ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 90, 2020-10-21 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, ג' בחשוון התשפ"א, 21 באוקטובר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק רשות שדות התעופה (תיקון מס' 12 – הוראת שעה), התשפ"א–2020, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יריב לוין: אני מזמין את סגן השר גדי יברקן לעלות לדוכן להשיב על שאילתה לשר לביטחון הפנים שהגיש חבר הכנסת משה אבוטבול בנושא מצוקת האסירים באגף התורני בכלא דקל.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול, אנא גש למיקרופון כדי להקריא את השאילתה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, סגן השר לביטחון פנים, גדי היקר, בבית הסוהר דקל ישנו אגף תורני שלא קל להתקבל אליו.

משה אבוטבול: תחתיו יש אגף שנקרא "נקיים מסמים", אלא שיש מעבר בין האגפים.

משה אבוטבול: אסירי אגף "נקיים מסמים" משתלטים על בית הכנסת ואף על חפצי האסירים שנמצאים באגף התורני.

משה אבוטבול: רציתי לשאול, כבוד סגן השר: 1.

משה אבוטבול: האם נכון הדבר?

משה אבוטבול: 2.

משה אבוטבול: מדוע ישנו מעבר בין האגפים שגורם לכל הקושי הזה?

משה אבוטבול: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת משה אבוטבול, תודה על השאילתה.

דסטה גדי יברקן: בבית הסוהר דקל קיים אגף תורני אשר ממוקם באגף דו-קומתי – קומה ראשונה של האגף היא אגף נקי מסמים; קומה שנייה של האגף היא האגף לשומרי מסורת, אגף תורני לשומרי מצוות.

דסטה גדי יברקן: מדובר במבנה אחד בעל כניסה אחת, עמדת זקיף אחת, חצר טיולים משותפת, ובנוסף קיים בית כנסת אחד משותף.

דסטה גדי יברקן: לאור האמור, ובשל העובדה כי באגף הנקי מסמים ישנם אסירים יהודים, קיים סדר-יום שבו מותר גם לאסירים יהודים אלו להתפלל ולשהות בבית הכנסת, על פי זכויותיהם.

דסטה גדי יברקן: אציין כי חל איסור מוחלט לעבור מקומה לקומה ולהיכנס לתוך שטח החדרים.

דסטה גדי יברקן: זאת ועוד, אגפים אלו מתנהלים באופן זה כמה שנים ללא חריג.

דסטה גדי יברקן: באוגוסט האחרון, במסגרת פינוי מקומות, עברו כמה אסירים מאגף לשומרי מסורת מעשיהו לאגף שומרי מסורת בבית הסוהר דקל.

דסטה גדי יברקן: כבר בעת הגעתם טענו לתנאים שונים הקיימים בבית הסוהר דקל בשל מבנה האגף וביקשו לחזור לבית הסוהר מעשיהו.

דסטה גדי יברקן: לדברי שב"ס, לצורך השגת מטרתם זו מעלים האסירים טרוניות שונות ופונים לגורמי חוץ בטענות שונות.

דסטה גדי יברקן: כולן נבדקות בכובד ראש, ולא נמצא שחר לטענותיהם.

דסטה גדי יברקן: למרות האמור, לנוכח פנייתו של חבר הכנסת הנכבד חודדו ההנחיות בנוגע להתנהלות האגף וסדר-היום הקבוע, לרבות איסור כניסה של אסיר לחדרי אגף שהוא אינו משתייך אליו.

דסטה גדי יברקן: על כן, לפי הבקשה שלך, אנחנו חידדנו את הנהלים, וגם שירות בתי הסוהר פועל כך שלא יהיו מקרים כאלה גם במקומות אחרים.

דסטה גדי יברקן: אכן, נתנו אוזן קשבת לפנייה חשובה זו, ואנחנו נטפל, לא רק במקרה הזה, כחלק מהדברים שאנחנו עושים כהפקת לקחים.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, תודה על התשובה, אדוני סגן השר, בתקווה, בעזרת השם, שתמשיכו את מה שאמרת.

משה אבוטבול: היה חשוב לי לציין, היות שאני במשך עשרות שנים בכל הנושא הזה של בתי הכלא, וגם אני בעצמי הייתי כעשר שנים מדריך בכלא באר שבע, נתתי שם הרצאות וכו'.

משה אבוטבול: את המצב שם העליתי בעבר פה, מעל בימת הכנסת.

משה אבוטבול: חשוב לי לשאול, כשאלה נוספת: האם אתה יכול להגיד לנו מה יהיה עם הנושא הזה של המזגנים בתוך בתי הכלא?

משה אבוטבול: אלפי יהודים, מכל מיני מגזרים, נמצאים שם בימים של חום אימים וסובלים שם.

משה אבוטבול: אם יש פה ארגונים במדינה של צער בעלי חיים, אז אני חושב שצריכים לחשוב גם עליהם.

משה אבוטבול: למרות שהם חטאו ועשו כל מיני עבירות.

משה אבוטבול: חז"ל אמרו: ישראל, אף על פי שחטא, ישראל הוא – מיזוג בבתי הכלא.

משה אבוטבול: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אדוני חבר הכנסת, האסירים נמצאים בכלא לרצות את עונשם.

דסטה גדי יברקן: אולי תרצה גם בית מלון חמישה כוכבים, אתה יודע, אמבטיה, ג'קוזי.

משה אבוטבול: נכון – – –

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד לך עוד דבר בעניין הזה.

משה אבוטבול: גדי, זה לא נכון.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד לך דבר בעניין הזה.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, זה לא עניין של יהודים או לא יהודים, זה כל אסיר שנמצא שם.

משה אבוטבול: – – –

דסטה גדי יברקן: שירות בתי הסוהר לא ייתן העדפה – ליהודים יחס כזה ולמי שאינו יהודי יחס כזה.

משה אבוטבול: לא ביקשתי את זה, סליחה.

משה אבוטבול: לא ביקשתי – – –

דסטה גדי יברקן: בתנאים שלהם בהחלט יש מקום לשיפור, ומה שעושים – גם שירות בתי הסוהר עובד על כך, נותן את דעתו, גם בעניין של המיזוג – פרטני, לפי חדרים, לפי הכלא, לפי מפקד הכלא – – –

משה אבוטבול: לפי טמפרטורה: בימים חמים ביותר – שירימו את השלטר.

דסטה גדי יברקן: בהמשך לפנייה שלך בנושא הזה, אני מתחייב לך לעשות אפילו שיחה בפגישה קרובה, בארבע עיניים או במליאה, לתת לך תשובה מחודדת לעניין.

משה אבוטבול: אני אשמח מאוד.

דסטה גדי יברקן: מה שאני יכול להגיד לך זה ששירות בתי הסוהר עושה מעל ומעבר גם בנושא הזה של מטר מרובע – הצפיפות שקיימת שם.

דסטה גדי יברקן: אנחנו עכשיו הולכים לתת מענה בעניין הזה כדי שיהיה מקום מרווח, לא רק בנושא של המזגנים.

דסטה גדי יברקן: יש הרבה דברים שאנחנו עושים, והשאלה שלך היא כמובן במקומה.

דסטה גדי יברקן: אתה יודע, אמרתי את מה שאמרתי בציניות, לא שתיקח אותה ברצינות.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, כן, אנחנו נטפל בזה, כפי שכשפנית טיפלנו וחידדנו נהלים.

דסטה גדי יברקן: אם יש פה אנשי ציבור, חברי כנסת, שרוצים להעלות נקודות לשיפור בתנאי האסיר, אנחנו תמיד שם ואנחנו נעשה את זה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני סגן השר, קודם כול אני רוצה להודות לחבר הכנסת אבוטבול.

יריב לוין: אני חושב שהוא עוסק בנושא שנשכח מהלב, אבל הוא מאוד מאוד חשוב.

יריב לוין: אני חושב שהבעיה של התנאים היא בעיה באמת קשה.

יריב לוין: אגב, היא חמורה במיוחד במה שקשור בתנאי המעצר.

דסטה גדי יברקן: נכון.

יריב לוין: ואני חושב שהדבר הזה באמת מחייב.

יריב לוין: אני יכול לומר לך, בעיניי זה פשוט מאוד: או שנותנים לאנשים תנאים של בני אדם או שאי-אפשר להחזיק אותם.

יריב לוין: אין פתרון שאומר: אין לנו תנאים לתת, אז נחזיק אתכם בתת-תנאים.

יריב לוין: אני חושב שזה דבר ששום חברה לא יכולה לקבל.

יריב לוין: אני ער לקשיים, אני גם ער למאמצים שנעשים, אבל אני בהחלט חושב שהמסר שיוצא מכאן הוא לעודד אתכם לעשות ככל הניתן כדי לטפל בנושא הזה, ובעדיפות גבוהה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, ההערה שאמרתי, אם אנשים ייקחו אותה לכיוונים אחרים – זאת בוודאי לא הייתה המטרה.

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: ברור.

יריב לוין: אני לא אומר את זה דווקא בהקשר להערה אלא אני אומר את זה לגופו של עניין.

דסטה גדי יברקן: ברור.

דסטה גדי יברקן: קיימתי סיור בבתי הכלא.

דסטה גדי יברקן: הייתי גם בכלא אופק, הייתי גם בכלא רמלה, ואני גם נפגש עם ראש אגף האסיר.

דסטה גדי יברקן: אנחנו בודקים איך לשפר את התנאים שלהם.

דסטה גדי יברקן: אני באופן אישי גם אחראי לזה במשרד, וזה נושא שאני מטפל בו גם בהנחיית השר.

דסטה גדי יברקן: אנחנו באמת דואגים לכל הנושא של רווחת האסיר כמה שניתן, כפי שאמרת.

דסטה גדי יברקן: האנשים הללו חטאו, טעו, משלמים את חובם לציבור, ובזמן הזה כן צריך לאפשר להם.

דסטה גדי יברקן: ביציאה שלהם, הרשות לשיקום האסיר מלווה אותם ואנחנו פועלים ככל שאנחנו יכולים.

דסטה גדי יברקן: אני בוודאי ער לזה מבחינה חברתית, מכיר את הסוגיה ומכיר את הסיפור.

דסטה גדי יברקן: אשריך, חבר הכנסת אבוטבול, ואשרי חברי הכנסת שדואגים לחצר האחורית של החברה.

דסטה גדי יברקן: זו באמת החצר האחורית של החברה, ואני חושב שככל שהחצר האחורית שלנו תהיה נקייה, ככה גם הסלון, הבית, יהיה הרבה יותר יפה, ויהיה נעים לחיות בו.

דסטה גדי יברקן: מסכים.

יריב לוין: בהחלט.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת יעקב טסלר, בבקשה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אתמול פורסם סרטון מזעזע שבו נראות שוטרות מרססות בגז מדמיע נערה בחצר ביתה.

יעקב טסלר: הנערה מפוחדת, עם עיניים שורפות, מתחננת שיעזבו אותה, אבל ללא רחם.

יעקב טסלר: גם זעקות השבר של אימא שלה לא עזרו.

יעקב טסלר: אדוני סגן השר, רמת האלימות של המשטרה משתדרגת ועולה מדי יום.

יעקב טסלר: זה התחיל בדחיפות ובבעיטות, המשיך בזריקת דליים ופתיחת ראשים, עבר למכות, חבטות בפנים ועכשיו כבר התזת גז מדמיע.

יעקב טסלר: ברצוני לשאול: אדוני, מה עוד צריך לקרות?

יעקב טסלר: כמה עוד צריכים להיפגע?

יעקב טסלר: לאן זה עוד צריך להידרדר?

יעקב טסלר: אני אעמוד פה, בעזרת השם, ולא ארפה עד שנקבל תשובות אמיתיות ונראה שינוי בשטח.

יעקב טסלר: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: תודה, כבוד היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר, כמו שאמרת, כבוד היושב-ראש, העניין הזה נשכח מהלב, מהעיניים ומהאוזניים.

אוסאמה סעדי: טוב שחבר הכנסת אבוטבול מעלה את זה, אבל הוא מעלה את זה באגף התורני.

אוסאמה סעדי: אני תמיד מעלה את זה באופן כללי על כלל האסירים – גם יהודים וגם ערבים, גם חרדים וגם חילונים.

אוסאמה סעדי: בוועדת הפנים היה סיור לפני כמה חודשים בכלא מגידו, וראינו את התנאים שם.

אוסאמה סעדי: יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', שאלה בתמימות למה אין מזגנים.

אוסאמה סעדי: ראינו מאווררים בכלא מגידו ובכלא גלבוע – שם, כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, בקיץ, עם דרגות החום והלחות, מאוורר לא עוזר.

אוסאמה סעדי: מדברים על תנאים בסיסיים, ואני חשבתי שאתה מדבר ברצינות על תנאי VIP.

אוסאמה סעדי: איזה תנאי VIP?

אוסאמה סעדי: אתה יודע מהי הצפיפות שיש בבתי הכלא, ומדינת ישראל אפילו לא בנתה בית כלא חדש מזה עשרות שנים.

אוסאמה סעדי: יש בג"ץ על שטח מחיה.

אוסאמה סעדי: עד היום ביקשתם לדחות את זה בעוד כמה שנים.

אוסאמה סעדי: מדברים על תנאים בסיסיים, ואני מקווה ומבקש מכבוד סגן השר שבאמת תקיים מפגש עם חברי הכנסת שבאמת אכפת להם מהנושא.

אוסאמה סעדי: יש שדולה למען תנאי האסיר.

אוסאמה סעדי: ונתחיל לקדם את העניינים האלה, על תנאי אסיר בסיסיים.

משה אבוטבול: אוסאמה, כשאני דיברתי, דיברתי על כולם לגבי מזגנים.

משה אבוטבול: השאלה הקודמת, על השתלטות, הייתה על האגף התורני.

משה אבוטבול: חבל שאתה לא מקשיב לכול.

משה אבוטבול: אתה עורך דין.

אוסאמה סעדי: אני לא באתי מההתחלה אז לא שמעתי.

משה אבוטבול: אבל תקשיב.

משה אבוטבול: אלה שני דברים שונים, אז צריך לערבב?

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת אוסאמה, קודם כול, כפי שאמרתי גם לחבר הכנסת ארבל, הנושא הזה חשוב מאין כמותו, כפי שציינתי קודם.

דסטה גדי יברקן: לא בכדי הגדרתי את זה כחצר האחורית של החברה.

דסטה גדי יברקן: פה אנחנו צריכים כן להיות עם יד על הדופק, לעזור, לסייע.

דסטה גדי יברקן: נפגשתי עם כמה ח"כים שבאו אליי בנושא הזה, כולל חבר הכנסת מהרשימה המשותפת, חבר הכנסת אבו שחאדה.

דסטה גדי יברקן: ישבנו ודיברנו על כך.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה חשוב מאוד.

דסטה גדי יברקן: גם בג"ץ מרחב המחיה – לא דחינו את זה לכמה שנים, כפי שאתה אומר.

דסטה גדי יברקן: אנחנו דנים בנושא הזה, ויש דיונים אינטנסיביים במשרד לביטחון פנים כדי לטפל בסוגיה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב, הרווחה של האסירים.

דסטה גדי יברקן: קודם דיברתי בבדיחות הדעת, ואני מקווה שאין פה מישהו באולם שחושב שאמרתי ברצינות את ההתבדחות.

דסטה גדי יברקן: אם מישהו לקח את זה לכיוונים אחרים, אני ודאי מצר עליה.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, אני מזמין אתכם להיפגש איתנו.

דסטה גדי יברקן: אם יש לכם רעיונות להציע בנושא הזה, דלתי פתוחה, גם דלתו של השר.

דסטה גדי יברקן: בנושא הזה אנחנו רואים עין בעין את זכויות האסירים ורווחתם.

דסטה גדי יברקן: לעניין נושא החרדים והאלימות המשטרתית, כפי שציין פה חבר הכנסת, אני אומר לכם שהמשטרה נמצאת בקצה גבול היכולת שלה, בעקבות הקורונה ובעקבות הסגר שהיה וחוק שעת חירום.

דסטה גדי יברקן: המשטרה אוכפת את כל הנהלים והחוקים.

דסטה גדי יברקן: יש בוודאי מקרים בכל מיני קצוות, והמקרים הללו נבדקים.

דסטה גדי יברקן: הנושא של שוטרים שמגישים נגדם תלונה במשטרה על אלימות שוטרים נבדק במח"ש, שנמצאת תחת משרד המשפטים, הפרקליטות.

דסטה גדי יברקן: דעתי על מח"ש ידועה, ואני חושב שמח"ש לא תורמת לבניית האמון הציבורי במדינת ישראל, משום שדברים שצריכים להיחקר, לצערי הרב הם לא לשביעות רצונו של הציבור – לא רק רצוני.

דסטה גדי יברקן: גם השר לביטחון פנים, אמיר אוחנה – אנחנו מכירים את זה.

דסטה גדי יברקן: מה דעת מח"ש בהתנהלות הזאת?

דסטה גדי יברקן: אנחנו ערים לכך שלא תהיה אלימות שוטרים.

דסטה גדי יברקן: אני מבטיח לך שאחרי ששעת החירום תעבור, אחרי שהקורונה תעבור – אני באתי עם תוכנית סדורה בנושא אלימות שוטרים.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך, יש שוטרים אלימים.

דסטה גדי יברקן: אני לא מדבר על אלימות שוטרים בזמן הסגר או בזמן המחאות, אני מדבר על אלימות שוטרים בזמן שגרה בשכונות המוחלשות.

דסטה גדי יברקן: הנוער שיושב בשכונות, אין לו מה לעשות אז הוא נמצא שם.

דסטה גדי יברקן: יש מגע ויש אינטראקציה.

דסטה גדי יברקן: אני מדבר על ימי שגרה.

דסטה גדי יברקן: בימים כאלה של מחאות, בוודאי יש גם דברים שחורגים מן הכלל.

דסטה גדי יברקן: אני לא אוהב את זה, השר לא אוהב את זה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו בודקים את זה.

דסטה גדי יברקן: נבדוק את זה.

דסטה גדי יברקן: גם השר וגם אני נותנים הנחיות למשטרה קודם כול לתת שירות לציבור, ואחר כך שיטור.

דסטה גדי יברקן: אני מצפה גם מכם לצאת בקריאה לציבור החרדי, לנהוג באיפוק כשמגיעים שוטרים לבצע את עבודתם.

דסטה גדי יברקן: אני אומר כאן במליאה שאין מצב ששוטר שהולך ומרים יד על אזרח כי התחשק לו.

דסטה גדי יברקן: שוטרים כאלה, אנחנו נטפל בהם, אבל זה לא נותן עדות אופי על כלל המשטרה, שעושה את עבודתה.

דסטה גדי יברקן: תאמין לי, אני אומר לך שאני אולי בין השרים הבודדים בממשלה, בעלי תפקיד כסגן שר, שבחר את תפקידו, איפה להיות.

דסטה גדי יברקן: אני בחרתי להיות במשרד לביטחון פנים.

דסטה גדי יברקן: אני יודע שאני מקבל הרבה ריקושטים בנושא הזה של אלימות משטרתית.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נטפל בזה, אנחנו נטפל בזה ביחד; לא אתם ולא אנחנו – אנחנו ביחד, הציבור החרדי, יחד עם המשטרה, שאר הציבורים, וציבור יוצאי אתיופיה, שאני גאה לייצג אותו בממשלה.

דסטה גדי יברקן: יש לנו משטרה אחת ויש לנו המון מה לתקן.

דסטה גדי יברקן: מי שיגיד לך שמשטרת ישראל חפה מטעויות מטעה, ואני לא אטעה אותך.

דסטה גדי יברקן: נראה לי שאני מספיק הגון כדי להגיד שיש אירועים כאלה, ואנחנו נטפל בהם ביחד.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר, על התשובות המפורטות.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר הפנים יואב בן צור להשיב על שאילתה דחופה מס' 87, של חברת הכנסת מיכל וונש, בנושא:

יריב לוין: אלפי עולים לא ראו את משפחותיהם מאז תחילת המשבר.

יריב לוין: חברת הכנסת וונש, אני מזמין אותך למיקרופון להקריא את השאילתה.

יריב לוין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך אותך, סגן השר בן צור, על האירוע החשוב, המאחד, אני חושב, והיוצא דופן שהנחית היום לזכרו של הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה.

יריב לוין: בהחלט זיכית את כולנו ואת הבית הזה.

יואב בן צור: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על אירוע מכונן שנתת את ידך בשבילו מהיום להיום.

יואב בן צור: באמת, אתה וכל הצוות – המנכ"ל, קצין הכנסת, מנהלת אגף האירועים ליאת, סגנה אלון, וכל מי שעשו מאמץ גדול – מגיע לכם יישר כוח גדול.

יואב בן צור: זכותו של הרב תעמוד לכולכם.

יואב בן צור: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אמן.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל וונש, בבקשה.

מיכל וונש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל וונש: אדוני סגן השר, עולים ותיקים וחדשים, כמו גם כל אזרחי ישראל, מצפים למדיניות ברורה ושקופה בנוגע לאפשרות ביקור יקיריהם, כמו במדינות אחרות בעולם.

מיכל וונש: אני מחזיקה כאן בידי עצומה שחתומים עליה מאות עולים חדשים וותיקים – – –

יריב לוין: לא, לא, אי-אפשר.

יריב לוין: צריך להקריא את השאילתה בדיוק כפי שהיא, מילה במילה.

יריב לוין: בשאלה הנוספת תוכלי להתייחס לנקודות נוספות.

מיכל וונש: אני אוסיף.

מיכל וונש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל וונש: אז אני אולי רק אחדד את השאלה: כמדינה ששואפת בין היתר להיות קולטת ומעודדת עלייה, כיצד ומתי משרדך מתכוון לקבוע ולפרסם מדיניות בנושא?

מיכל וונש: תודה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי המזכירה, מכובדי השר, במענה על השאילתה של חברת הכנסת מיכל וונש, אני משיב כך: מדיניות הכניסה לישראל מתפרסמת באופן שוטף באתר האינטרנט של רשות האוכלוסין.

יואב בן צור: יש ביקורי משפחות רק לאירועים משפחתיים מוגדרים: הלוויות, חתונות, בר-מצווה, ביקורי חיילים בודדים ובנות שירות לאומי.

יואב בן צור: מעבר לכך לא מאושרים ביקורי משפחות.

יואב בן צור: לאחר הדיון, גברתי, אוכל להעביר לך קישור לפרסומים של רשות האוכלוסין בעניין זה, שמצויים באתר האינטרנט של המשרד ומפורסמים בשקיפות רבה.

יואב בן צור: אני מבקש שלא לשכוח באיזה מציאות אנחנו נמצאים.

יואב בן צור: אנחנו לא יכולים לפתוח את מדינת ישראל.

יואב בן צור: במציאות שבה עדיין חלק גדול מתושבי מדינת ישראל מודרים מכל מיני מקומות ואסורה עליהם התקהלות, אנחנו לא יכולים לפתוח את המדינה לביקורים מהסוג הזה.

יואב בן צור: אנחנו מקווים שעוד יגיעו ימים טובים ונוכל לפתוח את הארץ לכלל מי שירצה לבקר בה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת וונש, בבקשה.

מיכל וונש: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכל וונש: אדוני סגן השר, אני כמובן מכירה היטב את הקישור, כיוון שאני מפנה את מאות העולים שפונים אליי – ואני מחזיקה פה עצומה שעליה חתומים מאות עולים ועולות חדשים למדינת ישראל שלא ראו ולא זכו לראות לא את הוריהם ולא את ילדיהם מתחילת הסיפור המתמשך שאנחנו נמצאים באמת בעיצומו, משבר הקורונה.

מיכל וונש: בטווח הקצר, המדיניות הזאת כמובן ברורה, אבל היות שמשבר הקורונה כאן להישאר – אנחנו לא יודעים אם זה שנה או שנתיים – אנחנו בטח ובטח לא מצפים שאנשים לא יראו את קרוביהם, את אהוביהם, את בני זוגם ובנות זוגם, במשך שנה או שנתיים.

מיכל וונש: לכן אני בכל זאת מתעקשת לבקש, אדוני סגן השר – וזה לא רק מי שחתומים כאן – ובשמם להשמיע את עוד אין ספור המקרים האנושיים של אזרחים ישראלים.

מיכל וונש: מדובר באזרחים ישראלים שלא זוכים כמונו להקלות בסגר ולראות את המשפחה.

מיכל וונש: אני רוצה לומר שיש לכך גם השלכות מאוד מאוד חריפות, כולל נפשיות, שנובעות מכך, אנחנו יכולים רק לדמיין.

מיכל וונש: כיום אני מכירה היטב את הליך מתן האשרות – כל מקרה נבחן לגופו ומתייחס לקהלים רחבים.

מיכל וונש: אני רוצה לומר שבעקבות כך נוצר גם עומס רב בקונסוליות.

מיכל וונש: אנשים שעושים לילות כימים, ואני מכירה גם פה במחויבות שלהם ובעבודתם, בעבודת הקודש, אבל הבעיה דורשת פתרון הוליסטי דרך הנחלת, יצירת, מדיניות הוליסטית מתאימה וארוכת טווח.

מיכל וונש: אני רוצה לומר, מעבר לכך שנדרשים קריטריונים ברורים ומדיניות שקופה, שיש לנו את ההשוואה למדינות אחרות בעולם ומה הן עושות אל מול המשבר המתמשך – מדינות כמו קנדה וארה"ב, שמאפשרות איחוד משפחות ללא העמסה על משרדי החוץ שלהן.

מיכל וונש: למשל, לפי המודל הקנדי אפשר לקבל אשרת כניסה, רק צריך להוכיח קרבה מדרגה ראשונה – וכמובן, כפוף, אני רוצה להדגיש, להוראות משרד הבריאות, בידוד וכו'.

מיכל וונש: הקרבה הזאת כוללת גם בני ובנות זוג, בין אם הם נשואים ובין אם לאו, של אזרחי המדינה.

מיכל וונש: וכמובן, כמו שאמרתי, תוך שמירה על הנחיות הקורונה.

מיכל וונש: ולכן, כן, אני אשאל שוב: אל מול מציאות זו, מתגלגלת ומשתנה ומתארכת, מתי צפויה איזושהי מדיניות הוליסטית שתאפשר איחוד משפחות בתקופה מאתגרת זאת ביתר שאת?

מיכל וונש: תודה.

יואב בן צור: גברתי חברת הכנסת, אני רוצה לומר שאנחנו, להזכירך, נמצאים במגפה מאוד קשה, מאוד מסוכנת.

יואב בן צור: בוודאי הגיעו לקבינט הקורונה פניות מהסוג הזה או מהסוג האחר.

יואב בן צור: כדי ליצור איזושהי מדיניות שיכולה – נכון לעתה כל הגורמים שמחליטים במדינת ישראל, קרי משרד הבריאות, קבינט הקורונה, ראש הממשלה, כרגע החליטו על כך שהשמיים יהיו סגורים ואנשים לא יוכלו להגיע.

יואב בן צור: מה יתפתח בשבועות הקרובים, בימים הקרובים – ייתכן, ואנחנו מקווים, מתפללים ומצפים, שתהיה באמת ירידה בתחלואה.

יואב בן צור: וברגע שתהיה ירידה בתחלואה, כמו שעושים בהרבה דברים ובהרבה סגרים שיש עכשיו ובהרבה כללים שעכשיו הם מאוד נוקשים – אז מקילים.

יואב בן צור: כל כמה ימים, כשיש ירידה, יקלו עוד.

יואב בן צור: אני מקווה שגם במציאות הזאת יקלו עוד.

יואב בן צור: מדינת ישראל היא קצת יותר קיצונית ממדינות אחרות ברצון שלה לסגור את הארץ ולמנוע הידבקויות.

יואב בן צור: לכן כרגע זאת המציאות.

יואב בן צור: יכול להיות – אני אעביר את הדברים למי שצריך להעביר, ויכול להיות שבעזרת השם, בשלב מסוים יפתחו את השמיים וייתנו לאנשים להגיע.

יואב בן צור: אני מכיר את זה גם מהפן המשפחתי והרצון של אנשים להגיע.

יואב בן צור: אנחנו נתקלים יום-יום בפניות שמגיעות אלינו ללשכת השר, ללשכתי, פניות של אנשים עם מקרים באמת הומניים, מקרים באמת מיוחדים, ואנחנו משתדלים.

יואב בן צור: הוועדה שיושבת ומחליטה, אם יש לה אפשרות כזאת והיא רואה שזה באמת משהו שהוא קיצוני במציאות הזאת, היא מאשרת מדי פעם, בבודדים, לא בצורה גורפת ולא בצורה פתוחה.

יואב בן צור: כרגע, לעת הזאת, לא נראה לי שיהיה שינוי במדיניות, אבל בואו נקווה ונצפה שבתוך שבועות ספורים כן יהיה שינוי.

יואב בן צור: אני מקווה שאז יבואו כולם על סיפוקם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ישראלים רבים מגיעים לחצי האי סיני דרך מדינה שלישית.

סעיד אלחרומי: לפני כחודש פורסם שמשרד הפנים בודק את האפשרות לפתוח את מעבר טאבה ולאפשר לישראלים להגיע לשם לבלות את החופשה שלהם, כמובן תוך נקיטת כל אמצעי הזהירות המתחייבים.

סעיד אלחרומי: השאלה שלי: מה התקדם בעניין הזה?

סעיד אלחרומי: האם יש אפשרות לעשות את זה?

סעיד אלחרומי: מה גם שאזרחי המדינה נמצאים, כידוע לך, בסגר כבר חודשים רבים.

סעיד אלחרומי: אפילו מבחינה כלכלית זה יקל על עשרות אלפים שאכן מגיעים בכל שנה לחצי האי סיני.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס קושניר: מכובדי סגן השר, עמדתי פה לפני כשבועיים וחצי בערך ושאלתי אותך אם בכוונתו של שר הפנים לפתור את הנושא של הגעה של ילדים קטינים, בני דור רביעי, ילדים להורים שמגיעים לפה כעולים חדשים שהם בעצמם בני דור שלישי.

אלכס קושניר: אמרת שתחזיר לי תשובה – לא קיבלתי אותה עד עכשיו.

אלכס קושניר: אני מקווה שעכשיו יש לך אותה.

יואב בן צור: לא, עדיין אין לי את התשובה.

יואב בן צור: אני חוזר לשאלתו של אלכס קושניר – אין לי את התשובה.

יואב בן צור: אני מבטיח לך שבתוך יום-יומיים אני אחזור אליך.

יואב בן צור: אדוני חבר הכנסת אלחרומי, אני רוצה לומר כך: חצי האי סיני זה כמו מדינות אחרות שאליהן יכולים לנסוע או לא לנסוע.

יואב בן צור: כרגע זה לא מוגדר כמדינה ירוקה, ולכן, כיוון שזה לא מוגדר כמדינה ירוקה, אנשים לא יכולים לנסוע לשם.

יואב בן צור: אם אנשים נוסעים לארץ אחרת ומשם מגיעים לסיני – על זה אין לנו שליטה.

יואב בן צור: אין לנו יכולת לעקוב אחרי מישהו שמגיע משם.

יואב בן צור: אבל ברגע שהוא חוזר לארץ, הוא מתחייב בכל הכללים שישנם.

יואב בן צור: ברגע שתהיה פתיחה של הגבולות של מדינת ישראל בכלל, אני מתאר לעצמי שגם חצי האי סיני ייפתח, ואז יוכלו לעבור כמו שעברו בעבר.

יואב בן צור: כרגע זה לא מה שהולך לקרות בימים הקרובים או בשבועות הקרובים.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה דחופה מס' 89, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, בנושא הצלת גני החיות בישראל.

יריב לוין: אנחנו רק נמתין שייכנס מכובדנו השר יצחק כהן, שהוא מהמתמידים והמרבים להגיע הנה להשיב.

יריב לוין: אז אנחנו שמחים להזמין אותך, אדוני השר, בתוארך זה, להשיב על השאילתה הדחופה של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: המיקרופון, אם אפשר רק לפתוח אותו, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה.

מרב מיכאלי: אדוני, נאסר על גני החיות לחזור לפעילות למרות היכולת המוכחת שלהם לעמוד בכל תקני התו הסגול.

מרב מיכאלי: הטיפול בחיות שבגני החיות, מן הסתם, הוא מחויב המציאות גם כשאין מבקרים, אבל בהיעדר מבקרים אין לגנים מקור הכנסה כדי לשלם עבור הטיפול הזה.

מרב מיכאלי: רצוני לשאול את אדוני: מה אתם מתכוונים לעשות כדי לפצות כלכלית את גני החיות ולדאוג שהם יוכלו להמשיך לפעול?

יצחק כהן: תודה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, עסקים במדינת ישראל זכאים לרשת ביטחון.

יצחק כהן: גני חיות שהם עסק יכולים לפנות כדי להגיש בקשה למענק.

יצחק כהן: ככל שלא מדובר בעסקים אלא בגופים שנתמכים על ידי גופים אחרים, כגון עיריות, גופים אלה צריכים לתעדף סיוע לגני החיות.

יצחק כהן: לשאלתך, אין מנגנוני סיוע עקיפים לגופים ספציפיים בתוכנית הסיוע.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני, באמת, הרי אתה מבין שזאת תשובה לא מקבלת על הדעת.

מרב מיכאלי: כמובן ששיש מסגרות שבאמצעותן הם יכולים לקבל סיוע, משתמשים במסגרות האלה.

מרב מיכאלי: אבל גני חיות, חלקם – – –

יצחק כהן: גם במסגרות צריך לתעדף אותן.

מרב מיכאלי: הרי גם הרשויות המקומיות עובדות לפי קריטריונים.

מרב מיכאלי: הרי גם הרשויות המקומיות הן לא מוסדות שיכולים לתת כסף למי שבא להם ולמי שנראה להם.

מרב מיכאלי: גני החיות הם פעמים רבות מין יצור כלאיים – חברה לתועלת הציבור ש-5% ממנה הם חברה עירונית אבל לא לצורכי רווח וכל מיני דברים כאלה – ואז החברות יוצאות קירחות מכאן, מכאן ומכאן, כי מצד אחד הן לא עסק – – –

יצחק כהן: למה, הן מוגדרות כעסק.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: נניח, חברה עירונית ב-5%, אבל עסק שהוא לא לצורכי רווח, לא למטרות רווח.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, יש כל מיני מבנים כאלה – – –

יצחק כהן: הרווח הוא לא רלוונטי פה.

יצחק כהן: אם זה מוגדר כעסק, הם זכאים לסיוע.

מרב מיכאלי: זה ברור.

מרב מיכאלי: אני שוב אומרת, ברור שאני לא שואלת – מי שזכאי לסיוע והוא מוגדר בתוך ההגדרות האלה, אין שום בעיה.

מרב מיכאלי: הבעיה היא עם כאלה שנופלים בין הכיסאות, כמו שאני אומרת.

מרב מיכאלי: אדוני חייב להודות – וזה בסדר, זה קורה: כשהתקינו את התקנות וקבעו את הקריטריונים לא יכלו לדמיין את כל סוגי הסוגים.

מרב מיכאלי: זה קורה.

יצחק כהן: ואכן, היו הרבה תיקונים, מרב.

מרב מיכאלי: אבל יש יוצאים מן הכלל.

מרב מיכאלי: עכשיו, בגני החיות הבעיה היא באמת שיש בעלי חיים שצריך להמשיך, אי-אפשר להוציא אותם לחל"ת, את בעלי החיים, וגם אם אפשר היה, היה צריך כנראה לשלם עליהם.

מרב מיכאלי: ואני אומרת, באמת, הרי אדוני מקבל מראש את השאילתה, זה לא שאתה שומע אותה עכשיו לראשונה.

מרב מיכאלי: ברצינות אתה בא ואומר לי: יש מסגרות ושילכו לחפש את החברים שלהם?

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: לא זה מה שאמרתי.

מרב מיכאלי: הרי אילו היו מסגרות רלוונטיות, לא הייתי מטרידה את אדוני בשאלה.

יצחק כהן: לא זה מה שאמרתי.

מרב מיכאלי: אז בוא, בוא – – –

יצחק כהן: אמרתי: אם הוא מוגדר כעסק, מגיע לו סיוע.

מרב מיכאלי: אבל זה מובן מאליו.

מרב מיכאלי: אדוני, לא היה צריך להטריח אותו עד למליאת הכנסת לשאלות דחופות אם זאת הייתה התשובה.

מרב מיכאלי: הרי זה מובן מאליו.

יצחק כהן: את יודעת על מקרה ספציפי שנפל בין הכיסאות?

מרב מיכאלי: כן, אני יודעת על כמה מקרים ספציפיים שפנו אליי.

יצחק כהן: אני אשמח לקבל אותו.

יצחק כהן: אני אשמח לקבל אותם.

מרב מיכאלי: ואתה מבטיח למצוא להם פתרון?

יצחק כהן: בעזרת השם, בלי נדר.

מרב מיכאלי: מעולה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – – –

יצחק כהן: יכולת לקצר את הדרך – יכולת להביא כבר את המקרים לפני השאילתה, ואז היינו באים עם פתרונות.

מרב מיכאלי: אני חשבתי שאדוני יבוא עם התשובות על השאילתות – – –

יצחק כהן: לא, אני יודע קודם כול את ההגדרה, מי זכאי לסיוע.

מרב מיכאלי: אין שום צורך בהגדרה.

מרב מיכאלי: זה מידע פתוח וידוע לציבור.

יצחק כהן: אבל אם את מכירה כאלה מקרים – – –

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלכס קושניר

אלכס קושניר: – – –

יריב לוין: מאה אחוז, אתה מוותר.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני סגן השר, אני לא הולך למקד את השאלה שלי בסיוע הכלכלי אלא אולי בניסיון למנוע סיוע כלכלי.

יוראי להב-הרצנו: קיימנו דיון בוועדת הקורונה סביב הנושא של פתיחת הספארי, גן החיות, גם ברמת גן וגם אחר, ומה שתסכל אותי, אדוני סגן השר, ואני רוצה לשאול אותך, זה שהבנתי שאף אחד לא שוחח עם אנשי גן החיות.

יוראי להב-הרצנו: אחד המתווים שגן החיות ביקש לעשות הוא לפתוח את הגן רק למכוניות.

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת, משפחה גרעינית תיסע בתוך רכב, לא תצא החוצה בשום שלב, תחצה את הגן ותוכל לראות את החיות מבעד למכונית באופן שלא מסכן את בריאות האנשים, מאחר שאין התקהלויות מול כלובים אלא משפחה גרעינית בתוך רכב נוסעת בתוך הספארי – וכפי שאנחנו יודעים הוא מאוד רחב היקף בממדים שלו; לידו, צמוד אליו, ספציפית ברמת גן, יש גן לאומי שפתוח, ואני מתאר לעצמי שיש בו התקהלויות.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול, במקום לדבר על תוכניות סיוע כלכלי שכן ניתנות או לא ניתנות: כמו שחברת הכנסת מיכאלי אמרה, הגנים הללו, גני החיות, נופלים בין הכיסאות.

יוראי להב-הרצנו: אתה חבר ממשלה או אתה סגן שר בממשלה: אותם עסקים שהם גדולי ממדים ולא דורשים בכלל התקהלויות, כי אין יציאה מהמכוניות – למה לא ליצור איתם קשר ולאפשר להם לפעול כך שלא יידרש סיוע כלכלי?

יצחק כהן: מה שאתה אומר זה דברי טעם, לגבי המכוניות.

יצחק כהן: זה נשמע לי מאוד הגיוני.

יצחק כהן: אתה פנית לשרים בוועדת הקורונה בעניין הזה?

יוראי להב-הרצנו: ודאי.

יצחק כהן: פנית?

יצחק כהן: זו נשמעת לי הצעה מאוד הגיונית, כי בתוך המכונית מוגן.

יצחק כהן: לדעתי – – –

יוראי להב-הרצנו: אז אני מבקש שתקדם את זה בתוך הממשלה, כי במקום לדבר על סיוע, בוא נאפשר לאנשים להפעיל את הביזנס שלהם.

יצחק כהן: אני אעביר את הדברים.

יצחק כהן: אני לא חבר בוועדת שרים לענייני קורונה, אבל אני אעביר לחברים – נשמע מאוד הגיוני.

יצחק כהן: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה מס' 90.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת אוסאמה סעדי להציג את השאילתה, שעניינה הליכים כלפי עסקים באזור התעשייה ג'דיידה-מכר.

יריב לוין: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר – סוף-סוף אומרים השר יצחק כהן, אז מגיעות לך ברכות, מזל טוב.

אוסאמה סעדי: ולא רק שר אחד – שני שרים, אז מגיעות לי שתי תשובות.

יצחק כהן: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, בשבוע שעבר נפתחו הליכים נגד בעלי עסקים ומלאכה באזור תעשייה ג'דיידה-מכר וחולקו אזהרות וקנסות כספיים כבדים במאות אלפי שקלים.

אוסאמה סעדי: עסקים אלה קיימים כבר שנים רבות, והם נכללים בתוכנית הוותמ"ל מס' 1105, שאמורה להסדיר את העסקים ואת האזור הזה.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם ידוע לך על הנושא?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: למה לא מחכים לאישור התוכנית, שהתעכבה פשוט בגלל נגיף הקורונה?

אוסאמה סעדי: תודה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: חברי חבר הכנסת סעדי, אני אמרתי לך כבר שאתה מבוזבז, אתה פשוט מבוזבז.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, לשאלתו של חבר הכנסת סעדי, הרשות לאכיפה במקרקעין פועלת כנגד עסקים הפועלים על קרקע חקלאית בניגוד לחוק.

יצחק כהן: זה התפקיד שלה, זה המהות שלה וזה מה שהיא צריכה לעשות.

יצחק כהן: בניגוד למה שכבודו אומר – בדרך כלל כבודו אומר דברים מדויקים, אבל בניגוד למה שאמרת, לא חולקו קנסות לאף עסק, ואף הוצע לבעלי עסקים לקבל הארכה של כמה חודשים, אז למה כבודו בא בטרוניה כשהיא לא קיימת?

יצחק כהן: שאילתה נוספת?

יריב לוין: שאלה נוספת, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד לכבוד השר, חולקו אזהרות וחולקו הזמנות לחקירות ונכתב באזהרות – ויש לי חלק מהאזהרות – שהסכום הצפוי, סכום הקנס, הוא 600,000, 300,000.

אוסאמה סעדי: בהמשך, אתמול אותה רשות אכיפה במקרקעין שבמשרד האוצר הייתה ופעלה גם בכפר מג'ד אל-כרום.

אוסאמה סעדי: אתמול גם התקשר אליי ראש המועצה סלים סליבי ואומר לי אותו דבר, כבוד השר – שמדובר בעסקים שהם בתהליך של הסדרה ומחכים רק לוותמ"לים.

אוסאמה סעדי: היום בבוקר דיברתי עם ראש מועצת ג'דיידה-מכר, חברי סוהיל מלחם, לקראת השאילתה היום, והוא אמר לי שאתמול רשות האכיפה היו אצלו אחרי שפעלו במג'ד אל-כרום והוא הסביר להם, ואכן, נתנו להם אורכה של כמה חודשים.

אוסאמה סעדי: על זה בדיוק אני שואל: למה רשות האכיפה מזדרזת ופועלת ומזמינה לחקירה כאשר היא יודעת שבאזורים האלה יש תוכניות ותמ"ל שמתעכבות בגלל נגיף הקורונה?

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים, אני מבקש ממך שרשות האכיפה – אתה יודע שאנחנו במגעים ומשא ומתן גם עם משרד המשפטים, גם עם היועץ המשפטי לממשלה, בכל הנושא של אכיפה וחוק קמיניץ, מה שנקרא תיקון 116.

אוסאמה סעדי: העסקים האלה, וממילא אתה עכשיו גם בכובע של שר במשרד האוצר, יש להם קשיים רבים בגלל מצב הקורונה.

אוסאמה סעדי: אל תוסיפו עכשיו חטא על פשע.

יצחק כהן: לא מוסיפים חטא ולא מוסיפים פשע.

יצחק כהן: סך הכול, התפקיד של הרשות להתריע, והיא מתריעה, אבל היא לא מחלקת קנסות, היא נותנת הארכות, והיא בגישה מאוד מאוד קואופרטיבית, בגישה שבאה להזהיר ולא באה לפגוע, חלילה, אבל היא צריכה להזהיר, זה התפקיד שלה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יריב לוין: אני רואה שהוא איננו.

יריב לוין: אם כך, תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר הבריאות יואב קיש להשיב על שאילתה דחופה מס' 82, של חברת הכנסת קרן ברק, בנושא בדיקת MRI.

יריב לוין: בבקשה.

קרן ברק: ההמתנה לבדיקות MRI בישראל יכולה להימשך זמן רב, וחולים נאלצים להמתין חודשים ארוכים לבדיקה.

קרן ברק: הבדיקה גם מסייעת לאבחון מחלות שונות מכל הסוגים וגם מצילה חיים.

קרן ברק: 1.

קרן ברק: למה בשנת 2020 עדיין יש חוסר במכונות MRI במדינת ישראל?

קרן ברק: 2.

קרן ברק: מה משרד הבריאות עושה כדי לתקן את זה?

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: אני מניח שחברת הכנסת ברק מכירה, אבל גם לציבור: מכשיר ה-MRI הוא אחד המכשירים המופיעים בפקודת בריאות העם (תקנות מכשירים מיוחדים).

יואב קיש: תקנות אלה מאפשרות רכישה והפעלה של מכשיר לפי שיעור המכשירים לנפש, כפי שמפורט בתקנות.

יואב קיש: לפני כמה שנים, עוד בתקופת שר הבריאות דאז יעקב ליצמן, הוגדל מספרי מכשירי ה-MRI בתקנות, והתחילה תוכנית שמטרתה תוספת מכשירי MRI.

יואב קיש: נכון להיום, שיעור מכשירי MRI בתקנות בריאות העם עומד על 1:189,000.

יואב קיש: פועלים מעל 40 מכשירי MRI ברחבי הארץ, ויש מכשירים נוספים שנמצאים בהליכי רכישה והקמה – יש כעשרה מכשירים שאנחנו בתהליכים של רכישה והקמה שלהם.

יואב קיש: סך הכול יש פריסת מכשירים ברמה ארצית טובה, המאפשרת נגישות וזמינות לכל תושבי מדינת ישראל; יש גם ניידות שעוברות ביישובי הפריפריה.

יואב קיש: אפילו בעפולה, שאני חושב שהייתה בה ניידת, עכשיו הותקן קבוע.

יואב קיש: למעשה משאירים גם את הניידת וגם את הקבוע.

יואב קיש: בסוף זה מכשיר יקר, אבל יש משמעויות נוספות, וזה כוח האדם המיומן שנדרש כדי לבצע את הבדיקה: פענוח, רנטגנאים, רופאים רדיולוגים ועוד.

יואב קיש: דווקא החוסר הוא פחות במכשירים אלא יותר בכוח האדם שמוכשר בשביל לטפל בכל העוטף של בדיקות ה-MRI.

יואב קיש: לפיכך, גם מוסיפים ופועלים להשיג למעלה מ-130 תקנים; לחזק את כוח האדם בקורסים של הכשרה לאומית, על מנת להכשיר צוותים של רופאים רדיולוגים ושל טכנאי רנטגן.

יואב קיש: אנחנו פועלים שלכל בתי החולים הכלליים בישראל יהיה לפחות מכשיר MRI קבוע אחד, לטובת הרצף התפעולי והאבחוני בחולים.

יואב קיש: לגבי זמני המתנה, אנחנו עוקבים – לא רק על MRI אבל כמובן גם על MRI – אחר ההתוויות והזמינות לאוכלוסייה, עם תמריצים לקופות החולים שיקצרו את זמני ההמתנה לבדיקות.

יואב קיש: ממה שבדקנו, קודם כול, כמובן כאשר יש מצב רפואי דחוף מסכן חיים, אז הבדיקה מתבצעת בלוחות זמנים קצרים, וזמני המתנה לבדיקות לא דחופות אכן יכולים להשתנות מסיבות שונות, בהתאם לבעיה הרפואית, השייכות של המבוטח לקופה, בחירה של מיקום – כל זה כמובן במקרים של פעילות לא דחופה – צורך בפעילות רפואית מיוחדת שצריכה ללוות את הבדיקה לפעמים, שזה הרדמה או היבטים רפואיים אחרים.

יואב קיש: אם יש בעיה בנושא פרטני אז תמיד אפשר לפנות גם לנציבות קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי במשרד הבריאות בשביל לטפל בזה.

יואב קיש: אנחנו פועלים כל העת לשפר את השימור והזמינות של מכשירי MRI לטובת כל אזרחי ישראל, תוך ראיית צורכי האוכלוסייה ושמירה על הרמה המקצועית של אנשי המקצוע, להוסיף מכשירים, לתת פתרונות גם במקומות מרוחקים ולצמצם את הפערים בזמינות ונגישות של הפריפריה.

יואב קיש: בנושא זה אני חייב לציין שיש תפיסה, בכלל בכל מה שקשור לבריאות, שצריך להיזהר מעודף מכשור ועודף תהליכים שיכולים לייצר בדיקות מיותרות.

יואב קיש: אני לא מדבר רק בנושא הכספי אלא בכלל כניסה ל-process ולניתוחים, ומשתדלים לא לחצות את הקו הזה.

יואב קיש: אני יכול להגיד שבמקרה של ה-MRI אני חושב שאנחנו כן צריכים ללכת להגדלה נוספת.

יואב קיש: אני ביקשתי גם לבדוק מה הייתה המדיניות במשרד בתקופה שעברה, והעבירו לי.

יואב קיש: יש לי פה מכתב למשה כחלון – כי הליך הוספת תקנים עובר דרך – –

קרן ברק: נכון, משרד אוצר.

יואב קיש: – – משרד האוצר.

יואב קיש: זה לפני כשנתיים, שר הבריאות הקודם חתום על המכתב הזה – יעקב ליצמן, אז הוא היה סגן שר הבריאות – לגבי מכשירי MRI.

יואב קיש: זה קשור קצת למה שאמרנו.

יואב קיש: משרד הבריאות רוצה להוסיף עוד מכשירים, ביקש להוריד את התקינה מ-1:189,000 ל-1:150,000, שזה להוסיף משמעותית, תוספת נכבדה לבדיקה, בעיקר בגלל שאנחנו רואים שהבדיקה עצמה היא בדיקה בטוחה ואיננה מסוכנת, רק החשש הוא שהיא מובילה לניתוחים בהמשך.

יואב קיש: אנחנו חושבים שזה עדיין מצדיק את זה ולכן אנחנו ביקשנו את הדבר הזה.

יואב קיש: לצערי עדיין לא התקבלה תשובה ממשרד האוצר.

יואב קיש: אני מבין את כל האתגר של הקורונה, גם אנחנו מאוד עוסקים בעניין הזה, אבל בהחלט יכול להיות שנחדש מכתב דומה שיוציא השר הנוכחי יולי אדלשטיין לשר האוצר ישראל כץ.

יואב קיש: בעיקרון, אני חושב שעניתי על הסטטוס, מה קורה, מה נמצא ומה הכוונה.

יואב קיש: בבקשה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: קודם כול, אחד החוקים הראשונים שהגשתי היה באמת להוריד את שר האוצר מההחלטות האלה.

קרן ברק: אולי אפשר לעשות את זה ביחד.

קרן ברק: אבל אתה דיברת בעניין הורדת התקינה.

קרן ברק: האם אנחנו פה בכנסת צריכים לעזור להורדת התקינה?

קרן ברק: אמרת הרבה, אבל בעצם בן אדם סביר, כמוני, כמוך, שיש לו בעיה אורתופדית קשה, לצורך העניין, הוא מתקשר – קובעים לו תור לעוד שלושה חודשים ומעלה.

קרן ברק: אז אולי הוא לא ימות מזה אבל הוא לא ילך מזה.

קרן ברק: אתה אומר: זה לא דחוף, כי זה לא ניתוח ראש, אבל זו בעיה חמורה לא פחות, ולסחוב את הבעיה הזאת שלושה וארבעה חודשים בגלל בדיקה – שזו בעצם התוצאה של התקנים שאמרת – נראה לי שזו כן בעיה.

יואב קיש: אני אסכם את דבריי, אם לא הייתי ברור.

יואב קיש: משרד הבריאות – האמת היא שהזכות הזו, קל לי לסנגר עליה, כי זה היה לפני שהייתי במשרד – עשה מהפכה בכל מה שקשור ל-MRI.

יואב קיש: עכשיו לנושא הנקודתי.

יואב קיש: אני מאוד בעד להוסיף ולהגדיל עוד יותר.

יואב קיש: לכן, קודם כול לא נשמע כאילו אמרתי שהמצב הוא בלתי נסבל.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: יש שינוי מאוד לטובה ואני חושב שעשו מהלכים מאוד משמעותיים.

יואב קיש: כן היינו רוצים להמשיך את המגמה ולהגדיל.

יואב קיש: אני אשמח מאוד שהסמכות תהיה בידיים של משרד הבריאות.

יואב קיש: כרגע זה לא המצב.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני מבקש ממך להישאר איתנו לתשובה על שתי שאילתות רגילות.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת עידן רול להציג את שאילתה מס' 219, שכותרתה: ועדת סל התרופות והתקציב.

יריב לוין: בבקשה.

עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: תודה לסגן שר הבריאות יואב קיש.

עידן רול: השאלה הראשונה, ברשותך: בניגוד לשנים קודמות, שבהן ועדת סל התרופות החלה את עבודתה בתחילת הרבעון הרביעי בכל שנה ואף לפני כן, הוועדה הציבורית להרחבת סל שירותי הבריאות לשנת 2021 מונתה ממש לאחרונה ואין לה תקציב לפעולה.

עידן רול: היעדר תקציב לא מאפשר דיונים אפקטיביים של הוועדה – – –

יריב לוין: לא, נא להקריא את השאילתה כפי שהיא.

עידן רול: כן, אבל פשוט היא כונסה, אז אני יכול להקריא אותה כלשונה, אבל חל עדכון.

יריב לוין: אוקיי, אני מבין.

יריב לוין: אז רק תגיד: אני מבין שמאחר שהוועדה כבר כונסה, אז השאלה היא לא על כינוסה אלא – – –

עידן רול: לא, אני מתייחס לשאלה השנייה, אדוני היושב-ראש, על התקציב.

יריב לוין: כן, בבקשה.

עידן רול: התאמתי את זה.

עידן רול: אז השאלה היא בעצם השאלה השנייה: מה התקציב הצפוי של סל התרופות?

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: באמת, כפי שנאמר, אכן ועדת הסל מונתה ומתחילה בעבודתה בימים אלו.

יואב קיש: אנחנו כמובן נערכים לקיים את עבודת ועדת הסל בדומה לשנים קודמות.

יואב קיש: לעניין גובה התקציב: כולנו יודעים שאין תקציב לשנה הנוכחית והנושא עדיין בדיונים של האוצר.

יואב קיש: אני חייב לומר שבשנה שעברה עמדו לרשות הוועדה 500 מיליון ש"ח לתקציב.

יואב קיש: אנחנו מתכוונים לפעול לכך שהשנה, למרות כל האילוצים התקציביים, סל שירותי הבריאות לא ייפגע ויעמוד לפחות על 500 מיליון ש"ח.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת רול, בבקשה.

עידן רול: אפשר שאלת המשך לשאלה הזאת?

יריב לוין: כן, כן, כן, שאלת המשך לשאלה זו.

עידן רול: מה בעצם הסיבה, אדוני סגן השר, שהדיון הראשון של הוועדה בוטל?

עידן רול: נאמר לי שזה מטעמים של חוסר התאמה לתקופת הקורונה וביורוקרטיה, ובעצם הזמן פה הוא מאוד קריטי.

יואב קיש: האמת, אני לא יודע.

יואב קיש: אני אבדוק.

יואב קיש: אם נאמר לך, אני מניח שזו התשובה, אבל אני מוכן לבדוק.

עידן רול: נאמר לי מגורמים, מעמותות.

יואב קיש: אם הייתי מקבל את זה כשאלה הייתי בודק, אבל אין לי מושג.

יואב קיש: אני אפילו לא ידעתי שהייתה מתוכננת להיות ישיבה ובוטלה.

יואב קיש: אני לוקח את דבריך כביכול כמעידים אכן על המצב.

יואב קיש: אני מוכן לבדוק זאת.

עידן רול: אעריך זאת מאוד.

עידן רול: שאלה שנייה?

יריב לוין: כן, אנחנו עוברים לשאילתה מס' 240, שכותרתה: היערכות להזדקנות האוכלוסייה.

יריב לוין: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

עידן רול: תודה רבה.

עידן רול: ובכן, אדוני סגן השר, בעשור הקרוב מספר בני ה-75 ומעלה יוכפל.

עידן רול: הדבר שקול לעלייה של כמיליון איש, שכן אוכלוסייה זו מבקרת פי שלושה יותר במיון וישנם 22% אשפוזים חוזרים.

עידן רול: מנגד, מספר המיטות ל-1,000 איש צפוי להמשיך לרדת והצפיפות בחדרי המיון הולכת וגדלה.

עידן רול: ברצוני לשאול: 1.

עידן רול: כיצד נערך משרדך לגידול הנזכר לעיל? 2.

עידן רול: מה המדדים שהגדיר המשרד לטובת הטיפול בעניין?

יואב קיש: תודה, אני חייב לומר שאת העלייה בתוחלת החיים רואים בין השאר במשרד הבריאות כאחת ההצלחות הגדולות של מערכת הבריאות ושל מדינת ישראל.

יואב קיש: זה כמובן נושא מאוד מבורך.

יואב קיש: כמו שאתה מציין, היא אכן מביאה לשינוי דמוגרפי ולהזדקנות אוכלוסייה.

יואב קיש: כיום חיים בישראל מיליון בני הגיל השלישי, ומספרם צפוי לעלות ולהכפיל את עצמו עד לשנת 2040.

יואב קיש: הגידול הצפוי במספר הקשישים ובשיעורם באוכלוסייה יביא באמת, כפי שציינת בשאלתך, לעלייה תלולה בביקושים לשירותי בריאות.

יואב קיש: האומדנים לגידול בהוצאות מכלל ההוצאה על בריאות מצביעים על כך שבשנת 2050 חלקם באשפוז יעמוד על 57%, בהוצאה הכללית על בריאות הוא יעמוד על 44%, ובתרופות – 49%.

יואב קיש: אני יכול להשוות, זה בסדר גודל של 10% פחות ממה שזה היום, שזה 47%, 36% ו-41% ל-2018, בהתאמה.

יואב קיש: זאת אומרת, יש פה גידול משמעותי של מעל 20%–30% בנתח היחסי.

יואב קיש: משרד הבריאות, שדוגל בחשיבה אסטרטגית, השיק את התוכנית הלאומית להיערכות מערכת הבריאות להזדקנות באוכלוסייה, בהובלת אגף הגריאטריה ומינהל תכנון אסטרטגי כלכלי.

יואב קיש: במסגרת זו היה מיפוי של זירות ההתערבות וגובשה אסטרטגיה, וממנה נגזרו משימות ויעדים שנכנסו לתוכניות העבודה של המשרד.

יואב קיש: אחד האתגרים מתייחס, אכן, לעלייה בביקושים לשירותי בריאות ובמיוחד לשירותי אשפוז.

יואב קיש: על מנת לתת מענה לסוגיה זו, המשרד ריכז מאמצים בשני צירים מרכזיים: בקהילה – פה בשני נושאים: 1.

יואב קיש: חיזוק קופות החולים: פורסמו כתריסר מבחני תמיכה המתמרצים את קופות החולים לעשייה בנושאים הנוגעים לטיפול בקשיש בבית ובקהילה, פעולות שמטרתן לחזק את הטיפול הניתן לקשיש בקהילה וכפועל יוצא מורידות גם את הביקוש לשירותים בבתי החולים ובכללם טיפולי בית, אשפוז בית, שיקום בקהילה, טיפולים פליאטיביים, טיפול בחולים בדמנציה ותמיכה בבני משפחה ועוד.

יואב קיש: 2.

יואב קיש: הנושא השני בקהילה: קידום בריאות ורפואה מונעת.

יואב קיש: תוכניות אלה נועדו למנוע תחלואה כרונית ולפעול לזיהוי מוקדם והתערבות מונעת של מחלות.

יואב קיש: מדובר בהתערבויות המקדמות את בריאות האוכלוסייה ומורידות את הביקושים בבתי החולים וקופות החולים ככלל.

יואב קיש: תוכניות קידום בריאות ורפואה מונעת כוללות תוכניות סקר לאיתור מוקדם של מחלות כמו סרטן, לחץ דם, השמנה.

יואב קיש: במקביל מופעלות תוכניות התערבות לקידום בריאות ומניעת תחלואה.

יואב קיש: בציר בתי החולים אנו בונים תוכנית מתאר ארצית להיערכות מערכת הבריאות לשינויים הדמוגרפיים באוכלוסייה.

יואב קיש: התוכנית תכלול יעדים למיטות – הכוונה, כמובן, למיטות אשפוז – לפי קצב גידול האוכלוסייה והזדקנותה.

יואב קיש: פעולות נוספות שנוקטים במשרד הן הכשרת כוח אדם, תמרוץ רופאים לעבודה בגריאטריה באמצעות הסכם הרופאים, הגדלת היצע רופאים מומחים בגריאטריה והעסקתם בהיקפים גדולים יותר בקהילה ובאשפוז, וזה באמת כדי לתת טיפול ייעודי מתאים ואיכותי יותר לקשישים, שיביא גם, בשאיפה, לתוצאות טובות יותר.

יואב קיש: התוכנית של משרד הבריאות מקיפה מגוון תחומים, ובהתאמה קיימים מדדים מתחומים שונים שבהם אנו בוחנים את ההתקדמות שלנו להגיע למצוינות ברמת השירות שניתן לקשישים, שעבורם נדרשת מומחיות ייחודית.

יואב קיש: אנו עוקבים אחרי הגידול בשיעור הרופאים בעלי רישיון מומחה בגריאטריה וברפואה הפליאטיבית וכן אחרי הגידול בשיעור האחיות שעברו קורס על-בסיסי גריאטריה וסוכרת.

יואב קיש: בנוסף, מסע המטופל של קשיש באשפוז עובר פעמים רבות במחלקות הפנימיות בבתי חולים כלליים, לאחר מכן – במסגרות הגריאטריות והשיקומיות, וכמובן גם בבית המטופל.

יואב קיש: כל שלב במסע המטופל נבחן בנפרד, ולכן המדדים לכך הם 1.

יואב קיש: ירידה באחוז האשפוזים החוזרים במחלקות פנימיות; 2.

יואב קיש: ירידה באחוז המטופלים שממתינים למסגרות המשך בגריאטריה הפעילה ולא מקבלים אותה; 3.

יואב קיש: ירידה בשיעור הקשישים שסובלים מזיהומים נרכשים בבתי החולים במעבר למסגרות ההמשך.

יואב קיש: 4.

יואב קיש: כמו כן, מה אנחנו בוחנים?

יואב קיש: אנחנו מסתכלים על הגידול בשיעור המיטות ל-1,000 נפש קשיש – גריאטריה, גריאטריה פעילה, וגריאטריה ממושכת – אני כבר מסיים – – –

עידן רול: לא, להפך, אני שמח לשמוע תשובה מפורטת.

יואב קיש: 5.

יואב קיש: במטרה להבטיח את רצף הטיפול, אנו מודדים את הגידול באחוז המבוטחים שקופת חולים יוצרת איתם קשר תוך 72 שעות מיום השחרור מהמחלקות הפנימיות.

יואב קיש: ובנוסף לאלה, מתוך הבנה כי מקום הטיפול המיטבי לקשישים הוא קודם כול ביתם החם והמוכר אנו בוחנים את הגידול ומנסים לפעול למספר אשפוזי בית לקשישים וכן לירידה באחוז המטפלים העיקריים בחולים סיעודיים שנמצאים במצב דיכאוני, מתוך הבנה כי גם רווחתם של המטפלים בקשישים היא מרכיב קריטי בבריאותם של הקשישים.

יואב קיש: לסיכום – אמרתי לך, אני מגיע – אכן אוכלוסיית הקשישים בישראל עתידה לגדול משמעותית.

יואב קיש: זה אתגר למערכת הבריאות ואנו נערכים אליו מתוך הבנה שאנו רואים באוכלוסייה הזאת את דור המייסדים והבונים שאנו, כחברה, חבים להם הרבה מאוד, ונמשיך לפעול לרווחתם במרב המאמצים שלנו.

עידן רול: אני מודה לסגן השר על התשובה המפורטת, שלשמחתי גם ייתרה את שאלות ההמשך שלי.

עידן רול: תודה רבה.

יואב קיש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: תודה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: אם כך, חברות וחברי הכנסת, תם פרק השאילתות הדחופות ופרק השאילתות הרגילות לשלב זה.

יריב לוין: הוא ישוב אלינו בסוף סדר-היום.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להמלצת ועדת הכנסת בדבר בחירת סגן ליושב-ראש הכנסת.

יריב לוין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

יריב לוין: יש גם הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת, אז תציג קודם את ההודעות ואחר כך את הבחירה של סגן היושב-ראש.

יריב לוין: יש צורך בהצבעה על ההודעות האלה?

): על שתי הודעות.

יריב לוין: אוקיי, אז אני אוסיף את קולך.

יריב לוין: תוכל להישאר פה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

יריב לוין: אני מציע שתתחיל משתי ההודעות שלא מחייבות הצבעה.

): לא מחייבות.

): כן, בהחלט, בהחלט, כך נעשה, כמצוות היושב-ראש.

): ועדת הכנסת החליטה כי ההצעה לסדר-היום בנושא: סרטונים ברשת חושפים התעללות של שוטרים ואף קצינים בילדים חרדים, כולל בעלי מוגבלויות, של חבר הכנסת אוריאל בוסו, תידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

): עוד החליטה הוועדה, בהתאם להוראת סעיף 18(א) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, להקים ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת חוץ וביטחון לתקציב הביטחון.

): הוועדה המשותפת תהיה בת 12 חברים, שישה חברים מכל ועדה, לפי ההרכב הבא: מטעם ועדת הכספים יכהנו חברי הכנסת משה גפני, שישמש יושב-ראש הוועדה המשותפת, חברי הכנסת ניר ברקת, רם בן ברק, הילה שי וזאן, ינון אזולאי ואלכס קושניר; מטעם ועדת החוץ והביטחון יכהנו חברי הכנסת צבי האוזר, גדעון סער, אבי דיכטר, משה יעלון, אלעזר שטרן ואיתן גינזבורג.

): זו ההודעה.

): אני אעבור להודעה על סגן יושב-ראש הכנסת.

): אבקש להציג את המלצת ועדת הכנסת לבחירתו של חבר הכנסת אליהו ברוכי לכהונת סגן ליושב-ראש הכנסת.

