ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 93, 2020-10-28 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, י' בחשוון התשפ"א, 28 באוקטובר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: בפתח – שאילתות דחופות.

יריב לוין: הראשונה שבהן אמורה להיות שאילתה דחופה מס' 91, של חברת הכנסת קטי שטרית, בנושא: חתימת שר המשפטים על תקנות חוק החרם, אבל אני רואה ששר המשפטים לא נמצא כאן.

יריב לוין: לצערי, זו לא הפעם הראשונה שאינו מגיע בזמן.

יריב לוין: מחכים.

יריב לוין: אין לנו הרבה ברירות, מה אנחנו יכולים לעשות.

יריב לוין: חברת הכנסת יזבק נמצאת פה, אז מצוין.

יריב לוין: אם כך, נעבור קודם לשאילתה דחופה מס' 93, של חברת הכנסת היבה יזבק, בנושא: אירועי ירי בנצרת.

יריב לוין: אני מזמין את סגן השר לביטחון הפנים גדי דסטה יברקן לענות על השאילתה.

יריב לוין: חברת הכנסת יזבק, את מוזמנת למיקרופון כדי להקריא את השאילתה הדחופה.

יריב לוין: בבקשה.

היבה יזבק: תודה רבה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, סגן השר, בשבועיים האחרונים התרחשו שני אירועי ירי בשכונה מאוד גדולה בנצרת, שקוראים לה שכונת שנלר.

היבה יזבק: כמו כן, הופעל מטען חבלה ונשרף רכב.

היבה יזבק: זה היה אירוע חריג מאוד.

היבה יזבק: כל העיר רעדה פשוט בעקבות הפצצה.

היבה יזבק: ברצוני לשאול: 1.

היבה יזבק: מדוע לא מתגברים את כוחות המשטרה בשכונה ובעיר, בנצרת?

היבה יזבק: 2.

היבה יזבק: האם נתפסו הפושעים היורים?

היבה יזבק: 3.

היבה יזבק: מה יעשה משרדך כדי למנוע את האירועים האלה בעתיד?

יריב לוין: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת יזבק, מענה על השאלות שלך, 1–3: מתבצעת פעילות אופרטיבית במרחב העמקים ובתחנת נצרת.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה יצוין כי לנוכח האירועים תגברה תחנת נצרת את הכוחות הפועלים באזור השכונה ובמוקדי סכסוך נוספים.

דסטה גדי יברקן: בנוסף, יצוין כי קיימת במקום באופן שוטף נוכחות גלויה וסמויה של כוחות רלוונטיים כדי למנוע עבירות ולחזק את תחושת הביטחון בקרב הציבור.

דסטה גדי יברקן: כלל תיקי החקירה שנפתחו בעקבות האירועים מרוכזים ומטופלים – – –

היבה יזבק: לא שומעים.

יריב לוין: לא שומעים.

יריב לוין: צודקת חברת הכנסת יזבק.

יריב לוין: נא לשמור על השקט מאחור.

יריב לוין: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אחזור על הסעיף במיוחד בשבילך, חברת הכנסת יזבק.

דסטה גדי יברקן: כלל תיקי החקירה שנפתחו בעקבות האירועים מרוכזים ומטופלים באופן יסודי ביחידה ללוחמה בפשיעה של המרחב, יחד עם כוחות התחנה.

דסטה גדי יברקן: התיקים מטופלים תוך פיקוח ובקרה של כלל הגורמים המקצועיים והפיקודיים בדרג התחנה והמרחב.

דסטה גדי יברקן: התחנה, בשילוב גורמי המרחב, תפעל ככל הנדרש על מנת להביא עבריינים לדין ולהחזיר את השקט והביטחון על כנו.

דסטה גדי יברקן: עוד יצוין כי נכון לעת הזאת תיקי החקירה עדיין מתנהלים, ולכן לא ניתן למסור פרטים נוספים על אודותיהם בשלב זה, ובכלל זה להשיב על השאלה אם נתפסו מבצעי האירועים.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת יזבק.

יריב לוין: בבקשה.

היבה יזבק: כבודו, האירוע שהתנהל לאחרונה, שציינתי בשאילתה, הוא האירוע העשירי כחלק משרשרת של אירועים שקשורים לאותו מקרה, שהמשטרה מכירה טוב מאוד.

היבה יזבק: זה היה אירוע צפוי, גם למשטרה.

היבה יזבק: גם האירוע שקדם לו, לפני כשבוע, היה אירוע צפוי למשטרה.

היבה יזבק: אני אגיד לך את זה גם כתושבת העיר וגם כתושבת השכונה: אנחנו לא רואים, למרות התשובה שלך, שיש כוחות משטרה ולא רואים שיש תגבור, גם בעיר וגם בשכונה.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על שכונה שמאוכלסת באלפים, שכונה עם בניינים רבי-קומות, שיש בה אלפי ילדים, אלפי תושבים שלא קשורים לאירוע.

היבה יזבק: אני יכולה להגיד באופן ודאי שאנשים חוששים לצאת לרחוב כבר שבועיים-שלושה.

היבה יזבק: אני רוצה לציין, למרות התגובה שלך, שאין כוחות.

היבה יזבק: המשטרה לא תגברה בפועל, בשטח.

היבה יזבק: אני נמצאת שם יום-יום ואני רואה.

היבה יזבק: אני רוצה לשאול שוב: למה בכל זאת המשטרה לא פועלת כראוי כדי שכוחות המשטרה יהיו שם 24 שעות?

היבה יזבק: יש שם גם נקודת משטרה.

היבה יזבק: היא לא מופעלת.

היבה יזבק: למה לא מפעילים שיטור קהילתי במקרים כאלה?

היבה יזבק: אנחנו לא רואים.

היבה יזבק: יש תחושה בתוך נצרת, ובחברה הערבית בכלל – אבל אני מדברת עכשיו על המקרה של נצרת – יש תחושה של הפקרה.

היבה יזבק: אז מה באמת התשובה שלך?

היבה יזבק: עם כל הכבוד, היא לא מספקת.

היבה יזבק: האנשים חוששים לצאת לרחוב, כי כולם יודעים שיהיה עוד מקרה, לצערנו, אז איך מונעים את זה?

היבה יזבק: אם לא מתגברים, אם אין ניידות ברחוב, איך אפשר?

היבה יזבק: איך אפשר למנוע?

יריב לוין: אדוני, סגן השר, אני מוכרח לומר שהתיאור הזה הוא באמת תיאור פשוט מזעזע, ואני חושש מאוד שהוא – אומרת פה חברת הכנסת יזבק שהיא יכולה להעיד מידיעה אישית, כי היא פשוט גרה שם ונמצאת שם.

יריב לוין: אני חושב שזה מחייב משהו שצריך לעשות הרבה יותר משמעותי.

היבה יזבק: – – – אני רוצה להגיד, כבודו, שזו זעקה גם של התושבים של העיר.

היבה יזבק: לפני כמה ימים, ביום שבת, יצאו ילדים עם האימהות שלהם לרחובות והפגינו.

היבה יזבק: הם השמיעו את הקול שלהם ואת הפחד שלהם.

היבה יזבק: הילדים יצאו.

היבה יזבק: זו הפעם הראשונה שילדים יוצאים בהמוניהם לרחובות להפגין, כי הם כבר לא מרגישים בטוחים לצאת למשחקייה ולעבור בכביש.

היבה יזבק: זה מצב של פחד והרגשה של אי-ביטחון מתמשך בתוך השכונה.

היבה יזבק: אני אומרת לך, נצרת רעדה מהפצצה שהתפוצצה שם בתוך הרכב הזה, ואם, חלילה, היה עובר שם ילד אחד, אנחנו היינו במצב טרגי.

היבה יזבק: אז אנחנו באמת מבקשים למנוע את האסון שיכול להתחולל.

היבה יזבק: אנחנו באמת מבקשים שיהיה תגבור משטרתי וחקירה מהירה, ולסגור את העניין הזה.

היבה יזבק: זה פשוט מסכן חיים של אלפי אנשים.

היבה יזבק: תודה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, הנושא הזה, לא רק שהוא מוכר, הוא גם מטופל.

דסטה גדי יברקן: אני בהחלט מבין את התחושות של חברת הכנסת יזבק – האובייקטיביות לחלוטין.

דסטה גדי יברקן: אני באמת שותף גם למחשבה האישית שלך בעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, כולנו יודעים מה היה שיתוף הפעולה של התושבים עם המשטרה.

דסטה גדי יברקן: בשנים האחרונות זה התחיל לעבוד יפה.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל נמצאת – אני בא להסביר, כי חלק מהדברים שקורים שם תלויים גם בשיתוף פעולה של התחנה המקומית ושל השוטרים עם התושבים.

דסטה גדי יברקן: ספציפית למקרה הזה שאת מדברת עליו – הרשי לי, חברת הכנסת – ספציפית למקרה הזה שאת מדברת עליו נפתח כבר אירוע, נפתח תיק, נחקרים המעורבים.

דסטה גדי יברקן: הדבר הזה נמצא במהלך מאוד גבוה בתוך המשטרה, בחקירה, השוד.

דסטה גדי יברקן: יש שם פעילות ערה, גם סמויה.

היבה יזבק: – – – להבטיח לאנשים שם, בנצרת, שלא תקרה עוד תקרית כזאת?

היבה יזבק: שהם יכולים להסתובב חופשי?

היבה יזבק: זו השאלה שלי אליך.

היבה יזבק: אתה יכול לומר שהם יכולים להסתובב חופשי, שלא תהיה עוד תקרית כזאת, כי המשטרה תפעל כראוי?

היבה יזבק: זו השאלה.

דסטה גדי יברקן: בסוף, משטרת ישראל, תכליתה וייעודה זה בדיוק הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: היא קמה כדי להבטיח את שלום הציבור, לא משנה אם הוא אזרח ישראלי ערבי, חרדי וזה.

דסטה גדי יברקן: אני מסכים איתך שלעולם אי-אפשר לספק את כל התחושה שהציבור מצפה לה, אבל משטרת ישראל תעשה – ואפקח על העניין הזה באופן אישי, ואת יודעת מה?

דסטה גדי יברקן: אני אפילו מוכן לעשות ביחד איתך סיור בשכונה.

דסטה גדי יברקן: יותר מזה, אני אומר לך: אני מוכן לרדת איתך לשטח ולראות שהתחנה עובדת.

דסטה גדי יברקן: אני מחויב באופן אישי לדבר הזה, לעניין הזה, בתוך המשרד לביטחון פנים.

דסטה גדי יברקן: גם שר הביטחון – קיימנו כבר כמה פגישות, גם עם המינהלת וגם עם מפקדי התחנות, גם עם מפקדי המרחבים.

דסטה גדי יברקן: אנחנו עובדים מסביב לשעון כדי שתושבי נצרת והסביבה ירגישו בטוחים בשכונה שלהם, ובוודאי, משטרת ישראל תפעל ופועלת.

ג'אבר עסאקלה: איך אפשר – – – כשאתם לא נמצאים?

דסטה גדי יברקן: אני קורא לכם מעל הבמה לתאם סיור.

דסטה גדי יברקן: אני מוכן לרדת איתכם לשטח.

היבה יזבק: העניין הוא שאנחנו יוצאים – תחנת המשטרה מתפקדת 24 שעות.

היבה יזבק: יש מקרה שידוע – – –

דסטה גדי יברקן: המשטרה נמצאת שם.

דסטה גדי יברקן: יש שם תחנה, והם גם עובדים מסביב לשעון.

היבה יזבק: אזרחים שאין להם קשר לאירוע הזה – הם חיים בפחד.

היבה יזבק: המשטרה היא שיודעת לטפל במקרים האלה.

דסטה גדי יברקן: המשטרה בהחלט מטפלת בזה.

דסטה גדי יברקן: כפי שציינתי, האירועים נבדקים, ונעשה עוד פעולות נדרשות.

היבה יזבק: אז אתה לא מבטיח לאנשים שהם יכולים להסתובב עכשיו – זו השאלה שלי.

דסטה גדי יברקן: אני לא יכול להבטיח מה יהיה מחר בשכונה.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל תעשה את כל מה שהיא יכולה, באמצעות כל הכלים שיש לה, לפעול בשכונה, והיא פועלת.

היבה יזבק: מה הבעיה להפעיל ניידות?

דסטה גדי יברקן: המשטרה מפעילה ניידות.

דסטה גדי יברקן: היא נמצאת שם.

היבה יזבק: אבל זה לא מופעל.

דסטה גדי יברקן: לכן אני אומר, אם יש דברים שצריך להוסיף – נוסיף.

דסטה גדי יברקן: גם השר וגם אני – – –

היבה יזבק: פניתי אליכם באופן ישיר, באותו יום, במכתב ישיר לשר, והבהרנו: זה מצב מאוד קשה.

היבה יזבק: זה חזר על עצמו בתוך שבועיים.

דסטה גדי יברקן: המשטרה פועלת בעניין הזה, ואנחנו גם נותנים את ההנחיות, גם באמצעות המינהלת וגם מפקדי המרחבים.

דסטה גדי יברקן: אנחנו מטפלים בזה.

דסטה גדי יברקן: אני בהחלט יכול להבין את התחושה האובייקטיבית שלך בעניין הזה, ואני בהחלט מוכן להצטרף לדבר הזה כדי לסייע לכל אזרח שנמצא בשכונה הזאת ספציפית, ובנצרת.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך את תחושתי הכנה כסגן שר לביטחון פנים, שהנושא הזה, שלום הציבור, הוא דבר שהניע אותי וגם את השר לפעול בנושא הזה.

היבה יזבק: תתפסו את הנשק, תתפסו את הפושעים – זה מה שאנחנו רוצים.

היבה יזבק: זה מה שיחזיר את הביטחון לאנשים.

היבה יזבק: אחרת לא יוכלו להסתובב חופשי – – –

דסטה גדי יברקן: חברת הכנסת יזבק, עד עכשיו אמרתי את מה שיש על המשטרה.

דסטה גדי יברקן: כדי למגר את הפשיעה, כדי למגר את האלימות, בכל חברה – לא רק בחברה הערבית, בכל שכונה במדינת ישראל – יש שני שותפים לטנגו, כפי שנאמר: יש את המשטרה ויש את האזרחים.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה – את יודעת שהיו ניסיונות רבים מאוד לאסוף נשקים בחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: גם בכלל הייתה קריאה לאסוף, להחזיר נשקים.

דסטה גדי יברקן: כמה החזירו?

דסטה גדי יברקן: את יודעת היטב שכמעט כלום לא הוחזר.

דסטה גדי יברקן: צריך שיתוף פעולה.

דסטה גדי יברקן: המשטרה לא צריכה לחכות שהאזרחים יחזירו את הנשק שיש להם – היא תפעל והיא פועלת.

דסטה גדי יברקן: לכן, אנחנו נפעל ביחד, נוסף למה שנעשה עד היום.

דסטה גדי יברקן: גם במינהלת אפשר לשבת, וגם אצלנו, ואני גם אמרתי לך, אני באופן אישי מוכן לרכז את הנושא הזה בתוך המשרד לביטחון פנים יחד עם השר, בחלק מהסמכויות שלי.

דסטה גדי יברקן: אני מזמין אתכם לשיחת עבודה, כפי שכבר עשיתי עם כמה חברי כנסת מהרשימה, ונעשה את זה, בעזרת השם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני סגן השר, אנא תישאר איתנו.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת יוראי להב הרצנו כדי להציג שאילתה רגילה, שכותרתה: התמודדות המשטרה עם אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים.

יריב לוין: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על ההזדמנות לשאול פה במליאה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני סגן השר, נחשפנו בתקופה האחרונה לכמה מקרים שבהם נפגעו נערים עם צרכים מיוחדים עקב חוסר מיומנות של גורמי האכיפה לזהות את האדם שעומד מולם כאיש עם צרכים מיוחדים ולהתנהל בהתאם.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול אותך, אדוני סגן השר: כיצד המשטרה תכשיר שוטרים להתמודדות עם אוכלוסיות של אנשים עם צרכים מיוחדים?

יוראי להב-הרצנו: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת, ידידי, יוראי להב הרציאנו.

יוראי להב-הרצנו: הרצנו.

דסטה גדי יברקן: הרצנו.

דסטה גדי יברקן: חשבתי שאני היחידי שאומר את זה בלי טעויות.

יוראי להב-הרצנו: יש סרטון שמסביר בדיוק איך אומרים.

יוראי להב-הרצנו: אני אשלח לך.

דסטה גדי יברקן: ברוך הבא למועדון.

דסטה גדי יברקן: ככה מעוותים את השמות של כל האתיופים במדינה.

יוראי להב-הרצנו: אני בחברה טובה, אתה אומר.

דסטה גדי יברקן: אני מחזיר בשם הקהילה.

דסטה גדי יברקן: עוד ב-14 ביוני 2020 התקיים דיון בראשות השר לביטחון פנים וביוזמתו, בהשתתפות הנציג של המשרד לביטחון פנים, לרבות המנהל הכללי והמזכירה הביטחונית של השר, קצינת משטרה בדרגת תנ"צ, נציגי משטרת ישראל, לרבות ממלא מקום המפכ"ל, נציגים בכירים ממשרד המשפטים, הבריאות והרווחה והגב' יונית אפרתי, מנהלת תחום בכיר שילוב בקהילה בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

דסטה גדי יברקן: הדיון התקיים בגישה מערכתית, ולא נסב על אירוע זה או אחר.

דסטה גדי יברקן: מטרתו הייתה טיוב אופן התמודדות משטרת ישראל בכל אירוע או מפגש שבו מעורב בעל מוגבלות, לצד חיזוק ההיבט המניעתי, בשיתוף פעולה של כלל המשרדים והגופים.

דסטה גדי יברקן: לבחינת דרכים להימנע מהצורך במעורבות משטרה מלכתחילה – במהלך הדיון סקרה המשטרה נתונים, נהלים ועדכונים רלוונטיים בהכשרת השוטרות והשוטרים אשר הוכנסו לשימוש וכאלו העתידים להיכנס, מתוך הבנה כי יש להתאים את אופן הטיפול במפגש שבין שוטרות ושוטרים לאנשים בעלי מוגבלויות.

דסטה גדי יברקן: במהלך הדיון אמר השר – אני מצטט: מתוך אלפי ואולי עשרות אלפי אינטראקציות בין שוטרים לאזרחים, "רוב מוחלט ומכריע נסתיים באופן חיובי, המגשים את מטרות המשטרה.

דסטה גדי יברקן: מטרת הדיון הזה היא לעסוק במיעוט המקרים, ובאופן ספציפי למפגשים שבין שוטר לאדם בעל מוגבלות, כדי לשפר את יכולות הזיהוי והפעולה של משטרת ישראל, ולהעמיק את ההבנה של השוטר בנושא זה".

דסטה גדי יברקן: סוף ציטוט.

דסטה גדי יברקן: חשוב שחברי הכנסת הנכבדים ידעו כי בעקבות פנייה של כמה ארגונים העוסקים בסיוע לאנשים עם מוגבלות שכלית ונפשית הוקם לפני כשנה במשרד המשפטים צוות בין-משרדי אשר בחן את האפשרות להקים צוות משבר מתחום בריאות הנפש אשר יסייע למשטרה בהתמודדות עם האירועים הכוללים אנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית.

דסטה גדי יברקן: צוות בין-משרדי זה פעל עד פרוץ מגפת הקורונה.

דסטה גדי יברקן: לפני כמה חודשים הוקם ביוזמת בית הנשיא צוות בין-משרדי נוסף אשר ביקש לבחון את המעורבות של אנשים עם מוגבלות בהליך הפלילי, ובין היתר את התמודדות גורמי האכיפה עם אירועים הכוללים אנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית.

דסטה גדי יברקן: משרד המשפטים איחד בין הצוותים לדיונים משותפים, ונציגי המשרד לביטחון הפנים, לרבות נציג משטרת ישראל, השתתפו גם בדיונים אלה במהלך יוני 2020.

דסטה גדי יברקן: בהמשך לסיכום בין מנכ"ל המשרד לביטחון פנים למנכ"ל בית הנשיא, בתאריך 13 ביולי 2020 הוחלט כי המשטרה ונציגי המשרד לביטחון הפנים ישתתפו בפגישה המסכמת של הצוות הבין-משרדי שביוזמת בית הנשיא כדי להתייחס לסוגיות המקצועיות שתעלינה בעבודתו.

דסטה גדי יברקן: ככל שנקבל הזמנה לפגישה מסכמת כאמור, נציגי המשרד ונציגי המשטרה ישתתפו ויעירו את הערותיהם כמוסכם.

דסטה גדי יברקן: לסיכום, המשטרה, כמטרת-על, מחויבת להגן על שלומו וביטחונו של הציבור.

דסטה גדי יברקן: כפועל יוצא מכך, כל המאיים באמצעי הרג ולא נענה להוראות השוטרים, יש לצפות שייפגע.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, על השוטרים לקבל כלים במסגרת הכשרתם כך שיוכלו לזהות, ולהתמודד באופן מיטבי עם בעל מוגבלות כשיידרשו לכך.

דסטה גדי יברקן: השר לביטחון הפנים הנחה לקדם את עבודת המטה, בשיתוף משרד המשפטים, ולהקים צוותי משבר משולבים של גורמי טיפול ואכיפה, בהתאם למערכים הפועלים בעולם.

דסטה גדי יברקן: בנוסף, הנחינו לקדם את ההכשרה של מערכי המשטרה הרלוונטיים בנושא התמודדות עם בעלי מוגבלות, בשיתוף פעולה של גורם מקצועי במשרד הרווחה והבריאות, ולבחון בהקשר זה מפגש בלתי אמצעי של שוטרים עם בעלי מוגבלות.

דסטה גדי יברקן: השר ואני הנחינו לקבל את המלצת המשטרה להוספת לומדה לכלל השוטרים בנושא סימוני זיהוי והקניית כלים לשיח ראשוני עם בעלי מוגבלות, והנחינו כי טרם הפצת הלומדה לשוטרים תתקבל התייחסותם של המשרדים והגופים הרלוונטיים.

דסטה גדי יברקן: עוד הנחינו כי באירועים שבהם מדווח שמדובר באדם עם מוגבלות, יש לשלוח במידת האפשר שוטר ותיק או מנוסה.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, על משטרת ישראל לוודא כי המידע המצוי ברשותה זמין לשוטרים בעת מענה על קריאות שבהן מעורבים אנשים בעלי מוגבלות.

דסטה גדי יברקן: יתר על כן, יש לתחקר במידת הצורך, ולהפיק לקחים מאירועים שבהם היו מעורבים בעלי מוגבלויות.

דסטה גדי יברקן: השר לביטחון פנים ומשטרת ישראל מחויבים לחיזוק והעמקת שיתוף הפעולה עם משרדי המשפטים, הרווחה והבריאות ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, ברמה המקומית והארצית, לטובת טיוב הטיפול באירועים בשגרה ובחירום.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך, לפני השאלה הנוספת שלך, חבר הכנסת יוראי: הנושא כל כך חשוב.

דסטה גדי יברקן: גם התשובה המפורטת והארוכה מעידה על כך.

דסטה גדי יברקן: גם השר וגם אני מחויבים לו באופן אישי, וכבר פועלים כדי שאנשים עם צרכים מיוחדים, בעלי מוגבלות נפשית, פיזית וכיוצא בזה, לא ייפגעו, ובוודאי שמשטרת ישראל תדע לתקשר איתם במגע ביום-יום, בזמן ששוטרים ואותם אנשים נפגשים ברחוב, או בכל קריאת מצוקה של משפחות.

יוראי להב-הרצנו: ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני סגן השר, הלוואי שבמקום להקריא את כל התשובה הזאת היית מסתפק במשפט שאמרת, כי התשובה שהקראת עומדת בסתירה גמורה למה שאמרת.

יוראי להב-הרצנו: יש בערך ארבע ועדות בין-משרדיות שעובדות – ציטטת מאיזשהו דיון – והסיכום של אחד מהסעיפים היה שאם בן אדם נושא כלי שיכול להתפרש ככלי הריגה והשוטר קורא לו והוא לא נענה לקריאותיו, הוא ייפגע.

יוראי להב-הרצנו: המאפיינים של אנשים עם צרכים מיוחדים הם שהם לאו דווקא מגיבים כמוך וכמוני, כי יש להם צרכים מיוחדים שמקשים עליהם את היכולת להגיב בצורה – אני לא מצליח להבין למה צריך כל כך הרבה ועדות בין-משרדיות כשהצורך לזהות אנשים עם צרכים מיוחדים ולהתייחס אליהם בצורה מובחנת ברור.

יוראי להב-הרצנו: למה, לצורך העניין, לא ניתנה תשובה לגבי כמה הכשרות יש לזיהוי אנשים עם צרכים מיוחדים?

יוראי להב-הרצנו: מה התכיפות שלהן?

יוראי להב-הרצנו: האם המשרד מגבש איזשהו צמיד זיהוי מוכר שיאפשר לאנשים עם צרכים מיוחדים לענוד אותו ולהיות מזוהים כשאיש אכיפת חוק ניגש אליהם?

יוראי להב-הרצנו: מה הצעדים הפרקטיים שמבוצעים?

יוראי להב-הרצנו: הצורך ברור, והשאלה היא מאוד פשוטה.

יוראי להב-הרצנו: כשאני שומע שיש כל כך הרבה תתי-ועדות בין-משרדיות, אני מבין – אתה יודע, מתחילים לי גירודים בכל הגוף, כי אני מבין שאולי הצורך לא ברור.

יוראי להב-הרצנו: אז אני אשמח אם תחזור עוד פעם על התשובה לגבי מה מבוצע בשטח: כמה הכשרות יש?

יוראי להב-הרצנו: מה התכיפות שלהן?

יוראי להב-הרצנו: האם יש איזשהו אמצעי זיהוי שהמשטרה מתכוונת, או עובדת עליו, שיכובד מול הארגונים של החברה האזרחית שעוסקים באנשים עם צרכים מיוחדים?

יוראי להב-הרצנו: מה מבוצע מלבד הקמות של גופים סטטוטוריים ולא סטטוטוריים לדיון בסוגיה – שהיא מאוד פשוטה, אגב?

יוראי להב-הרצנו: תודה.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, כהרגלי בקודש, אני אהיה כן ואותנטי.

דסטה גדי יברקן: אני בהחלט מסכים איתך שריבוי תתי-ועדות או ועדות – מרוב ועדות אין עבודה.

דסטה גדי יברקן: אבל המשטרה והמשרד לביטחון הפנים לא מחכים שהוועדות יסיימו את ההמלצות שלהן.

דסטה גדי יברקן: כבר בשטח יש הכשרות של שוטרים.

דסטה גדי יברקן: לא בכדי גם ציינו, ואנחנו גם פועלים כך בשטח, שברגע שמגיע אירוע קריאה או מפגש אקראי, אנחנו שולחים את השוטרים שעברו הכשרות, ובעיקר שוטרים שהם הרבה יותר מנוסים בעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו כן עובדים עם כל מיני אמצעים לזיהוי ולקריאת מצוקה של אנשים עם מוגבלויות, ובוודאי, משטרת ישראל לא מחכה לאף אחד, והם עושים את זה הלכה למעשה בשטח.

יוראי להב-הרצנו: זו תשובה טובה.

יוראי להב-הרצנו: כל הוועדות – – –

דסטה גדי יברקן: אני איתך, חבר הכנסת – אני לא רוצה להגיד את שם משפחתך, כי אני אטעה שוב, ואז, מה אני אגיד?

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: תודה על התשובות המפורטות.

דסטה גדי יברקן: רק לעניין השאילתה הקודמת, אדוני היושב-ראש, הנושא הזה הוא נושא לאומי שלא יכול להסתיים בשאילתה אחת של חברת הכנסת יזבק.

דסטה גדי יברקן: הוא של כולנו; הוא לא רק של תושבי נצרת, הוא לא רק של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת.

דסטה גדי יברקן: הנושא של הפשיעה במגזר הערבי והאלימות במגזר הערבי זה נושא שצריך להדיר שינה מעיני כל אזרח במדינת ישראל, ולא רק ממי שגר בשכונה כזאת או אחרת בנצרת עילית.

דסטה גדי יברקן: גם השר וגם אני מחויבים לעניין הזה, וכפי שהתחייבתי פה במליאה בפני חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, מייד כשאני יורד מכאן אני כבר מתחיל לפתוח יומנים לסיור וכל מה שאנחנו יכולים.

דסטה גדי יברקן: נעשה את זה.

דסטה גדי יברקן: וכן, המשטרה – נבדוק שהאירוע הזה ייחקר עד תום, שיחפשו בית-בית.

דסטה גדי יברקן: כל מי שהיה שותף לעניין הזה – המשטרה – – –

ג'אבר עסאקלה: אני מעריך את המילים שלך, אבל בשטח המציאות אומרת שרוב הפשעים והרציחות לא מפוענחים.

ג'אבר עסאקלה: המשטרה כמעט לא נוכחת.

ג'אבר עסאקלה: ואתם מחויבים לטפל.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו מחכים חודשים על חודשים על חודשים.

ג'אבר עסאקלה: שנה כבר עברה באוקטובר, שהתחלנו את הקמפיין – – –

דסטה גדי יברקן: קודם כול, התיקים הלא-מפוענחים במגזר הערבי הם רבים והאחוזים עדיין יחסית גבוהים.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, צריך להסתכל גם על המסלול שהדבר הזה הולך בו.

דסטה גדי יברקן: יש שיפור, והרבה תיקים כן מפוענחים, באחוז מאוד גבוה.

דסטה גדי יברקן: לדעתי, אנחנו אפילו מגיעים כבר ל-57%, ובעבר היה הרבה פחות.

דסטה גדי יברקן: אנחנו כבר מגיעים לזה, ומפוענח.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל, אני יכול להגיד לך – תאמין לי, אני לא אומר רק מה שאני כותב עם הצוות המקצועי של המשרד, אני אומר את מה שאני מאמין בו, ואני אומר לך, הדבר הזה מחייב שינוי, מחייב תפיסה, גם במשטרה, והמשטרה כן שינתה דיסקט וכן עובדת מסביב לשעון, ואתם כן צריכים גם להודות על הדבר הזה וגם לשבח את המשטרה על הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: אני מסכים איתך שזה לא הגיע למה שכולנו רוצים, אבל המשטרה פועלת גם בגלוי, גם בסמוי, ואחוז התיקים המפוענחים במשטרה גבוה בהרבה ממה שהיה בעבר.

דסטה גדי יברקן: תחנות משטרה שמקימים, נקודות משטרה שמתאימים – תאמין לי – – –

ג'אבר עסאקלה: – – – העניין הוא שהממשלה – צריכה להתקבל החלטת ממשלה מתוקצבת למיגור הפשיעה.

ג'אבר עסאקלה: על זה אני מדבר.

דסטה גדי יברקן: יש, יש, מתוקצבת.

דסטה גדי יברקן: יש החלטת ממשלה מתוקצבת במיליארדי שקלים גם בעניין הזה, וגם תחנות משטרה שנפתחו, ואתה יודע היטב איך חלק מהתושבים מגיבים על פתיחת תחנת משטרה בשכונות הערביות – לא כולם מקבלים את זה – – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

דסטה גדי יברקן: גם נדרשת מנהיגות פוליטית אזרחית אמיצה – לעמוד מול הקהילה, מול הציבור, מול המגזר, ולהגיד: חברים, הדבר הזה לא ייפסק אם אנחנו לא נשתף פעולה.

דסטה גדי יברקן: גם המנהיגות הרוחנית, גם הפוליטיקאים, גם המנהיגות האזרחית, צריכים לשלב ידיים עם המשטרה.

דסטה גדי יברקן: המשטרה לא יכולה לעשות את זה לבד.

דסטה גדי יברקן: אבל אנחנו נעשה את זה ביחד.

ג'אבר עסאקלה: – – – בנתניה, אפשר למגר אותה בכל יישוב.

דסטה גדי יברקן: תודה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר גדי יברקן.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה דחופה מס' 91.

יריב לוין: אני מזמין את שר המשפטים אבי ניסנקורן להשיב על שאילתה של חברת הכנסת קטי שטרית, שכותרתה: חתימת שר המשפטים על תקנות חוק החרם.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: רק נאפשר לשר להגיע לדוכן.

יריב לוין: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: כבוד היושב-ראש, שר המשפטים, חבריי חברי הכנסת, לפני כשלושה חודשים חתם שר האוצר על התקנות והעבירן אליך לחתימה.

קטי קטרין שטרית: התקנות נועדו לשמור על חוסנה של מדינת ישראל ונכתבו בהסכמה פוליטית רחבה.

קטי קטרין שטרית: ברצוני לשאול: האם בכוונתך לחתום על התקנות ולהעבירן לאישור ועדת החוקה של הכנסת?

קטי קטרין שטרית: אם כן – מתי?

קטי קטרין שטרית: אני מדברת על חוק החרם, למי שלא – תודה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה רבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם קובע בסעיף 3 כי שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות לעניין הגבלת השתתפותו במכרז של מי שפרסם ביודעין קריאה פומבית להטלת חרם על מדינת ישראל או של מי שהתחייב להשתתף בחרם כאמור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד קובע החוק בסעיף 4(ב) לעניין מניעת הטבות ממי שפרסם ביודעין קריאה פומבית להטלת חרם על מדינת ישראל או ממי שהתחייב להשתתף בחרם כאמור, כי יפעל שר האוצר בהתאם לתקנות שיתקין לעניין זה בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כאמור, סמכות התקנת התקנות לפי סעיפים 3 ו-4(ב) לחוק נתונה לשר האוצר בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת החוקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שר האוצר אכן פנה אליי לצורך קבלת הסכמתי להתקנת תקנות לפי הסעיפים האמורים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בשבועות האחרונים מתקיימת במשרדי התדיינות משפטית באשר לנוסח התקנות המוצעות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עם סיום השיח המקצועי והסקת מסקנות בעקבותיו אעביר לשר האוצר בשבועות הקרובים את הסכמתי לפי הדין.

קטי קטרין שטרית: אדוני השר, עברנו כבר את השלב הזה, כי בפברואר 2019 חתמו שר האוצר דאז משה כחלון ושרת המשפטים איילת שקד, וזה עבר הרבה מאוד דיונים.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להזכיר לך, אדוני השר, שאנחנו מדברים על חוק מ-2011, שחוקק על ידי השר זאב אלקין וחברת הכנסת דאז דליה איציק, וזה עבר את כל הדיונים, כך שאם מישהו במשרד המשפטים אומר לך שצריך לדון ולדון – אנחנו הרבה אחרי זה.

קטי קטרין שטרית: הרבה אחרי זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי אני לא אחראי לעוולות העבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אמרתי שהטיוטה של התקנות הועברה אליי לפני שלושה חודשים ודנים בזה במשרד, ואמרתי גם שבשבועות הקרובים תועבר הסכמתי, לאחר סיום הדיון.

קטי קטרין שטרית: טוב, אז שבועות – אתה יכול להגיד לי כמה?

קטי קטרין שטרית: שבועיים?

קטי קטרין שטרית: שלושה?

קטי קטרין שטרית: שלושה חודשים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: שבועות זה לא חודשים.

קטי קטרין שטרית: כן, אבל כשאתה סופר אותם, בסופו של דבר, זה הופך לחודש.

קטי קטרין שטרית: זה בחישוב רגיל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכוונה היא בתקופה הקרובה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני השר, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': עניין דומה – בכנסת העשרים חוקקה הכנסת הזאת חוק שדורש שקיפות מעמותות שמקבלות מימון זר.

בצלאל סמוטריץ': אני הזמנתי בחלוף שנתיים מהממ"מ, מרכז המחקר של הכנסת, דוח שיבחן את האכיפה של החוק הזה על ידי רשם העמותות.

בצלאל סמוטריץ': קיבלתי דוח מאוד כואב, שהשורה התחתונה שלו – שאין בכלל אכיפה; רשם העמותות לא מבקש, לא מקבל, לא בודק את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לדעת מה אדוני, כשר משפטים שרשם העמותות – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני ראיתי היום את הפרסום שהוצאת בנושא ואני אבדוק את זה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם יש פה באמת תהליך לא תקין, שלא בוצע – יתוקן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני שר המשפטים, היות שאני מכיר ומעריך את היושרה שלך, והיות שאתה ואני עמדנו יחד עם כל חברי כחול לבן לפני הציבור הישראלי והבטחנו להם להביא שוויון זכויות, אני מפציר בך בכל לשון של בקשה להצביע היום בעד הצעת החוק שלי שמכירה במשפחות גאות בישראל.

יוראי להב-הרצנו: כיצד תצביעו היום, אדוני שר המשפטים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: יוראי, מכיוון שאני משיב על ההצעה שלך בהמשך, אז אני אשיב בצורה נרחבת.

יוראי להב-הרצנו: תן לנו איזשהו פרומו, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני שר המשפטים.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, כאן תם פרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/360/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם, והראשונה שבהן – הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הסרת הרב הצבאי הראשי וסגנו מהאספה הבוחרת), התש"ף

יריב לוין: –2020, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן מוזמן לדוכן, בבקשה.

יריב לוין: איך אומרים, חבר הכנסת שטרן – אתה משיב אותי לימים שהיינו יותר צעירים.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, הוא מחדש ימיו כקדם.

יריב לוין: לא, לא, הוא גם מחדש את ימיי כקדם.

יריב לוין: אנחנו סביב האספה הבוחרת הזאת – – –

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתיי השרים – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: בסדר, אין בעיה.

יריב לוין: אנחנו נאפשר לחבר הכנסת שטרן לדבר.

יריב לוין: מקסימום ירוויח עוד שתי דקות, לא יקרה כלום.

אלעזר שטרן: לא, אני גם לא אנצל את הזמן.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: בבקשה.

אלעזר שטרן: הצעת החוק, אדוני היושב-ראש – אתה הזכרת, בצדק, שהקדשנו הרבה זמן לשינוי הגוף הבוחר של הרבנות.

אלעזר שטרן: עשינו את זה אז בעיקר מתוך רצון לצרף נשים, ואמרנו איך נסדר את הכול – אני רק אזכיר – כדי שיישאר גם רוב של 50% פלוס עשרה לפחות רבנים, לצורך העניין אפילו רבנים אורתודוקסיים בתוך זה.

אלעזר שטרן: הגענו אז להסכמות, ובסוף זה לא יצא.

אלעזר שטרן: אני מקווה שזה עוד יצא.

אלעזר שטרן: הצעת החוק הזאת הרבה הרבה הרבה יותר פשוטה, ואנשים שואלים אותי איפה ה-catch כאן, כאילו.

אלעזר שטרן: בוא נגיד מהי הצעת החוק.

אלעזר שטרן: הצעת החוק אומרת: הגוף הבוחר מורכב היום מ-150 אנשים, ויש שם שני לובשי מדים – הרב הראשי הצבאי וסגנו.

אלעזר שטרן: אני לא מכיר תהליך שבו לובש מדים מהווה חלק מתהליך פוליטי.

אלעזר שטרן: דוגרי, אני איש של הציונות הדתית – אולי זה לרעתי, בגלל שרבנים בצבא בדרך כלל מייצגים את הציונות הדתית – אבל גובר פה העניין שאנחנו בסוף מדינה דמוקרטית, ואני לא חושב שבמדינה דמוקרטית רב צריך להיות חשוף לזה.

אלעזר שטרן: הרי גם בתהליך שהזכרת – היו פה פוליטיקאים שהיו להם דעות שהן מאוד בעד או נגד.

אלעזר שטרן: עכשיו הם צריכים להתקשר לרב הצבאי הראשי, שבעיניי הוא קודם כל תת-אלוף או אלוף, לא משנה, והסגן שלו אלוף משנה, ולהגיד: תצביע לי זה, תצביע לי זה.

אלעזר שטרן: אני חושב שצריך לנקות את התהליך הזה; צריך להוציא לובשי מדים מהתהליך הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אני חושב, אגב – יש נקודה מעניינת ששווה לבדוק.

יריב לוין: אני זוכר מהימים שלי בלשכת עורכי הדין – אולי זה השתנה בינתיים – שהפרקליט הצבאי הראשי היה חבר במועצה הארצית של הלשכה, וכפועל יוצא – גם בגוף הבוחר של לא מעט בעלי תפקידים, כולל נציגים בוועדה לבחירת שופטים וכו'.

