היבש, אבל אנחנו מדברים על משהו שהוא ללא ספק חריג.

עופר כסיף: אנחנו מדברים על קבלת החלטות בזמן שמכונה חירום, אנחנו מדברים על קבלת החלטות בזמן מגפה.

עופר כסיף: הציבור זכאי – שלא לומר מעוניין בתהליכי קבלת ההחלטות של הממשלה בדיונים, במה שעולה בעד ונגד, בעיקר כשמדובר על הגבלות כל כך מהותיות.

עופר כסיף: הרי זה לא סביר, כאשר מטילים על הציבור סגר, הגבלות שנוגעות לפתיחת עסקים, הסתה נגד מפגינים – אדוני מכיר את זה היטב כי הוא מוביל בכך – וכן הלאה, איך יכול להיות שהציבור לא יוכל לדעת מה עמד בדיונים האלה כדי שידע כיצד התקבלו החלטות שנוגעות לזכויות הכי יסודיות שלו?

דוד אמסלם: קודם כול, לגבי הנושא של ההסתה והמפגינים, הכול פה הפוך, אתה יודע.

דוד אמסלם: זו שאלה רק של זווית וערכים.

דוד אמסלם: אני, בעיקרון, חושב שאנרכיה שקורית ברחובות בחלקה זה אנשים שהם עבריינים.

דוד אמסלם: אבל אצלך כנראה – – –

עופר כסיף: מה הקשר?

עופר כסיף: בינתיים לא הוגש – – –

דוד אמסלם: כנראה שאם זה נגד הממשלה, זה כשר.

עופר כסיף: בינתיים אין עוד אף מפגין שיש נגדו כתב אישום.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: שאלת אותי – – –

עופר כסיף: יש כתב אישום נגד ראש הממשלה שאתה מגן עליו.

דוד אמסלם: תראה, אני רוצה להגיד לך משהו, חבר הכנסת – –

עופר כסיף: אז מי הופך את היוצרות?

דוד אמסלם: – – עופר כסיף, ככה זה עובד אצלכם: כשאתה מדבר – אני שותק ושומע; כשאני מדבר – אתה מפריע.

דוד אמסלם: אז אני יכול לא לענות ולרדת.

דוד אמסלם: היות שאתה הכנסת איזשהו משפט שלא קשור לאירוע, אז אני עונה לך.

דוד אמסלם: אם היית שואל, מתמקד רק בנושא הזה, היית מקבל תשובה רק לנושא.

דוד אמסלם: עכשיו, לגבי מה ששאלת, והוספת – זאת לא השאלה, דרך אגב, במקור.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: החלטות הממשלה, דרך אגב, הן פומביות ומנומקות, כולל מי הצביע איפה.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: אתה רוצה את הסטנוגרמות.

דוד אמסלם: הסטנוגרמות – אני חוזר על זה: בכל תחום, דרך אגב, זה לא חשוב אם זה בתחום ביטחון, תחום קורונה או תחום אחר, הסטנוגרמות הן בעצם חשאיות, נשארות כך.

דוד אמסלם: אין שום סיבה להוציא אותן החוצה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה שיותר חשוב זה ההחלטות ולא מי אמר כמה ולמה; זה פחות מעניין.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה החוק.

דוד אמסלם: החוק הוא נכון בעניין הזה.

דוד אמסלם: זה מאפשר לכל שר בממשלה להתבטא בחופשיות בכל נושא ונושא, ולכן אני חושב שלא צריך לשנות שום דבר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק שנייה, אדוני השר, יש שאילתה גם של חבר הכנסת עידן רול.

דוד אמסלם: זה אליי, אבל?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, כן, אליך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אותו נושא, גם הוא רוצה לשאול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז למה לא איחדנו את זה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השאלה דומה.

עידן רול: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עידן רול: אדוני השר, דיונים בענייני הגבלות על הציבור, לרבות הגבלות תנועה ופתיחתם וסגירתם של עסקים, אינם עניינים של ביטחון המדינה או צפויים לפגוע ביחסי החוץ שלה.

עידן רול: ברצוני לשאול: 1.

עידן רול: מדוע הממשלה לא מפרסמת את מלוא המסמכים שעמדו בפניה בטרם קבלת החלטות בענייני ההתמודדות עם הקורונה?

עידן רול: לא תקציר – ממש מלוא המסמכים הגולמיים שעל פיהם הם קיבלו את ההחלטה.

עידן רול: 2.

עידן רול: השאלה השנייה מתייחסת לשאלה שכבר עכשיו שאלת, אבל אני יכול להפוך אותה לשאלת המשך: מדוע הממשלה אינה מפרסמת את הפרוטוקולים שעוסקים בנושא הקורונה?

עידן רול: כדי שלא אקבל את אותה תשובה, אני אחדד: אני יכול להבין למה במקרים מסוימים רוצים לשמור על שיחה חופשית בתוך ישיבות הממשלה, ולא הכול צריך להיות מפורסם במיידי.

עידן רול: אבל יש פה מרתון הדלפות מגמתי מתוך הקבינטים השונים.

עידן רול: אז אם משהו חסוי, הוא אמור להיות חסוי גם כשמדליפים אותו, ואז נשאלת השאלה למה זה בסדר להדליף אבל לא בסדר לחשוף כשהציבור מבקש.

עידן רול: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת רול, אני אענה לך בקצרה, לעניין.

דוד אמסלם: 1.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר לך שיושב-ראש המפלגה שלך היה פעם בממשלה – הוא היה גם שר אוצר בממשלה, ואם הוא היה חושב אז שצריך לשנות את הפרוטוקולים ולפרסם אותם אז אני מניח שהיה מביא הצעת חוק בעניין.

עידן רול: אז לא הייתה קורונה, אדוני השר.

עידן רול: אנחנו מדברים על – – – הממשלה היא על קורונה.

דוד אמסלם: רק שנייה, אני מדבר כרגע, אני בא כרגע על העיקרון.

עידן רול: אבל העיקרון – אני החלתי אותו רק על קורונה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אם ישיבות הממשלה הן ישיבות שצריכות להיות מפורסמות בציבור, אז הוא יכול היה אז להגיש את זה.

דוד אמסלם: ישיבות הממשלה והחיסיון שלהן – כבר הסברתי מדוע, מה ההיגיון שבזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא רק קורונה.

דוד אמסלם: יש דברים שהם אפילו בשוטף, לכאורה אפשר לעשות אותם ביתר קלות.

דוד אמסלם: אבל זה כלל, או חוק, שבעצם הוא לדעתי מאז קום המדינה ועד היום.

דוד אמסלם: אין שום סיבה לשנות אותו מהטעם שנימקתי קודם.

עידן רול: אז – – –

דוד אמסלם: זה מייצר חופשיות לאנשים.

דוד אמסלם: עכשיו, לגבי ההדלפות: אתה צודק.

דוד אמסלם: בעולם שלי, בעולם המושגים שלי, הדלפות זה דבר חמור.

דוד אמסלם: הדלפות מהמשטרה זה דבר חמור, מהפרקליטות – על אחת כמה וכמה, ולא שמעתי אתכם מדברים על זה, ובוודאי גם מהממשלה.

עידן רול: אני לא יודע מי זה "אתכם", אדוני השר.

עידן רול: אתה מדבר עכשיו איתי.

דוד אמסלם: אני לא שומע – – –

עידן רול: אני חבר הכנסת עידן רול – –

דוד אמסלם: הרי כל יום – – –

עידן רול: – – אתה יכול להתייחס לאמירות שאני אומר.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר.

דוד אמסלם: אני אומר: אני לא ראיתי מישהו עולה כאן לדוכן – לא מטעם יש עתיד ולא מהרשימה – – –

עידן רול: אני לא מחפש להפוך את זה עכשיו לפוזיציה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

דוד אמסלם: אבל אני שואל.

עידן רול: אני מדבר איתך על טובת הציבור – –

דוד אמסלם: אבל אני עונה.

דוד אמסלם: תראה – – –

עידן רול: – – בצורה כנה, לא עכשיו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת רול.

דוד אמסלם: חבר הכנסת רול, אני משיב לך.

דוד אמסלם: זה לא דו-שיח.

עידן רול: לא, לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להסביר משהו: בשאילתות זה לא הופך להיות דו-שיח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה שואל שאלה, יש לך שאלת המשך, והוא עונה.

עידן רול: אני יודע, אבל נראה לי שאדוני השר מוכן לעוד שאלה.

עידן רול: אז אני מקשיב.

דוד אמסלם: לא, אני אסביר לך, אני אגיד לך משהו: סיפור ההדלפות, אמרתי, זה דבר שלי מפריע באופן מאוד מאוד, אפילו אישי.

דוד אמסלם: אני חושב שזה לא מכובד, זה לא יפה, גם אם אין פה משהו סודי.

דוד אמסלם: זה לא ג'נטלמני, זה לא מכובד.

דוד אמסלם: אבל היות שאתה העלית את הסיפור של ההדלפות באופן עקרוני, אתה אמרת: בממשלה מדליפים, וכו' – א.

דוד אמסלם: אני לא מקבל את זה, אני חושב שזה לא דבר טוב, אני חושב שזה דבר לא יפה, לא מכובד ולא מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: אבל היות שסוגיית ההדלפות לך מפריעה באופן כללי – אחרת, אם זה באופן סלקטיבי רק לממשלה ורק לקורונה, אז אין מה להשיב כאן; לי זה מפריע באופן כללי בכל תחום.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר:

דוד אמסלם: ברגע שיש הדלפות אז אני הייתי מצפה שאי פעם, אם מישהו מפריעות לו הדלפות, הוא לא יעלה את זה רק על רקע הקורונה והממשלה; הוא יעלה את זה בעיקר כשנרמסות זכויות של אנשים, כמו שאמרתי, בפרקליטות, במשטרה וכו'.

דוד אמסלם: שם, דרך אגב, מרב ההדלפות הפוגעניות והקשות.

דוד אמסלם: היות שלא העלית את זה ולא שמעתי אף אחד מהצד הזה מעלה את זה במישור הזה, אז אני מבין שיש פה איזה משהו סלקטיבי, נקודתי, ולכן עניתי מה שעניתי.

דוד אמסלם: בבקשה.

עידן רול: אז אני רוצה, ברשותכם, שאלת המשך.

עידן רול: אני, אגב, אדוני השר, לא רואה בנושא הזה של שאילתות במה להתנגחות.

עידן רול: אני שואל אותך עכשיו כשר בממשלה, ואני בטוח שתסכים איתי שיש אובדן אמון מאוד גדול של הציבור.

עידן רול: אנחנו רואים את זה, אנחנו שומעים את זה מהציבור, מכל שכבות האוכלוסייה, מכל קצוות הארץ.

עידן רול: אתה לא חושב שכן עידוד של לפחות חשיפה חלקית של אופן התנהלות הדיונים וקבלת ההחלטות יכול לעזור בסוף – לכם, בעיקר, לממשלה – לשקם את אמון הציבור וככה לנצח את הקורונה בצורה יותר אפקטיבית?

דוד אמסלם: תראה, חבר הכנסת רול, אני חושב שמדובר פה בטלטלה עולמית.