): כידוע, חבר הכנסת ברוכי כיהן בתפקיד זה עד שחדל לכהן בכנסת כאשר חבר הכנסת ליצמן התפטר מהממשלה ושב לכהן כחבר כנסת לפי החוק הנורבגי.

): כעת, עם חזרתו של חבר הכנסת אליהו ברוכי לכנסת, מוצע לבחור בו מחדש לתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת, והכהונה תהיה עד ליום שישי, י"ז בטבת התשפ"א, 1 בינואר 2021.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 2 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חבר הכנסת אליהו ברוכי לסגן יושב-ראש הכנסת נתקבלה.

יריב לוין: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת אבוטבול, אני מבין – בעד; את קולו של חבר הכנסת יעקב אשר – בעד; את קולה של חברת הכנסת אורנה ברביבאי – בעד; את קולו של חבר הכנסת אחמד טיבי – בעד; את קולו של חבר הכנסת איתן גינזבורג – בעד; ואת קולו של חבר הכנסת אליהו ברוכי.

יריב לוין: אם כך, יש לנו שמונה קולות בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: אני מברך את חבר הכנסת ברוכי, ששבר את השיא בפעם השנייה: גם נשבע אמונים פעמיים באותה קדנציה ועכשיו גם נבחר פעמיים לסגן יושב-ראש הכנסת באותה קדנציה, וכל זה בפרק זמן של חודשים ספורים, פחות מאצבעות כף יד.

יריב לוין: אז חבר הכנסת ברוכי, אני מאחל לך ולכולנו שנמשיך לשבור שיאים, אבל אולי שיאים של יציבות ולאו דווקא שיאים אחרים.

יריב לוין: באמת ברכות לך והרבה הצלחה.

): ברכות גם ממני.

יריב לוין: יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): תודה, אדוני.

): חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להודיע הודעה נוספת ולבקש את אישורה של הכנסת.

): הכנסת החליטה בישיבתה מיום כ"ו בתשרי התשפ"א, 14 באוקטובר 2020, להעביר את ההצעה לסדר-היום בנושא החמרת בעיית אי-ביטחון תזונתי בצל הקורונה, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה לסדר-היום האמורה מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה.

): אבקש את אישורה של הכנסת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

יריב לוין: אני אוסיף את קולך, אתה לא צריך למהר.

יריב לוין: אני אוסיף את קולך פשוט.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 3 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הנושא: החמרת בעיית אי-ביטחון תזונתי בצל הקורונה מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה נתקבלה.

יריב לוין: מי מבקש להצטרף להצבעה?

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן – בעד, אני מבין; חבר הכנסת אבוטבול – בעד.

יריב לוין: אם כך, אנחנו עם שישה קולות בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהודעת יושב-ראש ועדת הכנסת התקבלה ואושרה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1862/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעות חוק לדיון מוקדם.

יריב לוין: הראשונה שבהן – הצעת חוק הקמת מאגר מידע דיגיטלי בנושא הכשרות מקצועיות, התש"ף–2020, של חברת הכנסת אורנה ברביבאי, שנמצאת פה.

יריב לוין: את מוזמנת, בבקשה, להציג את הצעת החוק.

אורנה ברביבאי: תכף אחרי זה אחליף אותך.

יריב לוין: כן, חבר הכנסת ברוכי יחליף אותי לכמה דקות, ואחר כך.

יריב לוין: הרי יש לך גם זכות להשיב, אם תרצי, בתום ההצעה הזאת.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: חברים, יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על חוק שמנסה לעשות סדר, קצת סדר, בנושא שוק העבודה ולחבר בדרך כלשהי בין מחפשי העבודה לבין הצרכים של המשק, ובין הצרכים של המשק לבין הצרכים של הציבור עצמו.

אורנה ברביבאי: זה לא סוד, אנחנו נמצאים במצב משברי.

אורנה ברביבאי: בדקתי הבוקר – 944,000 מובטלים; שיעור אבטלה של כ-20%.

אורנה ברביבאי: אם מישהו היה אומר לנו טרום עידן הקורונה שאלה יהיו המספרים, היינו נחרדים, אבל אנחנו מתרגלים למספרים באוזניים, כאילו זה ממש טבעי במדינה מתוקנת שאלה יהיו אחוזי האבטלה.

אורנה ברביבאי: מי שחושב שאחוזי האבטלה והיקף המובטלים – כמעט מיליון איש שיושבים בביתם מובטלים – הם פועל יוצא של הקורונה, אז אני רוצה להגיד שהקורונה זה אירוע, ובהחלט הנגיף הזה נורא ואני מקווה שבהקדם יימצא לו הפתרון, אבל הסיפור הוא לא קורונה, הסיפור הוא האופן שבו מתמודדים עם הקורונה, ואם תכניסו לזה פוליטיקה אז זה האופן הפוליטי שבו מתמודדים עם הקורונה.

אורנה ברביבאי: אז במציאות שיש בה כל כך הרבה מובטלים אני רוצה לומר שאפשר לנהל את הדברים אחרת.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים, הייתי בצבא יותר מ-30 שנה.

אורנה ברביבאי: עסקתי בתחומי משאבי אנוש.

אורנה ברביבאי: לא עלה על הדעת שחיילים וחיילות שמתגייסים לצבא, לא יהיה איזשהו תכנון לגביהם.

אורנה ברביבאי: זאת אומרת, מערכת גדולה צריכה להביא בחשבון מהם הצרכים שלה, לבדוק מה הפוטנציאל האנושי שלה – וכולנו מבינים ומכירים בחשיבותו של הפוטנציאל האנושי בחברה הישראלית כמשאב שאין לו תחליף – ואז לנסות למצוא את ההיגיון בין הצורך של המדינה לבין ההתאמה של האנשים, ובסופו של דבר לייצר ולחבר בין שניהם.

אורנה ברביבאי: לצערי אני אומרת שבמדינה זה לא נעשה כלל; אין איזשהו בסיס נתונים; אין הגדרת צרכים.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על מערכת החינוך, שלאורך שנים מפתחת בוגרים של מערכת חינוך שכאשר הם מגיעים לשוק העבודה הם חסרים את היכולות הבסיסיות המותאמות לצו השעה, למה שצריך עכשיו במשק; מבחינתי היה נדרש לייצר איזה מכניזם, איזה מנגנון – 1.

אורנה ברביבאי: שמתאר את הצרכים ומגדיר אותם, 2.

אורנה ברביבאי: נותן מענה לפרט כשהוא רוצה לבדוק: אני עכשיו אחד ממיליון מובטלים – איך אני בודק מה המדינה צריכה ואיך אני מאפשר לעצמי ולמדינה יכולת לפתח ולהעצים את המשאב האנושי כפי שאנחנו חושבים.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שאם נסתכל על החוק הזה כעל איזו הצעה לחבר בין מקומות עבודה לבין אנשים – ואם בתוך זה אדם מחליט אולי שהוא רוצה למשל לשנות קריירה בעת הזו, כי המקצוע שלו כבר לא רלוונטי, כי בעקבות הקורונה השתנו סדרי עולם, שתוכל להיות לו איזושהי אפשרות, איזושהי יכולת להסתכל על מערכת שוק העבודה ולהגיד: אני מתאים לשוק העבודה הזה, אני חוזר לאותו עולם תוכן שהייתי בו לפני שיצאתי לחל"ת, לפני שפוטרתי, ואם לא, מה אני כפרט, כאזרח, יכול לעשות כדי לשפר את הסיכוי שלי למצוא עבודה בקרוב?

אורנה ברביבאי: על זה אני מסתכלת מבחינת זווית הפרט.

אורנה ברביבאי: אבל גם אם אני מסתכלת מבחינת זווית המדינה, למדינה תהיה אפשרות לדעת מי האנשים במעגלי העבודה שמחפשים עבודה, מהם הכישורים שלהם, אילו אמות מדינה הם רוצים להפגיש או לפתח בסטנדרטים של סדרי עדיפויות.

אורנה ברביבאי: למשל, במערך מסוים, במקצוע מסוים, המדינה חושבת שעכשיו צריך יותר אנשים מבעבר – אולי היא רוצה לתעדף, אולי היא רוצה לעודד אותם להגיע.

אורנה ברביבאי: ובכלל, כל ייעול תהליך האיתור והחיבור בין אנשים למקומות עבודה בעת הזאת, של מיליון מובטלים, בעיניי הוא הכרח.

אורנה ברביבאי: אז מה אני בעצם מציעה בהצעת החוק הזאת?

אורנה ברביבאי: אני מציעה להתקין מאגר ידע תחת משרד העבודה, שיאפשר להם גם לגבש תוכנית עבודה על בסיס ידע, ואנחנו רואים איך מנוהלת הקורונה, בכמעט בורות של היעדר נתונים; בחודשים האחרונים של ניהול הקורונה אנחנו כבר רואים יותר נתונים.

אורנה ברביבאי: אגב, בקורונה אנחנו רואים מצב שבו גם כשכבר יש נתונים – בעבר לא היו נתונים, במרץ, לאורך החודשים הראשונים, אז אמרנו: טוב, לא היו נתונים, אז הם לא יודעים איך לקבל החלטות; עכשיו כבר יש נתונים, ומקבלים החלטות פוליטיות ולא החלטות מקצועיות.

אורנה ברביבאי: אז לא על מאגר ידע כזה אני מדברת.

אורנה ברביבאי: אני מדברת על מאגר ידע שבו למשרד הרווחה תהיה היכולת לנטר בכל רגע נתון נתונים אובייקטיבים, לא פוליטיים, נתונים מקצועיים שאומרים שכך נראה שוק העבודה במדינת ישראל, אלה המערכים החסרים, אלו דרישות התפקיד, דרישות המקצוע, והינה ההכשרה הנדרשת.

אורנה ברביבאי: ואז אולי יוכל שר העבודה במדינת ישראל לעודד נתיבי הכשרה, העסקה, מדידה, פיתוח, בהתאם למה שצפוי ושמצופה ממדינה שבוחרת לתת מקום נכון ומספק לאנשים בחברה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שזה יאפשר לקבוע יעדים, יאפשר לסמן את המקצועות הנדרשים לפיתוח, ויאפשר בעיקר לעדכן את תמונת המצב, כי אנחנו למדים יום-יום שמקצועות שהיו מאוד ברורים ונחוצים הופכים להיות היום ממש לא רלוונטיים, ככל שחולף הזמן.

אורנה ברביבאי: ובעיניי היכולת הזו גם לתת מענה עדכני – תהליך קבלת החלטות עדכני מאפשר את הדבר הזה.

אורנה ברביבאי: וכמובן, זה יעודד הכשרות מקצועיות – מיהם הספקים שמאפשרים את ההכשרות המקצועיות, האם ההכשרה אפשרה למי שעבר אותה להשתלב בשוק העבודה, מה הרצון לתמרץ דווקא את המוסד המכשיר הזה, כן או לא.

אורנה ברביבאי: בהתאמה, ייצרו גם אינסנטיב, גם למערכת וגם לפרט, ליצור את החיבור ביניהם.

אורנה ברביבאי: וכמובן שזה ייעשה על פלטפורמה של אתר פתוח ושקוף לציבור, שאליו כל אזרח יוכל להיכנס בכל עת ולראות מהן המגמות, מה הביקוש, מה רמת השכר ומה דרישות ההסמכה הבסיסיות לכל תפקיד.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שאם אנחנו נראה את זה באופן שלם, ונבין שאפשר להנגיש את המידע, שהוא יהיה זמין לכל אזרח, אז גם במובן הזה נאפשר לאזרחים לקחת אחריות על פיתוח הקריירה שלהם, פיתוח מסלול העבודה שלהם לאורך השנים, ניוד בין מקצוע למקצוע.

אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים שזה כבר הולך ותופס אחיזה – בקרב הצעירים בוודאי יותר מאחרים, כי אצלם העניין הזה של להתנייד ולעבור מסלול חיים, לעבור מסלול עבודה, הוא בהחלט לגיטימי.

אורנה ברביבאי: ככל שהמידע יהיה נגיש גם למערכת, גם למדינה וגם לאזרח אפשר יהיה לעשות חיבור נכון יותר, ואפשר יהיה לייצר הלימה בין צורכי המדינה לבין צורכי האזרחים המובטלים, אלה שלא נמצאים היום במעגל העבודה.

אורנה ברביבאי: בסיס הנתונים האמין הזה יכול יהיה לייצר מענה.

אורנה ברביבאי: כשאני מדברת על מענה, אני מסתכלת עוד פעם – מי נפגעות הכי הרבה מהעדר החוק הזה?

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת אם אתם יודעים אבל מקרב המובטלים 60% הן מובטלות.

אורנה ברביבאי: שוב אנחנו רואים שנשים הן אלה שנפגעות יותר.

אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים שכל עוד בקורונה מערכת החינוך לא נפתחת אז הן בכלל לא יכולות לצאת לעבודה.

אורנה ברביבאי: וכשמחברים את זה לכך שמעל 60% הן מובטלות וההחלטות שמתקבלות הן לא החלטות ענייניות ומקצועיות, אז אני אומרת: אם היה תהליך שבו אפשר היה לדעת מי עובדת, מי לא עובדת, מה האפשרות שלה להתפתח, באיזה מקצוע היא יכולה אולי לעבור הכשרה, אולי לעבוד מהבית, לעבוד מרחוק – זה גם איזו הצעת חוק שהגשתי בעבר – אפשר היה לטפל בזה.

אורנה ברביבאי: לצערי, כשחברי וחברות כנסת מדברים על אלימות כלכלית ולא רוצים להתייחס לזה כאל איזו עבירה אלא כמעט מאשימים את האישה באלימות הכלכלית כלפיה – לא בטוח שהם מספיק קשובים לזה שנשים בשוק העבודה נדרשות להשקעה, לפיתוח והבנה ולכך שצריך להתייחס אל כל שוק העבודה אחרת.

אורנה ברביבאי: גם הצעירים – אני חושבת שחבר הכנסת יוראי הרצנו העלה בשבוע שעבר, לגבי הסטודנטים – אנחנו רואים את הנזק של הדור הבא; כמה הם מרגישים אבודים בשוק העבודה וכמה אין להם אחיזה ביכולת להתבונן קדימה על העתיד שלהם ולראות באיזה מערך הם יעבדו, מה הם יעשו, מה יהיה השכר שלהם.

אורנה ברביבאי: במובן הזה אני חושבת שהצעת החוק הזאת נותנת מענה.

אורנה ברביבאי: ואני פונה אליכם להסתכל על הצעת החוק הזו.

אורנה ברביבאי: אם אמרתם שהממשלה הזאת הוקמה בשם הרצון לתת מענה לבעיות הקורונה, מה אם לא מיליון מובטלים, כששוק העבודה קרס בעקבות ניהול הקורונה וכשמחפשים את הדרך לצאת ולעבוד לא רק בשם העבודה עצמה אלא גם בשם החוסן האישי שלהם, בוודאי החוסן הלאומי, מחייב שינוי?

אורנה ברביבאי: אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בעד החוק הזה שמפגיש בין אנשים למקומות עבודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: מטעם הממשלה ישיב סגן שר העבודה והרווחה חבר הכנסת משולם נהרי.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה, אדוני סגן השר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לחייב את האגף הבכיר להכשרה מקצועית ולפיתוח כוח האדם במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים להקים מאגר מידע דיגיטלי בנושא הכשרות מקצועיות המבוסס גם על מידע שיועבר מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ויכלול את המגמות הנוכחיות בשוק העבודה, המקצועות הדרושים במשק, הכישורים הנדרשים עבור כל מקצוע, וזאת בשיתוף ארגוני המעסיקים.

משולם נהרי: בהתאם להצעה, האגף יחויב להגיש לשר דוח שנתי על סמך מאגר המידע ולהקים אתר אינטרנט אשר ישקף את הנתונים לציבור.

משולם נהרי: ראשית אומר כי משרד העבודה והרווחה רואה חשיבות עליונה בהנגשת מידע על אודות שוק העבודה לציבור הרחב, וזאת כדי ליצור מערך הכשרות מותאם לצורכי המשק, ובתוך כך להביא להגדלת הפריון.

משולם נהרי: האגף להכשרה מקצועית בפרט וזרוע העבודה בכלל פועלים רבות בנושא זה, כפי שאפרט מייד.

משולם נהרי: יחד עם זאת – לא שומעים כלום, יש פה המולה.

אליהו ברוכי: חברים, אם אפשר, בבקשה.

אליהו ברוכי: חברי הכנסת, בבקשה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, אם אפשר שקט שם.

משולם נהרי: יחד עם זאת, אנו סבורים כי הדרך ליישום מטרה זו אינה עוברת בחקיקה, ובפרט כאשר חקיקה זו מתייחסת באופן בלעדי להיבטי הכשרות מקצועיות מבלי להתייחס לכלל גופי ההשכלה וההכשרה, לרבות השכלה גבוהה, כמו לתחומים נוספים.

אליהו ברוכי: חברי הכנסת, חברת הכנסת תמר זנדברג וחברת הכנסת מרב מיכאלי, אם אפשר, בבקשה – תודה.

אליהו ברוכי: בבקשה, סגן השר.

משולם נהרי: כבר בימים אלו עובד המשרד על אתר המאגד מידע רלוונטי אודות צורכי שוק העבודה בחלוקה למקצועות שונים, התפתחות השכר בהם ועוד, בפרויקט המקודם בשיתוף עם ישראל דיגיטלית, ג'וינט ישראל ומשרד האוצר.

משולם נהרי: כמו כן, המשרד מקים מינהלת מעסיקים, בשיתוף המעסיקים, שאחת ממטרותיה המרכזיות היא איסוף צורכי המעסיקים וחיבור להכשרות.

משולם נהרי: אחד מתפקידיה של מינהלת זו הוא להציף את צורכי המשק והמשרות הפנויות כפי שהועברו באופן ישיר מהמעסיקים הרלוונטיים.

משולם נהרי: זאת ועוד, מוקם פורטל מקוון שירכז את שירותי הזרוע למעסיקים ויעקוב אחר צרכים ומגמות שיעלו מצידם.

משולם נהרי: מלבד התהליכים שציינתי ואשר נמצאים בהליכי פיתוח – – –

אליהו ברוכי: אם אפשר, חברי הכנסת – – –

משולם נהרי: מלבד התהליכים שציינתי, אשר נמצאים בהליכי פיתוח, כבר כיום קיים באגף להכשרה מקצועית מאגר מידע על נתוני התלמידים, הכולל בין היתר אחוזי נשירה, ציונים, זכאות לתעודה וכיוצא בזה.

משולם נהרי: הנתונים נגישים בכלל מסלולי ההכשרה, מתוקצבים ועסקיים, בחתכים של מגדר, גיל, תחום, ענף, מגמה, אוכלוסיית יעד באופן חלקי.

משולם נהרי: לאגף יש מידע על עלות כל הכשרה, אולם מידע זה אינו מנוהל במערכת ממוחשבת ואינו מקושר לנתוני התלמידים במערכת.

משולם נהרי: נוסף לכך, באתר האינטרנט של האגף להכשרה מקצועית – – –

אליהו ברוכי: חברי הכנסת, אי-אפשר כך לנהל את הדיון.

אליהו ברוכי: רק רגע, תעשה עצירה רגע אחד, שנייה.

אליהו ברוכי: סגן השר גדי יברקן, בבקשה.

משולם נהרי: נוסף לכך, באתר האינטרנט של האגף להכשרה מקצועית מועלים באופן תדיר תשקיפים עם מפרט תוכנית הלימודים, דרישות הסף למקצוע וההסמכות הניתנות בסיום ההכשרה.

משולם נהרי: אנו פועלים כיום לבניית תשקיפים מונגשים ומורחבים אשר יכילו גם את מאפייני העיסוקים.

משולם נהרי: לכן, על אף חשיבות הנושא, לתפיסת המשרד חקיקה אינה הפלטפורמה המתאימה לקידום הנגשת מידע.

משולם נהרי: עניינים מסוג זה אינם מוסדרים בחקיקה ראשית אלא בהחלטות ממשלה, בנהלים ובהנחיות פנימיות, בפרט כאשר הצעת חוק זו מתייחסת אך ורק להכשרה המקצועית, ללא התייחסות – –

אליהו ברוכי: סגן השר, אני מבקש לעצור רגע אחד.

אליהו ברוכי: אנחנו לא יכולים כרגע להמשיך לנהל את המליאה בצורה הזאת.

אליהו ברוכי: חברי וחברות הכנסת, אי-אפשר כרגע להמשיך בצורה הזאת את הדיון.

משולם נהרי: אולי נעשה הפסקת תה?

אליהו ברוכי: אם אפשר, בבקשה שקט, כדי שנוכל להמשיך את הדיון במליאה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

משולם נהרי: – – בפרט כאשר הצעת חוק זאת מתייחסת אך ורק להכשרה המקצועית, ללא התייחסות למוסדות מקבילים שאינם מצויים באחריות האגף להכשרה מקצועית.

משולם נהרי: דרך אגב, במערכות כאלה, מערכות למידה כמו במשרד החינוך – אם שמת לב, במשרד החינוך אין הרבה חקיקה.

משולם נהרי: אין חקיקה.

משולם נהרי: אין הרבה חקיקה במשרד החינוך, כי אין חקיקה.

משולם נהרי: גם משתדלים לא לחוקק חוקים במערכת החינוך מפני שמטבע הדברים אלה מערכות שצריכות כל הזמן התאמה, שיפור ושדרוג.

משולם נהרי: אז לא צריך לעשות את זה בחקיקה ולכבול את ידיהם של אלה שאמונים על נתינת ההכשרה והלמידה והכשרת אנשים – –

אורנה ברביבאי: אבל זה לא קורה.

משולם נהרי: – – לא רק במשרד החינוך, גם במשרד העבודה, גם באוניברסיטה, גם במכללות.

משולם נהרי: במקומות האלה המערכת חייבת להיות גמישה.

משולם נהרי: יש לאפשר לה את הגמישות הזאת, גם להתאים תוכניות, כי בסופו של דבר אנחנו כל הזמן מנסים תוכניות כאלה ותוכניות אחרות.

משולם נהרי: הדברים משתנים, כמו בתקופה הזאת שיש צרכים אחרים שצריכים להסיט לתחומים אחרים ולתת הכשרות אחרות.

משולם נהרי: דברים כאלה לא עושים בחקיקה.

משולם נהרי: משכך, אני מבקש להתנגד להצעת החוק המוצעת.

משולם נהרי: אם יתאפשר לי בזמן שנותר, הייתי רוצה לומר כמה משפטים – עליזה, עליזה – טוב, היא לא נותנת לי רשות, אז אנחנו עוברים להצבעה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אורנה ברביבאי וחבר הכנסת מיקי לוי – שהוא המציע הבא – נשארים פה.

אליהו ברוכי: אני מבקש מחברי וחברות הכנסת לעלות כל אחד למקום שלו בבקשה להצבעה.

אורנה ברביבאי: – – – אחרי ההצבעה?

אליהו ברוכי: את נשארת פה.

אורנה ברביבאי: אבל אני רוצה להגיב עכשיו.

אליהו ברוכי: בבקשה, חברת הכנסת אורנה ברביבאי – תגובה, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אליהו ברוכי: סליחה, זה קפץ – אני מאפס את זה.

אליהו ברוכי: אנחנו עדיין לא ניגשים להצבעה.

אורנה ברביבאי: רגע, אני מתייחסת.

אורנה ברביבאי: עליזה, לפני שכולם מצביעים נגד, אני רוצה להסביר על מה "נגד": בעצם מה אמר לי סגן השר?

אורנה ברביבאי: הוא לא אמר לי במילותיו, אני הבנתי, שיש פער, שאנשים, כמיליון מובטלים, יושבים בבתיהם ומבקשים לעבוד בעבודה; לא רק פרנסה, בוודאי שפרנסה, אבל גם כדי לייצר ערך ומשמעות לחייהם.

אורנה ברביבאי: מפלס המתאבדים עולה – ענה לי על זה שר הבריאות לא מזמן.

אורנה ברביבאי: התחושות מאוד קשות בציבור.

אורנה ברביבאי: כחול לבן נכנסה לממשלה גדולה, מנופחת, שתכליתה לטפל בציבור, באזרחים; כדי לתת מענה למצוקות בקורונה, ואני מביאה הצעת חוק שאומרת: תחברו בין מקומות עבודה לאנשים, תייצרו מאגר שקוף, זמין ונגיש לציבור, שתואם את צורכי שוק העבודה.

אורנה ברביבאי: זה טוב למערכת, זה טוב לאזרחים.

אורנה ברביבאי: אבל אתם תצביעו נגד משיקולים פוליטיים, וניהול פוליטי של הקורונה הזאת דבק בממשלה ודבק בכנסת.

אורנה ברביבאי: אם הייתה בכם טיפת הוגנות וטיפת יושרה כלפי האנשים המובטלים – מיליון מובטלים – הייתם מצביעים בעד, לא כי אני באופוזיציה ולא כי אתם רוצים לנגח; כי אתם בעד האזרחים שמגיע להם שהכנסת הזאת והממשלה הזאת תעבוד בעבורם.

אורנה ברביבאי: לצערי, זה לא כך.

אורנה ברביבאי: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה.

אליהו ברוכי: אני אבקש שוב, כל חברי וחברות הכנסת, כל אחד לעלות ולתפוס את מקומו, חוץ משני חברי הכנסת.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצבעה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הקמת מאגר מידע דיגיטלי בנושא הכשרות מקצועיות, התש"ף–2020, לא נתקבלה.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן בעד – 28, 45 נגד.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מיקי לוי וחברת הכנסת אורנה ברביבאי מצטרפים בעד, אז זה 30 בעד ו-45 נגד.

אליהו ברוכי: ההצעה נפלה.

קריאה: סונדוס לא הספיקה, אני ראיתי בעיניי.

אליהו ברוכי: סונדוס, אנחנו מוסיפים את הקול שלך לפרוטוקול.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה נשארות כך.

אליהו ברוכי: סונדוס מצטרפת לפרוטוקול – נגד.

קריאה: בעד.

אליהו ברוכי: בעד.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים להצעה הבאה.

אליהו ברוכי: [הצעת חוק פ/979/23; נספחות.

אליהו ברוכי: ]

אורנה ברביבאי: חברים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – מתן עדיפות לשירותים מתוצרת הארץ), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, של חבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, קודם כול, אני שמחה לראות שאתה בחיים, ואני מאחלת לך אריכות ימים.

אורנה ברביבאי: אתמול נאמר שהיה יום אזכרה לזכר מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: זו ערובה לאריכות ימים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – איזה רעש.

אורנה ברביבאי: עשר דקות, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: חברי כנסת נכבדים – –

אלי אבידר: אפשר להרים את הקול, כי יש רעש?

אורנה ברביבאי: חברים, אם אפשר לבקש שקט, בבקשה.

מיקי לוי: – – הצעת החוק שאני מביא היום להצבעה במליאת הכנסת מבקשת לקבוע העדפה לתוצרת הארץ בחוק חובת המכרזים לא רק לטובין, כפי שנהוג כיום, אלא גם לשירותים.

מיקי לוי: מעבר לפרויקטים של בניית תשתיות בתחומי תחבורה ותקשורת, כסף רב הולך כיום במסגרת המכרזים הממשלתיים, כמובן גם לשירותי התפעול לתשתיות שנבנו.

מיקי לוי: ענף השירותים הפך להיות חשוב לא פחות, ואין סיבה הגיונית לא להכניס גם אותו להעדפות שאנחנו מבקשים להעניק בחוק חובת המכרזים לתוצרת ישראלית.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אנחנו ניצבים בפני משבר כלכלי, החמור ביותר שידענו מאז קום המדינה: מיליון מובטלים, עסקים שצפויים להיסגר, כ-87,000 מתוכם כבר נסגרו וכ-50,000 צפויים להיסגר עד סוף השנה.

מיקי לוי: ההיסטוריה, החלום שלהם, כל דבר נשבר וכל מה שבנו התפרק – לא כי הם לא טובים, לא כי העסק שלהם לא היה רווחי, לא כי הם בזבזו יותר מדי, אלא רק בגלל דבר אחד: הקורונה.

מיקי לוי: בגלל מחדל הקורונה הממשלתי, שלא סייע להם בזמן, ואם סייע – סייע במעט.

מיקי לוי: על הצמיחה השלילית ועל הגירעון העצום כבר באמת אמרנו הכול.

מיקי לוי: עמדתי על הדוכן הזה לפני כארבעה חודשים והזהרתי מהיעדר תקציב – החל משנת 2018 מדינת ישראל מתנהלת ללא תקציב.

מיקי לוי: הזהרתי ואמרתי: בהיעדר תקציב ובמצב הקיים, כאשר חוב–תוצר גדל לכמעט 74%, ויש אומרים שעד סוף השנה יגיע ל-80%, אדוני שר האוצר, והחוב החיצוני שלנו גדל בעוד כ-130 מיליארד שקל, ומי יודע אם עד סוף השנה יגיע ל-160 מיליארד שקל, אמרו לי: עזוב, אתה רואה שחורות.

מיקי לוי: אמרתי: דירוג האשראי של מדינת ישראל עלול לרדת – דירוג האשראי שנבנה בעמל רב והגיע ל-A עלול לרדת במקרה הטוב, אדוני סגן האוצר, ל-A, או ל-BBB.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: הלוואי שאתה צודק.

מיקי לוי: קראתי באחד העיתונים הכלכליים שבאתם בדברים עם חברות דירוג האשראי כדי לשכנע אותן שאין צורך להוריד את דירוג האשראי של מדינת ישראל.

מיקי לוי: אבל אתה – לזכותך ייאמר שעשית לי את החפיפה בתפקידך הקודם, כשהחלפתי אותך, והענקת לי את כל הידיעות שהיו באמתחתך ואף המלצות במה לעסוק.

מיקי לוי: שנינו יודעים שהמצב לא טוב, והלוואי שדירוג האשראי לא ייפגע.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שהצלחתם לשכנע את חברות דירוג האשראי לא להוריד את דירוג האשראי של מדינת ישראל; כי הנתונים הפיסקליים אינם טובים, אדוני סגן שר האוצר.

מיקי לוי: אינם טובים.

מיקי לוי: וראוי שהייתם מביאים כבר תקציב.

מיקי לוי: ומה תביאו, תקציב לשבעה ימים?

מיקי לוי: שנת 2020, שנת התקציב, תיגמר – כשבעה ימים.

מיקי לוי: הקופסה הזו, שר האוצר דיבר עליה לא טוב השבוע, על חוק הנדל והאוזר, שהעניקו 100 ימים של חסד לממשלה הזו.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה, אדוני סגן שר האוצר – –

אלי אבידר: כמה ימים עברו?

מיקי לוי: – – ושנינו יודעים ששבעה ימים לפני סוף השנה החוק הזה נגמר.

מיקי לוי: הכי פשוט.

מיקי לוי: 31 בדצמבר פחות שבעה ימים.

מיקי לוי: אולי ימצאו איזה תרגיל נוסף, אינני יודע, כי לפי חוק התקציב אפשר למשוך את תקציב המדינה עד ל-31 במרץ, ושמעתי את שר האוצר אומר שהוא עובד על התקציב הזה.

מיקי לוי: אבל אני אומר לך, חבר הכנסת אבידר – –

אלי אבידר: אדוני, עם מי הוא עובד?

אלי אבידר: אין לו פקידים.

מיקי לוי: – – שבחודשיים וחצי – וגם סגן שר האוצר יודע את זה, אבל הוא יעלה פה ויגיד שאי-אפשר לעשות תקציב בחודשיים וחצי.

מיקי לוי: אז אני אומר לך: מכיוון שהיחידות המקצועיות באוצר עובדות, כן אפשר להכין תקציב בחודשיים וחצי לשנת 2021.

מיקי לוי: אבל מה, התקציב הוא תקציב של שוט פוליטי.

מיקי לוי: מעולם – ושאלתי ותיקים ממני בבית הזה – מעולם לא שימש תקציב מדינה כשוט פוליטי ומעולם לא נפלה ממשלה על תקציב.

מיקי לוי: שומרים את התקציב הזה פשוט כשוט פוליטי כדי לאפשר לממשלה הזו או לראש הממשלה בנימין נתניהו לפזר את הכנסת וללכת לבחירות.

מיקי לוי: אתמול יצא המרצע מן השק.

מיקי לוי: בריאיון שנתן חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר הוא אמר בצורה חד-משמעית: התקציב הוא לא עניין כלכלי, התקציב הוא עניין פוליטי.

מיקי לוי: זה מה שהוא אמר.

מיקי לוי: אתם מחזיקים את כל מדינת ישראל במה-שמו כתרגיל פוליטי.

מיקי לוי: הרי בינינו, אתם תמשכו את הזמן עד 31 במרץ 2021, ואז תפזרו את הכנסת; אלא אם כחול לבן – יהיה להם במה שמו ברזל, והם יתרצו ויבינו שעושים להם תרגיל, ולקראת סוף השנה יצביעו נגד ויפזרו את הכנסת, והממשלה והכנסת ילכו לבחירות.

מיקי לוי: אז זה המצב הקיים.

מיקי לוי: אני חוזר לעניין שלנו.

מיקי לוי: אני מתעסק בשנים האחרונות בנושא רכש גומלין ללא לאות, ופעם אחר פעם אני נדהם מהאטימות הממשלתית ומההסתכלות הצרה דרך החור של הגרוש.

מיקי לוי: כאילו שהשיקול היחידי זה רק ההבדל הקטן בסכום שהמדינה מוציאה על השירות שאותו היא מקבלת מחברה בין-לאומית כזאת או אחרת.

מיקי לוי: מה עם הדאגה לתעסוקה של ישראלים?

מיקי לוי: מה עם פיתוח חברות ישראליות?

מיקי לוי: מה עם הניסיון והידע שנצברו ומפתחים את המשק?

מיקי לוי: לאלו אין משקל כלכלי כלל וכלל.

מיקי לוי: הרי באופן עקיף הבחירה בתוצרת הארץ מחזירה את עצמה בריבית דריבית.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, בואו תשמעו קצת נתונים על רכש גומלין ב-2019 על מנת לסבר את האוזן.

מיקי לוי: ב-199 מכרזים היה רכש גומלין.

מיקי לוי: 98 חברות בין-לאומיות ביצעו רכש גומלין.

מיקי לוי: 3 מיליארד דולר מומשו בתעשייה הישראלית.

מיקי לוי: כ-1,000 תעשיות נהנו מרכש גומלין, כ-690 מהן עסקים קטנים ובינוניים.

מיקי לוי: נכנס רכש גומלין בגובה של 1.2 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: שתבינו, יש שורה של פרויקטים שעומדים על הפרק, ועלות המכרזים הללו כ-45 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: סכום רכש הגומלין הצפוי מהם נע בין 9 ל-15 מיליארד שקלים למשק, ויכול להיות מתורגם ל-15,000 משרות.

מיקי לוי: לצערי החשב הכללי באוצר עושה כל מה שהוא יכול כדי להתחמק ולא לקיים חובת רכש גומלין, מתוך רצון להוזיל בגרוש וחצי עכשיו, עכשיו, מכרז כזה או אחר, במקום לעשות חישוב ארוך טווח.

מיקי לוי: אז אני פונה לחברי הממשלה ולחבריי חברי הכנסת: אתם לא יכולים להצביע נגד החוק הזה.

מיקי לוי: החוק הזה הוא חוק בנפשנו, שיכניס מיליארדי שקלים למשק ויאפשר עשרות אלפי משרות.

מיקי לוי: זה מקדם את הפריון במשק, זה מאפשר למדינת ישראל עצמאות, זה עושה רק טוב למשק הישראלי, ואין שום סיבה להצביע נגד החוק הזה.

מיקי לוי: מדינות רבות כבר דואגות לתעשייה המקומית.

מיקי לוי: ראו מה עושה נשיא ארצות הברית לתעשיות המקומיות – מגן עליהן, ורק פה אנחנו מעלימים עין.

מיקי לוי: זו ההזדמנות, זה המבחן שלכם להצביע בעד.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: ישיב השר במשרד האוצר איציק כהן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום, כבודו.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש האלופה – –

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

יצחק כהן: – – חבריי חברי הכנסת, כבוד השר מיקי לוי היקר, לאחרונה היו כל מיני פרסומים שנגעו למיקי לוי.

יצחק כהן: אני רוצה להגיד לכם, כבוד השר – – –

אורנה ברביבאי: זו ערובה לאריכות ימים, לא?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: אני רוצה להגיד לכם, מאיר כהן, השר אמסלם – אסביר לך מי זה מיקי לוי.

יצחק כהן: מיקי לוי, גברתי, היה מפקד מחוז ירושלים בתקופה הכי קשה של ירושלים.

דוד אמסלם: לי תספר?

יצחק כהן: לא, לקהל.

יצחק כהן: כשאמרו בתקשורת כל מיני דברים על מיקי לוי, כל כך כאב לי.

יצחק כהן: אני רוצה לומר לכם מי זה מיקי לוי.

יצחק כהן: מיקי לוי היה מפקד מחוז ירושלים.

יצחק כהן: הלוואי עלינו מפקד מחוז ירושלים כמוהו.

יצחק כהן: מה שאנחנו רואים היום ירושלים, במחוז – – –

חיים כץ: – – –

אורנה ברביבאי: אפשר לפרגן בלי להשמיץ אחרים – – –

יצחק כהן: כשאני רואה איך מפוצצים גולגולות של ילדים – – –

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: אבל אני אגיד לך, הלוואי שמפקדי מחוזות יהיו כמו מפקד המחוז מיקי לוי.

יצחק כהן: על כל פנים, בתקופת הפיגועים הכי קשה של המתאבדים – –

חיים כץ: – – –

יצחק כהן: – – היה פיגוע – קשה להיזכר בו – בסבארו.

יצחק כהן: מיקי לוי רץ מלשכתו, הגיע לאירוע, התחיל לנהל אותו, ופתאום חטף התקף לב.

חיים כץ: כמה שילמת לו, מיקי?

יצחק כהן: חיים, זה רציני, באמת רציני.

יצחק כהן: הוא פתאום חטף התקף לב.

אורנה ברביבאי: בשידור חי.

יצחק כהן: בשידור חי.

חיים כץ: מיקי?

יצחק כהן: מיקי.

יצחק כהן: הוא לא הסכים להתפנות, המשיך לנהל את האירוע, אמר לפרמדיקים ולרופאים: תטפלו בפצועים, אני אחרון המתפנים.

יצחק כהן: את זה עם ישראל יזכור לו – – –

חיים כץ: זה לא אחראי, הוא יכול היה לעצום עיניים.

יצחק כהן: בבקשה?

חיים כץ: זה לא אחראי, הוא יכול היה לעצום עיניים.

יצחק כהן: הוא מסר נפש למען עם ישראל.

יצחק כהן: להאשים אותו במה שהאשימו אותו לאחרונה זה מאוד מקומם.

יצחק כהן: על כל פנים זה מיקי לוי.

יצחק כהן: מיקי, להרגיע אותך – – –

אורנה ברביבאי: זה אומר שאתה תהיה בעד הצעת החוק שלו?

יצחק כהן: רגע, לאט-לאט.

יצחק כהן: יש נהלים.

יצחק כהן: הוא יודע.

יצחק כהן: לגבי יחס חוב–תוצר, שזה 74% – היינו ב-60%; הלוואי.

יצחק כהן: זה באמת עדיין מצב טוב יחסית לכל העולם המערבי.

יצחק כהן: זה עדיין הוכחה שהמשבר הזה התרחש עלינו כשהיינו מוכנים מבחינה כלכלית.

יצחק כהן: מבחינת כלכלה יציבה, חזקה.

יצחק כהן: אני מקווה שהמגפה הזאת תעבור ונחזור בחזרה לצמיחה, בעזרת השם.

יצחק כהן: על כל פנים, חברות דירוג האשראי נמצאות אצלנו, הן שומעות את הנתונים, שומעות על חוסנו של המשק הישראלי.

יצחק כהן: אם הן לא יעלו את הדירוג אני מקווה שלא יורידו, אבל לדעתי הן לא יורידו.

יצחק כהן: זו תעודת כבוד למשק הישראלי.

יצחק כהן: לגבי ההצעה שלך.

יצחק כהן: אז קודם כול, אתה מכיר טוב מאוד את התקנון הממשלתי.

יצחק כהן: אתה גם היית שם.

יצחק כהן: תקנון עבודת הממשלה קובע כי הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת וטרם נקבעה עמדה לגביה על ידי ועדת שרים לענייני חקיקה, תהיה עמדת הממשלה להתנגד אוטומטית.

יצחק כהן: לא בגלל שהיא נכנסת לגופו של עניין אלא בגלל שזה התקנון.

יצחק כהן: אתה מכיר את זה.

יצחק כהן: בהיעדר עמדה כאמור, אין מה לעשות, התקנון מחייב אותנו להתנגד.

יצחק כהן: לגופו של עניין, מטרת התיקון המוצע היא לקבוע שהעדפה של תוצרת הארץ תחול גם על שירותים, וכן לקבוע העדפה ייחודית לאזורי עדיפות לאומית במסגרת העדפת תוצרת הארץ.

יצחק כהן: הגם שמדיניות הממשלה ומשרד האוצר היא לעודד את המגזר העסקי המקומי, הדרך שאתה מציע, כדאי לבדוק אותה, מיקי, זה לא בדיוק הדרך האופטימלית.

יצחק כהן: כיום במסגרת החוק הקיים כבר ניתנת העדפה לתוצרת הארץ במכרזי טובין.

יצחק כהן: נוסף לכך, משרד האוצר מקדם הוראת תכ"מ אשר תסדיר את נושא ההעדפה במכרזים, שכוללים גם טובין וגם שירותים, כפי שאתה מציע.

יצחק כהן: בנוסף הממשלה פועלת במגוון דרכים כדי לעודד את המגזר העסקי המקומי, דרך מענקים שונים בהיקפים משמעותיים מאוד, הלוואות בערבות מדינה, סיוע בארנונה, סיוע ממוקד לעסקים קטנים, הפחתת רגולציה וביורוקרטיה, שיפור הקלות לעשיית עסקים, פחת מואץ, האצת פרויקטי תשתית רחבים בהיקפים גדולים מאוד ועוד אמצעים רבים ומגוונים.

יצחק כהן: סיוע זה עומד על היקף של עשרות מיליארדי שקלים.

יצחק כהן: עשרות מיליארדי שקלים.

יצחק כהן: אתה עוקב.

יצחק כהן: יחד עם זאת, הרחבת העדפה למכרזי שירותים צפויה לפגוע משמעותית ביכולת של הממשלה לבצע מכרזים בשל הסרבול והביורוקרטיה, כך שמכרזים יתעכבו ואף יתייקרו משמעותית.

יצחק כהן: זה לא מה שאתה רוצה; לא לשם אתה מכוון.

יצחק כהן: משך הזמן והגידול בעלות יביאו לפגיעה בשירות שהממשלה מספקת לאזרחיה, וכפי שמחקרים רבים מראים – גם לפגיעה בשוק המקומי ובשוק התעסוקה.

יצחק כהן: להצעה יש מורכבות אף בהיבטים בין-לאומיים, שכן ישראל חברה וחתומה על הסכמים הכוללים איסור אפליה במכרזים של חברות מהמדינות הכלולות בהסכם.

יצחק כהן: בנוסף, המדיניות המקובלת בעולם היא לצמצם את האפליה במכרזים ממשלתיים ולא להרחיב אותה, מסיבות רבות שתיארתי לעיל.

יצחק כהן: עליזה?

אורנה ברביבאי: עליזה?

אורנה ברביבאי: ימשיך כבודו.

יצחק כהן: יתר על כן, ההצעה צפויה לייקר את הרכש הממשלתי בסכום המוערך ראשונית בהיקף של מאות מיליוני שקלים, ולא לזה אתה מכוון, מיקי, לא לשם אתה מכוון.

יצחק כהן: לפיכך, בהיעדר פעולה מאזנת בהתאם לסעיף 40א לחוק יסוד התקציב, התשמ"ה–1985, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק כהן: אין לי ברירה אלא פשוט לבקש מהחברים להסיר אותה, גם תקנונית וגם מהסיבות שפירטתי לך.

יצחק כהן: אני לא יודע מה החישובים שאתה עשית ומה הבדיקות שאתה עשית לפני שהגשת את הצעת החוק, אבל מה שתיארתי לך הוא בדוק, כולל המספרים, כולל ההכבדה בביורוקרטיה וכולל הפגיעה באמנות בין-לאומיות.

יצחק כהן: כפי שאמרתי לך, תאמין לי, בתקופה הזאת, מיקי, הממשלה עושה המון המון כדי לעזור ולסייע – כבר פירטתי לך – כדי לעודד את המגזר העסקי המקומי, שלשם אתה מכוון, דרך מענקים בהיקפים מאוד משמעותיים; הלוואות בערבות מדינה כבר ציינו, הגדלנו את זה והולכים להגדיל וכמה שיצטרכו יותר נגדיל יותר; סיוע בארנונה; סיוע ממוקד לעסקים קטנים; הפחתת הרגולציה והביורוקרטיה – וזה יכביד את הביורוקרטיה, מיקי, אין מה לעשות.

יצחק כהן: ברגע שאתה מנסה לנהל את השוק הזה, שהוא שוק חופשי, ולכפות עליו כל מיני חוקים ותקנות אתה רק מסבך את העסק, אתה מכביד ברגולציה, אתה תוקע מקלות בגלגלים, ולא לשם אתה מכוון; שיפור והקלות לעשיית העסקים – doing business.

יצחק כהן: זהו?

יצחק כהן: אנחנו יכולים לשחרר את מיקי?

יצחק כהן: מיקי, אתה משוחרר.

אורנה ברביבאי: סכם את עמדת הממשלה.

יצחק כהן: על כל פנים, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש מכם לדחות את ההצעה, בצער רב, לא בגלל שהיא טובה – כפי שציינתי יש בה בעיות – אבל בגלל שזה מיקי.

יצחק כהן: אז תדחו אותה.

יצחק כהן: תודה.

אורנה ברביבאי: אתה רוצה להתייחס, מיקי?

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן שר האוצר, עליתי לכאן בשביל משפט אחד: הממשלה עושה המון, תאמין לי, רק מה היא לא עושה?

מיקי לוי: היא לא מביאה תקציב למדינת ישראל.

מיקי לוי: היא לא מביאה תקציב למדינת ישראל.

מיקי לוי: מהו תקציב, אדוני סגן שר האוצר?

מיקי לוי: תקציב הוא תוכנית עבודה.

מיקי לוי: בהיעדר תקציב אין למדינת ישראל או לממשלת ישראל, יותר נכון, תוכנית עבודה.

מיקי לוי: הממשלה עושה המון, אמרת.

מיקי לוי: רק את הדבר הבסיסי, חוק תקציב המדינה, היא לא עושה.

מיקי לוי: אפשר להביא בחודשיים וחצי תקציב ל-2021.

מיקי לוי: אתה יודע את זה.

מיקי לוי: אבל אני מאמין שעד 31 במרץ – נדבר אז – לא יוגש תקציב, כי כבר הודיתם: אמר מרכז הקואליציה בבית הזה אתמול שהבעיה של תקציב היא בעיה פוליטית.

מיקי לוי: מיהר שר האוצר ואמר: לא, מה פתאום, היא לא פוליטית, היא מקצועית.

מיקי לוי: היא פוליטית, פוליטית, פוליטית.

מיקי לוי: התקציב משמש כשוט לממשלה הזאת, כאיום פנימי, כי לא מצליחים להגיע להסדר.

מיקי לוי: ראש הממשלה וראש הממשלה הרזרבי אינם מגיעים להסדר.

מיקי לוי: היעדר תקציב זה אומר שאין תוכנית עבודה לממשלת ישראל.

מיקי לוי: זו השורה התחתונה, אין בלתה, וכולם יכולים לטמון את ראשם בחול ולהגיד שלא.

מיקי לוי: אני אומר לכם: זאת פעם ראשונה מאז קום המדינה שהתקציב משמש כשוט פוליטי לצרכים פוליטיים.

מיקי לוי: כך אמר אתמול חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – לא צריך לנחש, הוא אמר.

מיקי לוי: אין לכם תוכנית ואין לכם דרך, תתביישו.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה.

אורנה ברביבאי: תיגשו בבקשה למקומות.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חובת המכרזים.

אורנה ברביבאי: הוועדה המוסמכת לדון בהצעה הזאת היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: מי בעד?

אורנה ברביבאי: מי נגד?

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – 2 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – מתן עדיפות לשירותים מתוצרת הארץ), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 20, נגד – 43, נמנעים – שניים.

אורנה ברביבאי: אני מוסיפה את חבר הכנסת מיקי לוי – בעד.

אורנה ברביבאי: 21 בעד.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אבידר, אתה היית כאן?

אלי אבידר: אני הצבעתי.

אורנה ברביבאי: אוקיי, אם כך, 21 בעד, 43 נגד, שני נמנעים – הצעת החוק הוסרה.

אורנה ברביבאי: [הצעת חוק פ/891/23; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים הלאה, להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – חישוב עליית מחירי הארנונה), התש"ף–2020.

אורנה ברביבאי: המציע הוא חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, מזכירת הכנסת, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני השר ועוד שרים שאני רואה כאן, אתם בוודאי מכירים את המונח "הטייס האוטומטי", זה שאנשי האוצר כל כך אוהבים, ואני אסביר, גברתי היושבת-ראש.

מאיר כהן: הקורונה, חברות וחברי הכנסת, לימדה אותנו הרבה דברים – אחד מהם הוא לעצור ולחשוב.

מאיר כהן: לעצור ולהבין שלא כל מה שעל אוטומט הוא נכון.

מאיר כהן: לעיתים נדרשת מאיתנו היכולת לעצור ולבחון אם בכלל כללים שקבענו נכונים לעת הזו.

מאיר כהן: אני לא יודע אם יהיה תקציב, ואני לא יודע אם תהיה ממשלה, אבל אני כן יודע, בביטחון גמור, שגם השנה, השר אמסלם, יעלה תעריף הארנונה; גם השנה יתייקר התעריף הרבה יותר ממה שנכון וממה שראוי.

מאיר כהן: להזכירכם, אדוני השר, בזמן ההסגר, בשעה שהרבה מאוד אזרחים היו ספונים בבתים שלהם וצרכו יותר מים, הם גילו שמחירי המים עלו.

מאיר כהן: נוסחת הטייס האוטומטי בחוק ההסדרים קובעת כי התייקרות תעריף הארנונה תהיה צמודה בחצייה האחד למדד הכללי, ובחצייה השני – למדד השכר הציבורי.

מאיר כהן: ככה, בשקט בשקט, מתחת לרדאר של כולנו, שימו לב לנתון: בשבע שנים הארנונה התייקרה ב-25%, אדוני, על טייס אוטומטי, בלי שהרגשנו.

מאיר כהן: בלי שהרגשנו.

מאיר כהן: זאת אחת מהעליות הגדולות ביותר במשק.

מאיר כהן: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר האוצר, אתם אומרים שלא מעלים מיסים.

מאיר כהן: למה בדיוק אתם מתכוונים?

מאיר כהן: כי הארנונה היא מס לכל דבר ועניין.

מאיר כהן: ובעוד חודשיים, בלי שאנחנו נרגיש, כל אחד מאנשי העסקים וכל אחד ממשקי הבית, בשקט בשקט, יקבל עוד תוספת של מאות שקלים, ובמקרים מסוימים של אלפי שקלים – לבתי עסק, גם השנה, בשנת הקורונה, בשנת המשבר הכלכלי, בשנת הקושי הגדול של האזרחים, הארנונה תתייקר לפחות ב-2.58% או ב-3%.

מאיר כהן: נוסף לכך – השר אמסלם, תקשיב – כ-100 רשויות ביקשו ממשרד הפנים להעלות את תעריף הארנונה אף מעבר להתייקרות הזאת.

מאיר כהן: אנחנו לא יכולים לתת את ידנו לעלייה הזאת, דודי, אדוני השר, בוודאי לא בשנה הזאת.

מאיר כהן: 800,000 מובטלים ואזרחים בחל"ת, ואתם מבקשים להעלות את מס הארנונה?

מאיר כהן: מה עם בעלי העסקים?

מאיר כהן: עד סוף השנה 80,000 אנשי עסקים יסגרו את העסקים שלהם.

מאיר כהן: אלה ששורדים בקושי על רגליהם, אנחנו מבקשים מהם: תשלמו עוד מס.

מאיר כהן: בשקט בשקט עוד עלייה, עוד מאות שקלים, עוד אלפי שקלים – למה?

מאיר כהן: כי יש טייס אוטומטי.

מאיר כהן: ככה כתוב.

מאיר כהן: בגלל מה שכתוב בסעיף 7 של חוק ההסדרים.

מאיר כהן: אנשים אוכלים את החסכונות שלהם, מצמצמים את ההוצאות שלהם, שכבות מוחלשות ממשיכות להתלבט בין תרופות לבין אוכל, ומה אנחנו עושים כאן?

מאיר כהן: בשקט בשקט מעלים את הארנונה – למה?

מאיר כהן: כי יש טייס אוטומטי.

מאיר כהן: זאת חובה מוסרית היום להקל על האזרחים.

מאיר כהן: זאת חובה מוסרית להגיד: מה שהיה נכון לתקופה רגילה לא נכון היום.

מאיר כהן: לכן אני מבקש, אדוני השר, אם מישהו, אם שר האוצר, ראש הממשלה, אתה, אדוני, תבוא ותגיד שמחר, ביום שני, זה יעלה בוועדת הקורונה, בוועדת הכספים, לא יודע איפה, ותתקבל החלטה, ואתה יודע מה, שהשנה זה לא יעלה ונדבר בשנה הבאה, לא יקרה דבר וחצי דבר.

מאיר כהן: תזכרו שהמס הזה הוא זה שמשלם את העליות בשכר – חראם, חראם.

מאיר כהן: תושב בעיר מסוימת, שידע שעם הטייס האוטומטי הזה הוא משלם מס נוסף; אחרי שהוא שילם ארנונה ושילם את מיסיו, הוא משלם עוד מס של 3%, בשקט בשקט, כדי לסבסד את עליות השכר.

מאיר כהן: אז אדוני, באמת אני אומר לך, דודי, אני יודע שהכול מושבת בוועדת השרים לחקיקה, אבל באמת – וגם אתה, סגן שר האוצר – תנסו.

מאיר כהן: זה לא חוק קנטרני, זה לא לריב עם מישהו, חלילה.

מאיר כהן: תבוא ותגיד: אני מעלה את זה.

מאיר כהן: נדבר בעוד חודש כאן, על הדוכן.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: תודה לך, גברתי.

מאיר כהן: העיקר שלא תהיה עלייה.

אורנה ברביבאי: ישיב השר במשרד האוצר איציק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן – – –

מאיר כהן: אני פה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, שוב, אני חייב להזכיר את התקנון – ואתה מכיר אותו:

יצחק כהן: הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת שטרם נקבעה עמדה לגביה על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה, תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יצחק כהן: זה התקנון כרגע, עד כאן הפורמליסטיקה.

יצחק כהן: הצעת החוק מבקשת להעלות את שיעור העדכון השנתי האוטומטי, הטייס האוטומטי, של תעריף הארנונה, כך שבמקום עדכון בשיעור הסכום המתקבל מחיבור של מחצית שיעור עדכון מדד המחירים ומחצית שיעור עדכון מדד השכר הציבורי, העדכון יהיה בשיעור מדד המחירים בלבד.

יצחק כהן: מאיר, עד כאן נכון?

מאיר כהן: כן, כן.

יצחק כהן: שיעור העדכון השנתי של תעריף הארנונה נקבע ביחס לתמהיל ההוצאות ברשויות המקומיות, כשמחציתן על שכר וכמחציתן על קניות.

יצחק כהן: כך, שיעור העדכון בעצם מגלם את השינוי הצפוי בהוצאות העירייה, ואי-עדכון מהווה ירידה בהכנסות הריאליות של הרשויות המקומיות ומערער את האיזון התקציבי שלהן.

יצחק כהן: אתה היית ראש רשות, אתה מכיר את זה היטב.

מאיר כהן: אדוני השר, חבל, תחסוך את – אני הצעתי הצעה שזה יעלה בקבינט וראשי הרשויות – – –

יצחק כהן: רגע, רגע, דקה, דקה, אני רוצה לסכם.

יצחק כהן: התייעצתי עם השר המקשר, השר דודי אמסלם, יש לנו איזשהו סיכום בינינו, ואני רוצה להציג לך את הסיכום של דודי ושלי – אם תקבל אותו.

יצחק כהן: משרד האוצר מתנגד לצעדים אשר משמעותם פגיעה בהכנסות הרשויות המקומיות.

יצחק כהן: שינוי שיעור העדכון מ-1.1% למינוס 0.59% משמעו אובדן הכנסות משמעותי לרשויות המקומיות, המוערך בסכום של 236.5 מיליון ש"ח על פי נתוני הגבייה של הלמ"ס לשנת 2018.

יצחק כהן: הכנסת הרשויות המקומיות מארנונה מהווה מקור הכנסה עיקרי לטובת אספקת השירותים לתושבים וניהול העירייה.

יצחק כהן: משום כך, פגיעה שכזאת בתקציבי הרשויות המקומיות, משמעה פגיעה ישירה ברמה ובהיקף השירותים לתושב.

יצחק כהן: פגיעה כאמור בהכנסות הרשויות המקומיות עלולה, כאשר מדובר ברשויות חלשות הנתמכות על ידי המדינה, ליפול בסופו של יום על תקציב המדינה.

יצחק כהן: בנוסף, אישור הצעת החוק שבנדון – – –

מאיר כהן: אז מה?

מאיר כהן: אז מה?

מאיר כהן: אז שייפול על תקציב המדינה.

יצחק כהן: דקה, דקה, תן לי לסיים, ואני אגיד לך מה סיכמתי עם דודי.

אורנה ברביבאי: שומר אותנו במתח.

יצחק כהן: בנוסף, אישור הצעת החוק שבנדון עלול להוביל ללחצים הולכים וגוברים לחקיקה נוספת המטילה עלויות על הרשויות המקומיות או גורעת את הכנסותיהן.

יצחק כהן: לא ניתן להתייחס להצעה זו בנפרד מהצעות החוק הנוספת, שכן יחדיו מדובר על נטל משמעותי ביותר על הרשויות המקומיות, הפוגע בסופו של יום בשירות הניתן על ידיהן לתושביהן.

יצחק כהן: כבוד השר דוד אמסלם ואני רוצים להציע לך – אני רק מזכיר את תקופת הקורונה, משבר די קשה – אם אתה מוכן בבקשה להסיר את ההצעה הזאת ולבוא – – –

דוד אמסלם: תזמן את – – –

יצחק כהן: כן, בתקופת זמן של – – –

דוד אמסלם: חודש.

יצחק כהן: תבוא בדיון עם הגורמים המוסמכים – – –

מאיר כהן: לא, לא, עזוב אותי מהמוסדות הציוניים והגורמים המוסמכים.

מאיר כהן: איתך, אני מדבר איתך, אתה שר.

מאיר כהן: מה "הגורמים המוסמכים"?

מאיר כהן: אתה שר.

מאיר כהן: תגיד לי שאתה מעלה את זה – – –

דוד אמסלם: איציק, מה שאני מציע זה שתיקח חודש, תזמן את מאיר לאוצר ותנסו – – –

יצחק כהן: אוקיי, אנחנו נזמן אותך לאוצר – – –

דוד אמסלם: אפשר במסגרת אחד מחוקי הקורונה להכניס את זה ולקדם את זה.

מאיר כהן: בשבוע הבא.

יצחק כהן: תן לנו חודש, תן חודש.

דוד אמסלם: עד חודש.

יצחק כהן: עד חודש.

אורנה ברביבאי: השאלה – מתי זה עולה.

יצחק כהן: עד חודש.

יצחק כהן: הסתדרנו – הסתדרנו.

יצחק כהן: לא הסתדרנו – נצביע נגדך.

אורנה ברביבאי: מאיר, אתה רוצה להפוך את זה להצעה לסדר-יום?

מאיר כהן: לא לא לא.

יצחק כהן: תשאיר את זה.

יצחק כהן: הוא מושך את ההצעה.

מאיר כהן: אדוני השר, הפגישה אצלך, עם מרכז השלטון המקומי – – –

דוד אמסלם: והרפרנטים.

יצחק כהן: וגם משרד הפנים, גם משרד הפנים.

דוד אמסלם: גם משרד הפנים וגם – – –

מאיר כהן: – – – דווקא אלה שנמצאים ברשויות פחות או יותר תומכים בזה, תאמין לי.

יצחק כהן: בוא נשמע אותם.

יצחק כהן: משרד הפנים, מרכז השלטון המקומי, האוצר, יחד עם המציע.

יצחק כהן: נראה.

אורנה ברביבאי: אני חוזרת על הסיכום ביניכם.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת כהן מושך את החוק למול ההבטחה של השר במשרד האוצר שיתקיים מפגש בהקדם, לא יאוחר מחודש, יחד עם נציגות של הרשויות המקומיות ומשרד הפנים.

יצחק כהן: משרד הפנים והשלטון המקומי.

אורנה ברביבאי: והשלטון המקומי, אמרתי.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: [הצעת חוק פ/37/23; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי קונין וקבוצת חברי הכנסת.

אורנה ברביבאי: מוצע לבטל את סמכותו של שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: להצעת הזאת יש שתי הצמדות, של יאיר לפיד ותמר זנדברג.

יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת-ראש – מי השר שעונה לי?

אורנה ברביבאי: נמצא פה השר אמסלם.

אורנה ברביבאי: המשיב לך – – –

יוליה מלינובסקי: אתה משיב לי על ביטול חוק המרכולים, דודי?

יוליה מלינובסקי: מה שאתה העברת בכנסת הקודמת.

אורנה ברביבאי: מי משיב?

אורנה ברביבאי: לא רשום כאן.

יוליה מלינובסקי: הוא גם לא פה.

אורנה ברביבאי: השר יואב בן צור נמצא כאן להשיב?

אורנה ברביבאי: אולי כדאי שהיא לא תתחיל אם הוא איננו.

יוליה מלינובסקי: יש פה שר?

יוליה מלינובסקי: אוקיי, אוקיי.

אורנה ברביבאי: רגע, אני אאפס את לוחות הזמנים.

אורנה ברביבאי: עשר דקות, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר המקשר, אדוני שר הספורט והתרבות, חבריי חברי הכנסת – – –

אורנה ברביבאי: חברים, שקט, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: דודי, אולי כדאי לך להקשיב, לא? טוב.

אורנה ברביבאי: הוא הולך לבדוק מי משיב לך.

יוליה מלינובסקי: הצעת החוק הזאת לכאורה כלל לא קשורה למשבר הקורונה.

יוליה מלינובסקי: חוק המרכולים נולד בחטא, ודווקא בשעה של משבר כלכלי, בריאותי וחברתי חמור זה צו שעה לבטל את החוק הדרקוני הזה.

יוליה מלינובסקי: זו הצעת חוק שבאה לבטל את הרצון העז של אריה דרעי וחבריו לכפות את עצמם ואת החושך שהם מאמינים בו על כל מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: הצעת החוק באה לתקן את העוול הנוראי של סגירת העסקים בימי שבת, עסקים שפתוחים למעלה מ-20 שנה ומישהו בוקר אחד החליט שהם מפריעים לו לעין.

יוליה מלינובסקי: אבל היום הצעת החוק הזאת מתקשרת באופן ישיר למשבר הקורונה במדינת ישראל, ואני אסביר למה.

יוליה מלינובסקי: לא צריך להיות חכם גדול כדי להבין שממשלת ישראל מקבלת החלטות הזויות וחסרות היגיון.

יוליה מלינובסקי: הממשלה הזאת נכשלה בניהול משבר הקורונה, חד וחלק.

יוליה מלינובסקי: הכי קל לשבת למעלה במגדל השן בירושלים ולקבל החלטות בנוגע לאזרח הקטן.

יוליה מלינובסקי: זה הכי קל, אבל זה גם הכי שגוי, כי מי שבעצם מכיר בצורה הטובה ביותר את התושב הוא ראש העיר שלו – וזה נכון לגבי כל עיר וכל מועצה.

יוליה מלינובסקי: אז תנו לראשי ערים לעבוד.

יוליה מלינובסקי: תנו להם תקציב לבנות מערך חקירה אפידמיולוגית.

יוליה מלינובסקי: יש לא מעט ערים שעשו את זה בהצלחה הרבה יותר טובה מכם, שרי הממשלה.

יוליה מלינובסקי: תנו להם לנהל את מערך ההסברה מול התושבים שלהם – הם מכירים את התושבים הרבה יותר טוב מכם.

יוליה מלינובסקי: תראו, לא רק אני חושבת כך, גם נבחרי ציבור מהצד השני של המפה.

יוליה מלינובסקי: הינה כמה דוגמאות על קצה המזלג.

יוליה מלינובסקי: ראש העיר ראשון לציון, אני מצטטת: הגיע הזמן לומר זאת בקול רם וברור, התחושה היא שהצמרת לא מחוברת לשטח, ועלינו, ראשי הרשויות המקומיות, מוטלת החובה לפעול בהתאם.

יוליה מלינובסקי: יאיר רביבו – אני מאמינה שאנשי הליכוד מכירים את השם – רק עד לאחרונה הוא ניהל את מטה הבחירות של ראש הממשלה, הוא אמר:

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא עוצמים עיניים כבר חמישה חודשים מדאגה לבריאותם ופרנסתם של התושבים.

יוליה מלינובסקי: כל השאר זז הצידה.

יוליה מלינובסקי: תתאפסו מייד על עצמכם, שרי הממשלה, אחרת נדאג באמת שתזוזו אתם הצידה, כולכם.

יוליה מלינובסקי: את זה אמר איש ליכוד מאוד מקורב לראש הממשלה.

יוליה מלינובסקי: ראש העיר קריית ביאליק אלי דוקובסקי: אנחנו, ראשי רשויות מקומיות, משמשים, בניהול האחראי שלנו, חומת מגן של הציבור מול חידלון ועליבות של הנהגת המדינה.

יוליה מלינובסקי: זה עליכם הכול, שרי הממשלה.

יוליה מלינובסקי: ראש העיר מודיעין עילית, יושב-ראש השלטון המקומי חיים ביבס – –

אורנה ברביבאי: מודיעין, לא מודיעין עילית.

יוליה מלינובסקי: מודיעין.

יוליה מלינובסקי: – – הגל השני מנוהל בצורה גרועה.

יוליה מלינובסקי: אפשר ליצור הפרדה של לפחות 70% מהאוכלוסייה במדינת ישראל, שתביא לירידה משמעותית ותחזיר למסלול של כלכלה לצד הבריאות.

יוליה מלינובסקי: אל הרשימה הזאת ניתן להוסיף את ראשי העיר צפת, מגדל העמק, גדרה, בת ים, והרשימה עוד ארוכה.

יוליה מלינובסקי: כדאי לחשוב על מה שהם אומרים.