יריב לוין: אני לא יודע אם זה עדיין המצב, אין לי מושג, אבל זאת בהחלט שאלה מעניינת.

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: אני בא לזה מתוך עברי כלובש מדים, זאת אומרת בתור מי שגם היום, כשהוא מופיע בצה"ל או בגופי ביטחון אחרים – ואני מופיע יחסית הרבה – נזהר מאוד מאוד מאוד אפילו מרמז של נגיעה פוליטית.

אלעזר שטרן: הדגשתי את זה כשהייתי מפקד בית הספר לקצינים או קצין חינוך ראשי.

אלעזר שטרן: אלה מקומות שהרגישות הזאת צועקת מאוד.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם כאן זה מפריע לי.

אלעזר שטרן: אני לא יודע, אם היה יושב פה הרב השר רפי פרץ והיה מספר את החוויות שלו, איך זה נראה, אם היינו מבינים את זה יותר.

אלעזר שטרן: אני חושב שצריך לוותר על זה, ואני כבר אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו נגיע בזה להסכמות.

אלעזר שטרן: אני לא אקח את זה עכשיו, אני מוותר גם על התשובה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהתשובה שהשר יצחק כהן אמר לי שהוא יקריא – אני לא חושב שחשבו עליה.

אלעזר שטרן: אנשים מנסים להבין למה התכוונתי, מה מסתתר בשאלה הזאת, בגלל שעמדתי בנושאי דת ומדינה והרבנות הראשית ידועה לכול.

אלעזר שטרן: אני לא באתי עכשיו מהמקום הזה.

אלעזר שטרן: דיברתי על זה גם עם השר המקשר, ואני מציע שאנחנו ניקח שבוע, שבועיים, שלושה – לא משנה כמה.

אלעזר שטרן: מעבר למה שדיברנו, תראו, היום היה דיון בוועדת הכנסת על חברי כנסת בגוף שמנהל את יד יצחק בן צבי.

אלעזר שטרן: אנחנו כולנו, כמובן, בעד להוציא חברי כנסת משם – זאת הייתה הבקשה.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם בעידן הקורונה, כשהכול קורונה, דברים שהם טריוויאליים יכולים לעלות בתוך זה, אבל אני אקח את הזמן עם השר המקשר, שר הדתות ושר הביטחון בסיפור הזה בשביל לנסות להגיע להסכמה.

אלעזר שטרן: אז אנחנו נקווה שבתוך כמה שבועות נבוא עוד פעם לתשובת הממשלה ולהצבעה.

אלעזר שטרן: תודה.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: אם כן, אני מבין שעל דעת הממשלה יהיו תשובה והצבעה במועד אחר.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1109/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים – אותו נושא, אבל לא אותו עניין בדיוק: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הרחבת האספה הבוחרת), התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אם אפשר לדאוג לכוס מים לחברת הכנסת מלינובסקי – תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: מי השר שעונה לי, אדוני היושב-ראש?

יריב לוין: יענה השר יצחק כהן, מהטעם הפשוט ששר הדתות נמצא בבידוד.

יוליה מלינובסקי: אחרי חתונה?

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, אני מציין רק את העובדות כפי שהן, ולכן יענה השר יצחק כהן, שיש לי יותר מתחושה שיש לו בקיאות בנושא, גם מעבר לעובדה שהוא באופן רשמי נותן את התשובה במקום שר הדתות.

יריב לוין: נדמה לי שהוא מכיר, ובקי בנושא היטב.

יריב לוין: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: יופי, תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים אני וחברי סיעתי מעלים כאן הצעות חוק שעל פניהן לא קשורות למשבר הקורונה, אבל המשבר החמור הזה הציף אותן.

יוליה מלינובסקי: הצעות החוק באות לתקן עוול שמתמשך הודות לשליטת המפלגות החרדיות על כל שירותי הדת בישראל.

יוליה מלינובסקי: משבר הקורונה חשף לנו את השסע והפילוג שיש בעם, אבל משבר זה דווקא גם הזדמנות – הזדמנות לעשות שינוי.

יוליה מלינובסקי: אם אנחנו רוצים לאחות את השבר, אנחנו חייבים לעשות שינויים.

יוליה מלינובסקי: אחדות באה מכבוד, מהערכה, מקבלה של האחר.

יוליה מלינובסקי: החרדים הם לא אויבים, וכך גם החילונים.

יוליה מלינובסקי: הבעיה היא שהרבנות הראשית כבר מזמן לא מייצגת את העם.

יוליה מלינובסקי: היא מדברת בשפה משלה, וחלק גדול מהעם לא מתחבר אליה.

יוליה מלינובסקי: בסקר שנערך לפני ארבע שנים, יותר מ-70% מהציבור הישראלי חשבו שהרבנות הראשית מרחיקה אנשים מהיהדות; מסקר שנערך לפני חצי שנה רק 14% מהציבור היהודי בישראל סבורים שמוסד הרבנות הוא חיוני ומתפקד.

יוליה מלינובסקי: רק 14%.

יוליה מלינובסקי: הרבנות הראשית לקחה מונופול על היהדות ומכתיבה לרוב, שכלל לא מיוצג שם, את הדעות שלה.

יוליה מלינובסקי: איפה הנציגות של הציונות הדתית?

יוליה מלינובסקי: היה פה אלוף בצה"ל איפשהו שאוהב לדבר על זה.

יוליה מלינובסקי: איפה הנציגות של הציונות הדתית ברבנות הראשית?

יוליה מלינובסקי: איפה רבני יהודה ושומרון?

יוליה מלינובסקי: איפה רבני יוצאי חבר המדינות?

יוליה מלינובסקי: איפה הנשים, אדוני היושב-ראש?

יוליה מלינובסקי: אנחנו פה, 50% מהאוכלוסייה.

יוליה מלינובסקי: פשוט הקמתם לעצמכם חונטה שמייצגת בעיקר את עצמכם, תוך כדי שאתם מתעלמים מהעם.

יוליה מלינובסקי: קחו לדוגמה את היופי של הציונות הדתית – אחד הסקטורים שהכי תורמים ותרמו למדינת ישראל; אנשים שפועלים לחבר ולאחד, כמו מרים פרץ, כמו הרב שלמה ריסקין, כמו הרב דוד סתיו.

יוליה מלינובסקי: ואם כבר מדברים על הרב סתיו, אדוני היושב-ראש, האם אתה יודע שכאשר הרב סתיו התמודד לרבנות הראשית, מי שסיכל את המועמדות שלו לבחירות היה סיעת הבית היהודי של בנט ושקד?

יוליה מלינובסקי: רק כדי לא להסתכסך עם החרדים ועם הממסד החרדי.

יוליה מלינובסקי: עוד כמה הישגים של בנט ושקד במשרד לענייני דת ובמשרד המשפטים בין 2013 ל-2015: בנט מנע במו ידיו מינוי רב ראשי ציוני.

יוליה מלינובסקי: בנט כמעט לא הצליח למנות רבני ערים מהציונות הדתית, למעט הרב שטרן בירושלים.

יוליה מלינובסקי: בנט לא עשה שינוי במועצות הדתיות – בתקופתו השאיר את העסקנים החרדים הוותיקים במקומותיהם כאחראים למועצות הדתיות; מבקר המדינה כותב על זה בהרחבה בדוח ב-2018.

יוליה מלינובסקי: איילת שקד, כיו"ר סיעת הבית יהודי, ב-2013 הטילה וטו על הצעת חוק לתיקון הגוף הבוחר של הרבנות הראשית, מה שהביא לבחירה של הרבנים החרדים.

יוליה מלינובסקי: איילת שקד, כשרת המשפטים בבית היהודי בראשות בנט ב-2015 – איפה שר המשפטים?

יוליה מלינובסקי: אולי עדיין אפשר לתקן את זה – הסכימה שמערכת בית הדין הרבני תהיה כפופה למשרד הדתות שבידי ש"ס, ולא למשרד המשפטים.

יוליה מלינובסקי: רק לפני יומיים דחה השר לשירותי דת – שיהיה בריא ושיעבור את זה בשלום – יעקב אביטן מש"ס, את המלצת נציב התלונות על השופטים לסיים את הכהונה של הרב הראשי יצחק יוסף בעקבות אמירתו נגד מערכת המשפט.

יוליה מלינובסקי: איזה פלא, גם אז וגם עכשיו: משרד הדתות, ובתוכו בתי הדין הרבניים, בידיים של ש"ס.

יוליה מלינובסקי: וכן, הגעתי לבצלאל סמוטריץ' – חבל שהוא לא פה, הוא היה יכול לענות לי – שהגיש הצעת חוק – –

קריאה: תפרסמי שמי שעזר לרב יצחק יוסף להיבחר היה ליברמן.

יוליה מלינובסקי: – – שהגיש הצעת חוק שמטרתה שרב צבאי ראשי בישראל יהיה כפוף לא לרמטכ"ל אלא לרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: סמוטריץ' רצה שמי שינהל את הצבא יהיה הרבנות ולא הרמטכ"ל.

יוליה מלינובסקי: זה היה בכנסת העשרים.

יוליה מלינובסקי: מי שמעוניין יכול להתעדכן.

יוליה מלינובסקי: בעבר נבחרו לתפקיד הרבנים הראשיים פוסקי הלכה עם תפיסת עולם ציונית ואחריות ציבורית רחבה – רבנים ראשיים כמו הרב יצחק ניסים, רב ראשי כדוגמת הרב אונטרמן, שלחץ יד לנשים; היה דבר כזה, רחמנא ליצלן, והכול בסדר, העולם לא התהפך.

יוליה מלינובסקי: אפילו – אריה דרעי, שלא ישמע – הרב אונטרמן חשב שצריך לבוא בגישה יותר מקילה ליוצאי ברית המועצות, לעולים, ולשים דגש על רוחניות ועל קבלת האחר.

יוליה מלינובסקי: אבל מאז, בשנים האחרונות אנחנו עדים למגמת החמרה וניתוק, תוך כדי העדפת שיקולים פוליטיים באופן שפוגע במטרה שלשמה הוקמה הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: הדוגמה הטובה ביותר לניתוק וריחוק היא ההתבטאות הקשה של רב ראשי בישראל נגד יוצאי ברית המועצות: גויים גמורים, שונאי יהדות ועוד כמה פנינים.

יוליה מלינובסקי: ב-2016 אותו רב ראשי, יצחק יוסף, בהתבטאות איומה נוספת – תשמעי, גברתי השרה, את היית בצבא.

יוליה מלינובסקי: הוא אמר שמקומך בצבא זה רק לכבס ולבשל – רב ראשי בישראל על שירות נשים בצה"ל.

יוליה מלינובסקי: אז מירי רגב הוכיחה שהיא יכולה לעשות משהו אחר.

יוליה מלינובסקי: אדוני הרב, לפני כמה ימים מונתה אישה לסגנית מפקד טייסת.

יוליה מלינובסקי: מתי אתה, אדוני הרב, הטסת לאחרונה מטוס F-35?

יוליה מלינובסקי: אם כן, תעדכן אותנו.

יוליה מלינובסקי: גם רבה של צפת, הרב שלמה אליהו, התבטא בחריפות נגד שירותי נשים בצה"ל, ועל כך עמד לדין משמעתי.

יוליה מלינובסקי: ככה זה כשנוצר ניתוק עמוק בין הרבנים הראשיים, רבני ערים והעם.

יוליה מלינובסקי: הגיע הזמן להחזיר את הרבנות הראשית לישראל, לכל הציבור בישראל.

יוליה מלינובסקי: הצעת החוק הזאת מבקשת ליצור מגוון דעות במועצת הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: מועצת הרבנות הראשית מונה עד 17 חברים – שני הרבנים הראשיים, ארבעה רבנים של הערים הגדולות, רב ראשי צבאי ועוד עשרה רבנים נבחרים.

יוליה מלינובסקי: מכל 17 הנציגים במועצה, רק רבה של ירושלים, אריאל שטרן, הוא כמו שאפשר להגדיר נציג הציונות הדתית.

יוליה מלינובסקי: לעומת זאת יש הרבה מאוד נציגי ש"ס במועצה, כולל רבה של העיר באר שבע, הרב יהודה דרעי, שבמקרה הוא אח של אריה דרעי, וזו לא הדוגמה היחידה.

יוליה מלינובסקי: איך אומרים אצלנו?

יוליה מלינובסקי: הכול נשאר במשפחה.

יוליה מלינובסקי: מי שרוצה מוזמן לקרוא את דוח מבקר המדינה מ-2018.

יוליה מלינובסקי: ההצעה מבקשת להוסיף לאספה הבוחרת נשים, לא עלינו, שמהוות 50% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: הצעת החוק מבקשת להוסיף נציגים של הכיפות הסרוגות, נציגי יהודה ושומרון וקיבוצים דתיים, ולא פחות חשוב, בשבוע שבו אנחנו מציינים את יום העלייה – להוסיף נציגים רבנים מחבר המדינות, שמכירים את הקהילות לא פחות טוב מהרבנים הראשיים בישראל.

יוליה מלינובסקי: חייבים להפריד את הדת מהפוליטיקה, אבל כשזה קשור לבנט, שקד, גנץ, ניסנקורן, הבטחות זה נכון לשעתו.

יוליה מלינובסקי: כשצריך באמת לשנות, כשצריך להראות לציבור הישראלי שיש נבחרי ציבור שאכפת להם מחיי היום-יום של האזרחים, הם פשוט בורחים.

יוליה מלינובסקי: אז חברי הכנסת היקרים, אני וחברי סיעתי לא נוותר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נמשיך להביא הצעות חוק שיביאו להפרדת הדת מהפוליטיקה ויחזירו את השפיות לעם ישראל.

יוליה מלינובסקי: נמשיך להביא הצעות חוק שסוף כל סוף יגרמו לרבנות הראשית להכיל ולקבל יהודי, גם אם הוא לא בדיוק כמוהם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נמשיך להילחם עד אשר תתקיים כאן אמרה כל כך פשוטה וחשובה: בואו נחיה וניתן לחיות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת מלינובסקי.

יריב לוין: אני מזמין את השר יצחק כהן להשיב בשם הממשלה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה להקדים ולהודות לאיווט ליברמן, יושב-ראש ישראל ביתנו – –

אלי אבידר: לא שומעים, סליחה.

יצחק כהן: – – שעזר, עזר למנות – – –

אלי אבידר: לא שומעים – – –

יצחק כהן: לא חשוב.

יריב לוין: אנא, להגביר את המיקרופון של הדובר.

יריב לוין: בבקשה, אם אפשר.

יצחק כהן: אני אמרתי שאני רוצה להודות לאיווט ליברמן, שסייע ועזר לבחור את הרב יצחק יוסף, הרב הראשי לישראל.

יצחק כהן: אני לא יודע אם הודו לו, אבל זו ההזדמנות להודות לו.

יצחק כהן: תודה לך, איווט, על הסיוע המסיבי שנתת בבחירתו של הגאון הגדול, הרב יצחק יוסף, להיות הראשון לציון.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: לגופם של דברים – – –

משה גפני: ליברמן עזר?

יצחק כהן: מאוד.

יצחק כהן: מאוד.

יצחק כהן: מאוד.

יצחק כהן: בזכותו.

משה גפני: – – – רשימה ארוכה – – –

יצחק כהן: מאוד.

יצחק כהן: הוא עזר.

קריאות: – – –

יצחק כהן: דרך אגב, תמיד הוא עזר לחרדים.

משה גפני: נכון – – –

יצחק כהן: בסדר גמור.

יצחק כהן: גם להודות אסור?

יצחק כהן: אני רוצה להודות לו, מה קרה?

יוליה מלינובסקי: זה טוב לחרדים.

יוליה מלינובסקי: בסוף אתם תלכו לעבוד, ללמוד, ותשתלבו בחברה.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נעשה את זה בדחיפה, בכוח.

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: בכוח.

יוליה מלינובסקי: זה נקרא – – –

יצחק כהן: מה זה?

יצחק כהן: מפחיד.

יצחק כהן: לא, לא, מה זה?

יצחק כהן: אוי ואבוי.

קריאות: – – –

יצחק כהן: מצלמים אותו – – –

יוליה מלינובסקי: בכוח – – –

יצחק כהן: כל העם רואה.

יצחק כהן: מה זה האגרוף הזה?

יוליה מלינובסקי: תתחילו לשלם מיסים, תתחילו לשרת בצבא, תתחילו להשתתף בכל מה שקורה בחברה – – –

יצחק כהן: דבר אחד לא נעשה – לא נבוא לפה, ניקח דרכון ונחזור חזרה לאוקראינה.

יצחק כהן: את זה לא נעשה.

יוליה מלינובסקי: מה?

יצחק כהן: לא נעשה דבר אחד – לא נבוא לפה לקחת דרכון, סל קליטה, הכול, ולחזור חזרה.

יוליה מלינובסקי: לא – – –

יצחק כהן: את זה לא נעשה.

יצחק כהן: לא נעשה.

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק כהן: את זה בטוח לא נעשה, רב משה – לא נבוא לפה לקחת דרכון ולעוף מפה.

יצחק כהן: את זה לא נעשה, אוקיי?

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק כהן: אבל אל תעשי ככה.

יצחק כהן: זה מפחיד.

יוליה מלינובסקי: – – – מי שלא משרת בצבא – –

יצחק כהן: זה מפחיד.

יצחק כהן: מה זה?

יוליה מלינובסקי: – – אני אשלול ממנו דרכון – – –

יצחק כהן: אל תעשי ככה.

יצחק כהן: היא מפחידה אותי.

יצחק כהן: אתה חייב להגן עליי.

יוליה מלינובסקי: מי שלא משרת בצה"ל, מי שלא משלם מיסים, לא מגיע לו לא דרכון ולא – – –

יריב לוין: אדוני השר – – –

יצחק כהן: אז שייקח דרכון וילך.

יוליה מלינובסקי: שייקח דרכון וילך, שמישהו אחר – – –

יצחק כהן: לא, לא, אלה שבאים.

קריאות: – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, מרגש אותי שחברים מישראל ביתנו דואגים לסידורי הדת ולמועצת הרבנות הראשית.

יצחק כהן: זה מרגש, אל תגיד.

יצחק כהן: על כל פנים, החוק כיום מסדיר בין היתר את אופן בחירתם של הרבנים הראשיים לישראל ושל מועצת הרבנות הראשית באמצעות אספה בוחרת המונה 150 איש אשר הרכבה קבוע בחוק, כפי שקבע מר"ן הרב קוק, זכר צדיק קדוש לברכה, עוד בהקמת הרבנות הראשית.

יצחק כהן: האספה הבוחרת מורכבת מ-80 רבנים, 70 אנשי ציבור, ומיוצג בה מגוון רחב של בעלי תפקידים, גופים שונים, ובכלל זה רבנים מקרב המערכת הרבנית המוסדית על סוגיה השונים, נציגי השלטון המקומי, נציגי השלטון המרכזי, הרשות המחוקקת והמבצעת – השלטון המקומי כבר אמרנו – לרבות ראשי רשויות מהמגזר העירוני ומהמגזר ההתיישבותי, דיינים מקרב בתי הדין הרבניים ועוד.

יצחק כהן: בנוסף מורכבת האספה הבוחרת ממכסת אנשי ציבור המתמנים על ידי השר, בהתייעצות עם הרבנים הראשיים ובאישור הממשלה.

יצחק כהן: מכסה זו מאפשרת להעניק ייצוג ראוי לנשים באספה הבוחרת.

יצחק כהן: הרכב האספה הבוחרת משקף איזון עדין ומורכב בין מגוון האוכלוסיות, עדות, אינטרסים וגופים הנוגעים לעניין ומביא לידי ביטוי את היותה של הרבנות הראשית לישראל המוסד הממלכתי-רבני העליון במדינת ישראל, שנועד לשרת את כלל שדרות הציבור.

יצחק כהן: בנסיבות אלה, אין כל הצדקה לשנות את ההרכב הקבוע בחוק.

יצחק כהן: משכך, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש לדחות את הצעת החוק הזאת, שהיא באה כנראה לא לדאוג לרבנות הראשית ולא להרכב מועצת הרבנות הראשית.

קריאות: – – –

יצחק כהן: עליזה – בעיה.

יצחק כהן: על כל פנים – – –

יריב לוין: אני לא יודע אם אני איש בשורה, אבל יש לך עוד שש דקות.

יצחק כהן: על כל פנים, אני חושב שהצעות חוק שבאות מזוויות כאלה באות לנגח, הן לא באות לשפר.

יצחק כהן: הן באות לפלג, הן באות לתקוף באופן קבוע.

יצחק כהן: מעניין – קבוצה קבועה תוקפת באופן קבוע כל מה שקשור לדת, כל מה שקשור ליהדות, כל מה שקשור לחרדים.

יצחק כהן: רק שומעים את המילה "חרדים" נכנסים לוויברציות.

יצחק כהן: אגב, לבשר לכם – –

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק כהן: – – שבני ברק עיר ירוקה.

יצחק כהן: זה שהשמצתם והכפשתם והסתם וגרמתם לדמורליזציה – בני ברק, חרדים – בני ברק עיר ירוקה.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יצחק כהן: מה מצוין?

יצחק כהן: לא שמעתי אותך מברכת.

יצחק כהן: תברכי על זה.

יצחק כהן: לא שמעתי אותך.

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק כהן: כל הזמן אמרתם: החרדים יתפסו את המיטות בבתי חולים.

יוליה מלינובסקי: רק תסגור שם מקוואות פיראטיים לחולי קורונה והכול יהיה בסדר.

יוליה מלינובסקי: מקוואות פיראטיים לחולי קורונה.

יצחק כהן: – – – זה גם לא – – –

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אסור.

יוליה מלינובסקי: על פי חוק, אסור.

יצחק כהן: מה אסור?

יוליה מלינובסקי: אם אישה חולת קורונה יוצאת למקווה זה קנס 5,000 שקל, ואתם מארגנים את המקוואות הפיראטיים.

יוליה מלינובסקי: ואללה, יופי.

יצחק כהן: מה את אומרת?

יצחק כהן: לא שמעתי.

יצחק כהן: מה אמרת?

יוליה מלינובסקי: אני אשלח לך כתבות.

יצחק כהן: תשלחי, תשלחי.

יוליה מלינובסקי: אני אשלח לך, אני לא צוחקת – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, כל הערים החרדיות בלי יוצא מהכלל ירוקות.

יצחק כהן: אמרו שאולי לא נבדקים.

יצחק כהן: מסתבר שנבדקים יותר מכלל האוכלוסייה.

יצחק כהן: אחוזי האימותים נמוכים מאוד, מתחת לכלל האוכלוסייה.

יצחק כהן: אבל לפני שבוע, עד לפני שבוע, כששמענו שיש ערים ושכונות שהן אדומות, לא הפסיקו, לא בתקשורת ולא בחלקים שונים בבית הזה, לתקוף את החרדים על כך שהם – לא רוצה להגיד את המילים, זה מיותר.

יצחק כהן: עכשיו, פתאום, כשהערים החרדיות נהיו ירוקות – ששש, דממה, אף אחד לא מדבר.

יצחק כהן: מעניין, פתאום הערים החרדיות כבר לא מעניינות אותם?

יצחק כהן: בני ברק כבר לא מעניינת אף אחד?

יצחק כהן: אולי כשהיא ירוקה היא לא מעניינת וכשהיא אדומה היא כן מעניינת?

יצחק כהן: אדוני, אני חושב שהגיע הזמן להוקיע את המסיתים – להוקיע אותם, להוציא אותם מתוך החברה הישראלית.

יצחק כהן: החברה הישראלית היא לא חברה גדולה, היא חברה קטנה, ויהיו כאלה פיצולים וכאלה שנאות וכאלה הסתות – לא יודע לאן זה יגיע.

יצחק כהן: שלום, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

יצחק כהן: הינה, שר הבריאות פה.

יצחק כהן: אדוני, בני ברק ירוקה.

יצחק כהן: אני מודיע למסיתים: בני ברק ירוקה.

יוליה מלינובסקי: לא, לא, לא, לא, לא – – –

יצחק כהן: ירוקה לגמרי.

יוליה מלינובסקי: תשאל אותו אם יש מקוואות פיראטיים לחולי קורונה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

יוליה מלינובסקי: תשאל אותו.

יוליה מלינובסקי: אני אשאל אותו, שיענה לך.

משה אבוטבול: יוליה, קשה לך לשמוע את זה – – –

יצחק כהן: קשה, קשה לה, קשה לה.

יצחק כהן: היא שומעת בני ברק ירוקה – זה עושה לה צרבת.

יוליה מלינובסקי: לא, זה לא עושה לי צרבת, אני מאוד מברכת.

יוליה מלינובסקי: רק תשאל אותו על מקוואות פיראטיים לחולי קורונה.

משה אבוטבול: – – – תתביישי לך – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: גם רכסים – –

יוליה מלינובסקי: תשאל אותו – –

יצחק כהן: – – גם מודיעין עילית, גם ביתר – –

יוליה מלינובסקי: – – על מקוואות פיראטיים לחולי קורונה – –

יצחק כהן: – – גם השכונות בירושלים – –

יוליה מלינובסקי: – – אם קיים דבר כזה.

יצחק כהן: – – ירוקים.

יוליה מלינובסקי: שיענה לך.

יוליה מלינובסקי: שיענה לך אם מותר – –

משה אבוטבול: יוליה – – –

יוליה מלינובסקי: – – לצאת מבידוד למקווה.

יוליה מלינובסקי: שיענה לך.

יצחק כהן: זה בהמשך להסתה שלך.

יצחק כהן: ממשיכה להסית.

יוליה מלינובסקי: זו לא הסתה, זה העובדות – – –

משה אבוטבול: – – –

יוליה מלינובסקי: כל מה שאתה לא אוהב זה הסתה.

יצחק כהן: זה מה שאת עושה.

יוליה מלינובסקי: זה הסתה.

יצחק כהן: זה מה שאת עושה.

יוליה מלינובסקי: זה לא הסתה, זה עובדות.

יצחק כהן: רק אל תעשי ככה עם היד, זה מפחיד.

משה אבוטבול: יוליה, יוליה, בני ברק ירוקה, בית שמש ירוקה – הכול ירוק.

קריאות: – – –

יצחק כהן: כל החרדים ירוקים.

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: אני לא מדברת – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: – – – הם לא ציפו שבני ברק תהיה ירוקה.

יריב לוין: השר כהן, נראה לי שיש לך אור ירוק לרדת.

יצחק כהן: ירוק.

יצחק כהן: יוליה, תהיי בריאה.

יוליה מלינובסקי: אני – מצוין, הכול בסדר.

יריב לוין: אני מזמין את חברת הכנסת יוליה מלינובסקי להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: אדוני השר, הצעת החוק בדיוק דיברה על זה.

יוליה מלינובסקי: מזמן הפכנו למדינה אחת לשני עמים.

יוליה מלינובסקי: היהדות לא שייכת לזרם כזה או אחר – היהדות שייכת לכולם, וגם לציונות הדתית, שלא מיוצגת עכשיו ברבנות הראשית, בכלל לא.

יוליה מלינובסקי: אתם טובים כדי להילחם, כדי ללמד, ושם אתם סוג ב', כי שם זה חונטה של ליצמן ושל דרעי.

יוליה מלינובסקי: הם הפכו את זה מנחלת הכלל לנחלה שלהם.

יוליה מלינובסקי: תשאלו את שר הבריאות אם יש מקוואות פיראטיים היום בבני ברק לחולות קורונה.

יוליה מלינובסקי: כן, יש.

יוליה מלינובסקי: משרד הבריאות נדהם לגלות את זה – וזה קנס, אגב, של 5,000 שקל – – –

קריאה: – – –

יוליה מלינובסקי: והם מארגנים את זה.

יוליה מלינובסקי: ותשאלו את מירי רגב והשרה ינקלביץ' אם הן טובות רק כדי לבשל ולכבס, לפי הרב הראשי לישראל, או את השרה גילה גמליאל או שרות אחרות, או את אוסנת מארק, או חברות כנסת – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

יוליה מלינובסקי: את טובה, יותר טובה מזה.

יוליה מלינובסקי: את יותר טובה מרק לכבס ולבשל – – –

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: אם זה מה שאת יכולה, אל תהיי פה בכנסת.

יוליה מלינובסקי: תהיי במקומות אחרים.

קריאות: – – –

יוליה מלינובסקי: אנחנו 50% מהעם הזה.

אוסנת הילה מארק: רק עוד – – – אחד – אתם יוצאים מפה.

יוליה מלינובסקי: ואת מצייתת למה שהגברים אומרים לך, ואת לא מיוצגת שם.

שלמה קרעי: תפסיקו לעשות – – –

יוליה מלינובסקי: הנשים יכולות הרבה יותר.

יוליה מלינובסקי: מתי הטסת בפעם האחרונה F-35?

יוליה מלינובסקי: מתי אתה הטסת F-35?

יוליה מלינובסקי: אתה לא מסוגל, חוץ מהקללות.

אוסנת הילה מארק: – – –

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לגוון.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים לפתוח.

יוליה מלינובסקי: זה שייך לכולם.

יוליה מלינובסקי: אדוני השר איציק כהן – ואולי שר הבריאות שם יעזור לך, אולי שני גברים יענו על זה: אפשר להיות בחצי היריון?

יוליה מלינובסקי: אותו דבר עם אזרחות – או שזה מלא מלא או שלא צריך.

יוליה מלינובסקי: אולי תסתדרו ביניכם.

יוליה מלינובסקי: אולי פעם אחת תמצאו איזשהו פסוק שמסביר את הנושא הזה.

יוסף טייב: תתביישי לך.

יוליה מלינובסקי: ואני אגיש הצעת חוק שמי שלא שירת בצבא ומי שהתחמק ומי שלא משלם מיסים – לא לתת לו דרכון.

יוליה מלינובסקי: אתם רוצים ככה?

יוליה מלינובסקי: יהיה ככה.

קריאה: כן, ואיך תקבלי דרכון?

קריאה: איך תקבלי דרכון?

משה אבוטבול: – – –

יריב לוין: תודה לחברת הכנסת מלינובסקי.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: תודה רבה, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול, נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: אני אוסיף את קולך.

יריב לוין: את רוצה שאני אוסיף את קולך מכאן – אין שום בעיה.

יריב לוין: נא לשבת.

קריאה: – – –

יריב לוין: לא לא, אני מוסיף את קולה מכאן, אין שום בעיה.

יריב לוין: נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, נא לשבת.

יריב לוין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: למעלה, נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה הטרומית על הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הרחבת האספה הבוחרת), התש"ף

יריב לוין: –2020, לא תקבלה.

יריב לוין: אם כן, בעד – 26, בתוספת קולה של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, נגד – 46, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה וירדה מסדר-היום.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1933/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

יריב לוין: בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי, מאז שאני זוכרת את עצמי גדלתי בבית אלים, ממש מגיל שלוש.

קארין אלהרר: רק בגיל 20 היה לי האומץ לקום ולברוח מהמציאות הלא-נורמלית שאליה נולדתי.

קארין אלהרר: יצאתי מהבית ומעולם לא חזרתי.

קארין אלהרר: ניגשתי לביטוח הלאומי, לרווחה, לכל גורם ממשלתי, וביקשתי עזרה.

קארין אלהרר: ענו לי שלא יכולים לעזור כי אני מעל גיל 18.

קארין אלהרר: לא היה לי איפה לישון.

קארין אלהרר: עברתי שנתיים בין בתים של חברים בזמן שחיכיתי ברשימת ההמתנה לדיורית.

קארין אלהרר: כשראיתי שאין מענה ועזרה מהמדינה, וכשלאט-לאט הטראומות מעברי משתלטות על התפקוד שלי, קרסתי.

קארין אלהרר: הוצאתי נכות על פוסט-טראומה, וכיום אני מתקיימת על הקצבה בלבד.

קארין אלהרר: אני יודעת שיום יבוא ויהיו לי כלים לחיות לצד הטראומה, אבל בזמן שאני מנסה להשיג את הזכויות שלי הזמן פשוט עובר, כל החברים שלי מתקדמים, ואני נשארתי בינתיים במקום, נתונה לחסדי המערכת.

קארין אלהרר: את הדברים האלה, חברים, כתבה לי השבוע י'.

קארין אלהרר: היום היא בת 25, עדיין נאבקת, בכוחות שכבר אין לה, לעמוד על הרגליים ברשות עצמה.

קארין אלהרר: בישראל יש אלפי צעירות וצעירים חסרי עורף משפחתי, כאלה שעזבו את הבית מחוסר ברירה – לפעמים בצו בית משפט, לפעמים המדינה פשוט החליטה שצריך להוציא אותם, הבית לא מתאים להם.

קארין אלהרר: מרביתם גדלים במסגרות של המדינה – פנימיות, משפחתוני אומנה, בתי אומנה – ובגיל 18 זה נגמר.

קארין אלהרר: למשל מ'.

קארין אלהרר: הוא יצא בגיל חמש ועבר לגדול בפנימייה, שהייתה לו הבית הראשון.

קארין אלהרר: כשהגיע לגיל 18 הגשים חלום – הוא התגייס לקרבי.

קארין אלהרר: בזמן הצבא נתנו לו דירה להיות בה.

קארין אלהרר: כשהוא השתחרר אמרו לו: זה נגמר, תפנה את הדירה.

קארין אלהרר: שלוש שנים הוא שמר עלינו וזה נגמר.

קארין אלהרר: השירות הצבאי הקנה לו דירה, וכשהוא השתחרר הוא פשוט נאלץ לעזוב.

קארין אלהרר: לא הייתה לו מסגרת, לא היו לו אפשרויות, והוא מצא את עצמו – איך הוא אמר לי – בין שמיים לארץ.

קארין אלהרר: אני רוצה לפנות אליכם, חבריי במליאה – אלה שנותרו פה – ולשאול אתכם: כמה פעמים אתם חושבים שעזרתם לילדים שלכם בשלוש השנים האלה?

קארין אלהרר: שלוש שנים אחרונות – קחו אחורה, ילדים בכל גיל.

קארין אלהרר: כמה פעמים הכנתם להם את האוכל שהם אוהבים לשבת, סתם כדי לפנק אותם?

קארין אלהרר: כמה פעמים אמרתם להם שאתם מאמינים בהם, שהם יכולים להגשים כל חלום, שאם הם צריכים עזרה, אתם תמיד תהיו שם בשבילם?

קארין אלהרר: דמיינו לכם מי שומר על מ' בזמן הזה, מי מכוון אותו, מי מאמין בו.

קארין אלהרר: המציאות לא חייבת להיראות ככה.

קארין אלהרר: הצעת החוק שעולה להצבעה בעוד כמה רגעים נועדה לדאוג להם – לדאוג שצעירים וצעירות חסרי עורף משפחתי לא ימצאו את עצמם לבד לגמרי.

קארין אלהרר: ההצעה מציעה סל סיוע, כל אחד על פי צרכים שלו – סל שיחליף מצב שבו, כפי שקיים היום, תוכנית יתד היא תלוית תקציב.

קארין אלהרר: הינה, עכשיו אנחנו נמצאים במצב שאין תקציב כבר שנתיים.

קארין אלהרר: נגמרו הוואוצ'רים להכוונה תעסוקתית, לא תמיד יש כסף להועדות לדירות שלטר; אין את זה, נגמרה המסיבה.

קארין אלהרר: נגמר הכסף – נגמרה הזכות.

קארין אלהרר: בסיום הדברים של י' היא כתבה לי: אם הייתה עזרה אמיתית מהממשלה, התהליך היה הרבה יותר פשוט.

קארין אלהרר: היה לי גב להישען עליו.

קארין אלהרר: יכולתי להשתקם מהר יותר, או בכלל לנשום, כי יש מי שידאג לי.

קארין אלהרר: היא כתבה לי: הלוואי שהצעת החוק תעבור.

קארין אלהרר: בכל פעם שהיא עולה ונופלת אני מתאכזבת מחדש.

קארין אלהרר: אז אני רוצה לבקש מכם:

קארין אלהרר: זה מסוג הרגעים בפוליטיקה שלא צריך להיות לא ימין ולא שמאל, לא קואליציה ולא אופוזיציה.

קארין אלהרר: סתם להסתכל לאזרחים ולאזרחיות בעיניים; סתם לחשוב שדווקא בתקופת הקורונה הם עובדים בעבודות זמניות שאין יותר – סגרו את המסעדות, סגרו את הפאבים, אין להם ממה לחיות, אין להם בית לחזור אליו.

קארין אלהרר: הם קרסו.

קארין אלהרר: תקראו את הדוח של עמותת עלם – כמה נשארו ברחוב.

קארין אלהרר: בואו נדאג שיהיה להם משהו להישען עליו; בואו נדאג שיהיה להם – לא בית, תחליף לבית; בואו נדאג לפחות שיהיה להם פתרון.

קארין אלהרר: תדמיינו את הילדים שלכם ברגע ההצבעה ותדמיינו את אותם ילדים של אף אחד, שאין להם לאן לחזור.

קארין אלהרר: בואו ניתן להם טיפה ממה שמגיע להם.

קארין אלהרר: בואו נצביע בעד.

קארין אלהרר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לך, חברת הכנסת קארין אלהרר.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה סגן השר משולם נהרי.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: נא לסכם.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת קארין, התוכנית הזאת היא תוכנית מצוינת.

משולם נהרי: הסיוע לחסרי עורף משפחתי – זו תוכנית שאני מכיר ושותף לתוכנית הזאת לא מהיום.

משולם נהרי: אנחנו מבצעים את זה – ביצענו ומבצעים – בכפרי הנוער.

משולם נהרי: יש לא מעט כפרי נוער שעושים את זה.

משולם נהרי: למשל ניר העמק בעפולה, יש להם גם מבנה שאחרי שהם משרתים בצבא או כשהם באים לחופשות או בחגים, כשאין להם לאן ללכת, הם נמצאים שם.

משולם נהרי: את התוכנית הזאת שדרגנו, וזה לא רק להחזיק אותם, זה לא רק לתת להם איזשהו בית חם, אלא זה גם לתת להם איזושהי תוכנית העצמה לקראת היציאה לחיים הבוגרים.

משולם נהרי: לפני שהם מסיימים נותנים להם איזושהי תוכנית, סל של תוכניות, כמו רכיבה טיפולית, תוכנית שדאות והישרדות, חינוך לחיי משפחה, הנחיית הורים, חינוך פיננסי, יזמות עסקית, העצמה טכנולוגית, קורסי העשרה מקצועית, חינוך לחיים בריאים.

משולם נהרי: זה דבר שיכול למנוע את הסיפור שסיפרת על אותה אחת שנושאת את הכאב עד היום והיא בת 25, שיש לה את הטראומה הזאת, נושאת את הטראומה הזאת, מפני שזה לא רק להחזיק אותם אלא גם ליצוק תוכן ולהכין אותם לחיים כדי שיוכלו להתמודד.

משולם נהרי: זוהי תוכנית מצוינת, תוכנית שהייתי אומר שהיא מתחייבת, במיוחד בפנימיות הטיפוליות, לשם הילדים באמת, כמו שאת אומרת, הגיעו לא מאהבה אלא בלית ברירה היו צריכים, כי המסגרת שהם נמצאים בה לא מתאימה להם לגידול נכון.

משולם נהרי: הם צריכים איזושהי מסגרת חליפית שתבנה אותם נכון ותיתן להם חום ואהבה, תיתן להם גב, תעטוף אותם ותכין אותם לחיים.

משולם נהרי: אני את התשובה הזאת אומר לך ממני, זה לא מהמשרד.

משולם נהרי: אני מלווה את זה בהרבה תחומים בחינוך ההתיישבותי, הנושא הפנימייתי שהייתי אחראי עליו.

משולם נהרי: הכנסתי את הנושא הזה, ויש לא מעט כפרי נוער שעושים את זה.

משולם נהרי: גם במשרד הרווחה, במוסדות של משרד הרווחה, בהרבה מהמקומות נותנים אפשרות לאלה שמסיימים, לחסרי העורף המשפחתי, להמשיך.

משולם נהרי: המושג הזה כבר קיים היום והולך ומתרחב, כמו בתוכנית יתד, אז הדבר הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

משולם נהרי: אבל הדבר הזה גם מחייב צוות – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

משולם נהרי: – – שיבנה את הדברים הללו נכון, שיתמחר את הדברים הללו.