דוד אמסלם: יש משבר עולמי כמעט בכל מדינה, בוודאי במדינות הדמוקרטיות, ובדרך כלל התסכול והזעם גם מופנים כלפי השלטון, בגלל שזה תסכול של כולנו.

דוד אמסלם: הרי כולנו מבינים שהקורונה זה משהו שנחת עלינו – מבחינתי, נחת מהשמיים.

דוד אמסלם: ההתמודדות איתו היא התמודדות של כולנו, ואנחנו גם לא יודעים בדיוק, אין לנו כרגע את הכלים ואת תורת הלחימה; אנחנו מפתחים אותה תוך כדי ניסוי וטעייה.

דוד אמסלם: אני אומר את זה כל שבוע כאן:

דוד אמסלם: יש פה אירוע שהוא לא פחות מאירוע מלחמתי הכי קשה שהיה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: ציפיתי שהאופוזיציה תבוא, תשים כתף, תעודד את העם, את הציבור, תפיח רוח של תקווה.

דוד אמסלם: אתם כל יום עולים לפה ורק מנתחים – – –

עידן רול: מה, לעשות את העבודה שלנו?

עידן רול: אנחנו עושים את העבודה שלנו.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: צריך להבין, אתה צריך להחליט מאיפה אתה אוחז את המקל.

דוד אמסלם: אני חושב שהאירוע הזה הוא לא אירוע פוליטי, יש פה אירוע עולמי רפואי, כלכלי, שכל מי שיכול לתרום להבראתו ולסיוע בעניין הזה – אהלן וסהלן, זאת החובה שלו.

דוד אמסלם: אחרי זה נתעסק בפוליטיקה, יהיה לנו זמן.

דוד אמסלם: אבל אתם בעצם שוברים את כל כללי המשחק, ככה אני מבין את זה, ככה אני רואה את זה, לכן אני חושב שההתנהגות שלכם היא מתחת לכל ביקורת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אמון הציבור הוא לא נפגע כתוצאה מזה שלא מפרסמים פרוטוקולים; אני מאמין באמונה שלמה שאמון הציבור התחיל להיפגע מזה – הציבור לא טיפש, הוא גם מבין בקורונה, הרי הסיפור של הקורונה הוא לא שאלה של שר כזה או אחר או ראש ממשלה.

דוד אמסלם: אנשים מבינים לבד, הם לא צריכים איזושהי הדרכה.

דוד אמסלם: אבל ברגע שהם רואים את כל הסיפור של ההפגנות והם מבינים ששם מותר, אז הם עושים את האקסטרפולציה למקומות אחרים.

דוד אמסלם: הינה, היום שמעתי את יושב-ראש המפלגה שלך שואל למה מותר להתפלל במניין עשרה יהודים אבל אסור להיכנס לחנות.

דוד אמסלם: שאלתי את עצמי, שאלתי אותו: 5,000 המפגינים, איפה, אתה לא רואה אותם?

דוד אמסלם: עכשיו הכול קשור לכול.

דוד אמסלם: לכן, כל אדם מסתכל, רואה את התמונות ומסיק את המסקנות לעצמו, הוא לא צריך פה הנחיות מיוחדות, הוא לא טיפש, הוא לא צריך הנחיה שיעבירו אותו במבוך.

עידן רול: אתה לא חושב – – –

דוד אמסלם: וכאן אני חושב שזה השבר הגדול.

דוד אמסלם: לכן אני באמת מאמין: עכשיו הציבור מבין את המהלכים שהממשלה עשתה.

דוד אמסלם: סיפור התחלואה כרגע במדינת ישראל הולך ויורד, ולכן יושב-ראש המפלגה שלך היום עלה והתחיל לדבר על הכלכלה.

דוד אמסלם: ככה זה עובד.

דוד אמסלם: כשאנחנו סוגרים הוא שואל מדוע בעצם אנחנו סוגרים ופוגעים בכלכלה.

דוד אמסלם: כשאנחנו פותחים – אז הוא מדבר על למה התחלואה עולה.

דוד אמסלם: לכן אני מציע – – –

עידן רול: אתם נורא מודאגים מהאופוזיציה, אני לא כל כך מבין למה.

עידן רול: למה כל כך מפריע לכם שאנחנו מציגים עמדה נוספת?

עידן רול: אני חושב שהציבור בבית היה רוצה לדעת למה הוא שומע על סגירה או פתיחה של מוסדות החינוך ב-04:00, בגלל זה רוצים סטנוגרמה.

עידן רול: רוצים את הסטנוגרמות, אדוני השר, לא בגלל הפגנות, אלא בגלל שהורים בכל הארץ רוצים לדעת לפני אמצע הלילה אם הילד שלהם ילך מחר לבית הספר.

עידן רול: ואני חושב שאם אין לכם מה להסתיר הייתם גם נותנים את השתלשלות האירועים ונותנים לציבור ביטחון שאתם מקבלים החלטות מהמקום הנכון ומשיקולים נקיים.

דוד אמסלם: אני אענה לך, ובזה נגמור את הפינג-פונג.

דוד אמסלם: בגדול, כפי שאמרתי קודם, אירוע הקורונה זה לא אירוע פוליטי.

דוד אמסלם: זה לא שייך לליכוד.

דוד אמסלם: הרי אין פה מחלוקת, אני מניח, בינינו – באמת, אם פה אנחנו לא מסכימים אז אנחנו בבעיה קשה – שהממשלה, כל הממשלה וכל אזרחי מדינת ישראל רוצים למגר את הנגיף הזה ולחזור לשגרה.

דוד אמסלם: הרי אין פה מחלוקת על כך, בלי קשר מי אתה – יהודי, ערבי, נוצרי, דתי, חרדי – זה לא קשור.

דוד אמסלם: ודאי שאין מחלוקת על הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אין מחלוקת שהממשלה יושבת על המדוכה שעות על גבי שעות, במתח עצום, כדי לקבל החלטות, על בסיס כמעט יומי.

דוד אמסלם: גם על זה אין מחלוקת.

דוד אמסלם: אתה יכול להגיד: אולי טעיתם פה, אולי טעיתם שם, זה לגיטימי, זה בסדר.

דוד אמסלם: אני מניח שמי שמקבל החלטות גם טועה לפעמים.

דוד אמסלם: אבל באופן שיטתי לתקוף את הממשלה, לא משנה מה היא תעשה?

דוד אמסלם: היא הלכה עם כובע – למה הלכת עם כובע, הורידה את הכובע – למה הורדת את הכובע, הלכת ימינה – למה לא הלכת שמאלה, הלכת שמאלה – זאת אומרת, על כל דבר יש פה טענה, כשהציבור בבית, כולנו, כל הציבור, בכלל, בכל עולם, יושב, נמצא בדכדוך, במין אווירה לא נעימה, גם אני, וגם תראה את הכנסת, בכל מקום.

דוד אמסלם: במקום לעודד, להפיח רוח יותר נעימה, לתת איזושהי תקווה יותר טובה ולעודד, אתם עושים בדיוק את הפעולה ההפוכה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

עידן רול: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור עכשיו לשאילתות שמופנות לשר לביטחון הפנים, שישיב על השאילתות האלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מכיוון שמדובר בשאילתות דומות בנושא שלהן, אנחנו בעצם נקריא אותן אחרי השנייה והשר ישיב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת היבה יזבק, את תפתחי, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נמצא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז חבר הכנסת איימן עודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

היבה יזבק: כבוד השר, בתקופת הקורונה אנו עדים להתגברות תופעות האלימות, הפשיעה והירי גם בחברה הערבית.

היבה יזבק: בחודשים האחרונים ראינו והיינו עדים למספר גדול במיוחד של אירועי ירי שבהם נפצעו ואף נהרגו אזרחים, ועד היום אנחנו מדברים על כ-90 קורבנות בחברה הערבית.

היבה יזבק: רצוני לשאול: 1.

היבה יזבק: האם ישנן תוכניות עדכניות לטיפול באלימות ופשיעה בחברה הערבית?

היבה יזבק: 2.

היבה יזבק: מהם התקציבים והתקנים המוקדשים כיום למיגור התופעה בקרב הממשלה?

היבה יזבק: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה, השאילתה שלך בנושא הזה.

איימן עודה: כבוד השר, הגשתי את השאילתה ב-28 ביוני 2020, ואז כתבתי: מתחילת השנה הנוכחית נרצחו בחברה הערבית 45 אזרחים – מאז, עד עכשיו, נרצחו 89 אזרחים, כל אחד מהם עולם ומלואו.

איימן עודה: רצוני לשאול: 1.

איימן עודה: כמה מקרי רצח פוענחו ? 2.

איימן עודה: בכמה מקרים הוגשו כתבי אישום?

איימן עודה: 3.

איימן עודה: מה סוג הנשק שבו נרצחו המנוחים? 4.

איימן עודה: האם הנשקים נתפסו, הוחרמו?

איימן עודה: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד השר, בעקבות מקרי הירי הרבים בחברה הערבית, ברצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: איך נאבקת המשטרה בארגוני הפשיעה?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: מה התוכנית למאבק בפשע המאורגן?

סונדוס סאלח: 3.

סונדוס סאלח: מה עושה המשטרה לתפוס את מקור הנשק והאחראים? 4.

סונדוס סאלח: כמה תיקים נפתחו בשנה האחרונה במשטרה על החזקת נשק בלתי חוקי?

סונדוס סאלח: 5.

סונדוס סאלח: כמה מתוכם נסגרו?

סונדוס סאלח: מאיזו סיבה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: שתי שאילתות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, יש לך 60 ו-61.

אוסאמה סעדי: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כמובן אנחנו מברכים שאתה פה באופן אישי, עם כל הכבוד גם לסגן השר.

אוסאמה סעדי: אבל זה שאתה בא היום ועונה על כל השאילתות האלה – במיוחד שכולן עוסקות בנושא הפשיעה והאלימות בחברה הערבית, במיוחד שאנחנו הגענו היום למספר הזוועתי, 88 הרוגים מאז תחילת השנה אחרי רצח של שלושה לפני יומיים.

אוסאמה סעדי: אז אני שואל אותך: בשנת 2019 נרצחו 94 אזרחים ערביים כתוצאה מפשיעה ואלימות בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: רצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: מתוך 94 מקרי הרצח הנ"ל כמה מקרים פוענחו?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: בכמה מקרים הוגשו כתבי אישום? 3.

אוסאמה סעדי: כמה מקרים לא פוענחו עד היום?

אוסאמה סעדי: ושאילתה 61, נכון, גברתי היושבת-ראש?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה.

אוסאמה סעדי: מתחילת שנת 2020 עד היום נרצחו כ-64 אזרחים כתוצאה מהאלימות והפשיעה בחברה הערבית – כמובן, המספר מתעדכן, הגענו היום ל-88, לצערנו.

אוסאמה סעדי: רצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: כמה מקרים פוענחו מתחילת השנה עד היום? 2.

אוסאמה סעדי: בכמה מקרים הוגשו כתבי אישום?

אוסאמה סעדי: 3.

אוסאמה סעדי: כמה מקרים לא פוענחו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, אדוני השר.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אמיר אוחנה: חבריי חברי הכנסת, קודם כול, הנושא שאתם מעלים, חברי הכנסת, הוא אכן טרגדיה אנושית מדממת, תרתי משמע.