יוליה מלינובסקי: לכל המכובדים שציינתי כאן

יוליה מלינובסקי: יש שני דברים משותפים: הראשון – כולם כולל כולם הביעו את הביקורת, חלקם ביקורת קשה מאוד, נגד התנהלות הממשלה והעומד בראשה בכל הקשור לניהול משבר הקורונה.

יוליה מלינובסקי: כולם סבורים כי יש להם את היכולת ואת הכלים לנהל את המשבר הזה בצורה הרבה יותר טובה מכם, שרי הממשלה, אילו רק היו מאמינים בהם קצת יותר ומאפשרים להם לנהל את העסק שהם מכירים כל כך טוב.

יוליה מלינובסקי: והדבר השני המשותף הוא לכולם כולל כולם, והם אנשי מפלגת הליכוד, מפלגת השלטון, אם מישהו שכח, הוא שהם אפילו מאוד, אבל מאוד, מקורבים לראש הממשלה.

יוליה מלינובסקי: יש לא מעט ערים שבהן הבינו שאם ימתינו לממשלת ישראל המצב יהיה בכי רע; אז הם פשוט הפשילו שרוולים והקימו, למשל, מערך אפידמיולוגי עצמאי – ערים כמו רמת גן, תל אביב, ירוחם, דאלית אל-כרמל, גבעתיים, והרשימה ארוכה.

יוליה מלינובסקי: כשזה קשור לנושא חירום, להצלת חיי אדם, ראשי הערים יכולים לקבל החלטות.

יוליה מלינובסקי: הם מספיק טובים בשביל זה.

יוליה מלינובסקי: אבל כשזה מגיע להחלטות ניהוליות פשוטות: לפתוח עסקים בשבת, בתחום העיסוק שלהם או לא, אז הם כבר לא מסוגלים.

יוליה מלינובסקי: זה גדול עליהם, לתפיסתכם.

יוליה מלינובסקי: לא רק ראשי הערים חושבים ככה.

יוליה מלינובסקי: אתמול בדיון בוועדת הקורונה אמרה טליה לנקרי, נציגת מל"ל, הגוף המייעץ לראש הממשלה, שכבר לפני חצי שנה הוביל המל"ל עבודת מטה ביחד עם ראשי רשויות מקומיות בנוגע לסמכויות הנדרשות לרשויות מקומיות לניהול המאבק בקורונה.

יוליה מלינובסקי: אגב, מי שבולם את כל התוכנית הזאת זה משרד הבריאות.

יוליה מלינובסקי: צריך לשאול למה זה קורה.

יוליה מלינובסקי: ממה הם מפחדים, שפתאום ראשי רשויות יצליחו יותר טוב ממשרד הבריאות?

יוליה מלינובסקי: והיא ממשיכה: כולם אמרו שזה אחראי יותר, שיש להם הבנה גבוהה יותר, שיש להם יכולת לקטוע את שרשרת ההדבקה.

יוליה מלינובסקי: לעולם שלטון מרכזי לא יכול לרדת לרזולוציה נמוכה של החלטות כמו שיכול שלטון מקומי לעשות.

יוליה מלינובסקי: זה מהמל"ל.

יוליה מלינובסקי: רק צריך להגיד לרשויות מקומית: הינה סמכות

יוליה מלינובסקי: כם, אחריותכם, צאו לעבודה.

יוליה מלינובסקי: ואני ציטטתי אותה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: ואני רוצה לפנות באופן ישיר לחברי כנסת ליברלים מימינה, שכרגיל ברחו מהכנסת – זה דפוס ההתנהגות הקבוע שלהם.

יוליה מלינובסקי: ראיתי שנפתלי בנט סייר לפני שבועיים באשקלון.

יוליה מלינובסקי: ראיתי שהוא גם כתב שיש להעביר את הכוח והאחריות לראשי הערים.

יוליה מלינובסקי: המסקנה המרכזית שלו היא שהם צריכים להוביל את המערכה, כל אחד בעירו.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, עוד משהו: מסתבר שלאחרונה בצלאל השתלט על נפתלי, כי לפני שבוע נפתלי היה בעד זכויות להט"ב, ואפילו ציטט את חברי ישראל ביתנו כשאמר: חיה ותן לחיות, ואתמול אותו נפתלי, כנראה סמוטריץ', אמר אחרת: זכויות זה חשוב לקהילת הלהט"בים, אבל מכאן עד לפעול למענם – יש גבול.

יוליה מלינובסקי: אז בקיצור: לכו תחפשו.

יוליה מלינובסקי: אז קדימה, חברי ימינה, זו ההזדמנות שלכם לעבור מדיבורים למעשים.

יוליה מלינובסקי: אם אתם בעד "חיה ותן לחיות", תצביעו בעד – בעד ביטול החוק הנוראי הזה ששולל סמכויות מראשי רשויות.

יוליה מלינובסקי: אם אתם בעד חושך וכפייה, אז כנראה תצביעו נגד או שתברחו מההצבעה כהרגלכם.

יוליה מלינובסקי: ומי שעדיין לא הבין את הקשר של הצעת החוק הזו למשבר הקורונה, אני אוסיף כמה מילים על עצמאים ועל מעסיקים במדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: הם אנשים שהפקרתם בצורה הכי גסה.

יוליה מלינובסקי: כשצריך לגבות מהם מיסים ותשלומים אתם יודעים להפעיל את כל מערכת החוק באופן מיידי, אבל כשהם צריכים את עזרתכם – זרקתם אותם לכלבים מהרגע הראשון.

יוליה מלינובסקי: ברגע שייגמר הסגר המיותר והמטורלל הזה יש כאן חיים שצריכים לחזור לשגרה.

יוליה מלינובסקי: להיות עסק במדינת ישראל זה גם ככה מלחמה על בסיס יום-יומי, במיוחד אם אתה עסק קטן, ובימי משבר הקורונה זה כמעט בלתי אפשרי.

יוליה מלינובסקי: חטא על פשע.

יוליה מלינובסקי: החלטתם לסגור אותם גם בשבתות ובחגים.

יוליה מלינובסקי: למה?

יוליה מלינובסקי: למה זה קורה?

יוליה מלינובסקי: כדי לכפות את עצמכם ואת אורח החיים החשוך שלכם על כלל אזרחי מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: כי אתם פשוט יכולים; כי אתם שיכורים מכוח; כי שכחתם את האיזונים העדינים שהיו בחברה הישראלית מאז ומתמיד.

יוליה מלינובסקי: תנו לראשי הערים את הסמכות.

יוליה מלינובסקי: תנו להם להחליט אם לפתוח עסקים בשבת או לא.

אורנה ברביבאי: זמן.

יוליה מלינובסקי: בואו פשוט נחיה וניתן לחיות במדינת ישראל היהודית והדמוקרטית ב-2020.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

אורנה ברביבאי: [הצעת חוק פ/726/23; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: להצעה הזאת אנחנו מצמידים את ההצעה של יאיר לפיד, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: יאיר, אתה נצמד אליי?

יוליה מלינובסקי: לא הפוך?

יאיר לפיד: שלום, גברתי היושבת-ראש.

יאיר לפיד: חבריי חברי הכנסת, בהמשך היום הזה אמורות היו לעלות שתי הצעות לוועדות חקירה פרלמנטריות: אחת – ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת נושא הצוללות; השנייה – ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת ניגודי עניינים במערכת המשפט.

יאיר לפיד: ההסבר של חברינו מכחול לבן לזה שהם יצביעו נגד ועדת החקירה לעניין הצוללות היה שזו עסקה שמיועדת למנוע את הצעת החוק השנייה.

יאיר לפיד: הם רוצים להגן על מערכת המשפט, נורא חשוב להם, והם מבינים שאם הם יצביעו בעד ועדת חקירה לצוללות – אז תהיה ועדת חקירה לניגודי עניינים במערכת המשפט.

יאיר לפיד: אז יש לי בשורה משמחת לאנשי כחול לבן: ימינה הסירו את ההצעה שלהם לוועדת חקירה לבדיקת ניגודי עניינים במערכת המשפט.

יאיר לפיד: היא לא תעלה היום.

יאיר לפיד: אין לכם הסבר, אין לכם תירוץ למה להצביע נגד ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא הצוללות.

יאיר לפיד: והסיבה לכך שאני יודע שחשוב מאין כמותו לחקור את נושא הצוללות, להקים ועדת חקירה לצוללות, היא שבני גנץ אמר לי את זה.

יאיר לפיד: הוא היה רמטכ"ל.

יאיר לפיד: וגבי אשכנזי אמר לי את זה.

יאיר לפיד: וגם הוא היה רמטכ"ל.

יאיר לפיד: כששני האנשים שהיו רמטכ"לים אומרים לי על משהו שזו פרשיית השחיתות הביטחונית החמורה בתולדות המדינה ושאין מנוס אלא לחקור אותה, מפני שאנחנו לא מבינים איך קרה שראש ממשלת ישראל אישר מכירה של צוללות קטלניות למצרים בלי שמשרד הביטחון ידע, שר הביטחון ידע, הרמטכ"ל ידע או צה"ל ידע; כשאנחנו מבינים שכל מערך השיקולים היה נגוע בענייני כספים, וכספים פרטיים, לאנשים הקרובים ביותר לראש הממשלה, ברור שצריך לחקור.

יאיר לפיד: זה מה שהסבירו לי שני האנשים שאמינים עליי מאוד בנושא הביטחוני: שר הביטחון הנוכחי בני גנץ ושר החוץ הנוכחי גבי אשכנזי.

יאיר לפיד: אז עכשיו אין, לא צריך יותר להגן על מערכת המשפט.

יאיר לפיד: לא צריך לוותר על ועדת חקירה אחת בגלל ועדת חקירה אחרת.

יאיר לפיד: אפשר לעשות את הדבר שכנראה נשכח על ידי חברינו: להצביע על פי מצפונם ולהצביע על פי ביטחון ישראל.

יאיר לפיד: אם ביטחון מעל הכול, אז ביטחון באמת מעל הכול, כולל מעל השיקול הפוליטי המיידי.

יאיר לפיד: אין שום תירוץ.

יאיר לפיד: מרגע שימינה הסירו את הצעת החוק שלהם אין שום תירוץ לאנשי כחול לבן להצביע נגד ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא הצוללות.

יאיר לפיד: יש להם איזו שעה, לדעתי, עד ההצבעה.

יאיר לפיד: הם יכולים להתכנס, לדון, לבוא ולעשות את המעשה הנכון.

יאיר לפיד: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת לפיד.

אורנה ברביבאי: [הצעת חוק פ/1870/23; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: להצעה הזאת הוצמדה גם הצעת החוק של תמר זנדברג.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: הצעת החוק שאנחנו נצביע עליה מייד נוגעת לביטול חוק המרכולים.

תמר זנדברג: זה חוק שמבקש לסגור את המרכולים בכל הרשויות המקומיות ברחבי הארץ.

תמר זנדברג: הצעת החוק הזאת באה עכשיו במנותק כביכול מסדר-היום, אבל אני עולה לכאן די מזועזעת עדיין מאירועי יום האתמול בוועדת החוקה, מהדברים שנשמעו שם ומהשיח שנמשך עד היום, ואני חוששת שבצירוף המצב הקיים, בהנחה מצערת שלא נבטל היום את חוק המרכולים ובצירוף מה שמתרחש כאן בכנסת ובמדינה בכלל בשבועות, בחודשים, בשנים האחרונות, אנחנו הולכים ומצירים את עצמנו כמעט בהתנדבות.

תמר זנדברג: אתמול לוועדת החוקה הגיעו חברי כנסת – אגב, לא ממפלגה כהניסטית שנפסלה מלהתמודד, לא ממפלגת האיחוד הלאומי ולא סמוטריץ' אלא מהליכוד, ממפלגת השלטון – נכנסו ואמרו את הדבר הבא – מילא שדיברו על קדושת מוסד המשפחה, ויש פוליטיקה שמרנית, וכל הדברים האלה, נניח.

תמר זנדברג: נכנס חבר כנסת בישראל ואומר: ואם אישה תוציא 10,000 שקל על בגדים ותמנע מבעלה לראות כדורגל?

תמר זנדברג: היום התראיינתי על זה באחת מתחנות הרדיו, והמגיש שאל אותי: רגע, חברת הכנסת זנדברג, אין תופעה של נשים בזבזניות?

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שאחרי ששמעתי את חבר הכנסת קלנר אתמול, הייתי בטוחה שהיה מדובר באיזה פליטת פה, והוא הולך להיעלם מתחת לרדאר, להכניס את הראש מתחת לאיזה שמיכה לאיזה שבוע, מהבושה שזה מה שיצא לו מהפה, אבל לא.

אורלי פרומן: – – – מהטלוויזיה – – –

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: הוא הולך לסיבוב הופעות עם הדבר הזה.

תמר זנדברג: כלומר, אנחנו בעידן שבאמת אין בושה להגיד את הדברים ש-30 שנה אחורה כבר חשבנו שנפטרנו מהם לחלוטין.

תמר זנדברג: וזאת הסיבה, חברות וחברים, שצריך לבטל את חוק המרכולים, כי הדברים האלה קשורים אחד לשני.

תמר זנדברג: וזאת הסיבה שצריך לחוקק נגד אלימות כלכלית.

תמר זנדברג: וזאת הסיבה שצריך לוודא שאישה וגבר חילוני ודתי נהנים מזכויות ומחופש מלא, מכיוון שעל כנסת ישראל ועל מדינת ישראל, לאט-לאט, הולך ומזדחל – אני בכוונה לא רוצה להגיד עדיין שהוא משתלט – הולך ומזדחל חושך.

תמר זנדברג: ואם לא נעמוד מולו ואם לא נאיר אותו, וכן, אם לא נאיר את הפינות החשוכות והפטריארכליות האלה, כמו שאמר אתמול חבר הכנסת סמוטריץ' בגאווה על עצמו – אז כן, אל מול החושך הזה אני גאה להעמיד עמדה ליברלית, ופרוגרסיבית ומתקדמת, וכנראה שהעמדה הזו היא מאוד מאוד נחוצה, וצריך להמשיך לקדם אותה בכל מישור ובכל מקום, כולל אל מול הצעת החוק הזו.

תמר זנדברג: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחברת הכנסת זנדברג.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: ישיב במשולב על האיחוד בין שלוש הצעות החוק חבר הכנסת יואב בן צור, סגן שר הפנים.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': – – – אני לא יכול מלמעלה לשלוח במטוס – – –

אורנה ברביבאי: כן, חבר הכנסת סמוטריץ', מה רצית לומר?

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': אני רק לא יכול בכתב, כי אני למעלה.

אורנה ברביבאי: אני אקבל את בקשתך מהטריבונה ללא מכתב ואאפשר לך הודעה אישית, אבל רק אחרי ההצבעות.

אורנה ברביבאי: בבקשה, סגן השר.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת – –

אורנה ברביבאי: חברים, שקט בבקשה.

יואב בן צור: – – מזכירת הכנסת, ככלל, חוקי עזר שמחוקקות הרשויות המקומיות אינם נדרשים להסכמה אקטיבית של שר הפנים אלא לשר נתונה הסמכות, לפי סעיף 258(ג) לפקודת העיריות, להורות בתוך 60 ימים על עיכוב פרסומו של חוק עזר ברשומות, כפוף למתן נימוקים מצד השר או מי שהסמיך השר לעניין.

יואב בן צור: בהתאם לסעיף 258(ד) לפקודה רשאי השר אף לפסול את חוק העזר בהתאם לנימוקיו או להחזירו עם הערותיו לדיון מחודש במועצת הרשות.

אורנה ברביבאי: חברים, אי-אפשר לשמוע את סגן השר.

אורנה ברביבאי: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: – – – בכפוף למתן נימוקים מצד השר או מי שהסמיך השר לעניין, בהתאם לסעיף 258(ד) לפקודה, רשאי השר אף לפסול את חוק העזר בהתאם לנימוקיו או להחזירו עם הערותיו לדיון מחודש במועצת הרשות.

יואב בן צור: בבית הזה נחקק החוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (חוקי עזר בעניין פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התשע"ז–2017.

יואב בן צור: לפני שנחקק תיקון זה, לא נדרשה הסכמתו המפורשת של השר גם בעבור חוקי עזר לעניין פתיחת עסקים בימי המנוחה.

יואב בן צור: התיקון קובע כי חוקי העזר העירוניים בעניין פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי המנוחה לא יפורסמו ברשומות אלא לאחר ששר הפנים נתן את הסכמתו לחוק העזר.

יואב בן צור: יתרה מזו, בשל חשיבותה של השבת ושל ימי המנוחה הקבועים בחוק, נקבע בתיקון כי השר לא ייתן את הסכמתו לחוק עזר שכזה אלא אם כן שוכנע השר שמדובר בפתיחתם של עסקים אשר נועדו לספק צרכים שהינם חיוניים לדעתו של השר.

יואב בן צור: הצעת החוק המונחת לפניכם מבקשת לבטל תיקון זה תוך פגיעה במעמדה של השבת ושל ימי המנוחה.

יואב בן צור: בשם כבודה של השבת וההגנה על חשיבותם של ימי המנוחה, אני מבקש שתצביעו נגד הצעת חוק זו.

יואב בן צור: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוד לא עוברים להצבעה.

יואב בן צור: רגע.

יואב בן צור: רגע.

יואב בן צור: שנייה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוד לא עוברים להצבעה, יש עדיין זכות דיבור.

יואב בן צור: דקה.

יואב בן צור: דקה.

יואב בן צור: דקה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עדיין עוברים לזכות סיום דיבור, אבל כבודו סיים – – –

יואב בן צור: לא סיימתי.

יואב בן צור: לא סיימתי.

אורנה ברביבאי: כבודו, סיימת את דבריך.

יואב בן צור: לא.

יואב בן צור: לא.

יואב בן צור: לא סיימתי.

קריאה: אנחנו מבקשים שזה יהיה שמית.

אורנה ברביבאי: לא אמרתי שסיימתי.

אורנה ברביבאי: אני לא אוריד את סגן השר מהדוכן, רבותיי, אבל אני אומר לך בהוגנות שסיימת לדבר.

אורנה ברביבאי: עוד לא התחלתי את ההצבעה, ולכן הוא רשאי להמשיך.

קריאה: שמית.

קריאה: שמית.

קריאה: שמית.

אורנה ברביבאי: חברים, ירדנה פה עושה לנו סדר.

אורנה ברביבאי: מאחר שההצבעה עוד לא החלה, ויש לו עוד שש דקות לפי הפרוטוקול, והוא עומד מול הסטנד, הוא יכול להמשיך לדבר עוד שש דקות.

יואב בן צור: מוריי ורבותיי, חבריי חברי הכנסת, כשקמה מדינת ישראל קבעו קברניטי המדינה שיום המנוחה הלאומי זה יום השבת.

יואב בן צור: לא לחינם הם קבעו את יום השבת כיום המנוחה הלאומי.

יואב בן צור: הם הבינו שבמדינה יהודית שקמה בארץ ישראל חשוב מאוד להדגיש ולהציף שעיקרה של זכות ישיבתנו ההיסטורית בארץ הזאת אינו נובע אלא ממורשתנו – ממורשת יהודית שקיבלה חזקה על הארץ הזאת.

יואב בן צור: לולא הסמלים הלאומיים האלה לא הייתה לנו זכות ישיבה בארץ הזאת.

יואב בן צור: ולכן הם קבעו – רבותיי, אנחנו לא נכנסים לבתיהם של אנשים, אנחנו לא נכנסים וקובעים לאדם מה לעשות, אבל בנראות הציבורית השבת היא סמל שצריך להיראות – סמל שצריך להיות מודל למדינה יהודית בארץ ישראל.

יואב בן צור: לא ייתכן שכולנו נלחמנו להגיע לפה, לאדמה הזאת, לא לאתיופיה ולא למקומות אחרים שהציעו לנו, חליפיים, אלא דווקא לארץ הזאת שהבטיחו לנו אבותינו, אברהם, יצחק ויעקב, ופה יהודים יושבים פה ומבקשים להפוך את השבת ליום חול, להפוך את השבת ליום תיקונים, ליום רכישות.

יואב בן צור: לא ירחק היום, במידה שהדברים הללו ייפרצו, שאנחנו נמצא את עצמנו הופכים את יום השבת לעוד אחד מימי השבוע.

יואב בן צור: ומי בעצם הולך לעבוד בשבת – המנהל הגדול, המנכ"לים?

יואב בן צור: הם יושבים בבית ומבלים עם המשפחות שלהם.

יואב בן צור: אבל האנשים החלשים, אלה שמקבלים שכר מינימום, אותם מבקשים להעסיק בשבת, ואין להם ברירה.

יואב בן צור: אם הם לא יעבדו – יפוטרו.

יואב בן צור: לכן, רבותיי, אנחנו לא יכולים בשום אופן ופנים להסכים לכך שהשבת תיהפך להיות כאחד מימי השבוע, כי בנפשנו הדבר.

יואב בן צור: אנחנו רוצים לראות את המשפחות כולן מאוחדות, יושבות סביב שולחן השבת, כל אחד בדרכו.

יואב בן צור: אני אומר שוב, אנחנו לא באים לכפות על אף אחד שום דבר אחר.

יבגני סובה: אתה כן פוגע – – – אתה כן מרחיק.

יואב בן צור: אבל ציבורית, חייבת להיות נראות יהודית.

יבגני סובה: אתה כן מרחיק אנשים מהשבת.

יבגני סובה: זאת בדיוק הבעיה שלכם.

יואב בן צור: חייבת להיות.

יואב בן צור: לך, בבקשה, לארצות שונות באירופה – ותראו איך נראים ימי ראשון שם.

יבגני סובה: אנשים כן רוצים לכבד את השבת.

יואב בן צור: הרבה הרבה יותר טוב מאצלנו, לצערנו הרב.

יואב בן צור: אנחנו רוצים לתת לכולם הזדמנות שווה ליום מנוחה, ויום המנוחה בארץ הזאת זה יום השבת – לפועל, לחנווני, לנהג.

יואב בן צור: באו אליי יושבי-ראש ועדים של תחבורה ציבורית ואפילו ערבים ואמרו: אנחנו לא רוצים לעבוד בשבת.

יואב בן צור: אנחנו רוצים יום חופש.

יואב בן צור: לא רוצים לקבל 200% ולא רוצים לקבל שום דבר אחר.

יואב בן צור: אנחנו רוצים להיות עם המשפחה, לבלות עם המשפחה, כל אחד בדרכי הבילוי שלו.

יואב בן צור: אחינו שהיו בגלויות שונות מסרו את נפשם על קדושת השבת.

יואב בן צור: היו מוכנים – – –

יוליה מלינובסקי: למה ראש עיר יודע פחות טוב ממך?

יוליה מלינובסקי: למה ראש רשות יודע מה טוב לו פחות ממך?

יואב בן צור: יש מדינה ויש חוק – – –

יוליה מלינובסקי: אבל להציל חיי אדם מקורונה הוא מספיק טוב.

יואב בן צור: יש שלטון מקומי ויש שלטון ארצי.

יואב בן צור: השלטון הארצי, שזה שר הפנים – – –

יוליה מלינובסקי: ואם מחר יהיה שר פנים ממרצ, מה תעשה?

יואב בן צור: זה יהיה שלטון החוק.

יואב בן צור: אם הוא יצליח להעביר דברים, לשנות חוקים – – –

יוליה מלינובסקי: ואז הוא יוכל לפתוח בשבת?

יואב בן צור: אל תדאגי, זה לא יקרה.

יואב בן צור: זה לא יקרה בקרוב, נו, באמת.

יוליה מלינובסקי: לא, אז מה, אם יהיה שר פנים אחר – – – הוא יכתיב איך לעשות?

יוליה מלינובסקי: לא, נכון?

יואב בן צור: אנחנו כרגע נמצאים עם חוק שיחוקק ואנחנו שומרים על החוק.

יואב בן צור: במדינת ישראל יש חוקים שגם אנחנו לא אוהבים, ואנחנו גם אותם שומרים.

יואב בן צור: מה לעשות, אנחנו במדינה שצריכים לשמור את החוקים שלה.

יוליה מלינובסקי: אם החוק לא טוב, צריך לבטל אותו.

יואב בן צור: אבל ברור, לא ייתכן שבגלות אחינו היהודים מסרו את נפשם, מסרו את נפשם, היו מוכנים למות למען קדושת השבת, מוכנים למסור נפש.

יוליה מלינובסקי: כבר יש לנו מדינה, יצאנו כבר מהגלות.

יוליה מלינובסקי: כבר יש לך מדינה.

יואב בן צור: אנחנו נמצאים פה במדינה יהודית.

יואב בן צור: מי מסוגל לבוא ולהרים את ידו ולהגיד לא.

יוליה מלינובסקי: – – –

יואב בן צור: ניתן לראש עיר שרוצה לפתוח לעשות ככל העולה על רוחו.

יואב בן צור: מסעדות כבר פתוחות, מקומות בילוי כבר פתוחים.

יואב בן צור: מה אתם רוצים שיהיה, גם נגריות שפתוחות בשבת?

יואב בן צור: מה אתם מבקשים שיהיה?

יואב בן צור: מה?

יוליה מלינובסקי: אנחנו אמרנו שראש העיר יקבע מה יהיה פתוח, יחד עם – – –

יואב בן צור: עם כל הכבוד לראש העיר, אלה שיקולים אחרים.

יואב בן צור: יש דברים של נראות של מדינה, שהמדינה צריכה לקבוע איך תהיה הנראות הציבורית במדינת ישראל.

יואב בן צור: לא כל ראש עיר יכול לעשות דין לעצמו.

יואב בן צור: אמרנו שרשאי שר הפנים – ושר הפנים לא משתמש בזה לעיתים קרובות – ביכולת שלו לפסול חוקי עזר עירוניים.

יואב בן צור: הוא משתמש בה בשום שכל.

יואב בן צור: בדרך כלל כמעט לא מגיעים לשולחנו של שר הפנים חוקים שהוא פסל.

יואב בן צור: אלה ממש חוקים בודדים.

יואב בן צור: לכן אני קורא לכולם, בלי יוצא מן הכלל, להצביע נגד החוק הזה, כי העת הזאת היא לא עת שבה אנחנו צריכים – בזמן של סגרים גדולים, בזמן של איחודים שצריכים לעשות בעם, זה לא הזמן עכשיו – – –

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

יואב בן צור: זה לא הזמן – –

אורנה ברביבאי: תודה לך, סגן שר הפנים.

יואב בן צור: – – להצביע בעד חוק כזה.

יואב בן צור: לכן אני מבקש שכולם יתנגדו.

אורנה ברביבאי: ברור, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: זכות התגובה שמורה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שהעבירה אותה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אורנה ברביבאי: בבקשה, שלוש דקות.

אביגדור ליברמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו בישראל ביתנו מאמינים בעיקרון חיה ותן לחיות.

אביגדור ליברמן: לכן אני הראשון שיתנגד לפתיחת מרכולים בשבת בבני ברק.

אביגדור ליברמן: אבל אנחנו לא מסכימים לכפייה דתית.

אביגדור ליברמן: לא יכול להיות שהשלטון המרכזי יסגור חנויות בשבת באשדוד, בראש פינה ובאילת.

אביגדור ליברמן: זה עיקרון של התנועה הלאומית כולה.

אביגדור ליברמן: אני פונה גם לחבריי בליכוד: אתם לא יכולים להפוך למפלגה חצי חרדית.

אביגדור ליברמן: אני פונה לחבריי בימינה ובבית היהודי.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להזכיר לכם:

אביגדור ליברמן: ב-1950 הוקמה ליגה נגד כפייה דתית; הראשונים שהצטרפו היו ערי ז'בוטינסקי, הבן של זאב ז'בוטינסקי, והרב צבי יהודה קוק.

אביגדור ליברמן: הרב צבי יהודה קוק תרם גם כסף לליגה נגד הכפייה הדתית.

אביגדור ליברמן: אנחנו מבקשים באמת להתנהל בשכל.

אביגדור ליברמן: לתת לכל אחד אפשרות להתבטא.

אביגדור ליברמן: אנחנו חושבים שחוקי עזר נועדו בדיוק בשביל זה.

אורנה ברביבאי: חברים, לא שומעים.

אביגדור ליברמן: אגב, אחד התומכים הנלהבים בחוק הזה הוא חבר בכיר בליכוד, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי חיים ביבס.

אביגדור ליברמן: רק אתמול שמעתי שהוא מציג את מועמדתו ליושב-ראש תנועת הליכוד ושהוא מתמודד בפריימריז.

אביגדור ליברמן: אין שום סיבה שאנחנו לא נלך באותה דרך כמו מייסדי המדינה הזאת.

אביגדור ליברמן: לא יכול להיות שאנחנו פה נקבל תכתיבים בכל הנושאים.

אביגדור ליברמן: אני עוד פעם פונה לסמוטריץ' ולפרץ: לא יכול להיות שאנחנו מבקשים שכל רבני העיר יוכלו לגייר ומי שמונע את זה אלה הסיעות החרדיות.

אביגדור ליברמן: מה, יש רב עיר שהוא לא אורתודוקסי?

אביגדור ליברמן: הרי למה הם לא רוצים?

אביגדור ליברמן: שחס וחלילה רבני צהר לא יקבלו זכות לגייר.

אביגדור ליברמן: כלומר, לרב עירוני יש זכות לקבור, לחתן, לערוך בר-מצווה, בת-מצווה, לאשר כשרות.

אביגדור ליברמן: רק זכות אחת לקחו ממנו – את האפשרות לערוך גיור.

אביגדור ליברמן: ומה קורה עם הכשרות?

אביגדור ליברמן: מה, חרדים מכירים בכשרות של הרבנות הראשית?

אביגדור ליברמן: אם זה לא יהיה בד"צ או בית יוסף, הם ישתמשו בכשרות הזאת?

אביגדור ליברמן: יש פה כפייה דתית שהיא בלתי נסבלת, ומי שמכשיר אותה, בניגוד לכל האידיאולוגיה, לכל העקרונות, לצערי אלה נציגים של הבית היהודי, של ימינה וגם של תנועת הליכוד.

אביגדור ליברמן: אני מציע שתחזרו למקורות.

אביגדור ליברמן: כל חבריי בליכוד, מי שמחפשים מהי עמדתו של ז'בוטינסקי בנושא דת ומדינה, תקראו את הספר של בנו, ערי ז'בוטינסקי, "אבי", ותבינו מה העמדה של התנועה הלאומית בנושא דת ומדינה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת ליברמן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת לפיד, זכות התגובה?

אורנה ברביבאי: מוותר.

אורנה ברביבאי: במקום חברת הכנסת תמר זנדברג אני מבינה שזכות התגובה עברה לניצן הורוביץ.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חבר הכנסת הורוביץ.

יבגני סובה: אני לא מבין למה הנמיכו את הרמקולים.

אלי אבידר: לא שמענו שום נאום.

אורנה ברביבאי: ביקשנו להעלות, אומרים שזה המקסימום.

יבגני סובה: אבל לא שומעים טוב.

קריאה: זה לא המקסימום.

אורנה ברביבאי: מישהו יכול לבדוק את זה, בבקשה?

ניצן הורוביץ: עכשיו תשמע, תאמין לי, תשמע.

אורנה ברביבאי: רגע, רגע.

אורנה ברביבאי: אוה.

יבגני סובה: עכשיו הגבירו.

ניצן הורוביץ: גברתי היושבת-ראש – – –

אורנה ברביבאי: נאמר פה שזה המקסימום שגם היה קודם.

יבגני סובה: לא, זה לא היה המקסימום.

אורנה ברביבאי: נו.

אורנה ברביבאי: אנחנו לא חושדים בעובדי הכנסת, באמת.

ניצן הורוביץ: חס וחלילה.

אורנה ברביבאי: חברים, אני מציעה פשוט להיות בשקט, אם אתם מעוניינים לשמוע את הדובר.

אלי אבידר: גברתי, הקואליציה עסוקה.

אורנה ברביבאי: הקואליציה עסוקה.

אלי אבידר: אי-אפשר להיות בשקט, הקואליציה עסוקה.

אורנה ברביבאי: אוקיי, הבנתי.

אורנה ברביבאי: אנחנו נאפשר לחבר הכנסת הורוביץ לדבר.

אורנה ברביבאי: בבקשה, שלוש דקות.

ניצן הורוביץ: החוק הזה, חוק המרכולים, הוא חלק מהעירוב הבלתי-נסבל של דת ופוליטיקה.

ניצן הורוביץ: העירוב הזה הוא שורש הרע בהתנהלות שלנו כמדינה.

ניצן הורוביץ: זאת הסיבה שאין לנו תחבורה ציבורית כל סוף שבוע; זאת הסיבה שמאות אלפי ישראלים לא יכולים להינשא ולהקים משפחה; זאת הסיבה, גם בקורונה, שלממשלה אין יכולת להתמודד עם מה שקורה בחלקים של הציבור החרדי שפשוט מצפצפים על הממשלה; זאת הסיבה שכופים, כולל בערים שתושביהן רוצים את זה, לסגור בשבת חנויות שהן חנויות מזון, חנויות נוחות, למרות שהאזרחים זקוקים להן.

ניצן הורוביץ: זאת הסיבה: העירוב הבלתי-נסבל של דת ופוליטיקה.

ניצן הורוביץ: אני אומר: דת ופוליטיקה, המקום הזה – העובדה היא שמפלגות חרדיות – – –

אורנה ברביבאי: חברים, ליכוד.

ניצן הורוביץ: מפלגות חרדיות ודתיות, לאורך שנים רבות, כופות על הציבור כולו דברים שפוגעים, ויודעים שהם פוגעים – אין פתרון ולא רוצים לתת פתרון לזוגות שלא יכולים להתחתן; אין פתרון ולא רוצים לתת פתרון לאנשים שלא יכולים לנסוע כל סוף שבוע ושאין להם רישיון ושאין להם כסף למונית.

ניצן הורוביץ: כל הרעיונות האלה, למשל סגירת חנויות, חנויות כמו מרכולים בסופי שבוע – – –

אורנה ברביבאי: סגן השר בן צור.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

ניצן הורוביץ: כל הרעיון הוא, גברתי, שלא מכריחים אף אחד לקנות בשבת.

ניצן הורוביץ: לא מכריחים אף אחד לנסוע באוטובוס בשבת.

ניצן הורוביץ: לא מכריחים אף אחד להתחתן שלא בהתאם לאמונתו.

ניצן הורוביץ: אבל אתן, המפלגות הדתיות, והממשלה, שמושפעת מכן, מונעות ממני לחיות לפי דרכי.

ניצן הורוביץ: מונעים ממאות אלפי ישראלים לחיות לפי דרכם, ואין לזה שום הצדקה.

ניצן הורוביץ: אומרים: מדינה יהודית.

ניצן הורוביץ: מה בין זה לבין דת, ערכים, רוח ואמונה?

ניצן הורוביץ: כלום, אפס, שום דבר.

ניצן הורוביץ: אין בזה שום דבר שקשור בזה, זה הכול עניין של שליטה וכוח, ואנחנו רואים את זה לאורך השנים כולן.

ניצן הורוביץ: מדינה יהודית.

ניצן הורוביץ: אפשר לחשוב שאם ייסע האוטובוס בשבת נוסף לכל המכוניות שנוסעות, אז המדינה פתאום תהיה פחות יהודית.

ניצן הורוביץ: אפשר לחשוב שאנחנו נדחוף איזה מישהו שלא רוצה לקנות בשבת לאיזו חנות כזאת ונכריח אותו לקנות, חס וחלילה.

ניצן הורוביץ: גם עובדים אסור להכריח לעבוד ביום שהוא למשל, יום שבת, ואם הם עובדים, הם מקבלים תוספת שכר; ויש עובדים שהם לא יהודים שדווקא רוצים לעבוד ביום הזה, ולהרבה אנשים זה מתאים.

ניצן הורוביץ: זה עוד איזה מין טיעון שמעצבן, שהופכים את זה למין חוק סוציאלי, שזה כאילו חוק למען העובדים, החוק הזה.

ניצן הורוביץ: לא, הוא חוק נגד החילונים; הוא חוק של כפייה דתית; הוא חוק של שליטה דתית.

ניצן הורוביץ: רוב גדול בציבור, כולל בציבור המסורתי, מתנגד לדברים האלה, כי מבינים שאנחנו מדינה שחיים בה כל מיני סוגים של אנשים.

ניצן הורוביץ: יש בה חרדים – יפה מאוד; דתיים – יפה מאוד.

ניצן הורוביץ: אני מאוד מכבד, מאה אחוז.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: שערה משערותיו של דתי בישראל לא נופלת, שום דבר.

ניצן הורוביץ: לא מתערבים באורח החיים.

ניצן הורוביץ: אבל, מספיק להתערב באורח החיים שלנו ולהכתיב לנו איך לחיות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה.

אורנה ברביבאי: למרות שהחוקים הוצמדו, אנחנו עוברים לשלוש הצבעות שונות.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: סליחה?

קריאה: תני לי רגע לענות – – –

אורנה ברביבאי: שבו, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אני מחכה לך.

אורנה ברביבאי: שבו, בבקשה, למעט חבר הכנסת סמוטריץ', שאחר כך נאפשר לו הודעה במליאה, ולו אני מרשה להצביע מכאן.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת סונדוס, החוק הבא הוא שלך.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יוליה תצביע מכאן.

אורנה ברביבאי: כל השאר יהיה שם.

אורנה ברביבאי: רק רגע, נחכה לראות שכולם הגיעו.

אורנה ברביבאי: אנחנו ממתינים שחבר הכנסת הורוביץ, יגיע למקומו.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצעה של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה).

אורנה ברביבאי: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק הזאת היא ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אורנה ברביבאי: בעד ונגד.

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – 1 ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 26, נגד – 45, נמנע אחד.

אורנה ברביבאי: אני מוסיפה בעד – חברת הכנסת יוליה; חברת הכנסת סונדוס, איפה היא?

אורנה ברביבאי: יצאה, אז היא לא מצביעה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סמוטריץ' – נגד.

אורנה ברביבאי: סך הכול בעד – 27, נגד – 45.

אורנה ברביבאי: הצעת החוק הזאת נדחית.

בצלאל סמוטריץ': 46.

אורנה ברביבאי: 46, צודק.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת יאיר לפיד – הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה).

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 32, נגד – 46.

אורנה ברביבאי: אני מוסיפה: בעד – חברת הכנסת יוליה.

אורנה ברביבאי: נגד – חבר הכנסת סמוטריץ'.

אורנה ברביבאי: זה אומר: בעד – 33, נגד – 47.

אורנה ברביבאי: הצעת החוק נדחתה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה שלישית – הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי קורונה), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, הצעתה של חברת הכנסת תמר זנדברג.

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק לתיקון דיני הרשויות המקומיות (ביטול סמכות שר הפנים לעניין חוקי עזר בדבר פתיחתם וסגירתם של עסקים בימי מנוחה), התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 32, נגד – 45.

אורנה ברביבאי: אני מוסיפה את חברת הכנסת יוליה.

אורנה ברביבאי: אנחנו מדברים על בעד – 33, ואני מוסיפה את חבר הכנסת סמוטריץ', נגד – 46.

אורנה ברביבאי: גם הצעת החוק הזאת הוסרה מסדר-היום.

אורנה ברביבאי: הודעה אישית, בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

אורנה ברביבאי: חברים, אי-אפשר לשמוע כלום במליאה, לא משנה כמה יגבירו את הווליום.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים וחברי הכנסת, עמדה כאן קודם חברת הכנסת תמר זנדברג, חברתי.

תמר זנדברג: הליברלית – – –

בצלאל סמוטריץ': בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': הליברלית, הנאורה – –

תמר זנדברג: המתקדמת.

בצלאל סמוטריץ': – – והמתקדמת – –

תמר זנדברג: והפרוגרסיבית.

בצלאל סמוטריץ': – – וקראה לי ולחבריי חשוכים, ומה עוד?

בצלאל סמוטריץ': המיושנים.

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': זו בכלל איזו תכונה יוצאת מן הכלל שלכם, תמר, בשמאל: יום הוא לילה.

בצלאל סמוטריץ': אור הוא חושך.

בצלאל סמוטריץ': שחור הוא לבן.

בצלאל סמוטריץ': אז דמוקרטיה זו דיקטטורה משפטית של קומץ פקידים ושופטים לא נבחרים.

בצלאל סמוטריץ': וציונות ואהבת הארץ זו חלוקת הארץ ומסירת שטחים וגירוש מתיישבים חלוצים וגיבורים.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': וליברליזם – ועוד, ועוד – התערבות של המדינה בחיי הפרט ברגולציה, בחוקים, בתקנות.

בצלאל סמוטריץ': וכניסה אל תוך המשפחה עכשיו אתם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': בואי, תמר, נעשה לרגע איזה מאזן של התוצאות של הנאורות הכל-כך מתקדמת ומוארת שלכם.

בצלאל סמוטריץ': בואו נדבר על העבדות המודרנית שאתם מקדמים, של שבעה ימים בשבוע לעבוד כמו חמור, בלי משפחה, ובלי חברה, ובלי קצת רוח ומנוחה.

בצלאל סמוטריץ': בואו נדבר על כמעט 30% גירושים – הנאורות המתקדמת.

בצלאל סמוטריץ': נשים ש"מפארות", במירכאות כפולות ומכופלות, שלטי חוצות בלבוש פרובוקטיבי, ניצול הכי נמוך.

בצלאל סמוטריץ': את תטיפי לנו מוסר?

בצלאל סמוטריץ': אתם דואגים לכבוד האישה, למעמד האישה?

בצלאל סמוטריץ': סעי באיילון, תפתחי עיתון, ותראי את הגועל של החפצת הנשים – –

תמר זנדברג: – – – תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': – – של השימוש בגופן כדי למכור מוצרים.

תמר זנדברג: – – – כשזה נוח לך.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': תסתכלי כמה מקרי אונס, כמה הטרדות – –

תמר זנדברג: איפה אתה?

בצלאל סמוטריץ': – – כמה חורבן, כמה גירושים, כמה ילדים שגדלים בלי משפחות, כמה נפלו לסמים, לאלימות ולרצח בחברה המודרנית, הנאורה, הפתוחה והמתקדמת.

קריאה: אפשר לחשוב שאצלכם זה לא קיים.

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': אירופה נחרבת מ"הנאורות הליברלית" הזאת, במירכאות כפולות ומכופלות.

בצלאל סמוטריץ': אין משפחות, ואין ילודה, אז צריך ידיים עובדות, אז צריך הגירה.

בצלאל סמוטריץ': אז האסלאם.

בצלאל סמוטריץ': בעוד 20 שנה אין אירופה, יש יבשת מוסלמית.

בצלאל סמוטריץ': תראו מה קורה בארצות הברית המתפרקת: הנאורים, הליברלים, מפרקים את המדינה, את הדמוקרטיה, את הכלכלה ואת החנויות.

בצלאל סמוטריץ': הליברליזם שלכם הוא סתימת הפיות הגדולה ביותר שיש.

בצלאל סמוטריץ': שוב: שחור הוא לבן, אור הוא חושך, יום הוא לילה.

בצלאל סמוטריץ': אני מודה בכל יום לריבונו של עולם על הזכות להיות דבק בתורתו, בערכיו, במוסרו הנאור, הטוב, הצודק.

בצלאל סמוטריץ': כן, ריבונו של עולם.

בצלאל סמוטריץ': ומי שמבין את השפה, "אסתכל באורייתא וברא עלמא".

בצלאל סמוטריץ': כן, הסתכל בתורה וברא את העולם, והתורה מתאימה, עם ערכיה ותפיסותיה אל המציאות, והיא תביא למציאות טובה בכל קנה מידה, עם אושר, באל"ף, ובריאות ושמחה, ומשפחה וכבוד אמיתי לאישה ולגבר ולילדים, ולסבא וסבתא, עם כיבוד הורים; וי"ו – "לרבות אחיך הגדול".

בצלאל סמוטריץ': מי אתם שתטיפו לנו מוסר?

בצלאל סמוטריץ': החברה הרקובה ופושטת הרגל שאתם מנסים לקדם כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': מודה אני לפניך, ה' אלוקיי ואלוקי אבותיי, ששמת חלקי עם יושבי בית המדרש ולא שמת חלקי עם יושבי קרנות – מוארים, נאורים, ליברלים – שהם משכימים ואנחנו משכימים, אנו רצים והם רצים, אנו עמלים והם עמלים.

בצלאל סמוטריץ': אנו משכימים לדברי תורה ורצים לעבודת ה'.

בצלאל סמוטריץ': בעזרת השם, כולנו ביחד נשכים ונעמול ונרוץ לחיים טובים, למדינה טובה, לחברה טובה ובריאה, שמושתתת על ערכים של צדק, של יושר, של מוסר יהודי, אלוקי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא ממציאים את הגלגל עם המורשת המפוארת שלנו של אלפי שנים.

בצלאל סמוטריץ': שלו נעליכם מעל רגליכם לפני שאתם תוקפים בשצף קצף אלפי שנים של היסטוריה.

בצלאל סמוטריץ': כן, והשבת – ובזה אני מסיים – זה היה הנושא:

בצלאל סמוטריץ': כמה אור וטוב היא הביאה לעולם, כמה חירות וחופש, ובריאות, וחברה ורווחה, ועושר אינטלקטואלי וערכים סוציאליים.

בצלאל סמוטריץ': את זה אתם רוצים לפרק, בשם מה?

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: אף אחד לא ביקש לפרק את זה.

בצלאל סמוטריץ': בשם איזו תרבות שזה מקרוב באה?

בצלאל סמוטריץ': שוב, של עבדות, של ניצול, של מרדף אחרי הכסף והחומר על חשבון כל מה שטוב ויפה בעולם.

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': לא תצליחו, כי נצח ישראל לא ישקר ולא יימחה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אלי אבידר: תני לו להשלים.

אלי אבידר: גברתי, תני לו להשלים.

אורנה ברביבאי: לא, לא.

אורנה ברביבאי: הוא סיים את דבריו.

אורנה ברביבאי: הזמן הוא לכולם.

ניצן הורוביץ: חשוב לנו לשמוע.

אלי אבידר: חשוב לנו לשמוע אותו.

אורנה ברביבאי: הזמן הוא לכולם.

מיקי לוי: דברי חוכמה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים – – –

קריאות: – – –

אלי אבידר: די לסתום פיות כל הזמן.

מיקי לוי: הוכחתם שאתם נגד נשים.

מיקי לוי: בושה.

אורנה ברביבאי: חברים, חברים – – –

אלי אבידר: הוא מדבר מדם ליבו, תני לו, תעלי אותו עוד פעם.

אורנה ברביבאי: אני מבינה שאתה אוסף חומרים לקמפיין, אבל הוא סיים את זמנו.

אורנה ברביבאי: [הצעת חוק פ/1388/23; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצעת חוק הכנסת (תיקון – ייצוג נשים בקרב יושבי-ראש ועדות הכנסת התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, של חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי, חשוב שלא נסתום פיות לאנשים.

אורנה ברביבאי: כן, אנחנו משתדלים.

אורנה ברביבאי: עשר דקות, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, אחד הביטויים הקרובים לליבי בשפה הערבית: (אומרת בערבית ומתרגמת:) הקול של האישה הוא מהפכה.

סונדוס סאלח: ולזה יש שתי פרשנויות: האחת, שהקול של האישה מביא מהפכה, והפרשנות והאחרת היא שזו מהפכה שאנחנו זוכים וקולן של נשים זוכה להישמע ולהשפיע.

סונדוס סאלח: אבל כאן, בשנת 2020, לעיתים קרובות מדי קולן של נשים מושתק בכוח.

סונדוס סאלח: היעדרותן של נשים ממוקדי הכוח וקבלת ההחלטות כאן מורגשת בכל התחומים.

סונדוס סאלח: יש קשר ישיר בינה לבין פערי השכר המגדריים, האפליה החוקית, הממסדית נגדן, תרבות האונס, האלימות, האלימות הגברית והממסדית, שמופעלת נגד נשים מדי יום.

סונדוס סאלח: בפוליטיקה ייצוגית-פרלמנטרית, מצב שבו נשים עומדות בראש חמש ועדות – רק חמש ועדות מתוך 19 ועדות בכנסת – הוא פגיעה קשה בכוחן של נשים, הוא פגיעה קשה במאבק צודק לשוויון, לצדק חברתי ולצדק מגדרי.

סונדוס סאלח: אם בארזים נפלה שלהבת, מה יעשו אזובי הקיר?

סונדוס סאלח: אם לא כאן, אז איך אנחנו יכולים לייצג את הנשים, את העמדות של הנשים?

סונדוס סאלח: איך נוכל להשפיע ולהבטיח לנשים מעמד טוב יותר, בטוח יותר, בכל התחומים?

סונדוס סאלח: נשים נמצאות בתת-ייצוג עמוק בממשלה, בכנסת, בבתי המשפט, באקדמיה, בשירות המדינה ובמגזר הפרטיים.

סונדוס סאלח: לכן אני מעלה היום את הצעת החוק הראשונה שלי, תיקון לחוק הכנסת – ייצוג נשים בקרב יושבי-ראש ועדות הכנסת – שמציעה תיקון חקיקתי מלמעלה לאפליה ארוכת שנים ומצטברת במטרה להבטיח שלפחות מחצית מיושבות-ראש ועדות הקבועות של הכנסת תהיינה נשים.

סונדוס סאלח: גם היום נדרשת חקיקה להבטיח את מקומן של נשים במוקדי קבלת החלטות ולתת ייצוג ראוי והוגן לציבור הנבחרות.

סונדוס סאלח: הצעת החוק מבטיחה את מקומן של נשים בתפקיד יו"ר ועדה, תפקיד בעל כוח, השפעה, ידע וצוות, שמאפשר יותר השפעה.

סונדוס סאלח: זאת לא רק סוגיה של ייצוג לשם ייצוג בלבד, אלא של כוח והשפעה, תוך אמונה – ובנוסף האמונה שלי היא שנשים מבואות איתן עומק רב יותר לטיפול בסוגיות השונות והן יכולות להוסיף – רק להוסיף – לכלל האזרחים ולא רק לנשים.

סונדוס סאלח: אז חסרות לנו נשים מובילות, משנות, משפיעות ושותפות בקבלת החלטות, ושותפות בשיפור המציאות העגומה שכולנו סובלים ממנה.

סונדוס סאלח: הכישלון המהדהד של הממשלה הזו בהתמודדות עם נגיף הקורונה, וגם כן התמודדות עם שאר המשברים, שרק מעמיקים, שרק מתחזקים, לצערנו: המשבר הכלכלי, החברתי, הנפשי, התרבותי, החינוכי – גם זה נובע מהיעדר ייצוג נשים הולם בוועדות השונות, כישלון בשיתוף נשים בקבלת החלטות.

סונדוס סאלח: לפני חצי שנה, כשהוקם הצוות הרב-תחומי שאמור היה להוציא אותנו ממשבר הקורונה, לא מצאה הממשלה לנכון לכלול אפילו אישה אחת או ערבייה אחת.

סונדוס סאלח: בחדר היו רק גברים.

סונדוס סאלח: גברים יהודים, מומחים בכלכלה, בפיזיקה ובביטחון בלבד.

סונדוס סאלח: איפה היו מומחיות החינוך, הרווחה, הבריאות, הנפש, כאשר נדרשנו לקבל החלטות על חייהם וגורלם של התושבות והתושבים?

סונדוס סאלח: ההדרה של נשים מתוך מוקדי הכוח היא גם ההדרה של תחומים וענפים שלמים בחברה ובמשק, זלזול והתעלמות מידע וניסיון קריטיים, שחייבים להיות חלק מההתמודדות עם המגפה וההשלכות שלה עלינו, על כולנו.

סונדוס סאלח: נשים הן רוב מוחלט מהעובדות במקצועות החינוך, הסיעוד, הבריאות, הרווחה, והן פוגשות את ההשלכות הקשות ביותר של משבר הקורונה ביום-יום.

סונדוס סאלח: הן חוות אותו, הן מכירות את התחום, הן מכירות את ההשלכות והן יכולות להיות שותפות ואף מובילות לקביעת מדיניות, החלטות ותוכניות לשפר את המצב שלנו בכל מקום.

סונדוס סאלח: כמה מנותק צריך להיות כדי לחשוב שנשים, שהן הנפגעות העיקריות ממשבר הקורונה, לא שותפות למאבק במשבר, ליציאה מהמשבר; לא ראויות למקום בתהליך קבלת ההחלטות, שלא לומר להוביל אותו.

סונדוס סאלח: נשים משלמות מחירים כבדים, וזה יכול להיות מחיר החיים שלהן, וראינו שנכון להיום 19 נשים ותינוקת שילמו על זה בחייהן.

סונדוס סאלח: זה מחיר כבד מאוד, וכולנו אחראים ואחראיות על המחיר הזה.

סונדוס סאלח: נשים משלמות בחייהן על ניהול כושל של משבר הקורונה הבריאותי, ועל גל האלימות והרצח נגד נשים ועל הפגיעה באלימות כלכלית שמפעילה הממשלה בהיעדר תקצוב ראוי של המסגרות הקיימות המיועדות במיוחד לנשים בסיכון.

סונדוס סאלח: בעולם, דווקא ההנהגה הנשית היא זו שהראתה תוצאות בהתמודדות עם המשבר.

סונדוס סאלח: מדינות המונהגות על ידי נשים היו הראשונות שהתמודדו עם הנגיף והציבו סטנדרטים איך לדאוג לבריאות של הציבור וגם לרווחה שלו.

סונדוס סאלח: בניו זילנד ראש הממשלה ג'סינדה ארדרן זכתה עתה בניצחון אדיר בבחירות אחרי הצלחה אדירה שלה בניהול המשבר.

סונדוס סאלח: היא הראתה כמה אפקטיבית ועוצמתית יכולה להיות מנהיגות שרואה בני אדם וחושבת על טובתם קודם כול.

סונדוס סאלח: ישנו פתגם שאומר כי כשיש צדק, לא צריך חוקים.

סונדוס סאלח: אבל פתגמים לחוד ומציאות לחוד.

סונדוס סאלח: נשים כאן לא נמצאות היום במוקדי קבלת החלטות, לא קובעת את סדר-היום הציבורי, לא מובילות אותו ולא שותפות בו, למרות שהוא מעצב את חייהן ואף פוגע במצבן בכל התחומים – אנו משלמות עליו בחיינו, כמו שראינו השבוע, כששני גברים רצחו שתי נשים יקרות שאינן איתנו עוד, יהי זכרן ברוך, אך לצערנו, זה לא המצב.

סונדוס סאלח: הצעת החוק הזאת שלי לשריין מחצית מיושבות-הראש של ועדות הכנסת לנשים תיתן להן, לנו, את הכוח להוביל את התכנון האסטרטגי, החברתי, את חלוקת המשאבים ואת הדיון הציבורי.

סונדוס סאלח: היא תהיה צעד בכיוון הנכון אל עבר עולם של יותר שוויון וצדק.

סונדוס סאלח: הצעת חוק זאת מצטרפת לשורה של החלטות ממשלה, 1697, 2043, שאישרו את ההמלצות של הוועדות משנת 2014, שדרשו להבטיח את קידומן ומעמדן של נשים בכלל, ובשירות המדינה בפרט, ולהטמיע חשיבה מגדרית בקבלת החלטות תקציב המדינה.

סונדוס סאלח: אני מברכת את השרה מירב כהן על קידום החלטת ממשלה מהשבוע, לשריון 50% נשים בשירות המדינה, בדגש על הדרגים הבכירים.

סונדוס סאלח: הצעת החוק הזאת היא אחת משרשרת הצעות בנושא ייצוג הולם ואפקטיבי לנשים.

סונדוס סאלח: עכשיו זמן לתרגם מילים, חוקים והצהרות למעשים ולביצועים.

סונדוס סאלח: המבחן שלנו הוא ביישום ובתוצאה גם בהצבעה על החוק הזה.

סונדוס סאלח: מכיוון שלממשלה הייתה הצהרה של השרה מירב כהן שתהיה החלטת ממשלה בקרוב – הצהרה והחלטת ממשלה – ויש עוד חוק שהגשתי על ייצוג הולם של נשים, על 50% בחברות פרטיות וגם בדירוגים בכירים בשירות המדינה, אני דוחה את ההצבעה שלי כדי לבחון את המציאות, במבחן אמיתי בפועל, איך הממשלה תחליט על החלטת הממשלה, איך הכנסת הזו תחליט גם על הצעת החוק שלי וגם על החלטת הממשלה.

סונדוס סאלח: תודה רבה לכם.

אורנה ברביבאי: את צריכה לקבל הסכמה לדחייה מהשר המקשר.

אורנה ברביבאי: האם השר אמסלם מקבל את זה?

אורנה ברביבאי: מקבל.

אורנה ברביבאי: לפיכך, מאחר שמשכת את החוק והממשלה הסכימה, אז אנחנו מושכים בעצם את החוק.

אורנה ברביבאי: את דוחה את ההצבעה למועד אחר.

אורנה ברביבאי: זה הסיכום שלכם, ולכן לא נצביע על זה.

דוד אמסלם: תשובה והצבעה במועד אחר.

אורנה ברביבאי: תשובה והצבעה במועד אחר.

אורנה ברביבאי: בסדר גמור.

אורנה ברביבאי: << הלסי >> הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פרשת הצוללות וכלי השיט << הלסי >>

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פרשת הצוללות וכלי השיט, מס' 1636, של חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, קודם היה כאן דין ודברים ביני ובין חבר הכנסת סמוטריץ', שגם היה אמור להעלות הצעה לוועדת חקירה פרלמנטרית, כביכול מקבילה או נגדית או קונטרה או מה שזה לא יהיה להצעה הזו.

תמר זנדברג: חבר הכנסת סמוטריץ' דחה אותה בניסיון, לדבריו, לגבש רוב או לכל הפחות, מבחינה פוליטית, לנתק בין שתי ההצעות האלה.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד שלמרות חילופי הדברים וחילוקי הדעות המאוד מאוד קשים בין סמוטריץ' וביני, אני חושבת שיש משהו בדברים האלה.

תמר זנדברג: אני מסכימה איתו.

תמר זנדברג: כי באמת את צריך לעזוב מערכת המשפט לנפשה ולהוריד מהגרון את היד שלופתת כאן את מערכת המשפט ושלטון החוק, בפרט כאשר ראש הממשלה נאשם בפלילים ובפלילים חמורים.

תמר זנדברג: כתב אישום כבר הוגש ומשפט כבר מתנהל על שוחד.

תמר זנדברג: אוי לה לקואליציה שמתעסקת עם מערכת החוק, ללא קשר לעמדות, דווקא בתקופה כזאת.

תמר זנדברג: באותה מידה, את פרשת הצוללות צריך לחקור.

תמר זנדברג: לחקור.

תמר זנדברג: אנחנו עוד לא יודעים מה תהיינה התוצאות, אבל מהעדויות שמצטברות, ועוד מעט אני אגע בחלק מהן, יש חשד לפרשת שחיתות חמורה בקודש הקודשים, מערכת הביטחון הישראלית.

תמר זנדברג: זה לא קלף עובר לסוחר; זה לא מטבע פוליטי; זה אירוע בפני עצמו, ואזרחי המדינה, אזרחי ישראל, לא יכולים לישון בלילה בשקט בלי לדעת שהדבר הזה נחקר.

תמר זנדברג: אני רוצה את הדברים שלי לייחד, להקדיש או להפנות לבני גנץ.

תמר זנדברג: אתם יודעים, חברים וחברות, בעוד כמה חודשים ימלאו שמונה שנים לכהונה שלי בכנסת.

תמר זנדברג: כל אחד מאיתנו שבא לפה, לבית הזה, אדוני היושב-ראש, בא לפה עם איזה רעיון, עם איזו שליחות, עם איזה דבר שהוא רוצה לקדם.

תמר זנדברג: עם נושא, עם מושג, עם מטרה.

תמר זנדברג: לא הכול רק מפוזיציה, אלא באמת בעבודה הפרלמנטרית כאן אנחנו נתקלים בהמון דברים שאנחנו רוצים לעשות – חלקם אנחנו יכולים, חלקם לא יכולים, אבל יש לנו מטרה.

תמר זנדברג: לדוגמה, בשבוע שעבר הצבעתי בעד ההצעה לוועדת חקירה פרלמנטרית של חבר הכנסת פינדרוס כי אני חושבת שבמנותק מפוזיציה, את האלימות המשטרתית צריך לחקור.

תמר זנדברג: היא מופנית נגד כל המגזרים, אגב, בפרט מיעוטים.

תמר זנדברג: קודם כול ערבים, חרדים, גם שמאלנים ואחרים.

תמר זנדברג: את היום הראשון של בני גנץ בפוליטיקה אני זוכרת היטב.

תמר זנדברג: אני רוצה לרגע לספר עליו.

תמר זנדברג: ביום שבו גנץ כינס קהל – אז עוד אפשר היה להתקהל – ועיתונאים, ועמד לנאום את הנאום הראשון שלו בפוליטיקה אחרי שתיקה ארוכה, אני הייתי באותו ערב בערבה.

תמר זנדברג: ספציפית, בקיבוץ יטבתה.

תמר זנדברג: עמדתי להגיע לחוג בית – זה היה בעיצומה של מערכת הבחירות – אספה במועדון לחבר של קיבוץ יטבתה.

תמר זנדברג: בני גנץ התחיל לדבר.

תמר זנדברג: התעכבתי כמה דקות באוטו כדי לשמוע את הנאום ולדעת במה מדובר.

תמר זנדברג: בכל זאת, אירוע מאוד מאוד משמעותי באותה מערכת בחירות.

תמר זנדברג: זה היה באפריל 2019.

תמר זנדברג: שמעתי את בני גנץ מדבר על ההבטחה שלו לתחבורה ציבורית בשבת, על זכויות להט"ב.

תמר זנדברג: הוא הבטיח להילחם בשחיתות.

תמר זנדברג: הוא אמר שלא יעלה על הדעת שיהיה ראש ממשלה שיוגש נגדו כתב אישום.

תמר זנדברג: דרך אגב, כתבי האישום שהוגשו נגד נתניהו הוגשו בנובמבר באותה שנה, כלומר כ-9-8 חודשים לאחר מכן.

תמר זנדברג: הוא באמת היה סוחף.

תמר זנדברג: הוא שכנע.

תמר זנדברג: ייצג את כל מחנה המרכז-שמאל.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, רמת הרעש באולם – חבר הכנסת ווליד טאהא.

מנסור עבאס: כן, את יכולה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: בסיום הנאום, בסיום דבריו, אמרתי לעצמי: ואללה, חלק מהדברים זה מרצ, המצע של מרצ.

תמר זנדברג: בסיום הנאום יצאתי מהאוטו ונכנסתי למועדון לחבר בקיבוץ יטבתה.

תמר זנדברג: אחד החברים בקיבוץ אמר לי: את יכולה ללכת, את יכולה לחזור לתל אביב.

תמר זנדברג: החלטנו כולנו להצביע בשביל בני גנץ.

תמר זנדברג: אמרתי לעצמי: ואללה, מה נעשה, הרי התופעה הזאת, שמצביעי השמאל מצביעים לאותו מועמד, לאותו משיח פעם אחרי פעם, מוכרת לנו.

תמר זנדברג: באותו ערב חוויתי אותה על בשרי, באמת בלילה חורפי וקר בקיבוץ רחוק אי שם בערבה.

תמר זנדברג: נזכרתי בערב הזה השבוע, כשראיתי את בני גנץ אומר את המשפט הבא: אם הממשלה לא תתחיל לתפקד, לא תהיה לי ברירה אלא לבחון את דרכי מחדש, ולחזור לערכים המקוריים שלי.

תמר זנדברג: אחד מהם, שראש ממשלה תחת כתב אישום לא יכול לכהן.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר שהמצב שקורה עכשיו, מעשה הנוכלות שנקרא ממשלת האחדות כביכול, העבודה בעיניים – על כל אזרחי המדינה, אבל ספציפית על כחול לבן ועל בני גנץ, על הרוטציה שלא תהיה – מפני כל הדברים האלה היו מי שהזהירו, ובהם אנחנו, את בני גנץ, את כחול לבן, את מפלגת העבודה.

תמר זנדברג: הזהרנו, אבל לא הקשיבו לנו, ואמרו, בשילוב עיתונאים ופעילים ועוד אנשים: טוב, לפחות יעשו משהו מבפנים, לפחות תגיע הרוטציה, לפחות בני גנץ יהיה ראש ממשלה בעוד שנה וחצי, לפחות כל הדברים האלה.

תמר זנדברג: אבל עכשיו, כשגנץ עצמו וחברי ממשלתו מבינים וברור להם במאה אחוז שצדקנו, מתי זמן טוב אם לא עכשיו להתחיל ולעשות, במעט הזמן שנשאר לממשלה הזאת – ובאמת הוא יכול להיות מאוד מאוד מועט?

תמר זנדברג: מתי הזמן אם לא עכשיו לחזור, כמו שאמר בני גנץ, לערכים המקוריים: למלחמה בשחיתות, לקידום וביצור שלטון החוק.

תמר זנדברג: לא כעסקת חבילה, "שלטון החוק תמורת שחיתות" – לא, לעשות את מה שנכון.

תמר זנדברג: ומהו דבר נכון לעשות ולתמוך בו, אם לא פתיחה בחקירה בפרשת השחיתות החמורה והמאיימת והמפחידה הזאת.

תמר זנדברג: עוד מעט יעלה לכאן הרמטכ"ל ושר הביטחון לשעבר בוגי יעלון, שמכיר את הפרשה גם מבפנים, אבל אני עומדת כאן ומדברת באמת כאזרחית המדינה.

תמר זנדברג: אני מעולם לא שירתי בתפקידים בכירים בכוחות הביטחון, בשירות הצבאי שלי הייתי מדריכת טיולים, אבל בתור אזרחית המדינה כשאני שומעת שהיועץ המשפטי של משרד הביטחון מעיד שהוא קיבל מייל, והמייל הזה נחשף ופורסם – שהוא אומר שהוא שמע משמרון, שביקש ממנו לקדם את העסקה לבקשת ראש הממשלה, בזמן שהוא לא יודע ואין לו מושג ששמרון באותו זמן גוזר קופון ומקבל כסף מטיסנקרופ; כשדן הראל, שרק השבוע נחשפה עדותו, מעיד בתצהיר לבית המשפט העליון על לחצים, ואני אקריא: "התערבות חריגה ובלתי סבירה של נתניהו", כאשר גם הוא לא יודע ואין לו מושג באותו זמן שבן דודו ועורך דינו של ראש הממשלה בעצם מתפקד כאן כסוכן כפול, במובן הכי פשוט שיש: ביד אחת הוא מייצג את ראש הממשלה וביד השנייה מייצג חברת צוללות, כשכל מערכת הביטחון אומרת שאין צורך בצוללות האלה, ומערכת הביטחון בכלל לא יודעת על הקידום הזה, על הדחיפה הזאת, על ההתערבות הזאת.

