ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 86, 2020-10-14 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"ו בתשרי התשפ"א, 14 באוקטובר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: בפתח הישיבה שאילתות דחופות, והראשונה שבהן: שאילתה דחופה מס' 83, של חבר הכנסת אלכס קושניר, בנושא: שיקולי המשרד בקביעת מתווה פתיחת השמיים לטיסות.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים אורי מקלב להשיב על השאילתה.

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, אתה מוזמן לגשת למיקרופון.

יריב לוין: אם אפשר רק להפעיל את המיקרופון של חבר הכנסת קושניר, אנחנו נוכל לשמוע את השאילתה.

יריב לוין: בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני סגן השר, אנחנו שמענו את ראש שירותי הבריאות של משרד הבריאות, שאמרה שהשיקולים – – –

אורי מקלב: אני מציע שתשאיר את זה לשאילתה – לשאלה הנוספת.

אלכס קושניר: זו השאלה שאני שואל.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: הפרוטוקול צריך להיות צמוד.

אורי מקלב: אני, אין לי בעיה.

יריב לוין: לא לא לא, חבר הכנסת, הפרוטוקול מחייב.

יריב לוין: רק רגע.

אלכס קושניר: אני אקריא, אין בעיה.

יריב לוין: צריך להקריא את זה כפי שזה.

אורי מקלב: הייתי פעם סגן יושב-ראש, אז זה עדיין אצלי בתוך הגנים להקפיד על – – –

אלכס קושניר: הבנתי.

אלכס קושניר: אני יודע שאתה איש ממלכתי ובעד ממלכתיות, אז אני אקריא, אין לי בעיה.

אורי מקלב: אין לי שום בעיה אחרי זה לענות.

יריב לוין: בבקשה.

אלכס קושניר: על פי משרד הבריאות – שמענו לאחרונה שהשיקול שעומד מאחורי קביעת מתווה פתיחת השמיים הוא שוויוניות, ולא נתוני התחלואה.

אלכס קושניר: רצוני לשאול: 1.

אלכס קושניר: מה היו שיקוליה של השרה בקביעת המתווה?

אלכס קושניר: 2.

אלכס קושניר: מהם הצעדים המתוכננים לפתיחת השמיים לכלל אזרחי המדינה?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני סגן השרה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת קושניר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, ברשותך, השרים, חבריי חברי הכנסת, הפרוטוקול מאפשר לי לענות על השאלה השנייה ואחרי זה על הראשונה, ואתחיל בסוף, בשאלה השנייה.

אלכס קושניר: אני סומך עליך שאתה מכיר את התקנות.

אורי מקלב: כן, בסדר גמור.

אורי מקלב: זה גם מה שנקרא – אומנם אנחנו צווינו ראשון ראשון ואחרון אחרון.

אורי מקלב: במקרה זה אני אתחיל באחרון מכיוון שחלק מהתשובה השנייה שזור והוא חלק מהתשובה על השאלה הראשונה.

אורי מקלב: מה שמתוכנן כיום, וזו העמדה של משרד התחבורה – וחשוב לציין שאת העמדה המקצועית הרפואית משרד הבריאות הוא שמנחה.

אורי מקלב: המשרדים הרלוונטיים – כמו שמשרד החינוך אולי מתווכח ומנסה להציג מתווה אחר ושר האוצר מנסה להציג מתווה אחר על עמדת משרד הבריאות, שהוא מוביל בהחלטות, אחרי שיש עמדה כזאת, העמדה המקצועית המובילה של משרד הבריאות, ועמדות של המשרדים האחרים, מנסים להגיע לאיזו תובנה, לאיזו פשרה או לאיזה מתווה מסוכם.

אורי מקלב: כמו כן, גם בנושא הזה, בנושא המדיניות של יציאה מן הארץ – אם מרכז השאלה שלך הוא אם זה נושא בריאותי או לא – נושא של סולידריות, האמת היא שזה היה צריך להיות שר הבריאות.

אורי מקלב: אבל מכיוון שמשרד התחבורה מוביל תשובה מרכזית לגבי השאלה השנייה שלך אני בשמחה עונה על השאילתה שלך, שהיא חשובה מאוד ונהייתה מאוד מאוד רלוונטית עכשיו, וזה אחד הנושאים המרכזיים שדנים בהם בקבינט הקורונה, וצריך לקבל החלטות כשיש עמדות מנוגדות, אני חייב להגיד לך את זה.

אורי מקלב: משרד הבריאות עדיין, כמו בהרבה דברים, מנסה לצמצם כמה שיותר את מדיניות הפתיחה, כשמשרד התחבורה דורש – זו גם העמדה שלו – שאם ההקלות שקיימות, שיהיו קיימות, לכלל האזרחים בסך הכול במתווה של הקלה בסגר, ביציאה ובהתקהלות – באותה מידה מייד המדיניות לגבי יציאה מהארץ ומדיניות הטיסה צריכה לאפשר, כאחד הדברים הראשונים.

אורי מקלב: אז נתחיל בדבר הטוב, ואני עוד מקווה – היה מדובר כבר שזה יהיה, כפי שידוע, אחרי 14 בחודש, והיה אמור להיות מתווה חדש כבר היום, אבל מכיוון שהממשלה האריכה את זה עד יום ראשון, ביום הזה ולמוחרת המשרד מציג מתווה שיאפשר את השהות בשדה התעופה וכמובן את היציאה מהבית וגם את נושא המטוס, שכפי שאתה אמרת, העמדה היא שהיום, מבחינה בריאותית, יש אפשרות לטוס במטוס, והדבר הזה כשלעצמו הוא לא המסוכן.

אורי מקלב: עכשיו אענה לך על השאלה הראשונה.

אלכס קושניר: הוא לא מסוכן.

אלכס קושניר: לא שמעתי.

אורי מקלב: הוא לא מסוכן בשמיים.

אורי מקלב: יש עמדה כזאת, אני ביררתי את זה היום בבוקר.

אורי מקלב: העמדה של משרד הבריאות היא שעצם הטיסה במטוס יכולה להתאפשר מבחינה בריאותית, אבל אתה שואל אותי מה הביא את העמדה של סגירת השמיים וצמצום היציאה.

אורי מקלב: קודם כול, לא הייתה סגירה.

אורי מקלב: כל מי שקנה כרטיס – אני אומר כך: העמדה הייתה סגר כללי.

אורי מקלב: נלך בציר הזמן אחורנית.

אורי מקלב: מדובר על ערב חגים.

אורי מקלב: משרד הבריאות וכולנו מאוד מאוד חששנו מתקופת החגים, כשהנושא החברתי הוא מאוד מאוד דומיננטי.

אורי מקלב: ולכן, גם עם עליית התחלואה חוץ מאשר החגים, כשדיברנו על 8,000 מאומתים ביום ואף יותר מכך – זה הביא את ההחלטה לסגר ועוצר כללי, כשהדגש היה אי-יציאה מהבית אלא רק לדברים מאוד מאוד חריגים ומניעת התקהלות.

אורי מקלב: נושא שדה התעופה נכנס כמו סגירה של כל הדברים – מערכות חינוך, עסקים וגם סגירה של שדה התעופה – מתוך כוונה – העמדה המקצועית שהעמידו היא שזה אחד המחוללים של התכנסות: יציאה מהבית, שהייה בשדה התעופה שיכולה להיות בת כמה שעות, והתקהלות בתוך שדה התעופה בליווי קרובים או לא בליווי קרובים, שיכולה להביא – שלא עומדת באיזון עם ההחלטות הכלליות שיש במשק.

אורי מקלב: אתה שאלת על נושא הסולידריות – תכף אגיע לזה – זו לא הייתה העמדה הרשמית.

אורי מקלב: העמדה הרשמית – כשמישהו מתוך משרד הבריאות טען טענה כזאת, היה מי שטען בתוך משרד הבריאות: זה לא נכון, הסיבות הן בריאותיות – התקהלויות ושהייה ממושכת במקום אחד הרבה זמן.

אורי מקלב: בכל אופן, אני כן רוצה להגיד שזו לא הייתה סגירה הרמטית.

אורי מקלב: כל מי שקנה כרטיס – שרת התחבורה נאבקה על זה, והייתה ועדה קטנה בראשות ראש הממשלה החלופי, שרת התחבורה, שר הבריאות, שר התיירות.

אורי מקלב: שרת התחבורה ושר הבריאות עמדו בראש ועדה שבה קבעו את המתווה, והמתווה היה שמי שקנה כרטיס, ייתנו לו לנסוע.

אורי מקלב: במקרים הומניטריים באמת הייתה יד רחבה או יד מתחשבת מאוד, ונתנו הקלות למי שבכל אופן היה צריך לנסוע מסיבות לימודיות, מסיבות רפואיות ועוד רשימה של דברים שהותר לאפשר גם בזמן סגר השמיים.

אורי מקלב: לכן אנחנו לא קוראים לזה סגר.

אורי מקלב: אני רק רוצה לציין שהמתווה הזה היה על פי חוות דעת או בתיאום עם היועץ המשפטי לממשלה.

אורי מקלב: זו התשובה שלי גם לגבי השאלה הראשונה שלך, כשהסיכום של הדברים – – –

אלכס קושניר: – – –

אורי מקלב: יכול להיות.

אורי מקלב: יכול להיות שהיה גם שיקול כזה לחלק מהאנשים.

אורי מקלב: אנשים אומרים שסוגרים ושאי-אפשר להטיל על ציבור סגר פוגעני מאוד, סגירת עסקים ואנשים לא יוצאים מהבית, כשמצד שני אנשים יוכלו לצאת לטיולים לחוץ לארץ.

אורי מקלב: בכל אופן, באיזון במערכת הזאת ובשיקולים הבריאותיים, שהם היו השיקולים המרכזיים והם גם העיקריים שהונחו על שולחן הוועדה הזאת ועל שולחן משרד התחבורה, הביאו את המתווה.

אורי מקלב: לכן, אני חושב שהיום אם אנחנו פותחים את השמיים, אנחנו חושבים שעברנו את התקופה הזאת יחסית בשלום.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת קושניר.

יריב לוין: בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני סגן השרה, השאלה הנוספת שלי קשורה לתחבורה הציבורית, לאוטובוסים, בעיקר.

אלכס קושניר: אנחנו שמענו לאחרונה שכל נושא מיגון הנהגים על ידי המחיצות – לא השלימו אותו, השלימו רק 50%, עד כמה שאני שמעתי.

אלכס קושניר: השאלה היא מה המשרד עושה בנדון ומה הצפי להשלמת המיגון כדי שנוכל להגן על הנהגים.

אורי מקלב: שאלה טובה מאוד, ואנחנו גם רואים חשיבות מאוד גדולה במיגון של הנהגים מכמה סיבות, גם ללא הקורונה, אבל ודאי בתקופת הקורונה.

אורי מקלב: אי-אפשר להספיק את הכול.

אורי מקלב: אם הגענו ל-50%, אני נותן מחמאה למשרד או לגופים המקצועיים ששכרנו אותם שיעשו את זה.

אורי מקלב: מדובר על אלפים, אלפים; אם אני לא טועה, 8,000 בפעימה הראשונה.

אורי מקלב: זה לוקח זמן.

אורי מקלב: זה לוקח זמן למגן אוטובוס – זה תהליך שלוקח.

אורי מקלב: אנחנו עושים את זה, אפשר להגיד, במלוא הדגש, במהירות הכי גבוהה, ונותנים לזה חשיבות מאוד גדולה, למגן את האוטובוסים.

אורי מקלב: אנחנו במשא ומתן גם עם ארגוני הנהגים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים וחושבים שיש חשיבות למגן כמה שיותר מהר ועושים את המקסימום.

אלכס קושניר: מה עם יעדי זמן, יעדי זמן לביצוע?

אורי מקלב: יש לנו יעדי זמן לביצוע שבוע-שבוע – כמה אוטובוסים ממוגנים – – –

אלכס קושניר: מה הצפי להשלמה?

אורי מקלב: הצפי הוא שה-50% האלה יהיו בתקופה הקרובה.

אורי מקלב: אנחנו בחודש, חודש וחצי – עד סוף השנה, אנחנו מתכוונים אפילו קודם, למגן את כולם.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה, שאלה נוספת – לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, רציתי לשאול את כבוד סגן השר על ימי הבידוד של החוזרים מחו"ל.

אימאן ח'טיב יאסין: יש תוכנית ויש רצון עז לפתוח את השמיים.

אימאן ח'טיב יאסין: לפתוח את השמיים צריך גם לאפשר משהו הגיוני, ריאלי, לאנשים שיוכלו לצאת ולחזור.

אימאן ח'טיב יאסין: מה הבעיה שאנשים יוכלו לצאת, לנצל, קצת לנשום, לנפוש, לחזור ולעשות שתי בדיקות.

אימאן ח'טיב יאסין: בדיקה בחזרה – אם אין משהו אז שיחזרו לעבודה שלהם, לחיים הרגילים שלהם, בכל זאת לא 14 ימים.

אימאן ח'טיב יאסין: כאילו, אם צריך לקחת בכל זאת משהו, ימי בידוד, אז ההצעה היא לשבוע, כמו שנהוג במקומות אחרים בעולם.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

יריב לוין: תודה, שאלה נוספת – לחברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, גם אני רציתי לשאול בנושא התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: שמענו, ובצדק, שהשרה הונחתה להחזיר את התחבורה הציבורית לתפוסה מבחינת יציאת האוטובוסים, וזה טוב מאוד, כי בעצם כל המטרה היא לרווח את הנסיעות ולא לצופף אותן.

תמר זנדברג: השאלה שלי היא על תגבור התחבורה הציבורית, בעיקר בשעות העומס, באמצעות חברות ההיסעים הפרטיות.

תמר זנדברג: יש פה בעצם הזדמנות לשלב ענף במשבר, שנפגע בגלל התעופה, ביחד עם הצורך בתחבורה הציבורית ובתגבור שלה, גם עם הצורך בדילול המכוניות עצמן – בעיקר לנוכח הנתונים שאנחנו רואים על הדבקה, שהיא משמעותית בתחבורה הציבורית, ולנוכח חזרת חלקים יותר גדולים מהמשק ואולי מבתי הספר לפעילות בוודאי יהיה בזה צורך אפילו יותר.

תמר זנדברג: האם זה נשקל?

תמר זנדברג: האם יש לכם תוכנית?

תמר זנדברג: איפה היא עומדת?

תמר זנדברג: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: אני אענה ראשון ראשון ואחרון אחרון.

אורי מקלב: ימי הבידוד – זאת באמת עמדה, עמדה של משרד התחבורה, בניסיון, והיא עומדת מול קיצור ימי הבידוד.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שחלק מהסיבות – אם אנחנו רוצים ליצור תיירות ולהחזיר את הענף הזה, ימי הבידוד הם המחסום המרכזי של אנשים לצאת לחוץ לארץ.

אורי מקלב: אנחנו כבר היינו עם הקלות כאלה ואחרות, אבל הגל השני הקפיא את כל הנושא של קיצור ימי הבידוד, מכיוון שרוב המדינות היום הן כבר מדינות שיש בהן תחלואה גבוהה – חזר – ולכן אנחנו נמצאים בדרישה של משרד הבריאות לימי בידוד מלאים לחוזרים מחוץ לארץ.

אורי מקלב: צריך להביא בחשבון שהנושא הזה של ימי בידוד הוא נושא בריאותי שהוא פוגעני גם בארץ.

אורי מקלב: ימי הבידוד שעוברים האזרחים, גם בגלל שהייה או איכון של פלאפון וגם אם הילד חוזר מבית הספר וכל המשפחה נכנסת עכשיו לבידוד – מכיוון שאי-אפשר לבודד רק ילד, ונגמר עם הילד האחד אז גם הילדה שחזרה מהגן צריכה; אנחנו מכירים משפחות, אזרחים, שהיו שבועות, שבועות רבים בימי בידוד, אבל זו דרישה נחרצת של גופי הבריאות, דרישה מרכזית לעצירת המגפה.

אורי מקלב: אנחנו, היה לנו מתווה של קיצור ימי הבידוד.

אורי מקלב: גם עכשיו כנראה המדינה יותר הולכת, משרד הבריאות יותר הולך, על מדיניות של קיצור הבידוד – באופן כללי, לאו דווקא לחוזרים מחוץ לארץ.

אורי מקלב: היה איזה מתווה שדיבר לא רק דווקא על תיירים; מדובר גם בהרבה אנשי עסקים שחשובים למדינה, אנשי ביטחון רבים שנוסעים לחוץ לארץ ונמנעים היום מלנסוע בגלל ימי הבידוד שיחולו עליהם.

אורי מקלב: אני מקבל את זה, ואנחנו באותה דעה יחד איתך שצריכים לעשות הכול כדי לקצר את ימי הבידוד.

אורי מקלב: זה מהדברים המרכזיים שמשרד התחבורה עומד, ומביא בשביל זה גם דעות מקצועיות, כמה שזה מפריע להחזיר את הענף הזה חזרה.

אורי מקלב: עכשיו, לשאלה הבאה, על התחבורה הציבורית, זאת באמת – קודם כול, התחלת במחמאה, והיא נכונה.

אורי מקלב: זה לא היה קל להחזיר את התחבורה הציבורית גם לתדירות שלה – היא הייתה הרבה יותר מצומצמת – וגם לפריסת הקווים הגדולה שלא הייתה.

אורי מקלב: אבל אנחנו עשינו משתי סיבות: אם רוצים להחזיר את המשק וגם רוצים עבודה, לא ידענו – ואני אומר את זה היום – כמה שהתחבורה הציבורית חשובה למשק.

אורי מקלב: היה נראה שמשתמשים – התחבורה הציבורית היא המניע של המשק, ולא ניתן להניע את המשק כשאין תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: כל שוחרי התחבורה הציבורית יכולים היום להרגיש הרגשת סיפוק שההכוונה לתחבורה הציבורית, ההשקעה בתחבורה הציבורית היא מאוד מאוד קריטית.

אורי מקלב: ולכן אנחנו עושים כל מאמץ כדי להחזיר את התחבורה הציבורית, וזו מדיניות השרה, עם אמירה מאוד ברורה שהיא אומרת בכל המקומות שהיא צריכה להגיד, והיא משפיעה בהחלטות.

אורי מקלב: לגבי תגבור של הקווים האלה, הרי מטבע הדברים, אם היום אנחנו לוקחים 50% מהנוסעים, הפירוש הוא שיש לנו חצי מהתחבורה הציבורית באוטובוסים ובנהגים.

אורי מקלב: להכפיל את זה זה לא דבר פשוט.

אורי מקלב: לא דבר פשוט.

אורי מקלב: יש אומנם אוטובוסים, אבל העלות מאוד גבוהה.

אורי מקלב: גם הצפי הוא מאוד מאוד לא ברור.

אורי מקלב: לא יודעים היום איפה – אני לוקח מתחבורה ציבורית אחרת – איפה פתאום אתה צריך להגביר נסיעה, ובעוד נסיעה יש מיעוט.

אורי מקלב: היום, לפני הסגר, התחבורה הציבורית נוסעת ב-60%.

אורי מקלב: זה היה כבר השיא ב-60%; ברכבת פחות.

אורי מקלב: זה אומר שכאילו היה איזה איזון בין התחבורה הציבורית שקיימת לבין מה שהאוטובוסים נותנים.

אורי מקלב: אני מסיים מייד.

אורי מקלב: אני רואה אותך אפילו שאני מסתכל על חברת הכנסת זנדברג.

אורי מקלב: אבל בכל זאת – – –

עמיר פרץ: אתה מדבר דברי טעם תמיד.

אורי מקלב: בסדר גמור, אני מקבל את זה.

אורי מקלב: בכל אופן, בסופו של דבר אין לנו.

אורי מקלב: זה קשה מאוד.

אורי מקלב: מנסים כל הזמן לראות איפה אפשר לתגבר כדי שאנחנו נוכל לעשות.

אורי מקלב: אבל תגברו בתגבורים שלא היו כמותם, מחברות התחבורה הפרטיות.

אורי מקלב: יש לזה גם חסרונות – לאנשים האלה אין את התיקוף; הנהגים לא יודעים; יש אוטובוסים שחלקם בלי חלונות פתוחים.

אורי מקלב: לא הכול חלק וטוב כשאת לוקחת מתחבורה ציבורית שלא רגילה בדברים האלה.

אורי מקלב: אנחנו מקבלים את זה ואנחנו מסכימים לזה – כמה שיותר לתגבר – ואנחנו גם ביקשנו מהציבור ליידע אותנו ולהתלונן איפה שחסר, כדי שלא יהיה מצב שבתחנות ובאוטובוסים עצמם ייסעו צפופים, והחטאנו את כל המטרה שרצינו בה.

יריב לוין: תודה רבה.

אורי מקלב: שוב הסכמתי לשאלה שלך.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השרה אורי מקלב.

יריב לוין: חברת הכנסת ברביבאי, יש בקשה של השר פרץ להקדים את התשובה על השאילתה של חבר הכנסת סופר לעכשיו.

יריב לוין: היא מוסכמת גם על שר ביטון.

יריב לוין: אם זה מוסכם גם עלייך, אז אנחנו נעבור – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו נעבור אם כך לשאילתה דחופה מס' 81, של חבר הכנסת אופיר סופר, שכותרתה: סיכונם של רכזי ההסדרה ברשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב.

יריב לוין: ישיב שר הכלכלה והתעשייה עמיר פרץ, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כבוד – – –

יריב לוין: רגע, רק רגע, נאפשר לשר להגיע לדוכן.

יריב לוין: בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כבוד שר הכלכלה, בשבוע שעבר התפרסמה ידיעה שברצונך לאסוף את נשקם של רכזי ההסדרה בפזורה הבדואית.

אופיר סופר: רצוני לשאול: 1.

אופיר סופר: איך אתה מתכוון לערוב לביטחונם של רכזי ההסדרה?

אופיר סופר: 2.

אופיר סופר: האם בטרם קבלת ההחלטה התייעצת עם משטרת ישראל, גורמי המודיעין וכו'?

יריב לוין: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אופיר סופר, אני מודה לך על השאילתה ועל ההזדמנות להסביר ולהדגיש את המדיניות חדשה בהתנהלות מול החברה הבדואית בישראל.

עמיר פרץ: לפני כן, ברשות היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לכתבה ששודרה אתמול בערוץ 12 על ידי הכתב אוהד חמו.

עמיר פרץ: בכתבה הזאת רואים פלסטינים תמימים שכל רצונם להגיע לעצי הזית שלהם לקיים את המסיק, שהוא חלק מרכזי ביכולת שלהם להתפרנס.

עמיר פרץ: אנחנו רואים שם תמונות קשות מאוד של מתנחלים מהמאחז הסמוך מגיעים חמושים באלות, מתנהלים באלימות, מדברים אל הפלסטינים בשפה אלימה, מנסים להפחיד אותם שלא יגיעו לשטחים שלהם.

עמיר פרץ: רואים שם ממש התנהלות של המערב הפרוע.

עמיר פרץ: אין דין ואין דיין, ועזות המצח של אותם צעירים לא עוצרת באלימות כלפי הפלסטינים, היא גם מתגלגלת להתקפה איומה כלפי הכתב עצמו וכלפי הצלם שהיה איתו, שנרגמים באבנים.

עמיר פרץ: האלימות הזאת היא לא מקרית.

עמיר פרץ: היא מעשה שמתקיים בצורה מתוכננת ומתוך תחושה של אותם צעירים שהם אדוני הארץ.

עמיר פרץ: אני מצפה שכוחות הביטחון ידעו להגן על אותן משפחות, למרות שאני בטוח שאם הכוחות היו מגיעים לשם, הצעירים לא היו חוששים לתקוף גם את חיילי צה"ל, כפי שראינו בעבר.

עמיר פרץ: אני מצפה שדווקא אנשי הימין יצאו נגד התופעות האלה, כי התופעות האלה הן נזק תדמיתי בל ישוער למדינת ישראל, והתמונות האלה משחקות לידי כל מי שרוצה לתקוף את מדינת ישראל.

עמיר פרץ: הרי בימים אלה אנחנו, מדינת ישראל, עושים הכול בדרך לא דרך כדי לשפר את המצב ההומניטרי ביהודה ושומרון וברצועת עזה, כי אנחנו יודעים שככל שמצבה הכלכלי של האוכלוסייה ישתפר כך תרד רמת האלימות, ולנו יש אינטרס כמובן להוריד את רמת האלימות בשטח.

עמיר פרץ: אני כמובן אפנה לשר הביטחון ואבקש ממנו להנחות מדיניות חד-משמעית, כי אנחנו יודעים שבתקופה של המסיק יש פוטנציאל גדול לאירועים מהסוג הזה.

אוסאמה סעדי: לא פוטנציאל, יש עובדות שכל יום יש – – –

עמיר פרץ: אני רוצה להתייחס לשאילתה שלך.

אוסאמה סעדי: – – – צריך לעשות – – – אני רק מחזק אותו.

עמיר פרץ: כאשר קיבלתי לידיי את האחריות על הרשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב, אמרתי מראש שאחת המשימות הראשוניות שלנו היא לנסות לחדש את האמון בין מדינת ישראל לבין החברה הבדואית.

עמיר פרץ: אני לא חושב שיש פה מישהו שיכול להתפאר בכך שמדיניות קודמת של יד חזקה ובלתי מתפשרת וכל הסיסמאות האלה שיפרה במשהו את המצב.

עמיר פרץ: בדיוק להפך: היא יצרה אנטגוניזם, יצרה חוסר יכולת להסדרה.

עמיר פרץ: קשה מאוד להגיע להסדרות.

עמיר פרץ: זה תהליך הרבה יותר ארוך והרבה יותר מסובך.

עמיר פרץ: אבל אני מקווה מאוד שבקרוב מאוד אני אגיע לממשלת ישראל עם תוכנית רחבה, ואני רוצה להודות לפרנסי החברה הבדואית על שיתוף הפעולה איתם, חברי חבר הכנסת סעיד אלחרומי ונוספים.

עמיר פרץ: אבל רק לתת דוגמה איך ראשי הערים, ראשי המשפחות, החליטו לקחת את עניין הקורונה כעניין מהותי והם הצליחו – אנחנו מקבלים דיווחים על כך שדווקא בחברה הבדואית רמת התחלואה ירדה מאוד.

עמיר פרץ: באשר לנשיאת הנשק, אני רוצה לומר לך, חברי אופיר סופר: זה לא דבר של מה בכך לתת היתר רחב לכל בעל תפקיד לשאת נשק.

עמיר פרץ: שימוש בנשק צריך להיות מיומנות.

עמיר פרץ: זה לא רק עניין של הגנה עצמית, זה מיומנות, מיומנות מאוד מאוד חשובה.

אופיר סופר: תכשיר אותם.

אופיר סופר: תכשיר אותם.

עמיר פרץ: בשביל זה יש משטרה, בשביל זה יש כוחות ביטחון, בשביל זה ישנם הגורמים האחראים, והם אמורים לשאת נשק.

עמיר פרץ: ההגדרה של אותם בעלי תפקידים היא רכזי הסדרה.

עמיר פרץ: הם אמורים לבוא עם האווירה הנעימה ביותר כשהם מגיעים למשפחות.

עמיר פרץ: הם לא אמורים להגיע עם נשק, שכביכול מראש הם מגיעים לשם לקראת איזשהו אירוע אלים.

עמיר פרץ: אם אנחנו נדע ונקבל אינפורמציה כלשהי על אירוע אלים שיכול להתהוות, אנחנו נדאג שרכזי ההסדרה האלה יקבלו את כל האבטחה הנדרשת להם כדי שיוכלו לבצע את מלאכתם.

עמיר פרץ: אינני מקבל את זה שכל מי שמגיע לחברה הבדואית – מחר כל פקיד בכל משרד יגיד: אני רוצה להגיע לשם עם נשק.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, זה לא שטח כבוש, זה לא שטח שפוטנציאל האלימות שם מוכתב מראש.

עמיר פרץ: אני ערכתי ביקור לפני כעשרה ימים אצל משפחת אלקיעאן.

עמיר פרץ: אני פשוט הייתי באמת מלא כבוד למשפחה הזאת, כי עמדו שם האחים שלו, עמדה שם רעייתו, ואח שלו אומר לי: אנחנו לא מחפשים נקמה.

עמיר פרץ: אנחנו לא מחפשים נקמה.

עמיר פרץ: להפך, תעזור לנו להפוך את האירוע הזה לאירוע שימנף את היחסים הטובים בין החברה הישראלית לחברה הבדואית.

עמיר פרץ: תאר לך שאנחנו היינו מגיעים לשם, לאירוע הזה, כשכל אחד מאיתנו נושא נשק ומשדר את אותה חרדה, שכביכול כל מפגש עם הבדואים הוא מפגש עם פוטנציאל של אלימות.

עמיר פרץ: אינני מקבל זאת.

עמיר פרץ: במקום שיש אלימות נטפל בה, חד-משמעית.

עמיר פרץ: חד-משמעית.

עמיר פרץ: אני נגד חשיבה שמכתימה קולקטיבית אוכלוסייה שלמה.

עמיר פרץ: אני נגד ענישה קולקטיבית.

עמיר פרץ: אתן לך דוגמה קטנה: ראש עיר בחברה הבדואית מתקשר אליי, ומסתבר שהיו בהחלט אירועים אלימים של צעירים בדואים שפגעו במרכז אספקת חשמל ביישוב, וחברת החשמל החליטה: אנחנו לא נלך לתקן את זה.

עמיר פרץ: מה, כל יום נתקן והם יפגעו?

עמיר פרץ: אני התקשרתי למנכ"ל חברת החשמל ואמרתי לו: תקשיב, תתלונן במשטרה, גם אני אגיש תלונה במשטרה, שיבדקו שם את המצלמות, יאספו עדויות, יבדקו מי שעשו את החבלה הזאת ויטפלו בהם, אבל למה שתושבים תמימים שגרים באותו יישוב גם הם צריכים לשלם את המחיר של אותם אלימים?

עמיר פרץ: היעלה על הדעת שמישהו היה עושה את זה ביישוב יהודי, שנניח, בא מישהו אלים ופגע במרכז כוח חשמלי – היעלה על הדעת שהיינו סוגרים את החשמל לכל היישוב?

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: היינו מביאים כוחות משטרה, כוחות מודיעין, מחפשים את אלה שפגעו וחיבלו ומטפלים בהם.

עמיר פרץ: כך צריך להיות.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהעניין הזה של נשיאת נשק הוא רגיש מאוד.

עמיר פרץ: אני אומר לך במפורש שהנחיתי את הצוות המשותף שלי לבחון את העניין הזה.

עמיר פרץ: אין שום דרישה משום גורם משטרתי שיבוא ויסביר מדוע רכזי ההסדרה צריכים לשאת נשק.

עמיר פרץ: לכן החלטתי – – –

אופיר סופר: בדקת את זה?

עמיר פרץ: תסלח לי, אני לא אמור.

עמיר פרץ: אני אומר לך מה אני עושה.

אופיר סופר: גם אדוני בנגב, לא?

אופיר סופר: אדוני גר בנגב ונוסע בכבישי הנגב.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אתה תקבל תכף אפשרות לשאול שוב.

עמיר פרץ: למה לך?

עמיר פרץ: זה מסודר.

אופיר סופר: אוקיי, כשתסיים.

עמיר פרץ: אני אומר במפורש: אני, את הבדיקות שלי עשיתי.