משולם נהרי: זה לא – יש הרבה תוכניות יפות ומצוינות, ואין להן תחליף לבניית הנער או הנערה לחיים, אבל בכל זאת, בסוף בסוף, מה שאנחנו מבקשים זה לתקצב את הדברים הללו.

משולם נהרי: התוכנית היא חשובה, מי נגד תוכנית כזאת?

משולם נהרי: אבל דברים כאלה צריך לתקצב, צריך להטמיע אותם במערכת נכון.

משולם נהרי: איך עושים את זה?

משולם נהרי: כאשר יושב צוות שלם, צוות מקצועי, דן, ואנשי תקציב שיושבים ובודקים את הדברים.

משולם נהרי: לכן אני אומר, קארין, אני מציע שתדחי את ההצבעה.

משולם נהרי: אנחנו במשרד – את התוכנית שאמרתי לך קודם אני כבר הבאתי – –

מכלוף מיקי זוהר: אם אפשר קצת שקט – לא שומעים את הדובר.

מכלוף מיקי זוהר: אם אפשר קצת שקט.

משולם נהרי: – – מתוך הנחה, כדי שנוכל לקדם.

מכלוף מיקי זוהר: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אם אפשר קצת שקט, כי לא שומעים את הדובר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

משולם נהרי: אני אומר לך שמנכ"ל המשרד לפני שבועיים העלה את הנושא הזה.

משולם נהרי: הנושא הזה כל כך נחוץ, במיוחד בתקופה הזאת של הקורונה, של המצוקות.

משולם נהרי: הוא אמר: בואו נלך על תוכנית רחבה.

משולם נהרי: אומנם ביתד עושים את זה, ויש גם מוסדות שעושים, אבל בואו נמסד את זה ונרחיב את זה – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה, אדוני.

משולם נהרי: – – ונרכיב את כל המערכת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

משולם נהרי: אני כמובן בעד.

מכלוף מיקי זוהר: יו"ר הקואליציה ביקש למסור לך שאתה יכול לרדת.

משולם נהרי: אנחנו יכולים לשבת על הדברים הללו ובאמת לבנות אותם נכון, כי יש לזה השלכות לא רק על משרד הרווחה – גם על משרד החינוך, גם על עוד משרדים – –

מכלוף מיקי זוהר: יו"ר הקואליציה ביקש למסור לדובר שהוא יכול לרדת.

משולם נהרי: – – גם על משרד הרווחה.

משולם נהרי: זה נושא כל כך חשוב, שלא יזיק – –

מכלוף מיקי זוהר: נכון, אין בעיה.

משולם נהרי: – – עוד דקה אחת.

משולם נהרי: אה, הסתיים הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: הזמן הסתיים.

משולם נהרי: בכל אופן, אני מציע לך לדחות את ההצבעה.

משולם נהרי: המשרד קשוב, המשרד רוצה את זה יותר מכל אחד, הוא כבר מיישם את זה חלקית והוא ממשיך לתגבר את הדברים הללו.

מכלוף מיקי זוהר: כן, תודה.

משולם נהרי: גם השר בעד הדברים הללו.

משולם נהרי: אם תרצי בכל זאת להצביע אז אין לנו ברירה, עם כל הצער, וזה להתנגד.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: תשיב חברת הכנסת קארין אלהרר.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני סגן השר, תראה, כל מה שאני באמת רוצה זה שההצעה הזאת תעבור.

קארין אלהרר: אם אתה רציני בדבריך, ואני רוצה לקוות שכן – ראיתי שהשר מסתובב כאן.

קארין אלהרר: אני מבקשת לדעת בתוך כמה זמן אתם מתחייבים לעשייה.

קארין אלהרר: אם אתה תבוא ותגיד לי: כן, תתקשרי למנכ"ל, אולי נקבע פגישה – זה לא מספק.

קארין אלהרר: אם אתה יודע לומר לי מתי הדבר הזה יתחיל לקרום עור וגידים, אני בשמחה אדחה את ההצבעה.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר לך משהו: בדברים שלך היה ניכר שאתה מאוד מבין את הצורך בחוק הזה, ואתה גם יודע כמה חוסרים יש.

קארין אלהרר: העובדה שיש איזה מסגרת המשך אחת לא נותנת מענה לכל הצעירים והצעירות.

קארין אלהרר: אני רוצה לתת מענה לכולם.

קארין אלהרר: יש לכם אפשרות באמת להיות רציניים ולדבר בנושא הזה – אדרבה ואדרבה, אבל תתחייבו למועדים.

משולם נהרי: – – –

קארין אלהרר: אז מה.

משולם נהרי: אני יכול להתחיל לבדוק, יכול לנסות להניע את המערכת, אבל להתחייב?

משולם נהרי: מי שאומר לך שהוא מתחייב אז הוא טועה.

משולם נהרי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: גברתי רוצה להמשיך בדבריה?

קארין אלהרר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

קארין אלהרר: השר נמצא, אולי, השר שמולי?

מכלוף מיקי זוהר: לא, הוא לא נוכח במליאה.

קארין אלהרר: הוא לא נוכח.

קארין אלהרר: מפתיע.

קארין אלהרר: טוב, אני מבקשת להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, גברתי, אנחנו נעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מכולם לשבת או להתכנס לקראת ההצבעה שתכף תקרה.

מכלוף מיקי זוהר: נא לשבת, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עומדים להצביע בעניין הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התש"ף–2020, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

מכלוף מיקי זוהר: קארין, אפשר להצביע?

קארין אלהרר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אני עובר להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, נא להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נמנע?

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: השרה מירי רגב מבקשת להודיע שהצבעתה לא נקלטה והיא מבקשת להצטרף להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: נא לבדוק את מקום ההצבעה שלה.

מכלוף מיקי זוהר: להלן התוצאות: 40 חברי כנסת הצביעו בעד, 45 הצביעו נגד, והשרה מירי רגב מצטרפת להצבעה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, אני יכול לקבוע שההצעה לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: [הצעת חוק פ/1731/23; נספחות.

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לעבור להצעת החוק הבאה – הצעת חוק התאמת טפסים ממשלתיים (פרטי הורים), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, נא לעלות.

מכלוף מיקי זוהר: עשר דקות לרשותך.

עוזי דיין: יוראי – – –

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, לפני שאנחנו מתחילים את הדיון בהצעת החוק אני רוצה לשאול אותך – אני מבין שהצעת החוק שלי יוצרת בלגן בקואליציה, ואני רוצה לדעת: אם הצעת החוק תעבור ואתם, הקואליציה, תפסידו בהצבעה, האם תדרוש הצבעה חוזרת לפי הנוהל שקבעתם לפני שבועיים?

מכלוף מיקי זוהר: בפעם האחרונה שישבתי בכיסא הזה וניסיתי לצאת לרגע מתפקידי כמנהל הישיבה והייתי קצת יושב-ראש הקואליציה זה לא נגמר טוב.

יוראי להב-הרצנו: לא, כי אם אתה הולך להכריז על הצבעה נוספת, אנחנו צריכים לדעת ולהיערך.

מכלוף מיקי זוהר: אז לכן אני אומר שמתוקף תפקידי, כמי שמנהל את הישיבה היום, אני לא אשיב בענייני קואליציה ולא אביע את עמדתי האישית.

יוראי להב-הרצנו: מאה אחוז.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – אתה יכול – – –

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אני מבקש שקט, אי-אפשר לשמוע את הדובר.

מכלוף מיקי זוהר: נא לשמור על השקט.

מכלוף מיקי זוהר: אני אשמח.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ואם אפשר להגביה אולי את המיקרופון, אולי זה יעזור, ואני אשיב לך את הדקות האבודות.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק שאני מביא היום לפניכם לא קשור אליי אישית, לפחות לא כרגע – לצפריר ולי אין עדיין ילדים.

יוראי להב-הרצנו: להביא ילדים בפונדקאות זה עניין יקר, יקר מאוד – –

מכלוף מיקי זוהר: חברים, נא לשמור על השקט, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: – – ואין לנו את ההון הדרוש להביא ילדים.

יוראי להב-הרצנו: בינתיים אנחנו חוסכים.

יוראי להב-הרצנו: אבל אני רוצה לספר לכם על זוג חברים טוב שלי, על מאיר ודורון אליאל-רבינוביץ'.

יוראי להב-הרצנו: מאיר ודורון כבר ביחד 20 שנה.

יוראי להב-הרצנו: הם התחתנו בארצות הברית, כי כאן אי-אפשר להתחתן.

יוראי להב-הרצנו: אהבה גדולה יש שם בין דורון למאיר.

יוראי להב-הרצנו: צריך להיות עיוור בשביל לפספס את זה.

יוראי להב-הרצנו: לפני שש שנים הם הביאו לעולם את גור באמצעות הליך פונדקאות בתאילנד.

יוראי להב-הרצנו: אחרי שנה וחצי באה לעולם נועם, ילדה מתוקה, מתוקה ממש.

יוראי להב-הרצנו: שני ההליכים קרו בחו"ל, הליכי הפונדקאות, כי פה בארץ ההליך חסום בפני זוגות הומואים.

יוראי להב-הרצנו: רק בפני זוגות הומואים.

יוראי להב-הרצנו: אסור לי להציג תמונות מעל הדוכן, אבל חבריי חברי הכנסת, תסמכו עליי, מדובר באחת המשפחות הכי שמחות, הכי מאושרות, הכי מהממות שאני מכיר.

יוראי להב-הרצנו: הצעת החוק שלי, חבריי חברי הכנסת, לא מבקשת לפתור את המצב הבלתי-נסבל, הבלתי-נסלח והצורם לעין ולאוזן שבו זוגות צעירים לא יכולים להתחתן, לבוא בברית זוגיות, כאן במדינת ישראל, עם אהבת חייהם, שהם לא יכולים להקים כאן משפחה ולהביא ילדים.

יוראי להב-הרצנו: היא לא מבקשת לברור זכויות או לשנות מציאות חיים כפי שאנחנו מכירים אותה.

יוראי להב-הרצנו: חברים, חשוב לי להבהיר את זה: אני לא מבקש לבטל מוסדות חשובים בציבוריות הישראלית, בתא המשפחתי, או לייצר דירוג בתוכו.

יוראי להב-הרצנו: היום, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש לתקף את ההכרה הכי בסיסית, את זו שאי-אפשר לסתור – שלגור ונועם יש שני הורים: מאיר ודורון; להכיר במציאות שבישראל יש סוגים שונים של משפחות: אימא ואבא, אבא ואבא, אימא ואימא.

יוראי להב-הרצנו: דיברתי אתמול עם מאיר, והוא סיפר לי שהם הלכו להוציא לגור דרכון, וגם שם הם נאלצו להתמודד עם טופס ששואל מי האבא ומי האימא.

יוראי להב-הרצנו: אבל לגור יש שני אבות.

יוראי להב-הרצנו: לא יעזור בית דין, זאת המציאות.

יוראי להב-הרצנו: הוא שיתף אותי שהוא מרגיש שהמדינה לא רואה אותו, לא רוצה לראות אותו, שהמדינה יוצאת מגדרה כדי להעליב אותו ואת משפחתו.

מיקי לוי: בוגדת בו.

יוראי להב-הרצנו: הוא אומר:

יוראי להב-הרצנו: אני מבין שהפקיד או הפקידה שעומדת מולי עם הטופס לא אשמים, אז אני זורק משפט רק כדי לעמוד על כבודי וכבוד משפחתי, אבל אני לא מצליח להבין למה חברי הבית הזה, חברי הכנסת, מאפשרים למצב הזה להימשך.

יוראי להב-הרצנו: אני לא קיים?

יוראי להב-הרצנו: הוא שואל.

יוראי להב-הרצנו: המשפחה שלי לא קיימת?

יוראי להב-הרצנו: מאיר שיתף אותי שהוא מבין שאם המצב לא יתוקן, גם גור וגם נועם וגם עוד עשרות אלפי ילדים בישראל יאלצו לעמוד לאורך שנות חייהם הרבות במצבים מביכים שאין להם שום קשר למציאות.

יוראי להב-הרצנו: כשהם נרשמים לחוג או לבריכה העירונית, לספרייה, כשהם פותחים חשבון בנק או נרשמים לאוניברסיטה ועוד ועוד ועוד – בכל תחנה אותה מבוכה שהם לא קיימים, לא מוכרים, לא מוגדרים.

יוראי להב-הרצנו: את זה, חברים, צריך לתקן היום – ברוח צה"ל, אם יורשה לי, שכבר ביצע את השינוי הזה בדיוק בשנה שעברה.

יוראי להב-הרצנו: מאחר שלא ברור לי כיצד יצביעו חברי כחול לבן, אני רוצה להקדיש כמה מילים להם – אבי, אני אשמח שתקשיב ולא תהיה בטלפון, כי זה חשוב וזה מוקדש לך.

יוראי להב-הרצנו: לפני פחות משנה הגענו לבית הפתוח של הקהילה הגאה בירושלים.

יוראי להב-הרצנו: זה היה יום גשום, אני זוכר את זה, וישבנו שם בני גנץ, יעל גרמן הנפלאה, איתן גינזבורג ואני.

יוראי להב-הרצנו: בחדר הקטן הצטופפו כל ראשי ארגוני הקהילה הגאה בישראל, ובני גנץ ישב שם והבטיח להם להביא שוויון.

יוראי להב-הרצנו: אבל בני גנץ לא הסתפק באמירה החד-משמעית הזאת.

יוראי להב-הרצנו: הוא גם הקליט ופרסם סרטון שבו אמר, ואני מצטט: "במשך תקופה ארוכה מדי, בכל שנות שלטון נתניהו, לא קודמו זכויות הקהילה הלה"טבית.

יוראי להב-הרצנו: בכל פעם שעלתה בכנסת הצעה למען הקהילה הגאה, הוא, בנימין נתניהו, במו ידיו, פעל כדי להפיל אותה.

יוראי להב-הרצנו: גרוע מכך, נתניהו כרת ברית קיצונית עם הקיצוניים, עם מצעידי מצעד הבהמות, עם הומופובים מוצהרים, הכול כדי להשיג חסינות מפני כתב אישום המרחף מעל ראשו.

יוראי להב-הרצנו: השוויון הוא הדבר האחרון שמעניין אותו".

יוראי להב-הרצנו: כך בני גנץ.

יוראי להב-הרצנו: בני, הסתכלת לי בלבן של העיניים והבטחת שתביא שוויון.

יוראי להב-הרצנו: הסתכלת בלבן של העיניים של אזרחי ישראל והבטחת להם להביא שוויון.

יוראי להב-הרצנו: אדוני ראש הממשלה החליפי, הבטחת.

יוראי להב-הרצנו: בני גנץ, איפה אתה?

יוראי להב-הרצנו: אבי ניסנקורן, אתה שר המשפטים, ואני שמח שאתה מכבד אותנו כאן, בדיון הזה, וגם מתכוון להשיב לי.

יוראי להב-הרצנו: התיקון הזה יושב בין גדרות משרדך, בתחומים שבהם אתה עוסק, בערכים הכי בסיסיים שבין האזרח למדינתו.

יוראי להב-הרצנו: ערך השוויון הוא צודק, הוא נכון, ואתה יודע את זה.

יוראי להב-הרצנו: אני יודע שאתה יודע את זה כי הייתי לצידך ברחובות.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שאמרנו לאנשים שביקשנו את אמונם כדי להגיע לבית הזה ולייצג אותם כאן.

יוראי להב-הרצנו: אבי ניסנקורן, איפה אתה בעניין הזה?

יוראי להב-הרצנו: אסף זמיר, אתה הובלת את התיקון הזה בדיוק, של הטפסים האלה בתל אביב.

יוראי להב-הרצנו: העברת את הטפסים בבתי הספר בעיר מאבא ואימא להורה 1 הורה 2.

יוראי להב-הרצנו: אתה פורץ דרך בעיריות בישראל.

יוראי להב-הרצנו: בוא נעשה את זה, את המהלך החשוב הזה, גם ברמה הארצית.

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה עומד בסוגיה?

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה, אסף זמיר?

יוראי להב-הרצנו: רם שפע, אתה יושב-ראש ועדת החינוך של כנסת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: מה אתה אומר היום לעשרות אלפי ילדים שהמדינה הזאת אומרת להם: אנחנו לא מכירים בכם, במשפחות שלכם, לכם אין מקום?

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה, רם שפע?

יוראי להב-הרצנו: מיקי חיימוביץ', את הנציגה של הציבור הזה בישראל שסבור ומאמין שכולנו שווים וכולנו זכאים לשוויון זכויות.

יוראי להב-הרצנו: מכוחם את יושבת בבית הזה.

יוראי להב-הרצנו: את הנציגה שלהם, את ולא אחרת.

יוראי להב-הרצנו: איפה את, מיקי חיימוביץ'?

יוראי להב-הרצנו: ואני יכול להמשיך ולהמשיך עם שמות חברי כחול לבן.

יוראי להב-הרצנו: הבטחנו להם ביחד, אנחנו צריכים לקיים את ההבטחות שלנו.

יוראי להב-הרצנו: חבריי חברי הכנסת, היום כנסת ישראל ואנחנו, חברי הכנסת, עומדים למבחן: האם סוף כל סוף נכיר במציאות כפי שהיא ונתקן את הטפסים כך שיכירו במציאות כפי שהיא, או, אדוני שר המשפטים, שנמשיך לטמון את ראשינו בחול – להעליב, לזלזל ולהתעלם מאנשים, פשוט כי הם אנשים?

יוראי להב-הרצנו: חבריי, תצביעו נכון.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה ויסכם את הדיון, ישיב בשם הממשלה, שר המשפטים אבי ניסנקורן.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לאחר תשובת שר המשפטים יעלה לשלוש דקות תמימות יו"ר האופוזיציה חבר הכנסת יאיר לפיד.

יאיר לפיד: תמימות זה לא אני.

מכלוף מיקי זוהר: גם לא אני, כנראה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חברי כנסת נכבדים, יו"ר הכנסת, יוראי, קודם כול אני מכבד מאוד את הצעת החוק ואת פועלך באופן כללי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין ספק שיש פה הצעת חוק שבמהות שלה היא הצעת חוק ראויה, הצעה שמבקשת לקבוע כי בכל טופס ממשלתי ואף של גוף פרטי ייעשה שימוש במונחים הורה 1 והורה 2 במקום אב ואם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ציינת פה את חברי הכנסת – אני בהם, ובכחול לבן – שבמהות מאמינים בשוויון ומאמינים בשוויון באופן כללי, כמובן גם לציבור הלהט"בים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן אין ספק שההצעה הזאת היא הצעה שבמישור האישי אני רואה את ההיגיון הרב שטמון בה.

יוראי להב-הרצנו: תצביע בעדה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני כשליח ציבור וכשר משפטים, במהות – אני אומר במהות, כי בסוף יש לי סייג, ואתה מבין שיהיה לי סייג, לכן אני אומר את זה בצורה ברורה – תומכים באופן חד-משמעי בזכותו של כל אדם לכבוד ולשוויון; תומכים בזכותו של כל אזרח בישראל להיות הורה ובחובתן של הרשויות להכיר בכך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במסגרת תפקידי כשר משפטים אני פועל בנושא הזה רבות, וכפי שכבר הבהרתי כאן במליאה אני נחוש לקדם את עיגון עקרון השוויון בחקיקה בכל תחומי החיים, לכל אזרח ישראלי, בוודאי שלחברי קהילת הלהט"בים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אעשה כל מאמץ לקדם מהלך כזה בהסכמה רחבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שראוי שכך יהיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר עוד פעם: ההצעה מבוססת על תכלית ראויה, ויש לבחון באופן רציני ומעמיק דרכים ליישם אותה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טפסים, בוודאי אלה הממשלתיים, צריכים להיות נוחים וברורים למילוי, ואין שום הצדקה שהם יגרמו תחושת אי-נוחות ואפליה למי שנדרש להגישם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל הצעת החוק לא הועברה לדיון בוועדת שרים לחקיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי הרב, ועדת השרים לחקיקה כרגע משותקת עקב עמדת הליכוד, שמטיל וטו על דיוני הוועדה, למרות פניות חוזרות ונשנות שלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שהקואליציה צריכה להצביע תוך הסכמה רחבה ולאחר שהדברים אושרו בוועדת שרים לחקיקה – דבר שלא נעשה במקרה הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במצב זה וללא הסכמה רחבה בקואליציה אני לא אוכל לתמוך היום בהצעה הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל מה שכן אני אעשה, מבדיקות שקיימתי בימים האחרונים – איפה יוראי?

אברהם (אבי) ניסנקורן: נעלם – מבדיקות שקיימתי בימים האחרונים עם הצוותים המשפטיים במשרדי עולה כי כבר כעת יוכל כל שר לבחון את האפשרות לעדכן טפסים המשתייכים למשרדו, כל עוד לא מדובר בטפסים שבמקורם בחקיקה ראשית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מדבר גם על משרד המשפטים וגם על משרדים אחרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שינוי כזה מצריך כמובן בחינה לגופה – –

מכלוף מיקי זוהר: נא לשמור על השקט, בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – הן של הרשות הרלוונטית והן של הטופס, אבל ככל הנראה בחלק מהטפסים ניתן לבצע את השינוי גם ללא חקיקה כבר כעת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מתכוון באמת לפעול ולראות איזה טפסים אפשר לשנות כבר כעת.

יוראי להב-הרצנו: לא רק בטפסים ממשלתיים אלא גם בטפסים – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני מתייחס לטפסים ממשלתיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טפסים ממשלתיים – אני אעשה בדיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אציע לכל אחד מחברי הממשלה, בוודאי לשרים מטעם כחול לבן, לבצע את הבדיקה במשרדו, ואני מניח ששרי כחול לבן יעשו את הבדיקה כל אחד במשרדו, וטפסים שניתן לשנות ללא חקיקה ראשית ישונו כבר כעת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המאמץ שלנו להשיג שוויון זכויות בישראל הוא יסוד חשוב בהשקפת עולמנו ומהווה חלק מהעשייה היום-יומית שלנו בממשלה וכך יימשך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: רק השבוע זכיתי להשתתף בישיבה הראשונה של הצוות הבין-משרדי שהקמתי יחד עם שר הרווחה איציק שמולי לסיוע ומתן מענה לקהילה הטרנסית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצוות, הראשון מסוגו, יבחן את הקשיים ונקודות המפגש של אוכלוסיית הטרנסים בישראל עם משרדי הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בצוות חברים גורמי מקצוע בכירים ממשרדי המשפטים, הבריאות, הרווחה והחינוך, וחבריו יציגו פתרונות הוליסטיים ומענה לבעיות היום-יום שחווה קהילה זו בכל תחומי החיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שר הרווחה ואני גם מנהלים בימים אלה שיח מתקדם מאוד בנוגע לעדכון מדיניות צווי ההורות הפסיקתיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צווי ההורות מאפשרים לבן זוג מאותו המין להירשם כהורה ילדו הביולוגי של בן זוגו ללא צורך בהליך אימוץ כאשר הקטין נולד למערכת יחסים קיימת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ביוזמתו של חבר הכנסת איתן גינזבורג החלטנו, שר הרווחה ואני, לפעול כדי שהמדיניות בנושא תקל ככל הניתן על ההליך מכיוונם של זוג הורים, וזאת כמובן תוך הצבת טובת הילד בראש סדר העדיפויות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סיעת כחול לבן הייתה גם זו שהביאה הישג תקציבי של 20 מיליון שקל לצורכי הקהילה הגאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: התקציב הזה יורד לשטח ממש בימים אלה, בהובלת השרה לשוויון חברתי מירב כהן, ואחריה גם פעילות נמרצת של חבר הכנסת איתן גינזבורג.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מיליוני שקלים מוזרמים למיזמים וארגוני להט"בים ברחבי הארץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מדובר במהלך היסטורי שאין לו תקדים בפוליטיקה הישראלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו נמשיך לעבוד במלוא הכוח לשוויון זכויות בישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני סבור שהגיעה העת לחוקק בספר החוקים של מדינת ישראל את חוק-יסוד: השוויון, המהווה נדבך חשוב בכל חברה דמוקרטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מקווה שכל סיעות הבית יהיו שותפות למהלך זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מקווה גם שנגיע לתקופה שתהיה בה הסכמה רחבה להצעות חוק כגון אלה, ונוכל לקדם אותן גם בתוך הקואליציה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לשר.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה לשלוש דקות יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אם אפשר, נא לשמור על השקט.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש דבר אחד שיותר כואב מלראות אנשים רעים עושים דברים רעים, וזה לראות אנשים טובים עושים דברים רעים.

יאיר לפיד: אדוני שר המשפטים, אתה ואני יודעים שהצעת החוק הזאת היא לא בערכים שלי, היא לא בערכים של יוראי – היא בערכים שלך.

יאיר לפיד: אתה מאמין שזה הדבר הנכון, ורק עלית הנה לדוכן להגיד: אני יודע מהו הדבר הנכון ואני לא אעשה אותו.

יאיר לפיד: יש איזושהי נקודה – אני לא ההורים שלך, אתה תצטרך להחליט לגביה בפני עצמך – יש איזושהי נקודה שבה אדם אמור להגיד לעצמו: אוקיי, אם אני ממשיך לפעול נגד מצפוני, נגד ערכיי, נגד מה שאני חושב שזה נכון, אני כבר לא בן אדם טוב; אני לא הבן אדם שאני חשבתי שאני.

יאיר לפיד: אתם מתקרבים לנקודה הזאת קרבה מסוכנת מאוד.

יאיר לפיד: הצעת החוק הזאת היא דוגמה מובהקת, מפני שלא ייגרם נזק בשום צורה שהיא לאף אחד, כולל לשלמות הקואליציה הזאת, אם היא תעבור.

יאיר לפיד: הסיבה היחידה שהיא לא עוברת היא שזה לא נוח.

יאיר לפיד: מבחנו הגדול של כל אדם הוא כאבו של האחר.

יאיר לפיד: זה גורם כאב לאנשים שההצעה הזאת לא תעבור.

יאיר לפיד: אתם גורמים כאב לאנשים שמבחינתם זו הזהות שלהם.

יאיר לפיד: אתה יודע את זה ואתה מסכים לזה ואתה לא נוהג – אני אומר שוב, לא על פי מצפונו של חבר הכנסת הרצנו, לא על פי מצפוני, לא על פי מצפונה של האופוזיציה; אתה פועל בניגוד למצפונך, בניגוד לכל דבר שאמרת לעצמך על עצמך בחייך, ואני עומד פה ושואל אותך למה בשם אלוהים אתה עושה את זה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה ליושב-ראש האופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לשבת, כולם, להיערך להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני ממליץ שתצביע ממקומך, כדי שגם קולך ייספר בתוך מניין המצביעים.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, בסדר גמור, אנחנו יכולים לאפשר את זה במסגרת הנסיבות.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה, ברשותכם, לעדכן שאנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התאמת טפסים ממשלתיים (פרטי הורים), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התאמת טפסים ממשלתיים (פרטי הורים), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: להלן תוצאות ההצבעה: 25 בעד, 48 מתנגדים, אין נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: ניתן לקבוע כי הצעת חוק זו לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: [הצעת חוק פ/1540/23; נספחות.

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יכולים לעבור להצעת חוק הבאה – הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, של חבר הכנסת עופר כסיף וקבוצת חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת כסיף, נא לעלות לדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: עשר דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא להתייחס, סליחה, אין הצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: לחצתי על הכפתור בטעות.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לחזור למליאה.

קריאה: רוצים שמית, רוצים שמית.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא שומע אתכם כל כך טוב.

קריאה: רוצים שמית, שמית.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אשמח אם יהיה שקט, שאוכל – – –

מכלוף מיקי זוהר: אם אפשר לשמור על השקט – נא לשמור על השקט, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

עופר כסיף: בשנת 2013 מיליציה של ממשלת דרום סודן רכשה רובי גליל ACE.

עופר כסיף: בשנה זו כוחות הביטחון ממשלת דרום סודן, יחד עם המיליציות מטעמה, עצרו, עינו, אנסו ורצחו את בני שבט הנואר במסע טבח אכזרי.

עופר כסיף: טרם ידוע המספר המדויק של בני שבט הנואר שנרצחו, אך על פי דוח האיחוד האפריקני, רק בין 15 ל-18 בדצמבר 2013 נרצחו בין 15,000 ל-20,000 איש בבירה ג'ובה ובסביבתה.

עופר כסיף: בטבח הזה הם השתמשו ברובים ישראליים.

עופר כסיף: ביום 27 באוגוסט 2018 פורסם דוח ראשוני של ועדת חקירה מיוחדת של האו"ם שקבעה כי כוחות הביטחון הבורמזיים ביצעו פשע של השמדת עם כלפי קבוצת המיעוט המוסלמי הקרויה רוהינגיה, ומבצעים פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה במדינות שאן וקצ'ין.

עופר כסיף: חברות וסוחרי נשק ישראליים סיפקו, באישור בכירים בממשלה ובמשרד הביטחון, נשק ואימונים צבאיים לכוחות הביטחון הבורמזיים אף על פי שבורמה נמצאת זה שנים רבות במצב של מלחמת אזרחים באזורי המיעוטים האתניים.

עופר כסיף: זאת, על אף אמברגו נשק אמריקני ואירופי מתחילת שנות התשעים, ואף על פי שהיה ידוע לכול שכוחות הביטחון הבורמזיים והמיליציות הקשורות אליהם מבצעים זה עשרות שנים פשעים נגד האנושות.

עופר כסיף: נשיא הפיליפינים הנוכחי, רודריגו דוטרטה, הוא רוצח המונים ותומך באונס, בירי באיבר המין של נשים ובהפצצת בתי ספר של המיעוטים הילידים.

עופר כסיף: הוא אפילו השווה את עצמו להיטלר.

עופר כסיף: מאז שדוטרטה נכנס לתפקידו כנשיא, ביוני 2016, המשטרה הפיליפינית הוציאה להורג ללא משפט כ-12,000 איש.

עופר כסיף: בדרך כלל מדובר ברעולי פנים המגיעים לשכונות העוני, תופסים גברים ונערים והורגים אותם ביריות.

עופר כסיף: מאז בחירתו של דוטרטה לנשיאות מדינת ישראל מכרה נשק רב לכוחות הביטחון הפיליפיניים.

עופר כסיף: המדינה מסרבת לפרסם את המידע בדבר סוג הנשק שנמכר וכמותו, בטענות מופרכות כי מדובר במידע סודי.

עופר כסיף: חברי הכנסת, ביקשתי מחברי עו"ד איתי מק, הפעיל ללא לאות נגד מכירת נשק למשטרים רצחניים, שיפנה אותי רק לכמה דוגמאות ספציפיות מהשנים האחרונות.

עופר כסיף: מה שהזכרתי זה רק דוגמית זעירה שהביא מהשנים האחרונות בלבד.

עופר כסיף: לבד מאלו שפירטתי לפניכם יש הוכחות לשימוש בנשק ישראלי לפגיעה חמורה בזכויות אדם, בין היתר בברזיל, ברוסיה, בהונג קונג, בווייטנאם ובקמרון.

עופר כסיף: דוח של אמנסטי מ-2019 מציין בין היתר שימוש בתוכנות ריגול ישראליות גם על ידי השלטונות באיחוד האמירויות – כוכב דמוקרטי חדש תחת שמי מזרח תיכון.

עופר כסיף: החוק שאני מציג בפניכם היום אינו מנסה להציב רף מוסרי דמיוני, בלתי ניתן ליישום.

עופר כסיף: כלל לא.

עופר כסיף: הוא מציע לסרטט קווים ברורים, לכונן הסכמה לגבי הגבולות המוסריים שלנו כחברה על שימוש בנשק, קווים שרבים בבית הזה התחייבו להם בעבר – בני גנץ, יהודה גליק, מאיר כהן, מיקי זוהר, דב חנין ועוד.

עופר כסיף: יש גם פעילים נהדרים, מאות שבהם, מחוץ למשכן הכנסת, מימין ומשמאל, שהתגייסו למטרה הנעלה הזאת נגד מכירת נשק שבו מבצעים פשעים איומים נגד אזרחים חפים מפשע.

עופר כסיף: הלוואי שהייתי יכול היה להעביר חוק שיעצור את כל המלחמות בעולם, אך לעת עתה אסתפק בהגדרת כללים וגבולות על מה שנמצא תחת שליטתנו ובאחריותנו הישירה.

עופר כסיף: לא אהפוך את הנאום הזה לעוד נאום על הכיבוש, אבל כן אבסס נקודה עובדתית אחת שאין עליה עוררין: ישראל מפעילה שלטון צבאי על מיליוני אזרחים זה 53 שנה.

עופר כסיף: כדי לתחזק את השלטון הצבאי הזה הופעלו משאבים בלתי שגרתיים בתחומי המודיעין, פיזור ההפגנות, המעצר ואף הלחימה ממש.

עופר כסיף: כל הידע הזה, אשר נצבר מדיכוי אוכלוסייה אזרחית, הפך מכרה זהב של ממש עבור תאגידי נשק.

עופר כסיף: מוצרי דיכוי שפותחו בישראל ובחלקם נוסו על העם הפלסטיני מוצגים בתערוכות בארץ ובעולם, ומוצעים לכל המרבה במחיר כמעט ללא מגבלות כלשהן.

עופר כסיף: ההלכה היהודית ברורה מאוד ביחסה למכירת אמצעי לחימה, כפי שנאמר בגמרא בהלכות עבודה זרה.

עופר כסיף: ובהקשר זה כתב הרמב"ם, ואני מצטט: "אין מוכרין להם דבר שיש בו נזק לרבים כגון דובים ואריות, וכלי זין וכבלים ושלשלאות.

עופר כסיף: ואין משחיזין להם את הזין.

עופר כסיף: וכל שאסור למכרו לעובד כוכבים אסור למכרו לישראל החשוד למכור לעובד כוכבים.

עופר כסיף: וכן אסור למכור כלי נזק לישראל לסטים" – סוף ציטוט, והתנצלותי על המילים מהמקור.

עופר כסיף: מכירת דברים המזיקים להמוני אדם או אף אמצעים העשויים לסייע בהסבת נזק כזה אסורים על ישראל, לפי הרמב"ם.

עופר כסיף: גם בתורות מוסר מערביות מודרניות אפשר למצוא צידוקים לאיסורים כאלה.

עופר כסיף: לפני כמה חודשים הזכיר פה ידידי חבר הכנסת יצחק פינדרוס את הציווי הקטגורי של הפילוסוף עמנואל קאנט.

עופר כסיף: בחלקו השני של אותו ציווי טען קאנט שעלינו תמיד להתייחס לזולתנו גם כתכלית בפני עצמה ולעולם לא כאמצעי בלבד.

עופר כסיף: מרקס חידד את האמירה הזאת בהבחינו כי בשיטה הקפיטליסטית, הסוגדת לכסף ולרכוש, נידון תמיד האדם לשמש כאמצעי בשירות הרווח של האחר.

עופר כסיף: האדם ורווחתו מוקרבים על מזבח בצע הכסף ורווחי ההון.

עופר כסיף: האין מדובר בדיוק בכך בעניין שלפנינו?

עופר כסיף: האין מוקרבים רווחתם וחייהם עצמם של רבים למען רווח בלתי ישוער של מעטים – אלה שעושים את הונם מסחר באמצעי הרג למיניהם?

עופר כסיף: האין משתמש מיעוט של שרי מלחמה בקורבנות אדם למען רווחה?

עופר כסיף: החוק שעומד בפניכם כיום מציע מנגנון מאוזן ופרגמטי הנתמך היטב גם בימין וגם בשמאל.

עופר כסיף: מאחורי החוק שמוצע כאן היום עומדים עשרות פעילות ופעילים, אפילו מאות, מכל קצוות הקשת הפוליטית, משמאל ומימין, דתיים וחילונים, ערבים ויהודים.

עופר כסיף: זה לא חוק שיעצור את כל המלחמות, לא חוק שיסיים את הכיבוש.

עופר כסיף: לצערי, זה גם לא חוק שיגן לגמרי על זכויות האדם.

עופר כסיף: זה כן חוק שבכוחו למנוע מקרים מחרידים של אלימות בלתי חוקית ובלתי מוסרית נגד חפים מפשע.

עופר כסיף: המנגנון שמוצע בחוק לבחון את חוקיות המכירה הוא מנגנון מקצועי וציבורי הכולל נציגי ממשלה וציבור.

עופר כסיף: בכוחו של המנגנון הזה יהיה לפקח כי הנשק אכן לא מגיע לידיים רצחניות.

עופר כסיף: חברות וחברי הכנסת, אני קורא לכם להצביע היום בקול אחד נגד מכירת נשק ואמצעי לחימה ודיכוי שונים למשטרים רצחניים.

עופר כסיף: אני אומר רק עוד משפט אחד: יש כאלה שחושבים – ואני מסכים איתם – שסחר בנשק בכלל הוא דבר פסול.

עופר כסיף: אני מסכים, אבל בשלב זה לפחות בואו נתמוך באיסור מכירת נשק למשטרים רצחניים.

עופר כסיף: לפחות בואו נעשה את זה.

עופר כסיף: כפי שצמחונים לא היו מתנגדים לחוק שאוסר האבסת אווזים בטיעון שזה לא מגן על תרנגולות, כך אני חושב שאי-אפשר לומר שצריך להתנגד לחוק האוסר סחר בנשק עם משטרים רצחניים בטענה שהסחר ימשיך עם משטרים שאינם רצחניים.

עופר כסיף: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחבר הכנסת עופר כסיף.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה להשיב בשם הממשלה השר מיכאל ביטון, שר במשרד הביטחון.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

מיכאל ביטון: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, תרשה לי לנצל חלק מעשר הדקות הללו לענייני דיומא ולקריאה טובה ומוסכמת, לדעתי, על 100% של באי הבית הזה; כמה שאנחנו צריכים לעשות דברים ב-100% הסכמה, אם אפשר.

מיכאל ביטון: הבוקר הוזמנתי על ידי ליאון ופאולה, אני חושב קוראים להם – אתה מכיר את התוכנית הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: כן, מכיר.

מיכאל ביטון: והם אמרו לי: תלך לעסק, תפגוש את האנשים, תשמע את המצוקה ותנסה לסייע, להזדהות ולהביא את הקולות לבית הזה.

מיכאל ביטון: העסק המיוחד שפגשתי היום באמת נכנס לי ללב מיידית.

מיכאל ביטון: בחור מטבריה בשם ספי סויסה, חייל משוחרר בן 24, נועז ואמיץ, אמר: אני אקים פאב ומסעדה במחנה יהודה.

מיכאל ביטון: עם החברה שלו, בת זוגו עדן, בת של לוחם ממג"ב, הקימו בעשר אצבעות, בלי הון עצמי, פאב ומסעדה בשם עיישה.

מיכאל ביטון: אתה יודע מה זה עיישה?

מכלוף מיקי זוהר: יודע.

מיכאל ביטון: עיישה זה השם של הסבתא שלו מטבריה.

מיכאל ביטון: בערבית עיישה זה תעייש, הרב פרץ, זה חיים, הא?

קריאה: חיים.

עמיר פרץ: לפחות שלושתנו מבינים מה אמרת.

מיכאל ביטון: אז הסבתא הביאה את המתכונים וספי הביא אותם לירושלים, למחנה יהודה, ומסכן, הכול בימי הקורונה.

מיכאל ביטון: אבל הבן אדם חזק.

מיכאל ביטון: הוא פותח את המסעדה.

מיכאל ביטון: התחייבתי בפניו כמה דברים: ראשית, כל חברי הכנסת והשרים, תלכו לתוכנית הזאת של פאולה וליאון.

מיכאל ביטון: כל פעם בעסק אחר – נותנים לו חשיפה, וחבר הכנסת או שר גם משתדל ללוות, לעזור, לפתור בעיות – מיצוי זכויות, מה שמגיע לו, כל מה שאפשר.

מיכאל ביטון: הבטחתי לו שאני מפיץ בפני כל חברי הכנסת, סגן היושב-ראש, את הפרטים של עיישה במחנה יהודה, וכל חברי הכנסת והשרים ועוזריהם יזמינו פלאפל, שקשוקה וחומוס של סבתא עיישה מטבריה.

מיכאל ביטון: ככה נחזק עסק אחד.

מכלוף מיקי זוהר: מבורך.

מיכאל ביטון: כל המציל עסק אחד בישראל כאילו הציל את כלכלת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: משפט יפה מאוד.