תמר זנדברג: עכשיו, תגידו לי – ומן הסתם יעלה כאן עוד מעט השר אמסלם ויגיד: זה לא נחקר, נתניהו לא אשם, זה לא פלילי, היועץ המשפטי לממשלה לא חקר, לא פתח, לא סגר.

תמר זנדברג: ואללה, יודעים מה?

תמר זנדברג: יכול להיות.

תמר זנדברג: אבל אם לא נחקור – לנו כאזרחי ישראל, לא רק שמגיע לנו, אלא חובה עלינו לדרוש ירידה לחקר האמת בפרשה הזאת, בגלל הפוטנציאל והחשדות והעדויות החריפים וחמורים כל כך.

מנסור עבאס: רבותיי מאחור.

מנסור עבאס: רבותיי.

תמר זנדברג: חברות וחברים – – –

מנסור עבאס: להתחיל לסיים.

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: אם הפרקליטות לא חוקרת ואם אין ועדת חקירה ממלכתית ואין ועדת בדיקה במשרד הביטחון, אז איפה תהיה חקירה, אם לא כאן בכנסת?

תמר זנדברג: כי בפרשייה הזאת יש רק שתי אפשרויות: שנתניהו, כל סביבתו ידעה ונחקרה ומודרה ומה שלא תרצו, או שהוא ידע והוא מושחת עד העצם בפרשייה שהיא באמת החמורה ביותר בתולדות מדינת ישראל, או שהוא לא ידע ואז הוא איזה תמוי, תמים, חושם מסכן שנקלע במקרה לכיסא ראש הממשלה, בזמן שכל סביבתו טובעת בפרשיית שחיתות חמורה.

תמר זנדברג: ולכן, ללא כל קשר לפוזיציה פוליטית, לדילים כאלה ואחרים, לממשלה שכן תיפול או לא תיפול, את הפרשייה הזאת צריך וחובה לחקור.

תמר זנדברג: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

מנסור עבאס: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת דוד אמסלם.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: אדוני השר, עשר דקות.

דוד אמסלם: כן, כן, אני יודע.

דוד אמסלם: תפעיל עכשיו מחדש.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאני אתייחס להצעה הזאת, סתם, חברת הכנסת זנדברג, אתם כל הזמן עוסקים בהעלאת גרה.

דוד אמסלם: גם מי שמעלה גרה בסוף גם בולע את העשב.

דוד אמסלם: אצלכם זה העלאת גרה לשם העלאת הגרה.

דוד אמסלם: הדברים האלה נחקרו כמעט בכל מקום במשטרת ישראל ולכן תראו את התשובה שלי שלדעתי השבתי לכם כמה פעמים.

דוד אמסלם: אם לא, אני גם אחבר אותה עם התשובה שאתן לחבר הכנסת בוגי יעלון.

דוד אמסלם: תראו, רבותיי, אני רוצה להתייחס למשהו אחר.

דוד אמסלם: לפני כשבוע ימים הדלקתי טלוויזיה ואני רואה בחדשות את עמית סגל בערוץ 12 מדווח, ואני מצטט, אדוני היושב-ראש, ושומע את קולו של מר מנדלבליט אומר: מי שתפרו אותי בתיק הזה הם דינה זילבר ושי ניצן.

דוד אמסלם: המניאק הזה הוא לא מחליט בתיק שלי.

דוד אמסלם: יש לי תיק פתוח.

דוד אמסלם: בסוף אני אתפוצץ עליו.

דוד אמסלם: יש לי ברישום המשטרתי תיק ממתין לבירור דין.

דוד אמסלם: אני רוצה לדעת שזה נסגר מחוסר אשמה – הוא גם רוצה לדעת איך – למה מחזיקים בן אדם בגרון.

דוד אמסלם: דרך אגב, את זה אומר ידידכם המלומד ד"ר מנדלבליט, זה שאתם מגינים עליו כל בוקר.

דוד אמסלם: חשבתי לעצמי, אדוני היושב-ראש, למה הוא התכוון כשהוא אמר "מניאק".

דוד אמסלם: הלכתי לבדוק בספרות, אמרתי, אולי מונח משפטי.

דוד אמסלם: אז שאלתי מישהו.

דוד אמסלם: הוא שאל אותי: תגיד, הוא התכוון למניאק מהותי או למניאק תפקודי?

דוד אמסלם: כפי שבדיוק הוא הצהיר או אמר בנושא של הנבצרות – האם זה מהותי או לא מהותי.

דוד אמסלם: לאחר מכן אמרתי שאבחן את זה בכל מה שקשור לעולם התרבות, הקולנוע, כל מה שאתם בעצם חזקים בו ומהללים אותו מבוקר עד לילה, כל האנשים של השמאל, שאת חלקם גם ראיתי מפגינים פה.

דוד אמסלם: אני באמת נכנסתי ובדקתי, וקפץ לי הסרט "מאחורי הסורגים".

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש לוין, תקשיב, הבמאי אורי ברבש, השחקן ארנון צדוק, אנשים שלכם.

דוד אמסלם: מה כותבים שם, מה בעצם אומרים בסרט?

דוד אמסלם: רציתי להבין מה עולם התרבות אומר על זה.

דוד אמסלם: אז הם אומרים ככה: יש שני סוגים של מניאק, שני סוגים.

דוד אמסלם: יש מניאק שהוא יודע שהוא מניאק.

דוד אמסלם: כן, הוא יודע שהוא מניאק, ויש מניאק אחר, זה מניאק שיושב, אוכל, מעלה גרה כמו חזיר ורק הם שם למעלה יודעים שהוא המניאק שלהם.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהוא התכוון אולי למעלה, הוא הכניס גם את גרסטל.

דוד אמסלם: ואז חשבתי והמשכתי ואמרתי לעצמי: יכול להיות שהבחור בכלל התבלבל בין מניאק לסדרה מנאייכ 2.

דוד אמסלם: חשבתי שהוא התכוון למנאייכ.

דוד אמסלם: ולאחר שחשבתי לעומק, אני אגיד לכם את האמת – –

יאיר גולן: – – – אולי תחסוך את זה מאיתנו.

דוד אמסלם: – – הגעתי למסקנה שכל התשובות נכונות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לשר.

מנסור עבאס: אתה יודע כמה קשה לשמוע את המילה הזאת בערבית?

מנסור עבאס: איום ונורא.

מנסור עבאס: צריך לשים על המסך של הכנסת סימן של מעל 18.

מנסור עבאס: אוקיי, אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע, אנא להגיע למושב.

תמר זנדברג: – – –

מנסור עבאס: לא, לא, אנחנו מצביעים.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: מה?

מנסור עבאס: אוקיי.

קריאות: – – – הצבעה, הצבעה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אוקיי, חברים, אנחנו – – –

עודד פורר: הצבעה.

קריאה: לא, למה הצבעה?

קריאה: אדוני היושב-ראש.

קריאה: שמית.

קריאה: תדרשו שמית, נו, מה.

קריאה: – – – הצבעה.

קריאה: אתה מחכה לקואליציה?

קריאה: מה נסגר?

מנסור עבאס: לא, אני מחכה לתמר זנדברג.

מנסור עבאס: הגיעה?

מנסור עבאס: בבקשה, אתם יכולים להצביע.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: אה, הצבעה שמית?

קריאות: – – – הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 25 נגד – 23 נמנעים – אין

מנסור עבאס: מה?

קריאות: – – –

מנסור עבאס: מה?

קריאה: – – –

מנסור עבאס: לא הודעתם לי.

קריאה: – – –

מנסור עבאס: ביקשת אחרי שהפעלתי את ההצבעה.

מנסור עבאס: תבדקו את זה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: לא.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, לא.

מנסור עבאס: אנחנו צריכים לבדוק.

מנסור עבאס: שנייה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, חברי הכנסת, הייתה בקשה – אנחנו צריכים להתייעץ ולבדוק.

קריאות: – – –

קריאה: היושב-ראש, לא הכרזת הצבעה – לא הצבעתי.

קריאה: אני הייתי פה.

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

קריאה: לא הכרזת הצבעה.

קריאה: אנחנו פה ולא הצבענו.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: סליחה, סליחה.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים – – –

קריאות: – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים – – –

קריאה: הוא לא אמר: מצביעים.

מנסור עבאס: אז אני אמסור ליושב-ראש.

קריאות: – – –

משה אבוטבול: אנחנו מבקשים להצביע – – –

יריב לוין: הינה, אפילו אני לא הצבעתי.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, יש כאלה שפה ולא הצליחו להצביע.

משה אבוטבול: אנחנו כאן ולא הצלחנו להצביע.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת – – –

משה אבוטבול: נא לצרף את השמות שלנו.

קריאות: – – –

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת – – –

קריאה: היושב-ראש, אנחנו היינו פה ולא אמרו שיש הצבעה – – –

משה אבוטבול: מבקשים לצרף את השמות שלנו.

קריאות: – – –

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, קודם כול.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: כולנו היינו כאן.

יריב לוין: נא לשבת.

יוראי להב-הרצנו: אתם יודעים שמצולם – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: תראו, מאחר שאני הייתי כאן באולם אני לא צריך ללמוד מכלי שני על מה שקרה פה, כי הייתי פה.

יריב לוין: הראיה היא שאפילו אני עצמי, הגם שישבתי במקומי, לא הצבעתי.

יריב לוין: למה לא הצבעתי?

קריאות: – – –

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: רק רגע אחד.

יריב לוין: למה לא הצבעתי?

יריב לוין: לא הצבעתי משתי סיבות.

יריב לוין: האחת, כי התבקשה הצבעה שמית; והשנייה – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: והשנייה, כי ההודעה שלוחצים ומצביעים לא נאמרה בכלל, או אולי נאמרה בקול ענות חלושה – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – בוודאי לא נשמעה.

יריב לוין: לפיכך, לפיכך, חברי הכנסת – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – אנחנו לא עוסקים פה במחטפים ולא בתרגילים.

יריב לוין: לאור הבקשה שהייתה כאן, והייתה ברורה, ונשמעה מבעוד מועד, לקיים הצבעה שמית, כפי שביקש יושב-ראש הקואליציה, אני מבטל את התוצאות שהיו ומכריז על הצבעה שמית.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אתה מנצל את הכוח שלך – – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו בהצבעה שמית, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח

יריב לוין: רגע, המזכירה, אין צורך להיאבק בצעקות.

יריב לוין: תצעקו כמה שאתם רוצים ואחר כך אנחנו נמשיך בהצבעה.

קריאות: – – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אפשר לצאת.

יריב לוין: רבותיי, מי שלא רוצה להשתתף בהצבעה יכול לצאת.

יריב לוין: אפשר להמשיך בהצבעה.

יריב לוין: תודה רבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אלי אבידר, אלי אבידר.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה – – –

יריב לוין: ירדנה, פשוט תמשיכי.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה – – –

יריב לוין: נא להוציא את חברי הכנסת שצועקים.

יריב לוין: נא להוציא אותם מהאולם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה.

קריאות: בושה – – –

יריב לוין: הבריונות – לא למחוא כפיים, בבקשה – הבריונות הזאת לא עושה רושם על אף אחד.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה, נא להמשיך בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – אינה נוכחת אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו משתתף בהצבעה עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – אינה נוכחת אסף זמיר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה משתתפת בהצבעה מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן,

ירדנה מלר-הורוביץ: אורלי פרומן?

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד.

אורלי פרומן: לא הצבעתי.

אורלי פרומן: אמרתי: הצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: את משתתפת או לא?

אורלי פרומן: לא.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורלי פרומן – אינה משתתפת בהצבעה תהלה פרידמן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – נגד עינב קאבלה – אינה נוכחת אנדרי קוז'ינוב?

אנדרי קוז'ינוב: הצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אנדרי קוז'ינוב – אינו משתתף בהצבעה אלכס קושניר?

אלכס קושניר: ההצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלכס קושניר – אינו משתתף בהצבעה יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול?

עידן רול: ההצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עידן רול – אינו משתתף בהצבעה

עידן רול: ההצבעה לא חוקית – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואל רזבוזוב – אינו נוכח

קריאה: מה זו ההצבעה הזאת – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן –

אלעזר שטרן: אני מציע לחכות, היושב-ראש הלך – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: אלעזר שטרן, בעד או נגד?

אלעזר שטרן: היושב-ראש הלך לעשות תחקיר בטח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלעזר שטרן – אינו משתתף בהצבעה

אלי אבידר: את צריכה לעצור את זה, הוא עשה תחקיר עכשיו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) הילה שי וזאן – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד, איילת שקד, נגד?

איילת שקד: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איילת שקד – אינה משתתפת בהצבעה עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

קריאה: ההצעה שלכם נופלת פה אחד.

קריאה: פה אחד ההצעה – – –

מכלוף מיקי זוהר: יש מישהו באולם שנוכח ולא נקרא שמו?

מכלוף מיקי זוהר: את רוצה לקרוא שוב?

מכלוף מיקי זוהר: אז סליחה, בואי, תקראי שוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר?

אלי אבידר: הצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו משתתף בהצבעה יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח רם בן ברק?

רם בן ברק: לא משתתף בהצבעות לא חוקיות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רם בן ברק – אינו משתתף בהצבעה נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי?

אורנה ברביבאי: הצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורנה ברביבאי – אינה משתתפת בהצבעה יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ?

ניצן הורוביץ: ההצבעה לא חוקית, אני לא משתתף – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניצן הורוביץ – אינו משתתף בהצבעה

ניצן הורוביץ: לא היה דבר כזה בכנסת, לא היה דבר כזה בכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – אינה נוכחת תמר זנדברג?

תמר זנדברג: הצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) תמר זנדברג – אינה משתתפת בהצבעה

מכלוף מיקי זוהר: רגע, בסוף ההצבעה אנחנו נדבר על זה.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: כשתסתיים ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אסף זמיר – אינו נוכח מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי?

קריאה: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח?

ע'דיר כמאל מריח: ההצבעה אינה חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: את לא משתתפת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני שואלת: בעד או נגד?

ע'דיר כמאל מריח: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ע'דיר כמאל מריח – אינה משתתפת בהצבעה עופר כסיף – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו?

יוראי להב-הרצנו: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: אני שואלת – אל תביך אותי.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני שואלת: בעד או נגד?

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש ממך לא לכעוס על מזכירת הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: אני כועס עליך.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש ממך להשיב להצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה לא משתתף?

ירדנה מלר-הורוביץ: טוב.

מכלוף מיקי זוהר: להשיב להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אנא ממך, השב להצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוראי להב הרצנו – אינו משתתף בהצבעה מיקי לוי?

מיקי לוי: זו הצבעה בושה, ואני לא משתתף בה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיקי לוי – אינו משתתף בהצבעה

מיקי לוי: הצבעה של בושה.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

יוראי להב-הרצנו: אין סמכות להצבעה הזאת.

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין?

יוליה מלינובסקי: הצבעה לא חוקית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוליה מלינובסקי קונין – אינה משתתפת בהצבעה

אלעזר שטרן: אנחנו שותפים להיסטוריה.

מיקי לוי: זו דוגמה איך הרוב רומס את המיעוט.

מיקי לוי: זוהי דוגמה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אבי ניסנקורן – אינו נוכח

מיקי לוי: תתביישו, פשוט תתביישו.

מיקי לוי: בושה וחרפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין נתניהו – אינו נוכח

קריאה: בושה וחרפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סונדוס סלאח – אינה נוכחת

אלי אבידר: – – – הם לא מנצחים בהצבעות – מי צריך דמוקרטיה?

יואב סגלוביץ': זה פרצופה של הקואליציה.

יואב סגלוביץ': לא משתתף.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב סגלוביץ' – אינו משתתף בהצבעה

אלי אבידר: בשביל מה להצביע?

אלי אבידר: אתה גם מכתיב את התוצאה מראש.

יוראי להב-הרצנו: – – – תתקבל, זו לא דמוקרטיה.

שלמה קרעי: אתם לא חייבים להצביע.

קריאה: הצבענו כבר.

קריאה: הצבענו.

קריאה: למה מצביעים עוד פעם?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח תהלה פרידמן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח עינב קאבלה – אינה נוכחת מירי מרים רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח הילה שי וזאן – אינה נוכחת עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

מכלוף מיקי זוהר: יש מישהו באולם ששמו לא הוקרא ורוצה להשתתף בהצבעה?

מרב מיכאלי: כן, אני לא משתתפת.

מכלוף מיקי זוהר: כן, חברת הכנסת מרב מיכאלי לא משתתפת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מרב מיכאלי – אינה משתתפת בהצבעה

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, בזמן שיסכמו את תוצאות ההצבעה אני רוצה להסביר כמה דברים: מה שקרה פה היה דבר נורא פשוט, ועכשיו מן הסתם ילכו ויבדקו את זה במצלמות וגם האמת תצא לאור.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית, מי שלא יודע, ישבו בכיסאותיהם יריב לוין, דוד ביטן, אבי דיכטר ואנוכי – ולפי מה שראיתי ההצבעה שלי לא נקלטה – וחיים כץ, וההצבעות לא התבצעו.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: הם לא הצביעו.

קריאה: אתה עושה את הבדיקה – – –

מכלוף מיקי זוהר: רק רגע.

מכלוף מיקי זוהר: רק רגע, חברים.

מיקי לוי: אתה התרוצצת תוך כדי הצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים מדוע הם לא הצביעו?

מכלוף מיקי זוהר: אתם יודעים למה הם לא הצביעו?

קריאה: מה זה משנה?

מכלוף מיקי זוהר: משום שאני ביקשתי הצבעה שמית, כיו"ר הקואליציה.

אלעזר שטרן: אבל מיקי, אין דבר כזה.

מכלוף מיקי זוהר: בגלל שביקשתי הצבעה שמית, אנשים לא הצביעו, משום שחיכו שיקראו בשמם.

יואב סגלוביץ': זה התהליך שהיה צריך לקרות.

אורנה ברביבאי: אבל הבקשה לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שביקשתי הצבעה שמית היו צריכים להיקרא שמות חברי הכנסת והם היו צריכים להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: יושב-ראש הישיבה הפעיל את כפתור ההצבעה האלקטרונית, למרות שאני ביקשתי הצבעה שמית ואנשים ישבו בכיסאם ולא הצביעו.

יוראי להב-הרצנו: – – –

יואב סגלוביץ': אתה עושה את הבדיקה?

יואב סגלוביץ': על מה אתה מדבר?

קריאות: – – –

חמד עמאר: אני רוצה לשמוע את הייעוץ המשפטי, זה בניגוד לתקנון.

מכלוף מיקי זוהר: נוסף לכך – –

קריאה: יש לך סמכות לבקש הצבעה שמית, יושב-ראש הקואליציה?

מכלוף מיקי זוהר: – – עלה לפה יושב-ראש הכנסת וערך את ההצבעה באופן מסודר.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: יכולתם להשתתף בהצבעה והיו התוצאות.

מכלוף מיקי זוהר: בחרתם לא להשתתף בהצבעה, ובדרך זו לומר את דברכם.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: זה לגיטימי, אבל עדיין היה רצון פה לקיים הצבעה שמית והיושב-ראש לא אפשר אותה, כנראה בשוגג, וזה בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: זה כל הסיפור פה, חברים.

אלכס קושניר: לא, ההצבעה התחילה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני ביקשתי קודם הצבעה שמית.

אלכס קושניר: אתה ביקשת אחרי שההצבעה התחילה.

אלכס קושניר: זה בניגוד לתקנון.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, אני ביקשתי הצבעה שמית, ומותר לי כיו"ר הקואליציה לבקש הצבעה שמית בשם הממשלה.

אלכס קושניר: נכון, אבל ביקשת אחרי ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: כך פעלתי, התקנון אפשר לי, ואתם עכשיו מתרעמים על זה שביקשתי הצבעה שמית והופעלה הצבעה אלקטרונית.

אלכס קושניר: לא נכון.

אלכס קושניר: זה לא נכון.

חמד עמאר: לפי התקנון – – – סגן שר יכול לבקש.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, אני רוצה להקריא את תוצאות ההצבעה – –

אלכס קושניר: שהיא לא חוקית.

מכלוף מיקי זוהר: – – 44 התנגדו, אפס נמנעים ואפס תומכים.

מכלוף מיקי זוהר: כמה לא השתתפו?

מכלוף מיקי זוהר: לא יודעים כמה לא השתתפו.

מכלוף מיקי זוהר: אז 44 נגד, זאת התוצאה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני קובע – – –

יואל רזבוזוב: זו דיקטטורה, צפון קוריאה.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: שנייה חברים, אם אפשר, תנו לי להשלים.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, לא שומעים.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני קובע, שהצורך בוועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת פרשת הצוללות וכלי השיט לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: << הלסי >> הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת השחיתות בעסקאות רכש ביטחוני << הלסי >>

מכלוף מיקי זוהר: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת השחיתות בעסקאות רכש ביטחוני – מס' 1642, יעלה ויבוא חבר הכנסת משה בוגי יעלון.

יוראי להב-הרצנו: כסף, כוח, כבוד.

יוראי להב-הרצנו: כסף, כוח, כבוד.

ע'דיר כמאל מריח: כסף, כוח כבוד.

ע'דיר כמאל מריח: כסף, כוח, כבוד.

מכלוף מיקי זוהר: אני אוהב אתכם.

מכלוף מיקי זוהר: אני אוהב אתכם.

מכלוף מיקי זוהר: אני אוהב אתכם.

יוראי להב-הרצנו: תפזר את הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני אוהב אתכם.

קריאות: אדוני היושב-ראש – – –

יוראי להב-הרצנו: למה צריך הצבעות בכנסת?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בוגי יעלון, בבקשה.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, לא יכול לקרות ביזיון כזה בתוך הכנסת.

אוסנת הילה מארק: איפה האבטחה פה, מה זה?

מיקי לוי: אוה, הגעת?

יוראי להב-הרצנו: משמרות הבושה.

מכלוף מיקי זוהר: אם תוכלו לא להפריע לחבר סיעתכם, זה יהיה ממש מבורך.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

אוסנת הילה מארק: לא.

אוסנת הילה מארק: הם דווקא ממקהלת "הכול באסה".

קריאה: גב' חנה בבלי.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה פעמים נגיד שפרשת רכש כלי השיט והצוללות היא פרשת השחיתות הביטחונית החמורה ביותר מאז קום המדינה?

משה יעלון: אני חוזר וקובע זאת בעקביות מתוך ידיעה מבוססת.

משה יעלון: היא רבת-מעורבים, רבת-ממשקים, רבת-מהלכים, רבת-אינטרסים, ובעיקר עתירת עזות מצח וחוצפה פלילית לכאורה של מי ששיכרון הכוח, ההסתאבות והריקבון בסביבתם הקרובה הפכו לנורמה, והעבירו אותם משחיתות בשלוליות מי אפסיים למים עמוקים, לכסף הגדול, תוך העדפת בצע כסף על פני ביטחון המדינה.

משה יעלון: כל המאמצים שנעשו עד כה בכל דרך חוקית אפשרית לחקור את הפרשה עד תומה נחסמו.

משה יעלון: כל הכלים, המידע, הנתונים, הבדיקות, החקירות החלקיות, העתירות, נתקלו במערך משומן ומאורגן של חיפוי, של כיסוי, של התגוננות, של בלימת כל אפשרות לבדוק את הפרשה הנוראה הזאת לעומק, לחשוף את האמת.

משה יעלון: והיום, שיא השיאים: ביטול תוצאות הצבעה, גנבת הצבעה.

משה יעלון: אם לא היה כלום, אז ממה החשש לבדוק?

משה יעלון: כאשר כבר הוגשו המלצות לכתבי אישום בכפוף לשימוע כנגד כל סביבתו הקרובה של נתניהו, עכשיו לא מוצאים את הזמן בפרקליטות להשלים את השימועים כדי להתקדם?

משה יעלון: איך מתקבל על הדעת שהוא לא ידע?

משה יעלון: ואם לא ידע באמת, אז ממה נובע החשש שלו להיבדק, להיחקר?

משה יעלון: כמובן שאם הוא לא ידע, זה כישלון ניהולי.

משה יעלון: ואם הוא ידע, זאת עבירה פלילית.

משה יעלון: איך קבע היועץ המשפטי לממשלה כבר בשלבים הראשונים, עוד בטרם החליט בכלל על בדיקה – שהפכה כעבור חודשיים לחקירה – שנתניהו לא מעורב?

משה יעלון: איך קבע היועץ לפני ימים אחדים שאין די ראיות כדי לפתוח בחקירה בנושא אישור נתניהו לממשלת גרמניה למכור צוללות מתקדמות למצרים, ובפרשת המניות?

משה יעלון: אם לא בדקת, אם לא חקרת.

משה יעלון: ברור שלא תהיינה ראיות.

משה יעלון: אומרים עליי שאני אובססיבי לנושא.

משה יעלון: כן, אני אובססיבי לביטחון ישראל, לניקיון כפיים, לאמת, למדינת ישראל ועתידה, וכל עוד לא תתברר האמת עד תום לא ארפה.

משה יעלון: כרמטכ"ל, כשר ביטחון, לפני כן כחייל, כמפקד וכאזרח, איני יכול להשלים עם העובדה שהקרובים ביותר לראש הממשלה העדיפו בצע כסף על פני ביטחון המדינה, וודאי שאינני יכול להתעלם, אף אם בנימת הספק, מזה שראש ממשלת ישראל העדיף בצע כסף על פני ביטחון המדינה.

משה יעלון: כבר התברר והוכח שלא אמר אמת בעניין האישור שנתן מאחורי גבי ומאחורי גבו של הרמטכ"ל ומפקד חיל הים, מאחורי גבו של הקבינט, למכירת הצוללות המתקדמות למצרים.

משה יעלון: נתניהו, האמת היא גם אופציה.

משה יעלון: עשרות בכירים במערכת הביטחון שכיהנו בתפקידים הרגישים והבכירים ביותר דורשים לחקור.

משה יעלון: איש ממערכת הביטחון אפילו לא נחקר כחשוד בפרשה הזאת, אבל באקווריום שבלשכת נתניהו שחו סביבו דגים במים עכורים וכמעט כולם עם המלצות לכתבי אישום בפרשה.

משה יעלון: וכמובן יש עוד גורמים עברייניים במעגלי השפעה, הקומבינות, הרווחים הכספיים המופלגים שמסביבה.

משה יעלון: אף פעם לא חשבנו פעמיים, בשום מצב ובשום פעולה מבצעית או אחרת, אם לתחקר או לא.

משה יעלון: לתחקר באומץ עד הסוף, גם כשהצלחנו וגם כשנכשלנו.

משה יעלון: למדנו, הפקנו לקחים, יכולות נבנו מזה, התחזקנו מזה, התקדמנו מזה.

משה יעלון: תחקיר אמת יסודי זה אלף-בית של מקצועיות, אחריות, של מנהיגות, של יושרה, של מינהל תקין.

משה יעלון: תחקיר זה עוצמה.

משה יעלון: ממה אתם חוששים?

משה יעלון: על אחת כמה וכמה כשאתם בטוחים שלא היה כלום.

משה יעלון: גדי איזנקוט, דן הראל, אודי אדם, עמוס גלעד, אחז בן-ארי, תמיר פרדו, דורות של קצינים ומפקדים בחיל הים ועוד רבים אחרים דורשים לחקור, דורשים מעל כל במה לחקור, להגיע לחקר האמת, וקריאתם כמו נעלמת מאוזניו של מי שצריך באומץ להתעשת ופשוט לחקור, לחקור עד הסוף.

משה יעלון: גם בני גנץ וגבי אשכנזי דרשו לחקור, אך היום מעדיפים שיקולים פוליטיים.

משה יעלון: בושה.

משה יעלון: אכן הם מתביישים ולא נוכחים באולם.

משה יעלון: אך אין בזה די.

משה יעלון: בני וגבי, גם אם נכנסתם תחת נתניהו מתוך כוונה טובה בשל הקורונה ומצב החירום, היום כבר צריך להיות ברור לכם שרומיתם ועוד תרומו.

משה יעלון: ראו מה קורה סביבכם, ראו את העם, את המובטלים, את העצמאים שעסקיהם קורסים, את המתים.

משה יעלון: אתם כבר אומרים בגלוי שהשיקולים הפוליטיים האישיים של נתניהו גוברים על כל שיקול מקצועי ענייני, ואתם עוד משתפים פעולה.

משה יעלון: ארבעה מכתבים שלחתי ליועץ המשפטי לממשלה.

משה יעלון: ארבעה מכתבים שבהם שאלות פתוחות שלא נחקרו, שבאופן תמוה לא נשאלו, למה?

משה יעלון: למנדלבליט פתרונים.

משה יעלון: למותר לציין שלא טרח להשיב לי.

משה יעלון: למה, מה יש לו להסתיר, ממה הוא חושש, ממה הפחידו אותו?

משה יעלון: או שאין לו תשובות.

משה יעלון: אלה לא רק שאלות שלי, אלה שאלות של מפקדים ולוחמים, אלה שאלות של אזרחי ישראל, מגיע להם לקבל תשובות ולא מריחות והתחמקויות.

משה יעלון: אלוף במילואים ד"ר אביחי מנדלבליט, היועץ המשפטי לממשלה, אני פונה אליך אישית מהבמה הזאת.

משה יעלון: אנחנו מכירים היטב.

משה יעלון: בזכות סגולותיך המשפטיות והאישיות מיניתי אותך לתפקיד הפרקליט הצבאי הראשי כשכיהנתי כרמטכ"ל.

משה יעלון: גם לנוכח השאלות הקשות ששאלתי אותך תוך כדי טיפולך בפרשת הצוללות וכלי השיט, פרשת 3000, מבחינתי פרשת נתניהו וחברת טיסנקרופ, לא תקפתי אותך אישית, וגם היום אני לא עושה את זה, וציפיתי שאתה תוציא את האמת לאור.

משה יעלון: אתה יודע שאתה, וגם התובעת ליאת בן-ארי, מאובטחים לא בגלל אלה שתובעים את חשיפת האמת.

משה יעלון: אתם מאובטחים בגלל שליחיו של הנאשם נתניהו, שמטרידים אתכם, מאיימים עליכם, משתמשים בשקרים כדי לעשות לכם דה-לגיטימציה, לכם וגם לבית המשפט.

משה יעלון: מתוך השאלות הרבות ששאלתי אותך, ואצביע על פערים בחקירה או על סתירה בין עדויות, עובדות ומסקנות, אעלה מעל הבמה הזאת רק כמה.

משה יעלון: אחת, איך הגעת למסקנה שנתניהו לא מעורב בפרשה עוד לפני גביית עדות ראשונה?

משה יעלון: מדוע לא זימנת את נתניהו לחקירה באזהרה למרות שבידי החוקרים מסמכים שקושרים את נתניהו אישית להחלטות תמוהות באשר לעסקאות רכש עם טיסנקרופ?

משה יעלון: איך לא פתחת מייד בחקירת החלטת נתניהו לאשר לממשלת גרמניה למכור צוללות מתקדמות למצרים?

משה יעלון: נתניהו הודה בזה בשידור חי, וכשנשאל מדוע הסתיר זאת ממני או מהרמטכ"ל תירץ זאת באיזשהו סוד.

משה יעלון: המראיינת לא הרפתה ושאלה: ומי יודע את הסוד?

משה יעלון: והוא השיב: מנדלבליט, נגל ועמידרור.

משה יעלון: שלושת

משה יעלון: כם הכחשתם זאת.

משה יעלון: אתה הכחשת זאת והשארת את הנושא פתוח מבלי שייחקר?

משה יעלון: איך לא פתחת מייד בחקירה ולא זימנת אותו לחקירה באזהרה כאשר נחשף ערוץ המניות?

משה יעלון: למה חיכית?

משה יעלון: ועכשיו השבת לעתירת התנועה לאיכות השלטון לבג"ץ שאין די ראיות לפתוח בחקירה.

משה יעלון: אם לא חקרת, איך יהיו ראיות?

משה יעלון: איך הסתפקת בעדות פתוחה של נתניהו ובן דודו מיליקובסקי, שהראשון טען שלא ידע שמניותיו מושקעות בחברה שמספקת חומרי גלם לטיסנקרופ והשני טען שהוא לא ידע שמדינת ישראל רוכשת כלי שיט מטיסנקרופ?

משה יעלון: זה מעליב לחשוב שאתה מאמין להם.

משה יעלון: אביחי, יש כאלה שמשוכנעים שאתה מעורב בפרשה בשחיתות.

משה יעלון: אינני חושב כך.

משה יעלון: אינני רוצה לחשוב על זה.

משה יעלון: אני מעריך שמישהו אמר, לחש לך על האוזן, שאם חס וחלילה הפרשה הזו מגיעה למעורבות פלילית של דרג פוליטי, קל וחומר ראש הממשלה נתניהו, גרמניה לא תוכל לספק לנו את הצוללות וספינות המגן.

משה יעלון: זה נכון.

משה יעלון: אלה הכללים.

משה יעלון: זה כתוב בחוזה.

משה יעלון: אני אומר לך גם היום את שהדגשתי במכתביי, השעיית אספקת כלי השיט היא לטווח מוגבל, עד שנוכיח שניקינו את האורוות.

משה יעלון: מחיר טאטוא הפרשה מתחת לשטיח, אי-חשיפת האמת ועקירת השחיתות מן השורש הוא גבוה הרבה יותר לביטחון הלאומי שלנו.

משה יעלון: אובדן אמון האזרחים בהנהגה ובמערכת המשפט זה נזק גדול פי כמה וכמה מעיכוב באספקת כלי השיט לזמן מה.

משה יעלון: הבסיס למדינת חוק הוא אמון האזרחים בהנהגה, במדינה ובמוסדותיה.

משה יעלון: בימים אלה אנו עדים לכך שהאמון בהנהגה בשפל נוראי.

משה יעלון: לא רק המחדל הנוראי בטיפול הממשלתי בקורונה אלא הטיוח בפרשת רכש כלי השיט והצוללות הוא מרכיב משמעותי בכך.

משה יעלון: לסיכום, לנוכח אי-מיצוי ההליך הפלילי בשלב זה לא יהיה מנוס מוועדת חקירה ממלכתית, אך לנוכח העובדה שהקואליציה מתנגדת אנחנו דורשים היום שוב מהכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לחקירת פרשת השחיתות הביטחונית החמורה ביותר בתולדות המדינה, כדי שהאמת תצא לאור.

משה יעלון: חברי הקואליציה, לא יעזור לכם, האמת תצא לאור.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה ויבוא השר המקשר דודי אמסלם.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שאענה שוב לדברי הבלע שמטיח כאן כמעט כל שבוע בוגי יעלון, אני קודם כול רוצה לאחל לראש הממשלה מזל טוב ליום הולדתו.

דוד אמסלם: אני רוצה לאחל לו בריאות, אושר ושמחה.

דוד אמסלם: בעיקר אני רוצה לאחל לו שלווה ושקט; שימשיך להנהיג את עם ישראל עוד שנים רבות.

דוד אמסלם: זה לטובת אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אדוני ראש הממשלה, אל תיתן לרעשי הרקע ולכפויי הטובה להשפיע עליך.

דוד אמסלם: דרך אגב, רובם, רוב כפויי הטובה שכל היום מקללים אותך ומנאצים אותך הם הנהנים העיקריים מתוצאות כישוריך ופועליך האישיים.

דוד אמסלם: אז לכן, אדוני ראש הממשלה, אם יש לי מה לנחם אותך במצב שבו השמאל נוהג כלפיך כך זה שמשה רבנו הוציא את עם ישראל ממצרים, עשה להם ניסים גדולים ומייד לאחר מכן הם כבר התלוננו עליו – – –

אלעזר שטרן: הוא לא נכנס לארץ.

דוד אמסלם: אז לכן אני, אדוני ראש הממשלה, רוצה לחזק אותך, לאחל לך הרבה מזל טוב וחזק ואמץ.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי דברי הבלע – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

דוד אמסלם: אתה, יש לך שיטה קבועה, קבועה.

דוד אמסלם: תכבד אותנו, אמרתי לך.

סמי אבו שחאדה: אני מכבד – – –

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, יש פה איזה מפריע קבוע כל הזמן.

סמי אבו שחאדה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת שחאדה.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי הנושא שהתייחס אליו בוגי יעלון.

דוד אמסלם: תראה, בוגי יעלון, אתה אובססיבי, לא לביטחון מדינת ישראל, אתה אובססיבי בשנאתך לראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: אתה קם עם זה, ישן עם זה, כפי שאמרתי.

דוד אמסלם: כשהיית שר הביטחון – והליכוד מינה אותך לשר הביטחון, להזכיר לך.

דוד אמסלם: תפקיד בכיר, אתה כפוי טובה.

דוד אמסלם: בלעדי זה בכלל היום היית עוד בקיבוץ.

דוד אמסלם: ומהרגע שראש הממשלה הזיז אותך בגלל צרכים פוליטיים, אתה בעצם כעסת, לקחת את זה אישית ועד היום זה הסיפור.

דוד אמסלם: אתה פשוט מתנהג באובססיה של שנאה – – – בלתי נתפסים.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו, מר יעלון, וגם לכם, כל אנשי השמאל, גם לך, לפיד: הרי כשאנחנו מטילים ספק, גם בחקירות המשטרה וגם בפרקליטות, אתם טוענים: מדוע ולמה, איך אתם מדברים?

דוד אמסלם: ואיפה הממלכתיות?

דוד אמסלם: הרי החקירה הזאת נחקרה במשטרה ובפרקליטות, נסרקה במסרקות של ברזל.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם לחלוטין שאם היה בדל של בדל, הם היו שמחים להזמין את ראש הממשלה.

דוד אמסלם: איך אמרתי, גם הכינו לו כבר מספר של תיק – 3000.

דוד אמסלם: הכול היה מוכן.

דוד אמסלם: כל התפאורה.

דוד אמסלם: אבל לא קראו לו אפילו לחקירה באזהרה, בגלל שלא היה להם על מה.

דוד אמסלם: אבל היום מה שקורה – בכל ההצעות שלכם אתם בעצם לא מאמינים לא למשטרה ולא לפרקליטות.

דוד אמסלם: אני מצפה מכם, דרך אגב, שתבקשו מהפרקליטות ומהמשטרה לחקור את פרשת אום אל-חיראן ואלשיך; לחקור את שי ניצן ואת דנינו בכל מה שקרה בכל הנושא של שיבוש החקירה שם; לחקור את פרשת הרפז-אשכנזי ומנדלבליט; לחקור את רות דוד.

דוד אמסלם: אבל את זה כמובן – דרך אגב, אלה דברים שלא נחקרו מעולם, לא שנחקרו ונסגרו; רובם לא נחקרו.

דוד אמסלם: את זה בוודאי שלא.

דוד אמסלם: אבל האובססיה והשנאה שלכם כלפי ראש הממשלה נתניהו היא פשוט לא נתפסת, ולכן אתם ממשיכים להזין את עם ישראל בשקרים ובשטיפות מוח.

דוד אמסלם: דרך אגב, כך עשיתם גם בפרשות הראשונות, ולמה אתם ממשיכים?

דוד אמסלם: בגלל שאתם יודעים שגם בתיק 1000, 2000 ו-4000 אין דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: הכול שקר.

דוד אמסלם: הכול בלופים.

דוד אמסלם: אז אתם מנסים וממשיכים.

דוד אמסלם: יש לכם צבא שלם.

דוד אמסלם: אתם מושקעים פה במיליונים בתרומות שבאות מחוץ לארץ.

דוד אמסלם: הרי בסוף זה עולה כסף.

דוד אמסלם: אתם הופכים – – –

אלי אבידר: איפה הכסף – – –

דוד אמסלם: יש לכם צבא, יש לכם משטרה, פתחתם משטרה, פתחתם צבא, נוסעים לגרמניה, לכל העולם.

דוד אמסלם: איך אמר המפכ"ל הקודם, הפכנו כל אבן בעולם.

אלי אבידר: הפסדתם בהצעה.

דוד אמסלם: זה מה שאתם עושים.

דוד אמסלם: זאת האובססיה החולנית שלכם.

דוד אמסלם: ומה שמטריף אותי הוא שאתם נהנים מכל ההישגים שראש הממשלה מביא – לא אנחנו; לא אנשי עיירות הפיתוח העניים.

דוד אמסלם: אתם, אדוני הארץ העשירים, עם היאכטות, המרצדסים, הנסיעות לחו"ל, אתם נהנים מהכול.

דוד אמסלם: אוכלים קוויאר כל היום ומתלוננים ומכפישים – את מי?

דוד אמסלם: מי שבעצם מייצר לכם את המציאות הזאת, שתוכלו לאכול את זה, וזה מה שמוציא אותי מדעתי, השנאה שלכם.

סמי אבו שחאדה: הם לא אוהבים קוויאר, זאת הבעיה – – –

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להתייחס למשהו חמור שדיברתי עליו בנושא הקודם.

דוד אמסלם: תראו, אני חוזר בחזרה למה ששמענו בערוץ 12.

דוד אמסלם: רבותיי, זה לב העניין.

דוד אמסלם: יש פה דבר חמור ביותר, שאתם מנסים לטשטש אותו.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט אומר: בסוף אני אתפוצץ עליו.

דוד אמסלם: יש לי ברישום המשטרתי תיק מב"ד, אני רוצה לדעת שזה נסגר מחוסר אשמה, למה מחזיקים בן אדם בגרון?

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר, בז'רגון הרגיל, אם מישהו היה בא ומניח תיק כזה למנדלבליט – גם, דרך אגב, לא למנדלבליט, לכל סטאז'ר – הוא היה כותב: מישהו מאיים פה, סחיטה באיומים.

דוד אמסלם: יש פה סחיטה באיומים.

דוד אמסלם: מר מנדלבליט, אתה אמרת את זה בקולך.

דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר לך, אתה בתחילת הדרך אמרת שוינשטין תופר לך תיקים.

דוד אמסלם: אתה, בקולך, יועץ משפטי לממשלה, אתה אמרת עכשיו ששי ניצן בעצם מחזיק אותך בגרון.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו: וינשטיין עשה איתך חסד גדול – את האמת אתה יודע.

דוד אמסלם: דרך אגב, אותו וינשטיין, שראיתי אותו לפני יומיים מצופף שורות איתך ומנסה לעזור לך, כתב לראש הממשלה שאתה לא ראוי, לא ברמה הערכית ולא ברמה המוסרית, להיות מזכיר ממשלה – לא יועץ משפטי לממשלה.

דוד אמסלם: מזכיר ממשלה.

דוד אמסלם: אבל דרך אגב, זה לא מעניין את השמאל.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול אותך: כשאתה מתכוון שהוא החזיק אותך בגרון, האם ב"החזיק" אותך הכוונה לחניקה – חונק אותך – האם הוא חנק אותך בחניקת דם או חניקת אוויר?

דוד אמסלם: זה מושגים מהג'ודו בחניקה.

דוד אמסלם: האם הכוונה שלך שהוא לוחץ לך על הגרוגרת?

דוד אמסלם: אני אגיד לך את האמת, מר מנדלבליט, אני אספר, ואמרתי את זה פה: אתם, אחד חונק את השני.

דוד אמסלם: הוא חונק אותך בפרשייה הזאת, בגלל שאתה יודע שאתה לא יכול להיות יועץ משפטי.

דוד אמסלם: הוא יודע את כל החומר עליך, אתה אמרת את זה בקולך.

דוד אמסלם: הרי לכאורה, אם הוא לא סוחט אותך ולא סוגר את התיק, למה שלא תפנה אליו ותגיד לו: למה אתה לא סוגר לי את התיק?

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: אתה מחפה עליו בפרשת דנינו, הרי שם הוא עשה את השיבוש הכי עצום שיכול היה להיות במשטרה.

דוד אמסלם: אפילו בבתי ספר לשוטרים וחוקרים לא מלמדים אופציה של שיבוש כזאת, בגלל שזה לא עלה להם על הדעת.

דוד אמסלם: בכל מה שקשור בדנינו וצ', שסיפרתי קודם.

דוד אמסלם: והמפכ"ל, כמובן, בפרשת אום אל-חיראן ומח"ש, שהוא הבטיח להם שהוא יפרק אותם – והוא קיבל את שלו.

דוד אמסלם: במה הוא קיבל את שלו?

דוד אמסלם: מינו את קרן בר-מנחם – המריונטה על החוט, שדרך אגב לא עושה כלום חוץ מלסגור את התיקים נגד כל החוקרים ונגד כל המתלוננים במשטרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא מזמן קראתי בעיתון הארץ בכתבה שהיא סגרה תיק על דירות שמכרו לשוטרים.

דוד אמסלם: תקשיבו טוב: המדינה הקצתה קרקע לשוטרים, וטוב שעשתה כך, כדי לעודד אותם להישאר במשטרה.

דוד אמסלם: ומה שקרה – ניצב במשטרה מכרה את הדירות האלה, שהיו מיועדות בעיקר לשוטרים זוטרים, לשוטרים בכירים.

דוד אמסלם: היא ניסתה גם לתת למפכ"ל, אמרה: הוא לא דואג לעצמו – אנחנו נדאג לו.

דוד אמסלם: הבנתי מאותה כתבה בעיתון הארץ, שזה עיתון בשבע, זה עיתון של מתנחלים, תזכרו, אנשי ימין, עיתון הארץ, שניצב יצחקי חתם על החוזה ורק אחר כך קרא – כנראה הוא הבין שמדברים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם הייתה כוונה כזאת לאיזה עובד עירייה זוטר, מזמן יאח"ה היו באירוע.

דוד אמסלם: ומי סוגר את זה?

דוד אמסלם: בר-מנחם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שזה התפקיד שלה, בשביל זה מינינו אותה שם.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שעל כך צריכה להיות ועדת חקירה.

דוד אמסלם: היועץ המשפטי לא יכול להישאר בתפקידו דקה.

דוד אמסלם: איך אמרתי, אם יש לך, מר מנדלבליט, קצת בושה עוד בפרצוף, אם נשארה לך קצת בושה, אני מצפה שתלך הביתה, ויפה שעה אחת קודם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשר המקשר דודי אמסלם.

מכלוף מיקי זוהר: ועכשיו, ברשותכם, אני רוצה לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אאפשר לכולם לשבת על מנת שנוכל להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: ההצבעה מתחילה.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – אין בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 42 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: 42 נגד, אין בעד, אין נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שוועדת החקירה לא אושרה.

מכלוף מיקי זוהר: << הלסי >> הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העברות ושיבוץ מורות ומורים ערבים במערכת החינוך << הלסי >>

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים להצעה נוספת לסדר-היום, בנושא: הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העברות ושיבוץ מורות ומורים ערבים במערכת החינוך – מס' 1670.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה ויבוא המציע, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: היות שההצעה המדוברת היא הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, אדוני, אני מבקש התחייבות ממך, כיושב-ראש, שאם ההצעה שלי עוברת, אתה לא תעשה הצבעה חוזרת.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נעשה הצבעה חוזרת רק אם תהיה הצבעה לא תקינה, כמו שהייתה קודם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ראשית, אני רוצה להודות ולברך את ציבור המורות והמורים – אני אומר מורות, כי 80% מהמורים והמורות שאני מדבר עליהם הן מורות – על עשייה מאתגרת, חיובית – בכלל ובמשבר הקורונה בפרט.

אחמד טיבי: העשייה מאתגרת וקשה, לעיתים כנגד כל הסיכויים.

אחמד טיבי: מורים ומורות הם סוכני השינוי החשוב ביותר בחברה שלנו, ובכל חברה.

אחמד טיבי: אני ער לקשיים של מערכת החינוך, של המורות והמורים, התלמידים, המשפחות, בכל מה שקשור ללימודים מרחוק בתקופת משבר הקורונה.

אחמד טיבי: אך דווקא בתקופת משבר זאת, היושב-ראש, אני נתקל – וכך כל חבריי ברשימה המשותפת – בסיפורים מסמרי שיער, מקוממים, של מורות ומורים שמתקשים לקבל יחס הוגן וצודק לדרישה שלהם לקבל שיבוץ במערכת החינוך או לקבל העברה מהדרום למשל, לצפון, למקום מגוריהם.

אחמד טיבי: השיבוץ במערכת החינוך הוא שיבוץ למשרות בבתי ספר יסודיים, בגני ילדים, בחטיבות הביניים, ולא בחטיבות העליונות, שם הבעלות היא של השלטון המקומי ושל גופים אחרים.

אחמד טיבי: תחומי ההוראה וההכשרה המרכזיים שלהם הם חינוך מיוחד, חינוך לגיל הרך וכדומה.

אחמד טיבי: אומרים לנו שיש שיטת ניקוד, (מתרגם את דבריו לערבית.

אחמד טיבי: ) ההבדלים בשיטת הניקוד לשיבוץ להוראה בין המורים הערבים למורים היהודים – אצל יהודים המנהל מראיין את המורה המועמד והוא מחליט.

אחמד טיבי: אין משבר בקרב יהודים, לא של שיבוץ ולא של העברות; יש סיבות, נדבר עליהן.

אחמד טיבי: מהי שיטת הניקוד?

אחמד טיבי: היא מסתמכת על חמישה קריטריונים: (מתרגם את דבריו לערבית.

אחמד טיבי: ) ותק, דרגת השכלה, הצטיינות, מקום מגורים ומבחן בקיאות בשפה הערבית, עברית ואנגלית.

אחמד טיבי: אלה חמשת הקריטריונים.

אחמד טיבי: לכל קריטריון יש פירוט של כמה נקודות.

אחמד טיבי: המטרה של הניקוד, כפי שמסבירים במשרד החינוך, היא לדרג את המורות והמורים.

אחמד טיבי: הכוונה איפה התור שלו – האם הוא ראשון, האם הוא שני, שלישי, או 30.

אחמד טיבי: שיטה זאת לא מיטיבה עם המורים.

אחמד טיבי: תקשיבו, אי-אפשר אחרי כל כך הרבה שנים, מיקי, היושב-ראש, אי-אפשר אחרי כל כך הרבה שנים, כאשר יש כ-13,000 מורות ומורים מובטלים בחברה הערבית – אתם יודעים, יעני, 13,000 זה לא רק בעיה פדגוגית של מערכת החינוך, זו גם בעיה חברתית, בעיה פסיכולוגית.

אחמד טיבי: זה יוצר בעיות משפחתיות, כלכליות.

אחמד טיבי: זה נושא כואב בחברה שלנו, ולכן זה אחד הנושאים שאני נצמד אליהם.

אחמד טיבי: אני נפגשתי עם עשרות מורות בלשכה שלי בטייבה יותר מאשר פעם אחת.

אחמד טיבי: אני שומע שם סיפורים 16 שנים, 17 שנים: לא שובץ אחרי שהוא סיים.

אחמד טיבי: יש לו תואר ראשון, יש לה תואר ראשון, כנדרש על פי חוק, על פי ההוראות של משרד החינוך, אדוני.

אחמד טיבי: יתרה מזאת, כשאמרתי שהיום אני מציג את הנושא (אומר בערבית ומתרגם:) חלק מהסיפורים שקיבלתי.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: איהאב מעראבה – לא אומַר את כל השמות: אני משרת בדרום 23 שנה, כלומר כמעט זמן פנסיה, וכל פעם שאתה מגיש בקשה לעבור ליישוב שלי אתה צריך לשים מספר מינימלי של שעות כדי שיתמזל מזלך לעבור, ולאחר מכן יש קביעה שרירותית של חמישה יישובים.

אחמד טיבי: זה דבר חסר היגיון.

אחמד טיבי: פעם אחת אתה במקום הראשון, ופתאום אתה רואה שאתה נמצא במקום השני, השלישי או השישי.

אחמד טיבי: והחשוב ביותר, וזאת נקודה שנתקלתי בה,) זאת נקודה שפגשתי – אתה לא יודע מי לפניך, מי אחריך.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אתה לא יודע מי לפניך ברשימה, כדי שהשקיפות תהיה ברורה יותר,) שתהיה שקיפות.

אחמד טיבי: כל מי שעובד במערכת יודע שיש בעיה בשיטה הזאת.

אחמד טיבי: אחרת אי-אפשר להסביר מה המרירות של אדם שנמצא כמעט 20 שנה בלי מינוי ושיבוץ, והשכן שלו רק סיים והשתבץ.

אחמד טיבי: אומרים מצוינות – – –

יעקב מרגי: לסגור את מכללת – – – לחמש שנים.

אחמד טיבי: לכן, רבותיי – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

אחמד טיבי: סמי, במקום ההצעות האלה צריך לשדרג את החינוך וההשכלה הגבוהה בחברה הערבית ולהקשיב לזעקות של 13,000 מובטלות ומובטלים.

אחמד טיבי: אגב, מדברים על הכוונה מקצועית, על הסבה.

אחמד טיבי: כל זה עלה.

אחמד טיבי: אגב, כמה מהמורים הציעו פרישה מוקדמת.

אחמד טיבי: מורים מציעים פרישה מוקדמת ומשרד החינוך מסרב.

אחמד טיבי: (חוזר על הדברים בערבית.

אחמד טיבי: ) אם יש פרישה מוקדמת, אומרות מורות, אולי יהיה דם חדש.

אחמד טיבי: ככה המקבץ הזה של 13,000 מורים.

אחמד טיבי: עכשיו אני רוצה להגיד את מה שלא תמיד אומרים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יש פרוטקציות,) יש לעיתים – ומורים ומורות מכירים את זה – אתה רואה: זה דילג על זה, זאת דילגה על ההיא, לפעמים עם נתונים דומים, לפעמים הפחות טוב לא משובץ – זה נקרא פרוטקציות, נקרא שיקול לא תקין.

אחמד טיבי: זה מקומם, מגביר את הכאב.

אחמד טיבי: אגב, למה רק ב-31 באוגוסט ההעברות או המינויים, למה לא עד סוף ספטמבר?

אחמד טיבי: ואם כבר עד 31 באוגוסט, למה פתאום צצות שעות (אומר בערבית: פתאום יש שעות לאחר 1 בספטמבר ומתחילים במינויים כאלה ואחרים בבתי הספר.

אחמד טיבי: ) זה מגביר את המרירות ואת השאלות הנוקבות.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ניכוי הנקודות לאלה שהיו מורים לפני 1 באוגוסט, סונדוס, מטעם משרד החינוך.

אחמד טיבי: היו להם נקודות על הממלא מקום, נכון, ונמחקו שנות הוותק, שנות השירות, לכל המורים שהקפידו להשיג את השעות האלה כדי להיות מועסקים בצוותי ההוראה.

אחמד טיבי: יש אנשים שלא מקבלים מינוי במשרד החינוך.

אחמד טיבי: הם מקבלים מינוי בעמותות אחרות והם מלמדים.

אחמד טיבי: המשרד לא מכיר בהם.

אחמד טיבי: אם כן,) אני שוחחתי אתמול עם השר גלנט, כפי ששוחחנו, כרשימה, עם המנכ"ל הקודם, והסברנו לו.

אחמד טיבי: הוא הסביר את שיטת הניקוד על מסכים.

אחמד טיבי: במציאות בשטח יש מצוקה, יש הרגשה מרירה.

אחמד טיבי: איך זה שאנחנו פונים – לא אנחנו, מורה שיש לה סרטן, שמקבלת טיפול, גרה בצפון, אוסאמה, (אומר בערבית: כמה שנים?)

אוסאמה סעדי: הבן שלה, לא היא.

אחמד טיבי: הבן שלה מקבל טיפול לסרטן.

אחמד טיבי: לא, יש עוד מקרה, שהיא חולה.

אחמד טיבי: אני מכיר מקרה שהיא חולה, ויש אישה שהבן שלה חולה, משפרעם.

אחמד טיבי: כמה שנים?

אוסאמה סעדי: 12.

אחמד טיבי: 12 שנים.

סונדוס סאלח: הם אוכלוסייה בסיכון עכשיו.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יש מורה שאתמול שאלה אותי: יש לי כך וכך שנים וצריכים למנות אותי ולא מינו אותי.

אחמד טיבי: הבן שלי בשנה הרביעית ללימודי רפואה, ובוודאי בני יהפוך לדוקטור ויקבל מינוי, ואני לא מקבלת מינוי.

אחמד טיבי: ) נראה לכם סביר?

אחמד טיבי: צודק?

אחמד טיבי: זה אכזרי.

אחמד טיבי: יש לתת לאנשים את חופש העיסוק, בחירת המקצוע שהם רוצים.

אחמד טיבי: נכון, יש לווסת.

אחמד טיבי: יש לווסת.

אחמד טיבי: להצפת השוק תמיד יש תוצאות.

אחמד טיבי: אבל יש בעיה אקוטית וכרונית.

אחמד טיבי: אקוטית – כי אנחנו מקבלים יותר פניות, וכרונית – כי היא מתמשכת על שנים רבות אחורה.

אחמד טיבי: והיא לא רק בעיה פדגוגית אלא בעיה חברתית כלכלית קשה מנשוא.

קריאה: אוהבים אותך, אחמד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: גם אני אוהב אותך.

אחמד טיבי: ולכן אני מעביר כאן וזועק את זעקת המורות והמורים, הילדים שלהם.

אחמד טיבי: לא רק מורה שהבן שלה חולה, אלא מורה שכבר 23 שנים (אומר בערבית: מעראבה, עובד ברהט,) לא סביר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה תסיים.

אחמד טיבי: זה הדבר הראשון שאתה עושה במפגש איתי מאז שנכנסת בקדנציה השנייה לכנסת.

אליהו ברוכי: בסדר גמור.

אחמד טיבי: תרשום את זה.

אחמד טיבי: היסטורית זה לא טוב בקורות החיים שלך.

אליהו ברוכי: שלי או שלך?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מרגי, אתה אישרת לו?

יעקב מרגי: אני רמזתי לו.

אחמד טיבי: עכשיו לכם, הדתיים, תגלו אמפתיה – – –

אליהו ברוכי: איזה דתיים?

אחמד טיבי: גם יהדות התורה, גם ש"ס.

אחמד טיבי: תגלו אמפתיה לזעקה שלנו.

אחמד טיבי: תגלו אמפתיה למצוקה הזאת.

אחמד טיבי: אני רוצה שכל סיעות הבית יצביעו יחד עם ההצעה הזאת ויגלו הבנה – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – לצורך בהקמת ועדה פרלמנטרית (מתרגם את דבריו לערבית) לבדוק את עניין השיבוץ וההעברות או האי-העברות של מורות ומורים ערבים במערכת החינוך.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: ישיב סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה, עשר דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בראשית דבריי אני רוצה לברך אותך על היבחרך היום לסגן יושב-ראש הכנסת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מאיר פרוש: אני מאחל לך הצלחה רבה, הרבה שנים וקידוש שם שמיים.

אליהו ברוכי: אמן.

אליהו ברוכי: תודה.

מאיר פרוש: ביחס לדבריו ולבקשתו ולהצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי אני אומר כך: אני מתאר לעצמי שחלק מהדברים מוכרים, חלק מהדברים מוסכמים – אולי חלק לא מוסכמים, אבל זה מה שצריך לומר כאן, על כל פנים בשם משרד החינוך אני אומר:

מאיר פרוש: נוהל השיבוצים וההעברות במגזר הערבי קיים לאורך עשרות שנים, ונבחן בפסיקת בתי הדין לעבודה וגם על ידי מבקר המדינה, ונמצא ראוי ונכון, מכיוון שהוא נותן מענה למציאות ייחודית ולאפיונים המייחדים את המגזר הערבי, והם: 1.

מאיר פרוש: עודף מורים באוכלוסייה הערבית – אני מחכה שהוא ישמע.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, סגן השר רוצה להשיב להצעה שלך.

אחמד טיבי: – – –

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: בבקשה, סגן השר.

מאיר פרוש: 1.

מאיר פרוש: אפיון אחד הוא עודף מורים.

מאיר פרוש: באוכלוסייה הערבית יש ביקוש עצום לעבודת ההוראה לעומת היצע המשרות בשטח, שהוא בהתאם לצרכים.

מאיר פרוש: עודף המורים בשנים האחרונות הולך וגדל, לעומת צמצום היצע משרות, בשל מגמת קיטון דמוגרפי באזורים מסוימים ופיחות במספר התלמידים.

מאיר פרוש: אם תבקש לקבל פירוט על היקף המועמדים ואחוזי השיבוץ על פני השנים, יש לי נספח מפורט שאני אוכל לתת לך אותו בהמשך; 2.

מאיר פרוש: פיזור האוכלוסין – מרבית האוכלוסייה הערבית מרוכזת במחוזות צפון, חיפה ומרכז, ולכן כמעט אין מוביליות של אוכלוסיות אלה מיישוב ליישוב בהתאם להיצע העבודה.

מאיר פרוש: שאיפתה של האוכלוסייה – זה לא יהיה סוד בשבילך – היא להתגורר ביישוב שבו מתגוררת המשפחה המורחבת.

מאיר פרוש: כל שיבוץ מרוחק מיישוב הקבע הוא מבחינתם של אותם מועמדים זמני, עד שיתאפשר המעבר בחזרה אל אותו היישוב, בניגוד לאוכלוסייה הכללית, שקובעת את מקום מגוריה ללא תלות במקום מגורי המשפחה המורחבת.

סמי אבו שחאדה: – – – היה תהליך הגירה לפני כן לעיר – – –

מאיר פרוש: בשל המאפיינים שתוארו רווחה תופעה אשר רבו התלונות בגינה בעבר, טרם החלת הנוהל – קבלת עובדים, העברתם או השלמת משרתם שלא משיקולים מקצועיים אלא משיקולים של לחץ משפחתי, קשרי היכרות וכיוצא באלה.

מאיר פרוש: מצב זה הפך בלתי נסבל ככל שעלה הביקוש בעוד היצע המשרות לא גדל במקביל, אלא להפך – הצטמצם.

מאיר פרוש: כמובן, בעקבות כך רבו התביעות המשפטיות והתלונות, אשר בחלקן הגדול נמצאו מוצדקות – זה טרם החלת הנוהל.

מאיר פרוש: בשל כך נדרש גיבושו של נוהל ייחודי שמפרט קריטריונים, שרובם המוחלט מנבאים ברורים של איכות.

מאיר פרוש: לכל קריטריון נקבע ניקוד.

מאיר פרוש: מיקומו של כל עובד הוראה שמגיש בקשה לשיבוץ, העברה או השלמת משרה נקבע בהתאם לניקוד אשר הוא צובר, בהתאם לפרמטרים שנקבעו בנוהל, ביחס לכל יישוב שבו הוא חפץ להשתבץ או לעבור אליו.

מאיר פרוש: גם ידוע לכם שהוא רשאי לנקוב בבקשתו עד חמישה יישובים, בכל הנוגע לבקשת שיבוץ או העברה בהתאם להכשרתו.

קריאה: אפשר להשתתף בפגישה?

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אוסנת מארק, בבקשה.

מאיר פרוש: הבקשות הן מקוונות.

מאיר פרוש: המועמד רואה את הניקוד שלו ואף ניתן לו זמן גם לערער עליו, ככל שמצא טעות בניקוד.

מאיר פרוש: המיקום נקבע ביחס לכל מוסד חינוך ביישובים שבהם ביקש המועמד להשתבץ ולעבור אליהם.

מאיר פרוש: ועדת השיבוצים מורכבת מעובדי המחוז, דהיינו מנהלי כוח אדם בהוראה במחוז, אשר בפניהם מעלים המפקחים את הצרכים לאחר שאלה הועברו על ידי מנהלי מוסדות החינוך.

מאיר פרוש: באופן זה מובטח כי כל שיבוץ או העברה או השלמת משרה ייעשו באופן אובייקטיבי ומדיד, שניתן בקלות לעמוד על מידת נכונותו.

מאיר פרוש: מרביתם המכריע של הקריטריונים אשר גובשו בנוהל, כמו שאמרתי, מנבאים איכות הוראה.

מאיר פרוש: כאמור, נספח 2 מפרט מהם הקריטריונים והניקוד בגינם.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה.

מאיר פרוש: הנוהל המלא מפורסם בפורטל עובדי הוראה.

מאיר פרוש: בהתייחס לנקודות האמורות בהצעה: 1.

מאיר פרוש: תוכנית המצוינים.

מאיר פרוש: אני רוצה להרחיב: תוכנית המצוינים במכללות האקדמיות לחינוך מכונה רג"ב – ראש גדול בהוראה.

מאיר פרוש: מטרת החינוך היא לגייס סטודנטים בעלי יכולות גבוהות ללימודי הכשרה להוראה ולהכשירם להיות מורים מובילים ומחנכים מצוינים ומנהיגים חינוכיים.

מאיר פרוש: מטרת-העל של התוכנית היא ליצור תוכנית לימודים בעלת צביון ייחודי.

מאיר פרוש: כלל המשתתפים בתוכנית יהיו שותפים בחזונה ובדרכי פעולתה, ואף הסטודנטים יהיו שותפים בעיצובה.

מאיר פרוש: התוכנית מכוונת להשגת מטרותיה באמצעות טיפוח סקרנות למידה, חשיבה יצירתית ותחושת מסוגלות גבוהה, התנסות במגוון רב של דרכי למידה והוראה, עידוד לפיתוח תפיסות חינוכיות רחבות וחזון חינוכי ערכי חברתי.

מאיר פרוש: בשל מסלול ההכשרה הייחודי – אשר מתוקצב על ידי משרד החינוך במטרה להציע, כאמור, למועמדים איכותיים להגיע לתחום ההוראה – ניתן מקדם גבוה יותר למועמדים בוגרי תוכנית זאת ביחס לשאר המועמדים, על מנת לקדם את שילובם במערכת.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: מבחני הבקיאות – מבחני הבקיאות בשפה הערבית, עברית ואנגלית וכן מבחנים במדעים ובמתמטיקה שהתפרסמו בשנת הלמידה תשפ"א אינם חובה, אלא בחירת המועמדים להוראה לשם שיפור הניקוד.

מאיר פרוש: שינוי בשיטת הניקוד למבחני הבקיאות על פי הלימודים לתואר, מטרתו לתת קדימות לבעלי ידע דיפרנציאלי בתחומים אלה.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: מרכזי הערכה – החל משנת הלימודים תשפ"א התווסף קריטריון מרכזי ההערכה, שאף הוא אינו חובה אלא לבחירת המועמדים.

מאיר פרוש: מרכזי ההערכה כוללים תחנות כמו ריאיון אישי, עיסוק בדילמות חינוכיות וסימולציה.

מאיר פרוש: מטרתם של מרכזי ההערכה היא הוספת קריטריונים אישיותיים מנבאי איכות בהוראה כדי להבטיח את בחירת המועמדים הראויים ביותר, כגון אחראי, בעל יושרה, אכפתי ורגיש, בעל יכולת ליצור הנעה, סבלני, סובלני וכדומה.

מאיר פרוש: 4.

מאיר פרוש: אשר לטענת השקיפות, כאמור, הנוהל כולו, לרבות שיטת הניקוד, שקוף ופומבי ומפורסם באתר משרד החינוך.