אמיר אוחנה: הנושא הזה של הפשיעה בחברה הערבית שעולה על גדותיה אכן מטריד את כולנו.

אמיר אוחנה: זה בהחלט לא נושא שמטריד רק את החברה הערבית – זה מטריד את כל אזרחי ישראל וכמובן גם את משטרת ישראל.

אמיר אוחנה: מרגע כניסתי לתפקיד – כמה שבועות לאחר כניסתי לתפקיד, למעשה, גיבשתי את הנקודות העיקריות של המשרד לביטחון הפנים לשנים 2021-2020.

אמיר אוחנה: אני לא אתייחס למה שלא נוגע למשטרה, כי במשרד לביטחון הפנים יש גם כיבוי והצלה וגם שירות בתי הסוהר.

אמיר אוחנה: אבל במה שנוגע למשטרה, אחד הנושאים המרכזיים ששמתי לעצמי כיעד זה הטיפול בפשיעה בחברה הערבית.

אמיר אוחנה: קיימתי כמה ישיבות עד כה, גם עם גורמי משטרה אבל גם עם ראשי רשויות, מנהיגים מקומיים מהחברה הערבית.

אמיר אוחנה: ממש לפני כמה ימים, בסוף השבוע שעבר, פגשתי את יושב-ראש הוועדה למיגור הפשיעה בחברה הערבית חבר הכנסת מנסור עבאס, ולבקשתו של חבר הכנסת טיבי אתמול, למיטב זכרוני, אני גם כמובן אשמח לקיים פגישה איתכם, ויותר מזה – גם להגיע לוועדה למיגור הפשיעה בחברה הערבית ולשטוח את התוכניות של המשטרה, מה נעשה ומה הכוונה גם לעשות בהמשך.

אמיר אוחנה: אבל אני אשיב כאן על הדברים בהרחבה ככל שתרצו.

אמיר אוחנה: קודם כול, זה באמת יעד מרכזי.

אמיר אוחנה: הנתונים שמוצבים לפנינו אכן מציירים תמונת מצב קשה.

אמיר אוחנה: נגעתם בחלק מהדברים.

אמיר אוחנה: מעורבות החברה הערבית בתופעות פשיעה ואלימות גבוהה באופן ניכר ביחס לחלקה באוכלוסייה – הזכרתי אותך, חבר הכנסת טיבי, ואמרתי שבהמשך לבקשתך אני אשמח להיפגש איתכם, עם מי שתרצה, בוודאי.

אמיר אוחנה: אמרתי גם יותר מזה, שאני גם אגיע לוועדה למיגור הפשיעה בחברה הערבית בראשותו של חבר הכנסת מנסור עבאס כדי להמשיך ולדון על הנושאים הללו.

אמיר אוחנה: כך, למשל, וזה בהמשך לשאילתה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בשנת 2019 נרצחו 95 אנשים – לצערי זה אפילו אחד יותר ממה שאתה אמרת.

אמיר אוחנה: זה 95 אנשים – 89 מקרי רצח בחברה הערבית, ובגינם הוגשו עד כה 36 כתבי אישום.

אמיר אוחנה: בשנת 2020, שכידוע לא הסתיימה עדיין, נרצחו – זה רשום לי פה בסיכול, אני מניח שזה טעות – 83 אנשים ב-76 מקרי רצח, ובגינם הוגשו עד כה 18 כתבי אישום.

אמיר אוחנה: חלק מהמקרים הם מקרים טריים מאוד, כמו שאתם יודעים, ומן הסתם החקירה בעיצומה.

אמיר אוחנה: בשנת 2019 חלה עלייה הדרגתית בשימוש בנשק חם ככלי רצח, וגם חלה עלייה של 15% באירועי הירי: 9,443 אירועים של ירי, כאשר כ-93% מאירועי הירי, כ-47% מאירועי השוד וכ-41% מאירועי הסחיטה באותה שנה בוצעו בחברה הערבית.

אמיר אוחנה: 44% ממכסת הכלואים הפליליים מגיעים מהחברה הערבית, שכידוע מונה כ-21% מהאוכלוסייה הכללית של מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: בנוסף, קיימת בחברה הערבית תופעה חמורה גם של אלימות במשפחה.

אמיר אוחנה: מספר הנשים הנרצחות בחברה הערבית גבוה באופן משמעותי בהשוואה ליתר האוכלוסייה: ב-2019 נרצחו עשר נשים ערביות, שהן כ-55% מכלל הנרצחות באותה שנה; ב-2020, עד 22 באוקטובר, נרצחו 14 נשים ערביות, שהן כ-64% מכלל הנרצחות במדינת ישראל, על רקע אלימות בתוך המשפחה.

אמיר אוחנה: בעיית הפשיעה והאלימות בחברה הערבית ניכרת במיוחד בקרב בני הדור הצעיר עד גיל 24.

אמיר אוחנה: פשיעת הדור הצעיר מהווה כ-43% מסך כל הפשיעה בחברה הערבית, ועל פי סקר שנערך ב-2019, הנוער הערבי מעורב באלימות בשיעור גבוה פי 2.5 ביחס לנוער היהודי, וצורך סמים קשים בשיעור של פי שלושה ביחס לנוער היהודי.

אמיר אוחנה: על פי הסקר בחודש שקדם לו, 21% מקרב הנשאלים בחברה הערבית נשאו עימם נשק, שזה כולל גם נשק קר, סכין, אולר או אקדח, לעומת 9% מקרב הנשאלים היהודים.

אמיר אוחנה: 17% מהנשאלים הערבים אף דיווחו כי נשאו עימם נשק בשטח בית הספר.

אמיר אוחנה: בנוסף לעיל, יש לציין כי בחברה הערבית קיימת בעיה קשה בנוגע לבטיחות בדרכים.

אמיר אוחנה: למרות שהחברה מהווה כאמור כ-20% – למעשה 18% – מאוכלוסיית הנהגים, הרי שנהגים ערבים מהווים 28% מסך כל המעורבים בתאונות, 45% מהמעורבים בתאונות קטלניות, 32% מהנפגעים ו-36% מההרוגים בשנת 2019.

אמיר אוחנה: לעומת כל זאת, בתחום הבטיחות באש דווקא חל שיפור.

אמיר אוחנה: עד לפני כמה שנים מספר מקרי המוות בחברה הערבית כתוצאה משרפות היה גבוה באופן משמעותי ביחס לגודל האוכלוסייה, אולם בשנים האחרונות חל שיפור ניכר בנושא לאור הרחבת המענה של נציבות הכבאות וההצלה לחברה הערבית: ב-2018 רק כ-11% מכלל מקרי המוות משרפות התרחשו בחברה הערבית; ב-2019 – כ-19%, ועד כה ב-2020 – כ-10%.

אמיר אוחנה: וכמובן, כל אדם שאיבדנו זה עולם ומלואו, אבל לפחות אנחנו רואים שבתחום הזה יש שיפור.

אמיר אוחנה: אך מעבר לכך, עינינו הרואות, אכן דרוש שינוי מהותי ועמוק לשיפור הביטחון האישי בחברה הערבית.

אמיר אוחנה: בשנים האחרונות במשרד לביטחון הפנים ובמשטרה השקיעו משאבים רבים לחיזוק המענה לחברה הערבית, ואני אפרט בפניכם את חלקם.

אמיר אוחנה: ראשית, תוכנית החומש לשנים 2016 עד 2020, שעדיין נמשכת.

אמיר אוחנה: בהתאם להחלטת ממשלה 1402, שעניינה תוכנית רב-שנתית להגברת הנוכחות ושיפור השירות של משטרת ישראל בחברה הערבית, גובשה תוכנית משטרתית שמטרתה חיזוק המשילות ושלטון החוק במגזר הערבי וכן הוקמה מינהלת המגזר הערבי, ובראשה עומד אבו חאלד, ניצב ג'מאל חכרוש.

אמיר אוחנה: יצוין כי במהלך שנות יישום התוכנית הושתו קיצוצי תקציב משמעותיים על תקציבה של משטרת ישראל, אשר הביאו לפערים, אבל בכל זאת בין השנים 2016 ל-2020 הוקמו תשע תחנות משטרה ושלוש נקודות משטרה ביישובים הערביים: טמרה, מג'ד אל-כרום, כפר כנא, מע'אר, ג'דיידה-מכר – מע'אר זו נקודה, דרך אגב – כפר מנדא, טובא-זנגרייה, באקה אל-גרבייה, ג'יסר א-זרקא, כפר קאסם, טירה וערוער.

אמיר אוחנה: ניתן לראות מגמת שיפור, וזה חשוב מאוד בעיניי, רבותיי, באמון האזרחים הערבים ביישובים שבהם הוקמו תחנות חדשות.

אמיר אוחנה: על פי סקרים שנערכו על ידי הלמ"ס, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מ-2018 חלה עלייה משמעותית באמון הציבור וגם בתחושת הציבור כי הם חשים בטוחים באזור מגוריהם.

אמיר אוחנה: במרבית התחנות החדשות, במקומות שבהם מוקמו תחנות חדשות חלה עלייה משמעותית באמון הציבור במשטרה בהשוואה לשנים קודמות.

אמיר אוחנה: בנושא גיוס שוטרים, משטרת ישראל הקצתה בפועל עד כה 822 תקני כוח אדם, מתוכם אוישו עד כה 796 תקנים.

אמיר אוחנה: גויסו 510 שוטרים מוסלמים, צ'רקסים ובדואים, ובכוונתנו לגייס נוספים עד סוף שנת העבודה 2020, וגם כמובן לאחר מכן.

אמיר אוחנה: בעניין הגברת מאמצי האכיפה ביישובים הערביים, ההתבססות היא על מודל הרמזור – לא של הקורונה, מודל הרמזור של הפשיעה – שמחלק את היישובים בחברה הערבית לשלוש קטגוריות: קטגוריה אדומה, שהמשמעות שם היא אכיפה משמעותית כלכלית, שימוש ביחידות מיוחדות, ארציות בחלקן, הצפת יעדים לטיפול ונוכחות משטרתית מוגברת; יש קטגוריה כתומה, שמשמעותה איתור גורמים לשיתוף פעולה, פתרון סכסוכים, דוברות מותאמת למגזר הערבי, שולחנות עגולים והנגשת שירותי המשטרה; והקטגוריה הירוקה – הרחבת השיטור העירוני, גיוס מתנדבים, שיתוף פעולה עם הרשות המקומית ופעילויות הסברה ודברור.

אמיר אוחנה: הייתה התמקדות בארגוני פשיעה מובילים במגזר הערבי, טיפול באלימות על סוגיה, תפיסת אמל"ח בלתי חוקי – רק לפני שבועיים פרסמתי על תפיסה מאוד גדולה של אקדחים, כמה עשרות רבות של אקדחים שנתפסו בפעילות מודיעינית של משטרת ישראל – וכן דגש על תחום סחיטת דמי חסות ופשיעה כלכלית.

אמיר אוחנה: אמצעי לחימה – במסגרת המאמצים לצמצום כמות הנשק הבלתי-חוקי משטרת ישראל גיבשה תפיסה ארצית לטיפול באמל"ח, והוקמו דסקים לטיפול בעבירות הללו.