מיכאל ביטון: אז זאת המצווה, ואנחנו גם נלווה אותו בליווי עסקי ונגייס לו פתרונות וכן הלאה.

מכלוף מיקי זוהר: משפט יפה מאוד.

מיכאל ביטון: אלה ענייני דיומא.

מיכאל ביטון: ועכשיו לענייני הצעת החוק שבפנינו.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק של חבר הכנסת כסיף וחברי כנסת נוספים.

מיכאל ביטון: הצעת החוק הזאת לא נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה, ועל פי תקנון הממשלה נגזרת מכאן התנגדות של הממשלה להצעה זו.

מיכאל ביטון: יחד עם זאת קיימת עשייה בתחום, ואני רוצה להבהיר כמה הבהרות חשובות.

מיכאל ביטון: שר הביטחון הבין מיידית את הסוגיה של יצוא הנשק והמורכבות בהיבטים של זכויות אדם בעולם, ולכן כבר באוקטובר האחרון הוא זימן דיון חשוב, בהשתתפות הגופים המרכזיים במשרד הביטחון העוסקים ביצוא נשק ביטחוני, האגף הביטחוני-מדיני, המכונה אבט"ם, האגף ליצוא ביטחוני, שמכונה סיב"ט, הממונה על הביטחון במערכת הביטחון, המלמ"ב, האגף לפיקוח על היצוא ביטחוני – אפ"י, המינהל לחקר פיתוח אמצעי לחימה – מפא"ת, הייעוץ המשפטי וכל הצוותים.

מיכאל ביטון: מטרת הדיון הייתה העמקה בנושא והקפדה של בדיקה מעמיקה שאכן פעילות היצוא הביטחוני נעשית באופן אחראי, שקול, יעיל, תוך שמירה של רגולציה ובקרה.

מיכאל ביטון: שר הביטחון עמד על חשיבות קיום מדיניות שמרנית ובררנית באשר לסוגיות של מדינות רגישות שבהן קיים חשש לפגיעה בזכויות אדם ובמקומות המועדים לפורענות.

מיכאל ביטון: המדיניות שדורש השר היא מדיניות אחראית ושמרנית שמשקללת את ביטחון ישראל ואת החוסן הלאומי, כמו גם שמירה על זכויות אדם בעולם.

מיכאל ביטון: לגופה של הצעת החוק נוסיף את ההבהרות האלה: בהצעתם מבקשים חברי הכנסת להגביל את שיקול הדעת של משרד הביטחון בדיונים ובקשות לרישיונות שיווק או יצוא ביטחוני באמצעות הקמה של ועדה מוסמכת ייעודית להיבטי זכויות אדם.

מיכאל ביטון: בכך מבקשים חברי הכנסת להגביל את סמכותו של משרד הביטחון כרשות המוסמכת לעניין זה.

מיכאל ביטון: מוצע כי הקביעה שמדינה מסוימת תיכלל ברשימת היעדים האסורים תתקבל בוועדה ציבורית שימנה שר החוץ, על דעת כל סיעות הכנסת וכו' – כפי שמפורט בהצעת החוק.

מיכאל ביטון: משרד הביטחון סבור כי הצעת החוק לא מוסיפה ערך לתהליך קבלת ההחלטות, שכן נציגי משרד החוץ משולבים באופן מהותי בכל הוועדות ועל פי חוק.

מיכאל ביטון: נציגי משרד החוץ משולבים בוועדות הדיונים על יצוא נשק על פי חקיקה קודמת.

מיכאל ביטון: סיכומו של דבר, חברי הכנסת מודאגים שהיבט זכויות האדם נזנח בתהליך קבלת ההחלטות, אולם לא כך הדבר.

מיכאל ביטון: אשר על כן, אני מבקש להסיר את הצעת החוק מסדר-יומה של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשר מיכאל ביטון.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה לומר תשובה חבר הכנסת עופר כסיף.

מכלוף מיקי זוהר: הוא בדרכו אל הדוכן, זה סוכם איתו בעל פה בשפת הפנטומימה.

מכלוף מיקי זוהר: לדעתי בתוך שניות ספורות הוא ייכנס לאולם.

מכלוף מיקי זוהר: בינתיים, חברים, כולכם מוזמנים לשבת במקומות ולהיערך לקראת ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר – הוא עדיין פה או שהוא יצא?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רואה אותו כרגע.

מכלוף מיקי זוהר: הינה, כן, הוא כאן, מולך.

עופר כסיף: הוא כאן.

עופר כסיף: אני לא יכול להגיד שאני מופתע מהתשובה המתחמקת של השר, ולמעשה של ממשלת ישראל.

עופר כסיף: אני גם לא יכול להסתיר את הבושה.

עופר כסיף: מכירת נשק או אמצעי לחימה בכלל, בלי קשר למי, היא דבר פסול, היא דבר בלתי מוסרי בעליל; היא דבר שמקריב את האדם, את זכויותיו ואת רווחתו על מזבח וקידוש ההון והרווח.

עופר כסיף: אני מתבייש שיש כאן ממשלה שעל שלל פשעיה – שאני לא אתייחס אליהם עכשיו כי זה לא הנושא – מוסיפה גם את החטא של: בואו נמשיך למכור כדי להרוויח, ושיאנסו אנשים באלפיהם, ושיירצחו אנשים באלפיהם, ושיירו אחד על השני, ילדים, באלפיהם.

עופר כסיף: מה זה משנה?

עופר כסיף: מה זה חשוב?

עופר כסיף: העיקר שמדינת ישראל, המוסרית ביותר בעולם, עם הצבא המוסרי ביותר בעולם, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון – כמה קלישאות עלובות כאשר מדובר בנושא שלפנינו בלא פחות מאשר עידוד, מתן לגיטימציה ומתן כלים לרצח עם, לאונס, לשחיטה.

עופר כסיף: אחר כך יעמדו פה ויגידו: אוי ואבוי, עורפים ראשים.

עופר כסיף: אתם מספקים את הנשק ואת האמצעים לעשות את זה בהרבה מקומות.

עופר כסיף: תתביישו.

עופר כסיף: וגם אמרתי קודם – אני פונה פה דווקא לחברי הכנסת החרדים – ציטטתי קודם את הרמב"ם, בהלכות עבודה זרה, שמתייחס לגמרא, שמדברת על איסור של מכירת – מה שאומר הטקסט, סליחה – כלי זין.

עופר כסיף: איך אתם יכולים להצביע נגד ההצעה שלי?

עופר כסיף: תחשבו על הרמב"ם, תחשבו על הגמרא, תחשבו על כל התפיסה המוסרית הזאת שאומרת שאסור למכור את אמצעי ההרג והרצח האלה.

עופר כסיף: אני היום – לא בפעם הראשונה, וחוששני שגם לא בפעם האחרונה – בוש ונכלם, בוש ונכלם מכך שהמדינה שאני חי בה ממשיכה ונותנת לגיטימציה ומשתפת פעולה עם אין-ספור פשעים נגד האנושות ועם פשעי מלחמה ברחבי העולם.

עופר כסיף: אין לכם את הלגיטימציה לומר מילה אחת, מילה אחת, נגד פשעים ונגד טרור, בכל מקום בעולם, כי אתם נותנים לגיטימציה בכך שאתם מאפשרים מכירת אמצעי לחימה לגדולי הפושעים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחבר הכנסת עופר כסיף.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להתכנס להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מכולם לשבת במקומות.

עופר כסיף: מיקי, תחכה שאני אגיע למעלה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אחכה שחבר הכנסת עופר כסיף יגיע למקומו כדי שגם הוא יוכל להשתתף בהצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: נא לשבת, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש להודיע על הצבעה על הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, של חבר הכנסת עופר כסיף וקבוצת חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: מייד כשחבר הכנסת עופר כסיף יגיע למקומו אני אעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני עובר להצבעה, חברים, נא לשבת במקומות.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה – מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נמנע?

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, חברים, אלו תוצאות ההצבעה: 18 בעד, 44 מתנגדים, אפס נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: ניתן לקבוע כי הצעת חוק זו לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: [הצעת חוק פ/1179/23; נספחות.

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת, יחד עם הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: מדובר בדיון משולב, ולכן תתחיל, ראשית – הצמדה, סליחה.

מכלוף מיקי זוהר: בהצבעה לאחר מכן אנחנו נצביע על שני החוקים אחד אחר השני.

מכלוף מיקי זוהר: תתחיל הדוברת הראשונה, שהיא בדרכה כרגע אל הדוכן, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שיהיו לרשותה עשר דקות, ולאחר מכן תעלה ותבוא חברת הכנסת תמר זנדברג, לשלוש דקות בלבד, שבהן היא תציג את הצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר מכן ישיב במשולב סגן שר החינוך מאיר פרוש, ולאחר מכן נעבור להצבעות.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, עשר דקות לרשותך, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, ב-29 באוקטובר 1956, בזמן השלטון הצבאי, חזרו חקלאים ערבים אזרחי ישראל, משפחות של גברים, נשים וילדים, מהשדות לביתם בכפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: בשער הכפר עצרו אותם חיילי משמר הגבול, הורידו אותם מהמשאיות והמכוניות, עצרו אותם בשולי הכביש ושם ירו בהם למוות.

עאידה תומא סלימאן: 49 ערבים פלסטינים בני כפר קאסם נרצחו באותו היום כי הם היו ערבים.

עאידה תומא סלימאן: בין ההרוגים היו 12 נשים וילדות, עשרה נערים בני 14 עד 17 ושבעה ילדים בני שמונה עד 13.

עאידה תומא סלימאן: הם נרצחו באכזריות בתואנה שהפרו את העוצר – עוצר שהוקדם ללא ידיעתם משעה 21:00 לשעה 17:00.

עאידה תומא סלימאן: הטבח המזעזע הזה לא היה מקרה מקומי של ברוטליות רצחנית מצד המפקדים.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה חלק ממהלך אסטרטגי של מדינת ישראל, שהייתה בפתח המלחמה האימפריאליסטית של 1956.

עאידה תומא סלימאן: לטבח היו שלוש מטרות: ליצור רושם מודיעיני בפני המצרים כי ישראל פותחת במערכה נגד ירדן ולא מצרים; המטרה השנייה הייתה ליצור בהלה בקרב הציבור הערבי בישראל מתוך תקווה שהתושבים יברחו לעבר הירדן; המטרה השלישית הייתה ליצור פחד והכנעה בקרב הציבור הערבי בישראל.

עאידה תומא סלימאן: הטבח היה צעד של הרתעה כלפי האזרחים הפלסטינים כדי שלא יתקוממו כאשר תפרוץ מלחמה.

עאידה תומא סלימאן: מייד אחרי הטבח התחילו ניסיונות ההסתרה והצנזורה.

עאידה תומא סלימאן: המעורבות של בכירים ישראלים הוסתרה.

עאידה תומא סלימאן: בעקבות זאת השתמשו מנהיגי המפלגה שלי, מאיר וילנר ותופיק טובי, זיכרונם לברכה, בחסינותם הפרלמנטרית כדי לחשוף את הזוועה מעל דוכן הכנסת הזאת.

עאידה תומא סלימאן: עקב כך נערך משפט, אבל שדמי, הקצין הבכיר ביותר שנשפט על המעשה, טען בראיונות כי למעשה המשפט היה טיוח – טיוח מעורבותם של אנשים בכירים יותר, משה דיין, שהיה הרמטכ"ל, וראש הממשלה דאז דוד בן-גוריון.

עאידה תומא סלימאן: מטרת המשפט הייתה להסתיר את האמת ולמנוע את עשיית הצדק.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק שאני מציעה – הציע אותה בכנסות קודמות חבר הכנסת מוחמד ברכה – כוללת ארבעה נושאים שאני מבקשת לבסס בחוק, כדי להפוך את הטבח הנורא הזה לשיעור על תהומות הזוועה שאליהן גזענות, עליונות יהודית ושליטה צבאית באזרחים יכולות להוביל.

עאידה תומא סלימאן: החוק דורש: 1.

עאידה תומא סלימאן: הכרה מוסרית, פוליטית וחברתית של ממשלת ישראל בטבח בכפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: לא ראיונות בתקשורת ולא הצהרות בלי כיסוי של פוליטיקאים בודדים; אנחנו דורשים הכרה היסטורית.

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: הכנסה של ציון טבח כפר קאסם למערכת הלימוד – ולא את העובדה שהטבח מופיע כדוגמה בשיעורי אזרחות לפקודה בלתי חוקית בעליל שדגל שחור מתנוסס מעליה.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: היא לא מספיקה.

עאידה תומא סלימאן: השיעור שלומדים מהטבח האיום הזה לא יכול להיות בתחומי טוהר הנשק וחינוך צעירים להפוך לחיילים.

עאידה תומא סלימאן: הלקח שלו צריך להיות לקח הומניסטי, שמזהיר מהסכנות שבשנאה ומעודד הכרה בעוולות העבר.

עאידה תומא סלימאן: לכן ביקשנו לעגן את נושא הטבח בשעת מחנך במערכת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: 3.

עאידה תומא סלימאן: המדינה תתקצב את העמותה לזכר קורבנות טבח כפר קאסם ותיקח על עצמה אחריות להנצחה ארוכת השנים של הטבח, כך שלא נשכח את הקורבנות.

עאידה תומא סלימאן: 4.

עאידה תומא סלימאן: הדרישה הרביעית ואולי החשובה ביותר היא שחרור של כלל המסמכים הארכיוניים הנוגעים לפרשה כך שנדע אחת ולתמיד מי באמת אחראי לפשע הנתעב הזה, גם אם אלה דמויות שנתפסות כגיבורות בנרטיב הישראלי.

עאידה תומא סלימאן: המשותף לכל הדרישות האלה הוא ההבנה שהכרה בעוולות היא שלב הכרחי בדרך לתיקונן.

עאידה תומא סלימאן: זו אמת שנכונה לגבי טבח כפר קאסם, אבל היא נכונה גם לגבי כלל ההיסטוריה של תחילת המדינה, של – הקולות – של הנכבה – – –

קריאות: – – –

קריאה: שקט.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לשמור על השקט, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: אי-אפשר ככה, באמת.

קריאה: היא מדברת על הטבח בכפר קאסם – – – ביזיון.

מכלוף מיקי זוהר: נא לשמור על השקט.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: נא לשמור על השקט.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על טבח כפר קאסם ויש מישהו ששר במליאה.

עאידה תומא סלימאן: תתארו לעצמכם אם זה היה הפוך.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לשמור על השקט.

עאידה תומא סלימאן: צריך להתבייש במה שקרה עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, גברתי.

מכלוף מיקי זוהר: שששש, לא להפריע.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

עאידה תומא סלימאן: המשותף לכל הדרישות האלה הוא ההבנה שהכרה בעוולות היא שלב הכרחי בדרך לתיקונן.

עאידה תומא סלימאן: זו אמת שנכונה לגבי טבח כפר קאסם, אבל היא נכונה גם לגבי כלל ההיסטוריה של תחילת המדינה, של הנכבה, של הגירוש ההמוני של מאות אלפי פלסטינים מביתם כדי להקים את מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: ישראל נולדה בחטא, והדרך לפיוס פנימי עם האזרחים הערבים, הדרך לפיוס עם העם הפלסטיני, הדרך האמיתית לפיוס עם כלל העולם הערבי, עוברת דרך הכרה בפשעי העבר.

עאידה תומא סלימאן: לצערי, אנחנו ממש לא שם.

עאידה תומא סלימאן: להפך, נראה כי השנאה והגזענות רק מתחזקות, ואיתן שלילת הזכויות הלאומיות, כמו גם שלילת האנושיות, של ערבים פלסטינים.

עאידה תומא סלימאן: הבית הזה עכשיו גזעני יותר משהוא היה לפני כמה שנים.

עאידה תומא סלימאן: המסלול הוא שלילי.

עאידה תומא סלימאן: האזרחים הערבים, צאצאי הקורבנות של טבח כפר קאסם, לא הופכים לאזרחים שווים, אלא הופכים לאזרחים סוג ב' באופן רשמי אחרי חקיקת חוק הלאום.

עאידה תומא סלימאן: יותר מכך, היום, יותר מאי פעם, רעיונות של טרנספר של המשולש הופכים למיינסטרים בימין הישראלי.

עאידה תומא סלימאן: למעשה, הם נכנסו לתוך תוכנית המאה של דונלד טראמפ.

עאידה תומא סלימאן: כך, 66 שנים אחרי טבח כפר קאסם, מדינת ישראל עדיין מדברת על שלילת אזרחותם של תושבי כפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לכל באי הבית כאן להצביע עבור החוק הזה, להתחיל בתהליך ההכרה בעוולות העבר וחשיפת האמת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה ששלב זה הוא הכרחי עבור כל עתיד משותף של ערבים ויהודים בארץ הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לכם, חבריי מהקואליציה ומהאופוזיציה, לשנות כיוון ולהתחיל בתהליך השינוי והתיקון.

עאידה תומא סלימאן: החוק הזה יכול להיות צעד ראשון חשוב.

עאידה תומא סלימאן: ב-2017, בעת ההצבעה על הצעת החוק, הוצע לנו להמיר אותה להצעה לסדר-יום שתועבר לדיון בוועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, הסכמנו אז.

עאידה תומא סלימאן: חיכינו שנה שלמה שהיא תובא לדיון בוועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: בסוף היא לא הגיעה, והצטרכנו להעלות שוב את החוק.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נמשיך, אני וחבריי, להעלות את הצעת החוק עד שנשיג הכרה בעוול ובטבח שקרה לאנשי כפר קאסם ועד שנתחיל מסלול תיקון למה שקרה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מכלוף מיקי זוהר: [הצעת חוק פ/448/23; נספחות.

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: למשך שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: איפה חברת הכנסת זנדברג?

מכלוף מיקי זוהר: הינה, היא מגיעה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר מכן יעלה לסכם סגן שר החינוך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: טוב.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אני שמחה להצטרף ולהצמיד בשם סיעת מרצ את הצעת החוק הזאת, שהגיש אותה חבר הכנסת לשעבר עיסאווי פריג', שהוא תושב כפר קאסם ושקרובי משפחתו נרצחו בטבח.

תמר זנדברג: אני חושבת שאנחנו דווקא – אני אדבר רגע בשם הרוב היהודי – הטבח בכפר קאסם הוא חלק מההיסטוריה של כולנו.

תמר זנדברג: הוא טבע את המונח "פקודה בלתי חוקית בעליל שדגל שחור מתנוסס מעליה" ושאסור לקיים אותה ברמה המוסרית גם אם מצטווים על כך.

תמר זנדברג: הוא האירוע שעליו כתב אלתרמן: אין חברת אנוש שמקרה כזה לא יחרידנה.

תמר זנדברג: והפחד שלנו והרתיעה שלנו כחברה מלגעת בדבר הזה נובע אך ורק מסיבה אחת – שזה קרה לערבים, ביישוב ערבי.

תמר זנדברג: ואני חושבת שאם אנחנו רוצים להתקדם לעבר החלק השני של ההיסטוריה שלנו מתוך שותפות, מתוך הכרה הדדית בהיסטוריה באמת – לפני כמה שנים, כאן, במסדרונות הכנסת, אחד משרי הממשלה כינה את האירוע הזה "אירוע שנוי במחלוקת".

תמר זנדברג: זה כל כך כאב לחבר הכנסת עיסאווי פריג', ובצדק.

תמר זנדברג: כי יש דבר אחד שאנחנו לא יכולים להתווכח עליו, וזה אירועים שקרו.

תמר זנדברג: די.

תמר זנדברג: הם כבר הוכרו, הם כתובים בספרי ההיסטוריה, וחוסר היכולת שלנו להכניס אותם ולהכיל אותם במסגרת האירועים ההיסטוריים המוכרים שנלמדים, כולל לימוד הלקחים מהם, נובע מגזענות של היום, לא מהאירוע של אז, שכבר נהפך בו ומדובר בו.

תמר זנדברג: ולכן אני חושבת שבאמת צדק קטן וסמלי יהיה בהכרה ביום הזה כיום זיכרון ממלכתי, בלימוד ההיסטוריה הזאת בבתי הספר; כדי שלא יקרה ששר בממשלת ישראל יקרא לאירוע היסטורי "אירוע שנוי במחלוקת" וכדי שנוכל, ולו במעט, להכיר את ההיסטוריה זה של זה, של שני העמים שחיים כאן במדינה, הגם שאחד כרוב ואחד כמיעוט.

תמר זנדברג: אבל זה לא פוטר אותנו מההיסטוריה המשותפת של כולנו – גם אלה שאנחנו אחראים לעוולות שבהם, ואולי דווקא אלה שאנחנו אחראים לעוולות שבהם.

תמר זנדברג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה להשיב במשולב סגן שר החינוך מאיר פרוש.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: עשר דקות לרשותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעות החוק שבנדון, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחברת הכנסת תמר זנדברג, הן כמו הצעות חוק שהמליאה דנה עליהן קודם.

מאיר פרוש: הן לא נדונו בוועדת השרים לענייני חקיקה.

מאיר פרוש: לפיכך, בהתאם לסעיף 66(ה) לתקנון הממשלה הזמני, הצעות חוק פרטיות שיובאו לדיון במליאת הכנסת בטרם קבעה לגביהן ועדת השרים עמדה כנדרש, תהיה עמדת הממשלה להתנגד להן.

מאיר פרוש: הצעות חוק דומות לאלה עולות מדי שנה בשנים האחרונות על ידי חברי כנסת שונים.

מאיר פרוש: אני אביא בפניכם את התייחסות משרד החינוך כפי שהובאה בעבר בפני ועדות השרים לענייני חקיקה והכנסת הנכבדה.

מאיר פרוש: התייחסות זאת תקפה גם כעת, לשיטת משרד החינוך.

מאיר פרוש: ראשית, קביעת חיוב בדבר תוכניות לימודים לבתי ספר בדרך של חקיקה ראשית מהווה חריגה מהוראות סעיף 4(א) לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, שלפיו שר החינוך הוא בעל הסמכות לאשר את תוכניות הלימודים במערכת החינוך בהתאם להמלצתה של המזכירות הפדגוגית.

מאיר פרוש: ככלל, תוכניות לימוד אינן נקבעות בחוק – לא במקרה הזה ולא באף מקרה.

מאיר פרוש: זה נושא שנתון לשיקול דעתו של השר, כמובן הדרג המקצועי שמנחה את המערכת מעת לעת ועל פי הצורך, והוא עושה זאת באמצעות הוראות שונות וחוזרי מנכ"ל.

מאיר פרוש: הדרך הזאת מאפשרת גמישות ורלוונטיות בתכנים על פי העיתים והצרכים, ומטעם זה נראה כי אין מקום לקבוע בחקיקה הוראות בדבר שעת מחנך או פרקים בתוכנית הלימודים.

מאיר פרוש: זה – 1.

מאיר פרוש: תקצוב עמותה פרטית על ידי אוצר המדינה מהווה חריגה מהוראת סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, שלפיו יש לתמוך במוסדות ציבור על פי קריטריונים שוויוניים, ידועים ופומביים.

מאיר פרוש: לפיכך, נראה כי אין מקום לקבוע בחקיקה הוראה בדבר תקצובה של עמותה ספציפית.

מאיר פרוש: יודגש כי משרד החינוך רואה בנושא זה נושא חשוב, ולפיכך הוא נלמד במסגרת לימודי האזרחות לחטיבות העליונות, בפרק העוסק בשלטון החוק ובפקודה בלתי חוקית בעליל, בהרחבה, ולא כמו שנאמר כאן קודם, תחת הכותרת של טוהר הנשק.

מאיר פרוש: יהודים וערבים כאחד לומדים על אודות האירוע עם הפנים לעתיד ועוסקים בערכים כגון שוויון, שמירה על זכויות אדם וקדושת החיים.

מאיר פרוש: למידת הנושא, אדוני היושב-ראש, מהווה הזדמנות לשוחח על פיוס, ומנגד להציג בפני הדור הצעיר דוגמאות חיוביות שהיו וגם ישנן לבניית בסיס לחיים משותפים – כמובן, כל אחד עם האמונה שלו.

מאיר פרוש: אני רוצה לציין עוד דבר; אולי זה הוזכר כאן ברמז, אבל חשוב לי לומר זאת.

מאיר פרוש: אני אזכיר את מה ששופט בבית המשפט העליון בנימין הלוי בפסיקתו בבג"ץ אמר.

מאיר פרוש: שם הוא אומר: "סימן היכרה של פקודה 'בלתי חוקית בעליל' – מן הדין שיתנוסס כדגל שחור מעל לפקודה הנתונה, ככתובת אזהרה האומרת: 'אסור!' לא אי-חוקיות פורמלית, נסתרת או נסתרת למחצה, לא אי-חוקיות המתגלה רק לעיני חכמי משפט חשובה כאן, אלא: הפרת חוק גלויה ומובהקת, אי-חוקיות ודאית והכרחית המופיעה על פני הפקודה עצמה, אופי פלילי ברור של הפקודה או של המעשים שהפקודה מצווה לעשותם, אי-חוקיות הדוקרת את העין ומקוממת את הלב" – אני מצטט מה שכתב השופט בנימין הלוי – "אם העין אינה עיוורת והלב אינו אטום או מושחת, זוהי מידת אי החוקיות הדרושה כדי לבטל את חובת הציות של חייל ולהטיל עליו את האחריות הפלילית למעשיו".

מאיר פרוש: עד כאן.

מאיר פרוש: סוף ציטוט.

סמי אבו שחאדה: אדוני, בסוף זה מסתיים בגרוש.

סמי אבו שחאדה: כל המילים היפות של השופט הסתכמו בעונש של גרוש.

סמי אבו שחאדה: אדוני, זה לא יפה, אחרי כל השנים האלה לבוא ולשמוע את הדברים ככה.

סמי אבו שחאדה: לפעמים עדיף לא להגיד כלום.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר משפט נוסף.

מאיר פרוש: אני דווקא פונה – לא הייתי אומר שאני פונה לחברי הכנסת מהרשימה המשותפת, כי בכל אופן זו האג'נדה, ואתם מעלים את זה כאן מדי שנה, אבל אני כן פונה לחברת הכנסת זנדברג: הבה ונתבונן במה שקורה במזרח התיכון.

מאיר פרוש: יש מדינות ערביות מתונות, שהן כורתות שלום, מנרמלות יחסים עם מדינת ישראל.

מאיר פרוש: למה הם עושים את זה?

מאיר פרוש: למה הם עושים את זה?

מאיר פרוש: כי לא כואב להם הנושא הפלסטיני?

מאיר פרוש: כואב גם כואב להם – – –

עאידה תומא סלימאן: זה לא שייך.

מאיר פרוש: למה אתם חושבים שהם – – –

קריאות: – – –

מאיר פרוש: מותר לי לומר משהו.

מאיר פרוש: למה אתם חושבים שישנן מדינות ערביות, מוסלמיות, שעושות שלום עם ישראל?

תמר זנדברג: – – –

מאיר פרוש: לא מכיוון שלא כואב להן הנושא הפלסטיני, אלא הן מבינות – –

סמי אבו שחאדה: אדוני, הם רוצים נשק.

מאיר פרוש: – – שהפלסטינים מובילים – –

סמי אבו שחאדה: הם רוצים נשק ישראלי – – –

מאיר פרוש: – – את העם הערבי לדרך לא דרך.

סמי אבו שחאדה: – – – מדברים על טבח, טבח של אזרחים.

סמי אבו שחאדה: לפעמים עדיף לא – – –

קריאה: תתבייש לך.

סמי אבו שחאדה: אדוני השר, טבח של אזרחים.

מאיר פרוש: לכן אני אומר: מילא הרשימה המשותפת, אבל מה יש למרצ עדיין להגיש את ההצעות האלה?

מאיר פרוש: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: תעלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן להשיב, למשך שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: גם חברת הכנסת זנדברג מעוניינת.

מכלוף מיקי זוהר: מייד אחריה – חברת הכנסת זנדברג לעוד שלוש דקות, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, התשובה הזאת ששמענו עכשיו מוכיחה שוב את הטענה העיקרית – שהטבח הזה לא היה רק פקודה בלתי חוקית בעליל, אלא היה אסטרטגיה שעומדת מאחורי האידיאולוגיה שלא רוצה אפילו לעצור לרגע ולחשוב.

עאידה תומא סלימאן: מה זה קשור, הסכמי העלק-שלום, פייק שלום?

עאידה תומא סלימאן: מה קשורה האחריות של מדינה ששלחה את הצבא שלה וטבחה באזרחים שלה להכרה בעוול ההיסטורי הזה?

עאידה תומא סלימאן: מה זה שייך אם מצאתם שני שלטונות ריאקציוניים בעולם הערבי, או שלושה, שמוכנים לנרמל את היחסים?

עאידה תומא סלימאן: מה שהצעתי מעל הדוכן הזה התייחס לשלום אמיתי בין מדינה לאזרחים שלה, לנורמליזציה של יחסי אזרחות שוויוניים.

עאידה תומא סלימאן: במקביל, אנחנו מקבלים את אותה תשובה – אותה תשובה שנכתבה ב-2017, 2018, 2016, אותן מילים; יש לי אותן מהפרוטוקול.

עאידה תומא סלימאן: זה רק מראה את האטימות ואת ההתחפרות מאחורי התוכנית, כנראה.

עאידה תומא סלימאן: מה שהיה אז – משפט הראווה שנעשה, לטייח את האחריות הפוליטית, המיניסטריאלית, של המדינה לטבח הזה – עדיין נמשך.

עאידה תומא סלימאן: עדיין ממשיכים לטייח את זה שנעשה טבח באזרחים פשוטים, אנשים שחזרו לבתים שלהם ונורו, כולל נשים בהיריון.

עאידה תומא סלימאן: זה מביש.

עאידה תומא סלימאן: מה שקרה עכשיו על הדוכן – והתשובה של הממשלה היא תשובה לא רק מבישה, אלא תשובה שמעידה על כל מה שהזהרתי ממנו.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך להסביר לחברנו, גם לסגן השר: כפר קאסם זה יישוב בתוך מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זה יישוב בתוך מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: מכירים אותו טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל כפר קאסם כמשל, כי זה כנראה היחס שאזרחי מדינת ישראל הערבים הפלסטינים יקבלו.

עאידה תומא סלימאן: התשובה שניתנה בסוף, לצערי הרב, מעידה שהאידיאולוגיה של גזענות, של עליונות, של חוק הלאום, המתבטאת ביחס עוין כלפי אזרחי מדינת ישראל, עדיין מושרשת; רוצים לטייח אותה, אבל אי-אפשר להחביא אותה, כי היא התגלתה במערומיה בתשובת הממשלה עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, גברתי.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש דקות נוספות – לחברת הכנסת תמר זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, גברתי.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר מכן נעבור להצבעה; יותר נכון שתי הצבעות, על שני החוקים.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: האמת, לא תכננתי לעלות שוב.

תמר זנדברג: כששמעתי את סגן השר ככה מקריא בנועם – – –

אלי אבידר: לא שומעים טוב.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע.

מכלוף מיקי זוהר: נא לשמור על השקט.

תמר זנדברג: לא תכננתי לעלות שוב, וכששמעתי את סגן השר מקריא על פקודה בלתי חוקית בעליל – –

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להגביה שוב את המיקרופון?

תמר זנדברג: – – אז האמת, אמרתי: ואללה, אולי לא יצביעו על הצעת החוק, אבל לפחות יש מישהו במשרד החינוך שמכיר בדברים, אבל אז, החלק השני שלך, אדוני סגן השר, לצערי הוכיח בדיוק את מה שאמרתי: הסיבה שלא מכירים בטבח בכפר קאסם היא כי מדובר בערבים.

קריאה: לא נכון.

תמר זנדברג: עכשיו, אתה בתשובה שלך: ערבים, פלסטינים וסודאן ומזרח – הכול ביחד, הכול סלט אחד גדול.

תמר זנדברג: אז בוא, אני מזמינה אותך, כן, אני מזמינה אותך: כפר קאסם זה במדינת ישראל, זה יישוב ישראלי שאזרחים שלו, פלאחים, חקלאים, יצאו לעבד את האדמות שלהם בלי לדעת שיש עוצר וחזרו וירו בהם בטבח.

תמר זנדברג: ריבונו של עולם, אפילו על זה אנחנו לא יכולים להסכים?

תמר זנדברג: "לא תיתכן חברת אנוש אשר מקרה כזה לא יחרידנה" – תלמדו ותשננו את האמירות האלה.

תמר זנדברג: זה לא הופך אותך לפחות יהודי, זה רק הופך אותך לקצת יותר בן אדם.

תמר זנדברג: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לעבור להצבעה, ולכן אני מבקש מכולם לשבת במקומותיהם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מזכיר לכולם שאנחנו עומדים להצביע על הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, והצעת חוק דומה – של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ושל חברת הכנסת תמר זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו קודם כול מתחילים בהצעת החוק הראשונה, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מכלוף מיקי זוהר: כולם יושבים במקומות?

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת זנדברג רוצה להספיק למקומה, אז בבקשה, גברתי.

חיים כץ: – – –

מכלוף מיקי זוהר: היא התעקשה לשבת ולהצביע ממקומה, חבר הכנסת חיים כץ.

מכלוף מיקי זוהר: מייד נעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, נא לשבת במקומות.

חיים כץ: אני מקווה שהמסך שלה יעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נדאג גם שהמסך שלה יעבוד.

אנטאנס שחאדה: אדוני, אני מבקש לצלם את ההצבעה של הליכוד.

אנטאנס שחאדה: בבחירות הבאות ירצו קולות בכפר קאסם.

אנטאנס שחאדה: אני מבקש לצלם.

מכלוף מיקי זוהר: למיטב זיכרוני, היה אחד בליכוד שהיה אחראי למגזר הערבי בבחירות האחרונות, והוא מתכוון לעשות את זה גם בפעם הבאה, בעזרת השם.

אנטאנס שחאדה: עם ההצלחות שלו שמרתם עליו, אני מבין.

מכלוף מיקי זוהר: לא, דווקא גדל מספר המצביעים.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, גברתי, אני רוצה להעביר להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה, בבקשה, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד? מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' מבקש להוסיף את קולו נגד.

מכלוף מיקי זוהר: תכף נספור את הקולות.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, הצעת חוק זאת לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: 21 בעד, 50 נגד, אפס נמנעים – 51 נגד, עם קולו של חבר הכנסת סמוטריץ', ולכן הצעת חוק זאת לא התקבלה.

עופר כסיף: – – – בושה – – – צבועים.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו עוברים להצעת חוק נוספת, של חברת הכנסת זנדברג – אותה הצעת חוק.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע.

עופר כסיף: תתביישו.

עופר כסיף: אתם צבועים – – –

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע ונא לא להפריע בזמן ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר קאסם, התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: אתם מציינים את הפשיסט – – – תתביישו לכם.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, נא לא להפריע בזמן ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, גם הצעת חוק זו לא התקבלה – 21 היו בעדה, 45 מתנגדים.

אחמד טיבי: שמית, שמית.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא שמעתי.

מכלוף מיקי זוהר: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת ניגודי העניינים במערכת המשפט << הלסי >>

מכלוף מיקי זוהר: לאחר שראינו שגם הצעת חוק זו לא התקבלה, אפשר לעבור לסעיף הבא בסדר-היום – הצעתו של חבר הכנסת סמוטריץ' להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת ניגודי העניינים במערכת המשפט, הצעה לסדר-היום מס' 1770.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה ויבוא חבר הכנסת סמוטריץ' ויישא דברים במשך עשר דקות.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אחריו יעלה לסכם את הדיון ולהשיב בשם הממשלה שר המשפטים אבי ניסנקורן.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב בראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, ב-8 ביולי למניינם – –

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע, חברים.

בצלאל סמוטריץ': – – ב-8 ביולי למניינם, בשעה 13:54, צייץ יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר: "הליכוד יצביע בעד ועדת החקירה לניגודי העניינים של השופטים".

בצלאל סמוטריץ': באותו היום, שעה אחר כך, ב-8 ביולי, ב-14:47, חבר הכנסת מיקי זוהר, יושב-ראש הקואליציה ויושב-ראש סיעת הליכוד: "ההחלטה להצביע בעד ועדת החקירה לבדיקת ניגודי העניינים של השופטים נובעת אך ורק מהרצון שלנו לעמוד בציפיות של הבוחרים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו רצון ללכת לבחירות.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שתימצא הדרך ליישר את ההדורים עם כחול לבן.

בצלאל סמוטריץ': זהו צו השעה.

בצלאל סמוטריץ': " מה השתנה, אדוני חבר הכנסת זוהר, יושב-ראש הקואליציה וסיעת הליכוד, מאז, מהפעם הראשונה שבה העליתי את ההצעה ועד היום – הפעם השלישית, נדמה לי, שאני מעלה אותה להצבעה?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך מה השתנה.

בצלאל סמוטריץ': הדבר האחרון שהשתנה – בוא נתחיל מלהיות הכי רלוונטי, מה שנקרא, וזה ציוץ ממש מעכשיו, של הכתב המשפטי של גלי צה"ל יובל הראל – תקשיב טוב, חבר הכנסת זוהר: "בלי מכרז והסדר ניגוד עניינים: איך רכשה הנהלת בתי המשפט שירותי ייעוץ פרטיים כדי להתמודד עם פרסומים על שופטים ברשת", והוא בשרשור שלם מדווח איך במשרד המשפטים מדלגים על חוק חובת המכרזים, מדלגים על החובה לייצר הסדרי ניגודי עניינים ועושים מה בראש שלהם.

בצלאל סמוטריץ': מה עוד השתנה מאז הציוץ הקודם שלך ועד לציוצים של היום שלפיהם הליכוד בורח מהמליאה בהצבעה?

בצלאל סמוטריץ': עמית סגל וגיא פלג פרסמו הקלטות מזעזעות של שיחות טלפון בין היועץ המשפטי לממשלה לחברו דאז – אולי גם היום – יושב-ראש לשכת עורכי הדין, על מישהו – אני לא רוצה לחזור על הביטוי; לא יפה כאן, בכלל לא יפה – ש"מחזיק אותו בגרון".

בצלאל סמוטריץ': מה עוד השתנה?

בצלאל סמוטריץ': עוד ועוד חשיפות ושערוריות על ניגודי עניינים, על סטנדרטים כפולים, על שחיתות במערכת המשפט ואכיפת החוק במדינת ישראל – בתיקי נתניהו, בתיקים אחרים, של אזרחים מן השורה, על עבירות בנייה של ליאת בן-ארי, ואולי עכשיו גם של נשיאת בית המשפט העליון.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שהשתנה מאז ועד היום.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, אולי עוד דבר השתנה מאז ועד היום: שר המשפטים, הלוא הוא ראש הממשלה האמיתי הידוע, אבי ניסנקורן, התניע תהליך למינוי פרקליט מדינה, באופן טבעי בצלמו ובדמותו, מן הסתם איש שמאל קיצוני, אקטיביסט, והוא ימנה, ולא אתה ואני, מיקי, אלא כל אזרחי ישראל, אנחנו נשבע מנחת זרועו של הפרקליט הזה, שימונה עכשיו בממשלת השמאל שהקמתם, בשבע השנים הבאות.

בצלאל סמוטריץ': זה פחות או יותר מה שהשתנה מאז ועד היום, ולמרות זאת אתם תפילו את ההצעה, תמעלו באמון של המצביעים שלכם, של הבוחרים שלכם, בערכים של הימין – אותם ערכים שנשאתם ברמה בשלוש מערכות הבחירות והתחייבתם לקדם.

בצלאל סמוטריץ': ואני מתחיל לחשוב לעצמי שהסיבה שבאמת אתם לא רוצים לטפל בתחלואי מערכת המשפט ובשליטתה חסרת המצרים בתהליכי קבלת ההחלטות בממשלה זה שנוח לכם לא לעבוד, לא לעשות כלום ואז להטיל את האחריות על הפקידים והיועצים המשפטיים.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם הייתם יודעים לעבוד – ותכף נדבר על זה – ולהביא הישגים, הייתם רוצים שלא יפריעו לכם, אבל מאוד נוח לכם לא לקבל החלטות, לקבל החלטות רעות ופופוליסטיות ולזרוק את זה אחר כך על היועצים המשפטיים.