מאיר פרוש: כל מועמד יכול לצפות בנתוניו האישיים, אופן חישוב הניקוד האישי שלו ומיקומו בתור ביחס למועמדים המבקשים האחרים מאותו מקצוע, בכל אחד מהיישובים שבהם ביקש להשתבץ ולעבוד.

אחמד טיבי: – – –

מאיר פרוש: מבחינת צנעת הפרט וחוק הגנת הפרטיות מועמדים אינם יכולים לראות נתוני מועמדים אחרים.

מאיר פרוש: זה צנעת הפרט שלא פעם אחת, חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: – – – הערבים – – –

מאיר פרוש: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש לאפשר – – –

אחמד טיבי: – – – החרדים – – – איפה?

אחמד טיבי: מה זה, מה זה ההסבר המטומטם הזה?

אחמד טיבי: ערבים גרים – – – יהודים, איפה גרים?

אחמד טיבי: מה זה – – – הזה?

אחמד טיבי: מי כתב לך את התשובה?

מאיר פרוש: הקול שלך מאוד חד וברור.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

מאיר פרוש: – – שגם כאשר עשו את זה במקומות אחרים – – –

אחמד טיבי: – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת טיבי, לרשותך אפשרות זכות תגובה.

אליהו ברוכי: בבקשה, לא להתפרץ.

מאיר פרוש: אני מבין שלא נוח לך, אבל לא פעם אתה דורש מטעם צנעת הפרט לא לפרט, ולכן אני עונה – –

אחמד טיבי: – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש.

מאיר פרוש: – – מצנעת הפרט וחוק הגנת הפרטיות – – –

אליהו ברוכי: אם אתה רוצה לעלות לתגובה, יש לך את הזכות.

אליהו ברוכי: לא להתפרץ.

מאיר פרוש: כאמור, הנוהל נבחן בערכאות משפטיות בכל רובדיהן במשך שנים ארוכות ונמצא ראוי ותקין.

קריאה: – – –

מאיר פרוש: מהסיבות שפורטו לעיל, אין מקום להקים ועדה פרלמנטרית מבחינת הנוהל, וכמובן, אני אומר, נשמח להציג, ולדון ביתר הרחבה בנוהל ובאופן הפעלתו.

מאיר פרוש: לכן אני מבקש לדחות את בקשתו של חבר הכנסת המלומד – גם ידיד לפעמים – אחמד טיבי.

אליהו ברוכי: אני טעיתי, המזכירה אמרה שאין לך דקות.

אליהו ברוכי: תודה.

אחמד טיבי: – – – שאני באופן חריג בגלל הדברים החריגים.

אליהו ברוכי: אוקיי, טעיתי.

אליהו ברוכי: אני עובר להצבעה, בבקשה.

קריאה: הצבעה, תגיד הצבעה.

אליהו ברוכי: עברתי להצבעה, אמרתי שאני עובר להצבעה.

אליהו ברוכי: אני אמרתי שאני עובר להצבעה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

אליהו ברוכי: הכול בסדר.

אליהו ברוכי: תוצאות ההצבעה הן 13 בעד, 32 נגד – ההצעה נדחתה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: – – –

אליהו ברוכי: אם אפשר, אנחנו מוסיפים את חברת הכנסת מרב מיכאלי לפרוטוקול – בעד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – – איפה יש עתיד, איפה?

אלעזר שטרן: הינה.

אחמד טיבי: רק אתה יש עתיד, איפה אתם?

אליהו ברוכי: אין עתיד.

אחמד טיבי: רואים – – – ערביות.

אחמד טיבי: [מס' מ/1367; דברי הכנסת, חוב' א', ישיבה 86; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים לדיון בהצעה הבאה – הצעת חוק הביטוח הלאומי – –

אחמד טיבי: פתאום אתם לא פה?

אחמד טיבי: איפה יש עתיד?

אלעזר שטרן: איפה הייתם קודם בהצבעה על הצוללות?

אחמד טיבי: – – –

אליהו ברוכי: – – (תיקון מס' 218 – הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א.

אליהו ברוכי: תציג את החוק חברת הכנסת אתי עטייה, בשם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, בבקשה.

אליהו ברוכי: היא יורדת וכבר מגיעה.

קריאה: היית שואל שאלה אחרת, אבל "איפה הייתם בהצבעה על הצוללות" – הגזמת, הגזמת.

קריאה: הגזמת.

קריאה: אנחנו צריכים להיות בהצבעה על הצוללות?

קריאה: תפסיק.

קריאה: מה, אתה משווה את זה לזה?

אלעזר שטרן: כן – – –

קריאה: אין עתיד.

אלעזר שטרן: אני הצבעתי בעד.

קריאה: מה שמוזר, שתמיד משתתפים בהצבעות – – – כנראה שאנחנו עושים טעות.

קריאה: מישהו אחר צריך ללמוד שאנחנו עושים טעות.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אלעזר שטרן: לאחמד אין שום ניסיון.

אלעזר שטרן: היית צריך – – –

אחמד טיבי: מה זה – – – כולכם מעל הדוכן.

אחמד טיבי: בבוקר סיכמנו איתכם שאתם מצביעים.

אלעזר שטרן: אני באתי להצביע – – –

אחמד טיבי: לפעמים אתם – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה, חברת הכנסת אתי עטייה.

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפני הכנסת, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 218 – הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א–2020.

חוה אתי עטייה: הצעה זו היא הצעת חוק ממשלתית, הקובעת כי ישולם מענק חד-פעמי לנכים בעד החודשים ינואר עד דצמבר 2020 חלף המדרגה של העלאת קצבאות הנכים, שהייתה צריכה להתבצע בשנת 2020 בהתאם לתיקון מס' 200 לחוק, מאחר שטרם אושר תקציב מדינה שיאפשר העלאה קבועה לקצבאות הנכים כמתחייב לפי החוק.

חוה אתי עטייה: המענקים החד-פעמיים ישולמו בשתי פעימות – באוקטובר 2020 ובדצמבר 2020, בעד כל חודש בשנת 2020 שבו שולמה אחת מקצבאות הנכות הרלוונטיות.

חוה אתי עטייה: ואולם, מי ששוהה במוסד במימון המדינה לא יהיה זכאי למענק.

חוה אתי עטייה: מבחינת גובה המענק: 1.

חוה אתי עטייה: מקבלי קצבה חודשית מלאה יקבלו מענק של 190 שקלים.

חוה אתי עטייה: מקבלי קצבה חודשית חלקית יקבלו מענק יחסי בהתאם לדרגת אי-כושרם להשתכר.

חוה אתי עטייה: 2.

חוה אתי עטייה: אזרחים ותיקים יקבלו את אותו מענק, בהתאם לשיעור דרגת האי-כושר שלפיה שולמה להם קצבת נכות בתכוף לפני שנעשו זכאים לקצבת אזרח ותיק.

חוה אתי עטייה: 3.

חוה אתי עטייה: מקבלי קצבת שירותים מיוחדים בכל שלוש הרמות יקבלו מענקים בסכומים הנעים בין 100 ל-300 שקלים חדשים.

חוה אתי עטייה: 4.

חוה אתי עטייה: נכים מונשמים יקבלו מענק מוגדל בשיעור של 5,341 שקלים.

חוה אתי עטייה: 5.

חוה אתי עטייה: לעניין מקבלי קצבה בעד ילד נכה – מתוך הבנת החשיבות במתן מענה לכלל אוכלוסיית הילדים הנכים, החליטה הוועדה כי ישולם מענק לכל הילדים הנכים.

חוה אתי עטייה: בנוסח הממשלתי הוצע להעניק מענק בגובה 490 שקלים לחודש רק לילדים נכים שמשולמת בעדם קצבה חודשית בשיעור של 188%, וכן לילדים שמקבלים 8 או 9 נקודות בבדיקת תלות שעורך המוסד, ובכך לא ניתן מענה לקבוצה של למעלה מ-65,000 ילדים שאינם נכללים בקבוצות האמורות.

חוה אתי עטייה: במהלך הדיון בוועדה נעתר משרד האוצר לבקשת הוועדה והגדיל את התקציב המוקצה להצעת החוק בסכום של 67 מיליון שקלים, ובכך אפשר להעניק מענק גם לילדים הנכים שלא נכללו בהצעה המקורית, והם יקבלו סכום שנתי של 1,000 שקלים חדשים עבור שנת 2020, שהם 83 שקלים לחודש.

חוה אתי עטייה: יצוין כי מי שזכאי ליותר מקצבה אחת יקבל את המענק המגיע בעד כל אחת מהקצבאות שלהן הוא זכאי.

חוה אתי עטייה: מלכתחילה הקצתה המדינה 940 מיליון שקלים חדשים עבור המענקים, אך לנוכח דרישת הוועדה בנוגע למענק לילדים הנכים הוגדל הסכום ונקבע כי האוצר ישפה את המוסד לביטוח לאומי בסכום של 1.007 מיליארד שקלים בשל תשלום המענקים.

חוה אתי עטייה: כמו כן, במהלך הדיון בוועדה, נוספה להצעת החוק הוראה הקובעת כי תשלומים שיוענקו מכוח הסכמים לפי סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי, בקשר להשפעות הכלכליות הנוגעות לנגיף הקורונה החדש, לא יחשבו הכנסה לעניין כל דין, אלא אם כן נקבע אחרת בהסכם.

חוה אתי עטייה: הוראה זו תיטיב עם האזרחים בתקופה קשה זו, ואני מברכת עליה.

חוה אתי עטייה: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות לרשות דיבור.

חוה אתי עטייה: אני מבקשת מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

חוה אתי עטייה: לסיום, אני מודה ליו"ר הוועדה חבר הכנסת חיים כץ על קידום החקיקה – מיותר לציין את רגישותו לאוכלוסיות המוחלשות – ליועצת המשפטית גב' נעה בן שבת, למנהלת של הוועדה גב' ענת כהן שמואל ולכל חברי הוועדה.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

חוה אתי עטייה: בהצלחה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת אתי עטייה.

אליהו ברוכי: לחוק הוגשו שתי הסתייגויות על ידי כל חברי הרשימה המשותפת, לפי מה שנמסר לנו, בשם כל חברי הסיעה.

אליהו ברוכי: תנמק את ההסתייגויות חברת הכנסת היבה יזבק.

אליהו ברוכי: חמש דקות, בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמובן, אנחנו ברשימה המשותפת מברכים על המענק שניתן ל-66,000 ילדים בעלי מוגבלויות – מענק של 1,000 שקלים, שהוא מענק חשוב שלא היה ושתוקן וניתן כחלק מהדרישות של ועדת הרווחה בראשותו של חבר הכנסת חיים כץ, ואנחנו כמובן מברכים על מענק זה.

היבה יזבק: אבל בכל זאת, אומנם מענק זה מנסה לפצות קצת את קבוצת הילדים הזו, אבל אנחנו עדיין רואים שבמסגרת החוק ובמסגרת המענק יש קבוצה של ילדים בעלי נכות בשיעור של 50% ו-100% – אנחנו מדברים על כ-90% מכלל הילדים מקבלי קצבאות הנכות – שהם בכל זאת נשארים מופלים.

היבה יזבק: הסכום שהם קיבלו כחלק מהמענק של ה-1,000 שקלים הוא עדיין נמוך משמעותית מהנדרש, כך שלילדים אלה יש דרישה מאוד פשוטה: הם רוצים שהמענקים האלו יחולקו באופן דיפרנציאלי.

היבה יזבק: לא לגזול מאלה שמקבלים קצבת נכות עבור היותם בשיעור נכות של 188%, אלא להפך, שהקצבה והמענק שהם יקבלו יהיו דיפרנציאליים לפי הרמה ולפי שיעור הנכות.

היבה יזבק: לכן, אנחנו ברשימה המשותפת הצבענו בעד המענק הזה ובעד החוק בוועדה, אבל בכל זאת אנחנו רואים חשיבות בהעלאת ההסתייגות שלנו ובהצבעה על הסתייגויות אלה.

היבה יזבק: במיוחד כשאנחנו מדברים על אפליה של קבוצת הילדים שנמצאים בשיעור נכות של 100%.

היבה יזבק: על איזה ילדים מדובר?

היבה יזבק: על ילדים אוטיסטים, ילדים עם שיתוק מוחין ובעיות בגפיים, ילדים הסובלים מאפילפסיה קשה ובעיות וקשיים בדרכי הנשימה, ילדים שנדרשים להשגחה מלאה, ילדים עיוורים, ילדים עם שברים פתולוגיים ועם דלקות כרוניות בעצמות ועוד.

היבה יזבק: כך שמבחינתנו אנחנו כן דורשים שדרגות הניקוד בחוק יתוקנו לא מ-8 עד 9 נקודות, אלא מ-5 עד 9 נקודות.

היבה יזבק: אנחנו דורשים שיהיה מענק דיפרנציאלי לילדים שנמצאים גם בשיעור נכות של 50% ושל 100%, כי מבחינתנו מתן המענק באופן דיפרנציאלי לפחות ייתן צדק לילדים האלה ולמשפחות שלהם בתקופה מאוד קשה זו.

היבה יזבק: זה לא סוד.

היבה יזבק: כולם יודעים שההורים נדרשים לשלם עבור הטיפולים כשהילדים שלהם מקבלים "הון".

היבה יזבק: "הון".

היבה יזבק: הם משלמים הרבה כסף ומוציאים הרבה כסף מהכיס האישי והכיס הפרטי עבור כל הטיפולים הנתמכים לילדים.

היבה יזבק: אומנם זה מענק חשוב, אבל כולנו יודעים שזהו מענק לא מספק, ולכן אנחנו כן רוצים שהמענק יהיה מענק דיפרנציאלי, ושגם הילדים שנמצאים בשיעור נכות של 50% ו-100% יקבלו את המענק הראוי.

היבה יזבק: לכן, בכל זאת מבחינתנו זה מענק חשוב, זה חוק חשוב, חשוב שעבר בוועדת הרווחה, אנחנו כן נצביע בעדו, אנחנו כן מברכים עליו, אבל אנחנו בכל זאת מעלים את ההסתייגויות, כי זוהי הדרישה של ההורים, של המשפחות, ואנחנו כן רוצים שזה ימשיך להיות באג'נדה.

היבה יזבק: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: לחוק הוגשו כמה בקשות רשות דיבור.

אליהו ברוכי: נעבור לרשימה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

אליהו ברוכי: חמש דקות לרשותך, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: יש לנו כאן שרים נכבדים, חבריי חברי הכנסת.

אלי אבידר: – – –

אליהו ברוכי: אלי, יש לי משגיח אחד – ירדנה.

אליהו ברוכי: זה מספיק.

אלי אבידר: אני שאלתי, לא התרסתי.

אלי אבידר: מותר לי לשאול, אני מתנצל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה, קודם כול, כמובן, לברך על הצעת החוק כי זאת בשורה מאוד חשובה לאזרחים שזקוקים לעזרתנו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם, אולי לחלק מכם – לשתף אתכם בהצעת חוק שעברה ב-2018.

טלי פלוסקוב: אני זוכרת מה היה כאן באולם.

טלי פלוסקוב: זה באמת היה הישג ענק, ואז דיברנו על השקעה של יותר מ-4 מיליארד שקל לטובת הנכים במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: מה שקרה בוועדה זה משהו שפשוט אי-אפשר לעבור עליו בלי לציין.

טלי פלוסקוב: בעצם יש לנו הצעת חוק ממשלתית שנתנה לנכים את מה שהיה מתוכנן כמנה השנייה של תוספת קצבת נכים, ולמרות שאין לנו תקציב שר האוצר קיבל החלטה לעשות תשלום באופן חד-פעמי.

טלי פלוסקוב: ב-28 באוקטובר האנשים יקבלו את הגדלת הקצבה כפול עשרה חודשים, וב-28 בדצמבר – עבור עוד חודשיים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין את המקצועיות של ניהול הדיון של יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת חיים כץ.

טלי פלוסקוב: יש לנו הצעה ממשלתית – אתם יודעים, לא תמיד אנחנו מסכימים עם הממשלה – וזאת הייתה דוגמה לאיך אפשר להשיג דברים נוספים יחד עם משרד האוצר.

טלי פלוסקוב: 67 מיליון שקל השיג יושב-ראש הוועדה במהלך הדיון.

טלי פלוסקוב: והכסף הזה, כמו שציינה חברתי חברת הכנסת אתי עטייה, מיועד לילדים.

טלי פלוסקוב: ועוד משהו, שבעיניי מאוד מאוד חשוב: ב-2018 אנחנו לא הצלחנו לעשות דבר שהיינו חייבים לעשות – להגדיל את קצבת הנכות גם לאזרחים הוותיקים שלנו.

טלי פלוסקוב: ואז, בגלל שבאמת לא הייתה לנו אפשרות להשיג עוד תקציב, נתנו להם רק 50% ממה שהיה מגיע להם כנכים מלאים.

טלי פלוסקוב: מה שהצלחנו לעשות גם עכשיו זה להעביר להם את ה-100% – זאת אומרת, את כל הגדלת הקצבה שנתנו לכלל האזרחים עכשיו אנחנו נותנים גם לאזרחים הוותיקים.

טלי פלוסקוב: ועוד דבר שמאוד שימח אותי הוא שהתוספת הזאת של קצבת הנכות לא תיחשב כהכנסה לצורך חישוב השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: כי מה שהיה לנו בפעם הקודמת – וזה משהו שלא הצלחנו לתקן אז – זה שהאזרחים הוותיקים הזכאים להשלמת הכנסה קיבלו תוספת נכות, אבל מהסכום הכולל של השלמת ההכנסה ניכו להם את אותו הסכום.

טלי פלוסקוב: כתוצאה מהגדלת קצבת הנכות, האנשים האלה קיבלו אפס.

טלי פלוסקוב: אז עכשיו יש בשורה גם לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: התוספת שהם יקבלו עכשיו זה גם מה שהיו צריכים לקבל כהגדלה, 190 שקל, פלוס עוד 190, כי זה 100%, ההגדלה.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה יקבלו עכשיו, ב-28 באוקטובר, 3,800 שקל לחשבונם.

טלי פלוסקוב: אתם מבינים כמה זה חשוב לאנשים האלה?

טלי פלוסקוב: והם לא יפגעו בהשלמת ההכנסה שלהם.

טלי פלוסקוב: זה הדבר שאנחנו צריכים כל הזמן לשמור עליו כשאנחנו מעבירים חקיקה.

טלי פלוסקוב: וכרגע באמת יוצא לנו לעזור לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: לסיום, אני לא יכולה שלא להודות שוב ושוב ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, ולהודות לשר האוצר ישראל כץ על כך שבתקופה כל כך קשה, עם אתגרים כל כך גדולים, אנחנו כן מצליחים למצוא כלים כדי לדאוג לנושאים חברתיים.

טלי פלוסקוב: וכרגע אנחנו מדברים על נכים.

טלי פלוסקוב: זה הזמן להגיד תודה בשם כל הנכים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נעבור לדובר הבא, חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה, אדוני.

אליהו ברוכי: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי שאלה – גם אליך, אדוני היושב-ראש:

יבגני סובה: למה צריך את חוק המרכולים?

יבגני סובה: בשביל מה צריך במדינת ישראל חוק מרכולים?

יבגני סובה: יושב פה סגן השר יעקב ליצמן.

יבגני סובה: האם חוק המרכולים – – –

יעקב ליצמן: אני לא סגן שר.

יבגני סובה: סגן שר.

אליהו ברוכי: לא, לא, לא, עוד לא.

יבגני סובה: אה, עוד לא סגן שר?

יבגני סובה: יושב פה חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יבגני סובה: אני שואל אותך: האם חוק המרכולים קירב מישהו לדת?

יבגני סובה: אני שואל אותך בשיא הרצינות.

יעקב ליצמן: כן.

יבגני סובה: האם מישהו אחד, בעקבות חוק המרכולים, התקרב ליהדות, חזר בתשובה והפך לצדיק גדול?

יבגני סובה: אני לא שמעתי, אבל אני יודע שהרבה אנשים מתרחקים מהדת בגלל חוק המרכולים.

יבגני סובה: הרבה אנשים, מאז שהחוק הזה חוקק, אומרים: אל תתערבו לנו בחיים.

יבגני סובה: ואני אומר לך, חבר הכנסת ליצמן, וגם לך, אדוני היושב-ראש, שהחוק הזה, בלי שום ספק, הוא חוק שכופה על בן אדם סדר בחיים שלו.

יבגני סובה: אני אתן לכם עוד דוגמה.

יבגני סובה: בשנות החמישים, ונדמה לי אפילו בשנות השישים – ככה אני זוכר מההיסטוריה – היו אוטובוסים בשבת; חברת אגד הפעילה אוטובוסים בשבת למרות הסטטוס קוו שהיה משנת 48'.

יבגני סובה: למישהו זה הפריע?

יבגני סובה: זה לא הפריע.

יבגני סובה: עם ישראל חי בשלום.

יבגני סובה: מי שרצה לשמור שבת שמר שבת; מי שרצה לכבד שבת כיבד את השבת; אבל לא הייתה כפייה.

יבגני סובה: ואם יש מועצה שבה אחוז האנשים הדתיים או אפילו החרדים הוא שולי ולא מפריע לאף אחד שבאזור התעשייה באשדוד החנויות שהיו פתוחות 30 שנה ימשיכו להיות פתוחות, אז למה זה צריך להפריע לשר הפנים?

יבגני סובה: דרך אגב, אותו חוק גם משאיר לשר הפנים הבא, אם הוא יבוא ולא יהיה מטעמכם, לשנות את זה לטובתו.

יבגני סובה: אז מה תגידו אז?

יבגני סובה: אז מה תגיד כשלא תהיו בקואליציה?

יבגני סובה: אני רוצה להגיד לכם שאני מגדל את הילדים שלי בכבוד למסורת.

יבגני סובה: הילדים שלי ידעו מה זה תורה, יודעים מה זה תורה, ואני רוצה שכל ילד בישראל ידע מה זה תורה.

יבגני סובה: אבל אני רוצה שהילדים שלי גם יחיו במדינה חופשית, במדינה שבה אין כפייה.

יבגני סובה: בן אדם בא ואומר: אני מכבד את השבת, אבל אל תגיד לי מה לעשות בשבת, אל תגיד לי מה לאכול ומה לא לאכול.

יבגני סובה: כי בכפייה הזאת אתם מרחיקים אנשים מהדת.

יבגני סובה: אני אתן לכם עוד דוגמה: אנחנו כבר שלושה חודשים זועקים פה עד השמיים שיש במדינת ישראל אנשים שלא יכולים להתחתן.

יבגני סובה: אז נכון שלפני הקורונה לא היו מתייחסים אליך, אדוני חבר הכנסת ליצמן.

יבגני סובה: הם היו קונים כרטיס לפראג ולקפריסין והיו נוסעים לשם.

יבגני סובה: ואל תגיד שהאנשים האלה לא קשורים ליהדות, ואל תגידו שהאנשים האלה חסרי דת.

יבגני סובה: הם לא פחות יהודים מכם.

יבגני סובה: אבל מה לעשות שהיו נישואי תערובת בברית המועצות, ויש כאלה פסולי חיתון.

יבגני סובה: אז מה, אתה כמדינה לא תאפשר להם להתחתן?

יבגני סובה: מה קרה שהיום אתם רוצים שרבני ערים לא יעשו גיור?

יבגני סובה: הרי זה היה כך עד שנת 1994, עד שלא השתלטתם על הרבנות הראשית.

יבגני סובה: אני שומע אנשים, בואו נגיד ככה, שלא רחוקים מהדת ושומרים לא פחות מכם, והם אומרים שזאת הסכנה ליהדות.

יבגני סובה: ההתנהגות הזאת – זאת הסכנה ליהדות, משום שאנחנו עוד לא הגענו למצב שרוב העם היהודי נמצא פה בישראל.

יבגני סובה: הרבה אנשים מסתכלים עלינו בעולם ואומרים: זאת הדרך לאבדון, ככה לא שומרים על המסורת ולא על השבת.

יבגני סובה: תן לאנשים לכבד את השבת בלי שאתה כופה עליהם לכבד את השבת.

יבגני סובה: ואני אומר לך, אני אומר לך בלב מלא, שהרבה אנשים יכבדו את השבת יותר אם אתה לא תכפה עליהם את חוק המרכולים, את האיסור להתחתן ואת וכל הדברים שמביאים לכך.

יבגני סובה: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש: כשאנחנו נתחיל את ההידברות האמיתית, לא הידברות כדי לסתום את הוויכוח בתוך הקואליציה, אז באמת תהיה לנו תקווה להמשיך לחיות ביחד במדינה היהודית.

יבגני סובה: אני מדגיש את זה: במדינה של היהודים.

יבגני סובה: כמו שנאמר פה לא פעם אחת לפניי, וגדולי האומה דיברו על כך, אנחנו צריכים באמת לכבד אחד את השני.

יבגני סובה: וכשאתם היום שולטים בקואליציה של נתניהו – זה לא יהיה לנצח.

יבגני סובה: תכבדו אנשים אחרים.

יבגני סובה: תכבדו גם אנשים שרוצים להעביר את השבת כפי שהם רוצים להעביר את השבת.

יבגני סובה: ואני אומר לך, אדוני חבר הכנסת ליצמן: הרבה אנשים יכבדו אותך ואת כל חבריך למפלגה.

יבגני סובה: וזאת בקשתי: חיה ותן לחיות.

יבגני סובה: זה הדבר הכי מינימלי שאנחנו צריכים לשמור.

יבגני סובה: וכך גם נוכל לשמור, ולחיות במדינה, משום שהשתמטות מצה"ל – –

אליהו ברוכי: תודה.

יבגני סובה: – – זה לא מלחמה על השבת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יבגני סובה: לימודי ליבה זה לא מלחמה על השבת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יבגני סובה: אני כבר מסיים, חצי משפט.

יבגני סובה: תכבדו גם את האנשים האחרים ונוכל להמשיך לחיות ביחד.

יבגני סובה: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר התבשרה האומה שהשר אמיר אוחנה מתכוון למנות מפכ"ל קבוע למשטרת ישראל לאור הכרזתו של שר המשפטים שבכוונתו למנות פרקליט מדינה.

אלי אבידר: משטרת ישראל זקוקה למפכ"ל קבוע.

אלי אבידר: אותנו לא צריך לשכנע.

אלי אבידר: אנחנו רואים את זה כל שבוע במחאה.

אלי אבידר: המשטרה פועלת ברוח השר שלה ומבצעת סיכול ממוקד למחאה.

אלי אבידר: בדוח שהוגש לבג"ץ התברר שבמשך שבוע אחד של סגר נתנה המשטרה 50,000 דוחות למפגינים שהפגינו על פי התקנות, כשבשאר האזורים הייתה אכיפה למראית עין.

אלי אבידר: בעברית קוראים לזה "משטרת אוחנה", ברומנית – סקוריטטה.

אלי אבידר: ב-25 בספטמבר השנה שלחו עורכי הדין שלנו, קלעי-רוזן, מכתב ליועץ המשפטי לממשלה, והתריעו על זיהום פוליטי של תהליך בחירת המפכ"ל על ידי השר אוחנה ועל כך שהוא נמצא בניגוד עניינים לאור קרבתו לראש הממשלה, שגם הוא נמצא בניגוד עניינים.

אלי אבידר: לא נדרשנו לעתור לבג"ץ.

אלי אבידר: ניתן להעריך שהיועמ"ש או המשנה, עורכת הדין זילבר, הסבירו לשר אוחנה את בעייתיות המינוי.

אלי אבידר: חמישה ימים מאוחר יותר הודיע השר כי החליט להאריך את מינויו הזמני של ממלא מקום המפכ"ל בשישה חודשים נוספים.

אלי אבידר: עד היום לא פרסם השר אוחנה את פרוטוקולי הראיונות עם בכירי המשטרה, שעל פי כל העדויות היו ראיונות פוליטיים ולא מקצועיים.

אלי אבידר: גם לא ברור אם היו שומרי סף איתו בחדר כשדרש מבכירי המשטרה להוכיח נאמנות על ידי דיכוי ההפגנות.

אלי אבידר: אז כעת, לאחר שניסנקורן הודיע שהוא ממנה פרקליט, אז גם אוחנה רוצה.

אלי אבידר: אין כאן גזרה שווה.

אלי אבידר: ניסנקורן אינו מצוי בניגוד עניינים, ואת פרקליט המדינה תאתר ועדת איתור מקצועית.

אלי אבידר: זה בדיוק מה שדרשנו מהיועמ"ש, כי השר אוחנה ובנימין נתניהו נמצאים בניגוד עניינים.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, כמחוקק אין אני שש לעתור לבג"ץ וגם לא פתחתי מחלקת בג"צים בלשכה, אבל שיהיה ברור: אם השר אוחנה יתעלם מפנייתנו וינסה למנות מפכ"ל, לא נהסס לעתור לבג"ץ.

אלי אבידר: מינוי מפכ"ל קבוע למשטרה – כן; שאוחנה ונתניהו ימנו אותו – לא.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, נתניהו ינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים.

אלי אבידר: במוצ"ש הקרוב נעלה לירושלים, 300,000 מפגינים בבלפור, עד שיתפטר.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלי אבידר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: הדוברת הבאה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: – – – בחירות במדינה אחרת?

אליהו ברוכי: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

אלי אבידר: – – – אבל שכחת – – – שכחת את מי שאת מייצגת.

טלי פלוסקוב: – – –

אלי אבידר: שכחת את מי את מייצגת.

אליהו ברוכי: חמש דקות, בבקשה, לרשותך, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי אבידר, אתה מפריע.

אליהו ברוכי: לא יכול להיות.

אלי אבידר: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: היום התקשר אליי ראש רשות מקומית דרוזית ודיבר איתי.

חמד עמאר: הוא אמר לי: תשמע, אנחנו במצב כל כך קשה שאנחנו לא יודעים מה לעשות.

חמד עמאר: ואני אומר לו: מה קרה, הרי חתמתם על הסכם עם ראש הממשלה.

חמד עמאר: אתם חתמתם על הסכם, ראשי הרשויות, והסכמתם איתו שתוכנית החומש שהממשלה אמורה לאשר תאושר באופן מיידי, לא תרד מהסכום של תוכנית החומש הקודמת.

חמד עמאר: אני לא הייתי נוכח בהסכם שלכם, אני לא ישבתי עם ראש הממשלה, אני לא ישבתי עם שר האוצר, אני לא ישבתי עם אף אחד, מה אתה מתקשר אליי?

חמד עמאר: תתקשר לראש הממשלה, שאתה ישבת איתו והוא הבטיח לך שהוא יאשר תוכנית חומש בסכום שלא ירד מתוכנית החומש הקודמת.

חמד עמאר: ואז הוא אומר לי : תשמע, הייתה החלטה בסוף חודש דצמבר, החלטה 4798 של ממשלת ישראל, להעביר 202 מיליון שקל באופן מיידי לראשי הרשויות הדרוזיות.

חמד עמאר: אז אומרים: יופי, כמה הועבר עד עכשיו?

חמד עמאר: הוא אומר: הועברו 90 מיליון ממשרד הפנים; ממשרד השיכון, שהיה אמור להעביר 10 מיליון, העבירו לנו 5 מיליון לתכנון בקרקע פרטית.

חמד עמאר: ועכשיו הוא אומר לי שנזכר משרד החינוך להוציא קול קורא על 9 מיליון שקל, שאני מאמין שהם ייכנסו רק בסוף שנת 2020, אם ייכנסו לתקציב.

חמד עמאר: לכן אני אומר לאותו ראש רשות ואני אומר לראשי הרשויות: כל ההבטחות של ראש הממשלה הן הבטחות ריקות מתוכן.

חמד עמאר: אתם מסוף השנה בלי תקציב, בלי תוכנית חומש.

חמד עמאר: אפילו עכשיו, מ-11 מיליארד שקל שאישרו, אושרו לרשויות המקומיות הדרוזיות 50 מיליון שקל.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על קרוב ל-180,000 תושבים, 14 יישובים.

חמד עמאר: אם נחלק את הכסף הזה למספר התושבים, בקושי יצא לכל תושב 20 שקל במשך כל השנה.

חמד עמאר: 20 שקל.

חמד עמאר: איך אתם יכולים לעשות משהו?

חמד עמאר: איך אתם יכולים לקדם משהו כאשר אתם הולכים וחותמים על הסכם עם ראש הממשלה והוא עצמו לא מכבד אותו, הממשלה לא מכבדת אותו?

חמד עמאר: ואני אומר לכם: לא יכבדו את זה.

חמד עמאר: לא יכבדו את זה, ואתם תעבירו את כל שנת 2020 עם תקציב של פחות מ-100 מיליון שקל.

חמד עמאר: ורק לידיעה כללית, אדוני היושב-ראש, תוכנית החומש של המגזר הדרוזי שהסתיימה בסוף שנת 2019, הייתה על 2.2 מיליארד שקל, והיא נוצלה וקידמה את היישובים בצורה בלתי רגילה – היו צריכים לאשר לרשויות עכשיו.

חמד עמאר: בגלל כל המצב שאנחנו נמצאים בו, שרבים אם יהיה תקציב לשנת 2020 או לא יהיה תקציב לשנת 2020, ונעשה תקציב ל-2021 – אני אומר לך: אנחנו נלך לבחירות בלי תקציב ל-2021.

חמד עמאר: אנחנו נמשיך להסתמך על תקציב של 2018 ולהתנהל לפי התקציב של 2018, כי לא יהיה תקציב.

חמד עמאר: ואם אנחנו ניקח את תוכנית החומש ונחלק אותה לחמש שנים, זה יוצא יותר מ-400 מיליון שקל בכל שנה.

חמד עמאר: אז מה אתם מאשרים להם 50 מיליון שקל עכשיו?

חמד עמאר: מה הם יכולים לעשות עם 50 מיליון שקל?

חמד עמאר: איזה פרויקט הם יכולים לפתח עם 50 מיליון שקל?

חמד עמאר: כלום.

חמד עמאר: כל ההחלטות של הממשלה הזאת לא שוות כלום.

חמד עמאר: ואני פונה כאן לראש הממשלה הרזרבי: אתה קיבלת כל כך הרבה קולות מהמגזר הדרוזי, שאני אומר לך: תתבייש לך, אתה וגבי אשכנזי, וכל אלה שהסתובבו במגזר הדרוזי וביקשו מהם קולות, ואמרו להם: אנחנו נעשה את השינוי.

חמד עמאר: אנחנו נעשה את השינוי, ככה אמרתם.

חמד עמאר: הסתובבתם בכל המקומות, לא השארתם יישוב שלא הייתם בו.

חמד עמאר: תתביישו לכם.

חמד עמאר: במקום שתעשו צעקה בשביל יותר מ-25,000 קולות שהצביעו לכם – את הצעקה שלהם אני לא צריך להגיד כאן, אתם צריכים להגיד, כי אתם הבטחתם שתהיו הקול של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אתם לא הקול של העדה הדרוזית, אתם לא מייצגים את העדה הדרוזית, אסור לכם להיכנס ליישוב דרוזי אחד.

חמד עמאר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת חמד עמאר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: "שלטון ממושך הוא סכנה לחירות האומה ולמוסר בניה.

אלכס קושניר: שלטון ממושך, אפילו אם הוא מיטיב למישהו הוא רע מעיקרו, אך שלטון ממושך המרע לרוב האומה הוא רע שבעתיים.

אלכס קושניר: הוא מוליד שחיתות.

אלכס קושניר: הוא אינו יכול שלא ליצור התנשאות שליטים, תלות נשלטים, פחד תלויים.

אלכס קושניר: מהותו של שלטון העם, הקרוי בלשון היוונים 'דמוקרטיה', היא בחילופים המוצעים – – – על ידי העם בתוך השלטון הממלכתי.

אלכס קושניר: באין חילופים כאלה, באין רצון או באין אפשרות לבצע אותם, קם במקום שלטון העם השלטון על העם, שחירותו הפנימית מודברת, אם לא להלכה הרי למעשה.

אלכס קושניר: לפיכך חייב העם, למען עצם חירותו ועתידו, לומר הפעם את דברו נגד המשכו של שלטון ממושך, שאינו יכול שלא להיות מושחת.

אלכס קושניר: " אלו דבריו של ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין, זיכרונו לברכה, בשנת 1955.

אלכס קושניר: מי היה מאמין שדבריו אז, ב-1955, יהיו כל כך רלוונטיים היום בשנת 2020.

אלכס קושניר: אתמול שמענו שנרקם דיל סודי בין נתניהו למפלגות החרדיות.

אלכס קושניר: כלפי חוץ תהיה רטוריקה נוקשה בנוגע לאכיפת ההנחיות; מאחורי הקלעים יהיה תיאום מלא.

אלכס קושניר: כל העם בסגר, הציבור החרדי בסדר.

אלכס קושניר: רוזוולט אמר פעם: speak softly and carry a big stick.

אלכס קושניר: במקרה של נתניהו זה בדיוק הפוך.

אלכס קושניר: הדיבורים חזקים, אבל המקל היחיד שיש לו זה המקל שמכה בצעירים, בחיילים, בסטודנטים, בקשישים, בזוגות הצעירים, בילדים, בעסקים, במובטלים.

אלכס קושניר: תגידו לי מה זה אם לא שחיתות פוליטית, מה זה אם לא הפקרת בריאות הציבור בגלל הכניעה של נתניהו למפלגות החרדיות.

אלכס קושניר: אי-אפשר להסתיר את זה יותר.

אלכס קושניר: הליכוד הפך להיות חלק מהרשימה החרדית המשותפת, ונתניהו הוא מקום רביעי בה אחרי ליצמן, דרעי וגפני.

אלכס קושניר: בדרך לאיחוד הזה הם רומסים את החופש, את השפיות, את הסולידריות.

אלכס קושניר: והתוצאה של האיחוד הזה תהיה הקמת מדינה טוטליטרית בדמות איראן.

אלכס קושניר: ואם אתם לא מאמינים לי, תסתכלו מה היה כאן לפני שעה במליאה.

אלכס קושניר: הקואליציה הפסידה בהצבעה.

אלכס קושניר: היא לא אהבה את זה, היא ביטלה את ההצבעה והצביעה מחדש.

אלכס קושניר: הדבר הזה היה אמור לזעזע את הקירות של הבית הזה, אבל אתם, חבריי בקואליציה, יושבים כאילו לא קרה כלום.

אלכס קושניר: לצערי הרב זה כנראה מצביע על כך שאנחנו בדרך להקמת מדינה טוטליטרית.

אלכס קושניר: ברוכים הבאים לטהרן.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס קושניר.

משה ארבל: תסכם חברת הכנסת אתי חוה עטייה – תעלה ותבוא.

משה ארבל: רק גברתי, לפני שגברתי מתחילה אבקש מחברי הכנסת המעוניינים להצביע, כל אחד ואחת מכם, לשבת במקומותיכם.

משה ארבל: בבקשה, גברתי.

חוה אתי עטייה: אני רוצה לברך על קידום החוק החשוב.

חוה אתי עטייה: אני מברכת את היו"ר חבר הכנסת חיים כץ ואת חברי הוועדה על פועלם הרב ועל תרומתם הרבה בקידום החוק.

חוה אתי עטייה: נמשיך ונפעל יחד למען ציבור הנכים שלנו בפרט ולמען האוכלוסיות החלשות בכלל.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה למציעה, חברת הכנסת אתי חוה עטייה.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור להצביע על הסתייגויות להצעת החוק.

משה ארבל: תהיה הצבעה על שתי הסתייגויות, ולאחר מכן – כנוסח הוועדה.

משה ארבל: חברת הכנסת אתי עטייה, אני אאפשר לך לעלות.

משה ארבל: נמתין.

משה ארבל: את מעדיפה להצביע מפה – נאפשר לך מפה, בסדר גמור.

משה ארבל: אז חברת הכנסת אתי עטייה וסגן השר יואב קיש יוכלו להצביע מכאן.

משה ארבל: כל השאר, אבקש שישבו במקומותיהם.

משה ארבל: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת – חברי הכנסת איימן עודה, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, עאידה תומא סלימאן, ווליד טאהא, עופר כסיף, היבה יזבק ואוסאמה סעדי – הסתייגות מס' 1, לסעיף 1.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

קריאה: זה לא משנה, ההצבעה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן 35 נגד, 15 בעד.

משה ארבל: אני מבקש להוסיף על ההצבעה האלקטרונית את חברת הכנסת אתי עטייה כמתנגדת ואת סגן השר יואב קיש כמתנגד, לכן 37 מתנגדים, 15 תומכים, אין נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

קריאה: – – –

משה ארבל: אני עובר להצבעה על הסתייגות מס' 2, לסעיף 1.

משה ארבל: הצבעה.

עידן רול: – – – נעשה עוד הצבעה.

עידן רול: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

עידן רול: אין לנו נוסחים פה, אין לנו מושג מה זה.

עידן רול: אפשר אולי הצבעה חוזרת?

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן 36 מתנגדים, 15 תומכים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את סגן שר הבריאות יואב קיש כמתנגד ואת חברת הכנסת אתי חווה עטייה כמתנגדת.

משה ארבל: 38 מתנגדים, 15 תומכים.

משה ארבל: אני קובע שהסתייגות מס' 2, לסעיף 1, לא התקבלה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אין לנו נוסחים, אז אנחנו לא יודעים על מה אנחנו מצביעים.

מיקי לוי: זה לא בסדר.

מיקי לוי: צריך הצבעה חוזרת.

משה ארבל: הערתך נרשמה בדברי ימיה של הכנסת, בפרוטוקול.

משה ארבל: לדורות עולם ידעו שחבר כנסת מיקי לוי הצביע בלי נוסח מודפס לידו.

משה ארבל: אתה מוזמן לפנות לסדרנים מאחוריך שיגישו לך.

משה ארבל: כפיר יוכל באמת לעשות את השירות הזה ולתת לך את הנוסחים.

משה ארבל: ובכן, אני מתכבד לעבור להצבעה על סעיף 1 של הצעת החוק, כנוסח הוועדה.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית הינן 66 תומכים, מתנגד אחד, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חברת הכנסת אתי חוה עטייה ואת סגן השר יואב קיש כתומכים.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הינן: 68 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

משה ארבל: אני עובר כעת להצבעה על הצעת חוק הביטוח – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני מרים את היד כדי שתכניס אותי להצבעה.

מיקי לוי: אין לנו גרון כבר.

מיקי לוי: אנחנו נלך לבג"ץ.

משה ארבל: – – הלאומי (תיקון מס' 218 – הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א–2020.

מיקי לוי: זה לא בסדר, זה לא עבד.

מיקי לוי: אני מרים יד כדי שתכניס אותי להצבעה.

משה ארבל: אדוני, אני אעשה את זה בשמחה רבה.

מיקי לוי: אין לנו גרון כבר.

משה ארבל: אני אעשה זאת בשמחה רבה.

משה ארבל: אני מבקש, לפני שאני עובר לקריאה שלישית, לצרף גם את חבר הכנסת מיקי לוי – כתומך או כמתנגד?

מיקי לוי: בעד.

משה ארבל: כתומך בהצעת החוק.

משה ארבל: בהתאם, 69 בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

משה ארבל: אני כרגע עובר להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק, בבקשה.

משה ארבל: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 68 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 218 – הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א–2020, נתקבל.

אלי אבידר: הכי פשוט שבג"ץ יפתחו פה משרד דיונים במקום ללכת, זה מעייף.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הן 68 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מצרף את חברת הכנסת אתי חוה עטייה ואת חבר הכנסת יואב קיש כתומכים.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הינן 70 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 218 – הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א–2020, עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

משה ארבל: אני מתכבד לאפשר לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים איציק שמולי לעלות ולברך את מגישת הצעת החוק.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, רבותיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני באמת רוצה לברך על האישור של הכנסת את החוק החשוב הזה; חוק שבתקופה שהיא אולי הכי קשה, הכי לא נורמלית מבחינה חברתית-כלכלית, מספק רשת ביטחון ממש לציבור הנכים במדינת ישראל.

איציק שמולי: יש פה קיום של התחייבות של הממשלה השלושים-וארבע שדווקא בתקופה הזאת הצלחנו לממש אותה.

איציק שמולי: אני באמת רוצה להודות קודם כול לשר האוצר, לשר איציק כהן גם, בוודאי ליו"ר ועדת העבודה והרווחה חיים כץ, וכמובן לחברי הוועדה.

איציק שמולי: אני רואה כאן את חברת הכנסת אתי עטייה.

איציק שמולי: אנחנו לא רק שמצליחים היום לתת מענק מיוחד לציבור הנכים במדינת ישראל כפי שהתחייבנו, אלא שאנחנו עושים זאת כאשר קבוצות הנכים לא מושארות מאחור.

איציק שמולי: גם הילדים יקבלו, גם המבוגרים יקבלו, גם המונשמים יקבלו.

איציק שמולי: אני חושב שיש פה בשורה גדולה מאוד, שעלותה בעצם כמיליארד שקל.

איציק שמולי: זאת הפעימה השנייה שאנחנו הבטחנו וקיימנו עבור ציבור הנכים.

איציק שמולי: עכשיו אנחנו צריכים להתקדם קדימה לעבר הפעימה השלישית.

איציק שמולי: ההסכם הזה, אבל – אליה וקוץ בה, כיוון שההישג הזה רק ממחיש את הצורך שלנו להגיע כמה שיותר מהר להסכמות על התקציב כדי שנוכל לממש גם את הפעימות הבאות וכדי שנוכל לתת לקבוצות נוספות, כמו האוכלוסייה המבוגרת, הקשישים, שגם הם מחכים לבשורה מהסוג הזה.

איציק שמולי: תודה רבה ויישר כוח לכל העוסקים במלאכה.

משה ארבל: תודה רבה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים איציק שמולי.

משה ארבל: << הלסי >> חוסר במרכז שיקום בצפון << הלסי >>

משה ארבל: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: חוסר במרכז שיקום בצפון – מס' 1671, 1683, 1691, 1697 ו-1704, של חברי הכנסת אופיר כץ, אלעזר שטרן, סמי אבו שחאדה, יוסף טייב ואופיר סופר.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת אופיר כץ.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני סגן שר הבריאות, חבריי חברי הכנסת, כבר עמדתי פה לא פעם ולא פעמיים והקראתי לכם נתונים מכעיסים על הפערים במתן שירותי הרפואה בין הפריפריה למרכז.

אופיר כץ: והפעם – מיטות שיקום.

אופיר כץ: הממוצע הארצי למיטות שיקום הוא מיטה לכל 10,000 תושבים; בצפון הנתון הוא מיטה לכל 50,000 תושבים.

אופיר כץ: הממוצע הארצי למיטות שיקום לקשישים הוא מיטה לכל 486 קשישים; בצפון הנתון הוא מיטה לכל 3,200 קשישים.

אופיר כץ: מרתיח, כן, אבל הנתונים האלה גם לא מקבלים בולטות.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי זה לא תל אביב, לא ירושלים אלא הצפון.

אופיר כץ: כבר למדנו: כשזה מגיע לפריפריה זה פחות מעניין.

אופיר כץ: אין מרכז שיקום בצפון הארץ.

אופיר כץ: האנשים שנפגעו פגיעות שדורשות שיקום נאלצים לנסוע מאות קילומטרים בשביל לקבל טיפול ראוי, ורבים מהם פשוט מוותרים על הטיפול הרפואי ומתמודדים עם אובדן תפקוד, נכות והנצחת המגבלה.

אופיר כץ: בכתבה שהעלה רובי המרשלג לפני כחודש הוא הביא את סיפורם של אנשי הצפון שנפגעו ואינם יכולים להשתקם בשל מרחק הנסיעה.

אופיר כץ: תושבת שבעלה עבר אירוע מוחי סיפרה: קנינו כל מיני מכשירים יקרים, אין לנו ברירה.

אופיר כץ: אם הייתי במרכז, ששם נותנים את המענה הזה, לא הייתי צריכה לקנות את כל הדברים האלו.

אופיר כץ: חברים, המציאות הזאת לא יכולה להימשך.

אופיר כץ: אבל יש נקודת אור בסיפור: המרכז הרפואי פוריה קיבל רישיון להקים מרכז שיקום, צעד מבורך.

אופיר כץ: הבעיה היא התקצוב.

אופיר כץ: לא ניתן לבית החולים תקצוב מספיק על מנת להקים את המרכז ולהפעילו.

יעקב ליצמן: הוא קיבל גם תקצוב.

אופיר כץ: לא מספיק.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה זה מספיק.

יעקב ליצמן: שיגמור מה שאישרו לו.

אופיר כץ: מה זאת אומרת?

אופיר כץ: אם הוא קיבל תקציב שאי-אפשר לבנות – – –

יעקב ליצמן: אני אישרתי לו את זה ואני התרתי לו את זה.

אופיר כץ: סגן שר הבריאות לשעבר אישר, נתן את הרישיון הזה.

אופיר כץ: וגם נתת את הרישיון כשאני אז פניתי – מרכז לשבץ מוחי, גם בפוריה.

אופיר כץ: אבל עדיין, לפי התכנון שלהם, בשביל שהמרכז הזה יעמוד על הרגליים ויקבל מטופלים חסר להם המון כסף.

אלעזר שטרן: לא לפי התכנון שלהם, לפי התכנון שאושר.

אופיר כץ: הייתי בבית החולים.

אלעזר שטרן: כן, גם אני, לפי התכנון שאושר.

אלעזר שטרן: עדיין חסר.

אופיר כץ: נכון.

אופיר כץ: עשרות מיליונים.

אופיר כץ: וזה בהחלט צעד מבורך.

אופיר כץ: הבעיה, כפי שאמרתי, היא התקצוב.

אופיר כץ: לא ניתן לבית החולים תקצוב מספיק על מנת להקים את המרכז ולהפעילו, אלא ביקשו מהם לגייס תרומות על מנת להשלים את הסכום.

אופיר כץ: ואני תוהה, איך מצפים מבית חולים פריפריאלי לגייס תרומות בשווי של עשרות או מאות מיליוני שקלים?

אופיר כץ: למה בית החולים צריך להילחם על מנת שתושבי הצפון יקבלו טיפול רפואי הולם, שהם זכאים לו? זה המקום שלנו להתערב.

אופיר כץ: אנחנו צריכים לעשות כל שביכולתנו על מנת לתקן את העוול הזה.

אופיר כץ: נדרשת פה תוספת תקציבית להקמת המרכז והפעלתו.

אופיר כץ: הקמת מרכז השיקום תסייע לצמצום הפערים במתן שירותי הרפואה בין הפריפריה למרכז ותשפר את איכות חיי התושבים.

אופיר כץ: כמי שחרת את נושא צמצום הפערים על דגלו, אני מתחייב להמשיך ולעסוק בנושא עד אשר הדבר יוסדר.

אופיר כץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעביר את הדיון בנושא לוועדת הכספים.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ.

משה ארבל: חבר הכנסת אלעזר שטרן יעלה ויבוא.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות.

משה ארבל: בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני, פטור בלא כלום לגבי מה שהיה פה בבוקר – אי-אפשר.

אלעזר שטרן: אני ישבתי כאן.

אלעזר שטרן: אני ראיתי את ההצבעה.

סמי אבו שחאדה: גם אני.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: אז בוא נדבר על מה שהיה.

אלעזר שטרן: אני ראיתי מתי בדיוק יושב-ראש הקואליציה ניגש אליו.

אלעזר שטרן: אני לא בטוח שיש לו סמכות לגשת אליו.

אלעזר שטרן: אני ראיתי את חברי הקואליציה רצים כמו מטורפים מלמטה, לא יודעים אפילו על מה הם מצביעים.

אלעזר שטרן: לקח זמן לסגן יושב-ראש הכנסת שניהל את הישיבה עד שהוא הצביע, הוא נתן כאילו לקואליציה עוד הרבה זמן.

אלעזר שטרן: הוא אמר שחברת הכנסת תמר זנדברג צריכה לעלות למעלה.

אלעזר שטרן: אנחנו לא יודעים אם יש לו סמכות או אין לו סמכות, או שיש לממשלה סמכות – לפי התקנון נראה לי שזו רק סמכות של שר בממשלה לבקש הצבעה שמית.

אלעזר שטרן: אין ספק שלא הוגשה בקשה בכתב – אני ראיתי את זה בעיניים שלי.

אלעזר שטרן: אבל על מה אני מדבר?

אלעזר שטרן: אין ספק שייתכן שהיה פה אירוע היסטורי של הצבעה שהתנהלה, ויושב-ראש כנסת, שמייצג גם מפלגה, זה לא נוח לו.

אלעזר שטרן: על מה אני מדבר?

אלעזר שטרן: אתמול, חברי חבר הכנסת ארבל, אתה הגשת לנשיא המדינה עצומה – איך אפשר לעשות – – –

משה ארבל: אמנה.

אלעזר שטרן: אמנה.

אלעזר שטרן: חתמנו עליה הרבה חברי כנסת, תתפלא, אם צריך את זה או לא צריך.

אלעזר שטרן: אמרנו: איך נתנהג, באיזה ערכים ננהג אחד בשני.

אלעזר שטרן: מה היה קורה אם יושב-ראש הכנסת היה מכריז על הפסקה – דרך אגב, כמו שהוא הכריז אתמול, כשהיה צריך לעשות הפסקה לפני האירוע של גנדי?

אלעזר שטרן: מה היה קורה?

אלעזר שטרן: היינו הולכים, מורידים את גובה הלהבות, הולכים למשרד, מסתכלים בכל הווידיאו שיש פה ומקבלים החלטה.

אופיר כץ: חבל – – – תקדיש אותו – – –

אלעזר שטרן: אל תדאג.

אלעזר שטרן: אל תדאג.

אלעזר שטרן: אל תדאג.

אלעזר שטרן: אני מכיר את יושב-ראש המליאה, את סגן יושב-ראש המליאה – הוא ייתן לי את הדקה הזאת, אל תדאג.

אלעזר שטרן: אל תדאג.

אופיר כץ: אני יודע – – –

אלעזר שטרן: דרך אגב, אופיר, אני חושב שיש דברים שהם יותר חשובים מאשר עוד אחד ועוד אחד שידבר כמעט על אותו דבר.

אלעזר שטרן: אז הינה, אני נותן לך, במיוחד כיוון שהצגת את הנושא הזה יפה מאוד.

אלעזר שטרן: וגם, סגן השר – אני לא יודע בדיוק, הרב ליצמן, מה אתה עכשיו, סגן שר או שר?

יעקב ליצמן: לא זה ולא זה.

אלעזר שטרן: לא משנה.

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת הרב ליצמן צדק במה שהוא אמר.

אלעזר שטרן: בזמנו אותר הצורך הזה בגליל – ואני אעבור, כפי שהתבקשתי פה, לדבר על בית החולים השיקומי בגליל.

אלעזר שטרן: תראו, אנחנו תושבי הגליל.

אלעזר שטרן: אני באתי מהמרכז לגליל.

אלעזר שטרן: נולדתי בתל אביב, באתי לגליל, ואנחנו רוצים שיבואו עוד הרבה אנשים לגליל.

אלעזר שטרן: רוצים שיבואו לטבריה, ורוצים שיבואו מצפון לטבריה, ואנחנו יודעים מה המשמעות של בית חולים פוריה לאזור.

אלעזר שטרן: דרך אגב, היום אומנם גם באיכילוב אפשר לראות מה זה יהודים, ערבים, דרוזים ונוצרים יחד, אבל פוריה זה אחד מבתי החולים עם השילוב הזה, גם של הרופאים וגם של המאושפזים.

אלעזר שטרן: זה בית חולים מאוד יפה, מאוד חשוב.

אופיר כץ: הרעיון הוא אותו דבר.

אלעזר שטרן: נכון, בצפון, בתי חולים בצפון.

אלעזר שטרן: אז אמרתי, גם באיכילוב זה כבר תכף ככה – לכל מי שרוצה להוציא את הערבים לאני לא יודע איפה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד על זה: כשהאנשים שוקלים אם לבוא לגור בגליל או אם לעזוב את הגליל, הם מסתכלים גם על סך כל השירותים.

אלעזר שטרן: אני חושב שהנושא הזה של שירותי הרפואה – ואני הכנתי את אותם נתונים שהכנת, אני מכיר את זה: זה כמעט פי 20 מבחינת יכולת שיקום, המרכז ביחס לגליל.

אלעזר שטרן: אז למה שאנשים יבואו?

אלעזר שטרן: דרך אגב, גם במרכז אנחנו המון פעמים מתבקשים להפעיל קשרים.

משה ארבל: אני רק מעדכן אותך על לוחות הזמנים, אבל אני מאפשר.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: גם במרכז, עם פי 20 מאשר בגליל ביחס לנפש, אנחנו יודעים שזה לא מספיק.

אלעזר שטרן: על אחת כמה וכמה בגליל.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, אני חושב שהדיון הזה הוא דיון חשוב.

אלעזר שטרן: נצטרך לעקוב אחריו, לראות מה באמת יוצא.

אלעזר שטרן: אני מקווה שגם חבר הכנסת ליצמן, שבאמת קידם את העניין בתקופה שלו, יהיה יחד איתנו, עם הכוח שיש לו, כדי שאנחנו, תושבי הגליל, נזכה רק לחצי מהשירותים שבמרכז.

אלעזר שטרן: אנחנו נשמח אז.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

משה ארבל: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאני אתייחס לנושא החשוב הזה, אני רק רוצה לדעת: אם תהיה הצבעה – איזו מהן תיחשב, ההצבעה הראשונה או ההצבעה שעליזה תחליט עליה?

קריאה: שמית.

סמי אבו שחאדה: האמת שציבור המצביעים במדינת ישראל צריך פחות להכיר את חברי הכנסת, את אלה שהוא מצביע להם, וכל אחד מגיע עם עשרות אלפי מצביעים; כנראה שהוא צריך לדעת מה עליזה מחליטה באותו יום, כי ההצבעה פה של חבר הכנסת פחות חשובה.

סמי אבו שחאדה: ברגע שאנחנו מדברים פה על מרכזים שיקומיים בצפון, כמובן שיש הבדל גדול בין המרכז, לצפון, לדרום – בהמון תחומי חיים, אבל גם בשירותי הבריאות יש פערים מאוד גדולים בין הצפון לבין תל אביב.

סמי אבו שחאדה: כשאנחנו מדברים על המספרים, יש בני אדם מאחורי המספרים.

סמי אבו שחאדה: אנשים נאלצים לצאת מהצפון.

סמי אבו שחאדה: במדינה שיש בה תחבורה ציבורית מאוד בעייתית אנשים שצריכים שיקום, אנשים שלא קל להם, צריכים לעבור למרכז כדי לקבל את השירות הבריאותי שהם צריכים, וקשה להם מאוד.

סמי אבו שחאדה: זה מנוגד לחוק שאני מייד אדבר עליו.

סמי אבו שחאדה: אבל יש גם אנשים, לצערנו, שבגלל הדבר הזה נאלצים לוותר על השיקום שלהם.

סמי אבו שחאדה: הם נאלצים לוותר כי הם לא יכולים, לא מסוגלים להגיע.

סמי אבו שחאדה: זה עולה להם יותר מדי גם זמן וגם כסף, וגם התחבורה הציבורית מאוד בעייתית.

סמי אבו שחאדה: לכן חלקם, לצערנו, גם מוותר על השירות הבריאותי שהמדינה אמורה לספק.

סמי אבו שחאדה: זה נושא שכבר דנו בו המון זמן, וגם חבר הכנסת ליצמן בעד בעניין הזה.

סמי אבו שחאדה: האנשים יצטרכו להגיע לבג"ץ כדי לשכנע את המדינה שחייבים גם מרכזים שיקומיים בצפון.

סמי אבו שחאדה: לצערנו שירות שנראה טריוויאלי חייב את האנשים לבג"ץ, ובסוף, מתחילים להקים משהו בפוריה, ואני אגיד עליו כמה מילים.

סמי אבו שחאדה: כמובן שאת השירות הבריאותי, לפי החוק אמורים לתת למטופלים בזמן סביר, מרחק סביר ובאיכות סבירה.

סמי אבו שחאדה: אם אנחנו רוצים לכבד את החוק, אי-אפשר להשאיר את השירותים האלה במרכז.

סמי אבו שחאדה: צריך לתת את אותו שירות גם לתושבי הצפון, ולסגור יותר פערים.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, יש גם פתרונות.

סמי אבו שחאדה: יש גם פתרונות.

סמי אבו שחאדה: התחילו להקים בפוריה – עכשיו כולם יודעים שזה גם לא יספיק; גם מאוד חשוב מה שנאמר פה, שהצוות בבית החולים פוריה הוא צוות מעורב, אבל בשירות בבריאותי – בעיקר כשאנחנו מדברים על שיקום, צריך גם את הרגישות התרבותית.

סמי אבו שחאדה: והמכשול פה הוא לא רק מכשול שפתי.

סמי אבו שחאדה: יש פה גם ענייני תרבות ויש פה גם דברים שצריכים להסיר חסמים, אם הוא מטופל.

סמי אבו שחאדה: וזה מחייב גם את כל הרגישות התרבותית – גם שפה ערבית וגם שירות שינגיש למטופל בשפה הערבית את הזכויות שלו ואת החובות שלו ואת מה שמגיע לו, כדי שגם הוא יוכל לקבל את כל מה שמגיע לו כמטופל.

משה ארבל: נא לסכם.

סמי אבו שחאדה: אני מסיים בזה שיש גם פתרון מצוין, אחרי שבדקנו את העניין.

סמי אבו שחאדה: ד"ר פאיד חכים, מנכ"ל בית חולים האנגלי בנצרת – גם אצלם.

סמי אבו שחאדה: הם מציעים שהם מוכנים לתת קרקע מבית החולים בשביל להקים עוד מרכז שיקומי, כי מרכז אחד, ידוע לכולם, הוא לא יספיק והוא לא ייתן את כל השירותים שצריך ברגישות התרבותית הנדרשת.

סמי אבו שחאדה: אפשר להקים עוד מרכז בנצרת, ובית החולים האנגלי יכול גם לעזור בדבר הזה, ותודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

משה ארבל: חבר הכנסת יוסף טייב יעלה ויבוא, שלוש דקות, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אדוני סגן השר, ברשותכם, אני רוצה להתחיל בזיכרון למרן הרב עובדיה יוסף.

יוסף טייב: שבע שנים מאז הסתלקותו של מרן.

יוסף טייב: אני חושב שהדבר העיקרי שהוא ביקש מאיתנו, השלוחים שלו, השלוחים של הציבור, המייצגים את הציבור, זה קודם כול לדאוג לחלשים, לדאוג לפריפריה, לדאוג שיהיה שוויון הזדמנויות.

יוסף טייב: אני חושב שזה המקום גם לומר שהסיפור הזה של מרכזי שיקום בצפון, לצערי, לוקה בחסר.

יוסף טייב: אני מקבל המון פניות של עולים, בין השאר עולים מצרפת, שהיו רוצים ללכת לגור בגליל, וחלק מהטענות הן שהם שמעו שהגליל זה מדינת עולם שלישי, שהטיפול בבתי חולים וכל מה שיש מסביב פשוט לא משתווה למה שקורה במרכז, ולכן, הם לוקחים את ההחלטה להגיע לגור בדרום ובמרכז.

יוסף טייב: ואני חושב שכמדינה שמתיימרת להיות מדינה שמקבלת הגירה, אנחנו אמורים לדאוג מעבר לזה.

יוסף טייב: ודאי שאנחנו צריכים לדאוג למי שכבר נמצא, אבל גם לדאוג שמי שרוצה להגיע לגליל ורוצה להשתקע בצפון – ויש המון עולים שרוצים להגיע לשם, והדבר הזה הוא פשוט אחד הדברים שמונע מהם להגיע.

יוסף טייב: יש לי קרוב משפחה שלא מזמן היה צריך לעבור איזשהו טיפול רפואי ונצרך להגיע למרכז ואחרי זה לירושלים, כשהוא גר עשר דקות מטבריה.

יוסף טייב: אין שום סיבה שהדבר הזה יקרה.

יוסף טייב: תושבי הצפון זכאים לשוויון הזדמנויות, לשוויון בטיפול הרפואי, ואני באמת קורא מכאן: בואו נתעשת על עצמנו.

יוסף טייב: אני חושב שכולנו כאן

יוסף טייב: מסכימים שצריך להקים כמה שיותר מהר – וכמו שאמר חבר הכנסת אבו שחאדה קודם, אני לא חושב שמרכז שיקומי אחד יספיק.

יוסף טייב: הצפון הולך ומתפתח.

אופיר כץ: בוא נתחיל.

יוסף טייב: אני אומר: כן, בואו קודם כול נתחיל, בואו נצא לדרך.

יוסף טייב: והינה, נמצא פה סגן שר הבריאות.

יוסף טייב: אני מצפה שתפעלו, ואין לי ספק שזה מה שאתם עושים, אבל בואו נעשה את זה כמה שיותר מהר, כדי שתושבי הצפון יוכלו לקבל טיפול רפואי הוגן ושווה למי שנמצא במרכז ובירושלים.

יוסף טייב: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף טייב.

משה ארבל: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

משה ארבל: ישיב סגן שר הבריאות יואב קיש:, יעלה ויבוא.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, במדינת ישראל שיעור המיטות לשיקום למספר אוכלוסין הוא אכן נמוך לאורך השנים, במיוחד כשמשווים את זה ל-OECD, והבעיה מחריפה עוד יותר בפריפריה.

יואב קיש: כיום ישנן מיטות שיקום המשרתות את תושבי הצפון כדלקמן: 35 מיטות בבית חולים בני ציון בחיפה, 40 מיטות בבית חולים גליל מערבי בנהריה, 19 מיטות בעמק בעפולה.

יואב קיש: על מנת לשפר את המצב הקיים, משרד הבריאות הקצה בתוכנית חלוקת המיטות – – –

אופיר כץ: סליחה, אני חייב.

אופיר כץ: יש איזושהי שגרה במשרד הבריאות שכשמדברים על הצפון המזרחי הם נותנים כל הזמן תשובות על חיפה ונהריה.

אופיר כץ: זה לא עוזר.

יואב קיש: אתה מתכוון גם לעמק – – –

אופיר כץ: לא, אבל זה לא עוזר לטבריה, עפולה ובית שאן.

אופיר כץ: זה אותו מרחק כמו לנסוע מעפולה לתל אביב.

יואב קיש: גם על פוריה.

יואב קיש: ברור, ברור.

יואב קיש: אבל אתה עוד לא שמעת את התשובה שלי.