אמיר אוחנה: בשנים האחרונות נערכו שני מבצעי החזרת נשק, 2017, 2019.

אמיר אוחנה: כבר היה תכנון ותקציב, אגב, גם ל-2020, זה נבלם בגלל הקורונה.

אמיר אוחנה: מן הסתם, מדובר במבצעים שדורשים שיתוף פעולה של הציבור והגעה לנקודות, ובמסגרת הסגרים לא יכולנו לאפשר את הדבר הזה.

אמיר אוחנה: באותן שנים באמת ניתן היה להשיב נשק בלתי חוקי לתחנות איסוף מוגדרות מראש ללא העמדה לדין פלילי וללא חובת הזדהות.

אמיר אוחנה: המבצעים הללו יימשכו גם בעתיד.

אמיר אוחנה: הותקנו מצלמות, מערכים טכנולוגיים ומרכזי שליטה ביישובים הערביים: 1,504 מצלמות, שהותקנו ב-428 אתרים ב-62 יישובים.

אמיר אוחנה: בסך הכול בחברה הערבית יש 85 יישובים, אז כמו שאתם רואים, רוב היישובים מרושתים במצלמות.

אמיר אוחנה: ב-2019 הותקנו 119 מצלמות נוספות, ובכוונת המשרד להקים מוקדים אזוריים שיחוברו למרכזי שליטה של משטרת ישראל.

אמיר אוחנה: כבר כיום יש שלושה מוקדים אזוריים המחוברים ליישובים ערביים – בכרמיאל, דימונה וכפר יונה.

אמיר אוחנה: הוקמו מערכי שיטור עירוניים.

אמיר אוחנה: נכון להיום ישנו מערך של שיטור עירוני בשבע רשויות ערביות, המונה 87 תקני שוטרים ו-53 תקני פקחים.

אמיר אוחנה: בשלבי הקמה ותכנון מערכי שיטור עירוני בעוד חמש רשויות ערביות.

אמיר אוחנה: לדוגמה, הרשויות שכבר מפעילות מערך שיטור עירוני: עראבה, נצרת.

אמיר אוחנה: אום אל-פחם, באקה אל-גרבייה, שפרעם וטייבה.

אמיר אוחנה: בתכנון: רהט, תל שבע, טירה, טמרה וקלנסווה.

אמיר אוחנה: יושמו תוכניות – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא אתה?

היבה יזבק: הפעם זה לא טיבי.

אחמד טיבי: מאשימים אותי אוטומטית.

ג'אבר עסאקלה: זה אני, אני מודה.

היבה יזבק: עד כמה השיטור העירוני הביא באמת לירידה?

היבה יזבק: יש לכם נתונים?

אמיר אוחנה: אין לי כרגע נתונים להראות, אבל אני יכול להגיד לך שאין מחלוקת שנוכחות משטרתית ושיטור עירוני בתוכה בהחלט תורמים לצמצום הפשיעה.

אמיר אוחנה: אני אגיד לך מה עולה – איפה שיש נוכחות משטרתית יש דבר אחד שכן עולה, וזה דיווח על פשיעה.

אמיר אוחנה: אז הרבה פעמים אנחנו רואים שהקמנו תחנת משטרה, זה יכול להיות גם שיטור עירוני וזה יכול להיות גם תחנת משטרה כחולה, ואנחנו פתאום רואים שהפשיעה לכאורה עולה.

אמיר אוחנה: מה שבאמת עולה זה הפשיעה המדווחת, משום שזה לא שתחנת המשטרה ייצרה פשיעה – להפך, אבל כן יש עלייה בפשיעה המדווחת.

אמיר אוחנה: אם את שואלת לגבי נצרת, אז אני מניח שגם שם התמונה דומה.

סונדוס סאלח: איך אתה מסביר שיותר מ-50% – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי כנסת, שאלות נוספות אנחנו עושים מהצד, בסוף הדברים, אז בבקשה.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: אז אני ממשיך.

אמיר אוחנה: יושמו תוכניות מניעה, ביניהן תוכנית לחיזוק הקשר, כי אמרנו שזו נקודת תורפה, בין הצעירים עד גיל 24, שמעורבים באופן מאוד משמעותי בפשיעה לבין המשטרה, כדי לשנות את האופן שבו נתפסת המשטרה על ידי האוכלוסייה הנורמטיבית, וכן על מנת להגביר את החיבור של המשטרה לכלל הקהילה.

אמיר אוחנה: בכלל זה מיושמים מודלים שונים של עבודה בשותפות עם הציבור: סדנה יישובית להעצמה קהילתית, גיבוש אמנה יישובית, סדנאות להעצמה נשית, ביצוע סקרים, שיתוף פעולה עם אנשי דת ויישום תוכניות חינוך.

אמיר אוחנה: נושא שאני חושב שהוא חשוב לרובנו במיוחד זה נושא תופעת האלימות במשפחה, שהזכרתי קודם.

אמיר אוחנה: משטרת ישראל נקטה מגוון מאמצים בשנים האחרונות למיגור עברות האלמ"ב, ובין היתר הקמת מחלקי משפחה – זה דבר חדש שלא היה בשנים קודמות – ב-16 תחנות, בהיקף של 125 תקנים, ובין היתר גם בתחנות רמלה-לוד, שרלוונטיות לדיון שלנו כאן.

אמיר אוחנה: הפעלת עובדות סוציאליות בתחנות המשטרה נותנת מענה ראשוני לנשים נפגעות.

אמיר אוחנה: קידום של צימוד אלקטרוני – יש גם הצעת חוק שממש עומדת על שולחננו בימים אלה ממש – לעברייני אלימות במשפחה.

אמיר אוחנה: הוגברה גם האכיפה נגד עבירות תעבורה, עבירות תנועה: פעילות ממוקדת בכבישי המעטפת בקרבת יישובים ערביים, לדוגמה בכביש 65 בוואדי עארה, כביש 4 באזור ג'יסר א-זרקא, וכביש 40 בין אוהלים לטללים.

אמיר אוחנה: הגברת השימוש אמצעים טכנולוגיים באזור יישובים ערביים, ריכוז מאמץ אכיפתי בצירים מרובי תאונות ועוד ועוד ועוד.

אמיר אוחנה: בהתייחס לתחום התודעה, ההסברה והדוברות ניכרת עלייה משמעותית בהיקף הפעילות בשנת 2019 בהשוואה ל-2018.

אמיר אוחנה: למשל, עלייה של 41% בכתבות היזומות בערבית, עלייה של 17% בראיונות לטלוויזיה בערבית ועלייה של 167% בראיונות לרדיו בערבית.

אמיר אוחנה: המשטרה גם פעלה בתקופה הזאת בעולם המדיה החדשה – פייסבוק, טוויטר, אינסטגרם.

אמיר אוחנה: אני חושב שיש מקום לעוד שיפור בתחומים האלה.

אמיר אוחנה: כמובן, כל מה שאני אומר זה בשפה הערבית.

אמיר אוחנה: גם תוקננו תקני סיירים וחוקרים נוספים לשנת 2019.

אמיר אוחנה: בוצע ויסות של 21 תקני חוקרים ו-63 תקני סיירים מהמטה לתחנות המעניקות שירות למגזר הערבי.

אמיר אוחנה: תוכנית מעניינת נוספת היא תוכנית "הישגים", שזה מסלול הכשרה לקצונה, תוכנית שמכשירה שוטרים חדשים העומדים בתנאי הסף למסלול קצונה במשטרת ישראל.

אמיר אוחנה: במחזור הראשון הוכשרו 16 גברים ושלוש נשים, ובמחזור השני הוכשרו 16 גברים ומועמד שהגיע מהכבאות וההצלה.

אמיר אוחנה: גם התוכנית שנקראת "צעירים לעתיד בטוח" היא תוכנית מעניינת.

אמיר אוחנה: זאת תוכנית שמכשירה צעירים מהמגזר הבדואי לקראת גיוס לגופי מערך ביטחון הפנים – כולם, לא רק המשטרה.

אמיר אוחנה: המחזור הראשון של התוכנית נפתח בפברואר 2020, עם 70 חניכים, שעוברים פעילויות מגוונות לצמצום פערים חברתיים והשכלתיים לטובת הכנתם למבחני הגיוס של גופי ביטחון הפנים.

אמיר אוחנה: הנגשת ממשק תלונה מקוונת בשפה הערבית – זה דבר חדש, דבר שלא היה קודם.

אמיר אוחנה: במהלך משבר הקורונה המשטרה הרחיבה באופן ניכר פיילוט להגשת תלונה באופן מקוון, כך שניתן יהיה לעשות זאת עבור כל סוגי העבירות, כולל אלמ"ב, כולל עבירות אלימות, עבירות מין, הונאה, רכוש וכו', בשפה הערבית.

אמיר אוחנה: תחילה השירות הזה היה נגיש בשפה העברית בלבד, אבל החל מ-15 ביולי, לפני כמה חודשים, ניתן להגיש תלונות באופן מקוון גם פי לורה אל-ערבייה, גם בשפה הערבית.

אמיר אוחנה: פעילות בתקופת משבר הקורונה: כמובן שזה כרגע בסדר העדיפויות העליון גם של מדינת ישראל, גם של משטרת ישראל, ולנוכח נתוני התחלואה המדאיגים שאנחנו רואים בימים האחרונים הנחיתי את המשטרה – וזה גם בוצע, ראיתי את הפקודות האג"מיות – לתגבר את הנוכחות המשטרתית ביישובים הערביים.

אמיר אוחנה: אני חושב שזה ייתן מענה לא רק לנגיף המשתולל אלא גם לנגיף הנוסף, הוא נגיף האלימות.

אמיר אוחנה: אני חושב שנוכחות משטרתית בהחלט יכולה לתרום לצמצום הנגיפים שניהם, ואני כמובן הנחיתי את המשטרה לנקוט אכיפה נחושה ושוויונית.

אמיר אוחנה: כמו שהנגיף לא מבדיל בין אדם לאדם ובין אוכלוסייה לאוכלוסייה, כך גם המשטרה צריכה לנהוג.

אמיר אוחנה: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות למשטרת ישראל.

אמיר אוחנה: אני חייב להגיד לכם ששוטריה ושוטרותיה ומפקדיה ומפקדותיה מתוחים עד קצה גבול היכולת כמעט, מבוקר עד ליל, בכל שעות היממה, בכל ימות השבוע.

אמיר אוחנה: כשאני מדבר עם שוטרים הם אומרים לי שההזדמנות היחידה שלהם לראות את בני משפחותיהם זה כשהם בבידוד, כי בכל יתר הזמן הם עובדים מאוד מאוד קשה כדי לאכוף.

אמיר אוחנה: זה לא נעים לא לציבור ולא לשוטרים, אבל זו משימה נדרשת, וצריך לעשות את זה כדי לסייע בצמצום התחלואה ובצמצום התפשטות הנגיף.

אמיר אוחנה: אלה הדברים שנעשו עד כאן.

אמיר אוחנה: אני רוצה לפרט לכם מה אנחנו מתכוונים לעשות גם בהמשך.