בצלאל סמוטריץ': מאוד נוח לכם שהכסף שצריך להגיע לבעלי העסקים שקורסים בגלל הקורונה לא יגיע וראש הממשלה יוכל לזרוק את זה על ראש אגף התקציבים הקודם; מאוד נוח לכם שרת תחבורה שתחבל פעם אחר פעם אחר פעם בכל התהליכים המקצועיים החשובים שאמורים להתרחש במשרד הכל-כך קריטי שתחת אחריותה, וכשלא יהיו הישגים, אפשר יהיה לגלגל את זה על פקידים ועל יועצים משפטיים.

מירי רגב: – – – זה שהצבעתם עם אחמד טיבי – איזו בושה, איזו בושה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – עכשיו אני אגיד לך.

בצלאל סמוטריץ': מירי, אני שמח שאת כאן, אם תהיי שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': לפני יומיים הייתה לך איזו יציאה אומללה – –

מירי רגב: – – – איזו בושה, איזו בושה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שאת מתנגדת למטרו באזור גוש דן ומטרופולין – –

מירי רגב: ואיך אתה אומר – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אמירה פופוליסטית, מופרכת, חסרת היגיון לחלוטין, שמאחוריה אסטרטגיה אחת בלבד.

מירי רגב: – – –

בצלאל סמוטריץ': בקדנציה הקודמת הייתה לנו חברת הכנסת סתיו שפיר, שעשתה לעצמה כשיטה לסכסך בין אוכלוסיות.

בצלאל סמוטריץ': אז זה היה בין המתנחלים לתושבי הפריפריה – לומר לתושבי הפריפריה: בגלל המתנחלים, אתם לא מקבלים תקציבים.

בצלאל סמוטריץ': את, מירי רגב, עושה עכשיו בדיוק את אותו הדבר – מסכסכת בין אוכלוסיות כדי לגרוף עוד כמה קולות; להחיות את התיאוריה הזאת על ישראל הראשונה וישראל השנייה.

בצלאל סמוטריץ': מה שאת עושה זה לנסות לסכסך בין תושבי המרכז ותל אביב לבין תושבי הפריפריה – –

מירי רגב: – – – לפני ארבעה חודשים – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואת מדברת גם כאלה שטויות חסרות בסיס.

בצלאל סמוטריץ': כל מי שהכין את התוכניות של המטרו יודע כמה זה קריטי למדינת ישראל על כל אזרחיה, כמה זה קריטי לכלכלה שלה, כמה זה קריטי לחברה שלה, כמה זה קריטי כדי לפתור את משבר התחבורה האדיר שמדינת ישראל נמצאת בתוכו – משבר שאין דרך לפתור אותו אם לא נקדם את התחבורה הציבורית, הקישורית, ברשת שלמה של פתרונות, החל מאוטובוסים עם רשת של נתיבי העדפה תחבורה ציבורית – ותכף נדבר על איך את מחבלת בזה פעם אחר פעם אחר פעם – עם ניהול חכם של תחבורה ציבורית, עם רשת של רכבות קלות, רכבות כבדות והמטרו.

מירי רגב: – – – שלא עשית כלום – – –

בצלאל סמוטריץ': כמה זה טוב לחברה של כולנו – – –

מירי רגב: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – שנגיע מהר יותר לעבודה, ושיהיה לנו יותר זמן למשפחה; כמה זה חשוב לכלכלה – – –

מירי רגב: – – – תפנים – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – 50 מיליארד שקלים – – –

מירי רגב: – – – תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': היא לא מסוגלת להקשיב, זו אחת הבעיות של השרה רגב.

בצלאל סמוטריץ': אין לה שום יכולת להקשיב.

בצלאל סמוטריץ': זה איבר שלא קיים אצלה בכלל.

שלמה קרעי: – – – במצע של ימינה – – –

מירי רגב: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת קרעי, השרה מירי רגב, בבקשה, תנו לו לסיים.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – ב-50 מיליארד שקלים שייחסכו למדינה אם אנחנו נגדיל את הפריון כי נפתור את בעיית הפקקים באזור המרכז.

בצלאל סמוטריץ': כמה נחבר את הפריפריה למרכז אם תהיה רשת תחבורה טובה באזור המרכז, כדי שמי שכבר נסע את השעה וחצי מקריית שמונה, לפחות כשהוא מגיע למרכז לא יעמוד עוד שעתיים בפקקים – דבר מדהים.

מירי רגב: סיפורים – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני אומר את האמת.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אני כמעט חצי שנה, כמעט חצי שנה לא פתחתי את הפה על משרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי: נכנסה שרה חדשה, אני נותן לה את הקרדיט.

בצלאל סמוטריץ': מותר לה לקבל החלטות אחרות ממה שאני קיבלתי, זה לגיטימי.

בצלאל סמוטריץ': אני דמוקרט אמיתי, אבל אני כבר לא יכול יותר, כששרת התחבורה הורסת אבן אחרי אבן אחרי אבן במשרד הקריטי הזה.

בצלאל סמוטריץ': ואתם יודעים מה?

בצלאל סמוטריץ': זה לא קרדיט שלי, גברתי היושבת-ראש.

בצלאל סמוטריץ': את יודעת את זה מצוין.

בצלאל סמוטריץ': מי שהשאיר לה משרד כל כך טוב, כל כך מקצועי, כל כך אמיתי, עם אנשים כל כך טובים, עם חברות ביצוע כל כך טובות, זה ישראל כץ, חבר מפלגת הליכוד, שבעשר שנים בנה את המשרד הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אתן אנקדוטה קטנה.

שלמה קרעי: – – – תתביישו לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': כשאני נכנסתי לתפקידי אמר לי ישראל כץ – ועל זה אני אסיר תודה לו, אסיר תודה לו – אמר לי: תשמע, בצלאל, כנס למשרד עוד ארבעה ימים.

בצלאל סמוטריץ': תן לי להיות שר עוד ארבעה ימים, בוא נעשה חפיפה.

בצלאל סמוטריץ': ארבעה ימים שלמים הוא השקיע בלחפוף אותי: הביא את כל הגורמים במשרד, את כל חברות ביצוע, עשה דיוני סטטוס – עשה העברת מקל הכי מסודרת בעולם בארבעה ימים של השקעה.

בצלאל סמוטריץ': ככה, אגב, מתנהג אדם שאכפת לו מהמשרד.

בצלאל סמוטריץ': כשהשרה רגב החליפה אותי הצעתי לה – אמרתי לה: תראי, גברתי השרה, אני לא הייתי הרבה זמן במשרד.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכן לחפוף אותך, תקבעי איך.

בצלאל סמוטריץ': לא רצתה; בוא נשב חצי שעה אחרי הטקס של החילופים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לה: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': עצה אחת נתתי לה בחצי השעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לה: גברתי שרת התחבורה, במשרד התחבורה, שלא כמו במשרד התרבות, את צריכה להימדד בתוצאות.

בצלאל סמוטריץ': במשרד התרבות אין מדדים.

בצלאל סמוטריץ': מה ימדדו – כמה הופעות היו?

בצלאל סמוטריץ': נכנסת, רבת עם השמאלני, קיבלת מחיאות כפיים – היידה.

בצלאל סמוטריץ': פה את צריכה להביא תוצאות: יש תחבורה, אין תחבורה; יש פקקים, אין פקקים; האוטובוס מגיע, לא מגיע; הרכבת נתקעת, לא נתקעת.

בצלאל סמוטריץ': אין לך סיכוי להביא הישגים אם לא תעבדי עם אנשי המקצוע, תטפחי אותם, תעצימי אותם, תקשיבי להם, תתווכחי איתם.

בצלאל סמוטריץ': תקבלי בסוף את ההחלטות – הם יכבדו את זה.

בצלאל סמוטריץ': מאז אין חלקה טובה שלא נשרפת במשרד הזה.

בצלאל סמוטריץ': נתחיל מאמיר אסרף, שעזב; תותח-על.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הבן אדם היום עובד חצי ומרוויח פי שניים בשוק הפרטי – אדם מוכשר, מוצלח, מלא אנרגיות, מוטיבציות; קם כל בוקר בתחושת שליחות להפוך את התחבורה הציבורית לטובה יותר.

בצלאל סמוטריץ': הצעד הראשון, ההחלטה הראשונה שמירי רגב קיבלה במשרד שלה, אדוני שר המשפטים, זה לחבל באחת המהפכות הכי חשובות שהתחלנו לקדם במשרד, וזה להפוך את התחבורה הציבורית לתחבורה חכמה.

בצלאל סמוטריץ': תחשוב מה זה שבכל רגע נתון אנחנו יודעים כמה אנשים יש על כל אוטובוס, איפה הוא, כמה אנשים מחכים בתחנה, לאן הם רוצים לנסוע – איזו יכולת עצומה למקסם את המשאבים ולתת שירות הרבה יותר טוב.

בצלאל סמוטריץ': אז ההחלטה הראשונה הייתה לתקוע את האפליקציה, שזה השלב הראשון – אגב, בתירוצים מופרכים, שזה פוגע בפריפריה; מהלך עצום שנועד לקחת 128 תעריפים, להפוך אותם לשישה תעריפים בכל הארץ – כן, עם הנחות בפריפריה לפי מפת אזורי עדיפות לאומית.

בצלאל סמוטריץ': אז מירי רגב דואגת לפריפריה?

בצלאל סמוטריץ': אדוני שר המשפטים, אתה איש של שוויון.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוכן להסביר לי למה בירוחם תחבורה ציבורית עירונית עולה 2.20 ובקריית שמונה 4.5 שקלים?

בצלאל סמוטריץ': זה פחות פריפריה, קריית שמונה מירוחם?

מירי רגב: תתבייש.

מירי רגב: האפליקציה שנתת להם – – – תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': את הדבר הזה באנו לתקן.

בצלאל סמוטריץ': את זה.

מירי רגב: – – –

בצלאל סמוטריץ': ההחלטה הראשונה שקיבלת הייתה לתקוע את זה.

מירי רגב: – – – תתבייש לך – – –

בצלאל סמוטריץ': אז אמיר אסרף עזב, ואת חדר ניהול התחבורה הציבורית תקעת, ואת התחבורה הציבורית החכמה את תוקעת, וכל מה שאת עושה זה להקטין ראש, ועכשיו את הרכבת תהרסי במינויים פוליטיים – –

מירי רגב: – – – שום דבר.

מירי רגב: תמשיך לשקר – – –

בצלאל סמוטריץ': – – את נת"ע תהרסי במינויים פוליטיים.

מירי רגב: – – – תפסיק לשקר – – –

בצלאל סמוטריץ': ואת שלושת המנכ"לים – – – איזו החלטה, להאריך את הקו הירוק עד ראשון לציון.

בצלאל סמוטריץ': יש קו חום של BRT, זול, מהיר, טוב, נותן מענה.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאת עושה במשרד, מירי, זה פוליטיקה, זה חברי מרכז, זה פריימריז.

בצלאל סמוטריץ': אגב, את לא נלחמת בי.

בצלאל סמוטריץ': הציבור צריך לדעת – את נלחמת בישראל כץ, יריבך המר במפלגתך הליכוד.

מירי רגב: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סמוטריץ', נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': אני, על הדבר הזה לא יכול לשתוק.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש מסיים.

בצלאל סמוטריץ': תראו, משרד התחבורה הוא אחד המשרדים הכי חשובים לאזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הוא נוגע לחיים של כל אחד ואחת מאיתנו בכל רגע נתון – בעבודה, בכלכלה, בפריון, במשפחה, בחברה, במצב רוח של לעמוד בפקקים.

בצלאל סמוטריץ': את המשרד הזה אסור לנהל בפוליטיקה קטנה וזולה, וכפי שאמרתי – לחרב את כל המהלכים הטובים שעשו במשרד הזה; ועוד פעם, הם לא נזקפים לזכותי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מילים אחרונות.

בצלאל סמוטריץ': מילה אחרונה.

מירי רגב: – – –

בצלאל סמוטריץ': זאת הסיבה שאתם בליכוד מתנגדים לטפל במערכת המשפט – –

מירי רגב: איפה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ולא לעשות כלום: לחרב את השירות הציבורי בפוליטיקה קטנה, ואז לזרוק את האחריות על הפקידים ועל היועצים המשפטיים.

בצלאל סמוטריץ': במשרד התחבורה יש אנשים כאלה נהדרים.

בצלאל סמוטריץ': רק אל תפילי את האחריות לכישלון עליהם – זו הבקשה היחידה שלי.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מירי רגב: בגלל שהוא דיבר אליי אישית, אני מבקשת לעלות להתייחס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחרי ההצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב על הצעה הזאת שר המשפטים אבי ניסנקורן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

שלמה קרעי: בצלאל – – – נתן לכם גם את החופש לשנות את עשרת הדיברות?

שלמה קרעי: מפלגת הציונות הדתית, עלק.

קריאה: לא שמענו, קרעי.

שלמה קרעי: בטוח ששמעתם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: איפה בצלאל?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא רואה אותו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בצלאל, אני הבנתי שאתה מבקש ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא התחבורה, בנושא המטרו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה רעיון לא רע.

בצלאל סמוטריץ': זה יקרה בשבוע הבא, לדעתי.

בצלאל סמוטריץ': אין ברירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני רואה שזה כבר הולך לכיוון הזה, כי את מרב הנאום אתה הקדשת לזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, יש לי רק מסקנה אחת – נגמר לך מה להגיד על מערכת המשפט בישראל, כי אתה מנסה לעשות מהסוף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תראה, אגיד לך מה בעייתי, קודם כול בגישה: אתה מראש סימנת תוצאה – אתה החלטת מראש שהמערכת מושחתת, החלטת מראש שהמערכת לא עובדת, החלטת מראש איך לנתץ את המערכת, ועכשיו אתה אוסף, כמו דייג שזורק חכה ומחכה שמשהו בפיתיון יעלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז פתאום יש איזושהי כתבה – אז אתה מדבר על הכתבה; פתאום יש איזשהו מאמר – אתה מדבר על המאמר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכול בסוף בסוף זה זוטות.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה אומר הפרסום בגלי צה"ל עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': ללא מכרז, ללא הסדר ניגוד עניינים במשרד המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': כבר – – – להתייחס לגופו של עניין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אגיד לך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשאני רואה שבן אדם באובססיה – וסלח לי, אתה באובססיה – וכשאני רואה בן אדם שדיבורים לא עוזרים איתו – אתן לך דוגמה: אתה באת לפני כמה חודשים ואמרת לי: אבי, תקשיב, למה שהשופטים לא יפרסמו באתר בצורה מסודרת את הנושא של המניעויות שלהם?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא ניגוד העניינים, המניעויות שלהם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמרתי לך: אתה יודע מה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש בזה שכל, יש בזה שקיפות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עשו את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה עשית?

אברהם (אבי) ניסנקורן: מינפת את זה להתקיף את השופטים.

בצלאל סמוטריץ': אתה אומר לא אמת.

בצלאל סמוטריץ': פרגנתי לזה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': פרגנתי לזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר את האמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פרגנת והתקפת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סלח לי, אתה וחברים אחרים בימינה – אובססיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, מילא זה היה אובססיה בלי נזק – ברוך השם, בלי נזק, כי מפילים את זה כל פעם, אבל בסוף בסוף בסוף מה שאתה מוביל אליו זה מצב שאתה רוצה לקחת את מערכת המשפט בישראל, את הפרקליטות בישראל, ולהחליש אותן, וזה לפגוע בדמוקרטיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשאתה בא ואומר: אני אחזק את הדמוקרטיה – זה הפוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה בעצם לקחת את היסוד השלישי, את הבסיס השלישי של דמוקרטיה בכל מדינה, ובסוף לנתץ אותו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, זה לא לנתץ ולבנות, זה לנתץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: על ההריסות האלה לא תיבנה דמוקרטיה, על ההריסות האלה תיבנה דיקטטורה, וזה מה שיכול לקרות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, עוד יותר – אתה עושה את זה בתקופה רגישה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו היום בתקופה רגישה לדמוקרטיה הישראלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רואה מה קורה עם ההתייחסות של גופים שונים, מראש הממשלה, לשר לביטחון הפנים, לשרת המשפטים לשעבר – ההתייחסות שלהם למערכת המשפט, לפרקליטות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רואה את ההסתה שקיימת בכל מה מקום – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה יושב איתו בממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בזכותך הוא ראש ממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני לא חייב להסכים איתם.

בצלאל סמוטריץ': בזכותך אדם מסוכן לטענתך הוא ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אתה גורם לנזק עצום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יושב ואני בולם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, לא ראיתי אותך יותר מדי משתתף בהצבעות נגד ראש הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ראיתי הרבה פעמים שאתה עושה הסכמות בשתיקה ולא נכנס – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד ראש הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד ראש הממשלה.

מיקי לוי: – – – אופוזיציה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שיש לך קצת איזו דיכוטומיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חי עם הסיטואציה שנכנסנו פנימה להיאבק בקורונה ולהגן על הדמוקרטיה ולהעביר תקציב – שלא קורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ונכון, אנחנו בתקופה משברית מאוד לממשלה, וצריכים לקבל החלטה – אי-אפשר להמשיך עם הסיטואציה הזאת – אבל עדיין אני אומר לך, הגנה על הדמוקרטיה בישראל זה אבן יסוד, ואני גם אומר לך: אתה תתחרט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם מה שאתה רוצה יקרה, עוד כמה שנים תתחרט, אחורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הזכרת את הנושא של פרקליט המדינה, ואמרת: פרקליט המדינה יהיה בצלמו ובדמותו של ניסנקורן, ונתת פה ציונים.

שלמה קרעי: תופסים אותו בגרון – – –

מיקי לוי: יועץ משפטי נקי כפיים.

מיקי לוי: נקי כפיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נתת פה ציונים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך.

מיקי לוי: – – – חקירות משטרה, אין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בניגוד לגישה של שרת המשפטים – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רק אומרת לחברי הכנסת שיתפסו את מקומותיהם אם הם רוצים לקחת חלק בהצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': המציע, אתה יכול.

קריאה: חשוב שבצלאל יענה לך – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: בניגוד לאיך שאתה רוצה לכוונן ולבנות תבניות, מי צריך להיות שופט עליון בישראל, מי צריך להיות פרקליט מדינה בישראל – תדע, אני לא חושב ככה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שצריך מצוינות וצריך עצמאות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא בוחן בציציות שופט או לא בוחן בציציות פרקליט מדינה, אם הוא שמאלן או ימני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא שם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בוחן את זה שהוא איש מצוין, שהוא איש עם מצוינות, שהוא איש עם יושרה, שהצדק לנגד עיניו ושבסופו של דבר הוא בא להיות עצמאי בשירות המערכת של הצדק הציבורי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כך יש לבחון את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואגב, גם לא אני מחליט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ברוך השם, יש ועדת איתור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך שביום שהגישה שלך תתקבל, והגישה של אחרים, שאומרים: אנחנו נשים מפכ"ל בגלל שהוא ימני, אנחנו נשים פרקליט מדינה בגלל שהוא ימני, אנחנו נשים שופט עליון בגלל שהוא ימני – אז בואו נשים את כל המערכת למען מפלגה מסוימת או למען גישה מסוימת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה רע מאוד.

שלמה קרעי: על מה אתה מדבר?

שלמה קרעי: אתה מגן על השחיתות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה אפילו לא יודע על מה אתה מדבר, סלח לי, קרעי.

שלמה קרעי: על מה אתה מדבר, אדוני שר המשפטים?

שלמה קרעי: יועץ משפטי שאומר שהוא נסחט – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: שלמה, כמות השטויות שאתה אומר בבת אחת – אי-אפשר לתקן אותך אפילו.

שלמה קרעי: זה שתגחיך את זה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך שבסופו של דבר צריך לכבד את זה שבמדינת ישראל קם בית משפט עליון לתפארת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך לכבד את זה שמוסד היועץ המשפטי, ופרקליט המדינה, נמצא 72 שנים במדינת ישראל ומגן על מערכת הדמוקרטיה הישראלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך לכבד את זה שלפעמים יש החלטות שלא אתה אוהב ולא אני אוהב, ואנחנו מכבדים את זה כי זה בית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הייתה אצלי לפני כשבוע שגרירה, לא אומר מאיפה, שגרירה אירופית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היא אמרה לי: ההתבטאות כנגד מערכת המשפט בישראל זה משהו שלא רואים היום בשום מקום אחר במדינה דמוקרטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו מהווים היום דוגמה רעה איך דמוקרטיה לא צריכה להתנהל; אנחנו מהווים היום דוגמה רעה איך במדינת ישראל אנחנו בפועל, במו ידינו, מחלישים את הדמוקרטיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא צריך לקרות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא אומר שלא צריך לשפר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: את מח"ש צריך לשפר, את הנושא של שקיפות צריך לשפר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אגב, מינויים חייבים לעשות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תוקעים מינויים כבר יותר מדי זמן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא רק פרקליט מדינה.

שלמה קרעי: איך אתה נותן למנדלבליט – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם במה צריך להתמקד – לא בדברים שדווקא מנסים לייצר מצב של ימין–שמאל במערכת המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך להתמקד בשירות לאזרח; צריך להקים בית משפט שלום מינהלי; צריך להקים בתי דין קהילתיים; צריך להעביר את תקנות סדר דין אזרחי, למען האזרחים; צריך להסתכל על זכויות נאשמים במובן של איך מתנהלים אליהם ואיך מכבדים את כבוד האדם כשמביאים אותם למעצר; יש ועדה שדנה במקרים של האשמות שווא או הרשעות שווא, שצריך לראות איך אנחנו דואגים שדברים כאלה, עד כמה שאפשר, לא יישנו.

שלמה קרעי: מה עם פרשת משפטים – – –

מיקי לוי: איזו פרשה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים דיגיטציה למען האזרחים, שלכל אזרח תהיה גישה טובה לבית המשפט ולמערכת המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שם צריך להתמקד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא כל היום לסמן את התוצאה שרוצים: מערכת משפטית ימנית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אסור שזה יקרה במדינת ישראל, ואני אומר לך, דווקא אדם שיש לו ערכים; אנחנו בערכים מתנגשים, אבל ברור שיש לך ערכים.

בצלאל סמוטריץ': רק שיהיה לפרוטוקול – אני לא רוצה מערכת משפט ימנית.

בצלאל סמוטריץ': כשאני מדבר על ימין–שמאל זה בהיבט של אקטיביזם ושמרנות, רק בהיבט של אקטיביזם ושמרנות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה מערכת שמרנית ולא אקטיביסטית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל בצלאל, שיהיה לפרוטוקול – אני לא רואה אותך, ולא חושב שמישהו במליאה רואה אותך, כאדם שאפשר להוביל אותו או להשתמש בו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סלח לי, מה שאתה עושה בחודשים האחרונים – מובילים אותך ומשתמשים בך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': יש לי זכות תגובה אחר כך גם כן, הודעה אישית?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לשר המשפטים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת מכל חברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעבור להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם אדוני שר המשפטים, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מצביעים כעת על הצעה לסדר-יום בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת ניגודי העניינים במערכת המשפט, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מצביעים אם להעביר אותה או לא להעביר אותה לוועדת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 55 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 55 נגד, שלושה בעד – ארבעה בעד, סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מודיעה לפרוטוקול שאני מוסיפה את בצלאל סמוטריץ' להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ארבעה בעד, 55 נגד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, ההצעה לא התקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השרה מירי רגב, ביקשת הודעה אישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חמש דקות.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושבת-ראש.

מירי רגב: חבריי השרים, חברי הכנסת, סמוטריץ' ברח.

מירי רגב: למה ברחת, סמוטריץ'?

מירי רגב: בוא, בוא תשמע את מה שיש לי להגיד לך.

מירי רגב: האמת, משעמם לסמוטריץ', באמת משעמם לו, ומה קרה?

מירי רגב: הוא נפל, הוא לוקה בשכחה.

מירי רגב: מה הוא עושה – הוא עובד עכשיו בשביל בנט, בשביל איילת שקד.

מירי רגב: מה הם עושים היום?

מירי רגב: פוזלים מרכזה.

מירי רגב: הם הרסו את הציונות הדתית, הם הרסו את הבית היהודי, הקימו את ימינה, הימין החדש, ועכשיו הם פוזלים מרכזה; מפלגת מצב רוח שקורצת מרכזה.

מירי רגב: לא אוהבת לדבר – – –

אופיר סופר: השרה רגב, שדה תעופה – – –

מירי רגב: אני מבקשת שתיתני לי לדבר.

מירי רגב: אחר כך אתה יכול לבוא ולדבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סופר, אתה לא יכול להשתמש במיקרופון.

אופיר סופר: פופוליזם.

מירי רגב: מה קורה – אני לא אוהבת לדבר על שרים שהיו לפניי, אבל הוא אילץ אותי לעשות את זה.

מירי רגב: הוא עשה דברים נוראיים לתחבורה והיה כלי של הפקידים.

מירי רגב: הפקיר את הפריפריה – – –

אופיר סופר: פופוליזם – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סופר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת.

מירי רגב: סמוטריץ' הפקיר את הפריפריה.

מירי רגב: השאיר לי אפליקציות תשלום שלא הייתי מוכנה לחתום עליהן כי המחיר ההתחלתי – את מי הוא הפקיר ובמי הוא פגע ואיפה המחיר היה הגבוה ביותר?

מירי רגב: בפריפריה.

אופיר סופר: – – –

מירי רגב: מזל שוועדת הכלכלה קיבלה את עמדתי.

מירי רגב: עדיין לא חתמתי על זה, עד שאני לא אקבל את זה.

אופיר סופר: בגלל זה את – – –

מירי רגב: לא רק זה – הוא לקח 700 מיליון שקלים מהסלים של הפריפריה.

מירי רגב: תשאלו את ז'קי לוי מה קרה לכביש 71.

מירי רגב: התקציב נעלם.

מירי רגב: הוא הפקיר את הפריפריה.

מירי רגב: לא רק את הפריפריה הוא הפקיר, הוא הפקיר גם את איו"ש.

מירי רגב: הגעתי למשרד, הייתי צריכה לטפל – –

קריאות: – – –

מירי רגב: – – בזה שהוא מנע כסף מזומן לתחבורה הציבורית לפריפריה.

מירי רגב: סמוטריץ' מנע תשלום מזומן לפריפריה.

מירי רגב: מי שנלחם והלך עם זה עד לבית הדין היה אני, לא סמוטריץ'.

מירי רגב: הדבר השני שהוא עשה – הוא לא קיבל החלטה לגבי רכבת לליקית; מי שקיבל את זה זה אני.

מירי רגב: הוא לא קיבל החלטה לגבי שדה תעופה שלישי; מי שקיבל את זה זה אני.

מירי רגב: לא רק זה, הגעתי למשרד – השמיים היו סגורים; אני פתחתי את השמיים.

מירי רגב: אל על הייתה בהתפרקות; מי טיפל באל על אלה אני ושר האוצר.

מירי רגב: כן, ארקיע לא טסה; מי שטיפל בזה זה אני.

מירי רגב: ולבסוף, אני רוצה להגיד לך, מר סמוטריץ', הדברן הגדול, שלמדת מבנט רק לדבר.

מירי רגב: חזקים בדיבורים, חלשים בקלפי וחלשים בעשייה.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך מה עוד עשית.

מירי רגב: האויב הכי גדול – תלמד אתה, חבר כנסת צעיר, תלמד אתה – האויב הכי גדול, האויב הכי גדול זה הארכיון.

אופיר סופר: – – – שאלתי אותך שאלה והתחמקת מהשאלה – – –

מירי רגב: הוא לפני שמונה חודשים – – –

אופיר סופר: חברת כנסת מנוסה, סליחה – – –

מירי רגב: הוא לפני חמישה חודשים, בריאיון הסיום שלו לגלובס, אמר:

מירי רגב: אני נותן טיפים לשרת התחבורה – – –

אופיר סופר: גברתי השרה המנוסה, אני שואל אותך את השאלה ואני מבקש שתעני לגופו של עניין.

אופיר סופר: התחמקת מזה גם – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סופר – – –

מירי רגב: איזה טיפים – אם אתה לא תיתן לי לדבר – – –

אופיר סופר: התחמקת מזה גם בהצעה לסדר-היום.

אופיר סופר: תעני לגופו של עניין, מדוע את פועלת בניגוד לעמדתם של כל גורמי המקצוע – – –

מירי רגב: הוא נתן, הוא נתן, הוא – אני לא עובדת אצל פקידים.

מירי רגב: אתם עובדים אצל פקידים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סופר, תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמענו, תודה.

מירי רגב: אני נבחרתי כדי להביא מדיניות.

מירי רגב: שאלו אותו בריאיון לגלובס: איזה טיפים אתה נותן לשרה הנכנסת?

מירי רגב: מה הוא אמר?

מירי רגב: לשקול את המטרו.

מירי רגב: אבל הוא לוקה בשכחה.

מירי רגב: אז בוא אני אגיד לך משהו לגבי המטרו.

מירי רגב: המטרו, עם כל הכבוד – ויש כבוד למטרו – בסופו של יום, מדינת ישראל היא לא בגוש דן.

מירי רגב: לא יכול להיות שאנחנו שמים 60 מיליארד שקלים על רכבות קלות, כרגע, רכבות קלות של הקו הסגול, הקו הירוק והקו האדום, 600 מיליון שקלים באופנידן של שביל איילון – מראשון, חולון, בת ים, תל אביב, ראש העין, פתח תקווה, בני ברק, רמת גן, תל אביב, הרצליה, רמת השרון, תל אביב – והפריפריה תהיה במצב שיש חסכים וחוסרים תחבורתיים.

מירי רגב: הגיע הזמן לעשות ולהקים רכבת מזרחית שתהיה מקבילה לקו החוף, מקריית שמונה ועד אילת.

מירי רגב: איך יכול להיות שעל 60 מיליארד שקלים של רק"לים, על 600 מיליון שקלים בגוש דן, אנחנו לא – נוסיף עוד 80 מיליארד שקלים, כי המטרו עולה 150 מיליארד שקלים, מתוכם חצי זה השבחת הקרקע, אבל מתקציב המדינה זה כ-80 מיליארד שקלים.

מירי רגב: תגידו, אנחנו השתגענו כמדינה?

מירי רגב: אנחנו כמדינה וכהנהגה לא מבינים שמדינת ישראל היא מדן ועד אילת וצריך להשקיע גם בפריפריה?

מירי רגב: לפזר את האוכלוסייה, לפזר את התעסוקה, לשים תקציבים כך שינגישו את האדם שגר בגליל ויוכל לעבוד במרכז, יוכל לעבוד במרכז ולגור בנגב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השרה רגב, תם הזמן.

מירי רגב: כמה תקציבים נשים בתוך גוש דן?

מירי רגב: ולכן אני, כאחראית, אומרת חד וחלק – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מילים אחרונות.

מירי רגב: – – אנחנו ממשיכים להפקיד את תוכניות המטרו.

מירי רגב: כשזה יגיע למימוש, נצטרך לשקול אם אנחנו שמים את הכסף במטרו או דואגים לחבר את מדינת ישראל, וזו שאלה של הנהגה ושל ממשלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מירי רגב: אני לא אתן שאת כל התקציב התחבורתי – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לסיים, בבקשה.

מירי רגב: – – ישימו בגוש דן.

סמי אבו שחאדה: גברתי השרה, זה מאוד חשוב.

סמי אבו שחאדה: פריפריה – מאוד חשוב.

מירי רגב: מדינת ישראל היא לא בין גדרה לחדרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הנקודה ברורה.

סמי אבו שחאדה: חשוב גם שהרכבת תלמד לעצור גם בכפרים הערביים.

מירי רגב: ולכן אני מציעה לסמוטריץ' להתעשת, להבין שאנחנו משרתים את הנגב, את הגליל – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השרה רגב, תודה.

מירי רגב: – – את יהודה ושומרון ואת כל אזרחי מדינת ישראל.

מירי רגב: תודה רבה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: חשוב גם שהרכבת תלמד לעצור בכפרים ובערים הערביים, גברתי השרה.

סמי אבו שחאדה: חשוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת, הצעת חוק יד יצחק בן צבי (תיקון מס' 3) (ביטול נציגי הכנסת במועצה), התשפ"א–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיכל וונש, מנסור עבאס ובועז טופורובסקי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח מחלקת המחקר והמידע של הכנסת מצביע על עיכוב ביישום המלצות הרשות לבטיחות בדרכים לכיסאות ומושבי בטיחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת המחסור בתחנות או בנקודות כיבוי אש ביישובים << הלסי >>

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הנושא הבא על סדר-היום שלנו – הצעה לסדר-היום בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת המחסור בתחנות או בנקודות כיבוי אש ביישובים, מס' 1792, של חבר הכנסת ווליד טאהא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברים, אני אדבר על נושא שאמור לקבל קונסנזוס מקיר לקיר בין כל החברות והחברים, כי אין פה לא חילוקי דעות אידיאולוגיים ולא לאומיים ולא השקפות עולם – איך ייראה בית המשפט או לא ייראה בית המשפט.

וליד טאהא: אני אדבר על נושא שהוא במהותו קשור גם לחיי אדם, להצלת חיי אדם, והוא אמור לקבל את התמיכה של כל חברות וחברי הכנסת.

וליד טאהא: כן, אני הצעתי להקים ועדת חקירה לבחון, לבדוק, את המחסור החמור בתחנות, נקודות, של כיבוי אש בישובים הערביים.

וליד טאהא: אני אומר את זה לא כי התחשק לי לדבר על זה, אלא, א.

וליד טאהא: כאזרח ערבי שחי את המציאות שמדי פעם, מה לעשות, נתקלים בשרפות שפורצות בבתים, במחסני תעשייה, בשדות קרובים לבתים, בכל מיני סיטואציות, ולא פעם, לא פעם, השרפות האלה גבו חיי אדם.

וליד טאהא: ובקיץ יש את הבעיה של השרפות מהסוג שאנחנו מכירים.

וליד טאהא: גם אז צריך להיות ערוכים – צריכים להיות ערוכים בכל היישובים, במיוחד ביישובים שסמוכים מאוד למקומות שמועדים לשרפות.

וליד טאהא: אני לא רוצה להתחיל למנות יישובים, אבל אכסאל, למשל, סמוכה מאוד ליער שמועד, מה לעשות, לאפשרות של שרפות.

וליד טאהא: על כן, זה לא הגיוני שיישוב כזה, לא תהיה בו תחנה או נקודה של כיבוי אש.

וליד טאהא: וכמובן, אותו דבר, אדוני השר, אותו דבר עם הרבה מאוד ישובים שבהם התושבים מחכים זמן לא סביר להגעת הניידת, הרכב הזה של כיבוי האש.

וליד טאהא: אני בעצמי הייתי עד לשרפה שפרצה בכפר קאסם, ולקח לרכב הכיבוי 40 דקות להגיע.

וליד טאהא: אז 40 דקות זה מעבר לכל קריטריון שמקבל את הנוסחה הזאת.

וליד טאהא: עד עכשיו מתייחסים לנושא הזה כאילו הוא נושא ביטחוני רגיש; כאילו היישוב הערבי צריך תמיד לקבל שירות של כיבוי אש מיישוב יהודי, סמוך או לא סמוך – – –

אחמד טיבי: – – –

וליד טאהא: כן, כמו בתי חולים.

וליד טאהא: כנראה עיר ערבית לא יודעת לנהל בית חולים, או לא יודעת להכיל בית חולים – על כן גם את זה אין; אוניברסיטה או דברים מהסוג הזה, שכולנו יודעים שלא עשו, וממניעים שדווקא לא רציתי להיכנס אליהם.

וליד טאהא: אז אני מדבר על נושא שאמור לקבל את הסכמת כל חברי הכנסת.

וליד טאהא: מדוע עד עכשיו לא עושים – או אפילו לא מוסרים את הנתונים המדויקים לסיבות מדוע לא פורסים כמו שצריך תחנות או נקודות של כיבוי אש ביישובים הערביים?

וליד טאהא: למה צריך יישוב ערבי המרוחק מיישוב יהודי למעלה מרבע שעה – למה הוא צריך לקבל שירות כיבוי אש מהיישוב היהודי?

וליד טאהא: רבע שעה, ואם תוסיף על זה בעיות תנועה, פקקי תנועה וכל מיני אילוצים שיכולים להיות על הכביש, תעשה את החישוב ותגיע ליותר מחצי שעה הגעה.

וליד טאהא: איפה נשמע כזה דבר?

וליד טאהא: איפה נשמע כזה דבר?

וליד טאהא: יש כסף לפזר על כל כך הרבה נושאים שלא מעניינים את האזרח, אבל אין כסף להקים תחנות ונקודות כיבוי אש.

וליד טאהא: אלוהים אדירים, איפה השיקול הלאומי בדבר הזה?

וליד טאהא: איפה השיקול האחר, האידיאולוגי, בדבר הזה?

וליד טאהא: איפה כל שיקול שמנוטרל מהסוגיה המקצועית הספציפית הזאת שנוגעת לחיי אדם?

וליד טאהא: כל אחד מאיתנו יכול לעשות עכשיו בדיקה בקלות, עכשיו, מהטלפון שלו, ולראות בכמה מקרים היה אובדן חיי אדם של ילדים, גברים ונשים בגלל הגעה מאוחרת או בעיות בהגעת רכבי הכיבוי.

וליד טאהא: אז סוף-סוף אולי צריך להתייחס לנקודה הזאת לא מהתפיסה – עוד מעט יעלה סגן השר ואולי גם יתחיל להקריא לי שמות של יישובים שדווקא שמו בהם נקודות, ואני מכיר אותם, ואולי גם ידבר על תחנות.

וליד טאהא: לא מכיר תחנות, מכיר נקודות; אולי תחנה, בספק, בכל החברה הערבית.

וליד טאהא: אבל עזוב אותך מהגישה של להקריא יישובים שדווקא שמו בהם נקודות, ובוא נתרכז בסוגיה שהיא יותר חשובה – באמת להתייחס לכל יישוב בהתאם למקום השירות שממנו הוא מקבל את הניידות, ולפי זה להחליט אם היישוב הזה זכאי לנקודה או לתחנה כי אפשרויות ההגעה אליו בעייתיות.

וליד טאהא: השיקול יהיה אך ורק מקצועי, ולא יהיה שיקול לאומי ולא אידיאולוגי, כי בחיי אדם שמתים משרפות לא צריך להיות שום שיקול אחר מלבד השיקול החשוב כל כך הזה.

וליד טאהא: לבדו הוא צריך להספיק.

וליד טאהא: לא ייתכן שיש שרפה ומחכים 40 דקות להגעת רכב כיבוי.

וליד טאהא: מה נשאר?

וליד טאהא: מה אפשר להציל?

וליד טאהא: מה אפשר לעשות במקרה כזה?

וליד טאהא: שום דבר לא ניתן לעשות.

וליד טאהא: על כן אני דורש, סגן השר – אני מתאר לעצמי מה תהיה התגובה שלך, כי זאת לא הפעם הראשונה שאני מעלה את הסוגיה הזאת מעל דוכן הכנסת.

וליד טאהא: בפעם הקודמת ענה לי השר בעצמו, וטרח להקריא את כל היישובים שהוא פתח בהם נקודות או שנפתחו בהם נקודות.

וליד טאהא: את זה אני יודע.

וליד טאהא: אני דורש גישה חדשה, שתאפשר לכל יישוב לקבל שירות כיבוי אש זמין וקרוב אליו, ולא לחכות חצי שעה ויותר – 40 דקות – לרכב כיבוי שאולי נתקע בפקק.

וליד טאהא: אנחנו מכירים את כבישי הארץ, במיוחד בשעות שיש בהן לחצי תנועה.

וליד טאהא: אז צריך לבוא לנושא בגישה אחרת – גישה של חיי אדם, ערך חיי אדם.

וליד טאהא: לא להתייחס לזה כאילו: ואללה, אתה יודע מה?

וליד טאהא: תראה כמה עשינו לכם.

וליד טאהא: אני לא אוהב את הגישה הזאת.

וליד טאהא: כמה עשינו לכם – אני לא אוהב את הגישה הזאת.

וליד טאהא: זאת גישה מגעילה.

וליד טאהא: אתה צריך להגיד איפה עוד לא עשית ולהשלים שם, ולא להגיד: אוי, כמה עשינו לכם.

וליד טאהא: אף אחד לא עושה טובה.