יואב קיש: אני מתייחס לצפון כצפון – ונכון, צריך להפריד: צפון מערבי, צפון מזרחי.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: חלוקת המיטות ב-2017 עד 2021 מבחינת מיטות שיקום באזור הצפון – ונכון, אני מתייחס כרגע לצפון בכללותו, וברור שבפוריה יש צורך, וגם מתקדם, אבל תכף נדבר על זה: 20 מיטות לשיקום הילדים ברמב"ם בחיפה; חמש מיטות לשיקום ילדים בפוריה בטבריה; 16 מיטות שיקום כללי בגליל עליון בנהריה; 16 מיטות שיקום כללי לבית החולים העמק בעפולה; השלמה למחלקה של 36 מיטות; בנוסף על הקצאות מיטות שיקום לאזור הצפון – עכשיו אני נוגע בנושא עצמו – הוחלט על הקמת מרכז שיקומי בבית החולים פוריה, החלטה שקיבלה תוקף בהחלטת ממשלה בינואר 2017, שהוביל אז מי שנמצא איתנו פה כרגע, חבר הכנסת ליצמן, אז סגן שר הבריאות או שר הבריאות ליצמן, וקובעת כי לטובת פיתוח המרכז, שעלותו נאמדה אז ב-150 מיליון שקלים, יוקצה סך של 110 מיליון שקלים על ידי המדינה, ועוד 40 מיליון שקלים יגייס בית החולים ממקורות עצמיים או מתרומות.

יואב קיש: הקמת מרכז שיקום זה היא החלטה אסטרטגית, החלטה חשובה ממעלה ראשונה של ממשלת ישראל, וזאת במסגרת התוכנית הלאומית לחיזוק הצפון וחיזוק הצפון המזרחי במיוחד.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: בתוכנית הסופית, המרכז יכלול 162 מיטות אשפוז ו-18 מיטות אשפוז יום בחמש מחלקות של שיקום נוירולוגי, שיקום אורתופדי, גריאטרי, שיקום ילדים ושיקום יום.

יואב קיש: זאת, בנוסף למחלקות שיקום לב וריאות.

יואב קיש: כל אחת ממחלקות המרכז תכלול ציוד שיקום ייעודי שיהיה מהמתקדמים בעולם, בהתאם לצורכי המטופלים, חדרי אשפוז מרווחים ומרחב טיפולים מגוון המציע למטופל את כל הנדרש בדרך לבניית מערך חיים תפקודי, איכותי, תכליתי ומשמעותי.

יואב קיש: התחילו לעבוד – – –

משה ארבל: חבר הכנסת איימן עודה, חבר הכנסת איימן עודה, חבר כנסת אבו שחאדה אולי ישתכנע מתשובת סגן השר, אז תאפשר לו לשמוע.

יואב קיש: העבודה לבניית בית החולים השיקומי בפוריה החלה בינואר השנה, וכיום אנו בעיצומו של בניית השלד.

יואב קיש: משלימים חומר למכרז לעבודות פנים וגמר, והפרויקט מתקדם ללא עצירות וללא השהיה שלא לצורך.

יואב קיש: עכשיו לגבי התקציב – – –

סמי אבו שחאדה: רק שחסר להם שם חצי מהתקציב, אדוני.

יואב קיש: לגבי התקציב החסר – אתה רואה, זה כמו שיש לך מצגת, אתה מציג שקפים, ואז מישהו רוצה לשאול שאלה, ואתה אומר: שאלה מצוינת, השקף הבא מגיע.

יואב קיש: אז הינה, לגבי התקציב החסר, בפועל, בשונה מההערכה שנקבעה בהחלטת הממשלה לגבי היקף עלות הקמת המרכז, העלות הנדרשת הינה גדולה יותר, ואכן יש פער בין התקציב הקיים לבין הצורך בפועל.

יואב קיש: ההערכה התקציבית לסיום הפרויקט המלא עומדת על בין 220 ל-240 מיליון ש"ח, לעומת ההערכה הראשונית של 150 מיליון ש"ח.

יואב קיש: לכן, קיים פער תקציבי, שנכון לעכשיו – אני אומר את זה בצורה הכי ברורה – אין לו עדיין מענה.

יואב קיש: חשוב לציין כי משרד הבריאות תקצב את הפרויקט ממקורותיו ולא ממקורות תוצריים או תוספתיים, ועל חשבון פרויקטים אחרים.

יואב קיש: 110 מיליון ש"ח מתוך 150 מיליון ש"ח, זו הייתה ההערכה הראשונית, כפי שנקבע בהחלטת הממשלה.

יואב קיש: בית החולים, ביחד עם משרד הבריאות, גייס תרומות של מעל 50 מיליון ש"ח.

יואב קיש: אפשר לציין שזה הגיע מעיזבונות של הלנברג, ועוד 20 מיליון ש"ח מתרומות המגיעות מחו"ל שמשרד הבריאות גם סייע בהשגתן.

יואב קיש: ואני אומר, לסיום: אנחנו מודעים לצורך המהותי במרכז שיקום משמעותי לתושבי הצפון, הצפון המזרחי, אשר ישפר לאין ערוך את זמינות שירותי השיקום שלהם זקוקים המטופלים באזור.

יואב קיש: בהתאם לכך, כיסוי הפער התקציבי הנדרש להשלמת הבינוי – ואנחנו מדברים על בין 50 ל-70 מיליון שקלים נוספים – נמצא היום בדיונים מול משרד האוצר במסגרת תוכנית העבודה לשנת 2020/21, ומשרד הבריאות יעשה כל שניתן לסיים אותו ללא עיכובים וללא השהיות.

יואב קיש: אני מאוד שמח על הדיון הזה.

יואב קיש: הוא מציף בעיה שאנחנו צריכים לפתור אותה, ואני מצטרף לבקשת המציעים שזה יעבור לוועדת הכספים.

יואב קיש: תודה רבה.

יעקב ליצמן: כמה כסף – – –

משה ארבל: תודה רבה.

יואב קיש: זה התחום שלך, לא שלי.

משה אבוטבול: אני כרגע באופוזיציה.

יואב קיש: אני מחכה לוועדת הכספים, ושם יחליטו איך מביאים את הכסף.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר הבריאות יואב קיש.

משה ארבל: אנחנו מתכבדים לעבור להצבעה על הצעה לסדר-היום בנושא: חוסר במרכז שיקום בצפון.

משה ארבל: מי שמצביע בעד, תומך בהעברת ההצעה לסדר לוועדת הכספים; מי שמצביע נגד, מבקש להסירה מסדר-היום.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: אחרי הקראת תוצאות ההצבעה האלקטרונית אני אבקש לצרף את המבקשים להצטרף.

משה ארבל: כמה שניות.

משה ארבל: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מתכבד לצרף את חבר הכנסת אלעזר שטרן כתומך, את חבר הכנסת מיקי לוי כתומך, את חבר הכנסת יוסף טייב כתומך, את השרה פנינה תמנו כתומכת, את חבר הכנסת יעקב טסלר כתומך, את סגן השר גדי יברקן כתומך, את חבר הכנסת אופיר כץ כתומך, את חבר הכנסת ווליד טאהא כתומך.

משה ארבל: על כן, תוצאות ההצבעה הן 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שההצעה לסדר-היום התקבלה ותעבור לדיון בוועדת הכספים של הכנסת.

משה ארבל: << הלסי >> מעבר לטיפול בחולי קורונה בקהילה ובבית החולה << הלסי >>

משה ארבל: נעבור להצעות הבאות לסדר-היום, בנושא: מעבר לטיפול בחולי קורונה בקהילה ובבית החולה, מס' 1653 ו-1659, של חברי הכנסת ינון אזולאי ויעקב טסלר.

משה ארבל: חבר הכנסת יעקב טסלר, יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

יעקב טסלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, לפני כשבוע חשף מגיש המהדורה המרכזית בקול חי, אבי מימרן, את סיפורו של אביו, שעבר את גיל 80.

יעקב טסלר: הוא אובחן כחולה קורונה וטופל בהמלצת יועצים רפואיים במסגרת ביתית, וחייו ניצלו.

יעקב טסלר: בכתבה שפורסמה בחדשות 12 פורסם על חולי קורונה המטופלים בבתיהם על ידי עמותות, ומקבלים את כל התמיכה הרפואית כדי להימנע מאשפוז.

יעקב טסלר: פעילות העמותה כבר מהווה מודל לחיקוי והערכה.

יעקב טסלר: חברים, סיפורים אלה מצטרפים לעוד מאות סיפורים של חולים בקורונה, וביניהם כאלה המוגדרים קשים, שטופלו בבתיהם כדי להימנע מאשפוז בבית חולים, והבריאו לחלוטין.

יעקב טסלר: האשפוז במחלקות הקורונה בבתי החולים, לצערי הרב, לפעמים מזיק יותר מאשר מועיל.

יעקב טסלר: הצוותים הרפואיים עומדים בחזית המלחמה בקורונה ועושים עבודת קודש.

יעקב טסלר: הם ראויים לכל ההערכה, אך המצב המורכב שבו המחלקות עובדות, עם מחסור בכוח אדם וצוותים רפואיים שקורסים תחת העומס, גורם לכך שלפעמים החולים מרגישים שאין מי שמסתכל עליהם.

יעקב טסלר: אף אחד לא מתעניין בהם, במיוחד כאשר הם נמצאים בבידוד ללא משפחה וחברה.

יעקב טסלר: לפעמים אין מענה לבקשות אלמנטריות, וממתינים זמן רב לבקשות ולטיפול.

יעקב טסלר: כתוצאה מכך, המצב הרפואי, לצערנו, מידרדר.

יעקב טסלר: הטיפול בבית, כחלופה לטיפול או אשפוז בבית החולים, הינו אחת המהפכות הגדולות בעולם הבריאות בשנים האחרונות, והוכח כיעיל, איכותי ובטוח.

יעקב טסלר: מעבר לטיפול בבעיה הרפואית, הטיפול בבית, בסביבה הטבעית והתומכת, מאפשר למטופל לקבל טיפול בסביבת חייו הרגילה, תוך הימנעות מסיבוכים כגון זיהומים, דיכאונות ומצבים נפשיים אחרים, ולשוב לתפקודו הקודם מהר יותר מאשר בטיפול בבית החולים.

יעקב טסלר: כדי למנוע את קריסת מערכת הבריאות בחודשי החורף, חלופות האשפוז הביתיות חייבות להיות בראש סדר העדיפויות.

יעקב טסלר: רק בדרך זו ניתן יהיה לפנות את בתי החולים, שחלקם בתפוסה מלאה, ולשחרר את הצוותים הרפואיים, שרבים מהם כורעים תחת העומס.

יעקב טסלר: באותה מידה שנערכים להרחבת הבדיקות וקטיעת שרשרת ההדבקה על משרד הבריאות להיערך לפרויקט אשפוז וטיפול בבית.

יעקב טסלר: על משרד הבריאות לאשר פרוטוקולים רפואיים לטיפול ביתי בחולי קורונה, ולתת תמריץ לבתי החולים וקופות החולים – דרך אגב, אדוני היושב-ראש, כבר היום נותנים את השירות הזה, לטפל בחולים בבית, ואנחנו רואים את התוצאות הטובות – על מנת לשתף פעולה, להתגבר על חסמים ולאפשר את הפעלתם באופן מיידי.

יעקב טסלר: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב טסלר.

משה ארבל: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, אכן ראינו בתחקיר הטלוויזיה התנהלות רפואית בלתי מבוקרת שמדאיגה ויכולה גם לסכן את שלום המטופלים.

יואב קיש: ראינו שאלות רבות שכרוכות כנראה בהפרה בוטה של חוקי המדינה – פקודת בריאות העם, פקודת הרופאים ופקודת הרוקחים; שאלות שעולות בהיבט הקליני בכלל: כמה רחבה התופעה ובכמה חולים מדובר?

יואב קיש: האם הם אובחנו מעבדתית כחולי קורונה?

יואב קיש: האם דווח בכלל למשרד הבריאות או לא?

יואב קיש: האם קופות החולים מכירות אותם?

יואב קיש: מה המיומנות והסמכות החוקית של המטפלים בחולים האלה?

יואב קיש: כמה בכלל נזקקו לתמיכה נשימתית לפי קריטריונים רפואיים מקובלים?

יואב קיש: האם אנשים הגיעו משם לאשפוז?

יואב קיש: מה היה מצבם כאשר הגיעו לאשפוז?

יואב קיש: האם נפגעו מכך סיכויי החלמתם?

יואב קיש: האם היו פטירות בבתים בעקבות הדברים האלה?

יואב קיש: יש שאלות רבות ונוספות גם בנושא ההיבט האפידמיולוגי: האם הצורך בהשגחה צמודה על אותם חולים לא סיכן את שאר בני הבית בהדבקה?

יואב קיש: האם הייתה קטיעה של שרשראות ההדבקה בעקבות התחלואה שם?

יואב קיש: יש שאלות רבות, ולאור זה שאין תשובות על השאלות האלה, בוודאי ובוודאי אין כוונה לבנות מהדבר הזה מדיניות לאומית שיש לנהוג כך.

יואב קיש: אבל, ופה אני אומר אבל, שני דברים חשוב לי לומר: 1.

יואב קיש: צריך להבין, המודל של טיפול בחולי קורונה בבית זה המודל המרכזי שמדינת ישראל מובילה.

יואב קיש: כך פועלות הקופות.

יואב קיש: 98%, אולי אפילו יותר, מכל חולי הקורונה במדינת ישראל נמצאים בבתים, בהשגחה מלאה של קופות החולים.

יואב קיש: אז זה לא שראינו משהו שאנחנו לא מכירים או איזו המצאה שנולדה לה פתאום.

יואב קיש: ההפך, רוב חולי הקורונה, בוודאי אלה שמצבם קל, ועל זה אנחנו מדברים, נמצאים בבתיהם תחת השגחה.

יואב קיש: אבל – ופה חשוב לומר – המחלה עצמה היא מחלה מתעתעת, עם החמרה שלפעמים מתאפיינת במהירות רבה ובלתי צפויה.

יואב קיש: דווקא קופות החולים, יש להן ניסיון רב מאוד בניטור אותם חולים קלים וזיהוי נקודת הזמן שבה צריך להעביר לאשפוז.

יואב קיש: הן ראו במצטבר קרוב ל-300,000 חולים.

יואב קיש: ולכן, אותו מנגנון, אני מניח שאין לו אותו ניסיון, לא היכולות ולא הכלים, ואז המעבר ממצב קל למצב קשה של אלה שאכן זקוקים לתמיכה נשימתית וניטור יכול להתפספס.

יואב קיש: הניטור וההתערבות המהירה כשהחולה מאושפז בבית הם קטע קריטי ביכולת שלנו לשקם ולהחלים גם אחר כך בטיפול בבית החולים.

יואב קיש: הגעה מוקדמת לבית החולים ושימוש ביכולות מתקדמות בבתי החולים, שהן בזמינות גבוהה ביחס למה שיש בבית ובקהילה, יכולים למנוע את ההידרדרות, לקצר את משך המחלה וגם לחסוך תמותה.

יואב קיש: אני חושב שכיום, בוודאי לאור היציאה מהסגר, אין שום סיבה לסכן את הבריאות של החולים ולהפחית מסיכויי החלמתם.

יואב קיש: אבל למרות כל מה שאמרתי, אמרתי שהמודל של הטיפול בבית קיים, רק השאלה היא איך, מה ומי מפקח.

יואב קיש: כצעד בונה פני עתיד אנחנו ביקשנו מהצט"מ – צוות טיפול במגפות שלנו – שיבחן ביחד עם נציגי קופות החולים את כל הליך הטיפול בבית, והאם ובאילו תנאים ניתן לטפל בבית בחולי קורונה שמצבם אינו מוגדר קל.

יואב קיש: זאת אומרת, לראות מה הסף שבו הם חושבים להעביר ולהוציא את המטופל מהמסגרת הביתית.

יואב קיש: אם נצטרך לעשות התאמות, נעשה אותן, כמובן, במדיניות המשרד – מעבר ממצב קל בקהילה, של קופות החולים, למצב של בינוני-קשה לבתי החולים.

יואב קיש: אני רוצה לדבר לרגע על נושא האשפוז הביתי כקונספט בכלל.

יואב קיש: אין ספק שניתן להקל על מערכת האשפוז באמצעות הפעלת חלופות של אשפוז ביתי.

יואב קיש: עבור אלפי חולים במחלות אחרות שאינן קורונה: זיהומים במערכת הנשימה, במערכת השתן, דלקות עור וכיוצא באלה, מחלות מוכרות יותר – לגביהם יעילות ובטיחות האשפוז והטיפול בבית כחלופת אשפוז בבית חולים הוכחו מחקרית ומקובלים על דעת גורמי המקצוע בארץ ובעולם.

יואב קיש: מערכת הבריאות הישראלית מרחיבה בהדרגה את מערכי אשפוז הבית, ומשרד הבריאות תומך כספית בפעילות חשובה זו מזה שנים.

יואב קיש: לא מדובר רק על חלופת אשפוז במחלקות הפנימיות כי אם גם על חלופת אשפוז במחלקות שיקומיות, הוספיס בית וטיפולי בית נוספים.

יואב קיש: הפעילות מתקיימת בכל קופות החולים בהיקפים משתנים וללא עלות למבוטחים.

יואב קיש: לקראת החורף הקרב ולנוכח העומס הצפוי והצורך להקל על מערכת האשפוז, הממשלה הקצתה תקציב חריג בגודלו המיועד להרחבת מערכי אשפוז הבית.

יואב קיש: כל קופות החולים ירחיבו מאוד בחורף הקרוב את יכולתן בתחומי האשפוז והטיפול בחולים בבית – שייהנו מהשירותים האלה – וזה יהיה במספרים גבוהים יותר לעומת שנים קודמות.

יואב קיש: זה יכול לחסוך צורך באשפוז ואלפי ימי אשפוז במצטבר.

יואב קיש: זהו אכן מהלך אסטרטגי חשוב, הוא נמצא בליבת העשייה המשרדית וצפוי להיות כך בקורונה ואחרי הקורונה.

יואב קיש: התחלנו את השיח לגבי אותם חולים של קורונה, ואני אומר שהדבר היחיד שגם פה צריך להוסיף לרמת הסיכון, זה באמת לראות שהטיפול באותו מטופל לא מייצר סף הדבקות נוסף.

יואב קיש: גם זה כמובן אלמנט מאוד חשוב.

יואב קיש: לא לריק, מה שנקרא, יש את כל נושא המלונות והמעבר וההוצאה מהקהילה למלונות באותם מקומות שבהם אכן קשה לשמור על מניעת הדבקה, בבתי אב צפופים יותר או כשכל בית האב רוצה לצאת מהקהילה כי כולם נדבקו.

יואב קיש: לכן, במכלול השיקולים, אני חייב לומר שבוודאי שלא ראינו פה איזה חדשנות בטיפול בית בחולי קורונה, זה קורה, אנחנו חוששים מכך שהתופעה הזאת יכולה בסופו של דבר לפגוע בחולים, כי כל האירוע לא מבוקר, ולמעשה לא יודעים לומר אם זה נסמך על ניסיון וידע כפי שיש בקופות החולים.

יואב קיש: על זה נוסיף את החשש מתחלואה והידבקות בתוך הקהילה.

יואב קיש: ברור שכמודל אנחנו מכירים ומשתמשים בו, אבל כאותו אירוע פיראטי, מסוכן, אנחנו כמובן מזהירים מהתופעה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: עמדת המשרד לגבי העברת ההצעה לסדר-היום לוועדה?

יואב קיש: אני חושב שהתשובה צריכה למצות, אבל אם המשיב מתעקש, אז לא נהיה נגד.

משה ארבל: ובכן, אני מתכבד לעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום בנושא: מעבר טיפול בחולי קורונה בקהילה ובבית החולה.

משה ארבל: מי שתומך בהצעה לסדר-היום תומך בהעברתה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

משה ארבל: מי שמתנגד – מבקש להסירה מסדר-היום.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן שלושה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה ארבל: אני מתכבד להוסיף את חבר הכנסת משה אבוטבול כתומך, את חבר הכנסת סגן השר גדי יברקן כתומך, את חבר הכנסת יעקב טסלר כתומך, את חבר הכנסת יוסף טייב כתומך ואת חבר הכנסת מיקי לוי כתומך.

משה ארבל: אשר על כן, שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובע שההצעה לסדר-היום אושרה ותעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

משה ארבל: << הלסי >> אירוע הצתה חמור כלפי חנויות בבעלות חרדית בעיר ערד << הלסי >>

משה ארבל: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא:

משה ארבל: אירוע הצתה חמור כלפי חנויות בבעלות חרדית בעיר ערד, מס' 1635 ו-1694, של חברי הכנסת יעקב ליצמן ומשה אבוטבול.

משה ארבל: חבר הכנסת יעקב ליצמן יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: לפני כעשרה ימים הציתו – מישהו או כמה – שורה של חנויות חרדיות בערד, שורה שלמה של חנויות.

יעקב ליצמן: מעניין מאוד שכלי התקשורת לא מתייחסים לזה בכלל.

יעקב ליצמן: חוץ מעיתון המודיע, אף אחד לא מתייחס לזה בכלל, כאילו זה מותר.

יעקב ליצמן: זה לא קרה אצל ערבים, אתיופים, אצל אחרים; חרדים – שם מותר לשרוף.

יעקב ליצמן: מילה אחת לא ראיתי.

פנינה תמנו: – – – לא צריך לעשות תחרות בין קבוצות מודרות, קבוצות שסובלות מאפליה.

יעקב ליצמן: אני לא מבין מה את רוצה להגיד בזה.

יעקב ליצמן: אני אומר דבר אחד, עובדה: שרפו שורה שלמה של חנויות, נזק של 2 מיליון שקל, ואף אחד לא כותב על זה.

יעקב ליצמן: אני אגיד לכם יותר מזה, לראש העיר זה לקח חמישה ימים עד שבכלל הוא ביקר במקום.

יעקב ליצמן: זה לא עניין אותו בכלל.

יעקב ליצמן: רק בגלל שהיה קמפיין נגדו שהוא לא מבקר אז הוא בא לביקור.

יעקב ליצמן: כל הסיפור הזה מתחיל מראש עיר שמתסיס נגד החרדים, ראש עיר שבעיר שלו יש הגירה שלילית, אף אחד לא בא לעיר, לא עשה שם כלום.

יעקב ליצמן: אני הבאתי לשם חדר מיון קדמי, הבאתי לשם דיאליזה, הבאתי לזה שהרחיבו את הכביש שם, כמובן דרך משרד התחבורה והשר ישראל כץ.

יעקב ליצמן: מה הוא עשה שם?

יעקב ליצמן: רק שלילי.

יעקב ליצמן: אנשים לא רוצים לבוא לשם.

יעקב ליצמן: גם אלה שבאו לשם, שכן רוצים לבוא, הוא גם רודף אותם.

יעקב ליצמן: ניסו להגיד שכאילו מדובר באדם בודד, אבל מה לעשות שהמשטרה תוך כמה שעות או תוך יום או יומיים, אני לא זוכר כמה, תפסה עוד קבוצה.

יעקב ליצמן: במקום להעמיד את אלה ששרפו לדין, וצריך להעמיד אותם, צריך להעמיד את ראש העיר לדין על ההתססה שלו.

יעקב ליצמן: הגשתי הצעת חוק שלפיה צריך לשלם גם על שרפות במזיד, בזדון, ושגם על זה צריך להיות מס רכוש כפי שיש בכל הדברים האחרים.

יעקב ליצמן: הגשתי את זה אתמול לכנסת.

יעקב ליצמן: אני חושב שההתססה הזאת של ראש העיר עלולה חס וחלילה להגיע גם לנפשות.

יעקב ליצמן: בן אדם שמתסיס את כולם – וזה קרה גם בקורונה, שתקפו את החרדים שם.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שראש עיר יעשה שם כל מה שהוא רוצה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שהוא יתסיס את הציבור ולא ישלם על כך.

יעקב ליצמן: המשטרה חקרה, תפסה, אבל התחילו להגיד: הוא קטין, הוא מסכן, הוא לא שפוי בדעתו.

יעקב ליצמן: מעניין שגם האחרים שתפסו אחר כך גם לא שפויים בדעתם.

יעקב ליצמן: אולי ראש העיר לא שפוי בדעתו?

יעקב ליצמן: במקום לטפל במוקד, בעיקר, במי שעושה את הבעיות האלה – אני לא אומר, גם אותם צריך להעניש, כדי שידעו שאם מישהו עושה חלילה וחס דבר כזה, הוא ישלם על זה.

יעקב ליצמן: אני חושש במפורש מההתססה של הראש העיר ושזה יגיע לנפשות, לאנשים שגרים במקום.

יעקב ליצמן: חייבים לבער את זה וזה התפקיד של המשטרה, לא להתעלם ולסגור את התיקים האלה.

יעקב ליצמן: לכן אני מבקש, ברשות אדוני היושב-ראש, להעביר את זה לוועדה.

יעקב ליצמן: אני מציע לוועדה לפניות הציבור.

משה ארבל: בסדר גמור.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

משה ארבל: חבר הכנסת משה אבוטבול יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

משה ארבל: שלוש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

משה אבוטבול: ברשות היושב-ראש, כנסת נכבדה, סגן השר היקר, ערד הייתה עיר שקטה עד לפני – – –

קריאה: – – –

משה ארבל: היקר.

משה ארבל: היקר זה גדי יברקן.

משה ארבל: אתה יקר מאוד.

דסטה גדי יברקן: – – –

משה אבוטבול: בקרוב תהיה גם שר.

משה אבוטבול: אנחנו מחכים לזה.

קריאה: אתה תמיד יקר.

משה אבוטבול: בעזרת השם.

משה אבוטבול: ערד היא עיר שהייתה שקטה עד לפני כמה שנים, וחיו זה לצד זה אזרחים מכל החוגים.

משה אבוטבול: לצערנו שמענו בכאב את ההתפתחות האחרונה, את ההתפתחויות החמורות האחרונות, של הצתת החנויות של הבעלים החרדים שם בערד.

משה אבוטבול: אבל חובה לדעת שזו תוצאה ישירה של הסתה ברורה נגד הציבור החרדי שגר שם במקום, בפרט בחצי השנה האחרונה.

משה אבוטבול: גם עיתונאים, גם שדרנים, גם פוליטיקאים התירו את דמם של אותו ציבור חרדי בכלל, ובערד אנחנו רואים את התוצאות.

משה אבוטבול: יש פתגם שאומר שמי שישן עם כלבים, שלא יתפלא אם הוא קם בבוקר עם קרציות.

משה אבוטבול: אין שום סיכוי.

משה אבוטבול: במקום שמסיתים נגד חרדים, כמו במקרה הזה של ערד, אז במקום כזה ששורפים שם חנויות, חלילה עוד עלולים להצית שם גם בני אדם.

משה אבוטבול: צריך המון המון זהירות בנושא הזה.

משה אבוטבול: אני דווקא מכאן קורא לראש העיר שם, מר ניסן בן חמו, לעצור את ההסתה, ולא להיות חלק ממנה.

משה אבוטבול: לפעול לקירוב לבבות בין המגזרים ולא להסית, חלילה, נגד המגזר.

משה אבוטבול: אני בעצמי הייתי בעבר ראש עיר בעיר מעורבת, ותמיד ידעתי ליצור כל מיני שולחנות עגולים, ליצור כל מיני הידברויות ולא להגיע לרמה כזאת, שהידרדרו שם בעיר ערד להצתה של חנויות של חרדים.

משה אבוטבול: זה מאוד מפליא שלקח כמה ימים עד שהוא הגיע לראות את השרפה שם ואת הנזקים.

משה אבוטבול: זה כשלעצמו כבר מעיד על התעלמות.

משה אבוטבול: אני רוצה – – –

מיקי לוי: זה לא נכון.

משה אבוטבול: זה כן נכון, מיקי.

משה אבוטבול: לקח כמה ימים.

משה אבוטבול: מיקי, אני אומר לך.

משה אבוטבול: בדוק ומנוסה.

משה אבוטבול: רק לחצו עליו ובסוף הוא הגיע לשם – –

מיקי לוי: זה לא נכון.

משה אבוטבול: – – ולא קראתי את זה בהמודיע, עשיתי בירור אצל אנשים.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר שהרבה תלוי גם כן בקודקוד.

משה אבוטבול: אם הוא ישכיל להבין, ראש העיר, שהתושבים שם הם לא האויבים של העיר אלא תושבים שווים בין שווים; שמגיעים להם שם בתי ספר, גני ילדים, בתי כנסיות, מקוואות, בתי מדרשות וכל שאר השירותים שנדרשים, אז יהיה באמת גם שקט במקום.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: יש קשר בין הדברים.

משה אבוטבול: מיקי, זה כמו מקל כביסה: לוחצים למעלה, נפתח למטה.

משה אבוטבול: דווקא ביום הזה החשוב, שאנחנו בכנסת ציינו הבוקר את פטירתו של מרן, הגאון הרב עובדיה יוסף, שבע שנים לפטירתו, זהו יום שניתן ללמוד מדרכיו, כמה הוא היה מתאמץ לקרב כל יהודי וכל אדם באשר הוא שם.

משה אבוטבול: כפי שציין את זה דווקא ראש הממשלה מר בנימין נתניהו בדברי הזיכרון שלו, וגם שאר השרים שהיו בטקס האזכרה.

משה אבוטבול: אני קורא לתקשורת, לראש העיר: הרבו והרבו באהבת חינם, ושלא נגיע לזה שעל ראש העיר ייאמר: בניסן נגאלו אבל מניסן עתידין להיגאל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אני כמובן מבקש להעביר את זה לוועדה לפניות הציבור של הרב טסלר.

משה אבוטבול: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

משה ארבל: ישיב סגן השר לביטחון פנים גדי יברקן, יעלה ויבוא.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מענה על שאילתה בנושא:

דסטה גדי יברקן: אירוע הצתה חמור נגד חנויות בבעלות חרדית בעיר ערד.

דסטה גדי יברקן: משטרת ישראל פועלת בשנים האחרונות לשם הידברות שוטפת בין קהילות שונות בעיר ערד.

דסטה גדי יברקן: בכל הנוגע לטענות כנגד גורמים בעיריית ערד, ובכללם ראש העירייה, הרי שמדובר בסוגיה פוליטית אשר אינה נמצאת בסמכותו המקצועית של המשרד לביטחון הפנים או המשטרה, השר או סגן השר.

יעקב ליצמן: גם איפה שיש חשש לפיקוח נפש?

דסטה גדי יברקן: אנחנו לא יכולים להורות לראש העירייה איך לנהוג, משום שזה לא בסמכותנו, אבל אני אגיד אחר כך דעה אישית.

יעקב ליצמן: צריך לטפל בתלונות נגד ראש עירייה שמסית.

יעקב ליצמן: זה פלילי, זה פיקוח נפש.

דסטה גדי יברקן: אז מגישים תלונה.

דסטה גדי יברקן: זו כבר בדיקה משטרתית.

יעקב ליצמן: – – –

דסטה גדי יברקן: כולנו יודעים את ההליך, איך מגישים תלונה במשטרה.

דסטה גדי יברקן: באשר לאירוע ההצתה, להלן הפרטים כפי שדווחו מאת משטרת ישראל ושירות כבאות והצלה: ביום שישי, 9 באוקטובר 2020, נתקבל דיווח במוקד 100 על אודות שרפה במרכז חנויות הממוקם בשכונת חלמיש בעיר ערד.

דסטה גדי יברקן: בעקבות ההודעה על אודות השרפה, שהתקבלה במשל"ט מחוז דרום של כב"ה, הגיעו למקום חמישה צוותי כיבוי אש, אשר פעלו במשך שעות רבות לכיבוי השרפה.

דסטה גדי יברקן: בעקבות הדיווח האמור, שוטרים וחוקרי זירת עבירה הגיעו למקום ופתחו בסריקות.

דסטה גדי יברקן: בנוסף, בהוראת מפקד מחוז דרום של כבאות והצלה הוקם צוות חקירה לחקירת סיבת פרוץ הדלקה.

דסטה גדי יברקן: מסקנת הצוות החוקר הייתה כי מדובר בהצתה, בין היתר בשל העובדה כי החשוד במעשה נצפה במצלמות האבטחה שבמקום.

דסטה גדי יברקן: בהמשך לכך נפתחה בתחנת המשטרה חקירה בחשד להצתה, שבמהלכה הובררה זהותו של החשוד במעשה, קטין תושב העיר ערד.

דסטה גדי יברקן: ב-11 באוקטובר 2020 נעצר החשוד ונחקר, וביום 19 באוקטובר 2020 הוגש כנגד החשוד כתב אישום על ידי פרקליטות מחוז דרום בגין המעשה.

דסטה גדי יברקן: מניעיו לכאורה של החשוד יתבררו בבית המשפט.

יעקב ליצמן: – – –

דסטה גדי יברקן: יצוין כי לכב"ה אין מידע על אודות התרחשותם של מקרי הצתה נוספים במוקדים חרדיים בגזרת העיר ערד.

דסטה גדי יברקן: זו כמובן תשובה פורמלית, כפי שנבדק בנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: לעניין ראש העירייה, אני חושב, חבר הכנסת ליצמן, אין שום – אני אגיד את זה בלשון עדינה – אין שום סמכות ובטח לא מוסריות לראש עירייה, לא משנה מאיזה עיר – –

יעקב ליצמן: – – –

דסטה גדי יברקן: – – מאיזה קהילה, לעבור על דבר כזה לסדר-היום.

יעקב ליצמן: – – – רשמיות של בן אדם, של ראש עירייה, שמתסיס את העיר.

יעקב ליצמן: האם זה לא עילה לחקור אותו – – –

דסטה גדי יברקן: חוקרים רק כשמגישים תלונה במשטרה.

יעקב ליצמן: בסדר, בסדר – – –

דסטה גדי יברקן: כל עוד זה לא קורה – יוגש לתחנה ונברר את הנושא.

יעקב ליצמן: – – –

אמיר אוחנה: אני יכול לנסות להסביר?

אמיר אוחנה: נושא פתיחה בחקירה או אי-פתיחה בחקירה אינו מצוי בסמכותו של השר או של סגן השר אלא בידי גורמי המשטרה והיועץ המשפטי לממשלה.

דסטה גדי יברקן: נכון.

דסטה גדי יברקן: כפי שציינתי לך את זה בתחילת דבריי.

יעקב ליצמן: לא, אני מסכים עם תלונה.

יעקב ליצמן: הגיש תלונה – לא אני, תושבי המקום.

יעקב ליצמן: אבל אני שואל: אחרי התלונה, לא חוקרים אותו.

יעקב ליצמן: גם אם מגישים – – –

דסטה גדי יברקן: אני יכול להגיד לך, אין דבר כזה, בוודאי כנגד ראש רשות שמגישים נגדו.

יעקב ליצמן: אני אבדוק – – –

דסטה גדי יברקן: תבדוק את זה.

דסטה גדי יברקן: תבוא אלינו, נבדוק את זה.

דסטה גדי יברקן: אין דבר כזה שתוגש תלונה בתחנת משטרה כלשהי במדינת ישראל והתחנה לא חוקרת.

דסטה גדי יברקן: אין דבר כזה.

דסטה גדי יברקן: תבדוק את זה, אנחנו נדבר.

דסטה גדי יברקן: אני – – –

מיקי לוי: סגן השר, החוק מחייב: עורך דין, ראש עיר, חבר כנסת, שר בוודאי ובוודאי – אישור של היועץ המשפטי לממשלה.

דסטה גדי יברקן: נכון, זה מה שאמרנו.

דסטה גדי יברקן: לכן זה לא בסמכותנו בכלל לדון בכך.

דסטה גדי יברקן: אני מסכים איתך, חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב ליצמן: – – –

משה ארבל: אני רק מציע שלא נייתר את הדיון בוועדה לפניות הציבור ולא נקיים את הדיון פה במליאה.

משה ארבל: אני מודה לך, כבוד סגן השר.

דסטה גדי יברקן: יש לי משהו להוסיף.

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: אדוני, אני רוצה להמשיך, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: היום אנחנו – – –

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: – – – אבל אולי אנחנו לא הגורמים – – –

דסטה גדי יברקן: אין בעיה.

דסטה גדי יברקן: תוגש אלינו בקשה, נבדוק אותה כמו שצריך.

דסטה גדי יברקן: אנחנו מיודדים היטב עם כל חברי הכנסת מכל הסיעות, בוודאי עם חברי הקואליציה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נטפל בזה.

דסטה גדי יברקן: תוגש בקשה, נבדוק אותה בנוסף לכך.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד משהו.

דסטה גדי יברקן: היום אנחנו מציינים שבע שנים לפטירתו של מרן הרב עובדיה יוסף, זכרו לברכה.

דסטה גדי יברקן: הרב עובדיה יוסף, מעבר להיותו גדול בתורה, שר התורה, היה אדם אמיץ.

דסטה גדי יברקן: אומץ ליבו של הרב עובדיה יוסף – אחת מההחלטות החשובות בתולדות הציונות הייתה ההחלטה של הרב עובדיה יוסף בנושא של ביתא ישראל, יהודי אתיופיה.

דסטה גדי יברקן: כאשר גם הממשלות לדורותיהן, גם רבנים אחרים, יצאו חוצץ נגדו, הרב עובדיה יוסף עמד על רגליו האחוריות ונתן פסיקה היסטורית, שאני רוצה לצטט את חלקה הקטן: "לכן באתי למסקנה שהפלאשים הם צאצאי שבטי ישראל שהדרימו לכוש" והחלטתי כי הם "יהודים שחייבים להצילם מטמיעה ומהתבוללות ולהחיש עלייתם ארצה ולחנכם ברוח תורתנו הקדושה ולשבצם בבניין ארצנו הקדושה, ושבו בנים לגבולם".

דסטה גדי יברקן: הרב עובדיה יוסף זכרו לברכה קיבל ב-1973 את ההחלטה הזאת, וההחלטה הזאת בהחלט הייתה היסטורית.

דסטה גדי יברקן: נכון שהרב עובדיה יוסף קיבל את המובן מאליו שאנחנו, ביתא ישראל, אנחנו חיינו ככה מעל 2,700 שנה, אבל כשכולם ידעו והעלימו עין, היה זה האמיץ הזה, הרב עובדיה יוסף, שקיבל את ההחלטה וקיבץ את עם ישראל אל ארצו לאחר גלות של אלפי שנים.

דסטה גדי יברקן: והלוואי – ואני קורא לכך גם מעל הבמה הזאת – שאנחנו כאזרחי מדינת ישראל, כמנהיגי הציבור, נדע להרבות אהבת חינם.

דסטה גדי יברקן: השיח, שלפעמים מגיע לשיח ירוד, במילים מכובסות אני אגיד את זה, אני מקווה מאוד – בסוף אין לנו עם אחר, אין לנו מדינה אחרת.

דסטה גדי יברקן: אנחנו כמנהיגי ציבור צריכים לנהוג בסובלנות, בהכלה ובהבנה.

דסטה גדי יברקן: בבית הזה נאמרים המון דברים, אבל לבית הזה באים אזרחי מדינת ישראל, יהודים, ערבים, חרדים, אתאיסטים, כל מי שחי במדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: עלינו לתת במה, כבוד וסובלנות, כי, בסופו של דבר, אנחנו חיים פה אחד עם השני.

דסטה גדי יברקן: אין לנו מדינה אחרת.

דסטה גדי יברקן: אני באמת – כולנו מבכים את לכתו של הרב עובדיה יוסף; שנלמד כולנו על אהבת חינם כמוהו, על גדולה בתורה.

דסטה גדי יברקן: אבל קודם כול, נפש אצילית יהודית הייתה לו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר לביטחון הפנים גדי יברקן.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום, בנושא: אירוע הסתה חמורה כלפי חנויות בבעלות חרדית בעיר ערד.

משה ארבל: לבקשת המציעים, ההצעה תעבור לוועדה לפניות הציבור, אם היא תאושר.

דסטה גדי יברקן: אנחנו לא מתנגדים לעניין.

משה ארבל: הממשלה לא מתנגדת לעמדה זו.

משה ארבל: ואני אאפשר גם לאדוני להצביע מכאן, כבוד סגן השר.

דסטה גדי יברקן: אין בעיה.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לפניות הציבור נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן שניים בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה ארבל: אני מצרף את חבר הכנסת גדי יברקן, סגן השר, כתומך, את חבר הכנסת משה אבוטבול כתומך, ואת חבר הכנסת מיקי לוי כתומך, ולכן יש לנו חמישה תומכים – וחבר הכנסת יעקב טסלר.

משה ארבל: שישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שההצעה לסדר-היום נתקבלה, ותעבור לוועדה לפניות הציבור של הכנסת.

משה ארבל: << הלסי >> שלוש שנים לקמפיין MeToo << הלסי >>

משה ארבל: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: שלוש שנים לקמפיין MeToo – מס' 1673, 1684, 1703 ו-1716.

משה ארבל: חברת הכנסת תמר זנדברג תעלה ותבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים – תודה לעידן רול, שיזם, ותודה שנתת לי לדבר לפניך בגלל לוח זמנים.

תמר זנדברג: אני לא יכולה בלי להתחיל באירוע חסר התקדים והיוצא דופן שהיה כאן קודם בכנסת.

תמר זנדברג: תבינו משהו: הרבה פעמים אנחנו כאופוזיציה מתרעמים, ולפעמים יש כאן יושבי-ראש שקצת מושכים את התקנון, וזה החיים הפוליטיים, אנחנו מכירים את זה.

תמר זנדברג: מקרה שבו הצבעה הוכרזה, הוצבעה, הסתיימה, התוצאה הופיעה על לוח ההצבעות, על לוח התוצאות, ואז כשהתוצאה לא מצאה חן פתאום הדברים פה התחילו להיכנס לאיזשהו סחרור ופתאום מבטלים הצבעה – זה לא היה, וזה דבר חמור מאוד ובעייתי, ואני אומרת כאן בצורה ברורה: האירוע כאן קרה בגלל התוצאה, לא בגלל ההליך.

תמר זנדברג: ההצבעה לא בוטלה במהלך, לא התחרטו, עם "שמית" ו"נעצור" – הכול מצבים שראינו.

תמר זנדברג: אחרי שרואים את התוצאה, לשנות את המציאות בדיעבד – זה דבר ששומט את הקרקע.

תמר זנדברג: כולנו יכולים ללכת הביתה.

תמר זנדברג: זה כמו שכאן תיפער עכשיו תהום וכולנו ניפול.

תמר זנדברג: מה צריך אותנו?

תמר זנדברג: בואו נקבע את התוצאה עם יו"ר הקואליציה ויו"ר הכנסת וביחד, וכולם פה – נגיד מראש, נכתוב על הלוח וזהו.

תמר זנדברג: לא צריך אותנו, לא צריך לגייס רוב, לא צריך את עליזה בראשי, לא צריך קואליציה, לא צריך אופוזיציה, לא צריך כלום.

תמר זנדברג: וזה יותר חמור – עדיף להפסיד הצבעה, וזה דבר שקורה כן לפעמים, לא הרבה, מאשר לתת יד למצב כזה שבו הכנסת בעצם מאיינת את עצמה מתוכן.

תמר זנדברג: אני לא רוצה להשתמש במילים גדולות כמו דמוקרטיה.

משה אבוטבול: תמר, אולי תדברי על ההצעה לסדר-היום, שנדע על מה מדובר.

תמר זנדברג: עכשיו, עכשיו, הינה, בזבזתי בדיוק חצי מהזמן שלי, ועוד עשר שניות אתה.

משה אבוטבול: בואו נעשה עוד פעם הצבעה.

משה אבוטבול: בואו נעשה שמית הפעם.

תמר זנדברג: לא, לא.

תמר זנדברג: כשיש הצבעה יש הצבעה, זה בדיוק העניין.

תמר זנדברג: זו מהות העניין.

משה אבוטבול: אז אני יורד מזה.

תמר זנדברג: עכשיו, אדוני השר ועידן רול, יוזם ההצעה – ותודה לך – אנחנו באמת שלוש שנים מאחת המהפכות המדהימות שנראו בשיח הציבורי, ומה שמדהים בה הוא שהיא מתרחשת בשיח הציבורי.

תמר זנדברג: כלומר, זה לא חוק שעבר, זו לא החלטת בית משפט, זו לא הצעה, אלא זה נשים ברחבי העולם שקמו ואמרו: גם אני.

תמר זנדברג: אני, ואני, וכל אחת מאיתנו.

תמר זנדברג: זה הכוח יוצא הדופן.

תמר זנדברג: זו מציאות שהייתה כל כך רווחת, אבל עם זאת כל כך נעלמת, כל כך מושתקת וכל כך מודחקת עד אז.

תמר זנדברג: וזו מהפכה שבאמת יצאה – איזה שד שיצא מאיזה בקבוק שאי-אפשר להחזיר אותו אליו, למרות שאני חייבת לומר, גם לנוכח אירועי היומיים האחרונים כאן בכנסת, שזו לא מהפכה בלי איומים ובלי הליכה אחורה ובלי בעיות, ובלי מצבים שבהם עדיין נשים מואשמות במקרים שבהם הן קורבנות: נשים מואשמות בהיותן בזבזניות מצד אחד, ואשמות במה שקרה להן בגלל מה שהן לבשו או התנהגו, או עשו, או כן התלוננו, או לא התלוננו, ואמרו מאוחר, או מוקדם, או מה שלא יהיה.

תמר זנדברג: תמיד אישה מוצאת את עצמה אשמה במה שקרה לה.

תמר זנדברג: אבל מהפכת MeToo היא תחילת הדרך של אמירה: לא עוד, אנחנו נשים אזרחיות, חופשיות, שוות, עצמאיות וערכנו כבני האדם לא יפחת בגלל שיש מי – ויש כאלה, ויותר מדי, לצערנו – שמרשים לעצמם לעשות את מה שאסור, וזה אסור.

תמר זנדברג: אז נמשיך מכאן להיאבק, תודה שוב לעידן רול.

תמר זנדברג: תודה, אדוני.

משה ארבל: אני רק מבקש לשאול את גבירתי: ההצעה לסדר-היום תעבור, לבקשתכם, אם היא תאושר, לוועדה – – –

עידן רול: למעמד האישה.

משה ארבל: קידום מעמד האישה.

משה ארבל: בסדר גמור, תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת עידן רול יעלה ויבוא, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

עידן רול: תודה.

עידן רול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השנה היא 2020 והעולם הוא עדיין מקום מסוכן עבור נשים.

עידן רול: בכל העולם נשים וילדות סובלות מהטרדות מיניות ומאוימות בעבודה, בלימודים, בשעות הפנאי וגם בבית.

עידן רול: MeToo פשוט שמה את הבעיה על השולחן.

עידן רול: אנחנו הגברים לא מכירים את החשש ללכת לבד בחניון, לא מרגישים צורך להתקשר לחברה בטלפון כדי שתלווה אותנו ברחוב בלילה, ולא חוששים לעלות עם גבר במעלית.

עידן רול: האיום שחוות נשים הוא אמיתי ויום-יומי.

עידן רול: אלה האימהות שלנו, בנות הזוג, הבנות והאחיות שלנו, והן זקוקות לנו שנשנה יחד איתן את כללי המשחק.

עידן רול: על מנת שמחאת MeToo תשנה את מציאות החיים של נשים, עלינו הגברים לפעול לצידן.

עידן רול: זה מתחיל בהכנסת לימודי חובה לכל מערכת החינוך, וממשיך ממש כאן במשכן.

עידן רול: הטרדות מיניות הן לא עניין מפלגתי ולא קשורות לימין ושמאל.

עידן רול: על כל סיעות הבית לקדם יחדיו חקיקה למיגור האלימות כלפי נשים ולהתאחד יחד ליצירת חברה שוויונית עבור נשים וגברים.

עידן רול: זו חובתנו ליצור חברה שבה הבנים שלנו יכבדו נשים והבנות שלנו ירגישו בטוחות.

עידן רול: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עידן רול.

משה ארבל: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, שלוש דקות גם לרשותך.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, כנסת נכבדה, (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: שלום עליכם ורחמי האל וברכותיו.

אימאן ח'טיב יאסין: קמפיין "גם אני" התחיל לפני שנה או שנתיים בחברה הערבית, לא בוואקום אלא בגלל שיש נשים ונערות רבות הסובלות מהטרדה מינית במקומות העבודה ובמקומות הציבוריים.

אימאן ח'טיב יאסין: הן שותקות משתי סיבות: סיבה אחת – החשש שלהן למוניטין שלהן ולעצמן; הסיבה השנייה – החשש שלהן מהכוח ומהמרות של המטריד.

אימאן ח'טיב יאסין: אני היום רוצה להעביר מסר לכל הנשים הערביות בכל מקום, לנשים בכל היישובים: אל תהססי.

אימאן ח'טיב יאסין: זכותך לחיות בביטחון.

אימאן ח'טיב יאסין: אל תחששי לדווח על המטריד.

אימאן ח'טיב יאסין: המטריד, מקומו בכלא ולא מחוץ לכלא.

אימאן ח'טיב יאסין: אם את שותקת ומאפשרת לו, הוא יעשה זאת לעוד אחת ועוד אחת ושוב ושוב.

אימאן ח'טיב יאסין: מתפקידנו, כולנו, להיות אמיצות ולומר: די להטרדה מינית של נשים.

אימאן ח'טיב יאסין: תהיו בריאים.

אימאן ח'טיב יאסין: )

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

משה ארבל: תשיב השרה לחיזוק וקידום קהילתי אורלי לוי אבקסיס.

משה ארבל: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השר, אני אתחיל מקצת נתונים שאולי לא הספיקו לתת פה חברי הכנסת המציעים, כי לפחות המציעה הראשונה, שמעתי שנושאים אחרים מעניינים אותה קצת יותר ולכן לא נותר זמן, מבחינתה לפחות, לגעת בנושאים הכואבים הללו, עד שיש אירוע שבו אנחנו יכולים להעצים ולומר שזאת תופעה בזויה, תופעה שחברה מתוקנת צריכה להוקיע אותה, למנוע אותה ולשקם את הקורבנות – שלעיתים הם אולי לא קורבנות בגוף אבל קורבנות בנפש.

אורלי לוי אבקסיס: מהו הקורבן של ילדה צעירה שנמצאת בסיטואציה שאין לה יכולת אפילו – לא רק להתנגד אלא לספר את הסיפור?

אורלי לוי אבקסיס: והנתונים שאיתם אני אתחיל הם נתונים של דוח ארגון רכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בשנת 2018.

אורלי לוי אבקסיס: למרכזי הסיוע הגיעו כ-51,000 פניות.

אורלי לוי אבקסיס: 89% מהפניות היו של ילדה או אישה.

אורלי לוי אבקסיס: 60% מהנפגעות הן קטינות, 40% מהנפגעות הן בגירות.

אורלי לוי אבקסיס: 11% מהפניות היו על ידי ילד או גבר.

אורלי לוי אבקסיס: מספר הפניות על פרסום תמונות ומידע הוכפל בתוך פחות מארבע שנים, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: 80% מהפונות והפונים נפגעו עד גיל 12, לפני גיל בת-מצווה.

אורלי לוי אבקסיס: ב-60% מכלל הפניות על תקיפה מינית קבוצתית, הנפגע, נער או נערה, בין גילאי 13 ל-18.

אורלי לוי אבקסיס: ב-48% מהתיקים הנפגע או הנפגעת הם קטינים בני אפס עד 17.

אורלי לוי אבקסיס: ישנה עלייה של 48% לעומת השנה הקודמת, שבה נפתחו 77 תיקים.

אורלי לוי אבקסיס: 182 עררים הוגשו לפרקליטות על סגירת תיקי עבירות מין והטרדה מינית בשנת 2018.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר לביטחון הפנים, אני רוצה להגיד לך: גם כאן, רק ערר אחד התקבל ונשלח להשלמת חקירה; 95.5% מהעררים נדחו.

אורלי לוי אבקסיס: 83% מהתיקים בנושא פגיעות מיניות נסגרו, וכ-3,227 מהתיקים נסגרו ללא הגשת כתב אישום.

אורלי לוי אבקסיס: ב-30% מהמקרים הפוגע הינו מתחת לגיל 18.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שמה שלא מטופל בזמן, לעיתים – אתה יודע מה, יש בזה גם איזשהו עצב כפול כשאתה מבין שאתה לא מטפל כראוי בנפגע ולא מגיש לו את הסיוע.

אורלי לוי אבקסיס: לא מעט מאותם נפגעים, בלי סיוע נפשי, ראוי, זמין וקרוב לאירוע – כפי שניסיתי להעביר גם בהיותי חברת כנסת, בהצעות חוק פרטיות, והצלחתי חצי חקיקה – הופכים, חלקם, להיות פוגעים בעצמם עם בגרותם.

אורלי לוי אבקסיס: לכן יש לנו חובה כפולה ומכופלת לטפל לא רק בפוגעים – בנפגעים, ולמנוע גם את ההשלכות של זה לדור הבא.

אורלי לוי אבקסיס: לפני כמה שנים כתבה עירד מרציאנו פוסט אנונימי בפייסבוק שקרא לנשים להיזהר מאיש עסקים מוכר בסצנת חיי הלילה בתל אביב, אלון קסטיאל, הוא נקרא.

אורלי לוי אבקסיס: היא הפצירה בהן, בכל אותן נשים שנפגעו גם כן, לספר את סיפורן, ואם הן רוצות, להתלונן נגדו גם במשטרה, כפי שהיא עשתה בהמשך.

אורלי לוי אבקסיס: בכתב האישום הסופי נגד קסטיאל נכללו רק ארבע מתלוננות, ובמסגרת הסכם הפשרה, נהפך אישום באונס לניסיון אונס.

אורלי לוי אבקסיס: כשנחתם אותו הסכם בבית המשפט, עירד, שלא נכללה בכתב האישום, עמדה מול בית המשפט עם שלט שעליו כתוב: אלון קסטיאל אנס אותי.

אורלי לוי אבקסיס: עסקת הטיעון נחתמה לכאורה מתוך נכונות למנוע מהמתלוננות את הקושי שבמשפט ממושך אך למעשה היא רק הקלה בעונשו של הפוגע.

אורלי לוי אבקסיס: הניסיון לגונן, לכאורה, על נפגעות עבירה בדרכים נוספות קומם את עירד והביא אותה אליי כדי שאסייע לה ולשכמותה בשינוי חוק העונשין, שאסר פרסום זהותה של נפגעת מינית גם אם ברצונה להיחשף.

אורלי לוי אבקסיס: מצב זה יצר עיוות שלפיו הנפגעת נאלצת להסתיר את פניה, לטשטש את זהותה, לשים פאה ולפעמים גם משקפי שמש גדולים כאלו – אנחנו זוכרים את האירועים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: והרבה פעמים זה לא בגלל שהנשים ביקשו להיות מוסתרות, זה לא בגלל שהן רצו להיות אנונימיות; אדרבה, הן רצו לספר את הסיפור בקולן, אבל החוק לא התיר להן את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, החוק, בטרם תיקנתי אותו כח"כית פרטית, דיבר על כך שמתוך נכונות להגן על הנפגעות הן לא יכלו לספר את סיפורן.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו אם היו מספרות בפייסבוק, ברשתות הפרטיות, בכל אותם כלים שאנחנו היום מנהלים איתם את התקשורת בינינו לבין החברים, לפעמים לטוב, לפעמים לרע – הן לא יכלו לספר את הסיפור גם אם לא היו מציינות את שמו של הפוגע, וכלי תקשורת לא יכלו לראיין אותן כי הם היו עוברים על החוק אילו היו מראיינים את הנפגעות בפנים חשופות.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הזה נתן כוח בידי הפוגע לסתום את הפה של הנפגעות.

אורלי לוי אבקסיס: וחוק שבא להגן עליהן הפך להיות חוק ששם להן פלסטר על הפה, שהשתיק את קולן ועיוות את פרצופן.

אורלי לוי אבקסיס: אז הדרך לסייע לעירד עברה בפוסט בפייסבוק, שבו, כן, אני מודה, ניצלתי את החסינות שיש לי כחברת כנסת כדי לאפשר לה, בשמה ובקולה, עם תמונתה הגלויה – ולדרוש משרת המשפטים לאפשר לנו לשנות את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: עירד כתבה: "אנו בפתחו של עידן חדש שבו נשים מוצאות את האומץ והכוחות להפסיק ולשתוק"; "חוק שנועד להגן עליי מופנה נגדי כדי להשתיק ולצנזר אותי, ובכך מעגל ההשתקה והפגיעה נמשך".

אורלי לוי אבקסיס: חוק העונשין בגרסתו הקודמת הפך את כל משתתפות קמפיין MeToo, לעברייניות בפני החוק.

אורלי לוי אבקסיס: תיקון החוק, שאני שמחה מאוד להיות היוזמת שלו, היה אמירה חברתית שכולם יבינו שכללי המשחק השתנו.

אורלי לוי אבקסיס: מהפכת MeToo פרצה לפני שלוש שנים על השטיחים האדומים והנוצצים של הוליווד, כשעוד ועוד כוכבות ונשים מתעשיית הקולנוע והטלוויזיה שיתפו את הציבור בחוויות המזעזעות שעברו על ידי אלו שבידם הכוח והכסף והשליטה על הגורל של מי שרוצה להיות חלק מהתעשייה.

אורלי לוי אבקסיס: עד אז עוד לא האמנו מה תהיה השפעתה של התנועה הזאת על החברה כולה.

אורלי לוי אבקסיס: לאט-לאט החלו להופיע עוד ועוד וידויים של נשים, גם לא מעולם התקשורת, גם לא מהעולם הנוצץ של הוליווד ושל הסרטים; של נשים שחוות ביום-יום התקפות מיניות, אונס ואלימות שהן עוברות במהלך חייהן, בכל שכבות האוכלוסייה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שיש מחקרים שמראים שאף בחורה בעצם לא חסינה בפני פגיעה מינית, אבל ככל שמעמדן של הנשים נמוך יותר הן מועדות ליותר ויותר תקיפות מיניות.

אורלי לוי אבקסיס: בהיותי יושבת-ראש השדולה של דיור ציבורי חשפנו תופעה מזעזעת של נשים מוחלשות בדיור הציבורי, שנוצלו לרעה על ידי בעלי תפקיד ועל ידי פקידים, שיכלו להחזיק את המפתח לקורת גג בעבור הילדים של אותם נשים.

אורלי לוי אבקסיס: ומה הם עשו עם הכוח הזה?

אורלי לוי אבקסיס: ספסרו בנשים ובכוח שהיה להם, כדי לתת את מה שהמדינה אמורה הייתה לתת.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני שמעתי סיפורים – וביניהם גם סיפור של אימא בעצמה לילדות, שסיפרה שבהיותה קטנה יותר אימא שלה נאנסה על ידי מי שאמור היה לדאוג להם לקורת גג.

אורלי לוי אבקסיס: מתי היא פתחה את הפה?

אורלי לוי אבקסיס: רק כשהוא רצה לעבור לדור הצעיר, לילדתה המתבגרת.

אורלי לוי אבקסיס: מה נראה לכם?

אורלי לוי אבקסיס: הדברים האלה קורים יום-יום, שעה-שעה, מתחת לפני השטח.

אורלי לוי אבקסיס: התפקיד שלנו להוציא את זה לאור, לחטא ולהסביר שחברה נורמלית לא מאפשרת – לא במחשכים ולא במקומות אחרים – לעשות את הדברים האלו.

סמי אבו שחאדה: ומענישה את הפושעים האלה בהתאם.

סמי אבו שחאדה: האנשים האלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: נכון מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: להחמיר את האכיפה ואת העונשים.

אורלי לוי אבקסיס: וזה לא ייאמן שהן לא יכלו לספר את הסיפור הפרטי שלהן גם כשהן לא מציינות את שם הפוגע.

אורלי לוי אבקסיס: אז המהפכה הזו שינתה את כללי המשחק.

אורלי לוי אבקסיס: היא שינתה את המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: היא יצרה אקלים מרתיע בעקבות החשש מחשיפה פומבית של אלו שפעם הרשו לעצמם הכול.

אורלי לוי אבקסיס: היא הראתה לכל מי שהעדיפו להתכחש, להתעלם או להקטין, שתופעת ההטרדות המיניות והאלימות המינית נגד נשים מתרחשת בכל מקום, בכל זמן ובכל מרחב, ושאין אף אישה, משום מעמד, שחסינה מפניה.

אורלי לוי אבקסיס: עד כמה שהגילוי הזה קשה, היינו חייבות להציף אותו כדי להעלות את המודעות ולסמן באופן ברור את הגבולות שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: המהפכה הזו השפיעה גם על הדור הצעיר, על ילדות ונערות שמבינות היום שהן לא לבד.

אורלי לוי אבקסיס: היא הוציאה מהלקסיקון את תרבות הנסיבות המקילות.

אורלי לוי אבקסיס: מי שזוכר, בעבר היה מין: אבל היא אשמה, תראו עם איזה מיני היא הלכה, תראה את הגופייה החושפנית שלה, או: אולי היא לא ידעה שכשהיא עולה אליו לקפה, זה אומר משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: נושא האשם התורם של הקורבן לא צריך להיות רק נחלת העבר אלא משהו שלא יכול שיעלה על דל שפתיהם של אנשים שעוסקים במלאכה ושל כל אחד בציבור.

אורלי לוי אבקסיס: אבל דרכנו עוד ארוכה ויש לגבות לא רק בחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להתחיל בשינוי חינוכי, שיתחיל מילדות, על מנת שהמהפכה הזו תהדהד גם לדורות הבאים; שמה שירתיע את אותם פוגעים מלפגוע בנשים, בילדות – גם נערים נפגעים, כמובן – הוא לא רק אלמנט הבושה והחשש מחשיפה, ואולי פגיעה במוניטין או בעסק הכלכלי, אלא ההבנה שאת התנהגויות הללו אנחנו מוקיעים.

אורלי לוי אבקסיס: אז במהלך הקריירה הפוליטית שלי יזמתי שורה של חוקים להגנה על נפגעי ונפגעות תקיפה מינית, ובהם החוק להפיכת מוקד הסיוע לנפגעות תקיפה מינית כמוקד חירום טלפוני חינמי מכל טלפון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה יותר חשוב מכך, אדוני היושב-ראש?

אורלי לוי אבקסיס: שהוא לא מזוהה, כי הרבה פעמים נשים שעוברות הטרדה מינית, טרור בתוך המשפחה, פגיעות מיניות, יש גם מי ששולט על החיים שלהן, לוקח את הפלט: עם מי את מדברת, עם מי את מתקשרת?

אורלי לוי אבקסיס: ובמשפחות כאלו, אם חלילה וחס יגיע שהם יתקשרו בפירוט למוקד לנפגעי תקיפה מינית, יש פה כבר סכנת חיים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן היה חשוב לי להפוך את זה לטלפון מוסתר.

אורלי לוי אבקסיס: חסוי.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, חוקקתי את החוק חשיפה מרצון של נפגעות תקיפה מינית, כמו שדיברתי קודם.

אורלי לוי אבקסיס: החלת חוק המוגבלות על עברייני מין.

אורלי לוי אבקסיס: עשיתי את זה ביחד עם מי שהיום יושב-ראש הכנסת, לא מעט חוקים.

אורלי לוי אבקסיס: הרחבנו את הפיקוח על עברייני מין אחרי שהם משתחררים.

אורלי לוי אבקסיס: הוספנו עוד קריטריונים של מה מצריך ליווי ופיקוח גם לאחר השחרור.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, אירוע דומה שהגיע לידיעתי: סטודנטית שנרשמה לאחד הקורסים באוניברסיטה אצל מרצה עם שם מסוים, שהיא אפילו לא זיהתה אותו.

אורלי לוי אבקסיס: בשיעור חשכו עיניה, אותו המרצה, עם השם החדש, היה בעצם אותו אחד שפגע בה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: כדי שלא ידעו – אפילו לא בגוגל – אנשים מסוימים פוגעים מינית משנים את שמם כדי להתחיל עולם חדש, בלי ההיסטוריה; שלא ידעו חלילה במקומות חדשים על ההיסטוריה הבעייתית שלו.

אורלי לוי אבקסיס: גם את זה, תודה לאל, הצלחתי לשנות.

אורלי לוי אבקסיס: עם כניסתי לתפקיד כשרה לחיזוק ולקידום קהילתי היה ברור לי שהמשרד שלי יהיה גורם מוביל בכל הנושא הזה, שכולל בתוכו לא רק תקיפות מיניות אלא גם אלימות והתעללות כנגד נשים.

אורלי לוי אבקסיס: היה לי ברור שאמשיך לפעול כדי שאף אישה, בשום מקום, לא תרגיש שהיא הפקר, שהיא תרגיש מוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: ובסופו של דבר, אני מודה, כן, אני פועלת גם כאימא – אימא לשתי בנות שרוצה מרחב בטוח יותר בעבור הבנות שלה; שלא רוצה לדאוג להן אפילו כאשר הן עושות מעשה פשוט כמו לנסוע בתחבורה ציבורית, או ללכת ברחוב בשעות ערב, שלא לדבר על בילוי, אולי בפאב או לראות הופעה.

אורלי לוי אבקסיס: החשש התמידי הזה הפך כמעט לטבע שני ואסור שנתרגל אליו.

אורלי לוי אבקסיס: זה השינוי שאני ארצה להוביל.

אורלי לוי אבקסיס: אז המשרד לחיזוק ולקידום קהילתי, ובתוכו הרשות לביטחון קהילתי, מפעילים מודל של תו תקן למקום בילוי בטוח.

אורלי לוי אבקסיס: במסגרת המודל מתגייסים בעלי מועדונים ופאבים להיות שותפים במאבק בהטרדות ובפגיעות מיניות במקומות בילוי.

אורלי לוי אבקסיס: הרשות לביטחון קהילתי מעניקה הכשרה לברמנים ולמלצריות, על מנת שיזהו סימנים להטרדות ולפגיעות מיניות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים שמדברים על סם אונס ששמים לנשים במשקה כשהן בבילוי, ולפעמים בלי לדעת הן מוצאות את עצמן ללא הכרה, בסיטואציות שאין להן שליטה בהן, לא על הגוף ולפעמים אפילו לא על הזיכרון, אבל הנפש מרגישה שהתעללו בה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מגייסים אלינו את בעלי המועדונים, את הברמנים, את הברמניות, יש לנו עוד שוטרים, עוד אנשים שמונעים את האירועים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, יחד עם שותפינו במכון חרוב ובמשרד הרווחה אנחנו מגייסים ומכשירים במועצות האזוריות מתנדבים שעוברים הכשרה לזהות ולהגיב למקרים של פגיעות מיניות ופדופיליה בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: בימים אלה מגובשת ברשות תורת עבודה למאבק באלימות ובהטרדות ברחוב.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר בנושא שלא טופל בעבר במדינת ישראל, ולצערי הרב הפך לנורמה.

אורלי לוי אבקסיס: התורה תכלול כלים לזיהוי התופעה, קמפיינים והתערבויות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: המודל כולל גם הגדרה של מסלולי הליכה מאורגנים לנשים ובחינת המרחב הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: בשבועות הקרובים אנחנו יוצאים לדרך עם פרויקט רחב בשותפות מפעל הפיס – פרויקט קהילה מזהה, שירחיב באופן משמעותי את תוכנית שומרות הסף, שכבר פועלת באמצעות הרשות לביטחון קהילתי.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר הזה ייצור רשת מתנדבות וארגוני מגזר שלישי שיסייעו לנשים במעגל האלימות.