אמיר אוחנה: בחצי השנה האחרונה, במסגרת ועדת המנכ"לים בהובלת משרד ראש הממשלה, גורמי משרד הבט"פ שקדו, על פני הנחייתי, על הכנת תוכנית נרחבת ומקיפה לחיזוק נוסף נרחב של שירותי האכיפה בחברה הערבית בישראל.

אמיר אוחנה: יחד עם הצוותים המקצועיים גיבשתי תוכנית רחבה לחיזוק השירות והאכיפה בחברה הערבית, שכוללת בין היתר הקמה של שש תחנות ונקודות חדשות, למשל מע'אר, שדיברנו עליה קודם כנקודה שכבר תהפוך לתחנה, שגב שלום, קלנסווה, אכסאל, ג'לג'וליה, חורה; חיזוק 15 תחנות ונקודות קיימות; הקמת 11 יחידות של שיטור עירוני ביישובים נוספים במגזר הערבי; טיפול ממוקד, ביחידות מיוחדות, ארציות, עם יכולות – לא נרחיב הרבה מעבר לזה, אבל יכולות משמעותיות בעבירות של סחיטת דמי חסות באמצעות חיזוק של אותן יחידות, וגם חיזוק הימ"רים המחוזיים; צירוף למשטרה של עוד שוטרים ומתנדבים מוסלמים כגשר עם הקהילה; הגשת תלונות – כבר אמרתי קודם – בשפה הערבית, גם באופן מקוון.

אמיר אוחנה: אנחנו רואים את זה כתרומה נוספת לשיפור השירות.

אמיר אוחנה: יש גם מדדים ברורים שהצבתי לדרגים המקצועיים, למשל ייערך סקר שימדוד את אחוז הדיווח למשטרה, שבו נשווה בין אחוז המדווחים בתחנות החדשות לאחוז המדווחים ברמה הארצית.

אמיר אוחנה: מדד נוסף שייבדק הוא שיעור הדיווח למשטרה בעבירות איכות חיים לפי 1,000 נפש, בציפייה שנראה עלייה של כמות הדיווחים, שיובילו לאירועי תגובה בתחנות החדשות לעומת השנה שקדמה להקמת התחנה.

אמיר אוחנה: דיברתי על זה קודם: הפשיעה המדווחת תעלה.

אמיר אוחנה: זה לא אומר שהפשיעה עולה, אבל הדיווחים יעלו.

אמיר אוחנה: זה דבר חיובי.

אמיר אוחנה: נמדוד את ציון איכות השירות המשוקלל בתחנות החדשות לעומת הציון הארצי.

אמיר אוחנה: מדדים נוספים שהצבתי למשטרה, והיא תיבחן בהם: הגברת הדיווח על מקרי ירי וצמצום התופעה; הפחתת נתוני השימוש באמל"ח ויותר תפיסות אמל"ח; גם עבירות סמים; רידוד נתוני מקרי האלימות וצמצום מספר הצעירים המעורבים בפשיעה.

אמיר אוחנה: זה דבר טרגי במיוחד, הצעירים, כי אנחנו מבינים שמי שמתחיל בגיל צעיר גם ימשיך בגיל מבוגר.

אמיר אוחנה: אנחנו רוצים – וזה מהלך שיהיה משולב, זה ממש לא יכול להיות המשטרה בלבד, חבריי, אתם יודעים זאת היטב.

אמיר אוחנה: המשטרה בסוף נכנסת כשקורה פשע.

אמיר אוחנה: לפעמים, אם יש לנו מזל ומגיע מידע מודיעיני, אז היא גם יכולה להיכנס לפני שקורה פשע ולמנוע אותו.

אמיר אוחנה: אבל התופעה כתופעה צריכה להיות מטופלת במעגלים רחבים הרבה יותר: מעגלי חינוך, מעגלי רווחה, מנהיגות מקומית וארצית.

אמיר אוחנה: אני חושב שכולנו בנושא הזה בעלי אינטרס משותף, צמצום הפשיעה.

אמיר אוחנה: בנוסף לכך, תופעות של אלימות ופשיעה שיחייבו, כאמור, טיפול מערכתי רחב של מעגלים רחבים יותר; קידום הנגישות לאשראי וצמצום השימוש במזומן, גם הוא יכול לתרום לכך; הסדרת סוגיות בנוגע לקרקעות; יכולות אופק תעסוקתי איכותי, בדגש על נוער וצעירים.

אמיר אוחנה: כל אלה – ובכך אני מסכם, רבותיי – הן פעולות חשובות מאין כמותן, שישפיעו רבות על חיזוק הביטחון האישי בחברה הערבית.

אמיר אוחנה: אני לא אוהב לדבר על תחושת ביטחון, אני אומר: בואו נספק ביטחון, ביטחון אישי בחברה הערבית; עם הביטחון, תבוא גם התחושה.

אמיר אוחנה: אני מבקש מכם – ואני גם מאמין שלמרות כל המחלוקות בהרבה נושאים אחרים, בנושא הזה אין בינינו מחלוקות ואתם גם תיעתרו ותסייעו בקידום המענה לסוגיות הללו.

אמיר אוחנה: אני אומר ברצינות: אנחנו כולנו צריכים להירתם לזה.

אמיר אוחנה: אני רתום לזה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – מתחילת השנה רק 20% מהמקרים – – –

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: אני הסברתי, אני הסברתי.

אמיר אוחנה: הירידה ביחס לשנה החולפת נובעת מחלוף הזמן.

אמיר אוחנה: למשל, המקרה האחרון, שאירע לפני יומיים, בוודאי ייקח זמן עד שיפוענח.

אמיר אוחנה: המקרים שקרו השנה, חלק קטן מהם פוענח ביחס למה שהיה בשנה שעברה.

אמיר אוחנה: הצפי שלנו הוא שבעזרת השם כשאני אעלה כאן בשנה הבאה להשיב על השאילתה, אם אני אעלה כאן להשיב על שאילתה כזאת, אני כבר אוכל לתת נתונים טובים יותר לגבי שנת 2020.

אמיר אוחנה: זה מטבע הדברים מה שקורה כשחולף הזמן, כי חקירת רצח היא חקירה שלוקחת זמן: גיבוש הראיות, גיבוש התשתית, לפעמים גם אמצעים שצריכים להשתמש בהם כדי לאסוף ראיות.

אמיר אוחנה: מן הסתם זו העבירה – – –

אחמד טיבי: – – – השר אוחנה, יש מקרי רצח – – –

אמיר אוחנה: רק להשלים את המשפט, ברשותך.

אמיר אוחנה: זו גם אחת העבירות הקשות ביותר לפענוח, משום שהמבצעים נוקטים את האמצעים הכי יעילים שהם יכולים כדי למנוע את תפיסתם, בגלל העונש החמור של מאסר עולם במידה שייתפסו.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: הסיפור של רצח וזמן – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רק מבהירה, חבר הכנסת טיבי – – –

אמיר אוחנה: אולי באמת, יש לי עוד – – –

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני הייתי סגן יושב-ראש.

אחמד טיבי: כאשר השר מסכים, והוא פנה אליי, אז מקובל לאפשר את הדו-שיח בין הח"כ לבין השר.

אחמד טיבי: מקובל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני שמחה, אני שמחה תמיד ללמוד מאנשים שיש להם יותר ניסיון ממני.

אחמד טיבי: – – – הפרעה, בטח בנושא של רצח בחברה הערבית.

אחמד טיבי: לא היית צריכה להתערב – – –

אמיר אוחנה: חבר הכנסת טיבי, אכן פניתי אליך משום שאמרת, אבל אני חייב להגיד שיש לי עוד דקה.

אמיר אוחנה: אז אולי אני אסיים?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: התכוונתי שיש מקרי רצח שעברו שנים והם לא פוענחו – – –

אמיר אוחנה: אתה צודק, וגם שוחחת איתי על כך, ודיברנו על מקרה ספציפי.

אחמד טיבי: כמה מקרים.

אמיר אוחנה: אני חייב, בצער רב, לומר שלא כל מקרי הרצח מפוענחים.

אמיר אוחנה: זה נכון, אגב, לא רק במגזר הערבי, זה נכון גם במגזר היהודי.

אמיר אוחנה: יש מקרים שבהם יש קצה חוט, שמבשיל אחר כך לראיות של ממש שאפשר להביא אותן ככתב אישום ברצח; יש מקרים שיש בהם קצה חוט שלא מבשיל לכדי ראיות של ממש ויש מקרים שאפילו אין בהם קצה חוט.

אמיר אוחנה: אבל אני כן יכול לומר לך, ואני חושב שאתה, דווקא כמי שמכיר את משטרת ישראל – ולפחות בשיחה שלנו הרושם שלי היה שאתה אפילו מעריך את המאמצים שהמשטרה עושה – לא סבור שהמשטרה מקילה יד ולא חשוב לה לפענח.

אחמד טיבי: יש מקרים שהיא עושה מאמצים ומצליחה – –

אמיר אוחנה: נכון.

אחמד טיבי: – – ויש מקרים שזה לא המצב.

אמיר אוחנה: זה אמת.

אחמד טיבי: לכן אמרתי לך: היא עשתה מאמצים מצוינים במקרה x והגיעה ואספה נשק.

אחמד טיבי: במקרה שעברו שנים, היא לא עשתה.

אחמד טיבי: לכן אני יודע להבחין.

אמיר אוחנה: אז יש תיקי רצח ששוכבים שנים.

אמיר אוחנה: אחת לתקופה כל מקרה רצח עולה לרמה הבכירה ביותר במחוז – יש שבעה מחוזות גיאוגרפיים במשטרת ישראל – כדי לראות מה נעשה באותה תקופה שהרצח לא פוענח: האם נעשו פעולות חדשות, האם יש רעיונות חדשים?

אמיר אוחנה: בחלק מהמקרים מכניסים אנשים חדשים לצוות כדי שייתנו רעיונות חדשים.

אמיר אוחנה: והמשטרה כן משקיעה את מרב המאמצים, בעיקר בחקירות של רצח, בעיקר בחקירות כאלה.

אמיר אוחנה: אז אני, כאמור, בדקה האחרונה שלי אומר כך: השינוי התפיסתי הזה דורש מאיתנו שילוב זרועות של משרד הבט"פ ומשטרת ישראל, בהתאם למדיניות שקבעתי ופירטתי כאן, אבל גם עם הרשויות המקומיות, גם עם המנהיגים, מנהיגי הקהילה והחברה האזרחית בחברה הערבית, גם במישור הארצי, גם במישור המקומי, וכמובן, איתכם, רבותיי חברות וחברי הכנסת, שבאים מקרב החברה הערבית.

אמיר אוחנה: אני חושב שרק בשילוב ידיים נצליח להשיג את המטרה המשותפת לכולנו.

אמיר אוחנה: ותקוותי שהדבר יביא איתו גם את החזון של מורי ורבי זאב ז'בוטינסקי: "שם ירווה לו משפע ואושר / בן ערב, בן נצרת ובני".

אמיר אוחנה: אני רואה בשיפור האמון, ההידברות וחיזוק הביטחון האישי בחברה הערבית סוגיה לאומית אסטרטגית – –

אחמד טיבי: רק שבן ערב יישאר בחיים.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: יישאר, יישאר.