וליד טאהא: אמורים להיות קריטריונים שחלים על כולנו, על כל יישוב במדינה, יהודי כערבי.

וליד טאהא: אין קשר אם היישוב הוא יהודי או היישוב הוא ערבי.

וליד טאהא: יש פה קריטריונים של חיי אדם והקריטריונים צריכים לחול על כולם – איך אומרים?

וליד טאהא: ללא הבדלי גזע, דת ומין.

וליד טאהא: איזה נושא יותר קלאסי, היושבת-ראש – אני גם רואה את השעון – מהנושא הזה, כדי להסכים על החיוניות שלו ולבחון אותו אחת ולתמיד בהיבטים מקצועיים, לגשת אליו כדי לתקן את העוולות שהיו בו?

וליד טאהא: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב לך סגן השר לביטחון פנים גדי יברקן.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

דסטה גדי יברקן: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ווליד טאהא, הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: המחסור בתחום נקודות הכיבוי ביישובים הערביים.

דסטה גדי יברקן: אפתח ואומר, לפני שאני אקריא את התשובה על פי המשרדים, על פי הגורמים המקצועיים, שאני בהחלט מתחבר לסיפה של הדברים.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה ומאמין שבנושא זה אין פוליטיזציה ובטח לא עניין של לאום או מגזר כזה או אחר.

דסטה גדי יברקן: ראינו, כשהשרפה כילתה את נצרת, היא לא הפרידה בין תושבים ערבים לתושבים יהודים.

דסטה גדי יברקן: ההפך, התושבים והשכנים שחיים – – –

וליד טאהא: – – – יצאו לעזור – – –

דסטה גדי יברקן: זה בדיוק מה שאני אומר – שהמציאות הרבה יותר פשוטה וטובה.

דסטה גדי יברקן: אני מאמין שכל הביורוקרטיה תיעלם עם הזמן.

דסטה גדי יברקן: אדוני, לעניין הזה, אענה לך שחיזוק המענה לחברה הערבית הוא יעד מרכזי במדיניותנו, במדיניות השר ושלי, השר אוחנה והרשות הארצית לכבאות והצלה.

דסטה גדי יברקן: כנגזרת מכך בוצעו בשנים האחרונות פעולות רבות, ובהן – אני מניח שאתם מכיר את כולן, או חלקן: פריסת חמש תחנות כיבוי חדשות ביישובים ערביים: באקה אל-גרבייה, ג'וליס, טירה, צור-באהר וחורה; זאת, לצד שבע תחנות כיבוי שהיו קיימות טרום הקמת הרשות: אום אל-פחם, נצרת, עוספיא, מסעדה, שפרעם, אגוז ורהט; מתוכן, שתי תחנות כיבוי שבנייתן הסתיימה במהלך השנה האחרונה: חורה, צור-באהר, ושתי תחנות נוספות ביישובים מעורבים, שנותנות מענה לאוכלוסייה ערבית נרחבת בשטחן: מעלות תרשיחא, איתרי ירושלים; כולן כבר מאוישות מבצעית.

דסטה גדי יברקן: מעבר לכך, לכבאות והצלה יש תוכנית רב-שנתית מוכנה, שכוללת את המשך חיזוק פריסת התחנות בחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: חלקים מתוכנית זו מקודמים, ואחרים יקודמו בהתאם לסיכום התקציבי לשנת 2021, או סיכום תקציבי לתוכנית רב-שנתית חדשה.

דסטה גדי יברקן: במסגרת זו יש שמונה תחנות נוספות בשלבי תכנון שונים: טייבה – נקודת הזנקה בשלבי בנייה; עראבה – היה תכנון להקמת תחנת כיבוי, ואף נחתם הסכם והושקע כסף רב בתכנון, אך העירייה חזרה בה; תחנת כיבוי בטמרה – הצורך הוכר, מתאים לטיפול מול העירייה; כפר כנא – קיים תכנון להקמת תחנת כיבוי ונקודת הסברה ורישוי עסקים; עילוט – הוקצה שטח ומתוכננת להיבנות נקודת כיבוי; קיים תכנון להקמת תחנות כיבוי נוספות, כמו בית ג'ן, ערערה בנגב, שגב שלום.

דסטה גדי יברקן: נדבך נוסף כלל גיוס לוחמי אש מהחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: כיום משרתים במערך כ-290 עובדים מהמגזר הלא-יהודי, עובדי מטה ולוחמים.

דסטה גדי יברקן: לראשונה פורסם מכרז ייעודי לגיוס לוחמי אש מהחברה הערבית ונקלטו כ-47 לוחמי אש מהחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: פורסם מכרז ייעודי לבדואים, ובקורס לוחמי אש שמתקיים בימים אלו יש תשעה חניכים מהחברה הבדואית.

דסטה גדי יברקן: מעבר לכך, הקמנו במשרד לביטחון הפנים, בהובלת המינהלת לחברה הערבית במשטרה ובשיתוף עמותת אחריי, את פרויקט צעירים לעתיד בטוח.

דסטה גדי יברקן: תכלית הפרויקט היא להעניק לחניכים כישורי שפה וחיזוק מיומנויות, שיאפשרו למי שלא מתגייס לכוחות הביטחון להשתלב בשוק התעסוקה, בדגש על גיוס למשטרה, כב"ה ושב"ס.

דסטה גדי יברקן: בימים אלו יש 47 מועמדים למשטרה, חמישה לכב"ה ואחד לשב"ס, וחלקם עתידיים להתגייס למשטרה, לשב"ס ולכב"ה.

דסטה גדי יברקן: בינואר 2021 ייפתח המחזור השני של הפרויקט, עם כ-60 חניכים בדואים נוספים.

דסטה גדי יברקן: מרכיב נוסף המהווה מכפיל כוח ומאפשר מתן מענה מבצעי ראשוני הוא מערך יחידות המתנדבים של כבאות והצלה.

דסטה גדי יברקן: בשנים האחרונות הוקמו 13 יחידות מתנדבים ומתנדבות באום אל-פחם, אבו סנאן, בוקעתא, עראבה, חורה, כסייפה, בסמה, צור באהר ודבורייה לטובת חיזוק המענה הראשוני לכיבוי והצלה, הסברה והגברת המודעות להגנה מאש.

דסטה גדי יברקן: חלק מיחידות המתנדבים קיבלו רכב כיבוי למענה ראשוני.

דסטה גדי יברקן: בתוכנית הרב-שנתית יש הקצאת כלי רכב ליחידות נוספות.

דסטה גדי יברקן: עוד יש לציין כי הוקמה טייסת הכיבוי הלאומית.

דסטה גדי יברקן: הטייסת היא איכותית ועוצמתית גם בסטנדרטים מערביים ונותנת מענה טוב בהרבה מבעבר בשטחים פתוחים הסמוכים ליישובים בכל רחבי הארץ.

דסטה גדי יברקן: רכיב נוסף וחשוב לא פחות מהמענה המבצעי הוא תחום ההסברה והמודעות לבטיחות והגנה מאש.

דסטה גדי יברקן: בשנים האחרונות הנושא חוזק בצורה משמעותית, תוך שיתוף פעולה עם ראשי המועצות והערים, על ידי קיום ימי קהילה, הדרכות ופעילות בתוך בתי הספר, מוסדות החינוך, מוסדות ציבור, מוסדות קשישים ומעונות יום וביצוע קמפיינים ייעודיים לחורף, לרמדאן ואף בפייסבוק בערבית.

דסטה גדי יברקן: בשנים 2017–2020 הושקע תקציב של 602,000 שקלים בהסברה לחברה הערבית בנושא בטיחות באש.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה יש לציין כי מדינת ישראל היא המדינה עם שיעור ההרוגים ל-1,000 נפש משרפות מהנמוכים בעולם המערבי.

דסטה גדי יברקן: חשוב להדגיש כי הפעילות בשנים האחרונות הביאה לירידה משמעותית במספר הנספים משרפות בחברה הערבית – מ-11 הרוגים משרפות בשנת 2017 לארבעה הרוגים בשנת 2019.

דסטה גדי יברקן: נכון להיום, במהלך שנת 2020 ישנם שני הרוגים מהחברה הערבית.

דסטה גדי יברקן: לסיכום, אומנם ישנם פערים היסטוריים בכל הנוגע למענה לחברה הערבית, ועם זאת החל מהקמת הרשות הארצית לכבאות והצלה במשרד לביטחון הפנים יש תהליך התעצמות שנותן מענה לפערים, בראייה רוחבית ולאומית.

דסטה גדי יברקן: בתוך כך, חיזוק השירות והמענה לחברה הערבית הושם כיעד מרכזי במדיניות השר וסגן השר לביטחון הפנים והרשות לכבאות והצלה, ואל מול יעד זה מבוצעות פעולות רבות.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, כפי שפתחתי בדבריי, אני מניח שהתשובה בחלקה לא חידשה לך, חבר הכנסת טאהא, אבל בחלקה כן, אם נודה ונגיד את האמת.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שנושא השרפות – ובכלל כבאות והצלה – הוא נושא חריג וייחודי, משום שכשהוא מגיע, הוא מכלה את כולנו, ואנחנו, אזרחי מדינת ישראל, כולנו חיים במקום הזה, ועלינו לעשות, כל אחד בחלקת האלוהים הקטנה שלו, ובוודאי מדינת ישראל ובוודאי שירות הכבאות וההצלה של מדינת ישראל צריכים להמשיך לתת את המענים.

דסטה גדי יברקן: כפי שאתה רואה, נעשים מאמצים כבירים על מנת להגדיל את כוח האדם שמשרת בשירות כבאות והצלה מהמגזר הערבי וגם הבדואי.

דסטה גדי יברקן: אנחנו משתתפים בכל מה שאנחנו יכולים, גם עם גופים חיצוניים שהם לא גופים ממשלתיים, כמו אחריי ועוד גופים שאנחנו מציינים.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה, כפי שגם אתה אמרת, הוא לא עניין של פוליטיקה ואסור שתהיה בו, וככה אנחנו פועלים בנושא הזה.

קרן ברק: אני מבקשת שאנשים יתפסו את מקומם.

קרן ברק: עוד מעט מגיעים להצבעה.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, בנושא הזה, כפי שציינתי, הדוגמה הטובה ביותר שיכולנו לראות הייתה לפני כמה שבועות, כששירות כבאות והצלה התמודד עם גל שרפות.

דסטה גדי יברקן: אומנם הציבור ידע עליו – כ-250 שרפות במהלך סוף שבוע – אבל זה אירוע שכשאני עשיתי ביקור אצל נציב כבאות והצלה, אצל דדי שמחי, כשהלכתי להגיד מילה טובה ללוחמי האש, כשראיתי אותם נלחמים באש שהתלקחה, מה שנקרא כאש בשדה קוצים בצפון, אמר לי דדי שמחי, נציב שירות כבאות והצלה: אדוני סגן השר, אנחנו מתמודדים עם הדבר הזה כמעט בכל יום.

דסטה גדי יברקן: רק זה הגיע לתקשורת, אבל אנחנו עובדים קשה.

דסטה גדי יברקן: לוחמי האש – יהודים, דרוזים, בדואים, ערבים, חרדים, גם המתנדבים; יש כ-3,000 מתנדבים בשירות כבאות והצלה – כולנו עושים את המקסימום כדי לשמור על אזרחי מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לסגן השר.

קרן ברק: כולם יושבים במקומותיהם?

קרן ברק: אנחנו נעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת המחסור בתחנות ובנקודות כיבוי אש ביישובים.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 21 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 36 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת לא נתקבלה.

קרן ברק: תוצאות ההצבעה: 21 בעד, 36 נגד.

קרן ברק: אני מוסיפה גם את ההצבעה של גדי יברקן – 37 נגד.

קרן ברק: ההצעה לא התקבלה וירדה מסדר-היום.

מרב מיכאלי: את יכולה להוסיף אותי לפרוטוקול, בבקשה?

קרן ברק: בעד?

קרן ברק: חברת הכנסת מרב מיכאלי, להוסיף לפרוטוקול בעד.

קרן ברק: 22 בעד, 37 נגד.

קרן ברק: ההצעה לסדר-היום ירדה.

קרן ברק: << הלסי >> ייעוץ משפטי מסכן תושבים ביהודה ושומרון << הלסי >>

קרן ברק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: ייעוץ משפטי מסכן תושבים ביהודה ושומרון, מס' 1764, 1765 ו-1802.

קרן ברק: חבר הכנסת אריאל קלנר – אנחנו נחכה לו שירד מלמעלה.

קריאה: – – –

קרן ברק: אני מבינה.

קרן ברק: חבר הכנסת אוריאל בוסו נמצא פה?

קרן ברק: כי אחרת אין לי עוד דוברים להצעה הזאת.

קרן ברק: אני לא יכולה.

קרן ברק: חבר הכנסת, תקרא לאריאל בוסו.

קרן ברק: אנחנו לא יכולים לעצור את סדר-היום.

קרן ברק: אתם יכולים להגיד לו להיכנס כדי שהוא יהיה הדובר הראשון?

קרן ברק: כי חבר הכנסת קלנר מבקש שבוסו יהיה הראשון.

אורנה ברביבאי: קרן, אם את רוצה אני יכולה לעלות עם שלי עכשיו, עם ההצעה לסדר-היום שלי.

קריאות: – – –

קריאה: הינה, הוא נכנס.

אריאל קלנר: אני עולה – – –

קרן ברק: אתה כן עולה?

קרן ברק: חכה שנייה, כי קראנו כבר לבוסו, אז שנייה.

אריאל קלנר: אני מוכן לעלות – – –

קרן ברק: אריאל, הכול בסדר, תירגע, הכול טוב.

קרן ברק: הוא פה?

אורנה ברביבאי: אני מוכנה – – –

קרן ברק: לא, בסדר.

קרן ברק: אנחנו לא יודעים אם כל המציעים איתך, אולי הם לא מאורגנים, זה לא כל כך הוגן.

קרן ברק: אריאל, אתה יכול להיות הדובר הראשון?

אריאל קלנר: כן.

קרן ברק: בוסו, אני מתכוונת, אוריאל.

אוריאל בוסו: הייתי שלישי – – –

קרן ברק: כן.

קרן ברק: אחד ירד.

אריאל קלנר: אני עולה.

קרן ברק: טוב.

קרן ברק: אוריאל, אתה תהיה הבא, ונתחיל מקלנר.

קרן ברק: יהיו לך שלוש דקות מרגע שתתחיל.

אריאל קלנר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, היעלה על הדעת שאקטיביזם שיפוטי יפגע גם בחיי אדם?

אריאל קלנר: ככה זה נראה מהנחיות המערכת המשפטית בנוגע להתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון.

אריאל קלנר: על סמך מסמך, דוח המאחזים שחיברה עו"ד טליה ששון לפני כ-16 שנה, החליט היועץ המשפטי לממשלה דאז מני מזוז למנוע מהם סיוע ממשלתי אזרחי.

אריאל קלנר: מדובר על הנחיות שראו אור ב-13 במרץ 2005, ונאמר כי אפשר לספק למאחזים מרכיבי ביטחון בסיסיים כגון שמירה של חיילים ופריסת גדר תיל, אבל הקביעה העקרונית במסמך היא כי לגבי כל מרכיבי הביטחון האחרים – שער חשמלי, תאורה, גנרטור וכיוצא בכך – יש לפעול על פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה האוסרת להעביר סיוע כלכלי בכל דרך שהיא למאחזים.

אריאל קלנר: חשוב לציין שטליה ששון הפכה לימים חברה ברשימת מרצ לכנסת ויושב-ראש הקרן החדשה לישראל.

אריאל קלנר: כמובן שכשהיא כתבה את הדברים היא הייתה נטולת פניות ובלתי תלויה וכל שאר הסופרלטיבים שמקבלים אנשי מערכת המשפט.

אריאל קלנר: היא רק אחר כך פתאום גיבשה את תפיסת עולמה ועמדותיה.

אריאל קלנר: מקווה שעוקבים פה אחרי הציניות שלי.

אריאל קלנר: מכל מקום, מאז ימיה קרו כמה דברים.

אריאל קלנר: ראשית, ברור לכול שהמאחזים מיועדים להסדרה ולא להריסה.

אריאל קלנר: הממשלות הקימו ועדות שרים, מינו את ועדת אדמונד לוי, את ועדת זנדברג וכן צוות מיוחד במשרד ראש הממשלה, הכול, הכול כדי להסדיר את המאחזים.

אריאל קלנר: ב-28 בפברואר 2018 התכנס צוות שרים בראשות ראש הממשלה וקיבל החלטה, שאחר כך הועברה אין-ספור פעמים לבג"ץ, שמדיניות הממשלה בנוגע למאחזים היא מדיניות של "יוסר – יוסדר": מאחז על קרקע פלסטינית פרטית יוסר – מאחז על אדמות מדינה יוסדר.

אריאל קלנר: אבל כל הנ"ל לא משנה כהוא זה את עמדת היועצים המשפטיים, שממשיכים לדבוק בהנחיות אנכרוניסטיות וקובעים נורמות שאין להן דבר וחצי דבר עם עמדת הדרג המדיני.

אריאל קלנר: מי יודע, ברוח הימים האלה, אולי מישהו מחזיק אותם בגרון – אני כבר לא יודע מה אפשר לחשוב על המערכות האלה – או שאולי הם נטולי פניות, כמו אותה טליה ששון, וגם אותם אנחנו נמצא במרצ ובקרן החדשה בעוד כמה שנים.

אריאל קלנר: האם אותם משפטנים יישאו באחריות אם מחר בבוקר יתבצע פיגוע, חלילה?

אריאל קלנר: אינני מוכן להתרגל לעובדה שמשפטנים מנהלים את המדינה בניגוד לדמוקרטיה.

אריאל קלנר: האם עכשיו הם גם אחראים לביטחון ואף לאבטחה?

אריאל קלנר: עד כדי כך הכול שפיט?

אריאל קלנר: חשוב להזכיר שביישובים אלה גרים עשרות אלפי תושבים – אני כבר מסיים, גברתי – בני אדם אזרחי ישראל.

אריאל קלנר: הם זכאים קודם כול להגנה, אבל גם לתנאים בסיסיים.

אריאל קלנר: מקומם ביותר לראות את האפליה.

אריאל קלנר: החוסר בתשתיות בסיסיות ביישובי יש"ע זועק לעומת היישובים הבלתי-מוכרים בפזורה בנגב.

אריאל קלנר: והחמור מכול: הביטחון – האפשרות הנוראית לאובדן חיי אדם בשל קביעה משפטית ארכאית.

אריאל קלנר: את היישובים יש להסדיר באופן מלא, ועד אז, שלא יופקרו בשל אג'נדה משפטית של פקידים בלתי נבחרים, גם אם הם חושבים את עצמם לנטולי פניות.

אריאל קלנר: אני דורש תשובה מנומקת.

אריאל קלנר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת אוריאל בוסו, יש לך שלוש דקות מרגע שתתחיל.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, עשרות אלפי אזרחים, ביטחונם למעשה מופקר ולא באשמתם.

אוריאל בוסו: בעבר קראו לזה מאחזים, ועדיין שמם נשאר מאחזים; השתלטות.

אוריאל בוסו: אנשים תושבי מדינת ישראל לכל דבר, שבחרו לגור – ולא מטעמי נוחות סתם; מציונות, אידיאולוגיה וגם מטעמי אפשרויות; כיום כבר ערים שלמות, לא מאחזים למיניהם – עדיין כבולים בידי היוועצויות משפטיות כאלה ואחרות.

אוריאל בוסו: כבר בשנת 2011 מדינת ישראל הודיעה לבג"ץ שרוב המאחזים האלה יוסדרו; גם אם הם בהתחלה הוקמו שלא בדרך, מאז הסכמי אוסלו, הם יוסדרו והם נמצאים.

אוריאל בוסו: ביקרתי לפני כמה שבועות עם השר במשרד הביטחון, השר מיכאל ביטון, וחבר הכנסת משה ארבל, בגבעת יתיר, בשומרון, במקומות שאין להם חשמל לא למוסדות ציבור, לא לגני ילדים, הסדרות בעייתיות.

אוריאל בוסו: ראינו את השרפה שקרתה לפני שבועיים – משפחה שלמה שכמעט איבדה את כל עולמה.

אוריאל בוסו: על מה ולמה?

אוריאל בוסו: שאלות שנשאלות במשרד המשפטים – ביורוקרטיות – נמצא פה למעלה חבר הכנסת הרב יצחק פינדרוס, שהיה ראש עיריית ביתר עילית.

אוריאל בוסו: זו עיר לכל דבר, שגם היא מוגדרת בהגדרות המשפטיות שלה ביהודה ושומרון, בשטחים.

אוריאל בוסו: תשאלו אותו מה הביורוקרטיה, מי מדבר על תכנון ובנייה, על אספקת מים, על חשמל, על הביורוקרטיות מול משרדי ממשלה בגלל ההגדרות המשפטיות, ובסוף יש שם עשרות אלפי אזרחי מדינת ישראל שצריכים לקבל את השירות.

משה אבוטבול: אוריאל, אוריאל, סליחה.

משה אבוטבול: כדאי לספר גם על הסיור בשבוע שעבר של השדולה.

משה אבוטבול: ראינו בעיניים את כל הדברים האלה, וחייבים גם את הנושא הזה להעלות.

אוריאל בוסו: גם השדולה למען ארץ ישראל סיירו בשבוע שעבר באזורים הללו בשביל לוודא מקרוב.

אוריאל בוסו: נמצאים פה גם חברי הכנסת טייב ואבוטבול, שבשבוע שעבר סיירו וראו מקרוב את העוולה המתמשכת, והכול בגלל ביורוקרטיה משפטית.

אוריאל בוסו: משרד המשפטים, שר המשפטים מר אבי ניסנקורן, קחו את הנושא הזה לידיים – אדרבה ואדרבה, בהסדרה, בתשובה משפטית, אבל בואו נסדיר את זה, ללא קשר להסכמי השלום, לא הסכמי השלום.

אוריאל בוסו: בסוף אלו דברים שתושבי מדינת ישראל צריכים לקבל בשביל המשך הקיום שלהם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אפשר לשים קרוונים בגליל – – –

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת בוסו.

קרן ברק: אין לנו משיב על ההצעה הזאת מהממשלה, ולכן – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: לאן אתם רוצים להעביר?

אוריאל בוסו: ועדת חוקה.

קרן ברק: לוועדת חוקה?

טלי פלוסקוב: להעביר לדיון בוועדה.

אריאל קלנר: אני רוצה להגיד שזה ממש מביש, מביש, שאין מי שמשיב בממשלה על הדבר הזה.

אריאל קלנר: שר המשפטים היה צריך להיות פה – – –

אוריאל בוסו: כנראה שזה לא – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: זה לא פוסל אותנו להעביר את זה לוועדה להמשך הדיון.

אלעזר שטרן: זאת ממשלה שלכם, מה אתם רוצים – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: מאה אחוז.

קרן ברק: ההערה נרשמה.

קרן ברק: ההערה נרשמה, ואנחנו נעבור להצבעה.

קרן ברק: אתם רוצים שזה יעבור לוועדת חוקה?

קריאות: – – –

קרן ברק: מי בעד שזה יגיע לוועדת חוקה?

משה אבוטבול: מה, יש הצבעה?

משה אבוטבול: תגידי – – –

קרן ברק: אמרתי, עוברים להצבעה.

קרן ברק: מי בעד לוועדת חוקה?

קרן ברק: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קרן ברק: בעד – שישה, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מוסיפה לפרוטוקול גם את חבר הכנסת בוסו, חבר הכנסת יברקן, חבר הכנסת קלנר, חברת הכנסת פלוסקוב.

אריאל קלנר: – – –

טלי פלוסקוב: לא נורא.

טלי פלוסקוב: תכריזי, תכריזי.

קרן ברק: מותר?

טלי פלוסקוב: כן כן, תכריזי.

קרן ברק: חמישה בעד.

קרן ברק: הצבעתו של חבר הכנסת מיקי זוהר מבוטלת.

קרן ברק: חמישה בעד, ועליהם אני מוסיפה את חבר הכנסת בוסו, חבר הכנסת קלנר, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת טייב, חבר הכנסת יברקן – זה עוד שישה.

קרן ברק: 11 בעד, אין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: 12.

קרן ברק: לא, 11, כי הורדנו את זוהר.

קרן ברק: היו חמישה.

קרן ברק: חשבון אני יודעת, לימודי ליבה אני יודעת.

קרן ברק: 11 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה עוברת לוועדת החוקה.

משה אבוטבול: יום חג לשדולה למען ארץ ישראל.

אלעזר שטרן: איזה חג?

משה אבוטבול: חג כשנסדיר את זה, אלעזר.

משה אבוטבול: תישאר בימין, תישאר בימין.

אלעזר שטרן: באמת במרחשוון חסרים חגים.

אלעזר שטרן: << הלסי >> דוח מבקר המדינה על סיוע המדינה לניצולי שואה << הלסי >>

קרן ברק: נעבור להצעות הבאות לסדר-היום, מס' 1718, 1772 ו-1803, בנושא: דוח מבקר המדינה על סיוע המדינה לניצולי שואה.

קרן ברק: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, יש לך שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: זה לא רק שלי, יש עוד חברי כנסת שהצטרפו, ואני מאוד שמחה על כך.

טלי פלוסקוב: כמובן, ידידי, קולגה שלי לשדולה למען ניצולי השואה, אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה באולם אפילו – רק שר נמצא.

טלי פלוסקוב: אתה משיב או שגם אין תשובה?

טלי פלוסקוב: השרה כהן צריכה להגיע, נכון?

טלי פלוסקוב: בדרך כלל היא מגיעה.

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: אני בטוחה, חברים, שבבית הזה ישנם הרבה אנשים שנושא ניצולי השואה קרוב לליבם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים עליהם, אנחנו דואגים להם, אנחנו יודעים שעדיין לא עשינו מספיק למענם.

טלי פלוסקוב: דוח מבקר המדינה שפורסם לפני שבוע ימים מצייר תמונת מצב עגומה ומדאיגה בנוגע למצב ניצולי השואה בארץ.

טלי פלוסקוב: מדובר במעקב של הדוח על הדוח הקודם, שהתפרסם ב-2017, אך במקום שנראה שמאז פרסום דוח הזה מצבם של ניצולי השואה השתפר, אנחנו מגלים תמונה אחרת – אנחנו מגלים שהמצב אפילו הידרדר בלא מעט מובנים.

טלי פלוסקוב: על פי הדוח, 130,000 ניצולי השואה חיו במדינת ישראל נכון לדצמבר 2019.

טלי פלוסקוב: אגב, מי שחושב שאין, שהם הולכים ונגמרים, עדיין יש בשביל מי להילחם, 136,000.

טלי פלוסקוב: כל אחד מהם קיבל קצבה ממוצעת של 3,996 שקלים בלבד.

טלי פלוסקוב: 51,175 ניצולי שואה שמקבלים תגמול חד-שנתי – אני מדברת על אלה שמקבלים כ-4,000 שקל בשנה – זקוקים למענק השלמת הכנסה כדי להתקיים בכבוד.

טלי פלוסקוב: כבר בדוח הקודם העיר מבקר המדינה שיש לדאוג בתשומת לב לניצולי השואה הזקוקים להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: ב-2017 שיעורי ניצולי השואה שקיבלו קצבה חד-שנתית בסך 4,000 שקל, כפי שדיברתי איתכם, והיו זקוקים להשלמת הכנסה היה 67%.

טלי פלוסקוב: תשאלו אותי כמה השנה?

טלי פלוסקוב: 70%.

טלי פלוסקוב: זה אומר שמספר ניצולי השואה שזקוקים להשלמת הכנסה, במקום לרדת הוא עולה.

טלי פלוסקוב: ברור שאנחנו לא יכולים להשלים עם המצב הזה.

טלי פלוסקוב: אני אתן פה ציטוט מהדוח, ציטוט של מבקר המדינה: "הזמן הולך ואוזל.

טלי פלוסקוב: מספר הניצולים החיים הולך ופוחת, ולכן גוברת החשיבות שהגורמים הרלוונטיים יבחנו את הליקויים ויפעלו לתיקונם לצורך טיוב הטיפול בניצולי השואה, נפגעי התנכלויות ונכי המלחמה בנאצים ומיצוי זכויותיהם.

טלי פלוסקוב: דור העדות זכאי לחיות את שארית חייו בכבוד ולקבל את ההכרה שהוא ראוי לה".

טלי פלוסקוב: רבותיי, כל מילה נוספת מיותרת.

טלי פלוסקוב: גברתי השרה, תודה שהגעת, זה חשוב מאוד שאת נמצאת פה.

טלי פלוסקוב: מצד אחד, אני שמחה על הישג מרשים – והשרה נמצאת כאן – על ההסכם עם גרמניה, שבעצם נותנת לאנשים האלה תשלום 1,200 יורו בשנה במהלך השנתיים הקרובות.

טלי פלוסקוב: אני שואלת איפה מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני פונה לשר האוצר, למשרד האוצר, ואומרת: יש כיום סוג של עזרה לאנשים האלה מצד גרמניה.

טלי פלוסקוב: בואו גם אנחנו, כמדינה, נכניס את המצ'ינג שלנו וניתן לאנשים האלה את הסכום הזה.

טלי פלוסקוב: זה 4,800 שקל מגרמניה ו-4,800 שקל ממדינת ישראל – תאמינו לי, זו תהיה בשורה בלתי רגילה לאנשים האלה, ואנחנו נהיה גאים בזה.

טלי פלוסקוב: לכן אני מבקשת, גברתי, להעביר את הדיון לוועדת הכספים, בתקווה שנוכל לחזק את האוכלוסייה היקרה, שבאמת זקוקה לכל שקל וראויה לו.

טלי פלוסקוב: לוועדת הכספים, בבקשה.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: זה דוח מבקר המדינה, כן?

טלי פלוסקוב: נכון, דוח מבקר המדינה שפורסם לפני שבוע.

קרן ברק: אני מבינה, אבל זה בדרך כלל הגיוני שזה לוועדת ביקורת המדינה.

טלי פלוסקוב: היות שמדובר שם בכספים – אנחנו לא מדברים כרגע על הדוח, אנחנו מדברים כרגע על עצם העובדה, מצבם של ניצולי השואה.

טלי פלוסקוב: שוב, דוח מ-2017, כרגע זה רק מעקב.

יוסף טייב: – – –

קרן ברק: אני לא מבינה מה שאתה אומר.

יוסף טייב: אנחנו מבקשים את הגדלת התמיכה.

טלי פלוסקוב: בדיוק, ולכן אני מבקשת לוועדת הכספים.

קרן ברק: אוקיי, הבנתי.

קרן ברק: מאה אחוז.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

אלעזר שטרן: השרה, השר.

אלעזר שטרן: יספיק.

אלעזר שטרן: בהמשך לדברים של חברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, אנחנו באמת בעניינים האלה כבר שנים, אפשר להגיד, גם בוועדה.

אלעזר שטרן: אני מתעסק עם זה עוד קודם, את יודעת, גברתי השרה, בקרן לרווחה, ובכלל כל החיים.

אלעזר שטרן: אני חושב שצריך להתמקד במה אנחנו יכולים לעשות כאן.

אלעזר שטרן: אז בלי לסתור או להמעיט כהוא זה מהדברים שדיברה עליהם חברתי, אני חושב שיש שני דברים שהם קריטיים.

אלעזר שטרן: כל שקל זה חשוב, כל ניצול זה חשוב.

אלעזר שטרן: הדבר הראשון: אני חושב, יש בלבול בהגדרות של ניצולי השואה – כאלה שבאו לפני 1953, אחרי 1953, כאלה BEG וכאלה שמקבלים ממשרד האוצר, ועורכי דין שעושים על זה קופות.

אלעזר שטרן: טיפלנו גם בזה בעבר.

אלעזר שטרן: אני חושב שמה שנכון – שממשלת ישראל תיקח אחריות על הכול.

אלעזר שטרן: אנחנו לא רוצים לראות עורכי דין שמייצגים ניצולי שואה מול ממשלת גרמניה.

אלעזר שטרן: זה אפילו לא מול ועדת התביעות, זה מול ממשלת גרמניה.

אלעזר שטרן: עכשיו, יש הבדלים בזכאויות.

אלעזר שטרן: אז פעם היורו עולה ופעם היורו יורד, ושנים הם קיבלו יותר ועכשיו הם מקבלים פחות.

אלעזר שטרן: יש הרבה מאוד מעטפות מסביב: אלמנים, אלמנות, דמי מרגוע בשנה – כל מיני דברים.

אלעזר שטרן: אנחנו חושבים שאחרי כל כך הרבה זמן אפשר שתהיה לניצולי השואה כתובת אחת.

אלעזר שטרן: עכשיו, יכול להיות שבתוך הכתובת הזאת יהיה גם מיצוי זכויות, אבל צריך שתהיה כתובת אחת ותהיה מדיניות אחת.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם עבר מספיק זמן של הדיפרנציאציה, שגם אלה שיגידו: הם פעם קיבלו יותר, ועכשיו הם מקבלים יותר – זהו זה, כבר אפשר להשוות את זה.

אלעזר שטרן: אז זה דבר אחד.

אלעזר שטרן: הדבר השני, אני חושב, זה הנושא של – אנחנו ישבנו יחד באותו יום בלי שידענו שבאותו יום – אני לפחות לא ידעתי – הופץ דוח מבקר המדינה.

אלעזר שטרן: נדמה לי שאת השתתפת בזום על הנושא של ניצול, או גנבה מניצולי שואה, על עמותה שהבנו שכנראה, לצערנו, היא לא היחידה שגובה כסף, מקבלת כסף מהמדינה ומאחרים לתת לניצולי שואה ולא עשתה את זה, ואנשים – כנראה, על פניו – הרוויחו כסף לכיסם.

אלעזר שטרן: אנחנו חושבים, אנחנו יודעים, שיש ניצולי שואה שלא מקבלים כלום, ויש כאלה שכמה העמותות מתנפלות עליהם.

אלעזר שטרן: בגלל שהזמן קצר אני לא רוצה להאריך ולתת דוגמאות של שירותים כאלה.

אלעזר שטרן: אפילו סלי מזון – יש מי שיקבל שניים או שלושה סלים ויש מי שלא יקבל אף אחד.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: בגלל שלא הכול מנוהל במקום אחד.

אלעזר שטרן: עכשיו, עם ישראל – "המתנדבים בעם ברכו השם".

אלעזר שטרן: תמיד יש מתנדבים, וזה בסדר, אבל יש גם דברים – משרד האוצר מעביר כסף לכל מיני עמותות שעושות אותו דבר, והוא גם לא יודע שסביר שחלק מהאנשים יקבלו מכמה עמותות וחלק לא יקבלו בכלל.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה – – –

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

אלעזר שטרן: אני מסיים.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, אנחנו מעירים על זה שנים – חלה התקדמות, לא מספיקה – שיהיה שולחן אחד או בסיס נתונים אחד ואפשר יהיה באמת לפזר, גם את מה שכבר נותנים, באופן שווה וצודק יותר.

אלעזר שטרן: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת יוסף טייב.

יוסף טייב: גברתי השרה – כן, גברתי השרה – חבריי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, מתוך כ-130,000 ניצולי שואה שחיים פה היום בארץ – אני מצטרף לדברים של חברתי טלי ושל אלעזר – מתוך 130,000 יש לנו כ-51,000 ניצולי שואה שזכאים למענק שנתי מכוח סעיף 4 לחוק הטבות לניצולי שואה משנת 2007 ומקבלים עזרה או זכאים לקבל עזרה לפי חוק הבטחת הכנסה.

יוסף טייב: לצערי, משרד האוצר והרשות טרם מצאו פתרון כדי לשפר את המצב של אותם ניצולי שואה, ואנחנו רואים שבשנים האחרונות גם עולה המספר והאחוזים של אותם ניצולי שואה שצריכים הבטחת הכנסה.

יוסף טייב: מטבע הדברים, ההיגיון היה אומר שניצולי השואה הולכים ונעלמים; מספר ניצולי השואה שצריכים הבטחת הכנסה גדל.

יוסף טייב: מה הבעיה?

יוסף טייב: בואו, אני חושב שכמדינה יהודית אנחנו צריכים להיות אור לגויים.

יוסף טייב: לא צריך לחכות שגרמניה תדאג ותפצה אותם.

יוסף טייב: כמדינה היהודית היחידה בעולם עלינו לכבד את אותם ניצולי השואה.

יוסף טייב: זוהי הגאווה שלנו, זו לא טובה שאנחנו עושים להם.

יוסף טייב: אנחנו צריכים להתעשת ולדאוג שמשרד האוצר והממשלה הזאת יעשו את הכול כדי לעזור לאותם ניצולי שואה.

יוסף טייב: לא רק שהבעיה לא טופלה מאז דוח מבקר המדינה אלא היא גם החמירה.

יוסף טייב: אני מדבר על הנגשת הדירות, מתן תוספת שעות לסיעוד לנכי המלחמה בנאצים, הגדלת זכויות ניצולים.

יוסף טייב: כל הדבר הזה, מבחינתי הוא חייב להיעשות וכמה שיותר מהר, ולכן אני באמת מצטרף לדברים של חבריי, גם חבר הכנסת שטרן וגם טלי, להעביר את זה לוועדת הכספים.

יוסף טייב: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: אנחנו נעבור להצבעה – אה, סליחה, סליחה, אני כבר רגילה שאין שר משיב.

קרן ברק: השרה לשוויון חברתי.

מירב כהן: קודם כול אני רוצה להודות לחבריי מהקואליציה ומהאופוזיציה שהעלו את הנושא הכל-כך חשוב הזה, ואני כבר אשיב על כל הדברים שאנחנו עושים, אבל לפני זה אני אומרת שאני אשמח לשתף פעולה בכל העבודה שאנחנו עושים.

מירב כהן: אנחנו עושים שולחנות עגולים וחושבים כל הזמן איך להשתפר ואיך לייעל את הביורוקרטיה, כי באמת באמת באמת שבמקרה הזה הזמן פועל לרעתנו, ומדי יום בממוצע – זה נתון מזעזע – 40 ניצולי שואה נפטרים ונפרדים מאיתנו בלי הזכות שלנו לעשות למענם עוד.

מירב כהן: אז באמת, בדברים האלה אין קואליציה ואין אופוזיציה, ואני אשמח לשתף פעולה וכל רעיון, וכל יוזמה, וכל ביקורת – אנחנו כאן, אני כאן, ואני אשמח מאוד לשתף איתכם פעולה.

מירב כהן: ניצולי השואה הם יקירנו.

מירב כהן: הם חיים כאן בינינו כשעל ליבם ונפשם העול הכבד של זיכרונות הזוועות, הגעגוע למי שלא שרד אותן, הכעס, הכאב והאימה שפשוט לא יגלידו.

מירב כהן: אני רק יכולה לשער כיצד כל אלה מתעצמים בימי המשבר שבו אנו מצויים, עם ההגבלות המוטלות על כולנו.

מירב כהן: זה מקשה במיוחד על מי שהבדידות היא שער לזיכרונות מתקופות אפלות.

מירב כהן: מאז שהרשות לניצולי שואה הועברה למשרד שלנו פעלנו בהרבה מאוד מישורים, ואני אפרט: ראשית, אנחנו פועלים לשיפור התנאים של ניצולי השואה שעלו לאחר אוקטובר 1953.

מירב כהן: זו נקודה שחזרה על עצמה בדברים של כולכם.

מירב כהן: אני רגע אפשט את הדברים.

מירב כהן: בעצם יש שתי קבוצות של ניצולי שואה: יש כאלה שבמצבם הם מקבלים מהמדינה הרבה יותר – קצבה חודשית שנעה בין 6,000 ל-11,000 שקלים, תלוי במצב.

מירב כהן: גם זה מבחינתי לא מספיק, והייתי גם רוצה לתת להם יותר, אבל מצבם הכלכלי עוד יחסית סביר.

מירב כהן: יש קבוצה אחרת שמקבלת רק אחת לשנה 4,000 שקלים, וזו הקבוצה שבה אנחנו ממקדים את כל המאמצים שלנו, כי שם יש לנו את האוכלוסייה שעלולה להידרדר לעוני, ואין להם תמיד את התנאים להזדקן בכבוד, וחובתנו לשים אותם בראש סדר העדיפויות.

טלי פלוסקוב: היא כבר בעוני.

טלי פלוסקוב: לא יכולה להידרדר – היא כבר בעוני.