אורלי לוי אבקסיס: הפרויקטים הללו, ובהם נשים מובילות, נשים שנפגשות עם נשים, נשים שנמצאות איתן ברגעים האינטימיים שלהן – לדוגמה בלניות, לדוגמה קוסמטיקאיות, ספריות – אותן נשים שנמצאות לפעמים ברגעים האלו, שבהם לרגע רעשי הרקע נפסקים ויש איזשהו רגע של אינטימיות.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להציע לנשים האלה את כל האופציות העומדות בפניהן.

אורלי לוי אבקסיס: לא לכל אחת מתאים המסלול של הליכה למשטרה, הגשת תלונה, עבודה מול בתי המשפט.

אורלי לוי אבקסיס: עם הרצון להגן על הנפגעות שלא תיאלצנה לעמוד מול הפוגעים וכדומה, יש לא מעט אופציות שכל אישה סוברנית להחליט מה נכון לה ובעבורה.

אורלי לוי אבקסיס: הפרויקטים הללו הופכים את הקהילה המקומית למעגל נוסף של מניעה, של איתור וזיהוי, וכך מוסיפים גורמים נוספים שיסייעו במאבק החשוב באלימות נגד נשים.

אורלי לוי אבקסיס: מטרה נוספת של הפרויקט היא גם שינוי הנורמות החברתיות המאפשרות את קיומה.

אורלי לוי אבקסיס: לא נסתפק במענה לאלימות אלא ננסה לשנות מהיסוד את המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: חוסנה של הקהילה במקרים אלה יכול לשנות חיים לאותן נשים, שחוששות לפנות לגורמי האכיפה, שמבקשות עצה, תמיכה, כדי להחליט מה הצעד הנכון ביותר בעבורן.

אורלי לוי אבקסיס: לנשים שהמציאות הזאת היא יום-יומית עבורן אין כתובת ממסדית שלא מחייבת התערבות של גורמים רשמיים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, רבות מעדיפות לשתוק.

אורלי לוי אבקסיס: לנשים הללו מתנדבות שערות למצוקתן, שיכולות לשמש להן אוזן קשבת, ולפעמים הצעד הראשון הזה פותח ומגבש איזושהי יכולת פנימית לעשות גם את הצעד הבא, וזה אומר לגשת ולהגיש תלונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מקדמים שיתוף פעולה עם האגף לשוויון מגדרי בנציבות שירות המדינה – אני מבשרת את זה לכם עכשיו, וזה בעיניי אחד הדברים החשובים, כי ביחד עם נציבות שירות המדינה אנחנו נקים מוקד ייעוץ וסיוע לנשים בשירות המדינה בנושא הטרדות מיניות בעבודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווים כי מוקד זה ישמש מודל גם למגזר הפרטי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אספר לכם שבהיותי יושבת-ראש השדולה לדיור ציבורי, גם הכנסנו את התקנון בחברות המשכנות – תקנון למניעת פגיעה מינית – כדי למנוע ניצול של בעלי כוח מול אלה החלשות בחברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: יצרנו מסלולים שבהם תוכלנה אותן נשים להתלונן ולקבל לא רק את הגיבוי ואת העזרה אלא גם להביא לדין את אותם בעלי תפקידים שניצלו את מעמדן.

אורלי לוי אבקסיס: אל המרחב הפיזי הלא-בטוח לנשים ונערות נוסף בשנים האחרונות גם המרחב הווירטואלי.

אורלי לוי אבקסיס: האנונימיות שהרשת מאפשרת, כמו גם היכולת להתחזות למישהו אחר, הופכת את המרחב המקוון לכזה שמעודד ולצערי הרב מעצים את התופעות הקשות כנגד נשים, תופעות שכבר קיימות יותר מדי זמן בחברה שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אז המאבק שלנו מתרחב גם למרחב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת, 105, מהווה כתובת לילדות ונערות, נערים ומבוגרים יותר, החווים הטרדות מיניות במרחב המקוון.

אורלי לוי אבקסיס: 27% מהפניות למוקד בשנת 2019 עסקו בפגיעות מיניות בקטינים, ואנחנו יודעים שהמספרים האלה רק גדלים בחסות משבר הקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: לפיכך, המשרד שלי, המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, ירחיב את המענה הניתן לכך הן בהעלאת המודעות הציבורית על ידי הסברה לבני נוער ברשת והן במענה מקצועי לפונים ולפונות.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, במטה 105 קיבלנו החלטה: להוסיף את הקהילה כמעגל מניעה נוסף במסגרת פרויקט התנדבות מיוחד שיכלול הכשרת מתנדבים מבוגרים שיהוו מין שומרים וירטואליים במרחב המקוון ויסייעו לאתר פגיעות והטרדות מיניות ברשת.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד מאיתנו יכול להיות שומר שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: כל הורה שחרד לבת שלו, לחברות שלה, לילדים שלו, יכול לקחת חלק בפרויקט המצוין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לוקחים את האנשים, בודקים מי מתאים ומי ראוי, ומעבירים אותם קורסים מה לעשות, איך לעשות ואיך להפוך חלק מהתופעה המדהימה שאנחנו עדים לה עכשיו, של אנשים מתנדבים כדי למנוע תופעות אנטי-חברתיות, ובראש וראשונה פגיעות מיניות.

אורלי לוי אבקסיס: התופעות האלה אינן מבדילות בין דת, גזע ואפילו מין, ולכן כל העשייה של משרדי בתחומים האלה יתקיימו בכל השפות הרלוונטיות לאזרחיות ולאזרחי המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יושבת כאן ואני רואה מולי את חברות הכנסת מהחברה הערבית.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם שאנחנו יושבים בשולחנות עגולים כדי למנוע פגיעות בנשים, כדי להעצים נשים, ואני יודעת שלאחרונה יש פה שיח אמיתי על אלימות כלכלית.

אורלי לוי אבקסיס: מי שמתעסק בנושאים הללו יודע שהאלימות הכלכלית הרבה פעמים היא בתוספת לאלימות אחרת, ולעיתים היא עצמה האלימות הקשה ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה נשים בוחרות להישאר עם בעל מתעלל מתוך המחשבה על החיים בחוץ והכלכלה הכבדה שרובצת עליהן, ובעיקר אם השליטה על כל הנכסים המשותפים נמצאת בידי בעל הכוח היא מונעת מאותן נשים לצאת ממעגלים אלימים.

אורלי לוי אבקסיס: אני פגשתי ילדה מדהימה, היא הייתה אז בת 15, 16, בגיל של הבת שלי, שבעיניים בוכיות סיפרה לי שאביה לא רק התעלל באימא שלה פיזית, הוא גם שלט על כל ההכנסות של הבית.

אורלי לוי אבקסיס: האימא יצאה למעון לנשים מוכות, וכשהיא סיימה את השהות שם הם חיפשו מקום לגור ולא היה להם כסף, לא הייתה להם יכולת לקיים עצמאות כלכלית וחיים נורמטיביים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה קרה, מה הילדה סיפרה לי?

אורלי לוי אבקסיס: בלית ברירה הם חזרו לבית, אחרי שכבר היו במעון לנשים מוכות, אחרי שהיא כבר העזה לפתוח את הפה.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל מצוקה כלכלית וכדי לאפשר לבת שלה קורת גג מעל הראש, היא חזרה לבית המתעלל.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה קרה באותו ערב?

אורלי לוי אבקסיס: היא כמעט אושפזה בשל המכות שהיא חטפה מבעלה.

אורלי לוי אבקסיס: והילדה בכתה, ותחשבו על הילדות האלה – זה גם האבא שלהן מצד אחד, ומצד שני הן מבינות שבגלל האי-יכולת הכלכלית אולי נגזר עליהן לראות את האימא שלהן סובלת כדי שלהן יהיה איזשהו עתיד.

אורלי לוי אבקסיס: אז לפני שאנשים באים ומדברים איתנו על 10,000 שקל לקניות או על מה היא רוצה לבזבז את הכסף המשותף – בואו תבינו.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא באה להתווכח איתם, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שפה זקוקים להסברה.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי מבקשת מכל חברי הכנסת, בעיקר אלה שיש להם איזושהי חשיבה גם שהאלימות הכלכלית זה כאילו המשפטיזציה חודרת לאנשים הביתה – לא, לא, זה לא שם.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, תפרידו בין הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו תשמעו את הנשים, תבינו במה מדובר.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אנחנו בפרשת בראשית, ושם – – –

מאיר פרוש: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני מדברת על השבת שהייתה, ושם כתוב, אולי אני לא מדייקת בדיוק ואתה תתקן אותי, לשם כך אתה כאן, בין היתר – ומשום כך דבק בעל באשתו ועזב את בית אביו ואמו.

משה ארבל: "על כן יעזב איש את אביו ואת אמו ודבק באשתו והיו לבשר אחד.

משה ארבל: "

אורלי לוי אבקסיס: והיו לבשר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו כמה המסורת שלנו רואה את מעמד האישה, מבינה את הקשר שצריך להיות.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הוא פגע בה הוא גם פוגע כביכול בעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: זכר ונקבה ברא אותם, והיו לבשר אחד – דבק באשתו והיו לבשר אחד, יעזוב את בית אביו ואימו.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו, גם הדת שלנו מקדשת את היחסים – יחסים טובים, נורמטיביים – בין גבר לאישה, אם מכווינים אותם ליחסים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: ויש גם במקורות "שדמעתה מצויה" – אומר הדבר שכאשר אישה נמצאת בעצב גדול, למי שגרם לה לכך, לבן זוגה, יש חשבון עם הקדוש ברוך הוא, כי העצב שלה מצוי אצלו, אצל ה', והוא יבוא.

אורלי לוי אבקסיס: אז לכן, גם אם אתם לא מאמינים – – –

משה ארבל: כבוד השרה, רק שאשתי לא תצטער שאני מגיע מאוחר הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אגיד לך, אנחנו מאזנים, כי בעלי לדעתי יצטער שאני מגיעה מאוחר הביתה והוא עם הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פה באיזה איזון מסוים.

אורלי לוי אבקסיס: את התופעה הזאת של פגיעות מיניות חייבים להפסיק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מברכת על תנועת MeToo אבל לזה צריך המשכיות.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמו שעשיתי בחקיקה פרטית, אני שמה את כל-כולי ויהבי ואת כל היכולות והשירותים של המשרד שבראשו אני עומדת כדי לתקן את העיוות החברתי הזה, כדי להסביר גם לדור הבא שזה לא מקובל בשום חברה, ואוי לחברה שמקדשת את הדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמשיך ונחוקק, אנחנו נחזק את הקהילה, נחזק את הנשים, ובעזרת השם בשנים הבאות נהיה אנשי בשורה כאשר נביא את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתפללת שבעזרת השם נראה פה מציאות אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אז תודה לכם, ואני מבטיחה, בשם כל הממשלה, שנעשה את הכול כדי שהמציאות הזאת תשתנה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

משה ארבל: אני רק מבקש לשאול את גברתי השרה: עמדת הממשלה לאפשר – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה רוצים הפונים?

משה ארבל: להעביר את ההצעה לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

משה ארבל: מאשרת.

משה ארבל: ובכן, אנחנו נעבור להצבעה על הצעה לסדר-היום בנושא: שלוש שנים לקמפיין MeToo.

משה ארבל: מי שמצביע בעד הוא בעד העברתה לוועדה לקידום מעמד האישה, והמתנגדים מבקשים להסירה מסדר-היום.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן – – –

אורלי לוי אבקסיס: היי, טעיתי.

משה ארבל: נתקן.

משה ארבל: שניים בעד, השרה אורלי לוי אבקסיס מבקשת לתקן את הצבעתה מנגד לבעד.

משה ארבל: אז שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ואני מבקש לצרף את חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין כתומכת, את חבר הכנסת מיקי לוי כתומך, חבר הכנסת עידן רול, חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב וחבר הכנסת משה אבוטבול כתומכים, ולכן תוצאות ההצבעה הן תשעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: וחברת הכנסת סונדוס סאלח, אז עשרה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ואני קובע שההצעה לסדר-היום תעבור לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

משה ארבל: << הלסי >> הכרזת הסתדרות המורים על סכסוך עבודה בגני הילדים ובחינוך המיוחד << הלסי >>

משה ארבל: הצעות לסדר-היום בנושא: הכרזת הסתדרות המורים על סכסוך עבודה בגני הילדים ובחינוך המיוחד, מס' 1687, 1690 ו-1696.

משה ארבל: תעלה חברת הכנסת סונדוס סאלח.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, גברתי, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ביום ראשון שבו כמיליון ילדות וילדים מגיל אפס עד שש שנים למערכת החינוך ובמיוחד לגנים.

סונדוס סאלח: באותו יום וביום למוחרת התחלנו לשמוע על גנים שנסגרו בעקבות הידבקות אחד מאנשי הצוות, או שהתגלה שאחד הילדים והילדות חיובי לנגיף הקורונה.

סונדוס סאלח: באותו יום הכריז הארגון על סכסוך עבודה בגנים ובחינוך המיוחד – וזה בצדק.

סונדוס סאלח: אנחנו בעד חזרה לשגרה, וכולנו רוצים שנחזור, כל התלמידים יחזרו לבתי הספר וכל החיים וכל התחומים יחזרו כרגיל.

סונדוס סאלח: יחד עם זאת חשובה לנו הבריאות גם של התלמידים, גם של התלמידות, גם של הילדים, הילדות – וצוותי ההוראה לא פחות חשובים לנו.

סונדוס סאלח: אנחנו אמרנו, סגר צריך להיות עם רשת ביטחון חברתית, כלכלית, בריאותית.

סונדוס סאלח: גם כן חזרה לשגרה, לא פחות מזה.

סונדוס סאלח: רוצים לחזור לשגרה, יחד עם זאת צריך להבטיח ביטחון והגנה ומיגון גם לילדים, לילדות וגם לצוותי ההוראה.

סונדוס סאלח: לא יכול להיות שנסת

סונדוס סאלח: כל על עובדי ההוראה וצוותי ההוראה רק כמשרתים של החלטות הממשלה וכמקיימים את החלטות הממשלה, ומשרד החינוך ומשרד הבריאות לא יעמוד לצידם כדי להגן עליהם מהתפשטות המגפה עוד פעם.

סונדוס סאלח: אם אנחנו חוזרים לשגרה בלי ללמוד את המציאות, בלי לתכנן חזרה מתוכננת כך שאנחנו לא נשלם גם כן בבריאות של הילדים שלנו והצוותים שלנו, אנחנו נחזור עוד פעם לסגר שלישי.

סונדוס סאלח: אנחנו בפתח של סגר שלישי, כי אנחנו רואים שההחלטות של משרד החינוך ושל משרד הבריאות ושל קבינט הקורונה לא מנוהלות כמו שצריך.

סונדוס סאלח: יש פוליטיזציה שממשיכה לקבוע החלטות, ולא אנשי המקצוע.

סונדוס סאלח: אני קוראת למשרד החינוך וגם למשרד הבריאות וגם לקבינט הקורונה שיקשיבו לאנשי המקצוע; שיקשיבו למציאות; שיתחברו לאתגרים הנמצאים במציאות ויפתחו בהידברות עם אנשי הסתדרות המורים, וגם עם ארגון המורים – הם חשובים מאוד במהלך הזה.

סונדוס סאלח: להגן על הבריאות שלהם זה צו השעה.

סונדוס סאלח: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת סונדוס סאלח.

משה ארבל: חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב יעלה ויבוא.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אנדרי קוז'ינוב: כאמור, ידוע כבר שהסתדרות המורים הכריזה על סכסוך עבודה בעקבות הפתיחה של הגנים והחינוך המיוחד בטענה שהממשלה, שמשרד הבריאות, לא מספק מתווה הגנה.

אנדרי קוז'ינוב: לטענת ההסתדרות, המדינה מפקירה את המורים והגננות ולא מספקת להם את ההגנה הנדרשת, ואני לרגע לא מזלזל בבריאות של המורים, הגננות ועובדי ההוראה האחרים.

אנדרי קוז'ינוב: צריך להגן על בריאותם, אבל לנהל מאבק על גבם של הילדים ושל ילדי החינוך המיוחד בפרט, זה דבר בעייתי בעיניי, בלשון המעטה.

אנדרי קוז'ינוב: איומי השביתה צריכים להדליק נורה אדומה גם במשרד הבריאות וגם במשרד החינוך.

אנדרי קוז'ינוב: הילדים הרגע חזרו לשגרה, ושביתה תפגע בה.

אנדרי קוז'ינוב: 15 ערים ורשויות מקומיות התחילו לעבוד בהתאם למתווה של חמישה ימי עבודה בשבוע, ללא קפסולות, אך גם ללא גננות מחליפות, כך שזה מקטין את הסיכון להידבקות גם בגן וגם בין הצוותים.

אנדרי קוז'ינוב: זה גם על דעתה של הסתדרות המורים.

אנדרי קוז'ינוב: אז למה לא להרחיב את המודל הזה?

אנדרי קוז'ינוב: אם הרשויות המקומיות כבר עובדות בסדר ובשכל, למה לא להרחיב את המודל הזה לכל הארץ?

אנדרי קוז'ינוב: לבוא בדברים עם הסתדרות המורים, לשמוע את השטח.

אנדרי קוז'ינוב: לא חייבים לקבל את הכול, אבל חייבים לפחות לדבר על הכול.

אנדרי קוז'ינוב: הקפסולות בגילים הנמוכים לא יעבדו.

אנדרי קוז'ינוב: אי-אפשר לשמור שני מטר.

אנדרי קוז'ינוב: בכיתות הנמוכות הילדים צריכים מגע.

אנדרי קוז'ינוב: ילדי החינוך המיוחד, על אחת כמה וכמה.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, החינוך המיוחד, למי שלא יודע, זה בדרך כלל קבוצות קטנות, בין שישה לשמונה ילדים.

אנדרי קוז'ינוב: אז זה סוג של קפסולה.

אנדרי קוז'ינוב: צריך לספק הגנה לצוותי ההוראה?

אנדרי קוז'ינוב: אין בעיה, תספקו.

אנדרי קוז'ינוב: תעשו בדיקות רוחב לכלל אנשי הצוות.

אנדרי קוז'ינוב: לא וולונטריות, חובה.

אנדרי קוז'ינוב: ותביאו קצת תקציב להצטיידות בחומרי חיטוי.

אנדרי קוז'ינוב: בדיקות רוחב.

אנדרי קוז'ינוב: הבנתי שזה גם הקו של פרופ' גמזו.

אנדרי קוז'ינוב: אם נכונה הטענה שמשרד החינוך ומשרד הבריאות לא ממש יודעים לדבר זה עם זה, וגם לא לערב את השטח, ארגוני המורים, אז אנחנו בכנסת צריכים למלא את החלל ולהיות הפלטפורמה לתיווך.

אנדרי קוז'ינוב: הכדור הוא לפתחו של יושב-ראש ועדת החינוך, מר רם שפע.

אנדרי קוז'ינוב: רם, זה ממש אליך.

אנדרי קוז'ינוב: מי שידרדר את המצב לכדי שביתה, במיוחד בחינוך המיוחד, שידע שהוא גורם נזק עצום לילדים.

אנדרי קוז'ינוב: רק מי שרואה את הילדים עם הצרכים המיוחדים מקרוב יכול להבין עד כמה הנזק בגלל היעדרות קצרה מהמסגרת יכול להיות עצום.

אנדרי קוז'ינוב: אני יודע ואני מבין.

אנדרי קוז'ינוב: אישית.

אנדרי קוז'ינוב: לכן יש להסיר את האיום בשביתה תוך הידברות.

אנדרי קוז'ינוב: צריך למצוא פתרון.

אנדרי קוז'ינוב: שאף אחד לא יתבצר בעמדות, מדובר כאן בילדים.

אנדרי קוז'ינוב: ועוד דבר אחד.

אנדרי קוז'ינוב: כרגע החינוך המיוחד עובד עד השעה 14:30.

אנדרי קוז'ינוב: כל שאר המסגרות חזרו לעבוד במתכונת המלאה.

אנדרי קוז'ינוב: אין שום הצדקה מבחינת משרד החינוך לא להחזיר את החינוך המיוחד לעבוד בשעות הסבירות.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, כבר יש התארגנות של ההורים להגיש בג"ץ נגד משרד החינוך, אז אני לא מבין למה זה תמיד מגיע בשורה התחתונה לבג"צים ולכיפופי ידיים.

אנדרי קוז'ינוב: למה לא מפעילים מחשבה מראש וכבר פותרים את זה.

אנדרי קוז'ינוב: החינוך המיוחד עבד עד 14:30 בתקופת הסגר.

אנדרי קוז'ינוב: יצאנו מהסגר, אז בואו תרחיבו את המסגרות.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

משה ארבל: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש, ולאחר מכן עמדה נוספת מהצד ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת רם שפע.

מאיר פרוש: אדני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת סונדוס סאלח ואנדרי קוז'ינוב, בהתאם למדיניות הממשלה ועל פי החלטותיה, גני הילדים לגילאי 3–6 חזרו ללימודים ביום ראשון 18 באוקטובר.

מאיר פרוש: הדבר מעוגן בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מוסדות המקיימים פעילות חינוך), התש"ף–2020.

מאיר פרוש: מתווה החזרה ללימודים בגני הילדים גובש על פי הנחיותיו של משרד הבריאות, על מנת לשמור על ביטחונם ובריאותם של צוותי החינוך, עובדות ועובדי ההוראה, התלמידות והתלמידים.

מאיר פרוש: יצוין כי פעילות החינוך המיוחד הוחרגה מלכתחילה בסעיף 10(ג) במסגרת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מוסדות המקיימים פעילות חינוך), התש"ף

מאיר פרוש: –2020, שהזכרתי לפני דקה, ונכללת גם היא בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מוסדות המקיימים פעילות חינוך), התש"ף

מאיר פרוש: –2020, שגם את זה הזכרתי לפני דקה.

מאיר פרוש: פעילות זו מתקיימת במשך כל התקופה, בהתאם למתווים שגובשו על פי הנחיותיו של משרד הבריאות, כדי לשמור על ביטחונם ובריאותם של צוותי החינוך, עובדות ועובדי ההוראה, התלמידים והתלמידות.

מאיר פרוש: בשל החשיבות הרבה שהמשרד מייחס לנושא השמירה על הבריאות פרסם המשרד קול קורא לרשויות ולבעלויות, בהיקף תקציבים של כ-265 מיליון שקל, לשם רכישה של אמצעי מיגון והיגיינה.

מאיר פרוש: הרשויות נענו לקול קורא זה ומתוקצבות בהתאם.

מאיר פרוש: משרד החינוך ממשיך לקיים שיח שוטף עם הסתדרות המורים.

מאיר פרוש: המשרד קשוב לסוגיות העולות מהשטח ונחוש למצוא מענים ראויים – אני אומר – לתועלת עובדי ההוראה והתלמידים.

מאיר פרוש: תקופת החירום בשל משבר הקורונה מזמנת לכולם אתגרים, חששות, שינויים ומורכבויות ואנו נחושים להצעיד את מערכת החינוך בבטחה ובאחריות, תוך שותפות וכבוד לשותפי מערכת החינוך.

מאיר פרוש: אם חברי הכנסת מסתפקים בתשובה הזאת מה טוב.

מאיר פרוש: אם לא אז אני גם יכול להסכים שהדבר הזה יעבור לדיון בוועדת החינוך.

מאיר פרוש: תודה.

אנדרי קוז'ינוב: האם תוכלו – – –

מאיר פרוש: אנחנו במשרד מודעים לבעיה.

מאיר פרוש: אני יכול לומר שגם בלשכה שלי – המשרד מוצף בפניות ובבעיות מהסוג הזה.

מאיר פרוש: בוודאי נרצה לתת מענה לכול, ואני מקווה שיחד נוכל למצוא את הפתרונות לדברים האלה.

מאיר פרוש: אבל אנחנו מודעים לעניין הזה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר החינוך.

משה ארבל: המציעים עומדים על עמדתם להעביר לדיון בוועדת החינוך?

משה ארבל: אני רק שואל.

משה ארבל: עמדה נוספת מהצד לחבר הכנסת רם שפע.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, דקה.

רם שפע: צריך לומר את האמת:

רם שפע: הגענו למצב של הכרזה על סכסוך עבודה בגנים בגלל ששוב קבינט הקורונה קיבל את ההחלטה שלו ברגע האחרון.

רם שפע: צריך לומר את האמת: משרד החינוך לא היה מוכן, למרות שהיה ברור שאנחנו מגיעים למצב שככל הנראה אנחנו פותחים ביום ראשון.

רם שפע: יפה בן דוד אמרה אצלי בוועדת החינוך – ואנדרי שמע וגם סונדוס שמעה – שלא דיברו איתה ולא יצרו את המתווה.

רם שפע: והדבר שהכי מדאיג אותי הוא ששוב אני קורא לשר החינוך להתעורר, כי אנחנו שוב נגיע למצב שכשנרצה להחזיר את א'-ב', או בתקווה את כל היסודי, ואפילו את העל-יסודי, כשנגיע לזה, אז שוב יגידו שלא מוכנים ושוב יהיו סכסוכי עבודה.

רם שפע: עכשיו, היום, צריך להתעורר ולהתארגן לשלבים הבאים.

רם שפע: מעבר לזה איך יכול להיות שמשרד החינוך ושר החינוך לא זועקים את הזעקה של הילדים וקמים בבוקר ומדברים על זה שהילדים שלנו בבית?

רם שפע: ילדי כיתות א'-ב' בבית; שאר הילדים, ילדים שיש להם בגרות, מוטרדים בטירוף שאף אחד לא יודע להגיד מה יהיה איתם.

רם שפע: מדברים איתם על פברואר?

רם שפע: אנחנו מוכנים לקבל את זה שיש פה שני מיליון ילדים מעבר לכך שיסיימו עם 11 שנות לימוד?

רם שפע: אני מתקשה להבין באמת – אני אומר את זה מתוך הקואליציה – איך יכול להיות ששר החינוך לא מסתובב כל היום וזועק את הזעקה של הילדים שהוא אמור לדאוג להם?

רם שפע: אחר כך יצליחו להסתדר בקבינט עם משרד הבריאות, למצוא את הפתרונות, אבל קודם כול צריך להסביר שהילדים שנשארים בבית צריכים לחזור לאיזושהי מסגרת – לקשר אישי עם מורה שתסתכל להם בעיניים; מורה שיסתכל עליהם, שיראה אותם; שיפגשו את החברים שלהם.

רם שפע: זה הבסיס לכל חברה צודקת.

רם שפע: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת רם שפע.

משה ארבל: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום בנושא: הכרזת הסתדרות המורים על סכסוך עבודה בגני הילדים ובחינוך המיוחד.

משה ארבל: התומכים מבקשים להעביר אותה לוועדת החינוך, והמתנגדים מבקשים להסירה מסדר-היום.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חברת הכנסת סונדוס סאלח ואת חברי הכנסת עופר כסיף, מיקי לוי, אנדרי קוז'ינוב – שישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שההצעה לסדר-היום אושרה, ותעבור לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

משה ארבל: << הלסי >> מתן כלים מקצועיים לצוותי ההוראה להתמודדות עם הלחצים והמשברים הנפשיים בצל משבר הקורונה << הלסי >>

משה ארבל: הצעה לסדר-היום בנושא: מתן כלים מקצועיים לצוותי ההוראה להתמודדות עם הלחצים והמשברים הנפשיים בצל משבר הקורונה, של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, מס' 1692.

משה ארבל: יעלה ויבוא, אדוני.

משה ארבל: לרשותך, שלוש דקות – אתקן: לרשותך, אדוני, עשר דקות מלאות, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הקורונה הפתיעה את כל העולם, והמדינה שהייתה צריכה לעשות כל מיני הכנות לפני כן לא הייתה מוכנה.

סמי אבו שחאדה: כולנו נמצאנו במצב חדש.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר היום על אחד החלקים הכי חשובים של החברה שלנו: צוותי ההוראה, שעושים עבודה מדהימה בתקופה האחרונה.

סמי אבו שחאדה: גם הם, מה לעשות, מצאו את עצמם בעולם חדש לגמרי שהם לא רגילים אליו.

סמי אבו שחאדה: דבר דומה לזה אף פעם לא היה.

סמי אבו שחאדה: המערכת לא הייתה מוכנה, ופתאום יש אין-סוף אתגרים שהם צריכים להתמודד איתם.

סמי אבו שחאדה: זה מוסיף בצורה דרמטית ללחצים שהם נמצאים בהם, נוסף לתחושה הקשה מאוד של חוסר הוודאות שמלווה אותם כבר כמה חודשים.

סמי אבו שחאדה: כל המערכת – התלמידים לא יודעים מה יקרה איתם, כמו שאמר עכשיו יושב-ראש ועדת החינוך: מה יקרה עם התלמידים שאמורים לגשת לבגרויות?

סמי אבו שחאדה: מה קורה עם ההליכה לבית הספר?

סמי אבו שחאדה: מה קורה עם הלמידה מרחוק?

סמי אבו שחאדה: למי יש תשתיות, למי אין תשתיות?

סמי אבו שחאדה: מי בכלל לומד, מי לא לומד?

סמי אבו שחאדה: אתגרים חדשים רבים.

סמי אבו שחאדה: כל החברה מושפעת מזה.

סמי אבו שחאדה: ראינו במחקר שפרסמה עמותת ער"ן נתונים קשים מאוד על בריאות הנפש של האוכלוסייה.

סמי אבו שחאדה: ראינו שיש גם פניות במידה מאוד גדולה, הרבה יותר גדולה מהממוצע השנתי הרגיל.

סמי אבו שחאדה: כ-60% יותר פונים למערכת בריאות הנפש הציבורית, וכמעט 50% יותר – למערכת הפרטית.

סמי אבו שחאדה: מי שעובד בבריאות הנפש במגזר הפרטי – יש צריכה גדולה הרבה יותר של תרופות דיכאון ובעיות נפשיות אחרות.

סמי אבו שחאדה: יש המון לחץ בחיים של האנשים בכלל.

סמי אבו שחאדה: על מה אני רוצה לדבר היום?

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להתרכז בזכות לעזרה של צוותי ההוראה כולם, לא רק המורים והמורות.

סמי אבו שחאדה: הם מצאו את עצמם במצב חדש, לא מוכר, לא ידוע, והם צריכים עזרה.

סמי אבו שחאדה: הם צריכים מישהו שייתן להם כלים להתמודד עם כל הלחצים החדשים, עם כל המצב החדש של התלמידים שלהם, עם הלחצים של ההורים של התלמידים שלהם – המערכת כולה.

סמי אבו שחאדה: אשתי עובדת כיועצת בבית ספר תיכון ביפו, ויש שם אין-סוף אתגרים, כמו בכל בתי הספר בכל הארץ, אני מניח.

סמי אבו שחאדה: הם גם עובדים בשעות מטורפות.

סמי אבו שחאדה: בניגוד למה שנדמה, שעכשיו הם עובדים פחות, כולם עובדים עכשיו הרבה יותר, כי זה שהם יושבים בבית נותן תחושה מוזרה שקשה לי להבין אותה, שהם יכולים לעבוד גם בשעה 19:00, 20:00 ו-21:00, ואפשר לפנות אליהם גם ב-22:00 כי הם יושבים בבית, כאילו הם לא בעבודה במהלך היום, וזה לא מספיק.

סמי אבו שחאדה: אז הם עובדים הרבה יותר שעות, ויש אתגרים חדשים שלא היו להם כלים להתמודד איתם.

סמי אבו שחאדה: מה אני רוצה להציע?

סמי אבו שחאדה: אני חושב שיש דרך לעזור.

סמי אבו שחאדה: אנחנו בהחלט יכולים לעזור, וזה לא יעזור רק לצוותי ההוראה ולמורים – יש אפשרות לעזור גם לתלמידים וגם להורים.

סמי אבו שחאדה: המדינה לא יכולה להמשיך להתעלם מהמצב או להתייחס אליו כאל מצב זמני, כי הוא לא.

סמי אבו שחאדה: הנזק הנפשי שנגרם הוא לא פחות קשה מההשלכות הפיזיות של המגפה.

סמי אבו שחאדה: אני לא מבין את היחס הזה כאילו הצלקות הנפשיות, המחלות הנפשיות, הקשיים הנפשיים הם פחות חשובים או פחות רלוונטיים מההשלכות הפיזיות של המגפה.

סמי אבו שחאדה: אני לא מפריד בין שני הדברים, בריאות זה בריאות, והבריאות של החברה קשורה באופן ברור גם לבריאות הנפשית של התלמידים ושל ההורים ושל כל האנשים בחברה.

סונדוס סאלח: – – – על בריאות הנפש.

סמי אבו שחאדה: בריאות הנפש זה כאילו דבר שלא צריך אותו; זה נראה כאילו מותרות, למרות שהקשר בין שני הדברים, למשל, חברת הכנסת סאלח, הוא הדוק.

סמי אבו שחאדה: ברור לגמרי שמי שלא בריא בנפשו, יש לזה גם השלכות פיזיות, ברורות.

סמי אבו שחאדה: אבל אני רוצה לחזור להצעה.

סמי אבו שחאדה: ההצעה שלי היא הצעה מאוד מאוד פשוטה: אנחנו צריכים לעזור, המערכת – משרד הבריאות ומשרד החינוך – צריכה לעזור לשפ"ח, לשירות הפסיכולוגי-חינוכי, וליועצים וליועצות בבתי הספר ולתת להם תמיכה, לתת להם כלים איך להתמודד עם המצב החדש.

סמי אבו שחאדה: איך לעבוד במצבי לחץ, איך לעבוד במצב של חוסר ודאות, איך לעבוד בתנאים שיש בהם לחצים אדירים כל הזמן בגלל השינוי הגדול הזה, וזה לא דבר קשה.

סמי אבו שחאדה: אני התייעצתי עם חלק גדול מהאנשים שעובדים בבתי חולים שונים וגם עם אנשים פרטיים שעובדים בבריאות הנפש.

סמי אבו שחאדה: יש הרבה כלים, יש הרבה סדנאות, ישנן הרבה השתלמויות.

סמי אבו שחאדה: דרך אגב, לצערנו הרב, השוק החופשי כבר עובד לבד, נותן פתרונות לכל מיני בתי ספר לבד, או שיועצות יוזמות באופן פרטני.

סמי אבו שחאדה: יועצות של בתי ספר יצירתיות, מנסות לעזור במה שהן יודעות ומפתחות כלים חדשים.

סמי אבו שחאדה: זה טוב, זה חשוב, אבל זה נותן פתרון ל-1% מהחברה, 2%, 3%.

סמי אבו שחאדה: המערכת צריכה להתעשת ולתת פתרונות, לתת כלים לכל היועצים והיועצות בבתי הספר, לכל מי שעובד בשירות הפסיכולוגי-החינוכי.

סמי אבו שחאדה: אלה בתורם יעבירו את זה לצוותי ההוראה, ומשם זה יחלחל גם לתלמידים וגם להורים של התלמידים.

סמי אבו שחאדה: יש לנו כ-2.4 מיליון תלמידים במערכת.

סמי אבו שחאדה: ככה אפשר להגיע לכל החברה.

סמי אבו שחאדה: ככה אפשר להגיע לכל האזרחים במדינה.

סמי אבו שחאדה: אלה סוכני השינוי הגדולים שלנו, שיכולים לעזור.

סמי אבו שחאדה: צוותי ההוראה הם אנשים מוכשרים, הם יודעים, אבל במצב החדש הזה לא היו להם כלים להתמודד.

סמי אבו שחאדה: יש להם הרבה ידע, יש להם הרבה ניסיון, הם יודעים לעבוד עם ילדים, אבל למצב הזה לא היו להם כלים.

סמי אבו שחאדה: מה שאני רוצה להציע זה שתוקם ועדה משותפת בין משרד החינוך ומשרד הבריאות, שתציע פתרונות לצוותי ההוראה.

סמי אבו שחאדה: אני מציע שהדבר יתרכז בשפ"ח וביועצים וביועצות.

סמי אבו שחאדה: ככה זה יהיה הרבה יותר מהר.

סמי אבו שחאדה: אלה מספרים הרבה יותר קטנים מאשר לעבוד עם כמעט 180,000 עובדי הוראה.

סמי אבו שחאדה: זה מספר ענק.

סמי אבו שחאדה: אי-אפשר להגיע לזה בתקופה סבירה.

סמי אבו שחאדה: צריך לעשות שני דברים: צריך לדאוג לכל הנזקים שכבר קרו וילוו אותנו בתקופה הקרובה; וצריך גם לדאוג לחזרה הרגילה לבתי הספר, שגם היא תייצר מצבים חדשים ואתגרים חדשים.

סמי אבו שחאדה: צריך לתת לאנשים האלה את הכלים.

סמי אבו שחאדה: הם יודעים לעשות את העבודה.

סמי אבו שחאדה: זה דבר שלא עולה הון תועפות, זה לא יותר מדי מיליארדים למדינה.

סמי אבו שחאדה: זה לא יקשה.

סמי אבו שחאדה: האתגרים הם לא כלכליים, בסך הכול צריך לראות את האנשים.

סמי אבו שחאדה: צריך לראות את הקושי, צריך לראות את הסבל, צריך לראות את כל מה שהם עוברים, לתת להם כלים כדי שהם יוכלו להתמודד, גם הם עצמם, לעזור לצוותי ההוראה שמאוד קשה להם בתקופה הזאת בגלל המצב הזה, ומשם זה יגיע גם לילדים וגם להורים.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לך.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

משה ארבל: ישיב סגן שר החינוך.

משה ארבל: מאיר פרוש יעלה ויבוא.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חבר הכנסת, חבר הכנסת המציע סמי אבו שחאדה, נגיף הקורונה הטיל קשיים רבים על האוכלוסייה כולה, ובכלל זה על הגננות, המורים ומנהלי בתי הספר, שעברו כל אחד בתפקידו טלטלה גדולה בשל הנגיף.

מאיר פרוש: לבד מהאיום הבריאותי ודאגה משפחתית, מתמודדים צוותי החינוך גם עם הצורך לעצב מחדש את תפקיד המורה.

מאיר פרוש: משרד החינוך רואה בתמיכה בצוותי החינוך משימה בעלת חשיבות עליונה.

מאיר פרוש: ברור הוא שצוות בית הספר זקוק לחוסן אישי ומקצועי כדי שיוכל לתת את המענים הנכונים לתלמידים, בין אם שמירה על קשר אישי ושיח אישי וקבוצתי ובמתן מענים המותאמים לתלמידים שאותרו במצוקה.

מאיר פרוש: בשל כך, הגדיל משרד החינוך את התמיכה בצוותי החינוך הפועלים בכל רצפי הגיל בחינוך הרגיל ובחינוך המיוחד, כחלק מרכזי בעבודתם של הפסיכולוגים והיועצים החינוכיים.

מאיר פרוש: במערכת החינוך פועלים למעלה מ-3,000 פסיכולוגים ויותר מ-6,000 המעניקים תמיכה לעובדי ההוראה במסגרת תפקידם.

מאיר פרוש: הפסיכולוגים והיועצים האמורים פועלים במוסדות החינוך בשגרה ומקיימים במסגרת עבודתם מפגשים עם צוותי החינוך לחיזוק החוסן ותחושת המסוגלות.

מאיר פרוש: מהלכים אלה מתרחבים בתקופת החירום המתמשכת ומתעצמים נוכח הצרכים העולים מן השטח.

מאיר פרוש: היועצים והפסיכולוגים האמורים פועלים בכמה דרכים למתן מענים רגשיים ולמתן תמיכה וליווי לצוותי החינוך, כדי לחזק את חוסנם ואת תחושת המסוגלות שלהם.

מאיר פרוש: הם מתעסקים ביצירת סדירות קבועה ומתמשכת במוסדות החינוך לחיזוק החוסן, והדבר מתקיים באמצעות מפגשים פיזיים ובאופן מקוון, בהתאם לאפשרויות; מתן הכשרות לצוותי חינוך לקידום היבטים רגשיים ולחיזוק יכולתם לתת מענים רגשיים ולזהות מצוקות בקרב התלמידים – אל תעשה את זה בבת אחת.

משה ארבל: איתן כבל עשה את זה פעם, לא?

מאיר פרוש: כן, אבל לאט-לאט.

משה ארבל: לקח לו זמן.

מאיר פרוש: הרצאות רבות-משתתפים – לצורך הסברה ומתן כלי התמודדות אישיים ומקצועיים; קיום שיחות קבוצתיות עם כלל חברי הצוות ברמה האישית והמקצועית, לעיבוד ולתרגול של הכלים הניתנים להם; מתן מענה פרטני באמצעות פנייה ליועצת בית הספר או לפסיכולוג מטעם השירות הפסיכולוגי-החינוכי, וגם מתן סיוע רגשי באמצעות קו הסיוע של שפ"י במשרד.

מאיר פרוש: כלל הפעולות הננקטות על ידי הפסיכולוגים והיועצים החינוכיים נועדו לסייע לצוותי החינוך להתמקד במקורות הכוח, בחוזקות והמשאבים האישיים שלהם, לפתח גם מודעות להיבטים הרגשיים במצבי משבר, לחזק את היכולת לגמישות ולחוסן, לאפשר הנעה לצמיחה ולהתפתחות מתוך קושי, ליצור נרטיב קבוצתי מלכד ומצמיח, להרחיב את מודעותם של המורים להשפעת מאפייניהם האישיים והתנהגותם על מעשה ההוראה והמפגש עם התלמידים.

מאיר פרוש: חוסנם של צוותי החינוך הוא תשתית לחוסנה של מערכת החינוך וחוסנם של התלמידים, כך אנחנו מאמינים.

מאיר פרוש: חוסנם הוא התשתית לחוסן החברתי של כולנו.

מאיר פרוש: בשל כך, וכפי שתואר, הנושא הוא חלק מרכזי בעבודת הפסיכולוגים והיועצים בשגרה ובאופן מועצם בחירום.

מאיר פרוש: אז אם המציע מסתפק בדברי התשובה, זה טוב, ואם – מכיוון שהמציע רוצה לגבש איזשהו צוות של המשרד ועוד גורמים, אפשר להעביר את זה לדיון ולליבון בוועדת החינוך.

מאיר פרוש: תודה רבה.

משה ארבל: עמדת המציע?

משה ארבל: אדוני ירצה לוועדת החינוך או שהוא מסתפק בתשובה?

סמי אבו שחאדה: אני אשמח אם תהיה ועדה משולבת של החינוך והבריאות.

סמי אבו שחאדה: אם מקובל על סגן השר, אני אשמח.

משה ארבל: עמדת סגן השר?

מאיר פרוש: אני לא אתנגד למציע שהעלה נושא כזה חשוב.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: ועדה משותפת?

משה ארבל: אנחנו נצביע על העברת הדיון לוועדת החינוך, ולאחר מכן, אם תהיה אופציה נוספת מול יושב-ראש ועדת החינוך לדיון בוועדה משותפת, זה יתנהל שם.

סונדוס סאלח: למה לא מצביעים על ועדה המשותפת?

משה ארבל: על פי התקנון בהצבעה ניתן להעביר לוועדה הקבועה, אז תרצו ועדת חינוך?

משה ארבל: ועדת עבודה?

משה ארבל: מה שתחליטו.

סמי אבו שחאדה: מקובל עליי, בסדר גמור.

משה ארבל: ועדת העבודה והרווחה או ועדת החינוך?

סמי אבו שחאדה: חינוך.

משה ארבל: מאה אחוז.

משה ארבל: אז אנחנו נעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום בנושא מתן כלים מקצועיים לצוותי ההוראה להתמודדות עם הלחצים והמשברים הנפשיים בשל משבר הקורונה.

משה ארבל: התומכים תומכים בהעברת ההצעה לסדר-היום לוועדת החינוך.

משה ארבל: המתנגדים מבקשים להסירה מסדר-היום.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן חמישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חברת הכנסת סונדוס סאלח כתומכת, את חבר הכנסת מתן כהנא כתומך, את חבר הכנסת עופר כסיף כתומך, את חבר הכנסת מיקי לוי כתומך ואת חבר הכנסת משה אבוטבול כתומך.

משה ארבל: אשר על כן, תוצאות ההצבעה הן עשרה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום אושרה ותעבור לוועדת החינוך של הכנסת.

משה ארבל: << הלסי >> קשיים ואתגרים של העיתונות הערבית בישראל << הלסי >>

משה ארבל: ההצעה לסדר-היום הבאה בסדר-היום – נדלג על הצעה לסדר-היום אחת – היא בנושא: קשיים ואתגרים של העיתונות הערבית בישראל, מס' 1709, של חבר הכנסת מנסור עבאס.

משה ארבל: יעלה ויבוא, אדוני.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, בבקשה.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, בחרתי לדבר היום על נושא שלמרות החשיבות שלו והשפעתו הרבה על אוכלוסייה רבה של תושבי המדינה ועל עיצוב הזהות והמודעות שלהם, לא זכה לתשומת לב ולטיפול ראוי והולם.

מנסור עבאס: בחרתי לדבר על הקשיים ועל המכשולים והאתגרים של העיתונות הערבית בישראל, על מעמדם ותנאי העסקתם, על הקשיים שבהם חיים רוב העיתונאים הערבים, וגם על היחס הלקוי והאפליה שבאים ממוסדות המדינה כלפי העיתונות הערבית בהשוואה לעיתונות העברית.

מנסור עבאס: לעיתונאות ולמדיה הערבית בישראל תפקיד חשוב בעיצוב הזהות ובהעלאת המודעות של החברה הערבית בישראל, לגבי הרבה תופעות חברתיות, ובראשן האלימות והפשיעה הגואה והתפרצות מגפת הקורונה ועוד כהנה וכהנה נושאים.

מנסור עבאס: העיתונות והמדיה הערבית בישראלים נתקלות היום בבעיות וקשיים רבים הן בגלל התחרות עם המדיה החברתית והעיתונות העברית והעולמית מצד אחד, והן בגלל הירידה בהכנסות שלהן משוק הפרסומות הפרטי ובגלל חלקן הקטן מפרסומי משרדי הממשלה השונים באמצעות לפ"מ.

מנסור עבאס: בחציון הראשון של 2020 המדיה הכללית קיבלה 42 מיליון שקל, והמגזר הערבי – 2.7 מיליון שקל.

מנסור עבאס: 6% מתקציב המדינה, על אוכלוסייה שמונה כ-20% מתושבי המדינה.

מנסור עבאס: הדבר פוגע בכלי התקשורת הערביים ובאיכות העיתונות וזכויות העיתונאים לחיות בכבוד ולעשות את עבודתם נאמנה, וכמובן בתוצר המוגש לאזרחי המדינה הערבים.

מנסור עבאס: ממוצע המשכורת לעיתונאי ערבי נעה בין 3,200 שקל ל-9,000 שקל, נמוך מאוד מממוצע השכר במשק.

מנסור עבאס: לכן אנחנו רואים שרוב העיתונאים הערבים מחפשים עבודה נוספת כדי לפרנס את משפחותיהם, וזה גורם לעיתונאים המקצועיים לחפש תחום עבודה אחר, ובמקומם נכנסים צעירים בוגרי י"ב, שאין להם הכשרה או תעודה בתקשורת, דבר שפוגע באיכות התוצר, בתוצר ובתכנים שמגיעים לתושב הערבי.

מנסור עבאס: כיום, חלק גדול מהעיתונאים הערבים מפחדים לנגוע בסוגיות הקשורות למשפחות הפשע, מחשש לחייהם.

מנסור עבאס: עיתונאים רבים קיבלו איומים על חייהם מגורמי פשע בגלל סיקור תקשורתי.

מנסור עבאס: העיתונאים לא סומכים על רשויות המדינה ועל המשטרה שתגן עליהן מפני איומים אלה, כמו שאר התושבים הערבים, שסובלים ממגפת הפשיעה שמשתוללת ביישובים הערביים.

מנסור עבאס: הרבה עיתונאים מקבלים איומים על חייהם מחמולות ומגורמים עירוניים בגלל סיקור תקשורתי וביקורת על התנהלות הרשות המקומית.

מנסור עבאס: האיומים בתחום זה גם קשורים להפסקת פרסום מטעם הרשויות המקומיות בכלי התקשורת המעיזים לבקר את הרשויות.

מנסור עבאס: הרבה עיתונאים מקבלים איומים גם על רקע סיקור סוגיות חברתיות רגישות לתרבות ולמנהגים בחברה הערבית, כמו ענייני נשים ואלימות במשפחה, כבוד המשפחה וכו'.

מנסור עבאס: במה שקשור למוסדות המדינה והגורמים הרשמיים, יש היעדר ייצוג הולם של עובדים ערבים בתקשורת העברית כמגישי חדשות, ככתבי חדשות או כמגישי תוכניות – דבר שמשפיע על רמת סיקור נמוכה וסטריאוטיפים שליליים על החברה הערבית.

מנסור עבאס: בנוסף, יש אפליה מתמשכת בין עיתונאים ערבים ליהודים בכלי התקשורת בשפה העברית מבחינת שכרם או תנאי העסקתם.

מנסור עבאס: העיתונאים הערבים מלינים על יחס שונה ומפלה מהמשטרה והדוברות שלה כלפי העיתונאים הערבים.

מנסור עבאס: מידע חשוב וענייני וסקופים נותנים רק לעיתונאים יהודים.

מנסור עבאס: הודעות יחסי ציבור ושיפור תמונת המשטרה – זה מה שמועבר לעיתונאים הערבים.

מנסור עבאס: וכאשר עיתונאי ערבי מבקר את המשטרה ואת העבודה שלה, הוא חוטף גם מהמשטרה וגם מהלחצים שמפעילה המשטרה על הבעלים של העיתונים.

מנסור עבאס: את החיפושים המשפילים שנעשים לעיתונאים ערבים בכניסתם לסיקור משלחת רשמית או מסיבת עיתונאים לראש הממשלה, לא רואים אצל עיתונאים יהודים.

מנסור עבאס: מה אפשר לעשות, אדוני השר?

מנסור עבאס: הרבה דברים.

מנסור עבאס: צריך לשפר את מעמדם ותנאי העסקתם של העיתונאים הערבים; לתמוך כספית בעיתונות הערבית מפרסומי לפ"מ ומשרדי הממשלה בלי להתנות תמיכה כזו או אחרת בהתערבות בתכנים; להכריז על מלגות מטעם המדינה ללימודי תקשורת או עיתונאות לבוגרים הערבים; להכריז על השתלמויות מקצועיות לעיתונאים ערבים; להכניס את מקצוע התקשורת ללימודים בבתי הספר הערביים, מהיסודי ועד התיכון; להחמיר בעונשים על עבודת איומים על עיתונאים.

מנסור עבאס: בסוף, אני רוצה לברך את העיתונאים הערבים, שלמרות התנאים הקשים והאתגרים השונים, עושים את עבודתם נאמנה למען קידום החברה הערבית, במיוחד בתקופת התפרצות מגפת הקורונה.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, נשארו לי ארבע דקות.

מנסור עבאס: אני אפנה בכמה מילים בערבית לעמיתינו העיתונאים ולכלי התקשרות הערביים.

מנסור עבאס: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: היום אני מניח על שולחן הכנסת נושא חשוב מאוד.

מנסור עבאס: נושא זה – אינני זוכר שהוא הונח על שולחן הכנסת – נוגע למצב המדיה הערבית והעיתונות הערבית ברמת כלי התקשורת המוכרים בחברה הערבית: העיתונים, אתרי האינטרנט ואמצעי המדיה החזותית והקולית, הרדיו והטלוויזיה.

מנסור עבאס: נושא זה חשוב מאוד באספקט זה.

מנסור עבאס: עלינו לחזק את כלי התקשורת הערבית ולשמור על הזכויות ורמת המחיה וההכנסה של העובדים בשדה זה, אנשי התקשורת והעיתונאים, וכן של העובדים בתחום ההנהלה במוסדות התקשורת.

מנסור עבאס: שני הנושאים קשורים זה בזה.

מנסור עבאס: כשאנו מחזקים את כלי התקשורת באמצעות הכנסה נוספת ותמיכה נוספת מהגופים הרשמיים ומהממשלה, הרי שבאופן טבעי העובדים בסקטור זה יפיקו תועלת רבה בכל הקשור לרמת הכנסתם ותנאי העסקתם בכלי התקשורת.

מנסור עבאס: אנחנו דורשים פה מהממשלה קודם כול להקצות שיעור דומה לשיעור הערבים במדינה.

מנסור עבאס: אנחנו 20%, אבל תקציב הפרסומים הרשמיים שאנו מקבלים מהממשלה מגיע ל-6% בלבד: עד אמצע השנה הזאת הוצאו 42 מיליון שקל על המדיה הכללית; 2.7 מיליון שקל בלבד הגיע למדיה במגזר הערבי – שיעור של 6%.

מנסור עבאס: זה תחום ראשון – התמיכה הכספית.

מנסור עבאס: נוסף על כך הצגנו את הצורך שהגופים הרשמיים יקיימו אינטראקציה עם כלי התקשורת הערבית, אנשי התקשורת והעיתונאים הערבים ביחסים עם המשטרה ובמסיבות העיתונאים שהם מקיימים.

מנסור עבאס: זה נושא חשוב מאוד מבחינתנו.

מנסור עבאס: ברצוני לנצל הזדמנות זו כדי לברך את כל האחים והאחיות העובדים במגזר התקשורת, העיתונאים והעיתונאיות, ולברך את אמצעי המדיה הערבית.

מנסור עבאס: אנחנו פה אומרים להם: אנו עומדים עימכם.

מנסור עבאס: אנו שוקדים מאוד על כך שמגזר הפרסום והעיתונות הערבית יקבל את מלוא זכויותיו מהמדינה ומהממשלה ושיזכה לטיפול בהיבט זה.

מנסור עבאס: כמובן, אנחנו כחברי כנסת מכבדים את כלי התקשורת הערבית ואנשי התקשורת הערבית והעיתונאים, ואנו מקיימים אינטראקציה עימם ולא ננתק את הקשר עימם אף פעם.

מנסור עבאס: ברכותינו להם על התפקיד שהם ממלאים באומץ.

מנסור עבאס: הם מותחים ביקורת וחושפים את הדברים לעיני כול, ואנו גם מעריכים את חלקם בתחום המאבק בקורונה.

מנסור עבאס: יש להם חלק גדול מאוד בנושא זה ובכל התחומים.

מנסור עבאס: ברכות לכל האחיות והאחים במגזר הפרסום.

מנסור עבאס: אנו מבטיחים לכם שנמשיך לפעול בתחום זה עד שנשפר את מצב המדיה הערבית.

מנסור עבאס: ברכותיי לכם.

מנסור עבאס: ) תודה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מנסור עבאס.

משה ארבל: ישיב שר התקשורת חבר הכנסת יועז הנדל.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, חבר הכנסת עבאס, קודם כול, הנאום שלך, החלק בערבית, מזכיר לי שבעיניי להיות יהודי ציוני במדינת ישראל גם מחייב אותנו לדעת את השפה הערבית על בוריה.

יועז הנדל: ואני מקווה שפה אנחנו נשכיל לייצר – – –

אנטאנס שחאדה: – – – השפה של העם הפלסטיני.

יועז הנדל: – – – את השפה הערבית.

יועז הנדל: אני מקווה שאנחנו נשכיל ללמד את ילדינו תנ"ך, ערבית וגם את שאר הדברים החשובים.

אנטאנס שחאדה: זה חשוב, בצדק, לערבים.

יועז הנדל: זה חשוב.

יועז הנדל: זה חשוב ללמד את ילדינו.

יועז הנדל: וזה דווקא חשוב מכיוון שאנחנו מתווכחים באופן קבוע על האידיאולוגיה ומכיוון שאנחנו מדברים על זה שוב ושוב, על הפער הזה בין חברי כנסת – פער העומק בין חברי כנסת שרואים את מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, מדינה יהודית ודמוקרטית, ואחרים שרואים בה מדינת כל לאומיה, כמוכם, אני חושב שדווקא הבנת השפה יכולה גם לחדד את הוויכוח ולהפוך אותו לוויכוח עמוק יותר ופורה יותר.

יועז הנדל: מכאן אני רוצה להגיע לתזה שלי כשר תקשורת.

יועז הנדל: אני מאמין בתקשורת חופשית, מגוונת ומאוזנת, מה שאומר שיהיו כל מיני קולות בחברה הישראלית שיישמעו בכלי התקשורת.

יועז הנדל: זה גם אומר שאותה עיתונות צריכה ויכולה לבקר – אם היא תקשורת ערבית – את חברי הרשימה המשותפת, נניח, למה הם פועלים נגד הדו-קיום.

יועז הנדל: זו טענה שאמורה להישמע בתקשורת הערבית.

קריאות: לא, לא, לא.

יועז הנדל: אם אתם רוצים תקשורת חופשית, היא צריכה להעלות את כל הטענות.

אנטאנס שחאדה: לא נכון.

אנטאנס שחאדה: איפה העובדות?

יועז הנדל: יהיו טענות גם אחרות – – –

אנטאנס שחאדה: איפה העובדות?

אנטאנס שחאדה: איפה העובדות?

יועז הנדל: חברים – – –

אנטאנס שחאדה: איפה עובדות?

יועז הנדל: אני חושב שאם יש תקשורת חופשית, היא שואלת את כל השאלות.

יועז הנדל: איפה העובדות?

אנטאנס שחאדה: – – – הסתה.

אנטאנס שחאדה: איפה העובדות?

יועז הנדל: למה הסתה?

יועז הנדל: כל ויכוח הוא הסתה?

יועז הנדל: מה, ישר בורחים להסתה?

עופר כסיף: – – – כל השפה שלך היא גזענית – –

אנטאנס שחאדה: כל העובדות האלה – – – עופר – – –

עופר כסיף: – – וכל השפה שלך היא מתלהמת.

יועז הנדל: תגיד, מר כסיף, איך זה יכול להיות שפה גזענית, כשאתה בכלל יהודי ואני מדבר עליך?

יועז הנדל: מה הגזע פה?

יועז הנדל: מה גזע – הרשימה המשותפת?

עופר כסיף: כן.

עופר כסיף: זה גזעני, משום שאתה תומך בעליונות יהודית.

עופר כסיף: זה לא אומר שכל יהודי – – –

יועז הנדל: טוב.

יועז הנדל: אני תומך, עופר, עופר, אני תומך בכך – זה ויכוח עמוק.

יועז הנדל: אני תומך בכך שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי.

יועז הנדל: נקודה.

יועז הנדל: אני לא מגמגם על זה, ואני אומר לך את זה בקול.

עופר כסיף: – – –

יועז הנדל: היא מדינת לאום.

יועז הנדל: וכל מי שמתייפייף איתך ולא אומר לך את זה בפנים, עושה עוול.

יועז הנדל: ואני אומר לך באותה נשימה – – –

עופר כסיף: – – – במיוחד לדו-קיום.

עופר כסיף: "דו-קיום" אומר אנשים שווים.

יועז הנדל: רק תרשה לי לדבר.

עופר כסיף: כשאתה אומר מדינת לאום ליהודים בלבד זו עליונות יהודית ולא שוויון.

יועז הנדל: אני אומר לך, באותה נשימה שבמדינה הזאת יהיה שוויון זכויות מלא – שוויון זכויות פרט מלא לכולם – ולא אכפת אם אתה יהודי, ערבי, מוסלמי, נוצרי; כל עוד אתה לא תקבל את התזה הציונית, שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, אז אני לא רואה בך שותף פוליטי לגיטימי.

עופר כסיף: – – –

יועז הנדל: זה לא קשור לגזע.

יועז הנדל: לא אכפת לי לא הגזע, לא המין שלך ולא הדת שלך.

יועז הנדל: אכפת לי התזה הציונית.

יועז הנדל: אכפת לי עמוד השדרה הציוני.

אנטאנס שחאדה: – – –

יועז הנדל: את הוויכוח הזה שאתם שומעים כאן, ואני אומר לכם בקול – וזה ויכוח שצריך לנהל אותו – גם כלי התקשורת הערביים אמורים לנהל אותו, כי הם אמורים לשאול אתכם: האם אתם פועלים למען ישראליזציה והשתלבות בחברה הישראלית ושירות לאומי ולשלב את הצעירים ולקרוא להם להתגייס לשירות בבתי חולים, בבתי ספר, במשטרה, במכבי אש, או שאתם פועלים נגד?

יועז הנדל: זאת שאלה לגיטימית לעיתונאי?

יועז הנדל: אם אתם רוצים עיתונות חופשית, מגוונת ומאוזנת, כל השאלות צריכות להישאל.

אנטאנס שחאדה: – – – שהם תומכים – – –

יועז הנדל: אין.

יועז הנדל: עיתונות לא אמורה לתמוך.

יועז הנדל: בוא, עוד פעם, אני אבהיר לך מה זה תקשורת, ואני מניח שאתה יודע.

יועז הנדל: עיתונות, תקשורת, אמורה לבקר אותנו הפוליטיקאים, ולא להתחנף אלינו.

יועז הנדל: תקשורת ערבית אמורה לבקר אותך, ולא להתחנף אליך, ולשאול את כל השאלות הקשות.

אנטאנס שחאדה: – – –

יועז הנדל: אני, במקרה, הופעתי בעיתון על תשתיות התקשורת שאני דואג להן עכשיו למגזר הערבי.

יועז הנדל: אז הצלחתי לקרוא גם.

יועז הנדל: ואני אומר לכם, שלצד הדברים האלה – קודם כול, צריך להבין את זה, זאת הנחת המוצא:

יועז הנדל: תקשורת תפקידה לבקר את הפוליטיקאים ולשאול אותך למה אתה מתנגד לישראליזציה ולשילוב ערביי ישראל.

יועז הנדל: להקשות עליך, לא להקל עליך ולהגיד אמן אחרי מה שאתה אומר.

יועז הנדל: כי לי יש הרבה קושיות על התפקוד של הרשימה המשותפת בתוך כנסת ישראל.

יועז הנדל: בעיניי אתם עושים נזק.

יועז הנדל: מותר לי לחשוב ככה?

יועז הנדל: מותר.

יועז הנדל: מדינה דמוקרטית.

יועז הנדל: לכן בעיניי זו עיתונות.

יועז הנדל: היא צריכה לבקר.

יועז הנדל: אחרי שאמרנו את זה, אני אומר שאני לוקח על עצמי – וחבר הכנסת עבאס אמר כאן דברים חשובים – אני לוקח על עצמי: אנחנו לא מדברים מספיק אל התקשורת הערבית.

יועז הנדל: אני היום עשיתי כינוס לתקשורת החרדית.

יועז הנדל: זה לא האלקטורט שלי – החרדים, הקבוצה החרדית – ולמרות זאת אני מדבר אליהם.

יועז הנדל: הם קבוצה בתוך מדינת ישראל.

יועז הנדל: אם יש לי, כשר בממשלה, חובה לכל אזרחי מדינת ישראל, לא משנה מה דתם ואמונתם – ויש לי חובה כזאת, לפרוש להם תשתיות תקשורת ולדאוג שתהיה להם תקשורת חופשית וכו' וכו' – אז אני צריך לדבר גם עם החברה הערבית.

יועז הנדל: כשאני מתעסק בפריסת תשתיות תקשורת, ויש בעיה בחברה הערבית, כי הם מפחדים מאנטנות – אגב, יש בעיה דומה גם בחברה החרדית.

יועז הנדל: בחלקים בחברה החרדית, וגם בחלקים אחרים – אז אני צריך להסביר לחברה הערבית למה ככל שיש יותר אנטנות, יש פחות קרינה ולעשות את זה – מה לעשות?

יועז הנדל: – בשפה הערבית ודרך התקשורת הערבית.

יועז הנדל: אני חושב שזו משימה של כולנו, כל שרי הממשלה וחברי הכנסת.

יועז הנדל: זה לא סותר כהוא זה את הוויכוח שאנחנו מתווכחים כל פעם, שאני חושב שאתה מזיק לדו-קיום ושהדרך היחידה לקיים דו-קיום במדינת ישראל – – –

אנטאנס שחאדה: – – – האוכלוסייה הערבית – – –

יועז הנדל: תפריד בין אוכלוסייה הערבית לבינך כנציג פוליטי.

יועז הנדל: אתה כנציג פוליטי – – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: עכשיו, אתה כנציג פוליטי, יהודי או וערבי, בכלל לא משנה – כשאתה פועל בקריצה או במילה או בהמהום מול ארגוני הטרור, רוב האזרחים הישראלים לא יכולים להכיל את זה.

יועז הנדל: אי-אפשר להכיל שפרלמנטר יושב בפרלמנט, לא משנה של איזו מדינה, ובאותה נשימה מקיים שת"פ, קריצה, הכלה של ארגוני טרור.

יועז הנדל: זה לא עובד.

יועז הנדל: זה לא עובד.

יועז הנדל: לכן, הביקורת הזאת צריכה להישמע.

סמי אבו שחאדה: מי שתומך בכיבוש לא יכול לצאת נגד טרור.

סמי אבו שחאדה: מי שתומך בכיבוש שיחשוב פעמיים.

סמי אבו שחאדה: כשבאים כובשים להטיף מוסר שיחשבו פעמיים.

יועז הנדל: חבר'ה, יש לנו – – –

סמי אבו שחאדה: יש פה קונסנזוס שכובשים.

סמי אבו שחאדה: תעשה מה שבא לך.

יועז הנדל: הרי הוויכוח – – –

סמי אבו שחאדה: כשאנחנו יושבים במליאה, תחשוב פעמיים.

יועז הנדל: הרי הוויכוח לא ייגמר.

יועז הנדל: בעיניי, החלקים האלה הם חלקים של מדינת ישראל וארץ ישראל – –

סמי אבו שחאדה: הכיבוש הוא טרור.

סמי אבו שחאדה: זה מה שטרור.

סמי אבו שחאדה: הכיבוש הוא טרור.

יועז הנדל: – – ואתה רוצה מדינת כל לאומיה ואני לא רוצה.

יועז הנדל: מה לעשות?

יועז הנדל: זו הציונות.

יועז הנדל: הציונות היא הקמת בית לאומי לעם היהודי.

סמי אבו שחאדה: אדוני, אתה תחליט.

סמי אבו שחאדה: אתה תחליט אם אתה קושר בין ציונות לטרור.

סמי אבו שחאדה: את זה אתה תחליט.

יועז הנדל: אני – – –

משה ארבל: כבוד שר התקשורת וכבוד חברי הכנסת – –

סמי אבו שחאדה: אני אומר שהכיבוש הוא הטרור.

משה ארבל: – – אני אפשרתי קריאות ביניים, אבל אל תהפכו את זה לדיאלוג.

משה ארבל: תוכלו לשבת אחר כך על כוס קפה בפרסה, בלי המצלמות, ולדבר.

משה ארבל: אני חושב שזה ערך חשוב.

יועז הנדל: אני כופר בטענה – – –

מנסור עבאס: צודק, אדוני – – –

משה ארבל: ברוכים הבאים.