אמיר אוחנה: – – שמצריכה הירתמות בכל הרמות.

אמיר אוחנה: בהנחייתי, המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל ימשיכו לקדם ולתעדף את הטיפול בחברה הערבית.

אמיר אוחנה: אני קורא לכם, חבריי, להטות כתף ולסייע לנו במימוש היעד הנשגב של הצלת חיים – בעיקר הצלת חיים, אבל גם צמצום הפשיעה בתחומים האחרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת היבה יזבק, יש לנו עוד הרבה שאילתות.

היבה יזבק: תודה.

היבה יזבק: אנחנו אכן שמענו פירוט מקיף, ארוך ומושקע מכבוד השר, אבל בכל זאת נראה שההשקעה כפי שתוארה על ידי כבודך לא באמת באה לידי ביטוי בשטח.

היבה יזבק: אנחנו גם השנה מדברים על כ-90 קורבנות ירי.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: אני מקווה שלא נגיע ל-90.

אמיר אוחנה: לא הגענו ל-90.

היבה יזבק: כ-90, כ-90.

היבה יזבק: מתקרבים מאוד, לצערנו.

היבה יזבק: אז מצד אחד אתה מציין את העלייה בפתיחת מוקדים ותחנות משטרה וגיוס שוטרים ערבים, ומצד שני אנחנו גם רואים לפי הנתונים שיש עלייה דווקא במקומות האלה.

היבה יזבק: מצד שני אתה מדבר על תגבור כוחות המשטרה איפה שצריך גם ככלי מניעתי, ואני יכולה להעיד גם מהעיר נצרת, שאני גרה בה וחווה אותה באופן יום-יומי, שלמרות הבקשות החוזרות ונשנות של תושבים מתחנת המשטרה להפעיל ולתגבר את הנוכחות של כוחות המשטרה בעיר, במיוחד איפה שיש מוקדים שידוע שעלולים להתפרץ שם כל מיני מקרים – ידוע גם למשטרה – אנחנו לא רואים שום תגבור משטרתי.

היבה יזבק: רק בחודש האחרון היו מקרים שחזרו על עצמם באותו מקום, שידועים מאוד טוב למשטרה.

היבה יזבק: גם בשבוע שעבר הייתה לי שאילתה, והשיב סגן השר בעניין של העיר נצרת.

היבה יזבק: אז – א.

היבה יזבק: אנחנו לא רואים שיש באמת תגבור בכוחות המשטרה איפה שצריך; ב.

היבה יזבק: אנחנו רואים שהאמצעים שהמשטרה משתמשת בהם עד היום לא באמת משנים את המצב.

היבה יזבק: הדבר השלישי זה שאתם כל הזמן פונים לחברה הערבית שהיא צריכה לקחת אחריות.

היבה יזבק: בעניין של איסוף הנשק אנחנו חושבים ובטוחים שזה דבר וזו משימה באחריות העיקרית של המשטרה.

היבה יזבק: אף אחד בחברה הערבית, וגם אף אחד מאיתנו, מהרשימה המשותפת, לא יכול ללכת ולאסוף נשק – זו האחריות של הממשלה.

היבה יזבק: עד היום אנחנו לא רואים מבצעים רציניים ולא רואים החלטה ממשלתית רצינית בעניין.

היבה יזבק: אנחנו רוצים לשמוע התייחסות גם לעניין ההחלטה הממשלתית בעניין איסוף הנשק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אמיר אוחנה: להשיב במרוכז לכולם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש עוד שאלה נוספת לחבר הכנסת איימן עודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כולם רוצים לשאול שאלות נוספות?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה רושם אותן, אמיר?

איימן עודה: כבוד השר, אני חושב שאם הממשלה מחליטה למגר חמישה דברים, היא תצליח למגר 80% מהרצח בקרב האוכלוסייה הערבית, והם: איסוף הנשק הבלתי-חוקי; מיגור כנופיות הפשע המאורגן; הפרוטקשן; השוק האפור; פענוח התיקים.

איימן עודה: הינה, חמישה דברים.

איימן עודה: כולם, כולם, אבל כולם, זה אתם.

איימן עודה: הדבר השני – כשערבי רוצח או הורג יהודי אתם לא שואלים אותנו, אבל ההצלחה משנת 48' עד עכשיו היא 100%, לא פחות.

איימן עודה: לכן, אין ילד ערבי שמאמין לכם כשאתם אומרים: תשתפו פעולה, תנו לנו להיכנס ליישובים הערביים, תנו לנו לאסוף נשק, אתם מונעים מאיתנו לבנות תחנת משטרה.

איימן עודה: הכול תלוי בכם ורק בכם.

איימן עודה: אתם לא צריכים אותנו.

איימן עודה: לכן, תמלאו את תפקידכם, בבקשה.

איימן עודה: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד השר, מתוך התשובה שלך אפשר להסיק שההנחה שלך היא שככל שאתם פותחים יותר תחנות משטרה אתם ממגרים את תופעת הפשיעה, וכאילו כשיש יותר תלונות במשטרה אז כך מטפלים בבעיה עצמה.

סונדוס סאלח: איך אתה מסביר זאת שעדיין ביישובים שיש בהם תחנות משטרה יש עלייה בפשיעה ובאלימות?

סונדוס סאלח: איך אתה מסביר שיש יותר כלי נשק?

סונדוס סאלח: אם נצייר שתי פונקציות, יש עלייה במרכזי משטרה, יש עלייה במספר השוטרים בחברה הערבית ויש עלייה בפשיעה ויש עלייה במספר הנרצחים.

סונדוס סאלח: גם איך אתה מסביר ש-50% מהנשים שנרצחו בעשר השנים האחרונות דיווחו למשטרה או למרכזי הרווחה ביישובים השונים?

סונדוס סאלח: איך אתה מסביר זאת?

סונדוס סאלח: יש תלונה ועדיין יש סכנה ואיומים על החיים שלהן?

סונדוס סאלח: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, תודה על התשובה המפורטת ועל שאתה באמת בא ועונה על השאילתות של כל החברים והחברות.

אוסאמה סעדי: זה מעיד עד כמה הנושא הזה בנפשנו והוא כואב לנו.

אוסאמה סעדי: אמרת 95.

אוסאמה סעדי: עכשיו, היום, הגענו ל-88.

אוסאמה סעדי: לפני כשבוע אמרתי בוועדה שאנחנו כנראה, לצערנו הרב, נשבור את השיא השלישי.

אוסאמה סעדי: אנחנו נעבור את ה-95 בקצב הזה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אנחנו כל הזמן אומרים שהעניין הוא לא עוד תחנות ועוד הקמת תחנות ביישובים, כי איפה שיש תחנות – באום אל-פחם, בנצרת, בלוד, בטירה – יש תחנות, זה לא העניין של תחנות.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאתם כמשטרה וכממשלה צריכים קודם כול לקבל החלטה עקרונית, אסטרטגית, למגר קודם כול את הארגונים ואת הפשיעה המאורגנת ביישובים הערביים, כמו שהצלחתם לעשות ולמגר ולרסק את הארגונים האלה הן בתל אביב, הן בנתניה והן בנהריה.

אוסאמה סעדי: אבל הבעיה היא שעכשיו הם עברו ליישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: בארגוני פשיעה ובפשיעה מאורגנת, גם אם אנחנו נבוא, חברי כנסת, אנשי דת ופרנסי היישובים, ראשי הרשויות, גם אם נעשה הכול וגם אם נחנך וכל זה, זה לא יעזור.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים שחלק גדול מהרציחות האלה זה דרך פשיעה מאורגנת, דרך רוצחים שכירים, ואתם לא מצליחים לפענח.

אוסאמה סעדי: ואין הרתעה, אדוני השר, אין הרתעה.

אוסאמה סעדי: היום הרוצחים והרוצחים הפוטנציאליים מסתובבים באופן חופשי ביישובים שלנו ומזמינים רציחות.

אוסאמה סעדי: לא מצליחים – אנחנו ביקשנו, אנחנו ביקשנו, להכביד את היד בנושאים שהזכירו חבריי: גם נשיאת נשק, גם פרוטקשן, גם שוק שחור.

אוסאמה סעדי: אנחנו נפגשנו עם היועץ המשפטי ועם הפרקליטות, ואני פונה אליך: צריך להגדיר את העבירות האלה כמכת מדינה ואז באמת להטיל – ברגע שעוצרים מישהו ואחרי כמה ימים הוא מסתובב חופשי, איך אתה רוצה שהאזרח הפשוט ירגיש ביטחון, עם כל הכבוד?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

אמיר אוחנה: חבריי, באמת העליתם כמה נקודות ואשתדל להתייחס לכולן.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, נגעת באחת הנקודות שאני זוכר שעוד כשר משפטים ניסינו לטפל בה, וזה הנושא של השחרור המהיר או הענישה המקילה בחלק מהמקרים, ואני אגיד לך מה העניין.

אמיר אוחנה: קודמי, השר גלעד ארדן, אכן ביקש לטפל בכך כמכת מדינה, והמשטרה מטפלת בכך כמכת מדינה.

אמיר אוחנה: אני אשתף אותך בתסכול, השוטרים: עד שסוף-סוף עושים עבודה ומוצאים ראיות ומביאים את החשודים להארכת מעצר, לצערי בחלק מהמקרים היד של בתי המשפט קשה מאוד בהענקת המעצר, אם זה מעצר עד תום הליכים, אם זה אפילו מעצר ימים.

אמיר אוחנה: והרבה פעמים, כמו שאתה אומר, אנשים שהביאו אותם לבית משפט משוחררים.

אמיר אוחנה: במקרים אחרים, אנשים שהוגשו נגדם כתבי אישום זוכים לענישה מקילה.

אמיר אוחנה: אז אנחנו נתנו הנחיה – משרד המשפטים נתן אז הנחיה לפרקליטות לדרוש ענישה מחמירה בבתי המשפט, להתייחס לזה בהתאם.

אמיר אוחנה: קודמי אפילו פגש את נשיאת בית המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: גם אנחנו נפגשנו – – –

אמיר אוחנה: אז הוא, למיטב ידיעתי, נפגש עם נשיאת העליון.

אמיר אוחנה: תשובתה הייתה שבגלל העצמאות של השופטים היא לא מנחה איזה עונש לתת – עונשים מחמירים, עונשים מקילים, ושמה שצריך לעשות זה באמת שהתביעה, שהפרקליטות, תדרוש ענישה מחמירה.

אמיר אוחנה: אני מקווה שזה נעשה היום, אבל זו אולי שאילתה שיותר מתאימה לשר המשפטים.

אוסאמה סעדי: מה שנאמר לנו בפגישות עם הפרקליטות, התביעה, ואני מניח שגם המשטרה, התביעה המשטרתית, שמכינים חוות דעת עם נתונים, עם מספרים, שתוגש לבית המשפט העליון על מנת שבאמת במקרה – – – הזה, שבאמת יגדירו את זה.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר, גם כעורך דין, שבעבירות קלות של גנבת – – –

אמיר אוחנה: גנבת רכב, נכון?

אוסאמה סעדי: גנבת רכב.

אוסאמה סעדי: אפילו – – –

אמיר אוחנה: מה זה היה?