מירב כהן: לא, יש כאלה.

מירב כהן: אני, אגב, לא רוצה להכליל, אבל בוודאי הכסף שמקבלים מהמדינה לא מספיק בשום צורה, 4,000 שקלים זה לא מספיק, ויש גם הטוענים שהקריטריונים לחלוקה בין הקבוצות הם לא הוגנים.

מירב כהן: בשבועות האחרונים באמת הגענו להישג מאוד משמעותי במסגרת משא ומתן עם ממשלת גרמניה, משא ומתן שאנחנו עובדים עליו הרבה מאוד זמן, שהובל על ידי ועידת התביעות, ושם אנחנו נצליח לתת מענה ל-90,000 ניצולי שואה, שיקבלו מענק של 1,200 יורו בשנת 2021 ובשנת 2022.

מירב כהן: זה משמעותי, אבל זה כמובן לא מספיק, וזה בדיוק הולך לפלח הזה – לאנשים שמקבלים רק מענק שנתי, אחת לשנה.

מירב כהן: ושוב, את כל המאמצים שלנו אנחנו נמקד בהם.

מירב כהן: שנית, אחרי עבודה מאומצת הצלחנו להשיג הכרה בעוד 30 גטאות פתוחים ברומניה ובבולגריה, מה שאומר שגם ניצולי השואה מהגטאות הפתוחים האלה – וזה המקום להודות ליד ושם, ששיתפנו איתם פעולה והם עשו מחקר מדהים, ובזכות המחקר הזה הצלחנו באמת להביא עוד כסף מממשלת גרמניה.

מירב כהן: אז גם פה, אותם אנשים שהוכרו בגטאות הפתוחים יעברו ממסלול של קצבה אחת לשנה לקצבה חודשית, שזה ממש ממש משמעותי.

מירב כהן: זה המקום גם להודות למשרד החוץ ולשר החוץ, שנרתם למשימה הזאת, והביקור שלו בגרמניה מאוד מאוד סייע לנו.

מירב כהן: מעבר לזה פעלנו לעדכון התגמולים החודשיים המשולמים לכל ניצולי השואה, כולל תגמולים מוגדלים לנזקקים מקרב הניצולים, בעלות של 50 מיליוני שקלים לשנה, והעדכון הזה נכנס לתוקף החודש הזה.

מירב כהן: מעבר לזה, בדיונים על המענקים וכל קופסאות הקורונה ומה שקורה עכשיו אז דאגנו שנכי המלחמה בנאצים וגם אלמנות נזקקות של ניצולי שואה יקבלו את אותם מענקים מוגדלים שניתנו בזמן הקורונה.

מירב כהן: אם אנחנו כבר נוגעים בקורונה אז חשוב שאנחנו נדבר גם על מצוקת הבדידות שניצולי השואה – כמו כל המבוגרים, אבל ניצולי השואה באמת סובלים ממנה, ואנחנו משקיעים משאבים רבים גם במתן סיוע לניצולי השואה על רקע משבר הקורונה.

מירב כהן: גם בימים האלה אנחנו מקפידים להגיע לבתים של ניצולי שואה כדי לסייע להם במיצוי הזכויות שלהם בכל רחבי הארץ.

מירב כהן: נכון להיום הגענו ל-60,000 ביקורי בית, ואנחנו ממשיכים בכך.

מירב כהן: אנחנו מעניקים לניצולי השואה טיפול נפשי.

מירב כהן: בדרך כלל זה במפגשים; עכשיו בזמן הקורונה זה מותאם להגבלות וזה מבוצע באופן טלפוני.

מירב כהן: זה טיפולים גם מהתחום הסוציאלי, גם הרפואי וגם הנפשי.

מירב כהן: חוץ מזה, במסגרת פרויקט מגן זהב אנחנו ממש מגיעים לכל הניצולים יחד עם – אנחנו מגיעים דרך אגב לכל האזרחים הוותיקים, גם לניצולי השואה, ומעניקים מענה מיידי לצרכים היום-יומיים, אם זה סיוע בהבאת מזון ותרופות, אם זה בליווי רגשי והפגת בדידות, וגם סיוע באוריינות דיגיטלית – אני יודעת שזה נושא שאת העלית, טלי פלוסקוב – כיוון שאנחנו יודעים שמי שיודע להתנהל בצורה מקוונת מהבית עובר את התקופה הזאת בצורה יותר טובה.

מירב כהן: מעבר לזה אנחנו מסיימים שלב של פיילוט עם קופת חולים מכבי שבמסגרתו אנחנו נותנים שירותים עד לבית לניצולי שואה, ואנחנו עכשיו בעצם עובדים על הרחבת הפיילוט הזה לכל קופות החולים, וגם זה יהיה משמעותי.

מירב כהן: חשוב לי גם מילה על פרויקט מקסים בשם "עכשיו זה הזמן", שבמסגרתו 5,400 מתנדבים מלווים באופן שוטף – כל אחד מאמץ ניצול שואה ומגיע אליו כל שבוע לאורך שנה ויותר, לפעמים אפילו שנים.

מירב כהן: כרגע אנחנו גם השגנו תקציבים כדי להרחיב את הפרויקט הזה בצורה משמעותית.

מירב כהן: חשוב לי לומר שבמסגרת קידום ועיבוי הזכויות המגיעות לניצולים אנחנו שמים דגש מיוחד על הנזקקים מביניהם, על הסיעודיים מביניהם ועל ניצולים שנמצאים במצב דמנטי.

מירב כהן: אלו גם האוכלוסיות שאנחנו מבקשים להרחיב עבורן את הסיוע במישורים השונים.

מירב כהן: אנחנו שמים דגש על ניצולים עריריים, חסרי עורף משפחתי וניצולים המרותקים לביתם.

מירב כהן: במסגרת זו אנחנו פועלים להגדיל ולהרחיב את מערכי התמיכה הקיימים.

מירב כהן: סך הכול התקציב המשולם על ידי הרשות לניצולי שואה בתשלומים ובהטבות עומד על 5.5 מיליארד שקלים בשנה, ובמסגרתו אנו נותנים מענה מוגבר למעוטי ההכנסה מקרב הניצולים – זה 1.6 מיליארד – וכן מענה ייחודי לניצולים סיעודיים וניצולים הסובלים מדמנציה, שזה 650 מיליון שקלים בשנה.

מירב כהן: אני מקווה מאוד שבקרוב נגיע לדיוני תקציב, ובדיוני התקציב האלה הדרישה המרכזית שלנו תהיה לשים את הכסף בדיוק בפער בין הקבוצות – צמצום האפליה בין הקבוצה שכן מקבלת מענק חודשי, שהוא בהחלט מכובד, לבין הקבוצה שמקבלת רק 4,000 שקלים בשנה, ומזה אי-אפשר לחיות.

מירב כהן: זה בראש סדרי העדיפויות שלנו.

מירב כהן: זו הדרישה הראשונה שאנחנו נדרוש במסגרת דיוני התקציב, שאני מקווה שיבואו – בעזרת השם, אפשר לומר.

מירב כהן: שוב, אני מזמינה את כל חבריי להצטרף לפעילות שאנחנו עושים.

מירב כהן: אנחנו גם עושים עכשיו שולחנות עגולים עם כל משרדי הממשלה כדי לעשות בדיוק את מה שאמרת, חברי אלעזר שטרן – לראות איך אנחנו מאגמים משאבים ומייעלים את העבודה.

מירב כהן: אנחנו גם עושים עבודה עם ארגוני חברה אזרחית על איך אנחנו מייעלים את הביורוקרטיה כדי שהכסף הקיים במערכת יגיע כמה שיותר מהר וכמה שיותר בקלות לאותם ניצולים.

מירב כהן: לצערי, אנחנו במרוץ נגד הזמן, ולכן אנחנו באמת פועלים בכל הכוח וללא לאות למען ניצולי השואה.

מירב כהן: אנחנו עושים הרבה, אבל מחובתנו לעשות יותר, וזה אף פעם לא יספיק.

מירב כהן: אנחנו צריכים להמשיך לעשות ללא הרף, ואני מזמינה אתכם לעשות את זה ביחד.

מירב כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ואני רוצה להציע לך: מול משרד הרווחה פועלת תוכנית לניצולי שואה שנקראת "בתים חמים".

טלי פלוסקוב: כרגע אנשים לא יכולים להיפגש, אז תפנו את הכסף לבתים חמים וירטואליים – תנו לאנשים את הכסף הזה – – –

מירב כהן: זה לא קורה היום במשרד הרווחה?

טלי פלוסקוב: זה לא קורה.

טלי פלוסקוב: כרגע הכסף – אני לא יודעת, לא משתמשים בו, כי הבתים לא מתכנסים.

טלי פלוסקוב: אז אם תוכלי, עם שר הרווחה, להפוך את זה לבתים חמים וירטואליים, והכסף הזה יופנה לפגישות בזום, ששם אנשים נפגשים, חוגגים יום הולדת, עושים ספורט, שרים ביחד – זה החיים – אנחנו פשוט כך נחזיק אותם בחיים.

טלי פלוסקוב: אם תוכלו לעשות את זה זה יהיה מאוד מבורך.

מירב כהן: אני אפנה אל שר הרווחה ונבדוק את זה.

טלי פלוסקוב: תודה.

מירב כהן: תודה לך.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: עמדה נוספת מהצד, של חבר הכנסת אלכס קושניר.

קרן ברק: יש לך דקה.

אלכס קושניר: גברתי השרה, אני חייב לומר שבתחילת השבוע מאוד התעצבנתי וכעסתי, כי הגשתי שאילתה ישירה בדיוק על הנושא שדיברתם עליו כאן, אבל אחרי זה מאוד שמחתי, כי הבנתי שטלי, יוסי ושטרן הגישו הצעה לסדר-היום ושהיא התקבלה.

אלכס קושניר: נגעת בנושא מאוד מאוד חשוב של האפליה בין ניצולים שעלו לפני 1953 לאלה שעלו אחרי 1953.

אלכס קושניר: אני שמעתי את דברייך בקשב רב ואני חושב שהכיוון הוא כיוון נכון.

אלכס קושניר: דיברת הרבה מאוד על ההישגים שלכם במשא ומתן עם ממשלת גרמניה, אבל כפי שאמרו כאן חבריי לפניי, אני חושב שהחובה היא קודם כול על מדינת ישראל, לכן אנחנו חייבים לעשות הכול כדי שאותם 70,000 ניצולי שואה שעלו אחרי שנת 1953 יקבלו את הסיוע כבר עכשיו, ואולי אפשר למצוא דרך לא לחכות לתקציב ולעשות את זה כבר היום.

אלכס קושניר: אנחנו העלינו את הסוגיה הזאת בוועדת הכספים כמה פעמים, ואני שמח שעכשיו אנחנו נצביע בעד העברה של ההצעה לוועדת הכספים, ושם אני חושב שתהיה לנו הסכמה מקיר לקיר כדי למצוא את המקור התקציבי לדבר הזה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: ובאמת, חיממת את הלב בדברייך.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: נעבור להצבעה.

קרן ברק: אנחנו מצביעים על להעביר את ההצעה לסדר-היום לוועדת הכספים.

קרן ברק: מי בעד?

קרן ברק: מי נגד?

קרן ברק: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

קרן ברק: בעד – ארבעה, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מוסיפה, בעד, את חברת הכנסת ברביבאי, את חבר הכנסת קושניר, את סגן השר יברקן, את חבר הכנסת טייב, חברת הכנסת פלוסקוב, חברת הכנסת תהלה פרידמן – זה עוד שישה.

קרן ברק: זהו?

קרן ברק: יואב, אתה רוצה להצביע?

יואב קיש: אני לא מצביע.

קרן ברק: לא מצביע.

קרן ברק: חבר כנסת סמוטריץ', אתה רוצה להצביע?

בצלאל סמוטריץ': בעד.

קרן ברק: אז עם חבר הכנסת סמוטריץ' זה עוד שבעה, אז 11 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: אנחנו מעבירים את ההצעה – תוסיפי גם את אבוטבול.

קרן ברק: 12 בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת הכספים.

קרן ברק: << הלסי >> חודש המודעות לסרטן השד << הלסי >>

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום, בנושא: חודש המודעות לסרטן השד, מס' 1785, 1794 ו-1806.

קרן ברק: התלבשתי במיוחד בוורוד לכבוד זה, אז אני מחכה לדיון – גם בוורוד וגם המסכה ורודה.

קרן ברק: היית צריכה להתכונן.

אורנה ברביבאי: על מסכה לא חשבתי.

קרן ברק: בשביל זה אני פה.

קרן ברק: בדיוק בשביל זה.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

אורנה ברביבאי: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

אורנה ברביבאי: כשאפרת, בת 42, אימא לשתי בנות, אובחנה כחולת סרטן שד בגיל 40, היא הייתה עסוקה בדיוק בתכנון טיסה משפחתית לתאילנד, אך במקום חופשה היא יצאה למסע שהציל את חייה, בעיקר לאור המודעות וחשיבות הגילוי המוקדם.

אורנה ברביבאי: סרטן השד הוא השכיח ביותר בישראל והגורם מספר אחת לתמותת נשים צעירות.

אורנה ברביבאי: אחת מכל שמונה נשים עלולה לחלות בסרטן השד; למעלה מ-5,000 נשים מאובחנות מדי שנה בישראל, וכ-1,000 נשים נפטרות.

אורנה ברביבאי: אחד הנתונים המשמעותיים הוא שכרבע מהחולות הן נשים צעירות מתחת לגיל 50, ורובן לא נמצאו כלל בקבוצת הסיכון.

אורנה ברביבאי: אך בזכות אבחון מוקדם, 92% מהנשים החלימו מסרטן השד.

אורנה ברביבאי: לאורך שנים לא נחקרו בעיות בריאות של נשים, והן לא קיבלו אבחון וטיפול הולם.

אורנה ברביבאי: המחקר הרפואי התעלם מקיומן של מחלות ותופעות נשיות ואף הזניח אותן.

אורנה ברביבאי: כאשר תהליך קבלת ההחלטות ברמה הלאומית לא מבטא את האיזון הנכון בין רפואה המותאמת לנשים לבין גודלן באוכלוסייה – מה לעשות?

אורנה ברביבאי: אנחנו 51% – הנושא מחייב שינוי במדיניות ובהקצאת משאבים ייחודיים לצורכי בריאות האישה.

אורנה ברביבאי: המפגש בין רפואה למגדר יסייע לדייק את המענה עבור נשים וגברים ויספק לכולם זכות שווה לבריאות.

אורנה ברביבאי: חייבים לפעול למען שינוי ההתייחסות למגדר בתחום הרפואה והבריאות ולאמץ גישות חדשות הכוללות את הכשרת הרופאים לזיהוי הסיכונים הייחודיים לכל מטופלת.

אורנה ברביבאי: למי שחוששים מהמשמעויות התקציביות בהתאמת מענה רפואי למגדר או בהורדת גיל הממוגרפיה, אני אומרת כי היקף ההוצאה על הטיפול בכל מחלה – בוודאי גם על סרטן השד – עולה לאין ערוך על מימון מדיניות המאפשרת זיהוי מוקדם ומניעה.

אורנה ברביבאי: כל מניעה היא פחות יקרה מטיפול במחלה.

אורנה ברביבאי: עמותת אחת מתשע – לצערי, היום כבר פחות מתשע – עושה כל מאמץ להוריד את גיל הממוגרפיה מ-50 ל-40 כחלק מסל הבריאות.

אורנה ברביבאי: הן לא לבד.

אורנה ברביבאי: אגודת הכירורגים האמריקאית כבר ממליצה על האפשרות לבצע בדיקת ממוגרפיה שנתית מגיל 40 ובדיקה ראשונית להערכת סיכונים לנשים מגיל 25.

אורנה ברביבאי: לכל אישה יש אחריות לדאוג לבריאותה, להיות מודעת לסיכונים ולקבל החלטות המתאימות לפרופיל הרפואי שלה.

אורנה ברביבאי: אנחנו, בכנסת ובממשלה, הם שצריכים לקדם מחקר מקיף ולאפשר לכל אישה את הזכות והיכולת לבחור מה מתאים לה – באיזה גיל, באיזו דרך, ועל ידי מי להיבדק.

אורנה ברביבאי: הקורונה גורמת לרבים ורבות מאיתנו לדחות את הטיפול הרפואי והמעקב שבשגרה.

אורנה ברביבאי: דחייה כזאת יכולה להשפיע על איכות החיים ולפעמים על החיים עצמם.

אורנה ברביבאי: אני קוראת מכאן לכל אישה להיות מודעת לעובדה שביכולתה להשפיע על בריאותה באמצעות מניעה וגילוי מוקדם של סרטן השד.

אורנה ברביבאי: עלינו להיות מודעות לכך לא רק בחודש המודעות לסרטן השד, שאותו אנחנו מציינים היום, אלא בכל ימות השנה.

אורנה ברביבאי: אנחנו כאן, בכנסת, מחויבים במקביל להמשיך לפעול כדי לדרוש בריאות שווה לכול.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חברת הכנסת תהלה פרידמן.

תהלה פרידמן: פתחתי את הפייסבוק יום אחד והייתה שם הודעה, סטטוס, של איריס: אחת מתשע, יאללה, מלחמה.

תהלה פרידמן: הלב שלי החסיר פעימה.

תהלה פרידמן: שנתיים של מאבק איתנים, ובסוף היא הפסידה.

תהלה פרידמן: זה היה סרטן שד גרורתי.

תהלה פרידמן: היא הייתה בת 38, והייתה לה צוואה אחת: לכו להיבדק.

תהלה פרידמן: איריס לא האמינה בחיים אחרי המוות, אבל אני, בכל פעם שאני הולכת להיבדק, אני מרימה עיניים לשמיים ואני אומרת לה: נבדקתי, איריס, נבדקתי.

תהלה פרידמן: גילוי מוקדם מציל חיים.

תהלה פרידמן: סרטן השד הוא הסרטן השכיח ביותר בישראל.

תהלה פרידמן: מדי שנה מאובחנות עם סרטן השד 5,400 חולות חדשות, 1,000 נפטרות.

תהלה פרידמן: רבע מהחולות הן נשים צעירות מתחת לגיל 50.

תהלה פרידמן: החודש אנחנו מציינות את חודש המודעות לסרטן השד.

תהלה פרידמן: בחודש הזה, ויותר מכך בשנה הזאת, שאנחנו כל כך עסוקים בנושאים של בריאות הציבור, חשוב שנעמוד על הצורך במודעות, אבחון וגילוי מוקדם של הסרטן.

תהלה פרידמן: היתרונות שבגילוי מוקדם ברורים.

תהלה פרידמן: מדובר בהצלת חיים.

תהלה פרידמן: זה מאפשר טיפול מתון יותר, תופעות לוואי קלות יותר, החלמה מלאה יותר וחזרה מלאה לחיים איכותיים.

תהלה פרידמן: מובן מאליו שגם הנזק הכלכלי למשפחה, למדינה ולחברה קטן יותר.

תהלה פרידמן: מי שנמצאת בקבוצת סיכון מכירה את הנושא היום, ברוך השם, והולכת להיבדק באופן תמידי, אבל יש מגזרים ספציפיים שבהם צריך להשקיע יותר בלהעלות מודעות, להפחית את הבושה ולגרום ליותר נשים להחליט לעשות את זה.

תהלה פרידמן: לכן חודש המודעות הוא הזדמנות מצוינת למקד את המודעות בחברות שבהן המודעות עדיין לא נוכחת: להשקיע במודעות אצל נשים חרדיות, שהרבה פעמים הצרכים שלהן באים אחרונים – אחרי הילדים, אחרי לדאוג לכולם – אצל נשים ערביות, שלא מספיק הולכות להיבדק.

תהלה פרידמן: ועוד דבר: כולנו יודעים שרפואה מונעת היא היעילה ביותר.

תהלה פרידמן: נפגשתי היום עם רופא שהציג לי נתונים מעניינים על ההשפעה של הפסקת עישון, על פעילות גופנית קבועה, על תזונה בריאה ומאוזנת.

תהלה פרידמן: אני מבטיחה להשתדל יותר בעצמי, וכולנו צריכות לעשות את זה.

תהלה פרידמן: איריס גולדמן, אני אשתדל ללכת להיבדק.

תהלה פרידמן: הבטחתי.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת פרידמן.

קרן ברק: חברת הכנסת סונדוס סאלח.

סונדוס סאלח: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, בחודש המודעות לסרטן השד חשוב לנו לקבל החלטות, להעלות את המודעות ולקדם חקיקה בנושא.

סונדוס סאלח: סרטן השד הוא גורם תמותה מספר אחת אצל נשים.

סונדוס סאלח: בכל שנה למעלה מ-5,400 נשים מאובחנות בסרטן השד.

סונדוס סאלח: אחת מכל שבע, אפילו לא שמונה ולא שבע וחצי – אחת מכל שבע נשים תאובחן במהלך חייה בסרטן השד.

סונדוס סאלח: גזענות בשירות הפגיעה בבריאות.

סונדוס סאלח: כשרבע מהנשים מתחת לגיל 50 בחברה הערבית – שליש מהחולות המאובחנות בסרטן השד הן מתחת לגיל 45.

סונדוס סאלח: בכל שנה אנחנו מאבדות 1,000 נשים כתוצאה מסרטן השד.

סונדוס סאלח: סרטן השד כבר לא מחכה לגיל 50, וכנ"ל הממוגרפיה לא צריכה לחכות לגיל 50.

סונדוס סאלח: אסור לנו לתת לחכות לגיל 50 משיקולים כלכליים ותקציביים, כי אנחנו נשלם על זה באופן הטיפול יותר ביוקר – יקר יותר.

סונדוס סאלח: אם אנחנו נקדים את הבדיקה ונגלה מוקדם יותר את סרטן השד, אנחנו יכולות ויכולים לטפל בו בפחות תקציבים, וזה ידרוש מאיתנו פחות תקציבים וגם פחות משאבים וגם יחסוך את הסבל מקבוצת הנשים האלה.

סונדוס סאלח: חברתי תהלה, הנשים הערביות לא הולכות פחות להיבדק.

סונדוס סאלח: פשוט אין בתי חולים ביישובים הערביים.

סונדוס סאלח: אין אפילו בית חולים אחד שהקימה הממשלה בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: המרכזים הרפואיים רחוקים כל כך מהיישובים הערביים.

סונדוס סאלח: משרד הבריאות, כשהוא מוציא מודעה, הוא מוציא אותה בעברית בהתחלה; הוא פונה כאילו שהנשים כולן קוראות וכותבות ומבינות עברית, אבל זה לא נכון.

סונדוס סאלח: צריך לפנות לכל אוכלוסייה בשפה שלה, בכל השפות המדוברות כאן, ולא רק בשפה העברית.

סונדוס סאלח: שלא לדבר על הנשים שנמצאות בנגב, ששם אין תשתיות חשמל, אין אינטרנט, אין טלוויזיה, והאתגרים והחסמים רק גדלים שם כתוצאה מהמשבר שאנחנו חיים בו.

סונדוס סאלח: יש צורך לקדם בדיקה מקדימה לממוגרפיה.

סונדוס סאלח: אני מזמינה אתכם להצטרף לחוק שאני הגשתי להורדת גיל הממוגרפיה מ-50 ל-40.

סונדוס סאלח: חשוב לנו להציל את חייהן של נשים.

סונדוס סאלח: (חוזרת על המשפט בערבית.

סונדוס סאלח: )

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: ישיב על ההצעה לסדר-היום סגן שר הבריאות יואב קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת – – –

קרן ברק: יושבת-ראש.

יואב קיש: יושבת-ראש.

יואב קיש: היושבת בראש, מדי שנה מאובחנות בישראל כ-5,200 נשים עם סרטן השד – רובן, 88%, עם סרטן חודרני, ומיעוטן, 12%, עם גידול בשלב מוקדם מאוד.

יואב קיש: ברוב המקרים באמת החולות, גילן מעל גיל 50.

יואב קיש: יש גם הבדל בין המגזרים.

יואב קיש: כרבע, 22%, בקרב היהודיות, וכשליש, 32%, בקרב הערביות, הן מתחת לגיל 50 בעת האבחנה.

יואב קיש: כמו שנאמר, יש בדיקה לגילוי מוקדם שמאפשרת את שינוי מהלך המחלה, ממוגרפיה, והוכח במספר גדול של ניסויים קליניים כי ממוגרפיה מקטינה את התמותה מסרטן השד ב-30%, ולכן מדינות רבות אימצו את בדיקת הממוגרפיה כאסטרטגיה לגילוי מוקדם של המחלה.

יואב קיש: יחד עם זאת – ופה אני חושב הנקודה המרכזית, חברת הכנסת ברביבאי – חשוב לציין כי בדיקה זו היא בעלת יעילות שונה בין נשים בקבוצות גיל שונות.

יואב קיש: עיקר היעילות שלה הוכחה עבור קבוצת הנשים מגיל 50 עד 74.

יואב קיש: גם מעל גיל 74 יש לזה השלכות אחרות.

יואב קיש: בשנת 1995 – אנחנו כבר מדברים על מעל 25 שנים – המשרד השיק, ביוזמת האגודה למלחמה בסרטן, תוכנית לאומית לגילוי מוקדם של סרטן השד שכללה בדיקות ממוגרפיה, כיסוי בסל הבריאות עבור נשים בגיל שדיברנו עליו – 50 עד 74, שלהן יש סיכון ממוצע למחלה – ממוגרפיה אחת לשנתיים; נשים בנות 40 פלוס בסיכון מוגבר למחלה מסיבות של רקע משפחתי או גורם אחר, לדעת הרופא המטפל – עם ממוגרפיה אחת לשנה.

יואב קיש: התוכנית לא התייחסה לנשים עם רקע גנטי ידוע, שעבורן כבר יש המלצה לבדיקות MRI ומעקב שונה, זאת אומרת, מדובר על האוכלוסייה הרגילה.

יואב קיש: המדינה היא שמפעילה את התוכנית, באמצעות קופות החולים, והקופות אחראיות לזימון הנשים לבדיקות ולטיפולי המשך, והכרת התוכנית מתבצעת במרכז הלאומי לבקרת מחלות במשרד הבריאות.

יואב קיש: ואכן, כיום מכסה התוכנית את כל הנשים בגילים של 50 עד 74, וההמלצה עבור קבוצות הגיל 40 עד 49 היא ביצוע בדיקה רק אם מדובר בקבוצת סיכון מוגדרת ולא באופן אוניברסלי – ואני חושב שעל זה אולי הדיון שהעלית.

יואב קיש: המלצה זו, דרך אגב, מבוססת על המידע המדעי הקיים.

יואב קיש: ברוב מדינות העולם שבהן מערכת בריאות – אנחנו רואים את עצמנו כמערכת בריאות ברמה גבוהה – דומה למדינת ישראל, אלו המלצות שקיימות, והן דומות משיקולים דומים.

יואב קיש: דרך אגב, עוד נתון לידיעה: שיעור ההיענות לבדיקת הממוגרפיה עמד ב-2018 על 72.5%.

יואב קיש: ועכשיו אני רוצה לציין כי כל בדיקה רפואית דורשת איזון עדין בין התועלת הצפויה ממנה לבין הנזק הנלווה.

יואב קיש: במקרה של בדיקות לגילוי מוקדם של סרטן, שמתבצעות בהיקפים רחבים על האוכלוסייה – שברובה המוחלט היא בריאה – נדרשת רגישות מוגברת לסוגיה.

יואב קיש: יש תועלת ברורה, כפי שציינת, וזה הפחתת תמותה מסרטן, אבל יש גם נזק בלתי מבוטל, לצערי, שנובע מבדיקות שגויות, התערבויות מיותרות, חשיפה לקרינה מייננת – זה במקרה של ממוגרפיה – של כל האוכלוסייה במספרים גדולים ואבחון יתר.

יואב קיש: כלי החלטה אמינים מאפשרים לכמת את התועלת הצפויה מהפעלת התוכנית – גילוי מוקדם של סרטן השד בקבוצות גיל שונות, מצד אחד – והנזק הנלווה.

יואב קיש: ההחלטה שהתקבלה – באמת, אין חולק על כך שבגילים 50 עד 74 התועלת עולה על הנזק, ולכן כך אנחנו פועלים.

יואב קיש: לגבי קבוצת הגיל 40 עד 49 יש חילוקי דעות מתמשכים בספרות המקצועית, וקיימת עדיין שאלה אם הנזק הכרוך בכך עולה על התועלת.

יואב קיש: לפני כשנה וחצי הגישה ועדת מומחים שמונתה על ידי ראש שירות הבריאות דאז – את השם שלה אף אחד לא מכיר, כי לא הייתה קורונה – ד"ר רבקה שפר, שהקימה ועדה בנושא, וההמלצה למשרד הבריאות הייתה ברורה: לאפשר לנשים בנות 45–49 שמעוניינות בכך לעבור בדיקת ממוגרפיה לגילוי מוקדם, לאחר התייעצות עם הרופא המטפל והצגת התועלת והנזק האפשריים בפניהן.

אורנה ברביבאי: זה יושם?

יואב קיש: זה יושם, לדעתי.

אורנה ברביבאי: להערכתי לא.

אורנה ברביבאי: אם זה היה מיושם זה כבר נותן חלק מהתשובה.

יואב קיש: את צודקת.

יואב קיש: כשקראתי את זה – אני רואה שהנוסח קצת מעורפל.

אורנה ברביבאי: להערכתי זה לא יושם, כי יש פה סוג של חצי פתרון.

יואב קיש: אז אוקיי, אז קודם כול את טוענת שנשים בנות 45–49 שמעוניינות, לא נותנים להן.

אורנה ברביבאי: אני אומרת שצריך לפתוח את סל הבריאות ושזה יאפשר לנשים שמעוניינות שזה יהיה על חשבון סל הבריאות.

קרן ברק: כחברה בקופת חולים אני לא מצליחה לעשות בדיקות.

קרן ברק: אני מנסה ומנסה ולא מצליחה.

קרן ברק: לא עשיתי מעולם.

יואב קיש: כשקראתי את זה בפעם הראשונה הבנתי שההמלצה הזאת יושמה, אבל אני מקבל את ההערה.

יואב קיש: אנחנו נבדוק את זה.

קרן ברק: גם מול הקופות, כי לדעתי, לכל אחת יש מדיניות.

יואב קיש: לא, אין דבר כזה.

יואב קיש: יש סל שמגדיר שירותי קופות, ואם זה לא בסל או כן בסל זה שחור ולבן.

קרן ברק: זה יכול להיות בסל ואז מקשים עליך – –

יואב קיש: יש נושא הסל – אני אמשיך, כי חשוב להגיד את זה, כי הרי זה גם הוגש לוועדת הסל לבקשה להרחבה בתרופות ובטכנולוגיות – –

קרן ברק: נכון.

יואב קיש: – – ושם זה לא התקבל.

קרן ברק: אבל זה שוב מוגש.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אני רואה שגם את חזק בעניינים.

אורנה ברביבאי: מה עמדתכם?

יואב קיש: ההצעה להוריד את גיל ביצוע הממוגרפיה ל-40–49 הוגשה לוועדת הסל ב-2020.

יואב קיש: אותה ועדה גם ראתה את המלצת – את יודעת, יכול להיות שזה באמת עדיין לא התקבל.

יואב קיש: כשקראתי את זה חשבתי שזה התקבל, אבל כנראה לא, כי ההחלטה על כך היא בוועדת הסל, ואם ועדת הסל לא קיבלה גם את ההמלצה ולא את זה, אז אנחנו באירוע שנדחה.

יואב קיש: הינה – הורדת הגיל לא התקבלה על ידי ועדת הסל.

יואב קיש: אנחנו אכן עכשיו בהצעה שמוגשת להרחבת סל 2021.

יואב קיש: מה שאני מציע, לאור המקום שבו אנחנו נמצאים כרגע – זה ועדת סל חדשה שצריכה להחליט – – –

קרן ברק: שהתכנסה היום לראשונה, נכון?

יואב קיש: לא יודע אם לראשונה ולא יודע אם היום – –

קרן ברק: היום, היום.

יואב קיש: – – אבל קבענו את האיוש שלה, היא קיבלה את המינוי שלה והיא אמורה לעבוד.

יואב קיש: היא צריכה להגיש מסקנות עד סוף השנה.

יואב קיש: זה אירוע קשה בתקופת קורונה, לנהל את העניין הזה, אבל אני חושב שנוודא שההמלצה של הוועדה המקצועית של ד"ר שפר מגיעה לידיה.

יואב קיש: אני חושב שאם נלקחו השיקולים, אז מן הראוי – בסוף, צריך להבין, אני מניח שבוועדת הסל יהיו גם שיקולי תקציב.

יואב קיש: אני לא יודע על איזה תקציב מדובר – – –

קרן ברק: זה לא הרבה.

אורנה ברביבאי: – – – עצמה יותר יקרה מהמניעה.

אורנה ברביבאי: אתה יודע את זה.

יואב קיש: אני לא יודע על איזה תקציב תוספתי מדובר ל-45–49 – – –

אורנה ברביבאי: לא, אבל אני אומרת שהמניעה היא בוודאי פחות יקרה מהטיפול במחלה – – –

יואב קיש: לא, הבעיה זה החשש מטיפולי יתר ומקרינה מייננת מיותרת.

אורנה ברביבאי: ברור.

אורנה ברביבאי: האיזון צריך להישמר.

יואב קיש: כשאתה לוקח ציבור שברובו הגדול הוא בריא ואתה בודק אותו, אז יש לך דילמה.

יואב קיש: הצגתי את הדילמה הזאת.

יואב קיש: אני אומר שוב: הנושא נבחן.

יואב קיש: אני חושב שמן הראוי היה לקבל את ההמלצה כפי שהיה בוועדה שהוקמה בדיוק לעניין הזה.

יואב קיש: אני לא יודע את הנושא הכספי, שהוא אירוע מקביל לכל האירוע הזה ונדון בוועדת הסל.

יואב קיש: כמו שאמרנו, ועדת הסל 2019 דחתה.

יואב קיש: יש לנו עכשיו ועדה חדשה בסוף שנת 2020, ושם נעלה את זה לבחינה מחודשת.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

קרן ברק: תודה רבה על התשובה.

קרן ברק: לאיזו ועדה את מבקשת?

אורנה ברביבאי: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קרן ברק: לוועדת עבודה, רווחה ובריאות?

קרן ברק: זה בסדר למציעים?

קרן ברק: אוקיי, אז אנחנו נצביע.

קרן ברק: נעבור להצבעה על העברת ההצעה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קרן ברק: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קרן ברק: שניים בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מוסיפה בעד את חברת הכנסת אורנה ברביבאי, חברת הכנסת סונדוס סאלח, סגן השר גדי יברקן, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' וחבר הכנסת משה אבוטבול.

קרן ברק: זה עוד חמישה, אז שבעה בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לך.

קרן ברק: << הלסי >> אכיפה מקוממת כלפי אזרחית שהביעה ביקורת על היועץ המשפטי לממשלה << הלסי >>

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: אכיפה מקוממת כלפי אזרחית שהביעה ביקורת על היועץ המשפטי לממשלה, מס' 1752, 1757 ו-1812.

קרן ברק: יציג – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

קרן ברק: שלוש דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, אני לא מקנא בך כל כך על שאתה אמור לענות על ההצעה הזאת ולהתפתל פה תכף על הדוכן.

דסטה גדי יברקן: אני אפתיע אותך.

בצלאל סמוטריץ': הלוואי, הלוואי.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד אשמח.

בצלאל סמוטריץ': מסוג ההפתעות המשמחות.

בצלאל סמוטריץ': יש מעט מאוד דברים יותר מסוכנים בדמוקרטיה משימוש שרירותי בכוח הסמכות והשלטון שמבוצע בידי המדינה עצמה, שאנחנו כאזרחים מעניקים לה את מה שמוגדר בשפה המקצועית "אלימות שלטונית".

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מפקידים בידי מערכות החוק במדינה – המשטרה, הפרקליטות, בתי משפט – – –

קרן ברק: לא אלימות.

בצלאל סמוטריץ': ככה מגדירים את זה.

בצלאל סמוטריץ': במדעי המדינה ההגדרה היא "אלימות שלטונית".

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מאפשרים למדינה להפעיל כוח.

בצלאל סמוטריץ': כוח יכול להיות פיזי, כוח יכול להיות שלילת חירות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כחברה מפקידים את הכוח הזה בידיהם של אנשים שאמורים, כמובן, לעשות בו שימוש לטובה, שימוש מושכל, שימוש שמקדם את האינטרסים של החברה, אבל שימוש מאוד מאוד מדויק; שימוש שחס וחלילה לא רומס זכויות ולא שימוש שרירותי בכוח הזה.

בצלאל סמוטריץ': כמה מקרים התפרסמו בימים האחרונים על אנשים שגרים בסמיכות לביתו של היועץ המשפטי לממשלה, סיננו לעברו מילים כאלה ואחרות ומצאו את עצמם נעצרים ומובלים לתחנת משטרה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אנשים שומרי תורה ומצוות, בעיצומה של השבת – חילול שבת כאילו מדובר באיזה משהו דחוף והכרחי.

בצלאל סמוטריץ': לקחו אותם לחקירת משטרה לעיני משפחתם וילדיהם.

בצלאל סמוטריץ': אילה חסון צייצה ממש עכשיו לפני שעות: "לא ייאמן.

בצלאל סמוטריץ': שירה, השכנה של מנדלבליט שקראה לעברו 'פרשת משפטים, בושה' קיבלה לפני כמה דקות הודעה מהפרקליטות שהתיק שבו נחקרה כחשודה נגנז, לא יוגש נגדה כתב אישום".

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, התיק הזה היה פתוח שמונה חודשים, דהיינו, היא נעצרה על לא עוול בכפה, בעיצומו של יום השבת, לעיני משפחתה וילדיה, שמונה חודשים התיק הזה הוחזק פתוח כנגדה כשהיא, כמובן, לא יודעת מה יהיה עתידה, כדי שברגע שזה יתפרסם, כמה ימים אחר כך התיק הזה ייסגר.

בצלאל סמוטריץ': מה שברור – שמדובר בלא-כלום, ולא מדובר במקרה אחד, לא בשניים וכנראה גם לא בשלושה.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחיד שאני יכול לומר הוא שהחשש הוא – אתה יודע, יש אנשים שהכוח השרירותי הזה מופעל נגדם בתיקים עם פרופיל ציבורי ותקשורתי רחב, אז הם מגיעים לאילה חסון, וצריך לפרגן לה על החשיפות האחרונות שלה בתחום הזה – היא עושה עבודת קודש – או לאחרים, אז אנחנו מודעים.

בצלאל סמוטריץ': לך תדע אחרי כל מקרה כזה – ומי כמוך מודע לזה אצל העדה האתיופית – כמה מקרים כאלה של הפעלת כוח ושרירות שלא מגיעים אחר כך לאוריה אלקיים או לאילה חסון, כמה אזרחי מדינה נדרסים תחת המערכת הזאת, ואין להם יכולת אמיתית להתגונן.

בצלאל סמוטריץ': זה באמת באמת הדבר שצריך להפחיד אותנו.

בצלאל סמוטריץ': זה נוגע גם למשטרה, זה נוגע גם לפרקליטות, זה נוגע לבתי המשפט – כל שרשרת האכיפה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יכול להגיד דבר בלי מילה אחת פוליטית, כי לפני רגע אתם כולכם ברחתם מהמליאה הזאת כשביקשתי להקים ועדת חקירה שתבחן את ההתנהלות של המערכת הזאת מלמעלה ועד למטה, כדי שמקרים כאלה לא יתרחשו – לא בתיקים עם פרופיל תקשורתי גבוה ולא בתיקים של בוזגלו הפשוט.

בצלאל סמוטריץ': אתם התעלמתם.

בצלאל סמוטריץ': יש לי תחושה שכל הגורמים יודעים שהם יכולים לעשות איזה שימוש שהם רוצים בכוח שלהם.

בצלאל סמוטריץ': כל עוד אתם בשלטון, שום דבר לא יקרה עם זה, וזה בעיקר מתסכל.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת משה אבוטבול, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

משה אבוטבול: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אדוני השר היקר, אדוני סגן השר היקר שנמצא פה, כמו כולם, שמענו על הנושא הזה, שעצרו את אותה אזרחית שדיברה כלפי היועץ המשפטי, וזה נעשה בשבת.