עמיר פרץ: גם הודעתי שאם יש גורם משטרתי שחושב אחרת, שיפנה את זה אליי בכתב, מסודר, עם הנימוקים לעניין הזה, ואני אבחן זאת.

עמיר פרץ: אם יסתבר חלילה שיש פעילות שמסכנת את אותם אנשים, יש שתי אפשרויות: או שאני אבקש שיתירו להם לשאת נשק, או שאני אדאג שכל פעם שרכז הסדרה כזה יוצא הוא יקבל את הליווי ואת האבטחה, כי אני רוצה שכל גורם – – –

אופיר סופר: – – –

עמיר פרץ: סליחה, אני רוצה שכל גורם – – –

אופיר סופר: אתה סותר את כל מה שאמרת עכשיו.

עמיר פרץ: אם אני אקבל מודיעין – – –

אופיר סופר: שעה עמדת והסברת למה אתה עוצם עיניים.

עמיר פרץ: אני לא עוצם עיניים, סליחה.

אופיר סופר: מתאים לכם, דרך אגב, במפלגת העבודה, שהובילה את הסכם אוסלו, מתאים לכם לעצום עיניים ולהגיד: הפלסטינים הם תמימים.

סעיד אלחרומי: מה הקשר בין הבדואים להסכם אוסלו?

אופיר סופר: מתאים לכם לעצום עיניים ולהגיד: אנחנו נוסעים בכבישי הנגב ואין פשע ואין אלימות.

סעיד אלחרומי: – – –

אופיר סופר: עכשיו, כשאתה שר, כשאתה מסכן את חייהם של עובדי הרשות להסדרה, שכנראה כבר לא מסתובבים, אתה מסיר את המכסה של המשקפת ואתה פתאום סותר את כל מה שאמרת.

סעיד אלחרומי: – – –

עמיר פרץ: אני מודה לך על הרמה שאתה מדבר.

עמיר פרץ: הכול בסדר.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: חבר הכנסת, אני מכבד אותך כחבר כנסת.

עמיר פרץ: אני מספיק שנים כאן.

עמיר פרץ: גם אם תגרור אותי לאמירות מהסוג הזה, אני לא אפגע בכבודה של הכנסת, ולכן אני ממשיך להתייחס אליך במעמדך כחבר כנסת, ואומר לך באופן הכי ברור והכי חד-משמעי: אני מתנגד לנשיאת נשק של בעלי תפקידים שהתפקיד שלהם הוא אזרחי נטו.

עמיר פרץ: זאת המדיניות שלי.

שלמה קרעי: שיישאו משרוקית איתם.

שלמה קרעי: תן להם משרוקית.

אחמד טיבי: תן להם – – –

עמיר פרץ: סליחה, אם אתם חושבים שרק רכזי ההסדרה מסתובבים שם, אתם טועים.

עמיר פרץ: << אחרי_כן >> מה אתם חושבים, שכאשר הפקידות של משרד השיכון מגיעה היא מגיעה עם נשק?

עמיר פרץ: לא, לא מגיעה עם נשק.

קריאה: – – –

עמיר פרץ: עכשיו, אם הייתי חושב שזה תורם במשהו ליחסים שאנחנו צריכים כל כך לשקם – הרי אין לכם במה להתפאר.

עמיר פרץ: עשר שנים ניהלתם את המערכת הזאת.

עמיר פרץ: מה השגתם?

עמיר פרץ: לא השגתם דבר.

עמיר פרץ: לא הצלחתם להסדיר כלום – –

אופיר סופר: – – –

עמיר פרץ: – – רק באתם פעם אחר פעם לספר על הדברים הקשים.

עמיר פרץ: החברה הבדואית, שלפני 30 שנה הייתה מהחברות שגייסו את בניהן הטובים ביותר לצה"ל – כל המדיניות הזאת דחקה אותם.

עמיר פרץ: אני רוצה לעשות מאמץ להגיע איתם להבנות כדי להסדיר איתם את הנושאים.

עמיר פרץ: אני מקווה שאצליח בכך.

עמיר פרץ: יכול להיות שלא, יכול להיות שהמשבר הוא כל כך קשה שזה יהיה לא פשוט, אבל אני מקווה מאוד להגיע בקרוב עם תוכנית רחבה לממשלה, שצופה פני עתיד, שתהיה בה גם הסדרה של יישובים.

עמיר פרץ: אני גם מתכוון להציע לממשלה להקים עיר אל-שבטית, כדי שיהיה להם אופק, כדי שאנחנו, במקום לחפש רק דרכים של כיפופי ידיים, ננסה לחפש דרך של הבנה והידברות.

עמיר פרץ: אין שום קשר לנשיאת נשק, ולא יהיה פקיד אחד, רכז אחד מטעמנו שיגיע לאיזה אזור שחלילה נקבל מידע שיש בו פוטנציאל של סיכון כלשהו שלא יקבל אבטחה מושלמת.

עמיר פרץ: לא ניתן לשום בעל תפקיד לבצע את תפקידו תוך כדי סיכון אישי שלו.

עמיר פרץ: אבל אין שום צורך לעשות הבחנה בין הפקידים ובעלי תפקידים בכירים ככל שיהיו ברשות ההסדרה לבין בעלי תפקידים אחרים שמגיעים ממשרדים אחרים.

עמיר פרץ: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

שלמה קרעי: – – – החלטה נגד הנגב.

אוסאמה סעדי: – – – הסתה נגד הנגב – – –

קריאות: – – –

אופיר סופר: כבוד השר, הפריע לי שבכל דבריך כאילו התעלמת מהמציאות שמתרחשת בנגב, כאילו התעלמת מהמציאות שבה בסוף יש כאן מאבק שמקבל גם נרטיב לאומי, ואי-אפשר להתעלם מכך.

אופיר סופר: צר לי שניסית לשזור והובלת – –

עופר כסיף: – – –

אופיר סופר: – – והיה לי קשה להתעלם גם מהעיוורון – –

עופר כסיף: – – –

אופיר סופר: – – כלפי מה שמתרחש ביהודה ושומרון ביחס לפלסטינים, לכן גם קישרתי בין הדברים.

אופיר סופר: ולא יכולתי שלא להיזכר בדבריו של ראש הממשלה המנוח – דיברת על מומחיות בנשיאת נשק; רבים מאיתנו נושאים את הנשק, ואיני מקל בכך – בעת הסכמי אוסלו הארורים: אזרחים, לצאת עם נשקים, כי זה כרגע איך שנותר לנו להגיב.

אופיר סופר: לא יכולתי שלא לקשור את אותו עיוורון שהוביל אותנו אז לאותו עיוורון שאולי, חלילה, בממדים אחרים, אתה עלול להוביל אותו כאן.

אופיר סופר: לכן, פעולה כזאת שאתה משנה ממצב קיים מכריחה קודם כול דיון ואחר כך ביצוע.

אופיר סופר: אתה יכול להכריז ולהצהיר.

אופיר סופר: לכן ברצוני לשאול: האם פקחי רשות ההסדרה הפסיקו להסתובב במרחב הפזורה הבדואית?

אופיר סופר: אם כן – הסיבה לכך היא הדאגה לביטחונם האישי?

אופיר סופר: תודה רבה.

עופר כסיף: – – – כמו ה-KKK בארצות הברית – – –

עמיר פרץ: אני בהחלט רוצה לומר שמנכ"ל הרשות יאיר מעיין, שכפי שאתה יודע הוא לא בדיוק מהכוחות של השמאל בישראל – –

אופיר סופר: אני לא מכיר – – – הוא פקיד מדינה.

עמיר פרץ: – – זוכה אצלי להערכה ולגיבוי, כי אני הודעתי לכולם שאני לא מקבל את זה שפוסלים אותו בגלל התדמית שלו בעבר.

עמיר פרץ: הוא קיים מדיניות, הוא ביצע מדיניות.

עמיר פרץ: המדיניות הייתה של כוח ועוד כוח ועוד כוח ועוד כוח, ולצערי, זה לא השיג שום דבר.

עמיר פרץ: להפך, תוכניות אחרי תוכניות אחרי תוכניות – והמצב בשטח לא השתנה.

עמיר פרץ: אני אומר לך באופן מפורש: אותו מנכ"ל – שהיום יושב שבעה, ומעל הבמה הזאת אני שולח לו תנחומים, כי לצערנו, בימים אלה אנחנו לא יכולים להגיע פיזית לניחומי אבלים.

עמיר פרץ: גם שוחחתי איתו וגם אני שולח לו תנחומים.

עמיר פרץ: המנכ"ל מדווח באופן ישיר למנכ"ל שלי ואליי.

עמיר פרץ: הדיווח הוא שהרשות ממשיכה לפעול כסדרה.

עמיר פרץ: אין שום סמכות לשום בעל תפקיד להחליט כיצד הוא יבצע את עבודתו, לכן אין שום סיבה שאשנה את החלטתי.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: מכובדי השר, בכל הכבוד הראוי, אני חושב שהיוזמה שלך היא די נאיבית.

שלמה קרעי: היא מתאימה לשיעור תנ"ך בחזון ישעיה על הפסוק "וכִתתו חרבותם לאִתים וחניתותיהם למזמרות.

שלמה קרעי: לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".

אחמד טיבי: אין מלחמה – – – האזרחים האלה – – –

שלמה קרעי: אנחנו עדיין לא שם, זאת לא מלחמה, אבל כתוב – – –

עופר כסיף: – – – מלחמה.

אחמד טיבי: – – –

שלמה קרעי: חבר הכנסת טיבי.

יריב לוין: חברי הכנסת טיבי וכסיף, הוא ברשות דיבור.

יריב לוין: תנו לו לומר את מה שהוא רוצה לומר.

שלמה קרעי: החכמים לימדו אותנו, ואנחנו יודעים את זה היטב: אלמלא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו.

שלמה קרעי: אנחנו יושבים בנגב – ושנינו, אני ואתה, תושבי הנגב, ואנחנו יודעים מה קורה.

שלמה קרעי: צריך לחזק את הריבונות בנגב ולא להפר אותה יותר ממה שקורה.

שלמה קרעי: לכן השאלה שלי היא כזאת: מה ההבדל בין רמת האיום של מפקחי רשות הסדרת הבדואים לבין רשויות אחרות – רמ"י, הסיירת הירוקה, ועדות התכנון?

שלמה קרעי: הרי כולם, או שהם מאובטחים על ידי יחידת יואב או שמאפשרים להם לשאת נשק, למיטב ידיעתי.

שלמה קרעי: למה רק כאן אתה מונע מהם?

שלמה קרעי: אתה לא רוצה שיישאו נשק – תאבטח אותם על ידי יחידת יואב.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – אני מבין, חבר הכנסת טיבי, שאתה מוותר לחבר הכנסת סעיד אלחרומי, אז, בבקשה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, שאלה נוספת.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד השר, אני חייב לציין כאן לפני מליאת הכנסת שרוח חדשה נושבת בנגב, רוח של בניית מערכת אמון בין האוכלוסייה הבדואית לבין רשויות המדינה, וזה בזכות מה שהבאת איתך, אדוני השר, בחודשים האחרונים.

סעיד אלחרומי: אנחנו רואים את תחילת ההידברות, את תחילת ההליכה המשותפת לפתרונות מוסכמים על כולם – על כולם, אני מציין – גם על רשויות המדינה וגם על האוכלוסייה הבדואית.

סעיד אלחרומי: אם יהיה לנו זמן מספיק בחודשים הקרובים, אני חושב שחבריי כאן מכל סיעות הבית יראו תוצאות חיוביות בנגב.

סעיד אלחרומי: עכשיו אני רק רוצה להסביר לחבריי: תבדילו אלף הבדלים בין פקחים ברשויות שונות של תכנון ובנייה, של סיירת ירוקה, לבין רכזי הסדרה.

סעיד אלחרומי: רכזי הסדרה הם אנשים שאמורים לשבת עם השבטים, לשבת עם ראשי הרשויות.

סעיד אלחרומי: הם לא אמורים להסתובב בין הבתים כמאיימים; הם לא אמורים להסתובב שם ולהוות איום ולהוות מקור להתנגשות עם האוכלוסייה.

סעיד אלחרומי: חשוב מאוד לזכור את זה.

סעיד אלחרומי: אדוני השר, רציתי לשאול בקשר לנושא חשוב מאוד בימים אלה – נקודות השידור שהכרזתם שאתם פורסים בנגב, אתה וכבוד שר הפנים.

סעיד אלחרומי: אשמח ליותר פירוט, כדי שאנשים בכפרים הלא-מוכרים ובשאר היישובים יבינו על מה מדובר, דווקא בימים אלה, כשהלימוד מרחוק הפך להיות בלתי אפשרי.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני.

יריב לוין: בבקשה.

עמיר פרץ: תודה לחברי הכנסת.

עמיר פרץ: חבר הכנסת קרעי, אני אגיד לך שאני מאוד שמח שבחודשיים-שלושה האחרונים גם ראש הממשלה בנימין נתניהו, הייתה לו מין נאיביות רגעית ועשה הסכם שלום עם האמירויות – –

שלמה קרעי: – – –

עמיר פרץ: – – הסכם שלום עם בחריין.

עמיר פרץ: יכול להיות שאם היינו מדברים לפני ארבעה, חמישה חודשים על מדינות המפרץ היית עולה ואומר: כולכם נאיביים, כולכם לא מבינים כלום.

עמיר פרץ: לפעמים לשנות קצת את הגישה שרק כוח הוא הפתרון – זו לא הגישה שמוכיחה את עצמה.

עמיר פרץ: היא גם לא מוכיחה את עצמה בנגב.

עמיר פרץ: הרי מי הפריע לכל השרים שהיו מטעם הימין לעשות כל מה שהם רוצים?

עמיר פרץ: ולא התקדמנו לשום מקום חוץ מזה שהעימות והקונפליקט רק שקעו ושקעו והגיעו למקומות כל כך כל כך קיצוניים.

עמיר פרץ: תאמין לי שנקודת הפתיחה שלי קשה מאוד, ותאמין לי שאני מודאג מאוד מזה שבסוף יהיו, חלילה, גורמים שיוכלו לגרום לכך שיסכלו את התוכניות שלנו.

עמיר פרץ: לכן אני מנסה לגייס סביבי את כל ראשי היישובים, את כל ראשי המשפחות, כדי שהם יעמדו לצידי כשנקבל החלטות.

עמיר פרץ: ולא יהיו החלטות שכולם יהיו מרוצים.

עמיר פרץ: תמיד יהיו החלטות שיהיו כאלה שיותר מרוצים וכאלה שפחות מרוצים.

עמיר פרץ: אי-אפשר לענות על כל הדרישות שנוצרו שם, כן?

עמיר פרץ: אבל אתה אומר נאיביות?

עמיר פרץ: אם נאיביות מביאה לפתרון, אני מברך את ראש הממשלה על רגע הנאיביות שהיה לו.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שימשיך בנאיביות הזאת.

עמיר פרץ: אני שמח שהנאיביות הזאת – – –

שלמה קרעי: – – –

עמיר פרץ: אני שמח שהנאיביות הזאת שמה את הסיפוח בצד ושמה אותו ל-hold, ואנחנו לא עסוקים היום בעימותים שהסיפוח הזה יכול היה ליצור, אלא באמת במשרד שלי שוקדים מבוקר עד ערב להכין את ההסכמים – את ההסכמים הכלכליים, את שיתוף הפעולה, את המשרדים הקדמיים שיהיו מטעמנו באמירויות ומטעם האמירויות אצלנו.

עמיר פרץ: אני מקווה שכבר בשבוע הבא ייחתמו חלק מההסכמים.

עמיר פרץ: אתה רואה?

עמיר פרץ: אני משבח את ראש הממשלה.

שלמה קרעי: יושב-ראש הכנסת יגלה לך שהסיפוח לא ב-hold.

שלמה קרעי: ריבונות בוא תבוא – – – בזמננו.

קריאה: – – –

עמיר פרץ: כרגע אני מברך את ראש הממשלה שהוא פתח סוגריים, עשה הסכמי נורמליזציה עם איחוד האמירויות, ואני מקווה עם בחריין.

עמיר פרץ: אתה אומר שבקרוב הוא יסגור סוגריים ויחזור לסיפוח?

עמיר פרץ: בסדר.

עמיר פרץ: אני מקווה שלא.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שפירות השלום יהיו כאלה שאיש לא ירצה להפסיד אותם ולחזור לסיפוח.

עמיר פרץ: אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, על בחירתך ליושב-ראש ועדת המשנה בכנסת להסדרת היחסים בין החברה הבדואית לחברה הישראלית.

עמיר פרץ: אני כמובן אעמוד לרשותך.

עמיר פרץ: ככל שהוועדה תדרוש מאיתנו להביא מידע, להביא תוכניות, אנחנו בהחלט נעמוד לשירותה של הוועדה.

עמיר פרץ: אשר לפרויקט של פריסת המשדרים והמקלטים שיסייעו לחברה הבדואית להתמודד עם התקופה הקשה הזאת, כולנו מבינים שאינטרנט ויכולת ללימודים מקוונים זה היום תנאי.

עמיר פרץ: אני מחויב לעשות הכול כדי שכל ילד בחברה הבדואית יקבל את ההזדמנות כמו ילד בכל מקום אחר, ולכן האמצעים הטכנולוגיים האלה אמורים לסייע גם לחברה הבדואית להתנהל על פי הכללים שנקבעו, ולכן זה ייתן לה את היכולת – אני חושב שזה ישרת גם את המבוגרים, לא רק את הילדים.

עמיר פרץ: המטרה המרכזית היא באמת שמערכות החינוך יוכלו להתקיים, אבל באותה עת, כמובן שכל איש שגר באזור יוכל גם הוא ליהנות ולהשתמש באותה טכנולוגיה חדשה שתיכנס.

עמיר פרץ: לסיכום, שר הפנים ואנוכי – ואני מברך את שר הפנים אריה דרעי על ההחלטה – אנחנו מקצים סכום מאוד מכובד של עשרות מיליוני שקלים כדי שהביצוע יהיה מהיר ככל האפשר.

עמיר פרץ: אני באופן אישי עוקב אחרי העניין, ואני מקווה שכבר בימים האלה נמצא את הפתרון כדי שההחלטה תהפוך לתוכנית עבודה.

עמיר פרץ: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אדוני השר, ברשותך, חבר הכנסת סופר רוצה עוד משפט אחד.

יריב לוין: בבקשה.

עמיר פרץ: בבקשה.

אופיר סופר: אדוני השר, כבוד המשכן הזה חשוב לי וגם כבודו של שר בממשלת ישראל.

אופיר סופר: אני חתמתי השבוע על אמירה שמדברת על שינוי האווירה בכנסת, ואני רציתי להתנצל על צמד מילים שנאמרו כאן ולא התכוונתי.

עמיר פרץ: אני מקבל בהערכה ובכבוד רב.

יריב לוין: תודה רבה, בהחלט ראוי להערכה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, מכאן אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 84, של חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בנושא: ביצוע ניסויים בחיילי צה"ל.

יריב לוין: אני מזמין את השר במשרד הביטחון מיכאל ביטון להשיב על השאילתה.

יריב לוין: בבקשה.

אורנה ברביבאי: השר ביטון, בעקבות פרסום לאחרונה כי בוצעו ניסויים בחיילי צה"ל לגבי נגיף הקורונה, אני מבקשת לשאול: 1.

אורנה ברביבאי: מה הייתה מהות הניסוי?

אורנה ברביבאי: 2.

אורנה ברביבאי: אילו פרטים הועברו לחברות מסחריות?

אורנה ברביבאי: 3.

אורנה ברביבאי: איך זה התאפשר בכלל?

אורנה ברביבאי: מי נושא באחריות למחדל וכיצד הוא טופל?

אורנה ברביבאי: 4.

אורנה ברביבאי: מה נעשה כדי לוודא שניסויים כאלה לא ייערכו שוב בחיילים?

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת אורנה ברביבאי, חברי כנסת נכבדים, ברשותכם, שתי התייחסויות לדברים שנאמרו פה קודם, ואחרי זה לגופה של השאילתה.

מיכאל ביטון: ראשית, הרוח הטובה הזאת של שר הכלכלה בתפקידו כמחזיק הסמכות להסדרת ההתיישבות הבדואית היא הרוח הנכונה, והיא ניכרת ונשמעת בנגב.

מיכאל ביטון: לא יהיו חיים טובים ליהודים בנגב בלי הסדרה ל-100,000 בדואים, בהסכמה כמה שיותר, ובכללם היישוב רח'מה, שהתחלנו בהסדרתו ולפני חודש בנינו שם בית ספר, והכול ערוך ומוכן להסדרת היישוב הזה – לברך אותו ולומר שקורה פה משהו טוב בתחום הזה, ואנחנו חייבים להביא תוצאות מדידות, ממוספרות, של הסדרת ההתיישבות בנגב בהסכמה.

מיכאל ביטון: עלה פה נושא ההתנהגות כלפי פלסטינים בשלב של מסיק הזיתים, כשהעונה הזאת מתחילה עכשיו ביהודה ושומרון.

מיכאל ביטון: אתמול קיימתי סיור ביהודה ושומרון עם האלוף כמיל אבו רוקון, מתאם פעולות צה"ל בשטחים, ועם תת-אלוף רסאן עליאן, ראש המינהל האזרחי.

מיכאל ביטון: אחד הנושאים שעלו בסיור הוא איך נערכים לתקופת מסיק הזיתים.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, דע לך שזה חשוב מאוד להגיד לך את זה פה ולהגיד את זה בפרהסיה: מדינת ישראל מטילה על מתאם הפעולות בשטחים ועל המינהל האזרחי משימות של שירות ל-3.4 מיליון אזרחים – כ-3 מיליון פלסטינים וכחצי מיליון יהודים – ועושים את זה עם 17 מפקחים על כל התחומים: סביבה, בנייה, מה שאתה רוצה.

מיכאל ביטון: כשאתה בודק למי שייך המינהל האזרחי, זה כמו חידון, היושב-ראש.

מיכאל ביטון: למי שייך המינהל האזרחי?

מיכאל ביטון: מי השר בממשלה שאוחז ביחידה הזאת?

מיכאל ביטון: התשובה הגיונית?

מיכאל ביטון: אני לא יודע: משרד האוצר.

מיכאל ביטון: משרד האוצר – זאת יחידת סמך של משרד האוצר.

מיכאל ביטון: אנחנו מטילים עליהם משימות גדולות, על צה"ל ועל המינהל האזרחי, ולא מעניקים להם את הכלים להצליח במשימה, לשרת 3.4 מיליון ישראלים ופלסטינים.

מיכאל ביטון: אנחנו חייבים לבנות את הגוף הזה חזק יותר, טוב יותר ומתפקד יותר.

מיכאל ביטון: הם לקחו על עצמם להיערך לתקופת מסיק הזיתים, אבל לבד הם לא יכולים – הם צריכים את משרד המשפטים, הם צריכים את המשטרה.

מיכאל ביטון: המתנחלים רובם שומרי חוק ורובם מוכנים לחיים משותפים עם הפלסטינים.

מיכאל ביטון: בודדים פורעי חוק ובודדים נראים בסרטונים האלה, ועל כל סרטון כזה יש מאות שמשתפים פעולה ועובדים יחד, אבל עם המעטים האלה אנחנו צריכים לפעול ביד חזקה, ולהעמיד את הכלים לרשויות האכיפה ביהודה ושומרון שלא נראה את הסרטונים שראינו.

מיכאל ביטון: זה גם עניין יהודי.

מיכאל ביטון: כתוב: ונברכו בך כל יושבי האדמה.

מיכאל ביטון: זאת הברכה של אברהם אבינו.

מיכאל ביטון: כל יושבי האדמה יכולים להיות בברכה, ועץ הזית בכלל זה סמל השלום – יונה עם עלה של זית.

מיכאל ביטון: אז אנחנו נהפוך את מסיק הזיתים לעוד פורענות?

מיכאל ביטון: בוודאי שלא.

מיכאל ביטון: אלה ענייני דיומא.

מיכאל ביטון: יושב-ראש הכנסת, חברת הכנסת אורנה ברביבאי, מכובדיי חברי הכנסת במליאה, צה"ל וחיל הרפואה מובילים ומקדמים מחקרים רפואיים כחלק מהעשייה המקצועית לשיפור בריאות המשרתים, בשיתוף פעולה עם גופי משרד הביטחון – מפא"ת – ומוסדות אקדמיים ורפואיים רשמיים, והכול בכפוף לנהלים מסודרים וברורים.

מיכאל ביטון: מחקרים הנערכים בהשתתפות משרתי צה"ל עוברים הליך סדור הכולל אישור של ועדת הלסינקי צבאית שבה נציגי ציבור, נציגי החיילים, יועץ משפטי, רופא צבאי מומחה ועוד.

מיכאל ביטון: הוועדה בוחנת את הצורך בביצוע המחקר, הסיכונים בו והתועלת שבו לבריאות המשרתים וכשירותו של צה"ל.

מיכאל ביטון: בהתייחס ספציפית לסעיפים שנשאלו בשאילתה, מטרת המחקר היא פיתוח בדיקות סקר מהירות ומדויקות לאיתור תחלואה בשלביה המוקדמים של הקורונה.

מיכאל ביטון: מחקר זה הוא בעל חשיבות גדולה הן ברמת הלאומית והן לצה"ל.

מיכאל ביטון: המחקר מבוצע באמצעות אנליזת דגימת נשימה של חולים.

מיכאל ביטון: חייבים להבין את זה: בסך הכול מה שמדובר פה זה שחייל נושף לתוך משהו.

מיכאל ביטון: זה כל הניסוי – פשוט בא ונושף.

מיכאל ביטון: דגימת נשימה של חולים – דהיינו המחקר אינו פולשני, ובסיועו יהיה ניתן להעריך סימנים של תרכובות נדיפות המייצגות את הביטוי של נגיף הקורונה ואת הפעילות המטבולית של מערכת החיסון, המגיבה לנגיף.

מיכאל ביטון: זיהוי מהיר ויעיל של נשאי נגיף הקורונה הוא הכרחי לטיפול בחולים ולמניעת התפשטות התחלואה.

מיכאל ביטון: היכולת לזיהוי ואיתור מוקדם של נשאי הנגיף ושל מוקדי ההדבקה חשובה לשמירה על בריאות החיילים ולשימור יכולתו המבצעית של צה"ל.

מיכאל ביטון: בראש המחקר הספציפי עמד חוקר צבאי ראשי בדרגת רב-סרן, בשיתוף עם חברה אזרחית ואגף מפא"ת – המינהל למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית במשרד הביטחון.

מיכאל ביטון: המחקר אושר על ידי הוועדה למחקרים רפואיים, הלסינקי, של צה"ל, בהתאם לפקודות הצבא ולנוהלי משרד הבריאות.

מיכאל ביטון: הפרטים שהועברו לנציגי החברה הם פרטי החיילים העשויים להתאים להשתתפות במחקר.

מיכאל ביטון: הפרטים כללו שם וטלפון על מנת ליצור קשר ולהציע להשתתף במחקר.

מיכאל ביטון: חיילים שסירבו לא נכללו במחקר.

מיכאל ביטון: ב-4 באוקטובר, לאחר שהתגלתה חריגה מפרוטוקול המחקר, נערך תחקיר מקיף בראשות יושב-ראש ועדת הלסינקי הצבאית, סגן קצין רפואה ראשי.

מיכאל ביטון: במסגרת התחקיר נמצא כי הפנייה לחיילים התבצעה כאשר החוקר הצבאי הראשי נכח בכפר המחלימים אך לא באמצעותו.

מיכאל ביטון: פנייה שלא על ידי החוקר הצבאי הראשי מהווה חריגה מפרוטוקול המחקר.

מיכאל ביטון: החוקר הראשי ביקש לסיים את תפקידו במחקר, ולא מונה חוקר ראשי אחר.

מיכאל ביטון: העברת פרטי החיילים לנציגי החברה האזרחית מהווה תקלה.

מיכאל ביטון: הפעולות שננקטו במסגרת הפקת הלקחים למניעת הישנות האירוע: א.

מיכאל ביטון: עצירת המחקר לאלתר; ב.

מיכאל ביטון: נמסרה הודעה לחברה כי חל איסור להשתמש בנתונים שנאספו עד כה; ג.

מיכאל ביטון: ניתנה הנחיה עד כה לבדוק את כלל המחקרים הפעילים על פי הנהלים המוגדרים ולחדד בקרב החוקרים הראשיים בצה"ל את מנגנון יצירת הקשר והגיוס למחקרים; ד.

מיכאל ביטון: הופץ נוהל חדש, המורה על עצירת מחקר מרגע קבלת הודעה על כך שחוקר ראשי מבקש לסיים את תפקידו; ה.

מיכאל ביטון: הופץ תחקיר סגן קצין רפואה ראשי לידיעת כלל הגורמים העוסקים במחקר בחיל הרפואה.

מיכאל ביטון: חשוב לציין כי במשך שנים רבות צה"ל וחיל הרפואה מובילים ושותפים ללא לאות בקשת רחבה של מחקרים לטובת קידום המחקר ובריאות המשרתים.

מיכאל ביטון: צה"ל ימשיך ברוח זו ויקדם מחקרים רפואיים תוך עמידה בתנאים האתיים והבטיחותיים הנדרשים, פקודות הצבא ונוהלי משרד הבריאות.

מיכאל ביטון: כארגון לומד צה"ל ימשיך לבקר את עצמו, יפיק לקחים ויקיים למידה מאירוע זה ובכלל.

יריב לוין: תודה לשר ביטון.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורנה ברביבאי – אין צורך.

יריב לוין: אם כך, תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 85, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, שכותרתה: עמותות הסיוע קורסות נוכח הביקוש הגובר לסיוע לנזקקים, גלמודים וחולים.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משולם נהרי לבוא ולהשיב על השאילתה.

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, עמותות הסיוע – כך למדנו מהתקשורת וגם מהשטח – קורסות.

מיכאל מלכיאלי: מדובר בעמותות צדקה וחסד, וגם ארגוני בריאות – לרוב הן מופעלות על ידי חרדים לציבור כולו – שלא עומדות בביקוש ההולך וגובר.

מיכאל מלכיאלי: רצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאלי: האם משרדך מודע למצב?

מיכאל מלכיאלי: 2.

מיכאל מלכיאלי: האם ייבחנו דרכים לסיוע לעמותות החסד וארגוני הבריאות?

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

משולם נהרי: תודה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השאלות הן שאלות פשוטות, והתשובה עליהן – אם אני לוקח את השאלה הראשונה, האם משרדך מודע לכך – כן, התשובה היא כן.

משולם נהרי: האם ייבחנו דרכים לסייע לעמותות החסד והבריאות?

משולם נהרי: התשובה היא גם כן.

משולם נהרי: זה לא נאום, זה שאלות ותשובות.

משולם נהרי: השאלה הייתה אם זה נכון.

יריב לוין: אדוני סגן השר נהרי, זה שיא.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

משולם נהרי: זאת השאלה, אם כן או לא.

מיכאל מלכיאלי: בבחינת מחזיק את המרובה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, קודם כול תודה רבה על דבריך.

מיכאל מלכיאלי: אני ברשותך רוצה לשאול: אני לאחרונה נחשפתי לפעילות של עמותות שמתעסקות גם בנושא של בריאות – מחוללי חמצן, כמו שיש באיגודי יד שרה או בעזר מציון; יש את עמותות החסד כמו חסדי נעמי, אור הדסה, שלומית, שפונות פעם ועוד פעם למשרד הרווחה ומקבלות סיוע.