אמיר אוחנה: פסק דין גנימאת קוראים לזה?

אוסאמה סעדי: פסק דין גנימאת.

אמיר אוחנה: נכון?

אמיר אוחנה: עוד זוכרים משהו.

אוסאמה סעדי: וגם בעניין של זריקת אבנים באינתיפאדה הראשונה הגדירו את זה מכת מדינה.

אוסאמה סעדי: אז בתיקים האלה דווקא בית משפט עליון לא מגדיר את זה כמכת מדינה?

אוסאמה סעדי: אני מתפלא.

אמיר אוחנה: לא, לא.

אמיר אוחנה: אני כמובן מקווה שחל שיפור במצב הזה.

אמיר אוחנה: אבל אני חושב שמתאים יותר לשאול את זה את שר המשפטים.

אמיר אוחנה: אין לי, בכל אופן, נתונים כאן כרגע לומר לך.

אמיר אוחנה: אבל אני כן רוצה להתייחס למשהו שאתה העלית וגם אחרים העלו.

אמיר אוחנה: זה אכן מתסכל לראות שאנחנו משקיעים – ותאמינו לי, המשאב הזה של תחנת משטרה הוא משאב יקר מאוד.

אמיר אוחנה: יש הרבה ראשי עיר בכל המגזרים שהיו רוצים אצלם תחנת משטרה ואין להם.

אמיר אוחנה: והתסכול הזה שאנחנו מקימים תחנות משטרה, ולוקח זמן, זה לא זבנג וגמרנו, לוקח זמן עד שאתה רואה את האפקט, את ההשפעה החיובית של זה, את המשטרה משתלבת בקהילה, הופכת למקום שנותן מענה למי שבמצוקה, מענה אמין שהציבור מאמין בו, זה לוקח זמן.

אמיר אוחנה: אני קשוב אליכם, אני חושב שנרחיב את השיח הזה גם בוועדה של חבר הכנסת מנסור עבאס אולי בהמשך לגבי לאיפה נכון להסיט את המשאבים.

אמיר אוחנה: אם בעיניכם זה לא נכון להסיט את המשאבים לכיוון של עוד תחנות ועוד תחנות, אני מוכן לשקול אחרת.

אמיר אוחנה: אני מוכן לשקול אולי לתגבר את התחנות הקיימות, אולי להקצות משאבים לדברים אחרים, אני מוכן לשמוע.

אמיר אוחנה: אבל כרגע יש קונסנזוס בקרב רשויות אכיפת החוק – אגב, בארץ ובעולם – שנוכחות משטרתית כן מביאה לירידה בפשיעה.

אמיר אוחנה: אני, כמובן, יכול לומר לכם: תארו לכם שאלמלא הייתה תחנת משטרה באותו מקום, אולי הפשיעה הייתה אפילו גבוהה יותר – זאת אפשרות, כמובן.

אמיר אוחנה: אבל אני כאמור פתוח לשמוע רעיונות חדשים – – –

סונדוס סאלח: שווה מחקר.

אמיר אוחנה: שווה מחקר.

אמיר אוחנה: אני מוכן בהחלט לשמוע, אולי אפילו שווה להזמין מחקר מהממ"מ, לראות אם פתיחה של תחנות – נגיד בעולם – זה דבר שמביא לירידה בפשיעה או לא.

אמיר אוחנה: שווה ללמוד את הנושא.

אמיר אוחנה: אני רק אומר, בקרב המומחים יש קונסנזוס, אפשר לנסות לסתור אותו אבל יש קונסנזוס שזה כן מביא לירידה בפשיעה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת איימן עודה, אם נשמע בדברים שאמרתי שכאילו אני מסיר אחריות ומטיל אותה, ממש לא.

אמיר אוחנה: אני חושב שזו שותפות.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו צריכים כולנו להיות מעורבים, ובוודאי המשרד לביטחון הפנים והמשטרה הם גורם ראשון במעלה.

אמיר אוחנה: אני רק אומר: הם לא הגורם היחיד.

אמיר אוחנה: זה גורם מרכזי.

אמיר אוחנה: למשל באיסוף הנשק הבלתי-חוקי, ששאלתם, אז יש המון תפיסות.

אמיר אוחנה: דווקא פה אין לי נתונים אבל אני בתחושה שיש עלייה בתפיסות של כלי נשק השנה לעומת השנה החולפת.

אמיר אוחנה: מה שלא ביצענו השנה, להבדיל משנים חולפות, זה מבצעי איסוף נשק, וגם הסברתי מדוע.

אמיר אוחנה: דווקא מבחינת המשאבים יש לנו את הכסף, רצינו כבר לעשות את זה, אבל אז הגיעו הסגרים.

אמיר אוחנה: כמובן שזה מבצע שאתה לא יכול לעשות אותו במהלך סגר של קורונה, אבל אנחנו בהחלט מתכוונים לחדש גם את מבצעי איסוף הנשק הללו.

אמיר אוחנה: דיברת על כנופיות הפשיעה המאורגנת – חד-משמעית, זו אחריות של המשטרה.

אמיר אוחנה: אני מלווה את הנושא הזה מאוד מאוד מקרוב.

אמיר אוחנה: היחידות שמטפלות בנושא של הפשיעה המאורגנת – כמו שאמרת בצדק, חבר הכנסת סעדי, בשנים שחלפו נעשתה עבודה מאוד משמעותית במשטרה ופיצחו הרבה כנופיות פשע במגזר היהודי, ולוואקום הזה נכנסו ארגוני פשע של החברה הערבית.

אמיר אוחנה: אנחנו לא נזניח את הנושא הזה.

אמיר אוחנה: היחידות הכי רציניות – דרך אגב, אותן יחידות שטיפלו בכנופיות הפשע הללו מטפלות בכנופיות הפשע הללו, ואפילו ביקשתי לתגבר את התקציב של הרשות להגנת עדים כדי להוסיף עדי מדינה.

אמיר אוחנה: זה אחד מכלי המפתח כדי לטפל בפשיעה המאורגנת מהסוג הזה.

אמיר אוחנה: אנחנו כן רואים שהיו כמה תיקי פיצוח של סוכנים בשנה הזאת, ואפילו בחצי שנה הזאת, ואני יכול להגיד לך שבחלק מהם גם נכחתי באופן אישי, והם הביאו למעצרים רבים של מחוללי פשיעה מרכזיים בחברה הערבית.

אמיר אוחנה: אני מבטיח לך שיהיו נוספים.

אמיר אוחנה: אני מבטיח לך שיהיו נוספים.

אמיר אוחנה: כל הקשיים התקציביים, ואמרתי את זה גם לחבר הכנסת מנסור עבאס בישיבתנו בשבוע שעבר, הם קשיים שמן הסתם המשרד לביטחון הפנים מתמודד איתם.

אמיר אוחנה: בתקופה הזאת של הקורונה כולם מתמודדים עם קשיים תקציביים וכולם מתחת לאלונקה ותורמים את חלקם, אבל אני מבטיח לכם – אני אמרתי את זה ואני אומר את זה כאן לפרוטוקול – שהתנופה של מתן שירותי משטרה טובים יותר לחברה הערבית לא תיפסק בגלל סיבות תקציביות.

אמיר אוחנה: עד כאן, תודה רבה וערב טוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השאילתה הבאה – של חבר הכנסת מתן כהנא, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שאילתה 56.

אמיר אוחנה: אני, אגב, הבנתי מחבר הכנסת כהנא שאולי אנחנו – – –

מתן כהנא: – – –

אמיר אוחנה: כרצונך.

מתן כהנא: אדוני השר, חיכיתי עד עכשיו.

אמיר אוחנה: אבל אני השבתי בחיוב.

איימן עודה: לי יש עוד שאלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לך עוד אחת – כן, נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל הוא קודם.

מתן כהנא: אדוני השר, באוגוסט פורסם שנחתם הסכם על הקלות למחבלים בכלא.

מתן כהנא: בנוסף, בעבר החליטה ועדה שהקים השר לשעבר ארדן על החמרת תנאי הענישה למחבלים בכלא.

מתן כהנא: עד היום דבר זה לא יושם.

מתן כהנא: רצוני לשאול: 1.

מתן כהנא: האם נכון הדבר?

מתן כהנא: 2.

מתן כהנא: מה בכוונת משרדך לעשות בכדי להחמיר את תנאי הענישה, והאם בכוונת השר לאמץ את מסקנות ועדת ארדן?

אמיר אוחנה: טוב, לשאלתך הראשונה, התשובה היא לא.

אמיר אוחנה: לא נכון.

אמיר אוחנה: הפרסום לא נכון, וגם, לדעתי, בשאילתה כתבת על איזשהו הסכם עם האסירים הביטחוניים.

אמיר אוחנה: קיומו של הסכם כזה מוכחש מכול וכול.

אמיר אוחנה: אני אגיד לך יותר מזה: אני הכרתי את בתי הסוהר הביטחוניים עוד בגלגול הקודם שלהם, כשהם היו בידי צה"ל.

אמיר אוחנה: אני זכיתי לשרת במילואים בבית סוהר עופר ובבית סוהר מגידו.

אמיר אוחנה: אני יכול לומר לך בוודאות, כמי שמכיר היטב את התחום הזה, ואני גם בכל זאת עסקתי בתחום המשפט כמה שנים טובות, שתנאיהם – אני אומר את זה כאן לפרוטוקול, אפשר לבדוק אותי – של האסירים הביטחוניים מעולם לא היו רעים יותר מאשר היום.

אמיר אוחנה: כלומר, כל הזמן הם הולכים ויורדים.

אמיר אוחנה: זאת המגמה.

אמיר אוחנה: אין מגמה של עלייה.

אמיר אוחנה: כשר לביטחון הפנים אני הנחיתי את שירות בתי הסוהר להמשיך ולפעול בהתאם למדיניות שלי להקשחת – לא להקלת – תנאי כליאת האסירים הביטחוניים, לרבות, אבל לא רק, מימוש ההחלטות בעניין זה עד כה.

אמיר אוחנה: הוועדה שדיברת עליה היא ועדה בראשות ניצב קעטבי.

אמיר אוחנה: קודמי כבר ביקש דיון בקבינט המדיני-הביטחוני, כי מטבע הדברים למה שמתחולל בתוך בתי הסוהר יש השלכות גם מחוץ לבתי הסוהר, ולצערי הוא לא נענה.

אמיר אוחנה: אני חידשתי את הבקשה הזו לקיים דיון בקבינט המדיני-ביטחוני במטרה לאמץ את המלצות הוועדה.

אמיר אוחנה: אבל זה לא מנע, לא מקודמי ולא ממני, כבר לקדם חלק מהמלצות הוועדה, ואני יכול להגיד לך שחלק מהן כבר מומש, למשל חסמים סלולריים, המשך פעילות מודיעינית וביטחונית, הפחתת מגוון מוצרי הקנטינה, צמצום ערוצי הטלוויזיה, הגברת הפיקוח על צריכת המים וביטול גורף של הצילומים בעת ביקורי המשפחות.

אמיר אוחנה: כאמור, אני מקווה שבקרוב יתקיים דיון בקבינט המדיני-ביטחוני בנושא הזה ונוכל לבוא בקידום נוסף של המלצות הוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת איימן עודה – זה לא מה שהוא נתן בכתב, נכון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לו שאילתה נוספת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל הוא יצא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יצא, אוקיי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת ינון אזולאי, שממתין בסבלנות רבה, בבקשה.