משה אבוטבול: אני לא אדבר בנושא הזה של היועץ המשפטי מסיבה אחת: בגלל שהוא גם הוציא הודעה שאין לו קשר לנושא, כך שאין לי מה לדבר לגבי הנושא שלו.

משה אבוטבול: גדי, אני כן אדבר לגבי הנושא הזה של המשטרה.

משה אבוטבול: אני רוצה רגע להבין דבר אחד: פעילות המשטרה נעשית בצורה כזאת שלקחו אותה, גררו אותה לתוך ניידת.

משה אבוטבול: אני שואל שאלה אחת, ואני אומר את זה בצורה הכי כנה: למה דווקא בשבת?

משה אבוטבול: אני גם משמש כיושב-ראש השדולה למען השבת, כך שאני מרגיש צורך חיוני ודחוף וחשוב לייצג את כל מי שנותן בי אמון.

משה אבוטבול: לא ייתכן שעצרו אותה והכניסו אותה בשבת.

משה אבוטבול: במה מדובר פה, במחבלת?

משה אבוטבול: במישהי שהיא ממש חמושה?

משה אבוטבול: אז היא אמרה כמה מילים כאלה ואחרות.

משה אבוטבול: נו, כמה פעמים אנחנו אומרים מילים כאלה ואחרות ולא עוצרים אותנו?

משה אבוטבול: דבר נוסף – אני אומר: אין כבר רגישות לשבת?

משה אבוטבול: אנחנו נמצאים במדינה יהודית.

משה אבוטבול: במדינה היהודית הזאת, לצערנו, אט-אט אנחנו מאבדים את כל הזהות של מה זה עניין של שבת.

משה אבוטבול: יד קלה על ההדק.

משה אבוטבול: שבת – יאללה, בואו, מה זה משנה?

משה אבוטבול: מה, היא הייתה בורחת לחו"ל?

משה אבוטבול: אם היו באים אליה במוצאי שבת, עושים לה חקירה במוצאי שבת – היא הרי דתייה, אז היא גם לא הייתה טסה לחו"ל ובורחת מהארץ.

משה אבוטבול: אז למה עשו את זה דווקא בשבת?

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: זה לא פיקוח נפש, ואנשים בתקופה האחרונה חושבים, אולי בחסות הקורונה או כל דבר אחר, שאפשר לרמוס ולדרוך על שבת המלכה.

משה אבוטבול: כמה דוגמאות.

משה אבוטבול: ראינו גם את הנושא הזה – ואני גם מרחיב על זה, ושוב קושר את זה לשבת:

משה אבוטבול: גמזו הולך ונפגש לי בכל מיני כפרים ערביים באמצע השבת; מזמין צוותי תקשורת בשבת כדי לעשות מסיבת עיתונאים במוצאי שבת.

משה אבוטבול: ראינו ציוצים – שלחתי גם מכתב למנכ"ל משרד החוץ על זה שרואים ציוצים של כל מיני שגרירים – מתי הם עושים את זה?

משה אבוטבול: בשבת.

משה אבוטבול: מה הם חושבים, שלא ידעו מזה, הציבור הדתי, לא ידעו מזה, הציבור הזה?

משה אבוטבול: למה להפקיר את זה?

משה אבוטבול: משרד הבריאות הוציא כמה פעמים את כל התוצאות ואת כל המדדים שהיו – מתי הם עושים את זה?

משה אבוטבול: בשבת.

משה אבוטבול: מה אתה מוציא לנו עכשיו כמה חלו וכמה זה?

משה אבוטבול: מה זה ייתן לנו בשבת?

משה אבוטבול: אי-אפשר להמתין כמה דקות למוצאי שבת?

משה אבוטבול: איבדנו כבר את הכול?

משה אבוטבול: שבת הפכה להיות, איך שאומרים, למרמס?

משה אבוטבול: אני טוען, וקורא למשטרה: יותר רגישות בנושא הזה.

משה אבוטבול: אדוני סגן השר לביטחון פנים, אני מכיר אותך לא מהיום, שאתה מאוד רגיש לנושאים התורניים, לנושאים של שמירת תורה ומצוות.

משה אבוטבול: אתה האחרון שתעשה את זה בצורה כזאת.

משה אבוטבול: תוציאו הנחיות.

משה אבוטבול: אפשרי גם להמתין למוצאי שבת, ואיך אומרים ברוח הצבא, אדוני השר?

משה אבוטבול: לכל שבת יש גם מוצאי שבת.

משה אבוטבול: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: חבר הכנסת עמית הלוי – לא נמצא, אז ישיב סגן השר גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, חברי הכנסת המציעים – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אמרתי לך שאני אפתיע אותך.

דסטה גדי יברקן: אני אפילו לא מתכוון להקריא מהדף, אני אגיד לך את זה על אמת.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שמשטרת ישראל לא צריכה להיות משטרת מחשבות, ובטח לא במעצרים כאלה.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל תנהג על פי מה שהחוק מנחה אותה.

דסטה גדי יברקן: האירוע הזה בוודאי ייבדק.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שחלק מעשרות אלפי השוטרים והשוטרות שבאים במגע עם האזרחים עושים באמת עבודת קודש, באמת.

דסטה גדי יברקן: מי כמוך זוכר את ההתנתקות לפני כמה שנים, כשמשפחות ואחים עמדו אחד נגד השני, אבל כל אחד ידע שהוא מבצע את שליחותו – כמובן, להבדיל אלפי הבדלות.

דסטה גדי יברקן: בעניין הזה, גם השר וגם אני רוצים להיאבק בעשבים שוטים במשטרה.

דסטה גדי יברקן: אם ניתנו פה הוראות שהן בניגוד לחוק, אנחנו נבדוק את זה.

דסטה גדי יברקן: חופש הביטוי הוא הלב הפועם של הדמוקרטיה הישראלית מימין ומשמאל.

דסטה גדי יברקן: בזכות חופש הביטוי הצלחתי להוביל מחאות גדולות ולהעביר החלטות ממשלה ולהעביר פה חקיקה עוד לפני שנכנסתי לכנסת.

דסטה גדי יברקן: חופש הביטוי הוא דבר הכרחי.

דסטה גדי יברקן: אנחנו לא יכולים לאמץ אותו רק כשאנחנו נהיה באופוזיציה, אלא חייבים לעמוד על כך שכל אזרח יביע את דעתו ואת כל מה שהוא חושב במסגרת החוק מתי שהוא רוצה ואיפה שהוא רוצה.

דסטה גדי יברקן: אם הגברת הנכבדת אמרה את מה שהיא אמרה, זכותה המלאה להגיד לאיש ציבור את מה שהיא אמרה.

דסטה גדי יברקן: על דבר כזה לעצור אותה?

דסטה גדי יברקן: אנחנו נבדוק את קבלת ההחלטות בעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: נוסף לכך, כל הזמן אני עומד על כך ואומר שוב ושוב:

דסטה גדי יברקן: אם אנחנו רוצים לתקן את המערכת מבפנים, אנחנו חייבים לבקר את המערכת.

דסטה גדי יברקן: ביקורת על המערכת הוא חלק מהריפוי של המערכת.

דסטה גדי יברקן: אחד הדברים שאני הצעתי זה בנושא של חקירות שוטרים.

דסטה גדי יברקן: אם שוטרים טעו בעת ביצוע משימתם, אפשר להגיד שטעו, אז שלחנו אותם, אבל אם שוטר ביודעין עושה עוול, פוגע באזרח, בגלל שיש לו את החוק בידיים, שנתנו לו, אנחנו כן צריכים לבדוק.

דסטה גדי יברקן: זה לא מטיל דופי בעשרות אלפי שוטרים ושוטרות שעושים עבודה.

דסטה גדי יברקן: בזמנו אני גם ביקשתי שיסגרו את מח"ש, יקימו גוף חדש ויחקרו את הנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: אני גם הצעתי את מה שאתה דיברת עליו לפני כן, בנושא של הבדיקה של החקירה, שלא יכול להיות מצב שעובד ציבור, גם אם הוא שוטר או עובד מדינה בפרקליטות, ישתמש בסמכות שנתן לו המחוקק לפגוע באזרח.

דסטה גדי יברקן: זה הדבר האחרון שאנחנו מצפים לו.

דסטה גדי יברקן: גם השר וגם אני לא אוהבים את הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נבדוק את זה וניתן תשובה מדויקת.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל היא משטרה שעושה את עבודתה, בטח בתקופה הזאת, וכולכם עדים וכולכם ערים לזה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שרוב העבודה שהמשטרה עושה היא כפוית טובה, בחלקה.

דסטה גדי יברקן: האזרח לא רואה את זה.

דסטה גדי יברקן: האזרח שרואה את השוטר, רואה את מדינת ישראל ואת השם שלו ואת הסמל שנמצא על המדים שלו.

דסטה גדי יברקן: הוא מבחינתו נלחם עם המדינה.

דסטה גדי יברקן: השוטר במקרה הזה הוא גם המדינה.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, אנחנו כן צריכים לבדוק את התהליכים.

דסטה גדי יברקן: בעניין של השבת, חבר הכנסת, השבת היא הסמל העוצמתי של העם היהודי.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה אחד הדברים שחיברו אותנו כשהיינו בגלות.

דסטה גדי יברקן: אנחנו חוגגים עכשיו 72 שנה למדינת ישראל, אבל עם ישראל חוגג מעל 5,000 שנה מאז שהוא קם.

דסטה גדי יברקן: לכן, אנחנו נמצאים במדינה שבה נמצאים גם חרדים, גם דתיים, גם חילונים וגם מסורתיים.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל לא מפסיקה לעבוד בשבת בגלל שזאת מדינת יהודים, כי לא כולם צריכים לשמור שבת, לכן, אין קשר לחילול השבת של המשטרה או של השוטרים.

דסטה גדי יברקן: זה עניין של שיקול דעת של מפקד בשטח, טעות שהייתה.

דסטה גדי יברקן: נבדוק אותה, כפי שאמרתי.

דסטה גדי יברקן: האם עובדי ציבור כותבים בשבת?

דסטה גדי יברקן: אדוני, אומרים שפיקוח נפש דוחה שבת.

משה אבוטבול: לא, בציוצים על שלום.

משה אבוטבול: השלום לא בורח.

משה אבוטבול: שבת שלום.

דסטה גדי יברקן: אני לא דוברו של שר החוץ, אבל אני רוצה להגיד לך – – –

משה אבוטבול: לא ביקשתי תשובה.

משה אבוטבול: גדי, אל תענה לי, כי לא ביקשתי על זה תשובה.

משה אבוטבול: תתמקד בעניין שלך, אל תקלקל.

דסטה גדי יברקן: אני לא מקלקל לך.

משה אבוטבול: דיברת יפה, אל תקלקל.

משה אבוטבול: תשאיר לי את שר החוץ.

משה אבוטבול: הוא עכשיו ביוון – הוא יחזור ונדבר גם איתו.

משה אבוטבול: הוא לבד – זאת פאזה אחרת.

קריאה: ומשה יודע לדבר איתם.

משה אבוטבול: תשאיר לי את זה.

משה אבוטבול: אתה, רק תדבר על המשטרה.

משה אבוטבול: דיברת נהדר.

דסטה גדי יברקן: אז אני משאיר לך גם את הנושא של משרד החוץ.

דסטה גדי יברקן: אני לא מדבר בשם של משרד החוץ.

דסטה גדי יברקן: שלום זה דבר הכרחי, ומותר לברך עליו, אבל בעניין המשטרה – המשטרה עובדת 24/7 על מנת לשמור על ביטחון אזרחי מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אירועים קטנים כאלה שהיו, ייבדקו.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן בעצם שתי סוגיות.

דסטה גדי יברקן: תודה שהפתעתי אותך, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': סוגיה אחת זה עצם החקירה, וכמו שאמרת, צריך לבדוק אותה, אבל יש גם סוגיה שנייה, ויכול להיות שהיא תדרוש חידוד נהלים.

בצלאל סמוטריץ': המשטרה – אתה צודק – עובדת בשבת, אבל היא צריכה להפעיל שיקול דעת מה באמת מצדיק חילול שבת, גם שלה וגם אל מול האזרח.

בצלאל סמוטריץ': נניח שהמסקנה תהיה שיש מקום לחקור; להערכתי לא, אבל נניח.

בצלאל סמוטריץ': עדיין, אמר חבר הכנסת אבוטבול, בצדק: אפשר היה לחכות למוצאי שבת, לתת לה זימון לחקירה למוצאי שבת לבוא לתחנת המשטרה.

בצלאל סמוטריץ': למה צריך בשבת?

בצלאל סמוטריץ': אם יש איזה מניעת פשע מיידי, אז עכשיו עכשיו דחוף – בשבת.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק, המשטרה עובדת בשבת – לא ניתן לגנבים להשתולל בשבת – אבל חקירות שהן לא בפיקוח נפש, גם אם צריך לקיים אותן – שוב, פה אנחנו טוענים שכל החקירה מופרכת – – –

משה אבוטבול: אם אין סכנה לציבור, גדי.

משה אבוטבול: אם אין סכנה לציבור – – –

בצלאל סמוטריץ': יכול היות שצריך לחדד את הנהלים בתוך המשטרה, שהשוטרים ידעו שמה שלא דחוף לא עושים בשבת.

דסטה גדי יברקן: אני מסכים איתך, חבר הכנסת סמוטריץ'.

דסטה גדי יברקן: רגישות הייתה צריכה להיות פה.

בצלאל סמוטריץ': אז אולי כדאי לחדד נהלים באופן כללי.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים – – –

ינון אזולאי: ועדת חוקה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: נעבור להצבעה.

קרן ברק: אתם מציעים שזה יעבור לוועדת חוקה?

קרן ברק: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים פה, טוב?

משה אבוטבול: אין פה אף אחד, שם לא יביא כלום, רק אנחנו פה.

קרן ברק: אני והשר נצביע.

קרן ברק: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קרן ברק: בעד – שניים, ואני מוסיפה את חבר הכנסת סמוטריץ', את חבר הכנסת ינון אזולאי, את חבר הכנסת אבוטבול, את חבר הכנסת גדי – גם אתה מצביע?

דסטה גדי יברקן: כן, ודאי.

קרן ברק: אז זה עוד ארבעה.

קרן ברק: שישה בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קרן ברק: << הלסי >> תופעות של אלימות בהפגנות – מפגין נגח בראשו של בן ישיבה חרדי << הלסי >>

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: תופעות של אלימות בהפגנות – מפגין נגח בראשו של בן ישיבה חרדי, מס' 1800, של חבר הכנסת ינון אזולאי.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

קרן ברק: תרגיש חופשי.

ינון אזולאי: נשתדל לקצר לכם את זה.

ינון אזולאי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, סגן השר – רציתי להגיד חבריי חברי הכנסת, אבל נשאר רק חבר כנסת אחד פה.

קרן ברק: למה?

קרן ברק: אני חברת כנסת.

ינון אזולאי: את היושבת-ראש.

ינון אזולאי: אמרתי.

ינון אזולאי: את היושבת-ראש, אני קודם כול כיבדתי אותך.

קרן ברק: אז יש אחד, אחד, אחד, אחד: אחד יושב-ראש, אחד שר, אחד סגן שר וחבר כנסת אחד.

ינון אזולאי: אמרתי שר, סגן שר וחבר כנסת – נציג מכל אחד.

משה אבוטבול: אתה רואה, טוב שלא מינו אותי לכלום.

קרן ברק: שופטת אין פה.

משה אבוטבול: אתה רואה, טוב שלא מינו אותי לכלום.

משה אבוטבול: מה היית אומר?

ינון אזולאי: האמת, לפעמים כשאני מסתכל במליאה ואני אומר, תשמע, אנחנו באים להצעות לסדר-היום – אני לא יודע אם זה מיותר או לא מיותר לבוא לדבר פה כשאנחנו רואים את המקום הריק הזה.

ינון אזולאי: גם אני חוטא בזה, שלא נמצאים בכל ההצעות לסדר-היום.

ינון אזולאי: אבל להגיד את מה שעל ליבנו ואולי מפה זה יעבור הלאה, אנחנו אומרים – כי לכך נשלחנו; לפחות להביע ולשקף את הדעה של העם.

ינון אזולאי: במוצאי שבת האחרון, במהלך ההפגנה הידועה בבלפור נגד ראש הממשלה, הוכה צעיר חרדי על ידי מפגין.

ינון אזולאי: יש סרטון שרואים בבירור שאדם, מפגין, מדבר עם צעירים חרדים, וכנראה שלא התאים לו בעין ונגח בו, פשוט ככה – השפה הכי פשוטה והכי ברורה, בצורה שהוא התנהג.

ינון אזולאי: המשטרה תפסה אחד; שלושה הצליחו לברוח.

ינון אזולאי: אבל זה לא התחיל בזה ולא נגמר בזה.

ינון אזולאי: ההסתה ברחוב חוגגת.

ינון אזולאי: הציבור החרדי משלם על כך את המחיר.

ינון אזולאי: מסיתים נגדו.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את זה בהסתה בערד לפני כעשרה ימים – הותקפו חסידי גור כשהגיעו בסך הכול לסייע בהתנדבות לבעל מינימרקט שהוצת.

ינון אזולאי: הם רצו רק לסייע לו בשיקום, בניקיון של המקום.

ינון אזולאי: באו אנשים, כנראה צעירים תושבי המקום, וזרקו עליהם בקבוק.

ינון אזולאי: לפני זה בכיכר השבת פורסם גם הסיפור הזה וגם סיפור של תושב מקומי שמספר שחלף על ידו מישהו וצעק, פער את פיו בצעקות אליו: למה אתם מתקרבים אליי?

ינון אזולאי: אתם לא רואים שאנחנו מתרחקים מכם?

ינון אזולאי: עוד מעשה אלימות היה, וכך אנחנו יכולים להמשיך ולשמוע עוד ועוד ועוד מעשי אלימות.

ינון אזולאי: יכול להיות שפעם זה מפגין נגד החרדי ופעם זה יכול להיות המשטרה נגד אותו ציבור, שמכה ללא רחם.

ינון אזולאי: ולצערי הדבר הידוע הזה עובר למח"ש – המחלקה לחיפוי שוטרים – ומעבר לכך זה נסגר.

ינון אזולאי: ראינו את זה אצל ינקי רוזנברג הילד וראינו את זה עוד רבות.

ינון אזולאי: גם לפני כחודשיים כל המדינה הזדעזעה לאחר שפורסם סרטון קשה שבו נראים עובדי שופרסל ממוצא ערבי מתעללים, ומכים עובד חרדי בעל צרכים מיוחדים בסניף בגוש עציון.

ינון אזולאי: כולם דיברו על זה, כולם גינו, באמת מכל רחבי הקשת.

ינון אזולאי: כולנו הזדע

ינון אזולאי: זענו כשראינו את זה – עוטפים אותו בניילון – והמשטרה לקחה לחקירה.

ינון אזולאי: אתמול הודיעו כי פרקליטות מחוז ירושלים החליטה להגיש כתב אישום נגד אחד העובדים בלבד ולפטור יחד עם זאת את העובדים האחרים שהיו מעורבים במעשים החמורים בלא-כלום.

ינון אזולאי: לא פחות חמור מכך היה – ככה גם חברי חבר הכנסת משה ארבל הוציא מכתב אתמול לשופט בדימוס דוד רוזן, נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות.

ינון אזולאי: הוא כתב שם שלא פחות חמור מכך, שנגד העובד כמאל חמידיאן, תושב בית ג'אלה, הוגש כתב אישום בגין עבירה של תקיפה לפי סעיף 379 לחוק העונשין, שזאת בעצם עבירה קלה.

ינון אזולאי: הדבר המזעזע שהוא מביא וכותב: ניתן להניח כי לו היה מדובר בעובד שאינו חרדי, ובעיקר אם היה מדובר בעובד ממוצא ערבי או אחר, מקרה זה היה זוכה לתשומת הלב הראויה ולתגובה הולמת מצד הפרקליטות.

ינון אזולאי: ואכן, אם אנחנו נזכור, היחס שקיבל הכלב בבת ים, שנלקח במהרה מבית בעליו המתעלל, היה ראוי מהיחס שלו זכה אדם בעל מוגבלות במקרה הזה – בלי להמעיט מחומרת המעשים שנעשו לכלב.

ינון אזולאי: לצערי, המשטרה לא מטפלת וגם לא תטפל, ואין לי ציפייה מהמשטרה שתטפל, כי אנחנו חיים במדינה שכנראה המשטרה מסתכלת רק לכיוון אחד, ואם מגישים תלונה למשטרה זה יעבור למח"ש, ושם זה ייקבר, ופה זה נגמר.

ינון אזולאי: אבל כואב לי על ההסתה שהולכת במגזר, נגד הציבור החרדי – ונגד כל ציבור אחר – אבל ההסתה של התקשורת, וכשעומדים פה חברי כנסת ומסיתים כנגד, זה דבר שהוא כואב.

ינון אזולאי: אבל יחד עם זאת לפעמים אני חושב ואני אומר: בואו נביא פתרון.

ינון אזולאי: אולי זה קצת ימעיט מעלינו את העליהום הזה.

ינון אזולאי: אתם יודעים, כשאומרים בתקשורת שבעל עסק פתח את החנות בניגוד לנהלים, מה אומרים?

ינון אזולאי: תראו, מסכן, כבר אין לו עבודה, מחכה, המשפחה רעבה ללחם, ומזדהים איתו כולם – הוא כבר לא יכול, אני מבין אותו.

ינון אזולאי: הוא עובר על נהלים – עזוב, מבין.

ינון אזולאי: כשפתחו בתי ספר במרחבים הציבוריים בתל אביב או בכל מיני מקומות אחרים שראינו, אמרו: איזו יוזמה מבורכת.

ינון אזולאי: בהרצליה – אתה רואה את התקשורת, כולם: איזה יוזמה מבורכת של מנהל בית הספר, הוא לוקח אותם בקבוצות החוצה.

ינון אזולאי: אבל כשהציבור החרדי פותח, אם הוא פותח בחוץ – אפילו לא בודקים אם זה בחוץ: מפיצי מחלות.

ינון אזולאי: הציבור החרדי נקרא מפיצי מחלות.

ינון אזולאי: בשבילם זהו, זה נגמר פה.

ינון אזולאי: אין הבנה, אין כלום.

ינון אזולאי: אבל אם רק נבין: הרי מה, השעמום מביא לידי בטלה – סליחה, הבטלה מביאה לידי שעמום והשעמום מביא לידי עבירה.

ינון אזולאי: אם ניקח את הילדים האלה, הילדים שלנו – ראינו רק השבוע תחקיר, נראה לי שזה היה בדה-מרקר ש-20% מהילדים נשרו בקורונה, ואנחנו עדיין לא יודעים מה התוצאות.

ינון אזולאי: אם היינו יכולים למדוד כמה צריכת האלכוהול עלתה, אתם תראו שהצריכה של האלכוהול עלתה, וגם, תאמינו לי, הצריכה של הסמים עלתה.

ינון אזולאי: הילדים משועממים, הנוער משועמם, אין להם מה לעשות.

ינון אזולאי: מה קורה במשפחות?

ינון אזולאי: אנחנו יודעים כמה מריבות, כמה דברים, כמה תיקים ייפתחו עוד בבתי הדין אחרי הקורונה הזאת, אם לא תוך כדי כבר נפתחו?

ינון אזולאי: עצם השעמום מביא אותם לצאת לרחובות, אז הם יוצאים להפגנה.

ינון אזולאי: תאמין לי, לא בטוח שהם יוצאים בשביל להפגין נגד נתניהו; הם יוצאים בשביל להפיג את השעמום שלהם.

ינון אזולאי: אביב גפן עשה להם שם איזו הופעה – שם זה היה מותר.

ינון אזולאי: הכול מותר.

ינון אזולאי: למה?

ינון אזולאי: זה באים, זה הפגנה.

קרן ברק: אני יכולה להפריע לך?

ינון אזולאי: כן.

קרן ברק: אני אמרתי בזמנו שאלף-בית, שכשרצית להוציא את הילדים מהרחוב אז פתחנו להם מתנ"סים וחוגים, יצרת להם עניין כדי שלא יעשו עבירות.

קרן ברק: ופה אנשים, אם היינו פותחים להם את הפילהרמונית, לצורך העניין, אז יכול להיות שהם היו שם ולא נמצאים – את כל התרבות.

קרן ברק: זה אלף-בית של איך – ככה תרבויות קמות, ופתאום הכול נמחק.

ינון אזולאי: גברתי, אני אמשיך אותך, ורק נבין שבאמת, במקום שאת אמרת, בעצם אנחנו מוצאים פה משהו הפוך.

ינון אזולאי: ההורים רצו להוציא את הילדים מהבית – הוציאו אותם להפגנות.

ינון אזולאי: רצו הפוך.

ינון אזולאי: פעם רצינו להוציא אותם בשבילו עוד חוג, להעשיר את הידע שלהם.

ינון אזולאי: היום סגרו את החוגים, סגרו את הכול – משרד הבריאות לא מאשר.

ינון אזולאי: מה קורה?

ינון אזולאי: הילדים האלה, אין להם מה לעשות – הולכים, צורכים אלכוהול, צורכים סמים, נושרים מבתי הספר.

ינון אזולאי: מי ישלם על זה את המחיר?

ינון אזולאי: הולכים להפגנות, אומרים לך: אביב גפן מגיע לשם, זה מותר.

ינון אזולאי: זו לא הופעה, זו הפגנה.

ינון אזולאי: חבר'ה, הדור הבא כבר לא יהיה כמו הדור הזה.

ינון אזולאי: הדור הולך ומידרדר.

ינון אזולאי: עזבו, לפעמים אני אומר: עזבו, בואו נסתכל על הגופני שלנו, על המחלות הגופניות.

ינון אזולאי: במקום בתי ספר אנחנו עלולים לפתוח מרכזים לבריאות הנפש.

ינון אזולאי: תבינו את זה.

ינון אזולאי: פונים אליי – היום ואתמול פנו אליי קבוצות כדורגל של ילדים שרוצים לשחק בקפסולה, 20 ילדים.

ינון אזולאי: הם אמרו לי: תשמע, זה החיים שלנו.

ינון אזולאי: אני מבין אותם.

ינון אזולאי: אני, החיים שלי לשבת וללמוד תורה.

ינון אזולאי: הוא, החיים שלו – כל אחד עם הדרך שלו, אבל אני מבין אותו, כי הוא רוצה שהילד שלו יתפרק, שהפורקן שלו יהיה במקום הנכון, שלא יהיה במקום של רחוב.

ינון אזולאי: הוא אומר: תשמע, תן לילד שלי – שים אותו בקפסולה, שתי קבוצות, אני שם אותם, משחקים.

ינון אזולאי: גם ככה הרי הם יורדים למטה ומשחקים.

ינון אזולאי: יש דברים לא מובנים, לא מובנים לנו.

ינון אזולאי: תבינו, החינוך של הילדים של כולנו – כל אחד פה יושב עם הילדים שלו, לא משנה אם הוא דתי, חרדי, חילוני, ערבי.

ינון אזולאי: זה לא משנה.

קרן ברק: נכון.

ינון אזולאי: לכולם יש ירידה, לכולם יש נשירה – בציבור הדתי, בציבור החרדי, בציבור החילוני, בציבור הערבי.

ינון אזולאי: לכולם יש נשירה.

ינון אזולאי: מה אנחנו נגיד בעוד דור – הייתה פה קורונה?

ינון אזולאי: כשהדור שלנו ייראה אחרת, מה אנחנו נגיד – הייתה הקורונה?

ינון אזולאי: זה יעניין מישהו?

ינון אזולאי: הרי אנחנו רואים שלאט-לאט הדור יורד ויורד ויורד.

ינון אזולאי: לאן נגיע?

ינון אזולאי: לאן נגיע?

ינון אזולאי: אני יודע שאתה לא צריך לענות לי על זה ספציפית, אבל אני בא לשתף אתכם בכאב שלי, כי זה הכאב של היושבת-ראש – –

קרן ברק: נכון.

ינון אזולאי: – – זה הכאב של השר, של סגן השר ושל מזכירת הכנסת ושל הסגנית ושל כולנו.

ינון אזולאי: אנחנו כולנו שווים במקום הזה של הכאב, ואני פה בשביל לזעוק על הכאב הזה, שהילדים שלנו עלולים לנשור.

ינון אזולאי: לאן נגיע איתם?

ינון אזולאי: כואב לי.

ינון אזולאי: אני קורא לשר הבריאות מפה: די.

ינון אזולאי: תהפכו את בתי הספר, קחו אותם – לא יודע מה, תמצאו, אפשר למצוא פתרונות.

ינון אזולאי: תמצאו את הפתרון – בקפסולות של עשרה, של 20, של 30.

ינון אזולאי: קחו את הכספים האלה, תשקיעו בילדים האלה – תאמינו לי, הפרנסה תבוא.

ינון אזולאי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לך.

קרן ברק: בתכל'ס, בעצם כל התפיסות החינוכיות והתרבותיות שעליהן קמות חברות – פשוט השטחנו אותן ומחקנו אותן וכאילו זה לא קיים תחת הקורונה.

ינון אזולאי: – – –

קרן ברק: רק שזה לשר הבריאות, והוא לא נמצא פה.

ינון אזולאי: – – –

קרן ברק: הוא לא יכול לענות לך על זה.

ינון אזולאי: – – – אני לא יודע מה יהיה.

ינון אזולאי: יש אדם שבקורונה, בשבוע הראשון של הקורונה, מסכן, איבד את הנשימה ואיבד את החמצן, לקחו אותו והרדימו אותו, ויקום אחרי הקורונה – זה לא לאותו עולם.

קרן ברק: נכון.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את זה לאט-לאט.

ינון אזולאי: הוא יראה את זה בפעם אחת – הוא יעדיף להמשיך להירדם.

ינון אזולאי: באמת, אני אומר את זה בכאב.

קרן ברק: כולנו כואבים.

קרן ברק: ישיב סגן השר.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, עכשיו אני יכול להגיד חבריי חברי הכנסת – יש שם שלושה.

משה אבוטבול: יש לנו אפילו רוב.

דסטה גדי יברקן: לגמרי.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת אזולאי, נאה דרשת.

דסטה גדי יברקן: האמת, הקשבתי לדברים.

דסטה גדי יברקן: אני משוכנע שכל מי שהאזין, ובטח מי שנמצא באולם, הסכים איתך בעניין של החברה וההתמוטטות – על מערכת החינוך, איך אנחנו נראים, הדאגה שלנו לעתיד.

דסטה גדי יברקן: זה באמת מצריך מחשבה.

דסטה גדי יברקן: מענה על השאילתה על תופעות של אלימות בהפגנות: מפגין נגח בראשו של בן ישיבה חרדי – כך הכותרת.

דסטה גדי יברקן: אני אשמח לענות עליה.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל ממונה על שמירת הסדר הציבורי, ומשכך, במסגרת קיומן של הפגנות, היא נערכת מבצעית בהתאם למאפיינים של כל הפגנה והפגנה.

דסטה גדי יברקן: השר לביטחון הפנים וסגן השר הנחו את משטרת ישראל לאכוף את החוק באופן נחוש ושוויוני כלפי כל המפגינים.

דסטה גדי יברקן: ההיערכות המבצעית של משטרת ישראל לאכיפת החוק בהפגנות באה לידי ביטוי בעבודת מטה סדורה לקראת אירוע ההפגנה, הכוללת את כלל המערכים המקצועיים הרלוונטיים במחוז הנוגע לדבר.

דסטה גדי יברקן: בשלב התכנון ובמסגרת המאמצים לשמירה על הסדר הציבורי, למניעת אלימות ולצמצום הפוטנציאל לפגיעה בנפש וברכוש מבצעת המשטרה את הפעילויות הבאות: א.

דסטה גדי יברקן: ניתוח השטח בהתאם למבנה הפיזי של זירת ההפגנה, מספר המפגינים הצפוי, רמת הרגישות הנדרשת וכיוצא בזה; ב.

דסטה גדי יברקן: ביצוע פעילות מודיעינית הכוללת איסוף, ניתוח והערכה של נתונים על איומים אפשריים; ג.

דסטה גדי יברקן: ביצוע פעילות מניעה ממוקדת כנגד איומים אפשריים כלפי באי ההפגנה והציבור הרחב; ד.

דסטה גדי יברקן: קביעת סד"כ להקצאת שוטרים להפעלה באירוע בהתאם למשימות וניתוח השטח, לרבות הפעלת כוחות סמויים בזירת האירוע; ה.

דסטה גדי יברקן: תיחום זירת ההפגנה לטובת אבטחת המפגינים והקטנת החיכוך, ככל הניתן, בין משתתפי ההפגנה ובין אלו שמתנגדים לה; ו.

דסטה גדי יברקן: קביעת הסדרי התנועה במרחב הכוללים חסימות צירים ומתן מענה בצירים חלופיים; ז.

דסטה גדי יברקן: הקצאת כוחות מקצועיים לתיעוד כולל של אירוע ההפגנה; ח.

דסטה גדי יברקן: הקצאת כוח חקירתי לטיפול במפירי סדר, מעוכבים, עצורים וכיוצא בזה; ט.

דסטה גדי יברקן: הקמת מערכי שליטה ובקרה במתחם ההפגנה; י.

דסטה גדי יברקן: שיתוף פעולה מול גורמים חיצוניים כגון רשויות מקומיות וגופי חירום והצלה – מד"א וכב"ה.

דסטה גדי יברקן: יודגש כי המשטרה משקיעה משאבים רבים בשמירת הסדר, שלום הציבור וביטחונו, ופועלת למען שמירה על ביטחון הציבור במרחב הציבורי בכלל ובאירועי מחאה בפרט.

דסטה גדי יברקן: בכלל זאת פועלת המשטרה בשקידה למיצוי הדין עם אלה שעוברים על החוק.

דסטה גדי יברקן: בכל הנוגע לאירוע יצוינו הדברים הבאים: בעקבות סרטון שפורסם באמצעי התקשורת ביום 20 באוקטובר 2020, שבו נראה אדם משוחח עם שני אחרים בעלי חזות חרדית, נוגח לאחד מהם בראש ועוזב את המקום, המשטרה פתחה בחקירת האירוע.

דסטה גדי יברקן: נוכח העובדה שהחקירה עודנה מתנהלת, לא ניתן למסור פרטים נוספים על אודותיה בשלב זה.

דסטה גדי יברקן: כפי שאף ניתן לראות בסרטון האמור, לא נכחו שוטרים במקום שבו התרחש האירוע.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, יובהר כי מושקעים מאמצים אינטנסיביים בסיום החקירה בהקדם.

דסטה גדי יברקן: השר לביטחון הפנים וסגן השר מצפים מן המשטרה לנקוט את כל האמצעים העומדים לרשותה כחוק על מנת להגיע לחקר האמת.

דסטה גדי יברקן: ידידי חבר הכנסת אזולאי, נוסף למה שאמרנו, אני רוצה שתדע קודם כול שדלתנו פתוחה בנושא הזה, ואני גם מתחקר את האירועים האלה באופן אישי.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה שבו אזרחים ירגישו בטוחים הן מול המשטרה והן מול מפגינים האחרים הוא נושא של חופש הפרט וחופש התנועה, וזה משהו שאנחנו כמשטרה צריכים לדאוג שהדבר הזה לא יקרה.

דסטה גדי יברקן: אם המשטרה נוכחת בזירת האירוע, אז בוודאי שהמשטרה תתערב ותעצור את אותם אנשים.

דסטה גדי יברקן: באירוע הנוכחי אנחנו נמצאים בעיצומה של החקירה, ואני מניח שברגע שהיא תסתיים – הכי מהר שיכול להיות – אנחנו נעדכן.

דסטה גדי יברקן: אנחנו בהחלט גם נתנו הוראה למשטרה לקדם את החקירה הזאת ולהפעיל את כל האמצעים על מנת לאתר את מי שהיו מעורבים.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה חלק מהנושא הזה שבו – גם בשאילתה הקודמת שעניתי עליה, שיש המון אזרחים – לצערי הרב, היום הנושא של אלימות משטרתית – ואני אומר את זה כסגן שר לביטחון הפנים, כמי שהגיע מבחוץ – האלימות המשטרתית, היום מדברים עליה בעיקר בגלל ההמחאות האלה, בעיקר בגלל ההפגנות.

דסטה גדי יברקן: למה?

דסטה גדי יברקן: כי חלק מהמפגינים, רובם המכריע, חלקם הגדול לא באו בחיכוך עם משטרה, אלה שמפגינים בעניין הזה של ראש הממשלה, בעד ונגד.

דסטה גדי יברקן: שוב, אני בעד מחאות.

דסטה גדי יברקן: אני חסיד של חופש הביטוי, וזכותו של כל אדם במדינת ישראל להפגין וחובתה של ממשלת ישראל, לא משנה מי יעמוד בראשה, לאפשר לאזרח להביע את דעתו ואת זעמו ואת כל מה שהוא חושב.

דסטה גדי יברקן: לאזרח הפרטי, לפרט, אין אמצעים ואין את היכולת לזעוק את מה שהוא רוצה חוץ מלצאת ולהפגין, ואת זה צריך לאפשר לו.

דסטה גדי יברקן: גם במחאות בבלפור, גם במקומות האלה, צריך לשמור על בריאות המפגינים ועל שלום הציבור.

דסטה גדי יברקן: כפי שראינו גם בנושא של הגברת שהלכה, דיברה אל היועץ המשפטי לממשלה – בעיניי דבר כזה לא אמור לקרות, אלא אם כן, את יודעת, קרו דברים חריגים של אלימות ושל תקיפה ממשית והדבר הזה מגיע לפגיעה באיש ציבור או בכל אזרח; אז כן יש אפשרות להתערב.

דסטה גדי יברקן: חופש הביטוי לא יכול להיות נחלתו של מגזר או סקטור מסוים במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: חופש הביטוי הוא של כולנו – שמאל, ימין, חרדים, ערבים, אתיופים, פריפריה, מרכז.

דסטה גדי יברקן: לכולנו.

דסטה גדי יברקן: לכן אני מקווה מאוד שגם במשטרת ישראל – שיש חלקים מאוד קטנים, ואני ביקשתי, ואני אומר את זה שוב ושוב, שצריך לחקור אותם.

דסטה גדי יברקן: כשחלק מהציבור מדבר על אלימות שוטרים, הוא לא בהכרח מדבר על אלימות שוטרים במחאות.

דסטה גדי יברקן: חלק מהציבור הזה שאני מייצג, שאני מגיע ממנו, מדבר על אלימות שוטרים בשכונה, בספסלים, שמגיעים לשם שוטרים, מרביצים לנערים ופותחים להם תיקים.

דסטה גדי יברקן: השר ואני מקיימים המון ישיבות כדי למחוק ולצמצם רישום משטרתי שנפתח לנערים על לא עוול בכפם.

דסטה גדי יברקן: אני מדבר על אלימות שוטרים בימי שגרה, וגם בזה אנחנו צריכים לטפל.

דסטה גדי יברקן: אני לא אתן שאלימות שוטרים תהיה שגרה, ואנחנו רואים גם ירידה, ואנחנו נבקר את זה.

דסטה גדי יברקן: לצערי הרב, כשביקשתי לסגור את מח"ש, להקים גוף חוקר – זה בדיוק כדי למנוע את הדברים הללו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: לאן?

משה אבוטבול: פנים.

משה אבוטבול: ועדת הפנים.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: אנחנו מצביעים על העברת ההצעה לסדר-היום לוועדת הפנים.

קרן ברק: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

קרן ברק: שניים בעד, אין מתנגדים.

קרן ברק: אני מוסיפה לתומכים את סגן השר יברקן, את חבר הכנסת ינון אזולאי, את חבר הכנסת משה אבוטבול, את חבר הכנסת עמית הלוי, ומודיעה שזה שישה בעד ואין מתנגדים.

קרן ברק: ההצעה תעבור לוועדת הפנים.

קרן ברק: הודעה של מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לממשלת איחוד האמירויות הערביות בדבר פטור הדדי מדרישות אשרה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תם סדר-היום.

קרן ברק: להזכירכם, מחר, יום חמישי, י"א בחשוון התשפ"א, 29 באוקטובר 2020, בשעה 13:00, תקיים הכנסת ישיבה מיוחדת לזכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זיכרונו לברכה, במלאת 25 שנים להירצחו.

קרן ברק: ישיבה זו נעולה.