מיכאל מלכיאלי: השאלה היא אם המשרד מתכוון עכשיו להקצות כסף נוסף, בגלל החוסר בתורמים לאותן עמותות.

מיכאל מלכיאלי: זו השאלה הראשונה.

מיכאל מלכיאלי: השאלה השנייה – אני קיבלתי פנייה שבחלק ממשרדי הביטוח הלאומי אין קבלת קהל, ודרך הטלפון לוקח המון המון שעות להשיג את האנשים.

מיכאל מלכיאלי: השאלה היא אם המשרד כן מנסה לשפר את השירות על מנת שננגיש את המידע של הביטוח הלאומי ליותר אנשים בפחות זמן.

יריב לוין: בבקשה.

משולם נהרי: עוד מישהו שואל?

יריב לוין: לא, לא ביקשו.

יריב לוין: אתה יכול להשיב.

משולם נהרי: עכשיו שאלת כבר שאלה אחרת, שאלה שמצריכה סקירה.

משולם נהרי: אז לשאלה שלך, שתי השאלות, אני אומר לך קצת טפח ממה שעושה המשרד בנושא הזה ומה שהוא מתכוון לעשות.

משולם נהרי: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים רואה חשיבות רבה בתמיכה בארגוני החברה האזרחית וחיזוקם גם בשגרה וגם בחירום.

משולם נהרי: משרדנו מנטר באופן שוטף את המצב החברתי של תושבי מדינת ישראל ואף מפרסם את הנתונים בצורה שוטפת.

משולם נהרי: חלק גדול מהמענים שמעמיד משרד העבודה והרווחה לתושבים הנזקקים ניתן באמצעות ארגוני החברה האזרחית, שעימם מקיים המשרד שותפות חזקה ורחבה.

משולם נהרי: לצד זאת, המשרד אינו אוסף מידע סדור לגבי עמותות סיוע שאינן מהוות ספק שירותים עבור מערכת הרווחה ושלא פנו לקרן הסיוע המשותפת ממשלה-פילנתרופיה לחיזוק ארגונים חברתיים, ובכלל זה מידע לגבי היקף הביקוש ויכולת העמותות לספק מענה לכל דכפין.

משולם נהרי: משבר הקורונה הביא עימו קשיים רבים למשק כולו ובפרט לעמותות חברתיות.

משולם נהרי: לפיכך, על מנת לסייע לארגונים החברתיים שאינם זכאים לסיוע דרך כלי הסיוע המרכזי שמפעילה הממשלה, הוחלט על יצירת שותפות ייחודית בין ממשלת ישראל לבין קרנות פילנתרופיות מובילות בארץ והוצאתו לפועל של מיזם משותף לחיזוק הארגונים החברתיים באמצעות תמיכות בסך 53 מיליון.

משולם נהרי: הקרנות הן קרנות ידועות – אריסון, גלייזר, דוידסון, יד הנדיב, קלרמן ועוד קרנות, קרנות שעובדים איתן משרדי הממשלה והן תמיד מסייעות.

משולם נהרי: מיזם מתן הסיוע פורסם ב-15 ביולי 2020, ועד כה אושרו תמיכות בגובה 15 מיליון.

משולם נהרי: אני מדגיש שה-15 מיליון זה לאלה שהגישו והיו זכאים, אבל זה לא אומר שזה הרף העליון ושאי-אפשר לתת תוספת תקציב או שאין תקציב נוסף.

משולם נהרי: יש לזה, אבל זה מה שהגישו.

משולם נהרי: הסיוע שניתן באמצעות הקרן הוא בדרך של מענק כספי חד-פעמי שנועד לאפשר לארגונים החברתיים הזכאים לשרוד ולהמשיך את פעילותם.

משולם נהרי: המהלך, שהוא בגדר שותפות מלאה בין הממשלה לפילנתרופיה, הינו ראשון מסוגו, ומתאפשר בתמיכת קרנות פילנתרופיות השואפות לחזק את חוסנה של החברה האזרחית הישראלית עקב המשבר ולקדם את ההתגייסות הממשלתית להבטחת המשך פעילותה.

משולם נהרי: המיזם פועל בשותפות מקצועית עם ג'וינט אלכא.

משולם נהרי: הסיוע באמצעות הקרן, בדומה לסיוע ממשלתי באפיקים אחרים, ניתן לארגונים שהכנסתם נפגעה כתוצאה ממשבר הקורונה.

משולם נהרי: חשוב לציין כי במסגרת הפעולות שנקטו הממשלה בכלל ומשרד העבודה והרווחה בפרט לצורך מתן מענים לאזרחים, ניתן הסיוע לעיתים קרובות באמצעות ארגוני החברה האזרחית אשר הגדילו את היקף פעולתם על בסיס תקצוב ממשלתי.

משולם נהרי: המשרד נפגש עם ארגוני החברה האזרחית ואף ביצע התייעצות ציבורית ביחס למבחן התמיכה בארגונים.

משולם נהרי: במסגרת זו התקיים דיון מעמיק עם נציגי קרנות הפילנתרופיה השותפות לקרן הממשלתית.

משולם נהרי: משרד העבודה והרווחה פועל ללא הפסקה להתאמת המענים ולאספקתם לאוכלוסייה הנזקקת בישראל.

משולם נהרי: רוב המענים ניתנים באמצעות התקשרויות עם ארגוני החברה האזרחית.

משולם נהרי: זה לשאלה שלך.

משולם נהרי: חשוב להדגיש שייעודו של מבחן התמיכה שפורסם הוא לספק מענה נוסף לעמותות, גם לקראת סוף השנה, ולא רק במסגרת סבב התמיכה הראשון.

משולם נהרי: כך יתאפשר גם לעמותות שקיבלו הכנסות אך הכנסתן הכוללת נפגעה ליהנות מתמיכה ממשלתית.

משולם נהרי: לאורך עבודת הוועדה המרכזת את מתן התמיכות רוכזו באופן מסודר לקחים ומסקנות, והם יהיו רלוונטיים ליישום במקרה של פעימת תמיכות שנייה – לרבות בחינה ועדכון של הקריטריונים לתמיכה.

משולם נהרי: אני חייב לומר שגם שמעתי לאחרונה רעיון: מאחר שהעמותות החברתיות בקשיים, ועדיין צריכים אותן, הציבור צריך אותן, ומצד שני הממשלה משקיעה הון עתק במלוניות – ואנחנו יודעים שכל המלוניות מלאות – אז אולי נכון תעשה הממשלה אם תעביר לקרנות הללו תקציב והאנשים יקבלו את הטיפול בבתיהם, אם זה מזון, אם זה קניות, אם זה כל מה שצריך.

משולם נהרי: הן יודעות לעשות את זה יותר טוב מכל אחד, הן מכירות.

משולם נהרי: יש לכל מגזר את הארגונים שמכירים את המגזר – מכירות היטב את המשפחות, את האנשים, את הקהילה, ויודעות לעשות את זה על הצד הטוב ביותר.

משולם נהרי: ככה כולם יצאו נשכרים, גם הארגונים וגם הממשלה, ובא לציון גואל.

משולם נהרי: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר נהרי.

יריב לוין: אם כן, עד כאן פרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/20/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: ומכאן אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם.

יריב לוין: הראשונה שבהן – במסגרת מנהגו הבעייתי-משהו של חבר הכנסת שלח להביא מדי פעם הצעות מצוינות.

יריב לוין: הפעם הוא מגדיל לעשות ומבקש להשיב לי גם את נעוריי, כאילו לא חלפו שש שנים מאז הגשנו בפעם הראשונה את ההצעה הזאת ביחד.

יריב לוין: אז אני מזמין אותו להציג את הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התש"ף

יריב לוין: –2020; כבר.

יריב לוין: טוב, אנחנו לפחות עוד כאן.

עפר שלח: הזמן עובר כשנהנים, היושב-ראש.

יריב לוין: אז עוד יש תקווה.

עפר שלח: שני דברים: 1.

עפר שלח: הזמן עובר כשנהנים; 2.

עפר שלח: לפחות נחסך ממך הטקס הקבוע שבו אתה עולה, משבח את הצעת החוק – –

יריב לוין: ומצביע נגד.

יריב לוין: אבל – – –

עפר שלח: – – ומודיע איך להצביע נגדה.

עפר שלח: בדיוק.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אני, אתה יודע, מחויב למשמעת הקואליציונית.

עפר שלח: בדיוק.

יריב לוין: זה לא חדש.

עפר שלח: לא לשנינו.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: גם זה לא השתנה.

עפר שלח: לשנינו לא.

עפר שלח: חברי הכנסת, כ-50,000 איש ימותו בישראל השנה, על פי הממוצע הרב-שנתי.

עפר שלח: בחודשים האחרונים, בדרך הטבע, תשומת הלב מוקדשת לאלה שימותו מנגיף הקורונה או בנוכחות נגיף הקורונה – הרי גם על זה יש ויכוח בין המומחים.

עפר שלח: אבל זה לא רוב האנשים שילכו לעולמם השנה בישראל.

עפר שלח: כרבע מה-50,000 שעליהם אני מדבר ימותו ממחלת הסרטן, מגורמי מוות אחרים, אבל אני מתעכב על מחלת הסרטן מפני שאופייה של מחלת הסרטן הוא כזה שבחלק גדול של המקרים, בחלק גדול מהמקרים, מה שקורה הוא שהחולה עובר שנים של ייסורים במאבק במחלה, ובסופו של דבר מצטייר הסוף הבלתי-נמנע.

עפר שלח: בשנת 2005 חוקק בישראל חוק החולה הנוטה למות.

עפר שלח: החוק הזה קבע שאדם שעל פי השיפוט הרפואי ובהינתן מיטב הטיפול הרפואי צפויים לו לא יותר משישה חודשי חיים יכול להיות מוגדר כחולה נוטה למות.

עפר שלח: על פי החוק הנוכחי, הוא יכול לבקש ולמלא טופס שמורה לא להאריך את חייו באמצעים מלאכותיים.

עפר שלח: החוק הזה היה חוק חשוב.

עפר שלח: הוא חוקק ברגע של חסד במדינה שלנו, שמכל מיני טעמים – אופייה של החברה הישראלית, אופייה של הפוליטיקה הישראלית – בורחת מהדיון הזה על סיום החיים, שהוא דיון שצריך להתקדם – והוא מתקדם בעולם כל הזמן – מהסיבות הידועות לכולנו.

עפר שלח: תוחלת החיים אורכת, מתארכת.

עפר שלח: ככל שהיא מתארכת, ככל שהטיפול הרפואי משתפר, הסוגיה מהם חיים שראוי לחיותם, מהם חיים שנמשכים אך ורק מפני שהרפואה יודעת להאריך אותם, אבל בעיני האדם כבר אינם ראויים לחיותם – הסוגיה הפילוסופית הזאת, שהיא מעשית מאוד, כאמור, לעשרות אלפי אנשים במדינת ישראל מדי שנה, הופכת להיות מוחשית יותר ויותר.

עפר שלח: והדיון הזה חייב להתקדם.

עפר שלח: הוא לא יכול להיות תקוע במקום שהוא היה בשנת 2005.

עפר שלח: הפתרונות שאנחנו מספקים במסגרת החוק ומאפשרים לאנשים הנוטים למות, על פי אותה הגדרה – אני מקבל לחלוטין את ההגדרה של חוק החולה הנוטה למות – הפתרונות האלה לא יכולים להישאר במסגרת הצהרה שנקבעה לפני 15 שנה.

עפר שלח: אנחנו מדברים על יותר ויותר אנשים, אנחנו מדברים על יותר ויותר סוגיות קשות שנמצאות לפתח, והן נוגעות לא רק לחולה.

עפר שלח: גברתי היושבת-ראש, אני מניח שגם את יודעת שבתחום האפור מסתיימים חיים – אני אנסח את דבריי בזהירות – מסתיימים חיים של חולים כל יום במדינת ישראל לאו דווקא ממחלתם, מפני שרופאים שהם רופאים נפלאים, שטיפלו בחולה במיטב הטיפול האפשרי, רואים את החולה, רואים את מצבו ומבינים שחלק מתפקידם הוא ללוות אותו בדרכו החוצה מן העולם הזה על פי רצונו.

עפר שלח: אבל הדבר הזה, בהיעדר ביסוס חוקי, מתקיים בתחום האפור, שתמיד יש סכנה שיוביל להסתבכויות ותמיד מותיר דילמה אתית בלתי סבירה בעבור החולה, בעבור משפחתו ובעבור הרופא המטפל.

עפר שלח: מההיכרות הזאת, מהניסיון הזה, קמה הצעת החוק הזאת.

עפר שלח: היא הוגשה עוד לפניי, עוד לפני שהגעתי לכנסת, על ידי חבר הכנסת חיים אורון, ואני מהכנסת התשע-עשרה מעלה אותה באופן קבוע.

עפר שלח: הצעת החוק אומרת את הדבר הזה: במסגרת חוק החולה הנוטה למות, על פי אותן הגדרות של החולה הנוטה למות שיש לו חצי שנה או פחות לחיות, יוכל חולה, בתהליך ארוך, בתהליך יסודי, להגיש את הבקשה פעמיים, לקבל ליווי גם רפואי וגם פסיכולוגי, ובסופו של התהליך הזה יוכל רופא לרשום לחולה הזה, מה שנקרא, סם מרדים במינון ממית, ולא יישא הרופא באחריות פלילית למעשה הזה.

עפר שלח: החוק איננו – זה לא מייסד מוסדות כמו Dignitas שבהם מסייעים לאדם לסיים את חייו.

עפר שלח: האדם מסיים את חייו בעצמו, אם כך הוא יבחר.

עפר שלח: הוא פוטר את הרופא מהאחריות החוקית, הפלילית, לזה שהוא רושם לאדם סם מרדים במינון ממית.

עפר שלח: החוק הזה נחקק לראשונה – הוא קיים היום בכמה וכמה מדינות.

עפר שלח: הוא נחקק לראשונה לפני כ-23 שנים במדינת אורגון שבארצות הברית.

עפר שלח: יש נתונים מרתקים מה קרה מאז.

עפר שלח: מספר המקרים הוא מאות ספורות.

עפר שלח: אצלנו, שהאוכלוסייה היא בערך פי שניים מאורגון, זה יהיה סדר גודל, לפי אותם נתונים, של בערך 350, 400 איש בשנה, רובם המכריע חולי סרטן בשלב הסופני של המחלה.

עפר שלח: מן האנשים שקיבלו מרשמים על פי החוק הזה – זה מרתק – שני שלישים בחרו לממש אותם.

עפר שלח: שליש בחרו שלא לממש.

עפר שלח: למה?

עפר שלח: מפני שהאנשים האלה חשו שבעצם העובדה שהם יכולים לקבל את ההחלטה הושב להם כבודם כבני האדם.

עפר שלח: החוק הזה נקרא במדינת אורגון Death with Dignity Act, וזה בדיוק מה שהוא עושה.

עפר שלח: הוא מחזיר לבן אדם בשלב הזה, שבו הוא מאבד את השליטה על חייו באופן הכי קשה שיש, מידה של שליטה, מידה של כבוד.

עפר שלח: ראו, זה לא פלא, למי שמכיר את טבע האדם, ששליש מהאנשים בוחרים אפילו לא להשתמש בו.

עפר שלח: מספיקה להם העובדה – שלוות הנפש הקטנה, החסד האנושי הקטן הזה שבעצם העובדה שהם יכולים לקבל את ההחלטה.

עפר שלח: החוק הזה לא ייסד בישראל לא המתות חסד ולא סיוע להתאבדות, ולא דברים שגם עליהם אנחנו נצטרך לדבר במסגרת הדברים החשובים לבני אדם, שהטיפול החוקי הוא רק חלק מהם, שהם דיון חברתי מאוד עמוק.

עפר שלח: אבל אני ער לאופייה של החברה הישראלית, אני ער לאופיו של הבית הזה, וכשהחלטתי לקדם חוקים בתחום הזה בחרתי את החוק הזה דווקא, מפני שהוא קטן; הוא לא קטן בחשיבותו, אבל הוא קטן בהיקף המספרי שלו, דווקא מפני שהוא מינורי, מפני שלא רק מה שאנחנו מאפשרים לאנשים שנוטים למות צריך להתקדם, גם מה שאנחנו מדברים עליו צריך להתקדם.

עפר שלח: החוק הזה כמעט עבר בכנסת התשע-עשרה.

עפר שלח: הוא עבר בוועדת השרים לחקיקה ברוב של עשרה נגד שניים.

עפר שלח: הוא היה עובר אלמלא בסופו של דבר התנגדותו של שר אחד תקעה אותו אז בממשלה.

עפר שלח: אגב, למרות שהייתי אז חבר קואליציה, לא ביקשתי תמיכה קואליציונית.

עפר שלח: אני מודע לזה שיש פה הצבעה על פי מצפון.

עפר שלח: ביקשתי חופש הצבעה.

עפר שלח: אני רוצה לדבר דווקא על השר השני שהתנגד, והוא מוכר לרבים מיושבי הבית הזה גם היום, ידידי אורי אורבך, זיכרונו לברכה.

עפר שלח: אורי אורבך – הייתה לי שיחה עמוקה איתו על הנושא הזה, מפני שאורי – וזה היה ידוע גם לי – היה אז בשלב שהחוק הזה נגע בו באופן האישי ביותר.

עפר שלח: כאדם דתי, לא ציפיתי שהוא יחשוב שזה חל עליו.

עפר שלח: הייתה לנו שיחה קורעת לב, ובסיומה הוא הסכים להתנגד אבל להתנגד בדרך של הגשת התנגדות לוועדת השרים.

עפר שלח: הוא ידע שהתנגדות בוועדת השרים תביא לזה שהחוק יעבור.

עפר שלח: מפני שאיש מתקדם ונאור כמוהו, אדם דתי – אדם שבאמונתו, ליטול את חייך במו ידיך זה איסור מהחמורים שיש – הבין שהחברה הישראלית לא יכולה להיות במקום שהיא נמצאת בו.

עפר שלח: הוא הבין שהבעיה הזאת, שנוגעת לאלפי אנשים מדי שנה, לא יכולה להישאר במקום שהיא נמצאת בו.

יואב קיש: עפר, הוא התנגד.

יואב קיש: למה אתה אומר – – –

אורנה ברביבאי: הוא הסביר קודם.

אורנה ברביבאי: הוא הסביר.

עפר שלח: הוא הגיש ערר לוועדת השרים וידע שהערר הזה ייפול בדיון והחוק יעבור.

יואב קיש: אבל הוא התנגד.

אורנה ברביבאי: כן, כן, הוא הסביר את זה.

עפר שלח: יואב, אני מדבר עברית, תאמין לי.

יואב קיש: אתה יוצר – כאילו הוא תמך בזה.

יואב קיש: הוא לא תמך בזה.

עפר שלח: אני לא יודע מאיפה הוצאת את זה, יואב, באמת.

אורנה ברביבאי: עפר, הזמן.

אורנה ברביבאי: חבל לך.

עפר שלח: הקושי – אפילו לטייסים זה אמור להיות ברור, באמת.

עפר שלח: הדבר הזה, השיח הזה, חייב להתקיים.

עפר שלח: הנושא הזה חייב להתקדם.

עפר שלח: אין כמעט אדם בבית הזה – והחתמתי על החוק הזה, כמו שאמר היושב-ראש בהתחלה, חברי קואליציה וחברי אופוזיציה.

עפר שלח: בוודאי שאין פה עניין כזה.

עפר שלח: אין כמעט אדם בבית הזה שלא נגע בבעיה הזאת במו ידיו, שאדם קרוב לו לא סיים את חייב בדרך שבה הוא ביקש את נפשו למות במובן הכי מילולי של העניין, שהוא ומשפחתו לא התמודדו עם הדילמה הזאת.

עפר שלח: ואני אומר לכם עוד דבר בהקשר הזה: גם למשפחה שנשארת מאחור – –

אורנה ברביבאי: חברים.

עפר שלח: – – האפשרות לסיים את חייך בכבוד היא קריטית להתמודדות שלה עם האובדן, להתמודדות שלה עם מה שנשאר מאחור.

אורנה ברביבאי: תודה, עפר.

עפר שלח: זה חוק צודק, זה חוק מתבקש.

עפר שלח: אני מבקש מכם להצביע בעדו.

עפר שלח: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יואב קיש: גברתי היושבת-ראש – –

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יואב קיש: – – חברות וחברי הכנסת, שרים.

יואב קיש: חבר הכנסת עפר שלח, אני רק אסביר – – –

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: כן, אנחנו רואים.

אורנה ברביבאי: אתה צודק, אנחנו נתקן את זה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

קריאה: תוקן.

קריאה: תודה לך על תשומת הלב.

יואב קיש: מה?

יואב קיש: כמה קיבלתי?

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: לא הזמן, הטקסט היה שם – – –

יואב קיש: אני אסביר את ההערה שלי.

יואב קיש: אני חושב שמה שרצית להגיד על אורבך, זיכרונו לברכה, זה שהוא היה קשוב לשמוע ולנהל דיון ולהביא את זה גם להכרעת הכנסת, אבל הוא עצמו התנגד.

עפר שלח: – – –

יואב קיש: אוקיי, אני לפחות אומר שהיה אפשר לקבל רושם אחר.

אורנה ברביבאי: לא, לא.

אורנה ברביבאי: יואב, הוא דייק ואמר שהוא התנגד.

יואב קיש: אוקיי, אני הבנתי את זה אחרת – – –

עפר שלח: אפילו לטייסים זה אמור להיות ברור.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אני הבנתי את זה אחרת, וכנראה טייסים מבינים יותר לאט מעיתונאים, בסדר.

יואב קיש: הכול בסדר.

יואב קיש: הבנו שנינו את המשמעות.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס רגע להצעת החוק עצמה.

יואב קיש: הצעת החוק מאפשרת לאדם המוגדר "חולה הנוטה למות" לפי נוסח החוק הקיים שהוא בעל כשרות ומסוגל להביע את רצונו לבקש מרופא מרשם לתרופה מרדימה במינון ממית על מנת לקצר את חייו.

יואב קיש: אני חושב שזה השינוי המשמעותי בהצעה.

יואב קיש: יש process: שתי בקשות, תקופת המתנה ותנאים נוספים – החולה צריך לקחת את התרופה בעצמו, אסור לקבל סיוע בכך.

יואב קיש: באמת, יש הרבה סייגים שבאים לזקק את הנושא, שזה יהיה מהלך מאוד אישי ועצמאי.

אורנה ברביבאי: חברים, הרעש במליאה הוא כזה שלא שומעים את סגן השר, בבקשה.

יואב קיש: יש גם התייחסות לטיפול המקל, הפליאטיבי, וכפי שגם אמרו בדברי ההסבר – וגם חזר על זה חבר הכנסת שלח בדבריו – אותה הצעת חוק הייתה בכנסת השמונה-עשרה, התשע-עשרה, וגם היו הצעות חוק זהות שהונחו בכנסת העשרים, העשרים-ואחת והעשרים-ושתיים – שכידוע לנו לא היו ארוכות מאוד, העשרים-ואחת והלאה.

יואב קיש: היה איזה אירוע שקיצר את הליך – – –

עפר שלח: הספקנו להניח.

יואב קיש: חלק אפילו לא הספיקו להניח.

יואב קיש: יש בבסיס הצעת חוק זו שינוי מרחיק לכת ומשמעותי – על זה אני חושב שלא נתווכח – גם מהחוק הקיים, החוק שחוקק בשנת 2005 לאחר עבודה יסודית – ואפשר לומר גם עדינה – של ועדה ציבורית, עבודה רחבה ויסודית, מהרחבות שהיו, אולי אפשר לומר, בתולדות החקיקה בישראל.

יואב קיש: הכנסת אימצה את ההמלצות, המשקפות, לפחות לאותה נקודת זמן, מעין שביל זהב שיש לגביו הסכמה רחבה בחברה הישראלית בין ערך קדושת החיים לבין כיבוד האוטונומיה ורצונו של אדם.

יואב קיש: יש בחוק הכרעות אתיות ומוסריות שהתקבלו על דעת חלקים נרחבים מהעוסקים בתחום, מהציבור הכללי וכמובן בכנסת.

יואב קיש: בניגוד להצעת החוק שמונחת כרגע לדיון, החוק הקיים אוסר מפורשות המתה במעשה המכוון להמית, כולל באמצעות טיפול רפואי, ואוסר סיוע להתאבדות מכל סיבה ובכל דרך, בין שנעשו מתוך חסד וחמלה ולבקשת החולה הנוטה למות או אדם אחר ובין שלא.

יואב קיש: זה אפילו אסור בדין הפלילי.

יואב קיש: ההצעה הזאת של חבר הכנסת שלח – ואפשר לציין גם את חברת הכנסת אלהרר, למרות שהיא לא נמצאת איתנו – – –

אורנה ברביבאי: חברים, הרעש הוא בלתי נסבל.

אורנה ברביבאי: אי-אפשר לשמוע.

אורנה ברביבאי: חברים, הוא לא יכול לדבר, פשוט.

אלי אבידר: זו התייעצות סיעתית.

אורנה ברביבאי: בסדר, תתייעצו בשקט, אלי.

אלי אבידר: זו התייעצות סיעתית.

אורנה ברביבאי: כן, אני רואה, מהטריבונה.

אורנה ברביבאי: תנו לו לדבר, בבקשה.

יואב קיש: אני מנצל את זכותי, כמי שדובר על הדוכן, להיות בלי מסכה, אבל אני רואה שחלק מהחברים פה בלי מסכה, אז אני רק מרענן לכולם את הצורך לשים מסכות – בשורות שם של היציע למעלה, חברים.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת שלח וחברת הכנסת אלהרר רוצים לאפשר למעשה מוות במרשם רופא.

יואב קיש: זה נושא שהיה כמובן גם אז, בהתנהלות מאוד מקיפה, ולמעשה משנה מהיסוד את האיזון שהושג אז בהצעת החוק.

יואב קיש: בהסתכלות עולמית יש רק מדינות בודדות בעולם הרחב שמרשות זאת, אם בחקיקה ואם בהתעלמות מעבירה על החוק.

יואב קיש: ניתן לומר שאכן מדובר במדינות בודדות, במקרה זה.

יואב קיש: משמעות הצעת החוק היא שרופא יהיה מוכן לתת לחולה סופני, בתנאים מסוימים, מרשם לתרופת הרדמה במינון ממית כדי שהחולה יוכל להתאבד בסיוע הרופא ובסיוע מערכת הבריאות.

יואב קיש: זה לא תואם את הקונסנזוס ואפילו נוגד את הוראות חוק העונשין, שאוסרות במפורש סיוע להתאבדות.

יואב קיש: חשוב להבהיר שטיפול מקל כלול כבר היום בהגדרה של טיפול רפואי שבחוק זכויות החולה – כמו כל טיפול רפואי, סיעודי ונפשי אחר – ואני לא רואה את הצורך לפרט במפורש את כל הסוגים הקיימים של טיפול רפואי מסוג זה, וזה יכול גם להזיק מבחינת הפרשנות.

יואב קיש: בסופו של דבר, אם אני מסכם, יש פה תפיסת עולם שונה מהתפיסה שמוצגת בחוק, והיא תפיסה שנדונה אז.

יואב קיש: אני חושב, כפי שאמרת, שבשביל לקדם אותה ועדת שרים של הממשלה חייבת לקיים דיון מעמיק ולשנות.

יואב קיש: הבקשה פה היא לשינוי אסטרטגיה דרמטי בגישה הזאת.

יואב קיש: זה לא קרה בממשלה הזאת.

יואב קיש: גם אין פה עניין של חופש הצבעה.

יואב קיש: זאת אומרת, אנחנו עוד לא רואים את – אתה יודע, אם היינו רואים סחף בכל מדינות העולם, שזה הליך, או אם היית רואה בציבור; אני חושב שיש פה דרישה של חלק מסוים באוכלוסייה – שאני לא אומר שהיא לא לגיטימית – שעלתה לדיון גם דאז.

יואב קיש: אני לא אומר שזה משהו שלא ראוי לבחון אותו, אבל בוודאי אני חושב שההחלטה כזאת צריכה לבוא בקונסנזוס רחב, וכרגע אין לה קונסנזוס רחב.

יואב קיש: לכן אני אומר שעמדת הממשלה בעניין זה היא להתנגד להצעה הזאת.

יואב קיש: כתפיסה, אני חושב שהליך כל כך משמעותי, שמדבר בעצם על שינוי סדרי עולם בנושא הזה, צריך לעבור מתוך שיח עם הממשלה.

יואב קיש: אני מציע ליוזם הצעת החוק, אם הוא רוצה, למשוך או לקיים דיון, ולא לייצר פה אירוע של הצבעה נגד, למרות שזה מה שיקרה, אני מניח.

יואב קיש: זה בסדר, אפשר גם להביא את זה להצבעה.

יואב קיש: בסופו של דבר, אני אומר שיש פה עמדה שהיא עמדה שלא הייתה בקונסנזוס אז, לא התקבלה אז.

יואב קיש: האם חל שינוי בדעת הקהל?

יואב קיש: האם העולם – האם אנחנו חושבים שזה המצב שצריך להיות בו השינוי הזה?

יואב קיש: עמדת משרד הבריאות היא שלא.

יואב קיש: בכל מקרה, להצעה גופא, אני חושב שהיא לא נדונה בוועדת שרים לחקיקה.

יואב קיש: תקן אותי אם אני טועה.

עפר שלח: אין ועדת שרים לחקיקה, אז איך היא תידון?

יואב קיש: אין.

יואב קיש: אז בסדר, אז אני אומר שאני מבין את האתגר שאין ועדת שרים, אבל לאור זאת ההמלצה לחברי הכנסת היא כמובן לסרב להצעה הזאת.

יואב קיש: אני רואה את סימני הידיים, אז אני אמשיך בנושאים אחרים בשתיים וחצי דקות שעוד נותרו לי.

אורנה ברביבאי: מה ששלך שלך.

יואב קיש: מה ששלי.

יואב קיש: אתייחס אולי – יש כמה דברים מעניינים.

יואב קיש: אני לא יודע על מה.

אורנה ברביבאי: תדבר על הקורונה, על הדרך שבה אתה מתמודד איתה כסגן שר הבריאות.

יואב קיש: לדבר על הקורונה – נדבר על הקורונה.

יואב קיש: אנחנו בנקודה סופר-קריטית בהתמודדות עם נגיף הקורונה.

יואב קיש: אני חושב שאנחנו באמת יכולים לברך ולומר תודה לעם ישראל, ששמר, רובו ככולו.

יואב קיש: באמת, תמיד יש חריגות ומפירים, אבל רוב העם שמר על ההנחיות ושמר על הסגר, והצלחנו באמת, במהלך שבועות בודדים, להוריד את רמת התחלואה בצורה משמעותית.

יואב קיש: אבל אני חייב לומר, 2,000 נדבקים – זה היעד שאנחנו בדרך אליו – זה לא אומר שזה מאחורינו.

יואב קיש: זה כפסע מלחזור ולהשתולל.

יואב קיש: המסר הוא שאנחנו חייבים להמשיך להקפיד על ההנחיות: להימנע מהתקהלויות; להקפיד על המסכות; להיזהר מאותם אירועים ומקומות שבהם יצרנו את ההידבקות המטורפת שהייתה.