איימן עודה: סליחה, סליחה.

איימן עודה: ביקשתי – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, אבל זו שאילתה אחרת.

איימן עודה: כן, כן, כן, לגבי שאילתה אחרת.

איימן עודה: אז תני לי, בבקשה, אני אקרא אותה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל זו שאילתה אחרת לגמרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו שאילתה שקשורה לאלימות בחברה הערבית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה הגשת שאילתה אחרת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

איימן עודה: מה אתם מציעים?

איימן עודה: שאני אקרא עכשיו או שכבוד השר יחזיר לי בכתב?

אמיר אוחנה: מה שאתה רוצה.

איימן עודה: תחזיר לי בכתב.

אמיר אוחנה: בסדר גמור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מאה אחוז.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ועכשיו חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: תודה.

ינון אזולאי: גברתי היושבת בראש, כבוד השר, האמת, זו שאילתה מב' באב, 23 ביולי.

אמיר אוחנה: אני חושב, אם אני לא טועה, שמשרד הבט"פ הוא המשרד שמשיב להכי הרבה שאילתות, אז אכן נוצר אצלנו עומס.

אמיר אוחנה: אני עושה מאמץ מאוד גדול בזמן האחרון כדי לשחרר את צוואר הבקבוק הזה, אז סליחה על השיהוי.

ינון אזולאי: לצערי זה רלוונטי, זו הבעיה.

אמיר אוחנה: סליחה על השיהוי.

ינון אזולאי: למרות הזינוק בתחלואה בקורונה בשטחי הרשות הפלסטינית ובזמן שכניסת פלסטינים כמעט נאסרה לחלוטין, שירות בתי הסוהר חידש את ביקורי משפחות האסירים הביטחוניים בישראל.

ינון אזולאי: רצוני לשאול: 1.

ינון אזולאי: כיצד מאפשרים כניסת משפחות של אסירים ביטחוניים לתוך שטח ישראל באמצע הגל השני?

ינון אזולאי: 2.

ינון אזולאי: האם גם משפחות של אסירים רגילים ולא ביטחוניים מורשות לבוא לבקר?

ינון אזולאי: יורשה לי להוסיף שאני יודע שלא בדיוק, במיוחד בהתייחדויות.

ינון אזולאי: 3.

ינון אזולאי: כיצד מונעים כניסת משפחות הנושאות את הנגיף והעברתו בתוך בתי הכלא?

ינון אזולאי: אילו בדיקות נעשות, אם בכלל?

אמיר אוחנה: ראשית, בוא נתאר את האירוע, האירוע הוא כזה: ביקורי משפחות הם זכות שמוקנית לכל האסירים, ביטחוניים ופליליים כאחד, זה ברגיל.

אמיר אוחנה: בתקופת הסגרים הזכות הזו נשללה מכולם, כי שירות בתי הסוהר, בתפיסה הלאומית, זו נקודת תורפה מבחינת הקורונה: מקום צפוף עם הרבה אנשים.

אמיר אוחנה: ברגע שהנגיף נכנס לשם, ולצערי אחרי הגל הראשון הוא כבר נכנס לשם, קשה מאוד לשלוט בהתפשטות שלו וזה ממש כמו אש בשדה קוצים, ולכן זה הופסק לכולם.

אמיר אוחנה: מרגע שיצאנו מהסגר, חודשו ביקורי המשפחות לכולם.

אמיר אוחנה: אגב, אם אתה שואל מי לא חודש לו, יש רק גורמים מסוג אחד שזה לא חודש להם וזה חמאס עזה – זה לא חודש.

אמיר אוחנה: לגבי התייחדויות, בוא נעשה הפרדה בין ביקורי משפחות להתייחדויות.

אמיר אוחנה: התייחדויות בתקופה הזו, מהטעם של הקורונה, אין לאף אחד.

אמיר אוחנה: גם ביקורי המשפחות נערכים מבעד למחיצה כדי, שוב, לצמצם את האפשרות של כניסת הנגיף.

ינון אזולאי: אבל – – – לפני האסירים הישראלים – – –

אמיר אוחנה: לדעתי, לא.

אמיר אוחנה: אבל זה לא בשאילתה, אז אני לא עונה לך במאה אחוז.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: סתם.

ינון אזולאי: אני אומר את זה בהערת אגב.

אמיר אוחנה: אבל לדעתי לא היו.

אמיר אוחנה: ובוודאי שאין.

אמיר אוחנה: אין כרגע לאף אחד.

אמיר אוחנה: מה שחודש זה ביקורי משפחות.

אמיר אוחנה: ואגב, לגבי אישורים להכנסת אזרחים – זה לא אזרחים, זה תושבי איו"ש – לתחומי מדינת ישראל, מי שנותן את האישור זה מפקדת תיאום פעולות הממשלה בשטחים.

אמיר אוחנה: אז לגבי מי שיכול להיכנס לארץ ולא, צריך לשאול אותם.

אמיר אוחנה: לגבי שב"ס, אני חוזר ואומר: זה נסגר לכולם, וזה נפתח לכולם בדיוק כמו שהיה לפני הסגר.

ינון אזולאי: שאלה נוספת.

אמיר אוחנה: בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

ינון אזולאי: אתמול חברי חבר הכנסת משה ארבל והיושבת-ראש, גם יושבת-ראש ועדת הפנים, עשו – –

אמיר אוחנה: ביקרו.

אמיר אוחנה: יפה מאוד.

ינון אזולאי: – – ביקור פתע, ואני מברך אותם על כך, וגם לי נתת לעשות ביקור שהיה כמעט פתע.

ינון אזולאי: אבל אני מברך אותה באמת על הדבר הזה.

ינון אזולאי: אני חושב שזה דבר ראוי ונכון לעשות בכלא איילון – – –

אמיר אוחנה: מרוב שהם נהנו הם רצו להישאר.

אמיר אוחנה: כך שמעתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האמת, מודה שהיה מעניין מאוד.

ינון אזולאי: זה מעניין.

ינון אזולאי: אני רק קצת כועס שלא לקחת אותי איתך, כי גם אותי זה מעניין.

ינון אזולאי: ואני עוד מתקופת – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בפעם הבאה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בפעם הבאה.

אמיר אוחנה: אתה מוזמן גם לבוא איתי, אם תרצה.

ינון אזולאי: אני אשמח.

ינון אזולאי: אבל באמת, בשביל לדעת מה באמת צריך לעשות למענם, הם עשו שם ביקור – אתה יודע, פעם ב- אני מדבר עם ארבל, אנחנו לא כאלה חברים טובים, והוא מספר לי שבמעברים, במיטות של האסירים, היו בקבקים, פשפשים, מה שנקרא.

ינון אזולאי: אני חושב שלא ראוי – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

ינון אזולאי: – – לשום אדם להיות במקום כזה, ולא משנה באיזה מצב הוא, באיזה עונש הוא.

ינון אזולאי: האם אתה מודע לכך?

ינון אזולאי: האם אתם עושים מאמצים כדי שדברים כאלה לא יישנו במיידי?

אמיר אוחנה: אני חושב, קודם כול, שאתם – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת להצטרף באמת ולהגיד שבאמת מדובר בתופעה מזעזעת, גם בהיקף שלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא רק בתאי המעבר, אגב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה גם בתאים רגילים וקבועים.

אמיר אוחנה: אז אני קודם כול מברך על הביקורים הללו, הביקור הזה שערכתם אתמול, הביקור שערכת אתה, חבר הכנסת אזולאי.

אמיר אוחנה: אני חושב שכל מבקר שנותן לנו עין נוספת ואפשרות לדעת מה קורה טוב יותר בהחלט משפר.

אמיר אוחנה: מכיוון שהשאלה הנוספת שלך לא מצויה בפניי, אז אין לי תשובות קונקרטיות.

אמיר אוחנה: אני רק אומר לך כמי שמכיר היטב היטב, גם כעורך דין: יש שיפור משמעותי בנושא המעברים.

אמיר אוחנה: פעם אנשים היו שוהים במעברים תקופות ארוכות בתנאים לא תנאים.

אמיר אוחנה: זה צומצם למינימום, פחות מאי פעם.

אמיר אוחנה: אני לא יכול להגיד לך שב-100% הצלחה, אבל פחות מאי פעם.

אמיר אוחנה: התנאים שם בוודאי קשים יותר מאשר אגפים רגילים בבית הסוהר.

אמיר אוחנה: אבל בעקבות מה שאתם אומרים לי כאן, אני אבדוק אם אכן אלה התנאים.

אמיר אוחנה: בהחלט אני מסכים שאף אחד לא צריך – אני אגיד לך יותר מזה, וזה גם מתקשר לתשובה הקודמת שלי לגבי הפשיעה במגזר הערבי: אחד היעדים שהצבתי לעצמי – ולמיטב ידיעתי, אני לא רוצה להתחייב, אבל למיטב ידיעתי אף שר לביטחון הפנים לא הציב קודם – זה שמירה על זכויותיהם של עצורים ואסירים.

אמיר אוחנה: אני, כמי שהיה סנגור פלילי וראה את הנושא הזה מאוד מקרוב, חושב שאנחנו נמדדים, כחברה חופשית ודמוקרטית, גם ביחס שלנו לאסירים.

אמיר אוחנה: אני לא הראשון שאומר את זה – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

אמיר אוחנה: – – אבל אני בהחלט חושב שזה נכון.

אמיר אוחנה: ולכן אני מודה לכם על הביקורת הזאת, ואני אפעל כדי לשפר אותה.

אמיר אוחנה: אני מקווה שבביקור הבא תוכלו לומר לי שיש שיפור.

ינון אזולאי: אני רק חייב לציין – עם חבר הכנסת ארבל, זה בעצם המכנה המשותף, בערב סוכות, כשדיברנו ואישרת לי את זה, עשינו ביקור באמת.

ינון אזולאי: גם היו תלונות של הדתיים, מבחינת שירותי הדת בבתי הסוהר, ובכלל עברנו שם.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לך שהופתענו לטובה.

ינון אזולאי: יש שם צוות טוב שעובד, גם רבני בית הסוהר, גם הנציב וגם החבר'ה שלו מסביב – באמת, אנחנו באמת הופתענו לטובה, ואני מאמין שזו רוח המפקד.

ינון אזולאי: היינו בהתראה של אולי חצי שעה, שעה.

ינון אזולאי: אני מקווה שזה באמת ככה.

ינון אזולאי: כך שאני מאמין שזה ילך וישתפר, כמו שאתה אומר.

אמיר אוחנה: בעזרת השם.

אמיר אוחנה: תודה רבה.

אמיר אוחנה: זהו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מילה טובה צריך להגיד גם בעקבות הביקור אתמול: מערך החינוך שם בהחלט מרשים.

אמיר אוחנה: יפה.

אמיר אוחנה: אני שמח לשמוע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אדוני השר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תם סדר-היום, חבריי חברי הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט"ז בחשוון התשפ"א, 3 בנובמבר 2020, בשעה 16:00.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיבה זו נעולה.