יועז הנדל: אני כופר בטענה שבמדינת ישראל אפשר לקיים כמה לאומים.

יועז הנדל: מצטער, אני כופר בטענה שאנחנו על שטח כבוש.

יועז הנדל: זה שטחי מדינת ישראל, ארץ ישראל, ואני מאמין בזה.

יועז הנדל: אני ציוני.

יועז הנדל: מה לעשות?

יועז הנדל: זו המדינה.

יועז הנדל: הקמנו את המדינה הזאת כמדינת הלאום של העם היהודי, מדינה יהודית ודמוקרטית.

אנטאנס שחאדה: – – –

יועז הנדל: זו מדינה שיש בה שוויון זכויות פרט מלא לילדיי ולילדיך, אותו דבר.

יועז הנדל: זכויות לאום – רק לעם היהודי.

יועז הנדל: כל פעם אני אחזור על זה.

עופר כסיף: – – – זכויות מלא – – –

יועז הנדל: זכויות לאום.

יועז הנדל: יש מדינות לאום, אדון עופר.

יועז הנדל: לכן זה הוויכוח.

יועז הנדל: זה לא משנה כהוא זה את החובה שלי כשר תקשורת לדאוג לכך שמה שחבר הכנסת עבאס אמר יתקיים.

יועז הנדל: אם מאיימים על עיתונאים במדינת ישראל – ולא משנה מה דתם, ולא משנה אם הם חושבים, וגם אם הם הצביעו לכם, תופעה שאני מבכה, גם אם הם הצביעו לכם – אני חושב שמחובתי לדאוג – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

יועז הנדל: מחובתי לדאוג להם שלא יתקיפו אותם כשהם מבקרים חמולות או רשויות או כל מעשה עוול שקורה תחת אור השמש.

יועז הנדל: צריך לתת להם הגנה.

יועז הנדל: עיתונאים במדינת ישראל לא ייפגעו ולא יתקיפו אותם, ולא משנה מאיפה הם באים ולאן הם הולכים.

יועז הנדל: זה דבר אחד.

יועז הנדל: אחרי שאמרתי את זה, יש גם טענה נוספת שהזכיר חבר הכנסת עבאס.

יועז הנדל: במדינת ישראל יש חוק שמדבר על שילוב ועל ייצוג הולם, ויש הרבה משרדי ממשלה שלא עומדים בזה עדיין, ואנחנו צריכים לעשות מאמץ גדול כדי לעמוד בזה.

יועז הנדל: בכלי התקשורת – שר התקשורת במדינת ישראל לא מתערב בכלי התקשורת הפרטיים.

יועז הנדל: הוא גם לא קובע השכר של עיתונאים.

יועז הנדל: אני לא יכול עכשיו לפנות לבעל לעיתון ולהגיד לו: כמה אתה משלם למאן דהוא או כמה אתה משלם לעיתונאי הזה?

יועז הנדל: אני חושב שעיתונאים צריכים לקבל שכר הוגן כדי שיעשו את עבודתם נאמנה.

יועז הנדל: זה חלק מהדמוקרטיה.

יועז הנדל: שיבקרו אתכם, שיבקרו אותי, שיבקרו את כל מה שהם רואים מסביב – אחרת, זה יהיה מסובך יותר.

יועז הנדל: אבל בכלי תקשורת ציבוריים, ויש פה רשות שידור, יש חובה של ייצוג מיעוטים בחברה הישראלית.

יועז הנדל: ממה שאני מבין, כיום זה עומד על 10% בתאגיד השידור וזה יכול לעלות לאחוזים יותר גבוהים.

יועז הנדל: זה משמעותי וזה חשוב, לא רק בהיבט הזה שאנחנו רוצים תקשורת מגוונת ושיישמעו כל הקולות, אלא גם בהיבט הזה שזה חלק מהחובה שלנו כמדינה דמוקרטית.

סמי אבו שחאדה: אדוני השר, אתה מכיר מגיש חדשות ערבי אחד בשלושת הערוצים של המדינה?

סמי אבו שחאדה: ערבי אחד?

יועז הנדל: אני לא מכיר, אבל אני אומר – – –

סמי אבו שחאדה: אתה חושב שזה רק בגלל שאתה לא מכיר?

יועז הנדל: אני אומר לך שוב פעם שאני, כשר תקשורת – אני אגלה לך משהו, בדמוקרטיה שלנו, כשר תקשורת לא רק שאני לא מתערב בתוכן של ערוצי התקשורת, אני גם לא מתערב במי מגיש, ואם הוא אוהב אותי או לא אוהב אותי, ואם הוא יהודי, ערבי, צ'רקסי.

סמי אבו שחאדה: בכלל לא קשור.

סמי אבו שחאדה: הוא היה יכול להיות ערבי, מאן דהוא, לא אמרתי מה דעתו הפוליטית.

יועז הנדל: אני יכול להגיד לך שהיה עד לא מזמן מגיש מדאלית אל-כרמל, מגיש מצוין, הוא בחר לפנות לעסקים ועכשיו אין, אבל אני מניח שבעתיד הקרוב יהיה.

יועז הנדל: אבל שוב, זה מגיע לאותה נקודה.

יועז הנדל: אתה יודע מה – – –

סמי אבו שחאדה: אדוני, זה מתוך עשרות אנשים.

יועז הנדל: אתה יודע מה, כשיום אחד החזון שלי יתממש ולא החזון שלך, וערבים ויהודים יהיו במפלגות פוליטיות ביחד, ויקבלו את מדינת ישראל כמדינת לאום יהודית עם תפיסה ציונית, וישרתו בצבא או בשירות לאומי, ויהיו להם חובות וזכויות, אז אני מניח שגם כלי התקשורת יהיו משולבים במאה אחוז.

יועז הנדל: אבל עכשיו, מכיוון – –

עופר כסיף: – – – אנחנו היחידים שיש אצלנו שיתוף פעולה.

יועז הנדל: – – שאנחנו מדינה דמוקרטית ושוק חופשי, אני לא מתערב.

אנטאנס שחאדה: אז החדשות זה – – –

יועז הנדל: לא מתערב לערוצי תקשורת – – –

אנטאנס שחאדה: זו דמגוגיה, מה שאמרת עכשיו.

יועז הנדל: למה זה דמגוגיה?

אנטאנס שחאדה: מכיוון שאתה שר תקשורת – – – איך ערבי יהיה במפלגה פשיסטית או גזענית – – –

יועז הנדל: עם כל ההתבטאות שלך היא על פשיזם וגזענות, במקום להכיר בציונות – – –

מתן כהנא: הכי טוב בכל המזרח התיכון זה פה.

מתן כהנא: מה אתם כל הזמן מייללים, אתם השתגעתם?

סמי אבו שחאדה: חבר'ה, מאיפה המיתוס הזה?

סמי אבו שחאדה: אני לא מאמין.

סמי אבו שחאדה: מאיפה המיתוס הזה?

מתן כהנא: – – –

סמי אבו שחאדה: אתה יודע מה, אנחנו הפלסטינים, בכל מדינה אחרת בעולם מצבנו יותר טוב.

סמי אבו שחאדה: בירדן יותר טוב.

סמי אבו שחאדה: בסוריה יותר טוב.

סמי אבו שחאדה: בכווית, בערב הסעודית בארצות הברית, באוסטרליה.

סמי אבו שחאדה: בכל מקום שהלכנו אליו, מצבנו יותר טוב – –

משה ארבל: חברי הכנסת.

סמי אבו שחאדה: – – ברמת החיים, כלכלית, פוליטית, תרבותית.

משה ארבל: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, תוקף הסבלנות הסתיים.

משה ארבל: אני מבקש בלי קריאות ביניים עד סיום תשובתו של שר התקשורת.

משה ארבל: תודה.

מתן כהנא: – – –

משה ארבל: תודה רבה.

יועז הנדל: אי-אפשר על כל טענה להגיד את המילים "פשיזם" ו"גזענות", צריך להתייחס לטענות בצורה עניינית.

יועז הנדל: אתם חייבים לקבל את זה שיש חלקים גדולים בחברה הערבית ובחברה היהודית שרואים בכם קבוצה שמזיקה ולא מועילה לדו-קיום; קבוצה שמזיקה לתהליך הישראליזציה וההשתלבות – כולל בכלי התקשורת.

יועז הנדל: ולמרות זאת אני אומר לך שחובתי כשר תקשורת לוודא שאותם ישראלים ערבים משתלבים, לפחות בשידור הציבורי, כי אמרתי: אני לא מתערב בשידור הפרטי.

יועז הנדל: זה שוק פרטי.

יועז הנדל: חובתי לוודא שהם מקבלים אינפורמציה, וחובתי כשר לוודא שאני מדבר עם החברה הערבית, אגב, ומשכנע אותם, כאידיאולוג, שהדרך של הרשימה המשותפת היא הדרך הלא-נכונה להשתלבות, היא הדרך הלא-נכונה לדו-קיום.

אנטאנס שחאדה: זה התפקיד שלך כשר תקשורת?

יועז הנדל: כשר בממשלה.

יועז הנדל: מה לעשות.

יועז הנדל: אני חושב – – –

אנטאנס שחאדה: אני שומע אנשים – – –

יועז הנדל: אני חושב שתפקידי לבטא אידיאולוגיה, לבטא את התפיסה הציונית, והתפיסה הציונית – – –

סמי אבו שחאדה: ראש הממשלה הוא הרבה יותר דמגוג – – –

משה ארבל: חברי הכנסת.

משה ארבל: חברי הכנסת.

סמי אבו שחאדה: – – – זה לא עזר לו.

סמי אבו שחאדה: לא עזר.

משה ארבל: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה וחבר הכנסת אנטאנס שחאדה, חבר הכנסת מנסור עבאס רוצה לשמוע תשובות על השאלות שלו.

סמי אבו שחאדה: אני רק אומר לו שזה משחק שהוא יפסיד בו.

סמי אבו שחאדה: אני רק אומר לו שזה משחק שהוא יפסיד בו.

משה ארבל: אז תאפשרו לשר להשלים את דבריו, כדי שאנחנו באמת נוכל לקבל תשובות.

סמי אבו שחאדה: אני שומר לו על האנרגיות.

יועז הנדל: טוב מאוד.

יועז הנדל: טוב מאוד.

סמי אבו שחאדה: הוא ייכנס למשחק – הוא יפסיד.

סמי אבו שחאדה: מישהו יקשיב לו בחברה הערבית?

סמי אבו שחאדה: מה, אנחנו לא מכירים אותו?

סמי אבו שחאדה: לא מכירים מי השותף שלו?

סמי אבו שחאדה: מה הוא חושב שאנשים – איפה הוא חי?

יועז הנדל: תראה, זו דרך נורא קלה, לפטור כל טענה במילים "דמגוגיה", "פשיזם", "גזענות".

יועז הנדל: זה הכי קל.

סמי אבו שחאדה: לא.

סמי אבו שחאדה: לא.

סמי אבו שחאדה: לא.

סמי אבו שחאדה: לא, אדוני השר.

יועז הנדל: תאמין לי, עושים את זה חלקים בחברה הישראלית, זה לא עובד.

יועז הנדל: תנסה להתייחס – – –

סמי אבו שחאדה: הם לא יפתיעו אותך כי הם מכירים אותך, לא בגלל דמוקרטיה ופשיזם.

יועז הנדל: תנסה להתייחס בענייניות.

סמי אבו שחאדה: אתה לא תקבל קולות כי הם מכירים אותך, כי הם יודעים מה אתה חושב.

יועז הנדל: תנסה להתייחס בענייניות.

סמי אבו שחאדה: הם מכירים את האידיאולוגיה שלך.

יועז הנדל: חבר הכנסת שחאדה, לא מעניין אותי.

יועז הנדל: אני לא עושה את זה – – –

סמי אבו שחאדה: על פחות משוויון הם לא יתפשרו.

יועז הנדל: אני לא עושה את זה בשביל – – –

סמי אבו שחאדה: לא יתפשרו על פחות משוויון.

סמי אבו שחאדה: נגמר.

יועז הנדל: תתפלא לשמוע, אני לא עושה את זה בשביל לקבל קולות בחברה הערבית, אלא אני עושה את זה כי אני צריך – –

סמי אבו שחאדה: אתה גם לא תקבל, כי על פחות משוויון הם לא יתפשרו.

יועז הנדל: – – לעזור לחברה הערבית.

יועז הנדל: אני רוצה לעזור לחברה הערבית, בניגוד אולי לכמה דברים שאתה עושה.

יועז הנדל: אני רוצה לעזור להם, לפרוס להם תשתיות תקשורת.

יועז הנדל: אני רוצה שיהיה שוויון אמיתי, לא בצעקות, לא בדמגוגיה, לא ברטוריקה.

יועז הנדל: אני מאמין בזה.

אנטאנס שחאדה: – – – לעבודה שלך – – –

יועז הנדל: אני תלמידו של ז'בוטינסקי, לא תלמידו – –

אנטאנס שחאדה: חבל – – – 72 שנים, אבל בסדר, תעשה.

יועז הנדל: – – של המופתי, ולכן אני בעד שבן ערב ויהודי ונוצרי יחיו פה ביחד, בשקט ובשלווה, עם שוויון זכויות פרט מלא, ולכן אני, כשר תקשורת, אחראי לזה שתהיה פה תקשורת מגוונת ומאוזנת.

יועז הנדל: ולכן, חבר הכנסת עבאס, אני אחראי לזה שבכלי התקשורת שיש לנו נגיעה להם – לא בכלי תקשורת פרטיים, כי אני לא מתערב שם – יהיה ייצוג הולם לחברה הערבית.

יועז הנדל: ואני מקווה שהייצוג ההולם הזה לא רק יהיה ייצוג הולם בגלל הדת או המין או הגזע אלא יהיה ייצוג הולם בגלל הכישרון והיכולות, והאפשרות שלהם להיות חלק ממדינת ישראל ולא לפעול נגד מדינת ישראל.

אנטאנס שחאדה: כבוד השר, זה מעניין מה שאתה אומר.

אנטאנס שחאדה: תענה לי, כבוד השר – – – השפה הערבית.

אנטאנס שחאדה: אתה מכיר בצורך שלנו לדבר בשפה הערבית?

יועז הנדל: אני מכיר בצורך – – –

אנטאנס שחאדה: מגיע לנו לחיות לפי התרבות שלנו?

אנטאנס שחאדה: לפי העמדות שלנו?

אנטאנס שחאדה: תיאטרון ערבי, ספריות ערביות.

משה ארבל: חברי הכנסת.

יועז הנדל: אני לא יודע איך לספר לך את זה – – –

משה ארבל: חבר הכנסת שחאדה, לא אתה ולא אני רוצים שהוא יתחיל לדבר על סן רמו.

יועז הנדל: זה צביקה.

אנטאנס שחאדה: זה צביקה, לא הוא.

משה ארבל: אותה משפחה.

יועז הנדל: אני לא יודע איך לספר לך, אבל מדינת ישראל, כמו שאמר חבר הכנסת כהנא, זו המדינה היחידה במזרח התיכון שבה אתה יכול לדבר בערבית, לשמוע הצגות בערבית, בעברית, באנגלית, באיזו שפה שאתה רוצה, איך שאתה רוצה, בצורה חופשית.

יועז הנדל: זו המדינה היחידה.

מתן כהנא: – – – שאשתך יכולה לנסוע באוטו, לשתות בירה – – –

יועז הנדל: זו המדינה היחידה שאפשר לעשות את זה בשקט ושלווה, ואף אחד לא יציק לך.

יועז הנדל: ואני גאה בכך שיש לנו דמוקרטיה בריאה ושוויונית עם זכויות פרט לכולם.

אנטאנס שחאדה: אני שואל ברצינות.

אנטאנס שחאדה: כבוד השר, תקשיב, אני שואל ברצינות.

יועז הנדל: כן.

אנטאנס שחאדה: אתה אומר שאתה לא רוצה מדינת כל לאומיה, אבל מבחינת זכויות, אין לך מה לתת – – –

יועז הנדל: אני לא אתן זכויות לאומיות.

אנטאנס שחאדה: שפה זה זכות – – –

יועז הנדל: לא אתן זכויות לאומיות.

יועז הנדל: זכויות לאומיות זה להקים מדינת לאום נוספת במדינת ישראל.

יועז הנדל: אני לא אתן את זה.

יועז הנדל: אני אעמוד – יהיה קיר ברזל – –

אנטאנס שחאדה: זה זכות למיעוטים שאתה מתנגד לה – – –

יועז הנדל: – – לא יהיו פה זכויות לאומיות נוספות, רק זכויות פרט.

אנטאנס שחאדה: – – –

יועז הנדל: הרי אתה יודע שאתה הולך על דמגוגיה.

יועז הנדל: מותר לך במדינת ישראל – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

מתן כהנא: – – – לא לעופר כסיף, זה הכול.

מיקי לוי: – – –

יועז הנדל: חבר הכנסת לוי מבקש שאסיים.

מיקי לוי: הלך לי הגרון היום.

אנטאנס שחאדה: אני שואל ברצינות.

יועז הנדל: לא יהיה פה – תקשיב עוד פעם, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה – – –

אנטאנס שחאדה: לאיזה זכות אתה מתנגד?

יועז הנדל: אני אומר לך, לא יהיה פה – את ועדת המעקב של ערביי ישראל אתה מכיר?

יועז הנדל: את הדרישה שלהם להקים מדינת פלסטין ולצידה מדינה שהיא יהודית-ערבית מכיר?

יועז הנדל: לא תהיה פה, לא יהיה כזה דבר.

יועז הנדל: תהיה פה רק מדינה יהודית.

יועז הנדל: תהיה פה זכות שיבה רק לעם היהודי.

יועז הנדל: יהיה פה צביון יהודי, ולצד זה דמוקרטיה מלאה עם שוויון זכויות פרט לכל אזרחיה, ולא משנה מה אתה מצביע, מה אתה אומר, מאיזה כיוון אתה מגיע.

יועז הנדל: זאת מדינת ישראל, ואני חושב שכשיורדות פה המצלמות, גם לך וגם לי נוח לחיות כאן, ולראיה הוויכוח הזה שמתנהל כאן ביני לביניכם ולא יכול לקרות באף מדינה במזרח התיכון.

יועז הנדל: תזכרו את זה תמיד.

יועז הנדל: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לכבוד שר התקשורת יועז הנדל.

משה ארבל: לאחר ההצבעה אני אאפשר הודעה אישית לחבר הכנסת עופר כסיף.

משה ארבל: אדוני מבקש להעביר את ההצעה לסדר-היום לוועדה – – –

מנסור עבאס: לוועדת הכלכלה.

משה ארבל: לוועדת הכלכלה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: מי שתומך, תומך בהעברת ההצעה לסדר-היום לוועדת הכלכלה.

משה ארבל: מי שמתנגד מבקש להסיר מסדר-היום.

משה ארבל: אני אאפשר להצביע גם מכאן.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן ארבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חבר הכנסת עופר כסיף כתומך ואת חבר הכנסת מיקי לוי כתומך.

משה ארבל: אם כן, שישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: חבר הכנסת משה אבוטבול תומך.

משה ארבל: שבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שההצעה לסדר-היום אושרה, ותעבור לדיון בוועדת הכלכלה.

משה ארבל: הצעה לסדר-היום בנושא: חובתנו בכל חלון הזדמנויות, עסקה ומחווה, לתבוע את השבת הדר גולדין הי"ד ואורון שאול הי"ד.

עופר כסיף: לא אמרת שאני קודם עונה לו?

משה ארבל: אמת.

משה ארבל: תודה שהזכרת לי.

משה ארבל: אדוני יעלה.

משה ארבל: יש לך חמש דקות.

משה ארבל: הודעה אישית, בבקשה.

קריאה: – – –

קריאה: תסתדר בשתי דקות.

עופר כסיף: אני אסתדר, כן.

עופר כסיף: בלי נדר.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – תודה רבה לך שאתה מאפשר לי הודעה אישית בעקבות הדברים שאמר השר הנדל והזכיר גם אותי ספציפית.

עופר כסיף: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שהוא אמר באמת בקצרה ולהראות כמה הדברים שהוא אמר הם פשוט מופרכים.

עופר כסיף: הוא דיבר על דו-קיום.

עופר כסיף: מה זה מבחינתו דו-קיום?

עופר כסיף: דו-קיום מבחינתו זה שהמיעוט הלאומי הערבי הפלסטיני בתוך ישראל ירכין את ראשו, יקבל את הדומיננטיות או את העליונות היהודית במדינה וישתלב ככזה.

עופר כסיף: זה לא דו-קיום וזאת לא השתלבות.

עופר כסיף: למרטין לותר קינג היה פעם ביטוי מאוד מאוד מעניין ומאוד מאוד חשוב, ותסלחו לי אם אני אומר אותו באנגלית כי תרגומו לעברית הוא בעייתי.

עופר כסיף: הוא אמר כך על השחורים בארצות הברית: We do not want to be integrated out of power, we want to be integrated into power .

משה ארבל: אני לא בטוח שאדוני יכול לדבר באנגלית מהפודיום, אני רק אומר.

עופר כסיף: זה כבר היה בכמה שפות.

משה ארבל: ערבית כן, אנגלית לא.

מנסור עבאס: תרגם עופר, תרגם.

עופר כסיף: אני בכל מקרה אנסה לתרגם את זה.

קריאה: עופר, תרגם לערבית.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: בפעם הבאה.

עופר כסיף: רוח הדברים מאוד פשוטה.

עופר כסיף: ברוח הדברים, גם אם לא מילולית, זה אומר:

עופר כסיף: אנחנו לא רוצים להשתלב – או להיות חלק; המילה "השתלבות" היא בעייתית.

עופר כסיף: אנחנו לא רוצים להיות חלק מהחברה או שיקבלו אותנו כחסרי כוח או כחסרי עוצמה.

עופר כסיף: אנחנו רוצים להשתלב כחלק מהעוצמה.

עופר כסיף: זה ההבדל בין מה שאנחנו ברשימה המשותפת מייצגים – –

מתן כהנא: 15 חברי כנסת, מה הבעיה?

עופר כסיף: – – ורק אנחנו ברשימה המשותפת מייצגים.

עופר כסיף: אנחנו ברשימה המשותפת יהודים וערבים, ואני אומר "יהודים וערבים", ברבים, כי יש לנו תומכים וחברים יהודים רבים.

קריאה: – – – יהודי וערבים – – –

עופר כסיף: זה שהם לא בכנסת זה לא המדד, ויהיו.

עופר כסיף: אבל אנחנו ברשימה המשותפת, כשאנחנו מדברים על השתלבות, אנחנו מדברים על ההשתלבות שאותה כינה מרטין לותר קינג "לתוך העוצמה" ולא כחסרי עוצמה.

עופר כסיף: כל המפלגות האחרות, כולן חוץ מאיתנו, ובטח האדון הנדל, שגם ברח כי אולי לא היה לו נוח לשמוע את דבריי, מדברות על כך שהמיעוט הלאומי הפלסטיני בישראל "ישתלב", במירכאות, לא לתוך העוצמה, כלומר כבעל השפעה, בעל יכולות באמת לקבוע, אלא שהוא ירכין את ראשו, יקבל את העליונות היהודית, שלא שונה בכלום מהעליונות הלבנה בכמה חלקים בארצות הברית ובמקומות אחרים, לצערנו.

עופר כסיף: שירכינו את הראש ויגידו: אנחנו מוכנים לעבור תהליך ישראליזציה.

עופר כסיף: מה זה אומר בכלל?

מתן כהנא: זה אומר שתפסיקו לתמוך בטרור.

מתן כהנא: תפסיקו לתמוך בטרור כל הזמן.

מתן כהנא: זה אומר שתפסיקו לתמוך בטרור.

עופר כסיף: זה אומר להיות מופלה באופן שיטתי.

עופר כסיף: זה אומר לקבל את הנחיתות האזרחית והנחיתות אפילו התושבית.

עופר כסיף: לקבל את הנחיתות ורק על ידי כך להתקבל.

עופר כסיף: לא יקום, לא יהיה.

עופר כסיף: אין באמת דו-קיום בלי שוויון, ואין שוויון.

עופר כסיף: מה מקשקש – – –

מתן כהנא: – – – מבריחים – – –

עופר כסיף: מה מקשקשים הכהנאים למיניהם וההנדלים?

מתן כהנא: אתם תומכי טרור.

סמי אבו שחאדה: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת כהנא, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – –

סמי אבו שחאדה: הם תומכי הטרור, ד"ר כסיף – – –

מנסור עבאס: – – אנא תנו לחבר הכנסת עופר כסיף להשלים את דבריו.

סמי אבו שחאדה: אבל אדוני היושב-ראש, מי שתומך בכיבוש הוא זה שתומך בטרור.

סמי אבו שחאדה: אתה צריך להתבייש.

מתן כהנא: – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת כהנא, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו נלמד אתכם דמוקרטיה.

מתן כהנא: מבריחים טלפונים לבתי כלא.

מנסור עבאס: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מתן כהנא: מבריחים טלפונים לרוצחים.

מנסור עבאס: חבר הכנסת כהנא.

מתן כהנא: תומכים בחיזבאללה, זה מה שאתם.

סמי אבו שחאדה: תתבייש.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת כהנא, סמי אבו שחאדה.

קריאה: הוא רק מבקש שתגיד לו – – –

מנסור עבאס: די כבר.

עופר כסיף: דו-קיום אמיתי הוא כאשר כולם, בלי קשר לזהותם הלאומית, הדתית, האתנית, העדתית, המגדרית וכן הלאה, כולם נהנים משוויון מלא.

עופר כסיף: בישראל לא רק שאין שוויון מלא – מעולם לא היה שוויון ולא הייתה יומרה לשוויון מהיום הראשון, כשגירשו ילידים ממולדתם, כשגזלו קרקעות וממשיכים להפקיע אותן, כשמפלים בתעסוקה.

עופר כסיף: ועל שוויון לאומי בכלל אין מה לדבר.

עופר כסיף: על איזה שוויון מדברים?

עופר כסיף: אני אגיד לכם עוד משהו: אין אפשרות להפריד בין זכויות אזרח אישיות לבין התודעה של האזרח לזהות שלו, כולל הלאומית, לכן, מי שמדבר על זהות אזרחית – – –

מנסור עבאס: אוקיי, חבר הכנסת עופר כסיף, תתחיל לסיים, בבקשה.

עופר כסיף: כן, הוא מפריע לי כבר חצי דקה.

מנסור עבאס: אוקיי, הינה, קיבלת חמש דקות יפות.

עופר כסיף: שדקה מהן הלכה.

מנסור עבאס: גם לקחתי מהזמן של השר.

עופר כסיף: אני מסיים שני משפטים, אם לא יפריעו לי.

עופר כסיף: הגיע הזמן לשבור את המיתוס השקרי והמופרך הזה.

עופר כסיף: אין שוויון אזרחי בלי שוויון לאומי – –

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: – – ומי שרוצה שוויון אזרחי צריך להכיר בזה שחייב להיות שוויון לאומי.

עופר כסיף: נקודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: << הלסי >> חובתנו בכל חלון הזדמנויות, עסקה ומחווה לתבוע את השבת הדר גולדין הי"ד ואורון שאול הי"ד << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעה לסדר-היום בנושא: חובתנו בכל חלון הזדמנויות, עסקה ומחווה, לתבוע את השבת הדר גולדין ואורון שאול – מס' 1695, של חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: עשר דקות.

משה ארבל: אדוני היושב ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת.

משה ארבל: היום, ג' במרחשוון תשפ"א, 21 באוקטובר 2020 למניינם, חלפו 2,285 ימים מאז נפל סמל ראשון אורון שאול, השם ייקום דמו, בן להרצל, זכרו לברכה, וזהבה, שתיבדל לחיים טובים וארוכים, חייל גולני שנפל בקרב בסג'עייה; 2,273 ימים מאז נפל סגן הדר גולדין, זכרו לברכה, בן ללאה חדווה ולפרופ' שמחה, קצין סיירת גבעתי, שנפל בפעולה לאיתור מנהרות טרור שנועדו לרצח וחטיפת אזרחים תושבי עוטף עזה.

משה ארבל: שני החיילים הגיבורים הללו נפלו במהלך מבצע צוק איתן בעודם מגינים על אזרחי המדינה תושבי הדרום, שהיו נתונים לירי רקטות תדיר ולאיום מעל הקרקע ומתחתיה.

משה ארבל: בדומה לאמרתו של קאטו הזקן בסנאט ברומא, עלינו המשרתים את הציבור בכנסת ישראל או בממשלת ישראל לזכור תמיד, לצד כל פעילות אחרת שלנו, לצד כל עשייה, ברוכה ככל שתהיה, כי במשימה החשובה כל כך של השבת בנים לגבולם, של השבת לוחמינו שנפלו בקרב לקבורה בישראל, נכשלנו כישלון חרוץ.

משה ארבל: כישלון זה מלווה את ממשלת ישראל הנוכחית ואת הממשלות הקודמות, את כנסת ישראל הנוכחית ואת כנסות ישראל הקודמות.

משה ארבל: בכוונה ציינתי בתחילת דבריי כמה ימים חלפו מאז נפילת הלוחמים – מדובר ביותר מ-320 שבועות, 320 שבתות שהם לא עימנו – כדי להמחיש את עוצמת הכישלון של כולנו, של המדינה, שזועק לשמיים.

משה ארבל: מאז הקמת המדינה הקפדנו על השבת חיילינו משבי האויב והשבת נופלינו מחזקתו והבאתם לקבורת ישראל.

משה ארבל: מדובר בעקרון יסוד מקודש שאין לגביו ומעולם לא הייתה לגביו מחלוקת בציבור הישראלי.

משה ארבל: כבר יותר משש שנים שעם ישראל כולו מלווה מרחוק את משפחות גולדין ושאול, בוכה עימן בכל יום זיכרון לחללי מערכות ישראל ומתפלל להשבת בניהן.

משה ארבל: מאיתנו, המייצגים את הציבור בבית הזה, נדרש יותר.

משה ארבל: נדרש מאיתנו לשאול את עצמנו אם עשינו את המרב להשבת הבנים, אם הפכנו כל אבן וניצלנו כל הזדמנות בכדי להחזיר את הבנים לקבר ישראל כדי לתת למשפחותיהם קבר להתאבל בו.

משה ארבל: הדר ואורון הם שני לוחמים מצטיינים: הדר מצטיין הכנה לקורס קצינים וקורס קצינים, ששירת כמפקד צוות בסיירת גבעתי; אורון זכה למצטיין הנשיא ביום העצמאות ה-66 למדינת ישראל.

משה ארבל: הדר היה מאורס בנופלו, חודש וחצי בלבד לפני חתונתו.

משה ארבל: שמעתי לא מזמן סיפור מרגש שיכול ללמד את כולנו קצת על אהבת האחר, אהבת הזולת.

משה ארבל: כשהדר היה בתיכון הייתה תקופה קשה של נפילת טילים בעוטף עזה, בשדרות, ועסקים רבים, בעיקר עסקי מזון, נפלו לקשיים כלכליים חמורים בעקבות אובדן הכנסות.

משה ארבל: המאפיות לא ידעו מראש אם יהיה מותר להן לפתוח בימי שישי, שזה שיא השבוע העסקי של המאפיות, ואם הייתה מוכרזת מתיחות בימי שישי הן היו נאלצות לזרוק את המאפים והחלות לשבת בהיעדר קונים.

משה ארבל: הדר, כתיכוניסט, ארגן ביחד עם התיכון שלו יוזמה חשובה, ובמסגרתה הם קנו את החלות מבעלי המאפיות ומכרו אותן במרכז הארץ.

משה ארבל: איזו אהבת ישראל זו.

משה ארבל: איזו ערבות הדדית לאזרחים ישראלים שנמצאים בצרה.

משה ארבל: חשוב לציין ולזכור שסגן הדר גולדין נפל ביום ה' באב התשע"ד, ב-1 באוגוסט 2014, במהלך הפסקת אש הומניטרית שהוכרזה בתחילת אותו יום ביוזמת מזכ"ל האו"ם בכדי להקל על מצוקת התושבים בעזה.

משה ארבל: הפסקת האש לא כובדה על ידי החמאס, מחבלים תקפו את לוחמי צה"ל והרגו את סגן גולדין, רב-סרן בניה שראל וסמל ראשון ליאל גדעוני, השם ייקום דמם.

משה ארבל: כאשר אנו שומעים על הסיוע ההומניטרי של האו"ם לעזה, צריך תמיד לזכור שהחמאס חטף את הדר במסגרת הפסקת אש הומניטרית, בניגוד למשפט הבין-לאומי.

משה ארבל: ומן הראוי – ועלינו להתעקש – שלפני כל סיוע נוסף חמאס יחזיר את הדר ואת אורון.

משה ארבל: חשוב לי לומר מעל בימה זו שאני יודע כמה חשובה לראש ממשלת ישראל החזרת הנעדרים כולם לחיק ישראל, כמה הנושא הזה בנפשו.

משה ארבל: ראש הממשלה בנימין נתניהו, כמי שלחם במלחמות ישראל ובמבצעים מיוחדים בסיירת, לחם במלחמת יום הכיפורים כמשרת מילואים, ראה רבים מעמיתיו וחייליו נהרגים, וכמובן הוא אח שכול ליוני נתניהו, השם ייקום דמו.

משה ארבל: אנחנו מודעים לרגישות של ראש הממשלה לעניין החשוב זה, אנחנו יודעים שהוא מצטער ומתבייש כמונו שהמדינה לא הצליחה להחזיר את חייליה הביתה.

משה ארבל: אבל אנחנו כחברי כנסת ונבחרי ציבור לא נמלא את תפקידנו נאמנה אם לא נעמוד פה ונזכיר, מעל בימה זו ומעל כל בימה שקיימת, את החובה החשובה שטרם קיימנו, וחובה עלינו לזכור זאת בכל שעה ושעה.

משה ארבל: עלינו גם לזכור את אזרחי ישראל הנעדרים המצויים היום בעזה ושלטון החמאס מסרב להחזירם לחיק משפחותיהם, את אברה מנגיסטו ואת הישאם א-סייד – אזרחים ישראלים שנכנסו לעזה בשנים האחרונות, ולא ידוע מה עלה בגורלם.

משה ארבל: שלטון החמאס מסרב לתת מידע על מצבם הגופני וכל סימן חיים.

משה ארבל: כל זה כמובן, בניגוד לאמנות בין-לאומית, בניגוד לחוק הבין-לאומי ולשכל הישר.

משה ארבל: לפני כמה חודשים הייתי עם צוות לשכתי בסיור במועצה האזורית אשכול.

משה ארבל: שמחתי להיפגש עם ראש המועצה גדי ירקוני, שעושה עבודה חשובה למען תושביו במציאות שהיא לפעמים לא פחות מבלתי אפשרית.

משה ארבל: סיירנו כמה מאות מטרים מגדר הביטחון, במרחק ראייה, כמעט נגיעה, מבניינים בעזה.

משה ארבל: כשהיינו שם לא יכולנו שלא להיזכר ולהצטער על אחינו שלא הצלחנו ולא השכלנו להחזיר למשפחותיהם.

משה ארבל: בחודשים האחרונים, אדוני היושב-ראש, בצל מגפת הקורונה, מדינת ישראל פעלה להקל על המצב ההומניטרי ברצועת עזה ולהכנסת כספים נוספים ממדינות ערב, ולפי הפרסומים היא עמלה על הסכם רגיעה מול השלטונות העזתים.

משה ארבל: זו ההזדמנות להזכיר מעל כל בימה, וכן מעל בימה זו של הכנסת, שכל הסכם עם שלטון הטרור ברצועת עזה חייב לכלול את השבת אורון שאול והדר גולדין, השם ייקום דמם, ואת אברה מנגיסטו והישאם א-סייד המוחזקים בעזה.

משה ארבל: חלק מהאמנה בין השלטון לאזרחים הוא החזרת הנעדרים.

משה ארבל: גם אנחנו צריכים לעמוד על זה מול ממשלת ישראל.

משה ארבל: חודש אחר חודש אנו מכניסים כספים לעזה בזמן שהחמאס ממשיך להחזיק בחיילים ובאזרחים ישראלים ולחפור מנהרות לחטיפת אזרחים נוספים – שתודה לאל, נחשפה אחת מהן רק בימים האחרונים.

משה ארבל: זה מצב לא נורמלי, אסור לתת לו להימשך.

משה ארבל: אני מכאן מבקש לחזק, בשם חברי כנסת ישראל, את ההורים ובני המשפחה של כל הנעדרים.

משה ארבל: ליבנו אתכם.

משה ארבל: כולנו מתפללים לחזרת הבנים כולם לגבולם, כמו שכתוב: "ושבו בנים לגבולם".

משה ארבל: אבקש לאשר את ההצעה לסדר-היום, ולהעביר אותה להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת לצורך המשך מעקב.

משה ארבל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה ארבל.

מנסור עבאס: ישיב, השר לביטחון פנים, אמיר אוחנה.

מנסור עבאס: אדוני השר, לרשותך, עשר דקות.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: כפי שתראה, לא אזדקק לכולן.

אמיר אוחנה: נאה דרשת, חבר הכנסת ארבל.

אמיר אוחנה: אני מצטרף לדבריך, למרות שהמענה שנתבקשתי להשיב מטעם מתאם השו"ן – השבויים והנעדרים – הוא לקוני וקצר, כפי שאתה, אני מניח, כבר יודע.

אמיר אוחנה: הוא מוכר לי היטב, הן כחבר בוועדת המשנה למודיעין ושירותים חשאיים ושו"ן, ששם כיהנתי בכנסת העשרים, והן כחבר הקבינט המדיני-ביטחוני כבר קדנציה שנייה.

אמיר אוחנה: אם כן, אני יכול להעיד שלמרות שהמענה הוא כאמור קצר ולקוני, הוא גם נכון: מדינת ישראל מטפלת באופן רציף, עקבי ובנחישות על מנת להשיב את השבויים והנעדרים הנמצאים – כתוב "הנמצאים בחמאס" – הנמצאים בידי ארגון הטרור חמאס, הדר גולדין, זיכרונו לברכה, אורון שאול, זיכרונו לברכה, אברה מנגיסטו והישאם א-סייד.

אמיר אוחנה: מערכת הביטחון, מתאם השו"ן וצוותו פועלים ללא לאות, ובמעורבות של ראש הממשלה, של שר הביטחון, של ראש המל"ל, הקבינט המדיני-ביטחוני, ועדת החוץ והביטחון של הכנסת וועדות המשנה שלה וגורמים נוספים, כדי להביא לפתרון סוגית השבויים והנעדרים ולהשיב אותם ארצה, והיא תמשיך לעשות את מיטב המאמצים.

אמיר אוחנה: אני מציע לקבל את הצעתך, ולהעביר להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

אמיר אוחנה: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חבר הכנסת משה ארבל: חובתנו בכל חלון הזדמנויות, עסקה ומחווה לתבוע את השבת הדר גולדין ואורון שאול.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים על העברה לוועדת חוץ וביטחון.

מנסור עבאס: בבקשה, ההצבעה מתחילה.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת משה ארבל – בעד; חבר הכנסת כהנא – בעד; חבר הכנסת מיקי לוי – בעד.

מנסור עבאס: שלושה.

מנסור עבאס: אני קובע שההצעה לסדר-היום: חובתנו בכל חלון הזדמנויות, עסקה ומחווה לתבוע את השבת הדר גולדין ואורון שאול עוברת לוועדת החוץ והביטחון.

משה ארבל: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: שאילתות.

משה ארבל: אני מזמין את סגן השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל חבר הכנסת בן צור להשיב על שאילתה.

משה ארבל: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, תכין את עצמך.

משה ארבל: השאילתה – של חבר הכנסת אנטאנס שחאדה: ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית.

משה ארבל: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד סגן השר, לפי סעיף 15א בחוק שירות המדינה (מינויים), יש חובה לייצוג הולם של בני האוכלוסייה הערבית בכל הדרגות ובכל המקצועות במשרדי הממשלה.

אנטאנס שחאדה: לעניין משרדכם, רצוני לשאול: 1.

אנטאנס שחאדה: מה אחוז העובדים בני האוכלוסייה הערבית במשרדכם?

אנטאנס שחאדה: 2.

אנטאנס שחאדה: מהו אחוזם בתפקידים הבכירים במשרד?

אנטאנס שחאדה: 3.

אנטאנס שחאדה: מה בכוונת המשרד לעשות כדי להבטיח ייצוג הולם לבני החברה הערבית, קרי מילוי החוק?

אנטאנס שחאדה: תודה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, בהתאם לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959, והיעד הממשלתי שנקבע להעסקת בני האוכלוסייה הערבית, על משרד ממשלתי להעסיק מקרב עובדיו 10% מאוכלוסייה זו.

יואב בן צור: בשנת 2019 המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל היה קרוב לעמידה ביעד הממשלתי, שכן העסיק שבעה עובדים מתוך 7.5 תקני כוח אדם כנדרש מהמשרד בחוק ביחס לתקציב של המשרד.

יואב בן צור: בשנת 2020, בשל עזיבה בלתי צפויה של שני עובדים הנמנים עם אוכלוסייה זו, אחוז ההעסקה פחת, לרבות ייצוג האוכלוסייה הערבית במשרות הנמנות עם הסגל הבכיר, שכן יועמ"ש המשרד, אשר סיים את תפקידו, נמנה עם האוכלוסייה הערבית.

יואב בן צור: כיום עובדים במשרד חמישה עובדים בני החברה הערבית מתוך 75 עובדיו.

יואב בן צור: ברצוננו לציין כי על מנת לעמוד ביעד הממשלה אגף הון אנושי במשרד פועל לביצוע פעולות אקטיביות לאיתור וגיוס מועמדים הנמנים עם אוכלוסייה זו.

יואב בן צור: בנוסף, בהתאם להנחיות נציבות שירות המדינה, בשלב ועדת הבוחנים אנו פועלים תמיד לבחינת העדפה מתקנת, ומתקיים דיון נוסף, אפקטיבי, מובנה ומנומק באשר לקיומם של כישורים דומים בין המועמדים.

יואב בן צור: ככל שהמסקנה המתקבלת בסיום הדיון היא כי קיימים כישורים דומים, אנו פועלים בהתאם לכלל הייצוג ההולם, ובכלל זה בחירת המועמד הזכאי להעדפה מתקנת.

יואב בן צור: ולכן אנחנו מקווים שנשלים את החוסר והפערים בייצוג בתפקידים בתוך המשרד, הייצוג לאוכלוסייה הערבית בקרוב.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר.

משה ארבל: שאלה נוספת?

משה ארבל: לא.

משה ארבל: מאה אחוז.

משה ארבל: אנחנו נמשיך בסדר-היום, בשאילתה לשר הפנים, שגם עליה ישיב סגן שר הפנים, של חבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, בהמשך לקידום חקיקת סיוע לעסקים שנפגעו ממשבר הקורונה נקבע כי מי שהמחזור שלו ירד ב-60% בהשוואה לאשתקד יקבל פטור מארנונה בהתאם לשורת קריטריונים ומבחנים שייקבעו בתקנות.

מיקי לוי: עד כה טרם פורסמו התקנות והסיוע מעוכב.

מיקי לוי: ברצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: מדוע?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מתי יפורסמו?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: ממתי ייכנסו לתוקף?

מיקי לוי: 4.

מיקי לוי: מה היקף הסיוע?

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, הוא כאן איתנו?

משה ארבל: כן, כן.

יואב בן צור: טוב.

יואב בן צור: לא, רציתי לראות שאתה נמצא.

יואב בן צור: ידידי חבר הכנסת מיקי לוי, במענה לשאלתך אני מבקש לעדכן כי ביום ג', כ"ו באלול התש"ף, 15 בספטמבר 2020, שר הפנים הרב אריה דרעי חתם על תקנות ההנחה בארנונה לעסקים עד לחודש יוני 2021.

יואב בן צור: על פי התקנות, תוענק הנחה בהיקף של 95% מסך החיוב לעסקים שמחזורם עד 200 מיליון שקלים ושנפגעו בהיקף של מעל 60%.

יואב בן צור: כלומר חלה ירידה של 60% ויותר במחזור העסקאות ביחס לאותה תקופה אשתקד.

יואב בן צור: כמו כן, תוענק הנחה של 95% גם לעסקים שמחזורם נע בין 200 מיליון שקלים ל-400 מיליון שקלים, ושנפגעו בהיקף של למעלה מ-80%.

יואב בן צור: בד בבד, ישופו הרשויות המקומיות בסכום כולל של 1.3 מיליארד שקלים בשל אובדן הכנסות בגין הנחות אלה.

יואב בן צור: את המהלך הובלנו בשיתוף פעולה בין משרד הפנים ומשרד האוצר, ושותפות לו רשות המיסים, הסוכנות לעסקים קטנים, וכמובן מרכז השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.

יואב בן צור: מדובר במענקים דו-חודשיים החל מיוני 2020, והזכאות להנחה תיבחן ותינתן על בסיס דו-חודשי.

יואב בן צור: הסוכנות לעסקים קטנים במשרד הכלכלה לקחה על עצמה את הטיפול בנושא והיא שתעניק את ההטבה לעסקים.

יואב בן צור: שר הפנים ממשיך להיות קשוב למצוקתם הכלכלית של בעלי העסקים בישראל שנפגעו במשבר הקורונה, ועושה ככל הניתן כדי להקל עליהם.

יואב בן צור: בגל הראשון השר דרעי פעל להענקת פטור לעסקים בארנונה בסך 2.7 מיליארד שקלים והוא ממשיך לעשות כל מה שניתן כדי לסייע לעסקים למנוע את קריסתם.

יואב בן צור: אני מקווה כי הנחה נוספת בתשלום הארנונה לעסקים למשך שנה, עד ליוני 2021, תסייע להם, ולו במעט, לעבור את המשבר הקשה, לצד הבטחת רציפות במתן השירותים החיוניים שניתנים לתושבים על ידי הרשויות המקומיות בשעת חירום זו.

יואב בן צור: אדוני רוצה לשאול שאלה נוספת?

יואב בן צור: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: שאילתה של חבר הכנסת ניצן הורוביץ – הוא אינו נוכח, אז – – –

יואב בן צור: הוא ביקש תשובה בכתב.

משה ארבל: הוא ביקש לקבל תשובה בכתב, אז אני סומך על משרד הפנים שיבצעו את עבודתם נאמנה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר הפנים וסגן השר לפיתוח הפריפריה הנגב והגליל.

משה ארבל: השאילתה הבאה היא של חבר הכנסת מתן כהנא, בנושא: טיפול רגשי ומשפחות שכולות, שעליה ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משולם נהרי, יעלה ויבוא.

משה ארבל: חבר הכנסת מתן כהנא, תוכל להקריא את השאילתה מן הצד, 254.

מתן כהנא: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, משרד הרווחה מפעיל מרכזים אשר נותנים מענה למשפחות שכול.

מתן כהנא: שני קריטריונים מתוך שבעה לקבלת שירות מהמרכזים אשר מופיעים באתר הם: קשיי תפקוד ובמשבר זמני או מתמשך וכן נפגעי שכול.

מתן כהנא: רצוני לשאול: 1.

מתן כהנא: מדוע הורים שכולים כתוצאה ממחלה העונים לקריטריונים הנ"ל אינם מקבלים שירות?

מתן כהנא: 2.

מתן כהנא: מה בכוונת משרדך לעשות כדי להפסיק את האפליה?

מתן כהנא: תודה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מטפל במשפחות שכולות על רקע תאונות דרכים, נפגעי עבירות המתה והתאבדות.

משולם נהרי: וזאת מתוקף חוק והחלטות ממשלה שהסדירו את הפעילות בתחום וקבעו משאבים תקציבים לנושא.

משולם נהרי: הסיוע לנפגעי תאונות דרכים פועל מתוקף חוק נפגעי תאונות דרכים (סיוע לבני משפחה), 2002.

משולם נהרי: הסיוע לנפגעי עבירות המתה פועל מתוקף החלטת ממשלה מס' 936 מתאריך 22 בנובמבר 2009.

משולם נהרי: הסיוע לנפגעי התאבדות מסתמך על חקיקת ממשלה 1091 מתאריך 22 בדצמבר 2013.

משולם נהרי: כיום השירותים ניתנים לכ-1,000 משפחות חדשות בשנה החוות שכול על רקע תאונות דרכים, רצח והתאבדות, וכוללים מערך של שמונה מרכזי סיוע מרחביים המעניקים שירותים מסוג אבחון, הפניה לטיפול מתאים, מערך קבוצות טיפוליות, התערבויות קהילתיות ומערך טיפולי בתחנות לטיפול זוגי ומשפחתי ברשויות המקומיות.

משולם נהרי: תחנות אלה מעניקות טיפולים פרטניים, זוגיים ומשפחתיים.

משולם נהרי: בנוסף, פיתח המשרד קורסים ייעודיים למתן בשורה מרה וטיפול לבני המשפחות.

משולם נהרי: מדי שנה מתמודדות כ-900 משפחות צעירות שבהן יש ילדים עד גיל 18 עם שכול של אחד הילדים, וכ-2,100 משפחות צעירות חוות שכול של אחד ההורים.

משולם נהרי: לרוב, השכול הוא על רקע רפואי.

משולם נהרי: אין ספק כי מדובר בבני משפחה המתמודדים עם מצב משברי קשה ביותר, עם השלכות קשות על עתידם.

משולם נהרי: בחמש השנים האחרונות נדונה במשרד העבודה והרווחה תוכנית להרחבת השירותים גם לאוכלוסייה זו כמה פעמים.

משולם נהרי: מדובר בהגדלה משמעותית ביותר של האוכלוסייה שלה נדרש טיפול, ואין בידי המשרד את המשאבים הראויים לכך.

משולם נהרי: הרחבה של שירותים לאוכלוסייה זו, המתמודדת עם מצב משברי קשה ביותר, דורשת תוספת תקציב ובניית מערך מתאים שיכול להסתמך על הידע הקיים.

משולם נהרי: יצוין כי לאור משבר הקורונה והתרחבות השכול רקע רפואי הוגשה לאחרונה תוכנית המבקשת להרחיב את המענים הקיימים ולקבלת תוספת תקציב מתאימה.

משולם נהרי: אם אדוני רוצה לשמוע על פירוט תוכנית, אני יכול להמשיך.

מתן כהנא: רק להבין.

מתן כהנא: אתה מדבר על זה שבעצם על פי החלטת ממשלה יש רק שלושה נושאים שבהם יש התערבות.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: שלושה נושאים, כן, שמופיעים גם בחקיקה.

משולם נהרי: אני יכול לפרוס בפניך גם חלק מהתוכניות, אבל זה פחות או יותר מה שאמרתי.

מתן כהנא: – – – אם אפשר לקבל את זה בכתב – – –

משולם נהרי: מה?

מתן כהנא: אני מבקש את זה – אפשר בכתב?

מתן כהנא: שישמעו – – –

משולם נהרי: לא, אז אני אגיד לך.

משולם נהרי: לא, לא, שישמעו.

משולם נהרי: להלן פירוט התוכנית למניעת הידרדרות במצבן הנפשי של משפחות שכולות על רקע מחלות שונות, או משבר כלכלי.

משולם נהרי: רקע לתוכנית ונתונים: מדי יום נפטרים בישראל כ-120 איש.

משולם נהרי: מדובר על פי רוב במשבר נורמטיבי שלקהילה, למשפחה המורחבת והגרעינית יש כלים להתמודדות איתו.

משולם נהרי: עם זאת, משבר הקורונה גורם לפגיעה עזה במנגנונים אלה.

משולם נהרי: במקרים רבים אנו מוצאים כי בני משפחה לא הצליחו ללוות את יקיריהם בימיהם האחרונים, לעיתים לא מתקיימת הלוויה המאפשרת לכל בני המשפחה ולקהילה להיות נוכחים, וכן גם בימי השבעה.

משולם נהרי: אנשי מקצוע בתחום השכול מעידים על פגיעות רגשיות קשות ביותר במשפחות על רקע הפירוד שנכפה בשל מיעוט מעבר בין מדינות, קשיי ניידות בתחבורה הציבורית ועוד.

משולם נהרי: פגיעות רגשיות אלה יכולות לפגוע ביחידים ובמשפחות ולגרום לשלל סימפטומים בהמשך ובהם אף גירושין והזנחה של יחידים בתוכה.

משולם נהרי: מטרת ההתערבות: תוכנית הסיוע תאפשר למחלקות לשירותים חברתיים לתת מענה רגשי וטיפולי למשפחות הפונות אליהן, במטרה להקל על הסימפטומים הטראומטיים של המשפחות השכולות על רקע מחלות שונות ועל רקע המשבר הכלכלי של הקורונה.

משולם נהרי: פעולות, שיטות וכלים: המחלקות יתוגברו בסעיף אובדן ושכול, המאפשרים טיפול רגשי ותחנות לטיפול זוגי ומשפחתי.

משולם נהרי: מרכזי הסיוע המרחביים יתוגברו בתקציב שיאפשר הפעלת קבוצות תמיכה טיפוליות.

משולם נהרי: הערכות תקציביות: תגבור סעיף טיפולי בתחנות, לטיפול פרטני בעבור 200 איש – 640,000 לארבעה חודשי טיפול; טיפול קבוצתי למשך שנה – 360,000; וסך הכול בעבור 200 מטופלים ומטופלות – כמיליון שקלים בשנה.

משולם נהרי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

משה ארבל: אדוני ירצה לשאול שאלה נוספת?

משה ארבל: יסתפק בזה.

משה ארבל: חבר הכנסת יוסף ג'בארין אינו נוכח, והוא ביקש להעביר את התשובות בכתב.

משה ארבל: מצוין.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, שאילתה בנושא: הקצאת תקציבים לתוכנית הלאומית למאבק באלימות במשפחה.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, אירועי האלימות המינית והאלימות במשפחה, שלהם נחשפנו לאחרונה ביתר שאת, מחייבים הקצאת משאבים מוגברים בבסיס התקציב לתוכנית הלאומית למאבק באלימות במשפחה.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: האם תפעל להקצאת התקציב הנדרש על סך 250 מיליוני שקלים בבסיס תקציב 2021?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: בכמה תוקצבה התוכנית השנה?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: כמה מומש מתקציב זה עד כה?

מיקי לוי: אנחנו במצב חירום.

משולם נהרי: בשאלות האלה בדקתי את הדברים אישית.

משולם נהרי: אני רוצה לומר לך לגבי השאלה הראשונה.

משולם נהרי: קודם כול, אני לא יודע איך הגעת לסכום של 250 מיליון.

משולם נהרי: לפי איזה תחשיב?

משולם נהרי: איזה מענה זה צריך לתת, ה-250 מיליון?

משולם נהרי: בכל זאת, צריכה להיות איזו תוכנית שהתמחור שלה הוא 250 מיליון – אבל את זה לא הצלחתי לפענח.

משולם נהרי: במשרד אמרתי: אני אשאל את מיקי לוי.

מיקי לוי: התקציב האחרון שהיה מונח על שולחן הממשלה, זה הכול.

מיקי לוי: משם העתקתי, למרות שאין טייס אוטומטי.

משולם נהרי: המשרד רואה חשיבות רבה לפיתוח מענים בתחום האלימות במשפחה.

משולם נהרי: אנו שמנו את הנושא גבוה בסדר העדיפויות מבחינת נושאי הטיפול והדרישות התקציביות, ונפעל לקבלת תוספות תקציביות בהתאם.

משולם נהרי: בסופו של דבר, צריכות להיות תוכניות שנותנות מענה, ובהתאם לתוכניות גם יתומחר הנושא.

משולם נהרי: לשאלה השנייה – התוכנית הלאומית תוקצבה בשנת 2020 ב-50 מיליון.

משולם נהרי: הפער הוא עצום, כך שבגלל זה התפלאתי.

משולם נהרי: זה תוקצב ב-50 מיליון.

משולם נהרי: נוסף לכך, המשרד מתקצב תוכניות נוספות בתחום הטיפול באלימות במשפחה בסכום העולה על 70 מיליון שקלים בשנה.

משולם נהרי: זאת אומרת, זה לא נמצא במקום אחד, זה נמצא בכמה מקומות.

משולם נהרי: יש אלימות במשפחה, אבל עדיין יש תוכניות שקשורות לזה, ונמצאות בתחומים אחרים.

משולם נהרי: כמה מומש מהתקציב?

משולם נהרי: רובו המוחלט של התקציב הוקצה לתוכניות השונות, אבל הניצול התקציבי – אי-אפשר לדעת היום.

משולם נהרי: הוא ייבחן רק בסוף שנת 2020, לאור העובדה שעדיין יש שלושה חודשי ניצול נוספים, ולא כל דיווחי הביצוע הגיעו מהשטח.

מיקי לוי: חבל שלא אמרת לי עד היום כמה, אבל ניחא.

משולם נהרי: אני גם לא אזרוק לך סכום שהוא לא בדוק ולא כלום, במיוחד כשמדובר בהתחייבויות לשטח ואין דיווחים מהשטח.

משולם נהרי: אני אומר לך רק עוד איזושהי הערה – למרות שזאת לא תשובת המשרד, זאת תשובתי: הנושא הזה צריך באמת לקבל ליווי יותר צמוד, במיוחד בימים האלה שהאלימות במשפחה גואה, ויש תקציב.

משולם נהרי: נדמה לי שראיתי אותך על המרקע בדיון בוועדת הכספים ב-2019, בסוף השנה, כשאתה שואל את התקציבן – ובעצם אפילו נוזף – למה לא ניצלו את התקציב של 50 מיליון.

משולם נהרי: אני לא שכחתי את זה.

מיקי לוי: נכון, אתה צודק.

משולם נהרי: אני לא שכחתי את זה, ולכן אני לא רוצה לזרוק מספרים – אני אומר שהנושא הזה, הגיע הזמן שיקבל את תשומת הלב הראויה.

משולם נהרי: אנחנו זקוקים לכך.

משולם נהרי: אנחנו צריכים, והבעיות רק הולכות וגוברות.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני, הרי אתה יודע, אני מסודר.

מיקי לוי: יש מה שלימדו אותי, לשים ת"ת, זה "תיק תזכורת" בלשון צבאית.

מיקי לוי: עד היום אני עובד עם זה.

מיקי לוי: אז אני אכניס את הדבר הזה לת"ת, ובסוף השנה אני אשאל עוד פעם, או בתחילת השנה הבאה.

מיקי לוי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות – אני מניח שאין לך תשובה על שאילתה ישירה ששלחתי כבר ב-16 באוגוסט.

מיקי לוי: אני אתן לך את זה ביד, אני פשוט אומר את זה בקול רם ומנצל את זכותי, כדי לדבר על זה בקול רם ושזה ייכנס לפרוטוקול.

מיקי לוי: בעקבות משבר הקורונה, אוכלוסייה מוחלשת וקטנה של הורים יחידניים נפלו מחוץ לשורה של הקלות והטבות.

מיקי לוי: הורים יחידניים, לדוגמה, לא יכולים ליהנות מהטבות והקלות כלכליות וכו' וכו'.

מיקי לוי: יש להם מצוקה אמיתית, אדוני, הם נפלו בין הכיסאות.

מיקי לוי: אינני מצפה לתשובה עכשיו, כי זאת שאילתה מאוד מאוד רחבה, ומשום מה כנראה במשרדך היא נפלה בין הכיסאות.

מיקי לוי: אני מתכבד להגיש לך אותה באופן רשמי, ואודה לך אם – – –

משולם נהרי: לבדוק את הדברים עם אלה שקיבלו את השאלה ועדיין לא השיבו.

מיקי לוי: כן, זה מה שאני מבקש.

משה ארבל: עם זאת, נכון להזכיר גם לממשלה על מועדי תשובות לשאילתות.

משה ארבל: אם זה מ-16 באוגוסט, ודאי וודאי הייתה צריכה להינתן תשובה.

משה ארבל: כדאי לבדוק את הסוגיה הזאת אל מול השר ואנשי לשכתו.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף, שאילתה בנושא: החרגת נכי תאונות העבודה מהמענקים ומהצמדה.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

עופר כסיף: אדוני סגן השר, בארץ ישנם כ-50,000 נכים ונכות מתאונות עבודה, אך הם מוחרגים הן מהצמדה לשכר הממוצע במשק, והן בכפל מענק הקורונה.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: מדוע קיימת החרגה זאת?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: מדוע לא יוכללו נכי תאונות העבודה תחת "הנכים הכלליים"?

עופר כסיף: תודה.

משה ארבל: הכנסת תיקנה שהם אנשים עם מוגבלויות, לא נכים.

משה ארבל: המינוח.

משולם נהרי: נכון, נכון.

משולם נהרי: אבל עדיין זה נקרא כך.

משולם נהרי: יש הצעה, נדמה לי שעוד לא עברה, לגבי שינוי השם.

משולם נהרי: בחקיקה זה עדיין מוזכר כך, קצבת נכות.

משולם נהרי: קצבאות נכות מעבודה נגזרות מהכנסתו של הנכה, ברבעון שקדם לפגיעה בעבודה.

משולם נהרי: הקצבה נועדה לסייע למבוטחים שנפגעו בעבודה ולפצות אותם על אובדן הכנסתם בתקופה שלאחר הפגיעה, או על הנזק הגופני או הנפשי מהפגיעה.

משולם נהרי: הקצבאות, בדומה לשכר העבודה שממנו נובעת הזכאות לקצבה, מוצמדות לעליית המדד לפי סעיף 110 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995.

משולם נהרי: בשנים האחרונות אומנם השכר הממוצע עולה יותר מהמדד, אולם לאורך שנים לא ניתן לקבוע כי יש עדיפות להצמדה זו או אחרת.

משולם נהרי: מענק קורונה שולם, בין השאר, לכל מי שהיה זכאי לקצבת נכות מעבודה בחודשים מרץ ואפריל 2020.

משולם נהרי: על פי החלטת משרד האוצר, תוספת המענק על סך 450 שקלים שולמה למקבלי קצבאות שיש בהן מבחני הכנסה בלבד.

משולם נהרי: כיוון שקצבת נכות מעבודה אינה מותנית במבחני הכנסה כלשהם לא ניתן היה להכליל את מקבלי הקצבה בתוספת למענק.

משולם נהרי: אני מוסיף ואומר שלשאלה שלך יש היתכנות, אבל צריך שני דברים: דבר אחד זה מקור תקציבי; דבר שני זה חקיקה.

משולם נהרי: כלומר, בשאילתה אנחנו לא נפתור את הבעיה.

משולם נהרי: תגיש הצעת חוק, זו חקיקה.

משולם נהרי: צריך לבדוק את כל הדברים הללו לאורך זמן.

משולם נהרי: אנחנו יודעים שפעם היו מצמידים את הכול למדד ואמרו שהמדד זה הטוב ביותר, היום הכול התהפך וזה שכר.

משולם נהרי: אבל זה לא משנה, בסוף בסוף אי-אפשר לעשות את זה בלי תיקון חקיקה.

משולם נהרי: כמובן שלחקיקה כזאת יש עלות תקציבית לא מבוטלת.

משולם נהרי: צריך לבדוק את זה ולראות.

משולם נהרי: תודה.

משה ארבל: שאלה נוספת, בבקשה.

עופר כסיף: תודה, אדוני.

עופר כסיף: כפי שאמרת, באמת הקצבאות מוצמדות למדד, למרות שקצבה לנכים מתאונות עבודה נתפסת כמחליפת שכר ומחושבת על בסיס שלושת חודשי השכר האחרונים, למרות זאת זה צמוד למדד.

עופר כסיף: יש פה עוד כמה בעיות, ואני בהחלט חושב להוביל חקיקה בנושא, אבל לפני זה אני רוצה עוד שאלה, אם תוכל לענות לי.

עופר כסיף: הקצבאות של אותם נפגעי תאונות עבודה שעליהם אנחנו מדברים סופגות את כל הגזרות והקיצוצים שמונחתים על הביטוח הלאומי.

עופר כסיף: זאת אומרת, מצד אחד כל מה שנוגע לקיצוצים וכן הלאה הם כן סופגים, אבל מצד שני הם לא נהנים מקצבאות זקנה למשל, הנחות בתשלומי חשמל, מים ותרופות.

עופר כסיף: זאת אומרת, שיש פה אפליה על אפליה על אפליה.

עופר כסיף: מה שנוצר כתוצאה מכך, מעבר לכך שיש אלפי אנשים – מתוך ה-50,000 יש אלפי אנשים, אני לא אומר שכולם, אבל יש אלפי אנשים שללא הקצבאות האלה באמת לא מסוגלים לחיות – מה שנוצר כתוצאה מזה הוא שבעצם יש סוגים שונים של נכים.

עופר כסיף: יש "נכים" – – –

משה ארבל: חבר הכנסת כסיף, זו שאלה, לא נאום.

משה ארבל: אז תמקד את השאלה.

עופר כסיף: כן, נכון.

עופר כסיף: זו השאלה.

עופר כסיף: השאלה היא: מה המשרד, ואדוני סגן השר, יכולים ומוכנים לעשות כדי לבטל את האפליה הגסה הזאת ויצירת היררכיה בין נכים?

משה ארבל: תודה.

משולם נהרי: קודם כול, אתה יודע שנפגעי עבודה מקבלים שכר כמו כל מקבל שכר.

משולם נהרי: זה השלמת שכר.

עופר כסיף: – – –

משולם נהרי: זה לא מינימום.

משולם נהרי: זה תלוי בשלושת חודשי העבודה, ממוצע שלושת חודשי העבודה.

עופר כסיף: – – – זה לחיות מהיד לפה בקושי.

משולם נהרי: אז אתה מביא את הדוגמה הקיצונית של אלה שהמשכורת שלהם נמוכה, ואלה שהמשכורת שלהם יותר גבוהה הם מקבלים משכורת.

משולם נהרי: הם מקבלים שכר.

משולם נהרי: בכל אופן, זה נושא שיש לו צדדים לכאן ויש לו צדדים לכאן.

משולם נהרי: זה דורש בדיקה, זה דורש לראות מה ההשפעה של זה גם מבחינת התקציב.

משולם נהרי: אתה מוזמן להגיש הצעת חוק.

משולם נהרי: בינתיים אנחנו מתמודדים עם הרבה הרבה דברים מאוד מאוד קשים, ויש לנו מחסור גדול בתקציב, ואני לא פוסל שום דבר.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר.

משה ארבל: השאילתה של חבר הכנסת יבגני סובה – איננו נוכח; גם הוא יסתפק במענה בכתב, אני מניח.

משולם נהרי: אני לא חושב.

משולם נהרי: מי שביקש – יקבל.

משולם נהרי: מי שלא ביקש – אז השאילתה הלכה.

משולם נהרי: זה הנוהל.

משה ארבל: בסדר גמור.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על המענה לשאילתות.

משה ארבל: ובכן, רבותיי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

משה ארבל: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, ביום שני, ח' במרחשוון תשפ"א, 26 באוקטובר 2020, בשעה 16:00.

משה ארבל: ישיבה זו נעולה.