יואב קיש: אם לא היינו מקטינים את זה – אני אומר לכם היום, אם לא היינו נכנסים לסגר, היינו מוצאים את עצמנו באירוע של הידבקות ותחלואה בלתי נשלטת – –

אלי אבידר: מה זה קשור להמתת חסד?

אורנה ברביבאי: זה הזמן שלו, חבר הכנסת אבידר.

אורנה ברביבאי: הוא יכול לדבר על מה שהוא רוצה.

יואב קיש: – – גם בבתי החולים, עם אירוע של הרבה יותר נפגעים ומתים, וכנראה גם מגיע לקריסת מערכת הבריאות והטיפול.

יואב קיש: השאלה והאתגר הגדול הם איך אנחנו היום מאפשרים פתיחה מושכלת וזהירה ביותר של הכלכלה והחברה וממשיכים לשמור על R, על מקדם הדבקה, על מספרים נמוכים עם ירידה.

יואב קיש: אנחנו לא במצב יציב; 2,000 נדבקים זה לא מצב יציב.

יואב קיש: האתגר עדיין לפתחנו.

יואב קיש: אני חושב שהמסר הזה, חשוב שהוא יצא לציבור.

יואב קיש: אני אגיד יותר מזה: בשביל שנהיה מסוגלים לשחרר את הכלכלה ואת העם – אכן רוב העם הוא במספרים יותר נמוכים – חייבים לעבוד בשיטה דיפרנציאלית.

יואב קיש: הערים האדומות, שבהן התחלואה גבוהה, חייבות וחייבים עדיין להישאר בסגר גם בשלב של היציאה.

יואב קיש: יש פה משמעויות כבדות לאותן ערים אדומות, אבל אם אנחנו לא נפעל דיפרנציאלית, המשמעות תהיה פגיעה אנושה בכלכלה, ואת המחיר הזה אנחנו לא יכולים לשלם.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, סגן השר.

יואב קיש: אני מסיים.

יואב קיש: אני מסיים, עליזה.

יואב קיש: עליזה.

אורנה ברביבאי: אתה מסיים גם אם עליזה לא תאשר.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: אני רק אומר להם, שידעו.

אורנה ברביבאי: לא, לא, אתה מסיים, ידידי.

יואב קיש: לכן, אני חייב לומר שהאתגר שעליו אנחנו חייבים להגיע להסכמות כרגע הוא להמשיך להיזהר בכל נושא ההנחיות, לפעול דיפרנציאלית ולשמור על ההנחיות.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת שלח, אתה מעוניין להגיב?

אורנה ברביבאי: בבקשה.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: חברים, עוד מעט תהיה הצבעה, אחרי ההתייחסות של שלח.

אורנה ברביבאי: מי שלא יהיה במקום שלו לא יוכל להצביע, לצערי.

אורנה ברביבאי: זאת חקיקה.

אורנה ברביבאי: בבקשה לעלות למקומותיכם אם אתם רוצים להצביע.

אורנה ברביבאי: בבקשה, שלח.

עפר שלח: תודה, גברתי.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות.

שלמה קרעי: גברתי היושבת-ראש, אי-אפשר שכל פעם – – –

אורנה ברביבאי: לא, לא, לא.

אורנה ברביבאי: אני פועלת תחת הנחיות היושב-ראש בחקיקה.

אורנה ברביבאי: לעלות בבקשה למעלה אם אתה מעוניין להצביע.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

עפר שלח: ואלה הנימוקים שנתן סגן שר קיש לזה שצריך להתנגד להצעה.

אורנה ברביבאי: חברים.

עפר שלח: הראשון – שהנושא נדון ב-2005 ונמצא שלא צריך לכלול אותו בחוק החולה הנוטה למות.

עפר שלח: אז עבור 15 שנה מאז.

עפר שלח: אני רוצה לגלות לסגן השר קיש שבזמן כהונתה של יעל גרמן כשרת הבריאות הייתה ועדה שדנה בתיקונים לחוק החולה הנוטה למות.

עפר שלח: אני הופעתי בפניה.

עפר שלח: בוועדה הזאת היו אנשים דתיים, היו אפילו אנשים חרדים.

עפר שלח: היא שקלה מאוד בחיוב, כאמור.

עפר שלח: זאת הייתה הסיבה שזה גם עבר אז בוועדת השרים לחקיקה, זאת אומרת, הדבר הזה שב-2005 דנו והחליטו שזה לא צריך להיות בחוק הוא לא רלוונטי לעניין.

עפר שלח: הטיעון השני היה שהעולם לא נמצא במקום הזה.

עפר שלח: אז העולם לא נמצא במקום הזה כי העולם הוא הרחק מעבר.

עפר שלח: העולם המערבי המתקדם, הדמוקרטי, נמצא הרחק מעבר.

עפר שלח: יש מדינות שכמו שאני אומר יש בהן סיוע להתאבדות, כמו Dignitas בשווייץ, שידועה כאן.

עפר שלח: יש מדינות שיש חוקים מרחיקי לכת לגבי סיום החיים.

עפר שלח: אני בכוונה בחרתי משהו שהוא קטן יחסית בהיקף שלו, הוא מידתי, והוא יקדם גם את השיח בחברה הישראלית.

עפר שלח: אי-אפשר להתעלם מהשיח הזה, כי הוא נוגע לכל כך הרבה אנשים.

עפר שלח: הדבר האחרון הוא שלא הייתה ועדת שרים לחקיקה.

עפר שלח: כאן המקום להזכיר לסגן השר קיש – מתי הייתה ועדת שרים לחקיקה הקודמת?

אורנה ברביבאי: מזמן.

עפר שלח: לדעתי בכנסת העשרים-ואחת או מתישהו.

עפר שלח: בשום דבר אין ועדת שרים לחקיקה.

עפר שלח: לא שאני משלה את עצמי שאם הייתה ועדת שרים לחקיקה החוק הזה היה מקבל תמיכה, אבל לפחות היו דנים בו והיו חוסכים מהכנסת את הביזיון של הנימוק שאין ועדת שרים לחקיקה, כשוועדת שרים לחקיקה לא מתקיימת כבר שבועות, כי שני חלקי הממשלה הזאת לא מסוגלים להסכים אחד עם השני על שום דבר.

עפר שלח: תודה רבה.

עפר שלח: אני עולה למקום שלי.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אני אמתין שתגיע למקומך.

אורנה ברביבאי: אני רוצה להסביר פה רגע למי שטען שלא נותנים לו להצביע מכאן.

אורנה ברביבאי: כשמדובר בחקיקה ההצבעה היא אך ורק מהמקום.

אורנה ברביבאי: כשמדובר על הצעות לסדר-היום אנחנו מאפשרים גמישות.

אורנה ברביבאי: היחידה שאני אאפשר הצבעה שלה מכאן זאת חברת הכנסת יוליה – כי את מציעה את הצעת החוק הבאה.

אורנה ברביבאי: נמתין רגע שעפר יגיע למקומו.

יוליה מלינובסקי: אני מצביעה מכאן?

אורנה ברביבאי: את היחידה כרגע.

אורנה ברביבאי: כל פעם הבא בתור, להצעת החוק הבאה, יצביע מכאן.

אורנה ברביבאי: תכף תהיה הצבעה.

אורנה ברביבאי: אני מחכה שעפר יגיע למקומו.

אורנה ברביבאי: אני מחכה שעפר, מציע החוק, יגיע למקומו.

אורנה ברביבאי: הוא דווקא מהזריזים.

אורנה ברביבאי: עפר במקומו.

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: מי בעד?

אורנה ברביבאי: מי נגד?

מיקי לוי: גם לבקש למות במדינה הזאת אי-אפשר.

מיקי לוי: לא להתחתן ולא למות.

מיקי לוי: לא להתחתן ולא למות.

אלי אבידר: לא להתפרנס, לא להתחתן ולא למות.

אלי אבידר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התש"ף–202, לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 20, נגד – 44.

אורנה ברביבאי: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

אורנה ברביבאי: [הצעת חוק פ/535/23; נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים הלאה, להצעת חוק נישואין וגירושין, התש"ף

אורנה ברביבאי: –2020, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי תשיב.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: לא תשיב – תציג.

אורנה ברביבאי: להצעה הזאת מוצמדת ההצעה של מרב מיכאלי.

אלי אבידר: – – –

אורנה ברביבאי: מה קרה שם?

מיקי לוי: עם ללא תפילה זה לא עם, תגידו משהו.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חברת הכנסת מלינובסקי, עשר דקות.

אלי אבידר: – – –

אורנה ברביבאי: אלי, חברת הכנסת מלינובסקי רוצה לדבר.

אורנה ברביבאי: אבידר.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת – רגע, דקה.

יוליה מלינובסקי: משהו פה השתבש לי.

אורנה ברביבאי: נחכה לך.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, מטרתו של החוק הזה היא לאפשר חופש ובחירה בנישואין, ובאותה נשימה – לא לפגוע בצביונה היהודי של מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: הצעה זו שומרת על מסלולי הנישואין של העדות הדתיות הקיימות, כולל נישואין על ידי הרבנות הראשית, לצד יצירת מסלול נישואין אזרחי למעוניינים בכך.

יוליה מלינובסקי: הצעת חוק זו כתבתי בסיוע ארגונים דתיים ורבני הציונות הדתית.

יוליה מלינובסקי: הם לא רפורמים, הם לא חילונים, הם בטח לא שונאי דת; הם מייצגים את היהדות היפה, המכילה והמקרבת.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה, ברשותכם, לפתוח בכמה ציטוטים בהקשר של חוק שיעלה בעוד דקות ספורות להצבעה כאן במליאה: "היום ממילא כל אחד מתחתן לפי ראות עיניו"; החוק הפך ללא רלוונטי מכיוון שאינו מספק תשובה למספר הולך וגדל של ישראלים המחליטים לעקוף אותו ולהינשא בנישואים אזרחיים בחו"ל או בישראל; "החוק הזה היה חשוב מאוד בשעתו, אבל היום הוא מנוטרל לגמרי ורק יוצר שנאה"; "אני יודע שמדובר בטאבו ושהחוק נתפס כאחד מסמלי המדינה, אך לצערי, זהו סמל שאין לו תוכן"; "אני לא מכיר אף יהודי מאמין שמוכן לחתן את הבת שלו רק לפי תעודת הזהות של החתן".

יוליה מלינובסקי: אני חותמת על כל מילה ומילה מהציטוטים שהקראתי עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אלה לא ציטוטים שלי, לא ציטוטים של יושב-ראש המפלגה שלי ולא של אף חבר כנסת מישראל ביתנו.

יוליה מלינובסקי: אלה ציטוטים של אדם חכם, בקיא בהלכה, בתורה ובמצוות.

יוליה מלינובסקי: הוא אפילו לא קרוב להיות מצביע של ישראל ביתנו, ככה שהציטוטים האלה הכי אותנטיים שאפשר להביא.

יוליה מלינובסקי: מדובר בדבריו של לא פחות מאשר הרב הראשי לישראל לשעבר, הרב אליהו בקשי-דורון, זכרו לברכה.

יוליה מלינובסקי: אלה דברים שנאמרו לפני יותר מ-15 שנים.

יוליה מלינובסקי: והיום – היום, כל מילה ומילה כאן מקבלת משקל כפול ומשנה תוקף.

יוליה מלינובסקי: היום במדינת ישראל חיים מאות אלפי אזרחים שהם מספיק טובים להילחם במלחמות ישראל; אזרחים שהיו מספיק טובים בשביל למות בקרב עבור ההגנה על ארץ ישראל; אזרחים שהם מספיק טובים כשהם משלמים מיסים; הם גם אזרחים מספיק טובים כשהמדינה קוראת להם בצו 8 והם עוזבים משפחות וילדים ובאים להגן על כולנו.

יוליה מלינובסקי: בעיצומו של משבר הקורונה, שכמותו לא ראינו, רבים מהאזרחים האלה הם לא פחות מגיבורים.

יוליה מלינובסקי: הם חלק מהצוותים הרפואיים שמטפלים בכולנו, ללא הבדלים של צבע עור, השקפה פוליטית, חילונים, דתיים, ערבים וחרדים.

יוליה מלינובסקי: אבל מתי הם לא רצויים?

יוליה מלינובסקי: מתי הם אזרחים סוג ז'?

יוליה מלינובסקי: הם פתאום לא מספיק טובים כשהם רוצים לממש את האהבה שלהם ולהתחתן – הזכות הבסיסית והטבעית של כל אדם באשר הוא אדם.

יוליה מלינובסקי: לנוכח הגבלות הקורונה פנה שלשום הרב הראשי לישראל הרב דוד לאו בפנייה דחופה לראש הממשלה, פנייה, הייתי אומרת, נרגשת, למצוא פתרון לזוגות המבקשים להקים בית בישראל, ואני מצטטת אותו:

יוליה מלינובסקי: אני בטוח כי "כמי שמכירים בחשיבות ובחיוניות של זוגות המבקשים להקים בית נאמן בישראל, תדעו לשלב בין הצורך בתיקון התקנות לבין חובת הזהירות ותשכילו למצוא פתרון לנושא".

יוליה מלינובסקי: אז מכאן אני רוצה להודות לרב הראשי דוד לאו: אני מודה לך על שאתה מכיר בחשיבות ובחיוניות של זוגות המבקשים לבנות את בית בישראל, אבל אלה זוגות שעדיין יכולים להתחתן בארץ.

יוליה מלינובסקי: יש פה זוגות שאתם שללתם מהם את הזכות הזאת.

יוליה מלינובסקי: אם זו לא צביעות, אני לא יודעת מה זו צביעות.

יוליה מלינובסקי: אני רק מבקשת להסב את תשומת ליבכם לכך שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

יוליה מלינובסקי: במדינת ישראל היהודית והדמוקרטית של שנת 2020 כולנו חייבים להכיר בעובדה הפשוטה: יש כאן מאות אלפי אזרחים – ואני לא מדברת לא רק על יוצאי ברית המועצות לשעבר – שלא רוצים להתחתן דרככם.

יוליה מלינובסקי: הם לא מאמינים בכם ובחושך שאתם מייצגים.

יוליה מלינובסקי: הם פשוט רוצים אלטרנטיבה, דרך אחרת שבה הם יכולים להקים משפחה.

יוליה מלינובסקי: בשלוש השנים האחרונות חלה ירידה של 7% במספר הזוגות שמתחתנים דרך הרבנות.

יוליה מלינובסקי: הזוגות האלה שלא רוצים או לא יכולים להתחתן ולהתגרש ברבנות – ואין אפשרות אחרת – נאלצים מחוסר ברירה לטוס לחו"ל כדי לעשות זאת.

יוליה מלינובסקי: עכשיו, במשבר הקורונה, הבעיה הזאת רק התעצמה, כי הזוגות האלה, אפילו לטוס לחו"ל להתחתן לא יכולים; אפילו את זה שללתם מהם.

יוליה מלינובסקי: משנה לשנה מספר הישראלים המתחתנים בחו"ל רק עולה.

יוליה מלינובסקי: ב־2018 היו 10,000 זוגות; בשנתיים האחרונות יש כ-1,500 זוגות שמתחתנים פה בארץ בחופה אלטרנטיבית.

יוליה מלינובסקי: בישראל חיים כיום כ-400,000 ישראלים שאינם יכולים להתחתן בישראל משום שעל פי הרבנות הם אינם יהודים על פי ההלכה.

יוליה מלינובסקי: מתוכם קרוב ל-4,000 כן ניסו להתחתן ברבנות ונשלחו לבירור היהדות.

יוליה מלינובסקי: לא השארתם להם ברירה.

יוליה מלינובסקי: מה אתם מצפים שהם יעשו?

יוליה מלינובסקי: העולם מתקדם וכמוהו החברה הישראלית.

יוליה מלינובסקי: מה שהיה נכון לפני שנים רבות כבר לא מתאים לתקופה הנוכחית.

יוליה מלינובסקי: החברה המודרנית מגוונת.

יוליה מלינובסקי: האם לזוגות חד-מיניים אין זכות להקים משפחה?

יוליה מלינובסקי: האם בני זוג שרק בגלל שאחד מהם הוא עולה או הוריו עלו ממדינה אחרת לא יכולים לממש פה בארץ את האהבה שלהם ולהינשא?

יוליה מלינובסקי: האם צריך להיות מונופול על מוסד הנישואים כך שבני זוג שלא רוצים או לא יכולים להתחתן ולהתגרש ברבנות הראשית פשוט נשארים חסרי אונים?

יוליה מלינובסקי: יש ציבור רחב מאוד שאי-אפשר להתעלם ממנו.

יוליה מלינובסקי: הם רוצים לממש את האהבה שלהם לא לפי הממסד האורתודוקסי הרבני ולא לפי בדיקות הדנ"א שבתי הדין הרבניים שולחים אותם לעשות.

יוליה מלינובסקי: הם רוצים לממש את האהבה שלהם – תתפלאו לשמוע – לפי מנגינת ליבם.

יוליה מלינובסקי: אני פונה עכשיו לחברי הקואליציה המעטים שנמצאים פה: האם תצביעו נגד החוק שדואג לזכויות הבסיסיות עבור חברי סיעתכם?

יוליה מלינובסקי: הרי השר לביטחון פנים אמיר אוחנה, שר העבודה והרווחה איציק שמולי, יושב-ראש ועדת הכנסת איתן גינזבורג, לעולם, אבל לעולם, לא יוכלו להתחתן בישראל אם החוק הזה לא יעבור.

יוליה מלינובסקי: ולהם יש חיי משפחה, בית, ילדים שהם מגדלים לתפארת מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: פשוט מתעלמים מהם.

יוליה מלינובסקי: איך תוכלו להצביע נגד חבריכם, שאתם יושבים איתם בממשלה, בכנסת?

יוליה מלינובסקי: אז שם הם מספיק טובים, אבל לאפשר להם את החיים האישיים והאהבה אי-אפשר.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת מכל סיעות הבית שמאמינות בערך השוויון הבסיסי לתמוך בהצעת החוק הזאת, כי הדבר המתבקש ביותר במדינה מתוקנת הוא חופש הבחירה והזכות הבסיסית לאהוב.

יוליה מלינובסקי: בואו פשוט נחיה וניתן לחיות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת מלינובסקי.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/1259/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: הוצמדה להצעת החוק הצעת חוק של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות לנמק.

מרב מיכאלי: חברותיי וחבריי חברי הכנסת, זה נורא פשוט: מדינה שאין בה נישואים אזרחיים היא דמוקרטיה פגומה, פגומה בעומק.

מרב מיכאלי: במדינת ישראל אין שוויון בנישואים לא רק לבני ובנות אותו מין, לא רק לאלה שהרבנות לא מוכנה להכיר בהם, לא רק לאלה שרוצות ורוצים להתחתן אולי עם בני ובנות דת אחרת, אלא גם בתוך הנישואים ההטרוסקסואליים שמותרים במדינת ישראל אין שוויון – לא אצל היהודיות והיהודים ולא אצל המוסלמיות והמוסלמים.

מרב מיכאלי: הטקס היהודי, חברות וחברים, אני לא יודעת איך לספר לכם את זה, הוא טקס חד-צדדי: הגבר מקדש את האישה ומודיע לציבור שמרגע זה היא מותרת רק לו ואסורה עליהם.

מרב מיכאלי: אחר כך, לפי אותו היגיון, אם היא רוצה להתגרש והוא לא רוצה לתת לה גט – איך להגיד?

מרב מיכאלי: tough, בעיה שלך, חפשי אותו.

מרב מיכאלי: אצל המוסלמיות יש בעיות אחרות, ברוך השם.

מרב מיכאלי: אלחמדולילה, לא חסר.

מרב מיכאלי: הקלות הבלתי-נסבלת שאפשר לגרש שם אישה בלי הזכויות שלה לא נובעת משוויון גדול בין גברים לנשים בתפיסה הדתית.

מרב מיכאלי: זאת הדת, והדת היא פטריארכלית.

מרב מיכאלי: ויש בישראל חופש דת חלקי, משום שמי שלא מאמינה או לא מאמין בדת לא יכולה לממש למשל את זכותה להתחתן, אבל הדת איננה יכולה להיות חוק מדינה, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: בדיוק כמו שאין חוק שמחייב לעשות ברית מילה, לא יכול להיות חוק שמחייב להתחתן בנישואים דתיים, לא בדת היהודית ולא בשום דת אחרת.

מרב מיכאלי: ומדינת ישראל היום מחייבת את כל האזרחיות והאזרחים שלה להינשא בנישואים דתיים, או שיחפשו.

מיכאל מלכיאלי: – – –

מרב מיכאלי: אין במדינת ישראל מסלול לנישואים שאינם דתיים.

מרב מיכאלי: נקודה.

מרב מיכאלי: זה מצב שהוא בלתי נסבל במדינה דמוקרטית והוא חייב להשתנות, ולהשתנות עכשיו.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי הציגה פה לפניי הצעת חוק שמאפשרת מסלול לנישואים אזרחיים, ואני אומרת לכם, המסלול היחיד של רישום נישואים במדינת ישראל יכול וחייב להיות רק של נישואים אזרחיים.

מרב מיכאלי: עם הרישום הזה, שנעשה על ידי המדינה והמדינה בלבד, אפשר ללכת אחר כך לאיזה רב שתרצו – לרב חרדי, לרב של צהר, לרבה רפורמית, לאברי גלעד – מה שנוח לכם, חברות וחברים, אבל הרישום יכול להיעשות אך ורק על ידי המדינה.

מרב מיכאלי: גבירותי ורבותיי, חברות וחברי הכנסת, זה עניין בסיסי של חירות, של שוויון, של זכויות אדם.

מרב מיכאלי: הכנסת הזאת חייבת לחוקק נישואים אזרחיים.

מרב מיכאלי: כל יום שהיא לא עושה את זה היא משאירה את ישראל דמוקרטיה פגומה, פגומה במהותה.

קרן ברק: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

קרן ברק: ישיב במשולב על שתי הצעות החוק השר יועז הנדל.

יועז הנדל: כבוד יושב-ראש – – –

קרן ברק: יושבת.

יועז הנדל: יושבת, יו"ר, יושבת-ראש הישיבה.

יועז הנדל: בגלל מרב מיכאלי אני התבלבלתי.

יועז הנדל: אז כבוד יושבת-ראש הישיבה, חברי כנסת יקרים, חברת הכנסת מלינקובסקי, חברת הכנסת מרב מיכאלי, קודם כול אני רוצה לתת – – –

יוליה מלינובסקי: מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: הלוואי עליי, אבל לא.

יועז הנדל: אני התבלבלתי, חיברתי אותה לביבי.

קרן ברק: מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: הייתי שמחה, עם כל הכסף שם.

קרן ברק: מקבלת באהבה את שם המשפחה הזה.

יועז הנדל: יוליה, אני מתנצל.

יועז הנדל: קודם כול אני רוצה לתת את התשובה הרשמית ואחרי זה את התשובה הפחות-רשמית, ובסוף יש לי גם זמן עד שחברי הכנסת יתכנסו להצבעה.

יועז הנדל: אז קודם כול, תקנון עבודת הממשלה קובע כי בהצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת, בטרם נקבעה עמדה לגביה בוועדת שרים לענייני חקיקה – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יועז הנדל: בהיעדר עמדה כאמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יועז הנדל: זו התשובה הרשמית.

יועז הנדל: לגבי התשובה הלא-רשמית – – –

יוליה מלינובסקי: פשוט אין ועדת שרים לענייני חקיקה.

יועז הנדל: אני רוצה להגיד לך משהו.

יועז הנדל: אחרי שדיברנו בצורה רשמית, אני רוצה לומר לך בצורה לא רשמית.

יועז הנדל: אני מאוד מתחבר לדברים שאמרת.

יועז הנדל: אני חושב שיש בהם הרבה שכל והרבה היגיון.

יועז הנדל: שתי המצוות שהישראלים שומרים יותר מכל דבר אחד במדינת ישראל זה יום כיפור וברית מילה – דווקא כי אין חקיקה, ולא כי יש חקיקה.

יועז הנדל: אני חושב שהיהדות מורכבת מהרבה פנים, ויש משהו מאוד יפה ביכולת, ובפולמוס היהודי במדינת ישראל, ובהיסטוריה היהודית, ובוויכוח על איך מקיימים מצוות, ומה מקיימים ולא מקיימים, וזרמים וקבוצות שונות.

יועז הנדל: מה שמטריד אותי – אמרת בצדק: אין ועדת שרים לחקיקה, וזה כישלון גדול שלנו כממשלה, ואני אומר את זה כאן בקול.

יועז הנדל: אבל מטריד אותי שבמשך כל כך הרבה שנים – אני שר ארבעה וחצי חודשים, אולי חמישה חודשים, אני לא זוכר – במשך כל כך הרבה שנים אני התעסקתי בנושא, ואת וחברייך ישבתם בכל הממשלות, ושום דבר לא קרה.

יועז הנדל: מה התעוררתם עכשיו?

יועז הנדל: כל כך הרבה שנים שהיה אפשר להניע מהלכים, ולא בזמן של משבר כלכלי ובריאותי, ולייצר קונסנזוס והסכמות.

יוליה מלינובסקי: אנשים מתחתנים גם בזמן משבר.

יועז הנדל: יוליה, אני אומר לך, הנחת המוצא היא שאני חושב שצריך להגיע לפתרון בעניין הזה, אבל אני מתפלא ושואל את עצמי: מה השתנה הלילה הזה מכל הלילות?

יועז הנדל: דווקא בתקופת משבר כלכלי, בריאותי, שהממשלה צריכה להשתפר – ואני מאוד מקווה שתשתפר, ויעבור תקציב לשנת 2021, ונצליח לעבוד יחד, אבל דווקא עכשיו להתעורר – – –

יוליה מלינובסקי: כל משבר זה הזדמנות.

יועז הנדל: יוליה, איפה הייתם כל כך הרבה שנים?

יוליה מלינובסקי: כמו שאתה לא היית.

יועז הנדל: לא הייתי בפוליטיקה, אני מודה.

יוליה מלינובסקי: שירת נאמנה.

יוליה מלינובסקי: הכול טוב.

יועז הנדל: אני יכול רק להתחרט, אבל אני חייב להגיד לך שבמשך תקופה כל כך ארוכה בממשלות יציבות, שהיה לכם כוח עצום בהן, בחרתם במודע לוותר על העיסוק בזה.

יועז הנדל: לא נגעתם בזה, לא עשיתם כלום.

יוליה מלינובסקי: לא נכון.

יועז הנדל: לא נגעתם בזה.

יועז הנדל: לא עשיתם כלום.

יועז הנדל: מפלגה שחורתת על דגלה – – –

קריאות: – – –

עודד פורר: – – – זאת לא ההבטחה היחידה שאתם הפרתם לבוחרים שלכם.

יועז הנדל: עודד, עודד, כל כך הרבה שנים, כך הרבה שנים לא עשיתם כלום – – –

עודד פורר: גם ההבטחה הזאת, גם הבטחות אחרות.

עודד פורר: אני יודע בדיוק מה אתה הבטחת בחדר סגור להרבה מאוד אנשים.

יועז הנדל: עודד, כל כך הרבה שנים שהייתם יכולים לעשות, כל כך הרבה – – –

עודד פורר: זה הדבר הראשון, הראשון, שאתה אמרת שיהיה – – –

יועז הנדל: ותאמין לי, תאמין לי – – –

עודד פורר: הראשון, אתה אמרת.

עודד פורר: ואתה עומד פה – אתה שיקרת לבוחרים שלך בבחירות שעשית – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת פורר.

יועז הנדל: עודד, עודד – – –

עודד פורר: – – ושיקרת לבוחרים שלך גם בעניין הזה.

עודד פורר: ואיך שלא תסובב את זה, ותנסה להיות נחמד, ולהסתובב עם פרצוף של בייבי פייס, אתה שיקרת לא רק לבוחרים שלך – לכל מי שפה.

עודד פורר: זה הסיפור.

יועז הנדל: חבר הכנסת פורר, אני עדיין לא הבנתי מה אתם רוצים.

יועז הנדל: אתם רוצים שותפות עם המשותפת או לא?

עודד פורר: זה הסיפור.

עודד פורר: זה הסיפור.

יועז הנדל: אתם רוצים דת ומדינה?

קרן ברק: חבר הכנסת פורר – – –

קריאות: – – –

עודד פורר: כל השאר, כל השאר זה סיפורים, בנחמדות, בחיוך – – –

יועז הנדל: אתם רוצים לטפל בקורונה?

קרן ברק: אני לא מבינה מה כל כך מרגיז, הוא רק מציין עובדה.

עודד פורר: בחיוך רימית לא רק את הבוחרים שלך – גם את כל אלה שלא יכולים – – –

יועז הנדל: יהיה לי קשה מאוד לענות לך.

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, בבקשה, זה מפריע לו.

עודד פורר: אני מבקש הודעה אישית – – –

קרן ברק: זה מפריע לו.

עודד פורר: אני מבקש הודעה אישית.

יועז הנדל: חבר הכנסת פורר, מאוד קשה לי לענות ככה, ואני מתקשה להבין מה אתם רוצים.

יועז הנדל: אתם רוצים שותפות עם המשותפת או לא?

יועז הנדל: אתם רוצים להיאבק בדת ומדינה או לא?

יועז הנדל: אתם רוצים להתעסק בקורונה או בנושאים אחרים?

יועז הנדל: אני מתקשה להבין מה אתם רוצים.

קריאות: – – –

קרן ברק: אני מבקשת שתיתנו לשר להשיב.

קריאות: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אתה – – –

עודד פורר: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר – – –

יועז הנדל: וכשאני אדע, כשאני אבין – – –

עודד פורר: יש כאן אזרחים שלא יכולים – – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אני מבקשת ממך – – –

יועז הנדל: אז אני אומר לך – – –

עודד פורר: – – –

יועז הנדל: אז עודד – – –

קרן ברק: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

עודד פורר: – – –

קרן ברק: די.

קרן ברק: קדימה.

עודד פורר: – – – שום פתרון לא נתת להם.

קרן ברק: חבר הכנסת פורר – –

עודד פורר: זה מראה כמה אתה מנותק.

עודד פורר: זה מראה כמה אתה – – –

קרן ברק: – – אני לא רוצה להמשיך.

יועז הנדל: ולכן, חבר הכנסת פורר – – –

קרן ברק: אתה גוזל לו מהזמן.

יועז הנדל: ולכן, חבר הכנסת פורר – – –

עודד פורר: – – –

יועז הנדל: חבר הכנסת פורר – – –

עודד פורר: – – – מה שקורה בשטח, מהמספרות שסגרת – – –

קרן ברק: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה, חבר הכנסת פורר.

יועז הנדל: איפה אלי אבידר?

יועז הנדל: הוא חסר לי.

קרן ברק: אני לא רוצה להמשיך.

קרן ברק: הוא רוצה לדבר ויש לו עשר דקות לרשותו.

יבגני סובה: אתה מדבר בציניות – – –

קרן ברק: יש לשר עשר דקות לרשותו.

יועז הנדל: אני לא יכול – – –

יבגני סובה: – – – מה זה קשור.

יבגני סובה: תתבייש לך.

קרן ברק: קדימה.

קרן ברק: כבוד השר, תמשיך.

יבגני סובה: כן, תתבייש לך.

יועז הנדל: אני לא יכול שלא להיות ציני כשאני רואה – – –

יבגני סובה: אם היית מבין את הבעיה לא היית מדבר ככה.

יבגני סובה: תתבייש לך.

יועז הנדל: אני לא יכול, אני לא יכול – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סובה, די.

יבגני סובה: מה חבר הכנסת סובה?

יבגני סובה: מה?

יבגני סובה: הוא מדבר בציניות – – –

קרן ברק: אתה מפריע לשר לדבר.

יועז הנדל: אתה רוצה לתת לי לענות?

יבגני סובה: כן, אני אפריע לו.

יבגני סובה: כן, אני אפריע לו.

קרן ברק: אנחנו מעוניינים לשמוע את תשובתו.

קרן ברק: אולי אתה לא מעוניין.

קרן ברק: אנחנו מעוניינים לשמוע את תשובתו.

קריאות: – – –

עודד פורר: דבר אחד בטוח: הוא משקר.

עודד פורר: כמו אז, הוא שיקר – גם עכשיו.

קריאות: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

יבגני סובה: אתה מדבר כאילו זה, אתה יודע, פריבילגיה.

יועז הנדל: רגע, אתם תיתנו לענות בדמוקרטיה שלנו?

יבגני סובה: אז דבר, יועז.

יבגני סובה: אל תגיע לדברים שאתה בעצמך לא מאמין בהם.

קרן ברק: אל תרים את הקול.

יועז הנדל: אני מציע להקשיב למה שאני אומר.

יועז הנדל: אני לא יכול שלא להיות ציני כאשר אני רואה הצעת חוק, שאחרי שנים שאתם יושבים במוקדי הכוח לא עשיתם עם זה כלום, ועכשיו נזכרתם.

יועז הנדל: ואני אומר לך שאני חושב שבהידברות ובשיח אנחנו צריכים להגיע לפתרונות.

יבגני סובה: איזו הידברות?

יבגני סובה: איזו הידברות – – –

יועז הנדל: אני בעד, אני בעד ברית הזוגיות – – –

קריאות: – – –

יועז הנדל: ואני חושב שאפשר להגיע – – –

קריאות: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, די.

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אני מבקשת ממך לצאת.

עודד פורר: – – – חבר הכנסת גפני – – –

קרן ברק: אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

עודד פורר: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית.

עודד פורר: על הנושא הזה אני רוצה לדעת אם הקואליציה מסכימה להידברות.

יבגני סובה: – – –

יועז הנדל: כמה שנים אתם בכנסת?

יועז הנדל: כמה שנים אתם בפוליטיקה?

קרן ברק: אנחנו מבינים – – –

יועז הנדל: הו, הינה אבידר.

יועז הנדל: חיפשתי אותך.

עודד פורר: – – –

קרן ברק: פורר, אני לא – – –

יועז הנדל: חיפשתי אותך.

עודד פורר: – – – האם אתם מסכימים, הממשלה, להידברות?

יועז הנדל: אני מוכן להידבר עם כל אחד.

יועז הנדל: חבר הכנסת פורר, אני מוכן להידבר עם כל אחד.

קרן ברק: שלוש פעמים.

עודד פורר: לא שומעים פה.

עודד פורר: תשימו פה רמקולים.

קרן ברק: אתה יכול – – –

עודד פורר: – – – פעם אחת.

קרן ברק: עזבו אותו.

קרן ברק: שלוש פעמים.

קרן ברק: אנחנו בסדר.

קרן ברק: אתם תשאירו אותו.

יועז הנדל: פורר, אנחנו מסיימים.

יועז הנדל: מסיימים.

עודד פורר: היא לא קראה – אני לא יוצא.

עודד פורר: זה לא עובד בצורה כזאת.

עודד פורר: אתם שמים אותנו פה – לא שומעים אותה.

עודד פורר: עכשיו את מוציאה אותנו?

עודד פורר: ירדתם מהפסים לגמרי.

עודד פורר: מה זה?

קרן ברק: חבר הכנסת פורר, אני קראתי אותך לסדר – – –

עודד פורר: איזה מין דבר זה?

קרן ברק: אתה לא שמעת אותי בכלל.

עודד פורר: לא שומעים אתכם פה.

עודד פורר: תדאגו שיהיו פה רמקולים – – – הסדרנים לא שומעים – – –

קרן ברק: יש לך נציג בנשיאות.

קרן ברק: תדאג שזה יעלה, ואנחנו נשים לכולנו רמקולים.

עודד פורר: לא שומעים את הקריאות.

עודד פורר: לא שומעים.

קרן ברק: אני מבקשת ממך שתישאר, אבל אתה לא מפריע יותר.

עודד פורר: הוא פונה אלינו ואנחנו נשיב לו.

קריאות: – – –

קרן ברק: לא ייתכן שכל פעם שפונים אליכם אתם לא נותנים לשר להשיב כי זה נוגע אליכם.

קרן ברק: זה לא ייתכן.

קרן ברק: זו הפעם האחרונה.

יועז הנדל: טוב, חברי הכנסת מישראל ביתנו, אני אשמח לשבת ולדבר איתכם.

יועז הנדל: אני אשמח לשבת ולדבר איתכם מייד לאחר ההצבעה – – –

עודד פורר: נמשיך למחות, נמשיך להגיב.

עודד פורר: לא יעזור.

יועז הנדל: ואני תמיד מציע לנצל – –

עודד פורר: אני אשמח לשבת יחד איתך ועם חבר הכנסת גפני, ועם הקואליציה.

עודד פורר: אתה וחבר הכנסת גפני – – –

יועז הנדל: – – את הכוח כשהוא קיים ולהעביר החלטות ולעשות מעשים, מאשר להיזכר כשזה כבר לא ישים ולא קיים.

קרן ברק: אתה גם עכשיו לא שומע?

קרן ברק: אני קוראת אותך לסדר פעם – – –

עודד פורר: הוא מציע לנו לשבת למשא ומתן על החוק.

קרן ברק: אני מבקשת ממך, אני קראתי אותך לסדר פעם שלישית ואתה ממשיך.

עודד פורר: סליחה, עולה – מציע לנו לנהל משא ומתן עם הממשלה.

עודד פורר: אני רוצה להשיב – – –

יועז הנדל: בכל מקרה, מכיוון שאין ועדת שרים לחקיקה, אז בחרתם כרגיל בטיימינג שבו אין השפעה להצעה שלכם.

יועז הנדל: תודה לכם.

קרן ברק: לחברת הכנסת המציעות יש אפשרות להשיב, אך ורק למציעות.

קרן ברק: חברת הכנסת מלינובסקי, את רוצה להשיב?

יוליה מלינובסקי: אני אשמח להשיב.

יועז הנדל: תודה לכם, ואני מקווה שנצליח להידבר ולקדם את מדינת ישראל ביחד, לא ברגעים שבהם אין לזה שום אפקטיביות, כפי שאתם עושים.

יועז הנדל: תודה.

אלכס קושניר: העיקר שאמרת היום ברשת ב' שאתה ליברל.

קרן ברק: חברת הכנסת מלינובסקי תשיב.

קרן ברק: יש לך עד שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: אדוני השר, הליברל הגדול פה, אתה, מה שנקרא, נוח לשעתו.

יוליה מלינובסקי: מתי שזה נוח – זה ליברל; מתי שזה לא נוח – אתה בא בהאשמות.

יוליה מלינובסקי: כשאני נלחמתי פה בכנסת כדי לעצור מפלגות חרדיות שרצו פה להעביר חקיקות שהן חקיקות קשות מאוד במסווה, בשקט ובחושך, אתה שירת את האדון, שירת את ביבי, היית נאמן שם.

יוליה מלינובסקי: אז אנחנו כל הזמן על זה.

יועז הנדל: אני לא זוכר על מה את מדברת.

יוליה מלינובסקי: ואגב, אחת הסיבות של הקואליציה הזאת – שנמאס לנו מכם, נמאס לנו מהליכוד, מהשותפים הטבעיים שלכם – מצאתם את השותפים – – –

עומר ינקלביץ': – – –

יוליה מלינובסקי: ואת בכחול לבן, את בכחול לבן, גברתי, תזכרי מה הבטחת לבוחרים שלך בזמן הבחירות – מה את הבטחת לבוחרים שלך, מה כל כחול לבן הבטיחו.

יוליה מלינובסקי: עזבו את הליכוד – אין לי ציפיות מכם.

יוליה מלינובסקי: גם ממך אין לי ציפיות, כי אנחנו יודעים בדיוק מה זה דרך ה"שמרץ" הזאת.

שלמה קרעי: אתם תמשיכו לצעוק ואנחנו נמשיך לעבוד.

יוליה מלינובסקי: כי אתם השותפים הטבעיים, אז שם אתם נמצאים.

יוליה מלינובסקי: אבל עכשיו, משבר הקורונה זה ההזדמנות.

יוליה מלינובסקי: תבינו, אנשים לא יכולים לטוס.

יוליה מלינובסקי: 10,000 זוגות בשנה טסים לחו"ל כי אתם לא מכירים בהם.

יוליה מלינובסקי: עכשיו סגרתם את השמיים, אי-אפשר לטוס לחו"ל, אז מה הם יעשו?

יוליה מלינובסקי: מה אתם מצפים שיקרה?

יוליה מלינובסקי: מה, הם לא יתחתנו?

יוליה מלינובסקי: הם לא יביאו ילדים?

יוליה מלינובסקי: מה יהיה?

יועז הנדל: הם יכולים להביא ילדים.

יועז הנדל: אני מרשה, יוליה.

יועז הנדל: יוליה, אין שום בעיה שיביאו ילדים.

יוליה מלינובסקי: ואתה, כאחד שהיה יזם – הקמת אפילו, לדעתי, מכון בזמנו – צריך להבין, כל משבר זה הזדמנות.

יוליה מלינובסקי: משבר הקורונה חשף לנו את מערכת הבריאות שלנו; חשף לנו מאיזה שיקולים הממשלה מקבלת החלטות; חשף לנו שאנשים פשוט חסרי אונים.

יוליה מלינובסקי: הם יכולים לשרת אותך בצבא – הם בסדר מבחינתך, נכון?

יוליה מלינובסקי: להיות כתף אל כתף, אבל להתחתן – לא.

יוליה מלינובסקי: אסור.

יוליה מלינובסקי: אני מצפה מהבית היהודי, שאמר שהם ליברלים, או שזה ליברלים לשעתו, גם מכחול לבן, שהם ליברלים, כנראה גם לשעתו, גם מהליכוד – אם מחר הבן שלך או הבת שלך ירצו להתחתן עם מישהו שהוא לא יהודי, מה תעשה?

יוליה מלינובסקי: תתלה אותו על עץ?

קריאה: זה לא יקרה.

קריאה: אין סיכוי – – –

יוליה מלינובסקי: אי-אפשר.

יוליה מלינובסקי: רק חו"ל, אדוני השר, גם הילדים שלך.

יוליה מלינובסקי: תבינו, החברה הישראלית השתנתה.

יוליה מלינובסקי: אז הם יכולים להיות שרים, שמולי ואוחנה, ולהתחתן לא.

יוליה מלינובסקי: איזה מין צביעות זו.

יוליה מלינובסקי: זה חוסר כבוד בסיסי לאדם.

יוליה מלינובסקי: מה שאולי היה נכון כשקמה מדינת ישראל – עברו 70 שנה ויותר.

יוליה מלינובסקי: החברה השתנתה, האנשים השתנו.

יוליה מלינובסקי: לשמור באדיקות כזאת על משהו שהוא כבר לא רלוונטי זה חוסר שכל או חוסר היגיון.

יוליה מלינובסקי: אני מצפה מכל אלו שאמרו שהם ליברלים לתמוך בחוק הזה.

קרן ברק: לא, יש לך זמן לעלות למעלה – חברת הכנסת מיכאלי, גם את מעוניינת להשיב?

קרן ברק: כן.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות, עד שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: לדעתי, מי שמוצמד לא יכול להשיב.

מרב מיכאלי: אדוני השר פרץ, האם אדוני מודע לזה שהנישואים הדתיים הנוהגים במדינת ישראל, שהם היחידים האפשריים במדינת ישראל, הם שריד לימים שבהם לנשים לא היה מעמד בפני החוק?

מרב מיכאלי: הנישואים הדתיים נוצרו בימים שבהן נשים היו רכוש של הגברים, כמו הגמלים, כמו הילדות והילדים, כמו האדמות.

מרב מיכאלי: גם הנשים היו רכוש של הגברים.

מרב מיכאלי: חלק – סימנו אותן בתור נשים רשמיות; חלק היו פילגשים, מעמד מס' 2.

מרב מיכאלי: הנישואים הדתיים הם שריד לימים ההם, ומדינת ישראל מסרבת לעבור לעידן שבו נישואים הם ברית בין שני אנשים שווים, שווים, שלשניהם יש מעמד בפני החוק, לשניהם יש זכות בחירה, לשניהם יש זכות להשתכר, להיות עצמאית או עצמאי כלכלית, לשניהם יש זכויות לילדות ולילדים שלהם באותה מידה.

מרב מיכאלי: פשוט מסרבת; מכריחה את האזרחיות והאזרחים שלה להינשא לפי טקסים, שמי שמאמין בהם – אדרבה ואדרבה.

מרב מיכאלי: חופש דת.

מרב מיכאלי: תנו למי שרוצָה ורוצֶה להינשא לפי הטקסים האלה את הזכות לעשות את זה.

מרב מיכאלי: אבל למי שלא מוכנה להמשיך להיות קניין, מי שלא מוכנה להמשיך להיות חתומה על מסמך – היא אפילו בעצם לא חתומה עליו.

מרב מיכאלי: אבא שלה חתום עליו, יחד עם זה שקונה אותה מאבא שלה – תנו לנו את האפשרות להינשא בנישואים אזרחיים.

מרב מיכאלי: טוב, אני באופן אישי קצת פחות, אבל בסדר.

מרב מיכאלי: הפגיעה בזכויות אדם, בהיעדר נישואים אזרחיים במדינת ישראל, באה לידי ביטוי אפילו בימים האלה של הקורונה, ככה שאחרי שהכרחתם את מי שלא רוצָה או לא יכולה להתחתן בישראל לנסוע להתחתן בקפריסין, באמסטרדם, בכל מיני מחוזות, ובאדיבות בית המשפט העליון להירשם כאן כנשואות – הרי אפילו זה בלתי אפשרי כרגע.

מרב מיכאלי: אז אתם תוקעים אזרחיות ואזרחים ישראלים שאו שהרבנות מסרבת לחתן אותם או שהם לא מוכנות ומוכנים לעמוד במעמד הזה, פשוט תוקעים אותם בלי הזכות הכי בסיסית להתחתן.

מרב מיכאלי: מדינה בלי נישואים אזרחיים היא דמוקרטיה פגומה, פגומה, פגומה.

מרב מיכאלי: את הפגם הזה חייבות וחייבים פשוט לתקן.

מרב מיכאלי: רק תצביעו בעד, נורא פשוט.

מרב מיכאלי: נעשה כאן נישואים אזרחיים כמו במקום מתוקן.

אלכס קושניר: השר הנדל, הלכת עכשיו לרשימה המשותפת לוודא שהם מצביעים יחד איתך נגד?

אלכס קושניר: בשביל זה הלכת?

אלכס קושניר: אחלה ליברל אתה, באמת.

אלכס קושניר: שיתוף פעולה מדהים בין דרך ארץ לרשימה המשותפת – –

קרן ברק: חבר הכנסת קושניר, מה זה?

אלכס קושניר: – – בין הקואליציה לרשימה המשותפת גם בדברים האלה.

קרן ברק: חבר הכנסת קושניר, אתה לא יכול לדבר.

קרן ברק: מה זה?

קרן ברק: אני לא מצליחה להבין מה קורה פה היום.

קרן ברק: חברים, אני לא מצליחה להבין מה קורה פה היום.

קרן ברק: יש פה סדרי דיון.

קרן ברק: תכבדו אחד את השני.

אלכס קושניר: אני אגיד לך מה קורה: יש פה שר שמאשים את האחרים – לעמוד בעמדות שהוא – – – זה מה שקורה.

קרן ברק: זה נושא טעון, זה נושא חשוב, ולכל אחד יש את הדעה שלו, אבל תכבדו אחד את השני, בבקשה.

קרן ברק: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה, בבקשה.

קרן ברק: יש שתי הצבעות נפרדות, אני מזכירה, על שני חוקים שונים – על החוק של מלינובסקי ועל החוק של מיכאלי – אז אלה שתי הצבעות נפרדות.

קרן ברק: קודם כול אנחנו מתחילים בהצבעה על הצעת החוק של יוליה מלינובסקי, הצעת חוק נישואין וגירושין.

קרן ברק: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק נישואין וגירושין, התש"ף

קרן ברק: –2020, לא נתקבלה.

קרן ברק: 22 בעד, 44 נגד.

קרן ברק: אני מודיעה שהצעת החוק לא התקבלה.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעה השנייה, של חברת הכנסת מיכאלי.

קרן ברק: נעבור להצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הנישואין ופירוקם, התש"ף

קרן ברק: –2020, לא נתקבלה.

קרן ברק: << נושא >> הצהרת אמונים של חבר הכנסת << נושא >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, לפני שנעבור להצעת החוק הבאה, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של אליהו חסיד, שנכנסה לתוקפה היום, יום רביעי, כ"ו בתשרי התשפ"א – – –

עודד פורר: לא שומעים.

יריב לוין: אפשר לצעוק פחות, להירגע.

יריב לוין: תירגע, חבר הכנסת פורר.

יריב לוין: נגביר את המיקרופון.

יריב לוין: תירגע כבר.

עודד פורר: אני רגוע – – – אני מציע שגם אתה תירגע.

יריב לוין: מספיק עם הבריונות הזאת.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: מספיק.

עודד פורר: תהיה רגוע.

יריב לוין: נא להגביר את המיקרופון.

יריב לוין: מספיק עם הבריונות.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: מספיק.

עודד פורר: בלי לחץ, תהיה רגוע.

יריב לוין: אני חוזר על ההודעה לטובת מי שלא שמע.

יריב לוין: עכשיו שומעים או צריך עוד קצת, חבר הכנסת פורר?

יריב לוין: שומעים.

יריב לוין: אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של אליהו חסיד, שנכנסה לתוקפה היום, יום רביעי, כ"ו בתשרי התשפ"א, 14 באוקטובר 2020, בא במקומו חבר הכנסת אליהו ברוכי.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את אליהו ברוכי לעלות לדוכן, בבקשה.

יריב לוין: אני יכול לומר, חברות וחברי הכנסת, אתם רואים כאן באמת, מה שנקרא, שיא היסטורי – שתי קדנציות באותה קדנציה, כשאנחנו עוד בקושי כמה חודשים מתחילתה.

יריב לוין: אבל גם זה קורה בנפלאות הפוליטיקה הישראלית היום.

יריב לוין: חבר הכנסת אליהו ברוכי, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

יריב לוין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

אליהו ברוכי: מתחייב אני, בעזרת השם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: ברכות מחודשות להמשך עשייה טובה.

יריב לוין: אני מזמין את סגנית היושב-ראש חברת הכנסת קרן ברק להמשיך לנהל את הישיבה.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1738/23; נספחות.

יריב לוין: ]

קרן ברק: נעבור להצעת החוק הבאה – הצעת חוק להתמודדות כלכלית עם משבר נגיף הקורונה החדש (תיקון – חישוב מס מאוחד לשנים 2019–2020), של חבר הכנסת יאיר לפיד.

קרן ברק: חבר הכנסת לפיד, יש לך עד עשר דקות.

יאיר לפיד: אני לא אצטרך את כולן.

קרן ברק: תמיד אתה מבטיח וגולש.

יאיר לפיד: לא, לא, אני בדרך כלל לא מנצל את כל הזמן.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שאני מציג כאן היום לא תעבור.

יאיר לפיד: אני פשוט לא רוצה שהמליאה תהיה מתוחה ותרגיש בתוכה ספקות קשים, אז אני מודיע מראש שהיא לא תעבור, כי היא מנוגדת למדיניות הממשלה – היא מנוגדת למדיניות הממשלה מפני שזאת הצעת חוק עניינית, כלכלית, שמיועדת להקל ולהיטיב עם העצמאים ועם העסקים הקטנים.

יאיר לפיד: לפיכך, היא לא יכולה לעבור, כי הממשלה הזאת, כידוע, לא מעוניינת להיטיב עם העצמאים, עסקים קטנים, להיות עניינית או באופן כללי לעשות משהו למען אזרחי ישראל בתקופת הקורונה.

יאיר לפיד: ההצעה אומרת שלנוכח מגפת הקורונה יאוחדו שנות המס 2019 ו-2020 לעסקים עם היקף עסקאות של עד 50 מיליון שקל בשנה.

יאיר לפיד: אנחנו עשינו דבר דומה במסגרת החילוץ של מדינת ישראל מהמשבר אחרי צוק איתן.

יאיר לפיד: אני רוצה להזכיר: אחרי צוק איתן, ששיתק את המשק הישראלי באופן מוחלט למשך 50 יום, הצלחנו להחזיר את המשק לפעולה.

יאיר לפיד: הובלנו אותו לזה שהצמיחה זינקה ל-7.2% – שנראים היום מספרים דמיוניים – וחילצנו את המשק מהמשבר.

יאיר לפיד: היות שזה מה שמדינת ישראל זקוקה לו עכשיו, הצעת החוק הזאת אומרת:

יאיר לפיד: אם יש לך עסק, והעסק היה עסק רווחי ב-2019 – ולפיכך אלה העסקים שלמדינת ישראל יש אינטרס מובהק שהם יחזרו לתפקד, ימשיכו לתפקד, לא ייסגרו ולא יתמוטטו – יאוחדו שנות המס 2019 ו-2020, ואתה תוכל לספוג את ההפסדים שלך דרך הרווחים של 2019.

יאיר לפיד: זה קודם כול תיקון טכני במובן הזה שזה מאפשר לרשויות המס, בלחיצת כפתור אחת, להחזיר לאנשים את הכסף שמגיע להם – לא לחכות, לא לשלוח מיליון טפסים, ולא לחכות שישה חודשים.

יאיר לפיד: שום דבר.

יאיר לפיד: זה נעשה בהליך טכני פשוט שכבר בוצע בעבר.

יאיר לפיד: אז אנשים שיש להם עסק קטן והעסק הקטן הזה מפסיד, למרות שבשנה שעברה הוא הרוויח, יוכלו לקזז הפסדים עם הרווחים של השנה שעברה.

יאיר לפיד: שוב, אני לא רוצה שתהיו לחוצים.

יאיר לפיד: הצעת החוק הזאת לא תעבור.

יאיר לפיד: ממשלת ישראל לא מעוניינת להקל על העסקים הקטנים.

יאיר לפיד: העצמאים לא מעניינים אותה.

יאיר לפיד: אני רק רוצה להקדים ולומר, למקרה שיבוא הנה השר המשיב ויסביר שהם הולכים לעשות משהו כזה או משהו דומה למען העצמאים והעסקים הקטנים ושלפיכך אין צורך כרגע בהצעת החוק: כולנו עברנו את זה כבר.

יאיר לפיד: אני שמתי פה, על דוכן הכנסת, את הצעת החוק של דמי אבטלה לעצמאים; עלתה הממשלה ואמרה: תראו, זה חשוב מאוד שיהיו דמי אבטלה לעצמאים, אנחנו מאוד תומכים בזה, אבל מצד שני, אנחנו לא רוצים לעזור פה לאופוזיציה לעשות רווחים – אני מבין את זה, זה חלק מההליך הפוליטי – ולפיכך הם אמרו: שבוע, שבועיים גג, נבוא ונעשה דמי אבטלה לעצמאים ובאה ישועה לישראל.

יאיר לפיד: כמובן שעברו מאז חמישה וחצי חודשים, ולא קרה כלום.

יאיר לפיד: מי שמופתע, מוזמן להרים את ידו.

יאיר לפיד: מי שחושב שזה מאפיין את כל ההתנהלות האחרת של הממשלה, מוזמן להשאיר את ידו סמוכה על הכפתור הירוק או האדום וללחוץ כפי שיורו לו אדוניו.

יאיר לפיד: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת לפיד.

קרן ברק: ישיב, בשם הממשלה, בשם האוצר, השר יועז הנדל.

קרן ברק: יש לך עשר דקות.

יועז הנדל: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת יאיר לפיד, יושב-ראש האופוזיציה, כהרגלי – יש לי כבר הרגל שני היום – יש לי עשר דקות, אז אני אתחיל בתשובה הרשמית מטעם משרד האוצר ואחרי זה אנסה לדבר על נושאים נוספים.

יועז הנדל: תקנון עבודת הממשלה קובע כי הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת וטרם נקבעה עמדה לגביה על ידי ועדת שרים לענייני חקיקה – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יועז הנדל: בהיעדר עמדה כאמור הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יועז הנדל: עד כאן התשובה הרשמית.

יועז הנדל: לגבי התשובה שעכשיו הזמן מקצה לי, אני רוצה לומר לך שקודם כול אני שמח שיש דיון ענייני על שיפור הכלכלה במדינת ישראל, ואיפה שיש דיון ענייני אז אני, לפחות ברמה האישית, שמח לעורר את המחשבה ולעורר את התהליכים.

יועז הנדל: הממשלה הזאת, אתה צודק, היא לא מושלמת.

יועז הנדל: היא לא התכנסה, מבחינת ועדת שרים לחקיקה, זה זמן, וזה צריך להשתפר, ואנחנו צריכים להעלות הצעות טובות יותר.

יועז הנדל: יש עכשיו דיון אמיתי וכבד מהי אסטרטגיית היציאה ואיך מאזנים בין הצרכים הכלכליים של מדינת ישראל, שבצדק אתה מציין שיש המון פערים – ואנחנו צריכים לפצות, ולדאוג לעסקים קטנים ולעצמאים ולכל כך הרבה מגזרים שנפגעו בתקופת הקורונה.

יועז הנדל: מצד שני, האתגר האפידמיולוגי – אני הייתי שלשום בבית החולים סורוקה וראיתי במחלקת קורונה אדם בגילי, גבר בגילי, עם ארבעה ילדים, כמוני, שוכב מונשם.

יועז הנדל: אני מקווה שהוא עדיין בחיים ונלחם על חייו ואני מקווה שהוא יצא מזה, אבל אתה רואה שם מקרים קשים.

יועז הנדל: הבעיה הכי גדולה היא שאתה רואה את אפסות האדם, את המגבלות שלנו.

יועז הנדל: הדבר היחיד שאני יכול לקחת מהביקורים האלה, אחרי שהייתי ברמב"ם, בבית חולים זיו ובסורוקה, כאמור, הוא שאנחנו חייבים להיאבק, כולנו, אופוזיציה וקואליציה, בהנחיית הציבור ובדוגמה אישית לציבור, איך דואגים לריחוק פיזי, איך דואגים למסכות ואיך דואגים שגם כשמתקהלים – ואני שם רגע בצד את הוויכוח על הפגנות וישיבות וכו' – עושים את זה בחוץ ושומרים על ריחוק ועל קפסולות.

יועז הנדל: זה הדבר היחיד שמונע הגעה לאותו מצב של גבר בגילי שעומד ומפרפר בין חיים למוות.

יועז הנדל: טרגדיה גדולה.

יועז הנדל: אני כל הזמן חושב על משפחתו ועל ילדיו ומנסה לשים אותי במצבם ומבין עד כמה זה קשה ומסובך, ולנו האחריות על כך.

יועז הנדל: הפתרונות הכלכליים שמציע האוצר והפתרונות הכלכליים שמציעים שרים אחרים וחברי קואליציה אחרים כולם נועדו רק לדבר אחד: לעזור לאזרחי מדינת ישראל.

יועז הנדל: בניגוד למה שאמרת, אני לא חושב שאתה באמת סבור שיושב מישהו בממשלת ישראל ולא רוצה לדאוג לאזרחי מדינת ישראל.

יועז הנדל: אני לא חושב שאתה מעלה על דעתך שיש מישהו שרוצה בכוונה להתנכל לאזרחי מדינת ישראל.

יועז הנדל: יש פה ויכוח מהותי על איך עושים את זה, מהי הדרך, מהם האמצעים שאפשר להשתמש בהם כדי להגיע לאותו יעד של חזרה לחיים נורמליים.

יועז הנדל: אגב, חיים נורמליים לא יהיו כנראה, כי אנחנו נצטרך להתמודד עם הקורונה גם ביום שאחרי הסגר הנוכחי, ואנחנו נצליח להתמודד עם זה רק בעזרת אותם אמצעים שדיברתי עליהם קודם.

יועז הנדל: אבל זה תמיד תמיד תמיד מתכנס לתוך הבנה שהאתגר הזה מלווה בקבלת החלטות.

יועז הנדל: יש החלטות שיעוררו ביקורת ויש החלטות שיתקבלו בהבנה או בשמחה.

יועז הנדל: אני משוכנע שכל סכום שיוצא אחרי החלטת ממשלה משמח את המגזר, שהוא רואה אותו, ואני משוכנע שכל החלטה על סגר, על קיצור או על בידוד מתקבלת בפחות הבנה.

יועז הנדל: אבל אין לנו ברירה אחרת אלא לאזן בין שני הצרכים האלה – הצורך הכלכלי והצורך הרפואי.

יועז הנדל: ואין לנו ברירה אלא לצאת מהסגר הזה בצורה דיפרנציאלית, וערים אדומות, לצערי, ייאלצו להישאר תחת תקנות קשוחות יותר עד שהן יצאו מהמציאות המספרית שבה יש שיעורי הדבקה גבוהים.

יועז הנדל: ואין לנו ברירה אלא לדאוג לאכיפת חוק וסדר, ואין לנו ברירה אלא לדאוג לאכיפה שוויונית בכל מגזרי החברה, ולא משנה מי האנשים ולאיזה מגזר הם שייכים.

יועז הנדל: מקום שישמור על החוק כנראה יוכל לצאת מהסגר, או שראש הרשות שם יוכל לקבל החלטות מהירות יותר ובצורה נוחה יותר, כי ההדבקה תהיה נמוכה יותר.

יועז הנדל: מקום שלא יאכפו בו את החוק ואת הסדר ואת התקנות הרפואיות – אז יהיה מסובך יותר ויהיה קשה יותר.

יועז הנדל: לכן, בסופו של דבר, ההתמודדות – האיזונים והבלמים הם אלה שמביאים אותנו עכשיו לייצר מתווה של אסטרטגיית יציאה מתוך המשבר הזה.

יועז הנדל: בשלב הנוכחי אנחנו מתכוונים להשתמש במספרים ולהיעזר אך ורק בנתונים ובקטיעת שרשרת ההדבקה כדי להחליט איזה מקומות יוצאים מהסגר, באיזה מקומות אנחנו מפחיתים את ההנחיות ואיזה מקומות יישארו תחת הנחיות כבדות.

יועז הנדל: בוודאי שמקומות שנסגרים, עצמאים שסובלים, עסקים קטנים – שאני מקווה שייפתחו בקרוב – אם הנתונים האלה יימשכו, כל אלה יקבלו פיצוי, ואני מקווה מלא, על ההפסדים שהיו להם עד עכשיו.

יועז הנדל: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת, אחרי שנגענו בנושא החשוב הזה שהעלית, יושב-ראש האופוזיציה, גם אם הוא נמצא בוויכוח בין האוצר לבינך או בינינו כממשלה לבין חברי האופוזיציה – אני רוצה להעלות דווקא מהלך שמתרחש עכשיו.

יועז הנדל: אני מנצל את ההזדמנות, כשר תקשורת, כדי לדבר עליו קצת בזמן שיש לי – ולפי הצעקות שיש שם אני מבין שעדיין לא התכנסו מספיק אנשים.

יועז הנדל: אתמול אישרתי לחברות קטנות במדינת ישראל לייצר פריסת תשתית אינטרנט מהיר בנקודות יישוב קטנות, קרי, עד 8,000 בתי אב באותו יישוב.

יועז הנדל: זה סיפור מעניין וחשוב, וגם מתקשר לקורונה, כי הוא פותר לשני מגזרים בעיה גדולה: הוא פותר בעיה גדולה למגזר הכפרי ולאלה שגרים בבתים צמודי קרקע והוא פותר בעיה גדולה למגזר הערבי, שעד היום סבל מהיעדר תשתיות ופריסת תשתיות, ולמרבה הצער דווקא מי שפעל שם אלה חברות פיראטיות.

יועז הנדל: הפתרון הזה בעצם מאפשר לחברות קטנות עם ערבות עצמית קטנה והון עצמי קטן יחסית להתחיל לפרוס בכל יישוב אי-שם ברחבי הארץ – מהיישוב שלך, חבר הכנסת ליברמן, תקוע, ועד הצפון, מכפר ברא ועד חולות חלוצה – לייצר פריסה עצמאית במחיר די נמוך, ובעצם להביא אינטרנט מהיר למקומות מרוחקים בפריפריה.

יועז הנדל: למה זה משמעותי?

יועז הנדל: מכיוון שיישובים שבהם יש תשתיות תקשורת מתקדמות – וזה מתקשר גם למהפכת הדור החמישי – במקומות שבהם יש תשתיות תקשורת מתקדמות, יש צמיחה של שוק התעסוקה.

יועז הנדל: ובכלל, אם אנחנו מדברים על הנושא הכלכלי, יושב-ראש האופוזיציה לפיד, אז יש צמיחה בתמ"ג של 1.1%, כפי שאנחנו רואים במדינות אחרות: איפה שיש סיבים אופטיים – במהירות 1,000, לעומת המושב שלי, שאני גולש בו במהירות 15 – אז אפשר גם לעבוד מהבית, ללא קשר לקורונה.

יועז הנדל: זה כמובן צובר תאוצה, ויש בזה מיקוד בתקופת הקורונה.

יועז הנדל: אפשר לעבוד מהבית.

יועז הנדל: מתכנת יכול לשבת בביתו בחולות חלוצה או באום אל-פחם או בכל מקום אחר ולעבוד עם ה-silicon Valley או עם רמת החייל.

יועז הנדל: זה מאפשר גם עבודות, גם צמיחה בשוק התעסוקה, כאמור, ובכלל – פריחה כלכלית עצומה.

יועז הנדל: בימים האלה של קורונה יש חזרה של הרבה מאוד ישראלים שעבדו בתחום ההייטק ברחבי העולם.

יועז הנדל: הם חוזרים למדינה גם בגלל הבעייתיות של הקורונה באזורים שבהם הם נמצאים – וזה לא משנה אם זה silicon Valley או אירופה או בכל מקום אחר – והם מחפשים לעבוד כאן.

יועז הנדל: כדי שהם יעבדו כאן, לא מספיק שיהיה אינטרנט מהיר רק ברמת החייל או רק באזור רחוב המשכית לחברות גדולות.

יועז הנדל: צריך שיהיה להם גם אינטרנט מהיר בבתיהם – בפתח תקווה, בקריית שמונה ובכל מקום אחר.

יועז הנדל: המהפכה הגדולה הזאת מתרחשת עכשיו.

יועז הנדל: היום כבר 30% מבתי האב במדינת ישראל יכולים להתחבר לאינטרנט מהיר, אם הם בוחרים לעשות את זה, ובכל יום נתון פורסים עוד ועוד, גם בתקופת הסגר וגם בתקופת הקורונה.

יועז הנדל: המהפכה הגדולה הזאת בעצם פותחת אותנו לעולמות חדשים.

יועז הנדל: היא קפיצת מדרגה טכנולוגית שכמותה לא ידענו במשך תקופה ארוכה.

יועז הנדל: היינו תקועים.

יועז הנדל: חייבים להגיד את האמת:

יועז הנדל: במשך עשור היינו תקועים במדינת ישראל בתחום התקשורת – תשתיות התקשורת, לא העיתונות והרדיו.

יועז הנדל: בתחום הטלפונים הניידים אנחנו נמצאים במקום 99 בעולם, וזה בגלל שתשתיות התקשורת מיושנות, למרות שהמחירים נמוכים.

יועז הנדל: אנחנו חייבים לצמצם את זה, ולכן מכרז הדור החמישי שיצא לפני כשלושה שבועות בעצם פותח את העולם הזה.

יועז הנדל: זה עולם חדש וחשוב, וכבר היום יש כמה מאות אנטנות של הדור החמישי פרוסות.

יועז הנדל: גם בעולם הסיבים היינו בפיגור של עשור, ומדינות אחרות בעולם, כולל באפריקה, כבר עברו אותנו.

יועז הנדל: גם ברמאללה, ככל הידוע לי, יש כבר סיבים אופטיים.

יועז הנדל: אז אנחנו עכשיו לא רק צריכים להדביק את הפער, וזה פער חשוב, אלא אנחנו צריכים גם להמשיך ולהוביל – –

יואב סגלוביץ': הצבעה.

יועז הנדל: – – את מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': הצבעה.

יועז הנדל: צריכים להמשיך.

יועז הנדל: זה לא מעניין, מה שאני אומר?

יואב סגלוביץ': – – – הצבעה, נגמר הזמן.

יועז הנדל: אני נותן לגברת היושבת-ראש להחליט.

יואב סגלוביץ': אני עוזר לה בסך הכול.

קרן ברק: אני לא זקוקה לעזרה, חבר הכנסת סגלוביץ', אני מסתדרת מצוין.

יועז הנדל: חשבתי שזה נורא מעניין, יואב.

יואב סגלוביץ': גם כשאני עוזר לכם אתם לא אוהבים?

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: אנחנו מודים לך.

קרן ברק: תודה.

קרן ברק: אתה יכול להמשיך – – –

יוליה מלינובסקי: – – – עשר דקות.

קרן ברק: יש לך עוד.

קרן ברק: באמת תם זמנך.

קרן ברק: רק תסיים את המשפטים ונוכל.

יועז הנדל: אז הינה, הינה, אני מסיים את המשפט, חברת הכנסת מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: – – –

קרן ברק: חברת הכנסת מלינובסקי, גם את המשכת מעבר לשלוש דקות שלך.

קרן ברק: אני יכולה לתת לו גם עוד דקה אם אני רוצה.

קרן ברק: קדימה, תמשיך.

יועז הנדל: אז אני אסיים כאן ואגיד – – –

מרב מיכאלי: הצבעה.

יועז הנדל: אני אסיים כאן ואגיד שאשמח לרעיונות טובים, ולא משנה מהיכן הם מגיעים.

יועז הנדל: אני חושב שמדינת ישראל, דווקא בתקופת משבר – אני אצטט את חברת הכנסת, שאמרה זאת בצדק רב:

יועז הנדל: תקופות משבר הן גם הזדמנות לעשות דברים טובים.

יועז הנדל: אני מציע שבמקביל לוויכוח הפוליטי נתקדם, ויש תחומים שאפשר לקדם בהם את מדינת ישראל.

יועז הנדל: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לשר הנדל.

קרן ברק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התמודדות כלכלית.

קריאה: – – –

קרן ברק: מה?

קרן ברק: רגע, חבר הכנסת לפיד, יש לך שלוש דקות לדבר.

קרן ברק: אני פשוט חשבתי שהסיעה שלך מבקשת משהו אחר.

קרן ברק: אז עומדות לרשותך שלוש דקות.

יאיר לפיד: היות שיש לי שלוש דקות, אני רוצה לסכם את הדיון.

יאיר לפיד: אני עליתי הנה ואמרתי שצריך לאחד את שנות המס 2019 ו-2020 כדי להציל עסקים קטנים – לאפשר להם לקזז הפסדים, לעזור להם.

יאיר לפיד: היות שהממשלה סירבה לתת דמי אבטלה לעצמאים, אז צריך לתת להם את הכסף בדרך אחרת ולסייע להם כדי שהעסקים האלה לא יתמוטטו.

יאיר לפיד: עלה השר הנדל בשם הממשלה, ותשובת הממשלה הייתה – השר הנדל, תתקן אותי אם הציטוט איננו מדויק: בהיעדר עמדה הממשלה תתנגד להצעה.

יאיר לפיד: נכון?

יאיר לפיד: זה מה שהיה כתוב בדף שאתה הקראת מתוכו על עמדת הממשלה.

יאיר לפיד: ממשלת ישראל מבקשת להודיע לציבור שאין לה מחשבה אחת לרפואה על מצבם של העצמאים.

יאיר לפיד: אין לה עמדה בנושא.

יאיר לפיד: זה לא שהיא בעדם, זה לא שהיא נגדם, זה לא שהיא רוצה לעזור, זה לא שהיא לא רוצה לעזור – אין לה עמדה.

יאיר לפיד: היא שלחה אדם נבון, שהוא דוקטור להיסטוריה, לעמוד פה ולטעון בפני הציבור הישראלי שאין לו עמדה בנושא של הצלת עסקים קטנים ואין לא עמדה בשאלה אם אנחנו רוצים או לא רוצים לעזור לעצמאים בשנה הכי קשה בתולדותיהם.

יאיר לפיד: ואתם יודעים מה?

יאיר לפיד: האמנתי לכל מילה של הממשלה, כי בכל דבר ובכל נושא אכן אין לה שום עמדה.

אופיר כץ: – – – לעצמאים.

אופיר כץ: פעם אחת לא היית בוועדת הכספים.

אופיר כץ: על מה אתה מדבר?

מיקי לוי: תצביע בעד, אופיר.

מיקי לוי: תצביע בעד.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת לפיד.

אלי אבידר: – – – תצביע אתה בעד.

קרן ברק: כולם יושבים במקום.

אופיר כץ: הרסת כבר את – – – מרציאנו, אתה רוצה להרוס גם אותי?

קרן ברק: כולם יושבים במקומם.

קרן ברק: השר כץ, אתה חוזר למקומך?

קרן ברק: כולם נמצאים?

קרן ברק: טוב, נעבור להצבעה.

קרן ברק: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 34 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתקופת אכשרה לחיילים משוחררים), התש"ף

קרן ברק: –2020, לא נתקבלה.

קרן ברק: בעד החוק הצביעו 28, נגד – אני מוסיפה את חבר הכנסת ברוכי, שהושבע הרגע, אז נגד הצביעו 35.

קרן ברק: אני מודיעה שהצעת החוק לא התקבלה.

קרן ברק: [הצעת חוק פ/1771/23; נספחות.

קרן ברק: ]

קרן ברק: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק זכויות הסטודנט, של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

קרן ברק: כן, חבר הכנסת הרצנו, יש לך עשר דקות לנמק את הצעת החוק, עד עשר דקות.

יוראי להב-הרצנו: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו קורסים.

יוראי להב-הרצנו: בני הדור שלי, הצעירים בישראל, קורסים.

יוראי להב-הרצנו: אין עבודה, אין קורת גג, ותכף גם אין לימודים.

יוראי להב-הרצנו: אני עומד לפניכם היום נבוך ומתוסכל, כי אני חלק מדור של ישראלים גאים שאוהבים את מדינת ישראל ומחויבים לשגשוג שלה ולהצלחה שלה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו לא מבקשים ארוחות חינם.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו עובדים קשה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו רגילים לקחת אחריות ולמלא את החובות שלנו.

יוראי להב-הרצנו: ככה אנחנו רגילים.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו עובדים קשה כדי להשיג את המטרות שלנו, את החלומות שלנו, עובדים קשה כדי להגיע לאן שאנחנו רוצים להגיע בחיים.

יוראי להב-הרצנו: אבל עכשיו אנחנו במצוקה, במצוקה אמיתית, שעת חירום, ונדמה שאף אחד בממשלה הענקית הזאת לא רואה אותנו, אף אחד לא סופר אותנו.

יוראי להב-הרצנו: לאף אחד בממשלה לא אכפת מהצעירים בישראל, מהסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: 47% מאלו שהוצאו לחל"ת בגל הראשון של הקורונה היו צעירים בני 20 עד 34.

יוראי להב-הרצנו: מעל חצי מהמובטלים בישראל הם צעירים, חצי, והנתון הזה רק ממשיך לעלות ולעלות ולעלות.

יוראי להב-הרצנו: בשיא המשבר, אחוז האבטלה בקרב צעירים עמד על 40%.

יוראי להב-הרצנו: היום, חברים, הוא עומד על 32% אבטלה.

יוראי להב-הרצנו: אני חוזר: אחד מכל שלושה צעירים בישראל מובטל.

יוראי להב-הרצנו: חצי מאותם צעירים בכלל לא זכאים לדמי אבטלה, ואלו שכן, מתחת לגיל 28 זכאים לדמי אבטלה נמוכים בעשרות אחוזים.

יוראי להב-הרצנו: צריך להבין, בגלל שלצעירים ולסטודנטים אין יציבות תעסוקתית, אין ניסיון מקצועי ואין לנו רשת ביטחון סוציאלית, אנחנו הקבוצה שנפגעה תעסוקתית הכי קשה בתקופת הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: אחד מכל חמישה סטודנטים נמצא בסכנת נשירה מהלימודים בגלל מצוקה כלכלית, ולמרות זאת יש התעלמות מהצעירים ומהסטודנטים בכל תוכניות הסיוע שהממשלה הזאת הציעה בכל ימות המשבר.

יוראי להב-הרצנו: עוד ארבעה ימים נפתחת שנת הלימודים באקדמיה, ואין תוכנית סיוע ממשלתית אחת עבור הסטודנטים בישראל.

יוראי להב-הרצנו: הקורונה היא אותה קורונה גם בחו"ל, המצוקה של הצעירים היא אותה מצוקה גם בחו"ל, אבל ההתנהלות של הממשלה – הבדל של שמיים וארץ.

יוראי להב-הרצנו: בארצות הברית גיבשו חבילת סיוע של 14 מיליארד דולר עבור מענקים לסטודנטים וצעירים.

יוראי להב-הרצנו: בגרמניה הממשלה הקימה קרן חירום לסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: בקנדה נותנים דמי מחיה חודשיים, מרחיבים אפשרויות תעסוקה פדרליות.

יוראי להב-הרצנו: הם יצרו שם בקנדה 116,000 משרות פדרליות עבור סטודנטים, והם גם מציעים מענק מיוחד בתמורה לשירות לאומי-אזרחי בקהילות סביב המאבק בנגיף.

יוראי להב-הרצנו: בדנמרק המדינה מאפשרת לסטודנטים לקחת הלוואות בריבית אפס עם דחיית תשלומים, והרשימה נמשכת ונמשכת: בריטניה והונגריה ואוסטרליה והולנד ואירלנד ועוד ועוד ועוד.

יוראי להב-הרצנו: ובישראל אין תוכנית סיוע ממשלתית אחת עבור הסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: איפה אתם?

יוראי להב-הרצנו: איפה אתם?

יוראי להב-הרצנו: איך אתם לא מפנימים את מה שהבינו בכל העולם – שהסטודנטים הם מנוע הצמיחה הכי גדול שיש למדינה?

יוראי להב-הרצנו: שהסטודנטים הם העתיד של המשק?

יוראי להב-הרצנו: שהצעירים הם העתיד של הכלכלה של המדינה שלנו?

יוראי להב-הרצנו: אתם לא מבינים שעצימת העיניים שלכם הופכת את הדור שלי, את דור הצעירים, לדור אבוד, לדור שיפספס את ההזדמנות הראשונה להיכנס לשוק העבודה?

יוראי להב-הרצנו: ואנחנו לעולם לא נתאושש מזה.

יוראי להב-הרצנו: ההתעלמות שלכם, חברי הממשלה, דנה את בני הדור שלי, את הצעירים בישראל, לעוני ואבטלה.

יוראי להב-הרצנו: אתם דנים אותנו לעוני ואבטלה.

יוראי להב-הרצנו: אבל אתם לא רק גוזלים מאיתנו את העתיד הכלכלי שלנו, אתם שודדים את החלומות שלנו ורומסים את התקווה – את התקווה שאם נעבוד קשה נוכל להיות כל מה שנרצה, נוכל להגיע לכל מקום שרק נחפוץ.

יוראי להב-הרצנו: אתם רומסים את התקווה ומוחצים את הסולידריות שיש בינינו.

יוראי להב-הרצנו: לפני יומיים דיבר ממש פה, מעל דוכן זה, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.

יוראי להב-הרצנו: הוא אמר, ואני מצטט: הכלכלה שלנו מתאוששת טוב יותר מרוב כלכלות אירופה.

יוראי להב-הרצנו: כשביבי אומר "כלכלה מתאוששת", אני שומע "מיליון מובטלים", אני שומע "בור תקציבי של 100 מיליארד שקל, 9.1% מהתמ"ג, בלי תקציב מדינה ובלי אופק".

יוראי להב-הרצנו: תגידו, חברים, מי אמור לשלם את כל החובות האלה שאתם לוקחים על עצמכם?

יוראי להב-הרצנו: מי?

יוראי להב-הרצנו: והתשובה העצובה: הסטודנטים והצעירים שאתם מפקירים לגורלם, לגורלנו.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו נשלם את זה, אנחנו וילדינו וילדי ילדינו.

יוראי להב-הרצנו: כשביבי אומר שמצבנו טוב יותר מרוב מדינות אירופה, אני נזכר בשיחות העצובות שלי עם עשרות סטודנטיות וסטודנטים שמשתפים אותי שהתוכניות שהיו להם לעתיד נמחקו, עלו בלהבות, נמוגו.

יוראי להב-הרצנו: הסטודנטים בישראל במצב חירום, ואתם לא עושים כלום, פשוט כלום.

יוראי להב-הרצנו: איפה היוזמה והיצירתיות שכל כך מאפיינים את הישראלים?

יוראי להב-הרצנו: הכי טוב שהסטרטאפ ניישן יודעת לעשות זה לשלוח אותנו לחל"ת עם תוכנית חל"ת שנכשלה, ששולחת את הצעירים לשבת בבית או בחוף הים באפס מעשה, באבטלה, עד יוני 2021.

יוראי להב-הרצנו: למה לא מאמצים את המודל הגרמני או את תוכנית ההתמחויות או הלוואות בריבית אפס או הכשרות מקצועיות או סיוע בשכר דירה לסטודנטים עם מקצועות נדרשים?

יוראי להב-הרצנו: או הקלה בשכר הלימוד או מימון מלא של תואר אקדמי?

יוראי להב-הרצנו: משהו?

יוראי להב-הרצנו: תעשו משהו.

יוראי להב-הרצנו: והאבסורד הגדול, חברות וחברים, הוא שיש שר מיוחד להשכלה גבוהה, שר שכשהוא לא עוסק בענייני מים אמור לייחד את כל עיסוקו ומרצו וכישרונו בסטודנטים בישראל.

יוראי להב-הרצנו: שר להשכלה גבוהה יש, תוכניות סיוע לסטודנטים אין.

יוראי להב-הרצנו: השר אלקין, אחד מכל חמישה סטודנטים בישראל בסכנת נשירה מהלימודים.

יוראי להב-הרצנו: מה אתה מתכוון לעשות בנדון?

יוראי להב-הרצנו: למה אין תוכנית סיוע כלכלית לסטודנטים?

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה?

יוראי להב-הרצנו: איפה ממשלת ישראל?

יוראי להב-הרצנו: אני זועק את זעקת הצעירים והסטודנטים כבר חודשים ארוכים בוועדות הכנסת, פה, במליאת הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: אני מסתובב בשטח, אני נפגש עם נשיאי מוסדות לימוד, מדבר עם סטודנטים, שלחתי לך מכתבים, הצעתי מתווים.

יוראי להב-הרצנו: למרות שאני מהאופוזיציה, ביקשתי לשים בצד את הפוליטיקה ולהירתם לסייע לך לגבש את מה שדרוש לסטודנטים, יחד עם התאחדות הסטודנטים וארגוני הצעירים בישראל.

יוראי להב-הרצנו: התנאי היחיד שהצבתי, אדוני השר, הוא שהתוכנית תגובש ותוצע עכשיו ולא בעוד כמה חודשים, תוך כדי קריסה של עשרות אלפי סטודנטים בישראל.

יוראי להב-הרצנו: הצעתי ואני ממשיך להציע את עזרתי, כי בעיניי לא מדובר פה בעניין פוליטי, מבחינתי מדובר במצב חירום אמיתי.

יוראי להב-הרצנו: אין פה עניין של ימין, מרכז או שמאל.

יוראי להב-הרצנו: מדובר בעתיד של הסטודנטים ובעתיד של המדינה שאני כל כך אוהב.

יוראי להב-הרצנו: נכון להיום, ארבעה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים האקדמית, אין תוכנית סיוע ממשלתית לסטודנטים זולת הצעת החוק שלי שעולה עכשיו.

יוראי להב-הרצנו: היא מאוד פשוטה, אבל היא דורשת מהמדינה להכיר בסטודנטים כאוכלוסייה מיוחדת עם מאפיינים מיוחדים שמצריכה סיוע כלכלי.

יוראי להב-הרצנו: היא דורשת מהמדינה להכניס יד לכיס ולסייע לסטודנטים לעבור את המשבר הזה עם הראש מעל המים.

יוראי להב-הרצנו: היא דורשת מכם לקחת אחריות.

יוראי להב-הרצנו: הצעת החוק שלי קובעת הקמת קרן ממשלתית שתאפשר למוסדות הלימוד להפחית בשכר הלימוד, תבטל קנסות לסטודנטים שבחרו לעזוב את מעונות הסטודנטים בסגר הראשון והמשיכו לשלם שכר דירה.

יוראי להב-הרצנו: היא גם קובעת שבכל קמפוס ימונה אחראי קורונה שיגביר את השקיפות ונגישות המידע לסטודנטים ויהווה כתובת בכל מה שקשור בציר שבין סטודנטים וקורונה.

יוראי להב-הרצנו: חבריי חברי הכנסת, ממשלת ישראל הפקירה את הסטודנטים בישראל.

יוראי להב-הרצנו: יש בכוחנו לשנות מסלול ולהציע חבילת הצלה, צינור חמצן מיידי עבור עשרות אלפי סטודנטים שצופים בנו ממש ברגעים אלה.

יוראי להב-הרצנו: אני קורא לכם, חבריי חברי הכנסת: הצביעו היום בעד הסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת הרצנו.

קרן ברק: ישיב לך השר להשכלה גבוהה זאב אלקין.

קרן ברק: יש לך עד עשר דקות.

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

זאב אלקין: חברי השר וחבריי חברי הכנסת, אני חייב להגיד שהיה פה נאום מאוד נרגש של יוראי, אבל לא במקרה הוא לא התייחס במילה כמעט לתוכן החוק אלא אולי רק בקושי בשניות האחרונות.

זאב אלקין: זה לא מקרה.

זאב אלקין: אני תכף אשתף אתכם בתוכן החוק וגם בעמדתי בנושא הזה.

זאב אלקין: אין מחלוקת ביני לבינך, יוראי, על כך שסטודנטים הם אכן קבוצה, כמו הקבוצות האחרות בציבור הישראלי שנפגעו משמעותית ממשבר הקורונה, ושדרוש לסייע להם.

זאב אלקין: זאת חובתה של הממשלה.

זאב אלקין: אגב, לא רק שאין בינינו מחלוקת אלא שכשעמדת כאן על הבמה ואמרת שאין ולו צעד ממשלתי אחד מיוחד בתקופת משבר הקורונה, בילפת, כי דווקא כחבר כנסת שעוקב אחרי הנושא הזה, אני יודע שאתה יודע מצוין שרק לפני חודשים ספורים, ביוזמה שלי יחד עם התאחדות הסטודנטים – הלכנו יד ביד – הצלחנו להגיע לסיכום עם משרד האוצר ועם מפעל הפיס על חבילת סיוע מיוחדת של 100 מיליון שקל לציבור הסטודנטים בתקופת הקורונה.

יוראי להב-הרצנו: זה נגמר.

זאב אלקין: בוודאי שזה נגמר, כי הוא ניתן לסטודנטים.

זאב אלקין: אגב, זה טוב שהוא נגמר.

זאב אלקין: אוי ואבוי אם הוא היה נשאר עדיין בקופת המדינה.

זאב אלקין: אני לא אומר לך שזה מספיק, אני רק אומר שכשאתה עומד כאן על הדוכן הזה ואומר דברים, כדאי לדייק וכדאי להגיד את האמת.

זאב אלקין: מותר לבקר את הממשלה כשהיא לא בסדר אבל כדאי גם להגיד את האמת.

זאב אלקין: זה דבר מינימלי.

יוראי להב-הרצנו: – – – על עכשיו.

זאב אלקין: אני תכף אדבר גם על עכשיו.

זאב אלקין: זאת רק דוגמה לצעד אחד שהממשלה הזאת עשתה במהלך השנה הזאת.

זאב אלקין: קודם כול, בואו נראה את הדברים כהווייתם.

זאב אלקין: מה אתה מציע בהצעת החוק?

זאב אלקין: נניח שיקרה פה נס – אני כבר אקדים את המאוחר ואגיד שהיות שוועדת שרים לחקיקה לא התכנסה ולא התקיים דיון בחוק, כמובן העמדה הפורמלית של הממשלה היא נגד.

זאב אלקין: אגב, אני גם אשתף את חברי הכנסת ואת הציבור שהצעתי לך לדחות את ההצבעה, כי אכן יש בחוק מרכיבים שבהחלט ייתכן שנוכל לתמוך בהם בממשלה.

זאב אלקין: לפחות אני אישית חושב שיש בהם היגיון.

זאב אלקין: תכף אתייחס אליהם.

זאב אלקין: אפילו הסכמת בהתחלה, אבל בסופו של דבר אני מבין שכנראה הרצון הפוליטי להתנגח לקראת פתיחת שנת הלימודים גובר על הרצון להעביר את החוק.

זאב אלקין: כרגיל, הסטודנטים הופכים פה לקלף מיקוח בהתגוששות הפוליטית בבניין הזה.

זאב אלקין: חבל שכך.

זאב אלקין: כי אם היית רוצה להעביר חלק מהמרכיבים של הצעת החוק, הדבר האחרון שצריך לעשות הוא להביא את זה להצבעה עכשיו.

יוראי להב-הרצנו: בוא נעביר את זה.

זאב אלקין: אבל כאמור, חזרת בך מהסיכום שהיה בינינו ובחרת בכל זאת להצביע, כי היכולת להעביר ביקורת עדיפה על הרצון לעזור.

זאב אלקין: אבל עכשיו לגופו של עניין, לגבי הנושאים שמופיעים בחוק.

זאב אלקין: לו יקרה נס והחוק הזה יאושר היום בקריאה שנייה ושלישית במלואו, כדאי שחברי הכנסת יידעו מה כתוב בו.

זאב אלקין: אני אשתף אתכם.

זאב אלקין: אחרי סעיף ההגדרות מופיע הסעיף המרכזי.

זאב אלקין: מהו הסעיף המרכזי של החוק, שבעיניך יביא הצלה לציבור הסטודנטים?

זאב אלקין: "מוסד יקבע הוראות בדבר התאמות שיינתנו לסטודנטים, עקב הכרזה על שעת חירום, לאחר התייעצות עם נציגי אגודת הסטודנטים של המוסד, ולפי כללים שקבעה המועצה להשכלה גבוהה לאחר התייעצות עם הוועדה לתכנון ולתקצוב, ואולם התאמות לפי סעיף זה" – יש פה החרגה, כנראה, למוסדות שהם מכללות להנדסאים, שהתכוונת אליהם ונמצאים תחת משרד הכלכלה.

זאב אלקין: זה עניין טכני.

זאב אלקין: אבל באופן מהותי, מה אחרי אותן התאמות?

זאב אלקין: מגיעה רשימה: "הכללים, התקנות או ההוראות לפי סעיף קטן (א), לפי העניין, יהיו בין השאר בעניינים אלה: (1) הפחתת שכר לימוד בהתאם להיקף המגבלות המוטלות על הציבור בשעות חירום ובמקרים של מעבר ללמידה מלאה מרחוק; (2) התאמות בחוזה השכירות למגורים במעונות סטודנטים המופעלים על ידי המוסד בהתאם למגבלות המוטלות על הציבור בשעת חירום או במקרים של מעבר ללמידה מלאה מרחוק בין השאר בעניינים אלה: (א) ביטול קנסות או חובת תשלום דמי ביטול, במקרה של עזיבה מוקדמת של הדירה במעונות; (ב) הארכת מועדי סיום חוזה השכירות למגורים; (ג) הפחתת דמי השכירות; (ד) אי-נקיטת אמצעים אזרחיים או משמעתיים כלפי סטודנטים עקב עיכוב בתשלום שכר דירה, או תשלום מסוג אחר הנוגע למגורים במעונות; (ה) השהיית פינוי מהמעונות, במקרה של קיום חובות בשל תשלומי שכר דירה שהצטברו לפני ההכרזה על שעת חירום; (3) קביעת גורם במוסד שירכז את הטיפול בהתאמות שנקבעו לפי סעיף זה".

זאב אלקין: מי שקורא – – –

יוראי להב-הרצנו: הקמת קרן – – –

זאב אלקין: אני אתייחס גם לזה תכף.

זאב אלקין: אבל מי שקורא את הסעיפים האלה ומתעמק בהם לרגע ושואל את עצמו מה יקרה דקה אחרי שהחוק יאושר, מבין מה יקרה: כל מוסד רשאי להחליט שהוא עושה צעדים לטובת הסטודנטים.

זאב אלקין: אז אני אחדש לך: זה קורה כבר היום.

זאב אלקין: המוסד לא צריך חוק כדי לתת הנחה בשכר לימוד.

יוראי להב-הרצנו: – – –

זאב אלקין: זה מאוד נחמד שהוא יעשה את זה במסגרת ההוראות המיוחדות, אבל אתה לא קובע כאן בחוק.

זאב אלקין: אתה לא מציע, יוראי, לכל המוסדות להוריד שכל לימוד ב-5%, 10%, 30%, 50%.

זאב אלקין: אתה אומר: המוסד יחליט.

זאב אלקין: אז המוסד כבר היום מחליט.

זאב אלקין: יש מוסדות שהורידו שכר לימוד.

זאב אלקין: לא חיכו לך.

יוראי להב-הרצנו: אילו מוסדות?

זאב אלקין: יש מוסדות – – –

יוראי להב-הרצנו: אילו?

זאב אלקין: יש מוסדות פרטיים שעשו צעדים שונים כלפי הסטודנטים שלהם, ואני משבח אותם על כך: נתנו הלוואות בלי ריבית לטווח ארוך, גייסו תרומות מיוחדות ועזרו לסטודנטים לממן שכר לימוד באופן מיוחד בתקופה הזאת של קורונה.

זאב אלקין: אגב, אני לא מנכס את זה לזכות הממשלה, אני אומר את האמת: המוסדות עשו את זה.

יוראי להב-הרצנו: מה ההצעה של הממשלה?

זאב אלקין: שנייה, יוראי.

זאב אלקין: תכף נדבר על הממשלה.

זאב אלקין: אבל החוק הזה – – –

יאיר לפיד: חבר הכנסת הרצנו.

יאיר לפיד: זאת הקטנה לקרוא לו יוראי.

יאיר לפיד: הוא לא קורא לך זאב.

זאב אלקין: לא, למה הקטנה?

זאב אלקין: שיקרא לי זאב.

זאב אלקין: אני גאה בשמי.

זאב אלקין: חבר הכנסת לפיד, אני אשמח אם תקרא לי זאב.

זאב אלקין: אני אקבל את זה – – –

יאיר לפיד: בפרטי כן, בוודאי, תמיד.

יאיר לפיד: אנחנו מכירים שנים.

יאיר לפיד: מעל הדוכן לא מקובל.

שלמה קרעי: תקרא לו ד"ר לפיד.

יאיר לפיד: אוה, הינה.

זאב אלקין: בסדר גמור.

זאב אלקין: אני עם יוראי ביחסים חבריים, אבל אם הוא מעדיף פה, מעל הבמה הזאת, אני עובר לחבר כנסת להב הרצנו.

זאב אלקין: בהחלט מקבל את ההערה, אם רוצים את הפן הפורמלי.

זאב אלקין: ברגע שהצעת החוק הזאת עוברת המוסד יחליט מה שבא לו.

זאב אלקין: זה נכון למוסדות הלא-מתוקצבים וגם למוסדות המתוקצבים.

זאב אלקין: גם היום הם יכולים להחליט מה שבא להם.

זאב אלקין: היו מוסדות – אגב, רובם – שהתנהגו בסדר עם הסטודנטים שלהם כבר בגל הראשון של הסגר ופטרו אותם מהקנסות, נתנו להם גם סיוע מיוחד ואפשרו להם פריסה של תשלומי שכר לימוד.

זאב אלקין: חלק גדול מאוד ממה שמופיע כאן הם כבר עשו; לא חיכו לחוק, יכלו לעשות את זה, כי אין היום שום חוק שאוסר עליהם.

זאב אלקין: לכן כל המנגנון הזה – אם אתה חושב שזה מה שיביא לפתרון לציבור הסטודנטים – כלום.

זאב אלקין: כי אם המוסדות יכלו ורצו – היו עושים.

זאב אלקין: חלקם גם עושים מה שהם יכולים.

זאב אלקין: אבל בסופו של דבר, ברגע שהחוק הזה עובר, שום דבר לא ישתנה בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה חוץ מדבר אחד, שהמוסדות התנגדו לו מאוד – אם אנחנו היינו מביאים את זה כממשלה, אתם הראשונים שהיו עומדים נגדנו בעניין הזה – הסעיף המפורסם של עצמאות המוסדות להשכלה גבוהה.

זאב אלקין: הרי לפי חוק המל"ג, אחד מאבני הבסיס של המערכת האקדמית שלנו היא שהמדינה לא מתערבת בפעילות הניהולית של המוסדות להשכלה גבוהה ומאפשרת להם את העצמאות.

זאב אלקין: הדבר היחיד שהחוק הזה עושה – הוא רק עושה להם אצבע בעין, של ההתערבות בעצמאות שלהם, בלי להביא בפועל אפילו שקל אחד לסטודנטים.

זאב אלקין: רק דבר אחד יקרה – כשאני קורא את החוק, דבר אחד חייב לקרות: מינוי ממונה.

זאב אלקין: זאת אומרת שיהיה מישהו בכל מוסד – אגב, בהרבה מוסדות זה חלק – – –

יוראי להב-הרצנו: – – –

זאב אלקין: לא, זה לא מחייב לפטור מקנסות, זה מסמיך את המוסד לפטור מקנסות.

זאב אלקין: אני מקווה שקראת את החוק שהצעת.

יוראי להב-הרצנו: אני קראתי אותו מאוד.

זאב אלקין: זה מסמיך את המוסד להחליט אם הוא מעוניין לפטור גם מקנסות.

זאב אלקין: אם הוא מעוניין, הוא פוטר.

זאב אלקין: רוב המוסדות פוטרים היום; הם לא צריכים את החוק, לא צריכים שתסמיך אותם.

זאב אלקין: יש להם היום סעיף מיוחד בחוק המל"ג שנותן להם עצמאות מוחלטת להחליט.

זאב אלקין: אף אחד לא מתערב להם.

זאב אלקין: המדינה לא אוסרת עליהם לעשות את זה.

זאב אלקין: לכן בסופו של דבר התועלת של החוק, לפחות בניסוח הזה – אתה יודע, אפשר להביא חוקים דורסניים, לחייב את המוסדות להוריד שכר לימוד או לעשות צעדים כאלה, אבל החוק במתכונת הזאת לא עוזר לסטודנטים, כי הוא מגלגל את זה חזרה לגורם שגם ככה יש לו את כל השליטה בכל התהליך הזה.

זאב אלקין: עכשיו לגבי הסוגיה של המדינה, וגם אמירה בנושא שכר לימוד.

זאב אלקין: קודם כול, בנושא של שכר לימוד – ואני לא מסתתר מהעמדה שלי, אתה מכיר אותה היטב.

זאב אלקין: אני חושב שהמדינה צריכה לשים יד בכיס ולתת כסף לסיוע לסטודנטים, אבל הדרך האחרונה לעשות את זה היא לתת סיוע בשכר לימוד, כי זה לתת לכולם, שוויוני, קצת.

זאב אלקין: הדרך הנכונה לעשות את זה היא לתת מלגות למי שחסר לו; לתת מלגות למי שיצא לחל"ת ולא מקבל את הסיוע של המדינה כמו רוב החל"תים; לתת מלגה למי שנמצא במצב סוציו-אקונומי נמוך.

יוראי להב-הרצנו: אתה לא פרשן.

זאב אלקין: אני לא פרשן, חבר הכנסת להב הרצנו, לכן אני עוסק בזה.

זאב אלקין: לכן אני יחד עם התאחדות הסטודנטים, יד ביד – ואתה יודע שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק – אנחנו היום במשא ומתן מול משרד האוצר על עוד חבילת סיוע לסטודנטים.

זאב אלקין: אני לא פרשן, אני לא דיברתי בכנסת, אני לא צריך חוקים ריקים מתוכן שלא מביאים שקל אחד לסטודנטים – – –

יוראי להב-הרצנו: – – –

זאב אלקין: יחד עם ההתאחדות, כי אני לא פרשן.

זאב אלקין: אני בטוח בסיוע של משרד האוצר.

זאב אלקין: אני הולך להביא עוד חבילת סיוע לסטודנטים, חבילת סיוע שתהיה ממוקדת; לא לתת לכולם קצת ואז לסמן וי, איזה צעד יפה עשינו, אלא לתת הרבה למי שצריך, כי אני חושב שזאת הדרך הנכונה.

זאב אלקין: אין סיבה, את הכסף שהמדינה יכולה להשקיע, להשקיע אותו כשכבה דקה.

זאב אלקין: זאת גישה נכונה בכל הסוגיות החברתיות, בוודאי ובוודאי לגבי הסיוע לסטודנטים.

זאב אלקין: ולכן, אין מחלוקת בינינו לגבי הצורך לסייע משמעותית לסטודנטים, ואני בטוח שכמו שהמדינה עשתה בקיץ, היא תשים את היד בכיס.

זאב אלקין: אגב, אני מדבר על תוספת, כי כבר עכשיו, בתקציב של ההשכלה הגבוהה שאושר לשנה הזאת, יש סיוע של חצי מיליארד שקל לטובת מלגות לסטודנטים.

זאב אלקין: כבר עכשיו, בלי התוספת שאני מדבר עליה, התקציב של מערכת ההשכלה הגבוהה גדל בחצי מיליארד שקל בשנה האחרונה.

זאב אלקין: תראה לי עוד דוגמה אחת, של נושא אחר במדינה, שלא רק שלא סבל מקיצוצים בתקופה הזאת – שנה בלי תקציב – אלא להפך, הצלחנו לייצר שם יציבות, להביא תקציבים מיוחדים לטובת הוראה מקוונת, שדרשה מהמוסדות להתארגן.

זאב אלקין: כבר היום יש שורה ארוכה מאוד של צעדים ייחודיים שהממשלה והמדינה עשו בשנה הזאת לטובת הסטודנטים ולטובת מערכת ההשכלה הגבוהה, צעדים שמאפשרים לשנת הלימודים הזאת להיפתח למרות כל הקושי של ההוראה המקוונת.

זאב אלקין: אבל אני מסכים איתך שזה לא מספיק, ואני אשמח מאוד להיאבק יחד שיבואו עוד תקציבים, אבל לסיוע ייעודי למי שצריך, ולא רק כדי לסמן וי.

זאב אלקין: יש בחוק הזה גם מרכיבים שאני חושב שהם נכונים.

זאב אלקין: לצערי, לא כל המוסדות עשו את זה מרצונם, ולכן יש מקום לשקול בהחלט לחייב מוסדות, אבל לא בצורה שאתה הצעת – להשאיר את זה לשיקול דעתם – כי אז לא עשינו כלום.

זאב אלקין: יש מקום לחייב את המוסדות לעשות את הצעדים האלה.

זאב אלקין: כמובן, זאת התערבות בפעילותם, אבל אי-אפשר.

זאב אלקין: צריך להחליט כך או כך.

זאב אלקין: אם אתה רוצה לעזור לסטודנטים, צריך לחייב את המוסדות.

מרב מיכאלי: זה לא רציני.

זאב אלקין: אם אתה רוצה רק לסמן וי שהבאת חוק שבסוף לא ישנה דבר, אפשר לסמן וי.

זאב אלקין: לכן אני קורא לך יוראי, עדיין – חבר הכנסת להב הרצנו – –

אורנה ברביבאי: – – –

זאב אלקין: – – אם אתה רוצה באמת להשפיע, אני קורא לך לדחות את ההצבעה, כמו שסיכמנו קודם – –

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

קריאה: – – –

קרן ברק: אני חושבת שהוא עונה לעניין.

זאב אלקין: – – ולהשאיר בחוק את הסעיפים שהם באמת מעשיים ויוכלו להביא סיוע לטובת הסטודנטים.

קריאה: – – –

קרן ברק: זה לא נאום, זאת לא מריחת זמן.

זאב אלקין: אבל אם אתה תעדיף את הפוליטיקה על פני סיוע לסטודנטים, זאת הבחירה שלך, אבל אל תרמה את הסטודנטים ואל תספר להם סיפורי סבתא, שניסית לעזור להם.

זאב אלקין: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: קרן, זה לא יפה.

קרן ברק: מי שרוצה – השר אלקין ידוע בתשובות ענייניות ומעמיקות.

קרן ברק: חבל שלא הקשבת, כי הוא נתן תשובות מצוינות.

קרן ברק: מצוינות.

יוראי להב-הרצנו: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת הרצנו – – –

אורנה ברביבאי: – – – אני מרשה לעצמי.

אורנה ברביבאי: אם את יכולה להרשות לעצמך באופן כל כך חריג – – –

קרן ברק: זה לא היה באופן חריג, לא נכון.

אורנה ברביבאי: זה היה באופן מאוד חריג.

קרן ברק: חברת הכנסת ברביבאי, זה לא היה באופן חריג.

קרן ברק: הוא היה באמצע להט הדברים שלו.

קרן ברק: כל אחד פה יגיד שאני לא הפסקתי אותו באמצע להט הדברים שלו.

אורנה ברביבאי: באופן מאוד חריג.

אורנה ברביבאי: לא.

קרן ברק: חבר הכנסת הרצנו רוצה להשיב.

קרן ברק: יש לך שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: הצבעה.

קרן ברק: תניחו לו.

קרן ברק: קדימה.

יוראי להב-הרצנו: השר אלקין, אני רק אגיד דבר אחד:

יוראי להב-הרצנו: אני שמח מאוד שלא ברחת מלהשיב לחברי הכנסת, לציבור, לסטודנטים ולי, כי קודם עדכנתם את סיעת יש עתיד שאף שר בממשלה הענקית שלכם לא מגיע להשיב לסטודנטים.

יוראי להב-הרצנו: לגבי הדברים שלך, קראת את כל הצעת החוק למעט שורה אחת:

יוראי להב-הרצנו: הקמת קרן סיוע ממשלתית שתפצה את המוסדות על כל הקלה שהם נותנים בשכר הלימוד, בקנסות, למעונות ובמינוי אחראי קורונה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש לעבור להצבעה.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

קרן ברק: נעבור להצבעה.

קריאה: קרן, זה לא עובד.

קרן ברק: מה את רוצה שאני אעשה?

קרן ברק: מה, אני החשמלאי?

קריאה: זה לא עבד.

קריאה: תעשי הצבעה חוזרת.

קריאה: קרן, זה לא עבד.

קרן ברק: בטח שזה עובד.

קרן ברק: אני רואה את האור שלכם עובד.

קריאה: לא, זה לא עבר – – –

קריאה: זה לא עבד פה.

קרן ברק: תהיו רגע בשקט, נעשה הפוגה.

קרן ברק: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – סיוע כלכלי בשעת חירום), התש"ף

קרן ברק: –2020, לא נתקבלה.

קרן ברק: חבר הכנסת הרצנו – ברור; עודד פורר – עבד; מי אומר שלא עבד?

קרן ברק: אלי אבידר – עבד, הצביע; יוליה, סובה – עבד, הצבעתם; היחיד שאני מוסיפה – יואב, אתה היית צריך להיות למעלה.

יואב סגלוביץ': הייתי פה למטה.

קרן ברק: אז זה לא עובד, מה לעשות?

קרן ברק: היחיד שאישרתי לו זה הרצנו.

קרן ברק: ברוכי היחיד שאין לו מכשיר, שנתנו לו אישור גורף היום, והרצנו, שנתתי לו.

קרן ברק: סגלוביץ', אני מאוד רוצה, אבל כל אחד אצלנו יגיד אותו דבר.

יואב סגלוביץ': פעם ראשונה – – –

קרן ברק: פעם ראשונה בחוקים, די.

קריאה: קרן, יש לך פה.

אורנה ברביבאי: הם לא היו.

קרן ברק: אני ראיתי שהם לא היו.

פטין מולא: – – –

קרן ברק: אופיר, אני ראיתי, והם לא היו, אז תפסיק, פשוט תפסיק.

קרן ברק: הם לא היו.

קריאה: – – –

קרן ברק: עצבן אותי.

קרן ברק: לא.

קריאה: – – –

קרן ברק: בעד הצביעו 30, יחד עם הרצנו, נגד הצביעו 36, יחד עם ברוכי.

קרן ברק: אני מודיעה שההצעה נפלה.

פטין מולא: – – –

אלי אבידר: קרן, סיעת הליכוד, אתם לא יכולים להכשיל מישהי משלכם.

פטין מולא: – – –

אלי אבידר: אתם מכשילים אותה.

אלי אבידר: תתביישו, מה זה?

אורנה ברביבאי: שקרנים, שקרנים, זה מה שאתם.

קטי קטרין שטרית: – – –

קרן ברק: הם לא היו, קטי, די.

קרן ברק: אני ראיתי אותם, הם נכנסו, הם לא היו בהצבעה.

קרן ברק: די.

פטין מולא: – – –

קרן ברק: אני לא מבינה, אין לי חלוקת קשב.

פטין מולא: – – –

קרן ברק: פטין, אותך לא ראיתי.

פטין מולא: אני הייתי פה – – –

אלי אבידר: פטין, אתה לא היית.

ע'דיר כמאל מריח: לא היית פה.

חמד עמאר: כל מי שלא יושב במקום שלו אסור לו להצביע.

חמד עמאר: למה צריך לעשות ברדק בנושא הזה?

אלי אבידר: אתם מכשילים משלכם.

אלי אבידר: אתם לא מתביישים?

חמד עמאר: אל תוסיפי אף אחד.

אלי אבידר: תגידו לי, מה, אין פה מצלמות?

קריאות: – – –

קרן ברק: את הצבעת.

קרן ברק: מי שהיה – הצביע.

קרן ברק: מי שלא היה – לא הצביע.

קרן ברק: הוא לא יכול להגיד שהוא היה, זה הכול.

קרן ברק: מי שיודע יודע, והוא לא היה.

חמד עמאר: קרן, כל מי שלא ישב במקום שלו – – –

קרן ברק: מי שמעוניין לעשות בירור מול ערוץ הכנסת, זה הזמן, בסדר?

אלי אבידר: אם הוא טוען שהוא היה בהצבעה, אנחנו רוצים להגיש נגדו תלונה.

אלי אבידר: אם הוא אומר, ניקח אותו לוועדת האתיקה.

אלי אבידר: הוא לא מתבייש?

קריאות: – – –

חמד עמאר: כל מי שלא ישב במקום שלו – – –

אלי אבידר: מה קורה פה?

אלי אבידר: מה, אתם השתגעתם?

חמד עמאר: קרן, זה התפקיד שלכם.

אלי אבידר: מה נסגר אתכם?

אלי אבידר: [הצעת חוק פ/469/23; נספחות.

אלי אבידר: ]

קרן ברק: אני עוברת להצעת החוק הבאה – הצעת חוק צער בעלי חיים, של חבר הכנסת מיקי לוי.

קטי קטרין שטרית: – – – הם בטח מקשיבים לכם, אלי.

קריאה: לא נכון, הם לא היו פה.

יבגני סובה: אבל להגיד שהוא היה כשהוא לא היה – – –

אלי אבידר: מה, אתם לא מבינים שיש מצלמות?

יבגני סובה: מה זה הדבר הזה?

קרן ברק: לא, הם לא מבינים.

קרן ברק: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מעוניין לבוא?

קרן ברק: כי עוד מעט אנחנו נמשיך לחוק הבא.

יבגני סובה: גברתי המזכירה, תבדקו את העניין הזה, יש פה מצלמות.

יבגני סובה: הוא אומר משהו שהוא שקר.

קרן ברק: יש לך עד עשר דקות.

יבגני סובה: הוא משקר, הוא אומר שהוא היה.

קרן ברק: יש לך עד עשר דקות, בכבוד.

מיקי לוי: החוק לא נכון.

מיקי לוי: יש לי שתיים, אם אני לא אטעה.

קרן ברק: אז אתה עכשיו בהצעת חוק צער בעלי חיים.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בשבוע שעבר מדינה שלמה הזדעזעה כשנחשפה לסרטון שבו נראה בחור צעיר מכה באגרופיו, מצליף ומתעלל ללא הפסקה בכלב חסר ישע שרגליו וידיו קשורות.

מיקי לוי: היללות קורעות הלב של הכלב המסכן הזה הדהדו בכל רחבי הארץ כשזוג אקטיביסטים החליט לעשות מעשה והתפרץ בשידור אונליין לביתו כדי להוציא את הכלב מידיו ולוודא שלא יאונה לו כל רע.

מיקי לוי: כל פשעו של הכלב היה שהוא היה שייך לפרודתו של המתעלל והוא רצה לנקום בה.

מיקי לוי: לאחר האירוע המתעלל נעצר ובתוך 48 שעות הוגש נגדו כתב אישום.

מיקי לוי: הלוואי שיכולתי לומר לכם שמדובר במקרה יוצא דופן.

מיקי לוי: לצערי, רבים מאיתנו נחשפים ברשת החברתית לסיפורים מזוויעים דומים של התעללות בבעלי חיים, לעיתים באופן סדיסטי יוצא דופן.

מיקי לוי: חלק מהם לא משלמים מחיר על פשעם ככלל; אחרים זוכים לעונשים קלים ומגוחכים שלא מייצרים הרתעה שתמנע את הפשעים הבאים.

מיקי לוי: מדובר במציאות בלתי נסבלת המחייבת את התערבותנו כמחוקקים.

מיקי לוי: למרות שבית המשפט נתן עונשים קלים מאלו שהחוק מאפשר, יש לנו היום אפשרות בהצבעה הזאת – בחוק שהגשתי הרבה ימים לפני האירוע האחרון, מתוך מחשבה ודאגה לבעלי חיים – יש לנו היום אפשרות בהצבעה הזאת להחמיר את הענישה ולשלוח מסר כמחוקקים לבתי המשפט: התעללות ביצור חסר ישע היא מעשה חמור, בלתי נסבל, שחברה מתוקנת חייבת לטפל בו במלוא חומרת הדין.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שאני מביא היום להצבעה במליאת הכנסת מבקשת להחמיר את הענישה כלפי מי שמתעלל בבעלי חיים ולהוסיף לעונש המרבי שנה נוספת מעבר לשלוש שניתן לגזור כיום.

מיקי לוי: מדובר בהצעה מידתית שעושה שכל ביחס למצב הקיים ומבקשת לחזק את הנורמה החוקית, לשלוח מסר ברור מצד המחוקק לבית המשפט, וכמובן לייצר הרתעה חברתית של מחיר כבד בצד הפשע.

מיקי לוי: מי מחברי הכנסת שחושב שיש להחמיר יותר – אדרבה.

מיקי לוי: בואו נצביע היום בעד ונקיים אחר כך דיון על זה בוועדה לקראת הקריאה הראשונה.

מיקי לוי: כך או כך, המצב הקיים לא יכול להימשך.

מיקי לוי: האירוע הקשה בבת ים הראה גם את הפנים היפות של ישראל.

מיקי לוי: מעבר ליוזמה ולכעס של רבים שהתגודדו מחוץ לבית המתעלל בבת ים, רבים חשפו את האמפתיה שלהם לבעלי החיים ושיתפו תמונות של הכלבים שלהם ברשתות החברתיות.

מיקי לוי: היה ניתן להרגיש שזה נגע לרבים בבטן ושהם דמיינו את הכלב שלהם בסיטואציה האכזרית והכואבת הזאת.

מיקי לוי: המסר שהציבור שלח לנו ברור ועלה לאורך השבוע האחרון בבירור: חייבים להחמיר את הענישה.

מיקי לוי: הענישה שאני מציב היא מידתית.

מיקי לוי: אני מציע הצעה מידתית של שנה נוספת, שבהחלט אמורה להרתיע.

מיקי לוי: בתוכם נמנו גם שורה של חברי כנסת מהקואליציה, שביקשו להחמיר את הענישה.

מיקי לוי: חלק אף התחייבו לקדם חקיקה.

מיקי לוי: אז הינה, לכל אלה שרק דיברו ולא עשו, זו ההזדמנות שלכם להצביע בעד ולעשות מעשה.

מיקי לוי: לא יכול להיות שחברי כנסת לא יצביעו בעד חוק כל כך צודק רק כי הם חברים בקואליציה.

מיקי לוי: זאת תהיה שערורייה.

מיקי לוי: הרי ועדת שרים לחקיקה לא מתכנסת, ולא הגיוני שהכנסת כרשות מחוקקת תאבד לגמרי את עצמאותה ותבטל את יכולתם של נבחריה לקדם חוקים פרטיים.

מיקי לוי: מה יותר צודק מחוק זה?

מיקי לוי: מה יותר?

מיקי לוי: בטח ובטח כמו ההצעה הזאת, שאין לה עלות תקציבית, שהיא עונה על זעקה צודקת מהציבור ומוסרית ממדרגה ראשונה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שיש עוד צעדים שצריך לנקוט כדי להגן על בעלי החיים.

מיקי לוי: הצעת החוק הזאת נוגעת לאספקט אחד, ויש עוד רבים אחרים שלא באים בה לידי ביטוי, אבל מסע מורכב מהרבה צעדים.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת לצעוד צעד אחד קדימה.

מיקי לוי: עזבו את ההוראות הקואליציוניות, תהיו אמיצים – תוספת של שנה לחוק הקיים כנגד מי שמתעלל בבעלי חיים.

מיקי לוי: אלה שיצביעו היום פה וחס וחלילה יצביעו נגד – אצבע בעלי החיים תונף לכיוון שלכם.

מיקי לוי: אני תמה לראות שכמה חברי כנסת שבנפשם העניין הזה של ההגנה על בעלי החיים נעדרים מהמליאה או מהבניין – כי הבושה אוחזת בהם.

מיקי לוי: הם אינם יכולים להישאר במליאה ולהצביע נגד החוק הצודק הזה, מה עוד שהוא בסך הכול בקריאה טרומית.

מיקי לוי: הוא יבוא אחר כך לקריאה ראשונה ושנייה ושלישית בוועדת הפנים, שבה יושבת חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', שמתגלה כאחת שבעלי החיים מאוד מאוד חשובים לה.

מיקי לוי: היא נמנעת אפילו מאכילת בשר, ואני מכבד אותה על כך, באמת מצדיע לה.

מיקי לוי: אני לא אומר את זה בציניות.

מיקי לוי: אבל היום, חברת הכנסת חיימוביץ', למרות שניסיתי לחפש אותך – אולי קרה נס ואת בדרך למליאה ותצביעי יחד איתנו בעד החוק הזה, שהוא בקריאה טרומית.

מיקי לוי: חברי הכנסת מהקואליציה, אני פונה אליכם: תהיו עצמאיים.

מיקי לוי: אתם לא עבד נרצע.

מיקי לוי: זהו חוק שאין לו עלות תקציבית, זהו חוק מידתי, זהו חוק שאינו מחייב משמעת קואליציונית.

מיקי לוי: לא, לא, לא.

שלמה קרעי: קודם תדאג שהשופטים יממשו את מה שיש.

מיקי לוי: מי שיצביע היום נגד החוק הזה – דמם של בעלי החיים שעברו התעללות יזעק אליהם ויפנה אליהם אצבע מאשימה.

מיקי לוי: נראה אתכם מגלים עצמאות, ולו הקטנה ביותר.

מיקי לוי: אנחנו נעשה רשימה של כל אלה שיצביעו נגד החוק הזה ונפיץ את הרשימה הזאת בין אותם איגודים של צער בעלי חיים, בין אותם אנשים בחברה הישראלית שבעלי חיים מאוד מאוד יקרים להם.

שלמה קרעי: מיקי, מה, אתה מאיים?

מיקי לוי: לא, אני רק אומר מה הצעדים שיקרו.

מיקי לוי: ממש אין בזה איום.

מיקי לוי: מה שאני אומר זה הרבה פחות ממה שמיקי מכלוף זוהר עשה כלפי היועץ המשפטי לממשלה, תבדוק.

שלמה קרעי: הוא גם אמר שיקרו דברים.

מיקי לוי: אם זה איום, אני מתחייב, אם תוגש תלונה, להוריד את החסינות שהמחוקק הקנה לי ולבוא ולעמוד בכל צעד משפטי.

מיקי לוי: אני רק אומר היום שאתם תיבחנו, אנשי הקואליציה, במידת העצמאות שלכם, במידת העמידה על האמת האישית שלכם.

מיקי לוי: זהו חוק מידתי.

מיקי לוי: אין בו עלות כספית ולו אחת, של שקל.

מיקי לוי: יש בו רק רחמים.

מיקי לוי: יש בו רק רחמים, גילוי רחמים כלפי בעלי החיים, והחמרת הדין והתוספת של שנה אחת ענישה – –

שלמה קרעי: מיקי, אתה – – –

מיקי לוי: – – כלפי אלה שמתעללים בבעלי חיים.

מיקי לוי: חברת הכנסת, יושבת-ראש ועדת הפנים, אם את נמצאת בבניין הכנסת, אני קורא לך: בואי לאולם המליאה, תצביעי בעד החוק הצודק הזה; תגלי עצמאות לא רק ממרום כיסאך כיושבת-ראש ועדת הפנים של הכנסת, שמצהירה על כך שמגינה על בעלי חיים.

מיקי לוי: זו ההזדמנות שלך, חברת הכנסת חיימוביץ'.

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: מיקי – – –

משה ארבל: תודה רבה.

שלמה קרעי: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת שלמה קרעי, כשתקבל את רשות הדיבור תוכל להשתמש בה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, אם החוק לא ממומש, אני מוכן לצאת נגד אלה שלא מממשים אותו.

מיקי לוי: אני ראשון.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: ישיב, בשם הממשלה, השר הרב רפי פרץ.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

שלמה קרעי: תבדוק כמה מתעללים נכנסו לשלוש או לארבע שנים לכלא – – –

מיקי לוי: זה בתי משפט, זה לא – – –

שלמה קרעי: בתי משפט – – –

מיקי לוי: אבל אם תוסיף לו עוד שנה, יהיה לו רף גבוה יותר.

שלמה קרעי: מיקי, נראה, תהיה גיבור על מערכת – – – החברים שלך.

משה ארבל: כבוד השר, בבקשה.

מיקי לוי: קרעי, אני גאה בחברים שלי.

משה ארבל: יש לו עשר דקות לרשותו.

משה ארבל: בבקשה, כבוד השר.

משה ארבל: בכבוד.

רפי פרץ: טוב.

רפי פרץ: אני רוצה לענות על הצעת חוק צער בעלי חיים, על התיקון של החמרת הענישה בגין התעללות בבעלי חיים, התש"ף

רפי פרץ: –2020, של חבר הכנסת מיקי לוי, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

רפי פרץ: חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת מיקי לוי, קודם כול, אני שותף לדאגה הגדולה מההתעללות בבעלי החיים.

רפי פרץ: צער בעלי חיים זו מצווה מהתורה, ואנחנו אמונים על זה.

רפי פרץ: אנחנו אמונים על זה.

רפי פרץ: יש לנו הרבה מאוד מצוות שמטפלות בנושא הזה ומשתדלות שלא לפגוע בבעלי חיים.

רפי פרץ: תהליך השחיטה הישראלי הוא תהליך כזה – תהליך שמוודא במהירות רבה מאוד את העובדה שבעל החיים איננו חי יותר.

רפי פרץ: וברור שלדבר הזה יש מקור גדול.

רפי פרץ: התופעה הזאת היא תופעה חמורה שלחברה שלנו אסור להשלים איתה, ממש ככה.

רפי פרץ: רק השבוע כל המדינה געשה בעקבות מקרה ההתעללות שאירע בבת ים והתפרסם ברשתות החברתיות.

רפי פרץ: למרבה הצער, המקרה הזה מצטרף למקרים רבים אחרים שמדווחים מדי יום.

רפי פרץ: הכוונות מאחורי הצעת החוק העולה כאן הן טובות, אולם אין כל תועלת מעשית לעניין.

רפי פרץ: במובן הזה יש כאן יותר הצהרת חוק, כפי שחבר הכנסת מיקי לוי גם אמר, מאשר חוק שנועד לטפל בבעיה עצמה.

רפי פרץ: הענישה המקסימלית על התעללות בבעלי החיים הוחמרה כבר פעמיים בעשר השנים האחרונות.

רפי פרץ: אני מודה, מכיוון שאכפת לי מהנושא הזה והוא קרוב לליבי – – –

משה ארבל: אני מבקש ממנהלי הסיעה לאפשר לשר להשלים את דבריו.

משה ארבל: מנהלי ומנהלות הסיעה, לשמור על השקט, בבקשה.

רפי פרץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

רפי פרץ: מכיוון שהנושא הזה של התעללות בבעלי חיים הוא נושא שקרוב לליבי – אני זוכר כילד איך, בשאט נפש, ראיתי התייחסות פוגעת בחתולי רחוב או בכלבים משוטטים שעשו להם את מה שעשו להם.

רפי פרץ: זה הפריע לי מאוד.

רפי פרץ: דיברתי עם שר החקלאות, ואני רוצה להגיד לכם את הנתונים שקיבלתי מהאינסטנציה הבכירה ביותר בממשלת ישראל, וזה משרד החקלאות ומשר החקלאות עצמו.

רפי פרץ: אז ככה: הענישה המקסימלית על התעללות בבעלי חיים הוחמרה כבר פעמיים בעשר השנים האחרונות.

רפי פרץ: למרות זאת, עונשי המאסר המוטלים על עבירות התעללות בבעלי חיים לא עוברים את החודשים הבודדים, אם בכלל.

רפי פרץ: לכן, בהצעה להחמיר עוד יותר את הענישה אין מענה על הבעיות האמיתיות העומדות בפנינו בבואנו לטפל בתופעה החמורה הזאת.

רפי פרץ: לא בהוספת ענישה אנחנו נתקן את זה אלא בהרחבת האכיפה ובתקציב לעניין הזה.

רפי פרץ: כבר היום תובעי משרד החקלאות עובדים מדי שבוע במטרה להעלות את מתחמי הענישה.

רפי פרץ: תיקי צער בעלי חיים מקבלים במשרד את התעדוף הגבוה ביותר.

רפי פרץ: דרך אגב, אני רוצה לספר לכם שלרב קוק יש ספר – חוברת שנקראת חזון הצמחונות והשלום.

רפי פרץ: כן.

רפי פרץ: בתפיסת העולם היהודית, החזון שלנו, חזון הצמחונות והשלום, הוא חזון עתידי שבהחלט מדבר על צער בעלי חיים, בהחלט מדבר על זה שמפסיקים לאכול בשר, כמו שמיקי עושה היום.

רפי פרץ: אבל יש היררכיה: קודם כול נדאג לצרכים הישירים שלנו, קודם כול נעלה את הרמה מוסרית שלנו, קודם כול נדאג איש לחברו, קודם כול נעשה את הדברים היסודיים שצריך לעשות, ורק אחרי כן נתחיל לדאוג לכל מיני בעלי חיים במובן הקיצוני של העניין.

רפי פרץ: הרב קוק בוודאי מסמן את זה כאופק.

רפי פרץ: אבל אני לא אשכח את מראות הקצינים הנאצים, מפקדי המחנות, שהיו מסתובבים עם חתולה ביד ומלטפים אותה ודואגים לה, ובעיניים שלהם רואים את כל האחים שלנו נשרפים.

רפי פרץ: זה לא נכון לעשות.

רפי פרץ: נכון מאוד שלאט-לאט נגיע למקום המוסרי שבו אנחנו נשמור מאוד על צער בעלי חיים.

רפי פרץ: תיקי צער בעלי חיים מקבלים במשרד החקלאות – בדוק – את התעדוף הגבוה ביותר.

רפי פרץ: כמו כן, לאחרונה יחידת הפיצו"ח, הממונה במשרד החקלאות על תפיסה, ואכיפה של מקרי התעללות בבעלי חיים, קיבלה תוספת תקציבית, בסיועה של יושבת-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', ובכוונת המשרד להמשיך לחזק את פעילות היחידה, המונעת ומסכלת מקרי התעללות כמעט מדי יום ביומו.

רפי פרץ: מה שנדרש כעת הוא מענה שלם יותר לאורך כל תהליך האכיפה, החקירה וההבאה לדין, מענה שיתבטא בהגדלת תקנים של כוח אדם ובתקצוב נוסף לפעולות האכיפה והתביעה.

רפי פרץ: משרד החקלאות כבר קיים עבודת צוות בין-משרדית עם משרד המשפטים.

רפי פרץ: אני בכוונה מרחיב, כי אני רוצה שהכנסת הנכבדה וכבודו חבר הכנסת מיקי לוי – תדעו שעובדים על זה, דואגים לזה, אכפת מזה.

רפי פרץ: זה לא שבאים עכשיו להגיד לך, בהינף יד, להתייחס בביטול, חלילה, לדבריך.

רפי פרץ: עובדים על הדבר הזה.

רפי פרץ: משרד החקלאות כבר קיים עבודת צוות בין-משרדית עם משרד המשפטים, המשטרה והרשויות המקומיות, וגובשו תהליכי עבודה לייעול האכיפה בחלוקת עבודה בין גורמי האכיפה.

רפי פרץ: בנוסף, הוחלט על יצירת מוקד משותף והסמכת רופאים וטרינרים רשותיים כפקחים נוספים מטעם הרשויות המקומיות על מנת לתגבר את כוח האכיפה.

רפי פרץ: דוח עבודת הצוות אושר השבוע על ידי היועץ המשפטי לממשלה, ותהליכים אלו יושלמו בקרוב.

רפי פרץ: בכוונת משרד החקלאות להמשיך לקיים עבודת מטה יסודית במשרד החקלאות ולבחון דרכים נוספות לייעול האכיפה.

רפי פרץ: נבחן בין היתר את האפשרות להחמרת ענישה בעבירת התעללות, אבל כחלק מתוך סל שלם של מענים למגוון הבעיות בתהליך של הבאת מתעללים לדין צדק.

רפי פרץ: מכל הטעמים שהצגתי עולה שהצעת החוק שמובאת כאן אינה הדרך הנכונה להתמודדות עם תופעת ההתעללות בבעלי חיים, ומכיוון שההצעה הזאת טרם נדונה בממשלה, מובן שאני מבקש לא לתמוך בה.

רפי פרץ: אני מנצל את ההזדמנות מהבמה הזאת לספר לכם – – –

אלי אבידר: אחרי שעה שאתה מסביר לנו, אתה מבקש לא לתמוך?

אלי אבידר: שעה.

אלי אבידר: לא הפרענו לך במילה.

אלי אבידר: אחרי שעה?

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, קריאת הביניים נרשמה.

רפי פרץ: אני רוצה לספר לכם קצת על ההתייחסות היהודית לנושא אכילת בשר, למשל, וההתייחסות לשחיטה.

רפי פרץ: כמובן, השחיטה היהודית היא שחיטה שמקפידה ביותר על נושא צער בעלי חיים.

רפי פרץ: אני רוצה לספר לכם, מכיוון שאנחנו בפרשת בראשית, בריאת העולם – אתם יודעים שהציווי האלוקי עד נח היה לא לאכול בשר, לא לאכול בשר בכלל?

רפי פרץ: ויש מה שמוגדר בהלכה כשבע מצוות בני נח, שזו מצווה שמוטלת על כל העולם, והיא נקראת "איבר מן החי".

רפי פרץ: איבר מן החי זה אומר "צער בעלי חיים", זה אומר – אני לא רוצה לתאר מהבמה הזאת מה זה אומר בדיוק.

רפי פרץ: תנסו לדמיין לעצמכם.

רפי פרץ: זה צו, זה צו בין-לאומי, זה צו אנושי, זה צו מוסרי לכל האנושות.

רפי פרץ: לא לאכול איבר מן החי זה אומר שהחיה עדיין חיה, וזה צער בעלי חיים.

רפי פרץ: כל עוד, כל עוד לא הייתה ההגדרה של השחיטה, גם בשלב מתקדם יותר, היה אסור לאכול בשר.

רפי פרץ: והדברים מגיעים עד כדי כך שכשעם ישראל היה במשכן – יש דעות, בין הראשונים שאומרים את הדברים האלה; אדוני חבר הכנסת, היושב-ראש, עוד מעט נעשה חברותא גם יחד – – –

משה ארבל: אני אשמח מאוד, ובלבד שזה יעמוד בלוחות הזמנים.

רפי פרץ: בסדר.

רפי פרץ: אני לא רואה שעון, אבל – – –

משה ארבל: השעון – כבר תם.

משה ארבל: השעון – תם, ולכן אני באמת מודה – – –

רפי פרץ: אני רק רוצה להגיד – – –

משה ארבל: – – –

רפי פרץ: אני רק רוצה לומר עוד דבר אחד ברוח הימים האלה: זה יפה שדואגים לצער בעלי חיים, אבל אני, בממשלת ישראל, מסייע לדאוג לאחינו שסובלים מקורונה.

משה ארבל: תודה.

רפי פרץ: זה הדגש העיקרי שלי.

רפי פרץ: זו החשיבות הגדולה.

רפי פרץ: אני לא מזלזל בכלל בצער בעלי חיים, אבל קודם כול נדאג – –

משה ארבל: תודה רבה.

רפי פרץ: – – קודם כול נדאג לאחינו, לבעלי העסקים.

רפי פרץ: עושים את זה; יום ולילה דואגים להם.

משה ארבל: אני מודה – – –

רפי פרץ: תודה רבה לכולם.

משה ארבל: אני מודה לשר.

רפי פרץ: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, תרצה להשיב?

אלי אבידר: אמרת הכול נכון, רק המסקנה לא נכונה.

אלי אבידר: הכול בסדר – היהדות, הכול מאה אחוז, חותם על הכול, אבל איך אתה מגיע למסקנה להצביע נגד?

רפי פרץ: אמרתי שהרבה דברים שקורים – – –

אלי אבידר: לא צריך אריסטו בשביל זה, צריך לוגיקה פשוטה.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, אולי תשמע את חבר הכנסת מיקי לוי, תשתכנע.

משה ארבל: יש לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

משה ארבל: אני רק מבקש לומר גם לפרוטוקול, לבקשתה של חברתנו חברת הכנסת מיקי חיימוביץ': היא נמצאת עם אימה, שלא בקו הבריאות, ולכן היא לא כאן בכנסת.

משה ארבל: גם מצוות כיבוד אב ואם היא מצווה חשובה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: אני מקבל את ההסבר שלה ומאחל לאימה רפואה שלמה, אבל אני אומר לכם עוד פעם: אדוני השר, אתה השר לענייני ירושלים; שלחו אותך לכאן כשר החקלאות.

מיקי לוי: אדוני השר, שר החקלאות שלח אותך להשיב.

מיקי לוי: טוב שגם שר המשפטים נמצא כאן, כי כשהעברתם את החוק הנורבגי, אחד הדברים שאני הזהרתי מפניו הוא שאלה שיתחלפו עם חברי כנסת חדשים שייכנסו לא יגיעו למליאה הזאת, יזלזלו בחברי הכנסת – וזה מה שקרה, אדוני שר המשפטים.

מיקי לוי: לא רואים את הפרצוף של השר שוסטר, לא רואים את הפנים של אלה שהתחלפו, כי המליאה והכנסת לא מעניינת אותם.

מיקי לוי: וכשאני ביקשתי – מילא החוק הנורבגי, שהתנגדתי לו, אבל בכל מה שהגשתי כהתנגדויות ביקשתי דבר אחד: תחייבו אותם לפחות להשיב בשם משרדם.

מיקי לוי: גם זה לא קרה, כי לא אכפת לכם.

מיקי לוי: אדוני השר, אנחנו דואגים לחולי הקורונה, אנחנו זועקים את זעקתם של העסקים הקטנים והבינוניים, ולא ברור לנו למה הממשלה הרעה הזאת, שמאפשרת התכנסות של עשרה איש, לא מאפשרת לפתוח מסגרייה עם שמונה איש ללא קבלת קהל, ולא נגרייה, ולא משרד אדריכלים ולא משרד עורכי דין.

מיקי לוי: כל יום שהמשק לא עובד – 3 מיליארד שקל בעניין של חוב–תוצר, רק בעניין הזה.

מיקי לוי: אני לא מבין אתכם.

מיקי לוי: אתם הולכים לסגר השלישי?

מיקי לוי: אני לא מבין אתכם.

מיקי לוי: תפסיקו עם העניין הזה.

מיקי לוי: תפתחו את השמיים, תפתחו את התיירות.

מיקי לוי: היום קיבלתי מחקר – התמותה בישראל היא 0.7%, הנמוכה ביותר מבין מדינות אירופה.

מיקי לוי: אתם מביאים נתונים לא נכונים.

מיקי לוי: שלחתי את הנתונים האלה לפרופ' אריאל מאוניברסיטת תל אביב כדי שיבדוק את זה.

מיקי לוי: זה מה שהוא אמר:

מיקי לוי: אני אינני רופא – זה מה שאמר במאמר שפרסם מנהל בית החולים ברזילי.

מיקי לוי: אתם מכניסים לבית סוהר אחד גדול את כל אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אתם נותנים לכלכלה לקרוס.

מיקי לוי: אין מחשבה, אין דרך; נזקים עצומים שהנכדים והנינים שלנו ישלמו אותם.

מיקי לוי: מה הבעיה לפתוח משרד אדריכלים עם שמונה איש שאיננו מקבל קהל?

מיקי לוי: מה הבעיה עם זה?

מיקי לוי: הרי אישרתם קפסולות של עשרה וקפסולות של 20 באוויר הפתוח, אז למה אי-אפשר לתת ל-20 שחקני ספורט ללכת ולהתאמן?

שלמה קרעי: הבעיה היא שיש סגר.

מיקי לוי: תעזוב אותי מהסגר המטומטם הזה, שכלא 9 מיליון איש בבית סוהר אחד כזה גדול.

משה ארבל: נא לסכם.

מיקי לוי: אין לכם מחשבה.

מיקי לוי: אין לכם דרך.

מיקי לוי: הרסתם כל חלקה טובה, ובפרט הרסתם את הכלכלה.

מיקי לוי: 130 מיליארד שקל גירעון, 74% חוב–תוצר, ויגיע ל-80% חוב–תוצר.

מיקי לוי: אסון הבאתם עלינו.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, תוכל להצביע מכאן, אם תרצה.

משה ארבל: לא תצטרך לעלות לשם כך.

משה ארבל: אני עובר להצבעה על הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – החמרת ענישה בגין התעללות בבעלי חיים), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 34 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – החמרת ענישה בגין התעללות בבעלי חיים), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה: 34 מתנגדים, 18 תומכים.

משה ארבל: אני מבקש להוסיף את חבר הכנסת אליהו ברוכי – ברוך הבא – כמתנגד ואת חבר הכנסת מיקי לוי כתומך.

משה ארבל: אשר על כן, 19 תומכים, 35 מתנגדים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1518/20; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת החוק הבאה בסדר-היום – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתקופת אכשרה לחיילים משוחררים), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת אלכס קושניר וקבוצת חברי הכנסת.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני.

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר.

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר.

משה ארבל: ברוך הבא.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש – – –

משה ארבל: חברות הכנסת היקרות מסיעת הליכוד, אני מבקש.

משה ארבל: אני מבקש.

אלכס קושניר: קצת איפוק.

אלכס קושניר: תעשו את זה בחדר הסיעה.

אלכס קושניר: למה פה?

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, זה אמור להיות פשוט: מי שתורם למדינה מקבל תמורה בחזרה.

אלכס קושניר: זה אמור להיות מובן מאליו.

אלכס קושניר: מי שנותן שלוש שנים מהחיים שלו או נותנת שנתיים מהחיים שלה זוכה או זוכה ליחס הוגן ממנה.

אלכס קושניר: זה אמור להיות קל.

אלכס קושניר: המדינה השתמשה בי כחומר גלם אנושי, גייסה אותי לצרכיה, אני שירתי אותה בגאווה, נמנע ממני בזמן הזה לעבוד במקום אחר, אז כשיש משבר, מצופה מהמדינה לעמוד לצידי.

אלכס קושניר: אולי זה פשוט, ברור מאליו וקל איפשהו במדינה אחרת, מדינה שמעריכה ומחבקת את הצעירים שלה; אולי זה הגיוני במדינה רציונלית, שמבינה שהצעירים האלה הם העתיד שלה ואסור לדפוק אותם; אולי זה קורה במדינה שהממשלה שלה דואגת לעזור לאזרחים ולא רק לעצמה; אולי זה צפוי במדינה שצופה פני עתיד, אשר מבינה שאם היא תדפוק את הדור הזה, יכול להיות שדור הצעירים הבא כבר לא יבוא לשרת.

אלכס קושניר: למה שהוא יבוא?

אלכס קושניר: איך הוא יאמין בערך כמו למשל ערבות הדדית אם הממשלה הזאת פשוט רוקנה אותו מתוכן?

אלכס קושניר: למה שהוא יבוא אם הוא רואה מגזר שלם שפשוט עושה דין לעצמו ולא מתגייס, פשוט כי יש לו חברי כנסת שמאפשרים לו את זה כאן בכנסת, שמחזיקים את ראש הממשלה במקום הרגיש ביותר – בכיסא שלו – ובמקביל מנטרלים את המקום הרגיש האחר, שאחראי לאומץ ולהחלטיות?

אלכס קושניר: רק אתמול שמענו ש-1,222 חרדים התגייסו בשנה הקודמת; סליחה, בשנה הזאת.

אלכס קושניר: זו ירידה של יותר מ-55% מהשנה הקודמת.

אוריאל בוסו: בגלל אנשים כמוך.

אלכס קושניר: אני מבקש שתדמיינו לכם משפחה.

אלכס קושניר: בעצם, אתם יודעים מה?

אלכס קושניר: אל תדמיינו, אני בטוח שלכל אחד יש משפחה כזאת שהוא מכיר, שגדל בה ילד שמתחנך על ערכים של הוריו שמספרים לו על חשיבות השירות בצה"ל והתרומה לביטחון המדינה.

אלכס קושניר: הוא רואה את אחותו משרתת בגאווה אי שם בגבול הצפון או בעזה או בגבול מצרים, עושה משמרות לילה אין-סופיות בתצפית, משתחררת, ואז מגיע משבר הקורונה.

אלכס קושניר: האבא סוגר את העסק, האימא יוצאת לחל"ת, האח הקטן לא מסתדר עם לימודי הזום הלא-ברורים.

אלכס קושניר: היא מנסה לעזור למשפחה.

אלכס קושניר: היא רוצה לצאת לעבודה, אבל אין – אין כי מישהו החליט שיש כאן סגר כללי, סגר שכולו עונש קולקטיבי כי מישהו לא אגר מספיק אומץ כדי לסגור רק מקומות שיש בהם תחלואה גבוהה.

אלכס קושניר: יש כאן עונש קולקטיבי וסגר כללי רק כי למישהו מפריע שהאנשים זועקים את צעקתם ליד הבית שלו.

אלכס קושניר: זה מפריע לו כי הוא לא יכול לשמוע ולראות את הסרטונים המצחיקים שהבן שלו בן ה-30 מראה לו על הספה במוצאי שבת.

אלכס קושניר: אז אותו ילד אומר לעצמו: את מי אני צריך לשרת?

אלכס קושניר: הוא מתבייש מעצם המחשבה, אז הוא בא לאחותו ושואל אותה, וגם היא – אין לה תשובה.

אלכס קושניר: היא חסרת אונים.

אלכס קושניר: המדינה שלה הפקירה אותה ואת משפחתה.

אלכס קושניר: אפילו דמי אבטלה, דבר כל כך פשוט ומובן מאליו, לא מגיעים לה, אחרי שנתנה שנתיים מהחיים שלה למדינה – אותה מדינה שדרך אגב עוד מעט תקרא לה לשירות מילואים פעיל.

אלכס קושניר: היא עבדה קשה שנתיים, לא ישנה, לא יצא הביתה, לא ראתה את משפחתה, את החבר שלה, שגם הוא לוחם בצה"ל – השבתות פשוט אף פעם לא הסתדרו להם במהלך השירות.

אלכס קושניר: היא עבדה קשה ברצון, בגאווה, מתוך תחושת שליחות שירתה את המדינה, אבל המדינה מתקמצנת לה על דמי אבטלה.

אלכס קושניר: המדינה מספרת בגאווה שהיא מאפשרת לה למשוך קצת יותר מהפיקדון שלה קצת יותר מוקדם.

אלכס קושניר: איזו נדיבות.

אלכס קושניר: המדינה עוזרת לחיילים בכסף של החיילים, כסף שנועד לבנות את העתיד שלהם.

אלכס קושניר: ישראבלוף בהתגלמותו.

אלכס קושניר: מה מבקשים החיילים האלה, קצבה לכל החיים?

אלכס קושניר: כסף למותרות?

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: הם מבקשים את מה שמגיע להם בזכות – הם מבקשים דמי אבטלה; לא כי הם לא רוצים לעבוד – כי אין להם עבודה.

אלכס קושניר: אין להם עבודה כי אותו מישהו סגר להם את המשק לחלוטין.

אלכס קושניר: חברים, חבריי חברי הכנסת, כל הניסיונות שלי לשכנע במסגרת ועדת הכספים לא צלחו, אז באתי לכאן, למליאת הכנסת.

אלכס קושניר: אני פונה לכל חברי הבית הזה: עזבו אתכם קואליציה–אופוזיציה.

אלכס קושניר: באמת, הצעת החוק שלי באה לתקן עוול.

אלכס קושניר: היא פשוט מבקשת לתת דמי אבטלה לחיילים משוחררים בזמן משבר הקורונה.

אלכס קושניר: אז בואו נעשה צדק עבור הדור הזה, ואולי גם עבור הדור שיבוא אחריו.

אלכס קושניר: תצביעו בעד ותוכלו להסתכל במראה בגאווה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס קושניר.

משה ארבל: יעלה ויבוא וישיב סגן שר העבודה הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

אלכס קושניר: אדוני סגן השר, רק אל תתחיל מבראשית.

משולם נהרי: אני לא רוצה להתחיל מסוף פרשת בראשית, כי אני אגיד לך אותה בסוף, באמת.

אלכס קושניר: ידעתי שזה יבוא.

אלכס קושניר: תאמין לי, כל פעם שאתה עולה אני מקבל דבר תורה.

משולם נהרי: מקבל חיזוקים.

אלכס קושניר: חבר הכנסת משולם, יש לך את המזל שתמיד משה ארבל הוא יושב-ראש הישיבה שלך.

משה ארבל: זה מעלה את הרייטינג, אני מבין.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת קושניר, אנחנו בעד החיילים, אנחנו לא נגד.

משולם נהרי: אנחנו אוהבים אותם והם בראש מעיינינו, וגם אנחנו שירתנו בצבא; אוהבים אותם ונאהב אותם ונמשיך לאהוב אותם.

אלכס קושניר: אבל?

משולם נהרי: אבל – עזוב את דעתך על ממשלה הזאת וראש הממשלה הזה, הכלוא בצורה כזאת או אחרת, לפי דבריך.

משולם נהרי: בוא נניח לכל הדברים האלה בצד ונתייחס לצד המקצועי כפי שהמשרד רואה את זה.

משולם נהרי: תקופת האכשרה הנדרשת בחוק הביטוח הלאומי לצורך קבלת דמי אבטלה היא עבודה של 12 חודשים שבעדם שולמו דמי ביטוח בתוך 18 חודשים בתכוף למועד הקובע – מועד ההתייצבות בלשכת שירות התעסוקה.

משולם נהרי: סעיף 161(א)(2) לחוק קובע כי בתקופת האכשרה לחייל משוחרר ייכללו עד שישה חודשי שירות, כך שעל מנת להיות זכאי לדמי אבטלה חייל משוחרר צריך לעבוד לפחות שישה חודשים נוספים – לא חייב חודשים מלאים אבל שישה חודשים – בשנה הראשונה אחרי שחרורו כדי להיות זכאי לדמי אבטלה.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת לכלול 12 חודשי שירות סדיר במקום השישה הקיימים כיום כתקופת האכשרה כך שחיילים משוחררים יהיו זכאים לדמי אבטלה מייד עם שחרורם מצה"ל.

משולם נהרי: עד שנת 2006 חיילים משוחררים היו פטורים מתקופת אכשרה, קרי, מייד עם שחרורם היו החיילים זכאים לדמי אבטלה.

משולם נהרי: במסגרת חוק ההסדרים של שנת הכספים 2006 (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו–2006, תוקן סעיף 161 לחוק כדי לעודד את השתלבותם של חיילים משוחררים בשוק העבודה, ונקבע שימי שירות סדיר על פי חוק שירות ביטחון ייכללו בתקופת ההכשרה של מובטל במספר ימים – 180 יום.

משולם נהרי: כלומר, זה היה קיים; זה לא דבר שהוא חדש – זה דבר שהיה קיים ודבר שהיה טוב, אבל שינו אותו מסיבה אחת:

משולם נהרי: כדי לעודד חיילים להשתלב בשוק העבודה.

משולם נהרי: אני לא מתייחס לימים האלה.

אלכס קושניר: – – – המשבר – – –

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: המשבר, אנחנו לא מתכוונים לקבע אותו ואנחנו לא מתכוונים שהמשבר הזה ילווה אותנו עוד ימים ארוכים.

משולם נהרי: אנחנו מתפללים ומקווים שתשועת השם כהרף עין.

אלכס קושניר: – – – אפשר לקבל את החוק?

אלכס קושניר: הוועדה המסדרת – – –

משולם נהרי: תכף.

משולם נהרי: אל תבשר באמצע הדברים.

משולם נהרי: בסוף, אם אני לא אהיה איש בשורה אז תהיה אתה איש הבשורה.

משולם נהרי: בהמשך תוקן החוק ומניין הימים שונה לשישה חודשי שירות, קרי, לצורך צבירת תקופת אכשרה לזכאות נדרשו לחייל המשוחרר עוד שישה חודשי עבודה בשנה הראשונה לשחרורו – לא כמו כולם, שצריכים להמתין 12 חודשים, זאת אומרת זה באמצע, בין ההצעה שאתה מציע לבין שאר האנשים.

משולם נהרי: חשוב לציין כי חיילים משוחררים שלאחר שחרורם לא השתלבו בשוק העבודה כעובדים או שלא הספיקו לצבור תקופת אכשרה מספקת לאבטלה עשויים להיות זכאים בתנאים הקבועים בחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א–1980, לקצבת הבטחת הכנסה.

משולם נהרי: נושא זה – יש איזה מתן שכרה בצידה; אי-אפשר להגיד שלא מפצים אותם.

משולם נהרי: נושא זה עלה בדיונים בעת התיקונים האחרונים בנושא אבטלה עקב מגפת הקורונה, ובימים אלו – ופה אני רוצה שתקשיב היטב היטב, זו הודעה של המשרד – בימים אלו משרד הביטחון מוביל תיקון חקיקה בשיתוף עם משרדנו, הממונה על המוסד לביטוח הלאומי, תיקון אשר יביא פתרון לעשרות אלפי חיילים משוחררים, אשר מהווים את אחת מקבוצות הצעירים שנקלעו למשבר בעל כורחם, עם קושי רב להשתלב בשוק התעסוקה.

משולם נהרי: אם הנושא הזה באמת חשוב לך ואתה רוצה לקדם אותו, בוא נמתין.

משולם נהרי: יושבים על הנושא הזה.

משולם נהרי: אנחנו מביאים את זה בחשבון דווקא בגלל התקופה שאתה מצביע עליה ומדבר עליה.

משולם נהרי: אני חושב שכולנו רוצים בסופו של דבר לעזור ולייעל.

משולם נהרי: משרד הביטחון מקיים דיונים על זה והוא מתכוון להכניס תיקון.

משולם נהרי: עכשיו, על פי בקשתו של אלי אבידר, קודם כול אני רוצה להעיר – היה קודם דיון.

משולם נהרי: מיקי פה, מיקי לוי?

אלי אבידר: אני בשבילו.

משולם נהרי: אתה בשבילו.

משולם נהרי: היה קודם דיון על הנושא של צער בעלי חיים.

משולם נהרי: נדמה לי שבתשל"א נשלחה שאלה לרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה; בשבוע הבא יום פקודת שנתו.

משולם נהרי: שלחו לו שאלה בנושא של פיטום אווזים.

משולם נהרי: כידוע, כבד האווז הוא מעדן.

משולם נהרי: בצרפת מגישים אותו במסעדות חשובות ויש לו ביקוש רב; גם בהונגריה, בהרבה מקומות.

משולם נהרי: פה בישראל היה מפעל לפיטום אווזים והיו מפטמים אותם ומכניסים קנה קשיח לתוך הצוואר בכוח ומלעיטים אותם כדי שהכבד יהיה גדול ועסיסי.

משולם נהרי: כמובן שזה מצער אותם, זה מכאיב להם, אז באה שאלה מצרפת לגבי הכשרות: האם מותר להשתמש בכבד של אווזים מפוטמים?

משולם נהרי: התשובה של הרב עובדיה יוסף זו תשובה מאוד מעניינת וארוכה.

משולם נהרי: הוא אומר:

משולם נהרי: הדבר הזה הוא צער בעלי חיים.

משולם נהרי: צער בעלי חיים זה דאורייתא, זה לא דרבנן.

משולם נהרי: צער בעלי החיים זה דאורייתא ואסור לעשות את זה.

משולם נהרי: הוא אומר להימנע מלקנות ולא לתת יד לאלה שמרוויחים על חשבון צער בעלי חיים.

משולם נהרי: הנושא הזה עלה בוועדת החינוך של הכנסת שהייתי חבר בה, ובזמנו גם יוסי שריד, זיכרונו לברכה, היה חבר בוועדה הזאת, והיה דיון של המגדלים.

משולם נהרי: בסופו של דבר הוועדה הייתה צריכה לאשר את התקנות – האם הם יכולים להמשיך ולגדל או לא.

משולם נהרי: אמרנו: אנחנו לא מאשרים.

משולם נהרי: מה שעמד בפני הוועדה – אדוני היושב-ראש, תקשיב – מה שעמד שם בפני הוועדה בסוף, בדיון הזה – כי ההם הפעילו לחצים, ואלה הפעילו לחצים – היה פסק הדין של הרב עובדיה יוסף.

משולם נהרי: אמר יוסי שריד: אם הרב עובדיה יוסף אומר, מי אני שאגיד לא?

משולם נהרי: והצביע בעד, ומנענו.

משולם נהרי: זהו, הסתיים.

משולם נהרי: באותה תקופה הפסיקו לפטם אווזים במדינת ישראל.

משולם נהרי: אבל בא לנו דבר נוסף – פיטום עגלים, שזה ייסורים נוראיים, הנושא של פיטום העגלים, וגם זה דבר שנדרשנו לדיון בו ועשינו את הכול כדי למנוע.

משולם נהרי: יש גם עופות שמכניסים אותם לתוך כלובים והם לא יכולים לזוז כדי שהעצמות שלהם יהיו רכות.

משולם נהרי: גם אלה דברים שהם נגד התורה.

משולם נהרי: היא נגד צער בעלי חיים.

משולם נהרי: צער בעלי חיים – דאורייתא.

משולם נהרי: לכן, הנושא הזה באמת קרוב אלינו, וחבל שמיקי לוי לא נמצא.

משולם נהרי: ולסיום, בראשית – חבר הכנסת קושניר, בראשית.

משולם נהרי: אנחנו מתחילים סדרה חדשה של התורה, של פרשות התורה, מתחילים את הכול מחדש.

משולם נהרי: יש דבר מאוד מעניין בסוף הפרשה.

משולם נהרי: כתוב: "וירא ה' כי רבה רעת האדם בארץ וכל יצר מחשבֹת לבו רק רע כל היום.

משולם נהרי: ויִּנחם ה' כי עשה את האדם בארץ ויתעצב אל לבו.

משולם נהרי: ויאמר ה' אמחה את האדם אשר בראתי מעל פני האדמה מאדם עד בהמה עד רמש ועד עוף השמים כי נִחמתי כי עשיתִם".

משולם נהרי: הקב"ה ראה שהאדם שהוא יצר – יצר לב האדם – – –

יוליה מלינובסקי: – – – רק רע.

יוליה מלינובסקי: רע.

קריאות: – – –

משה ארבל: חברת הכנסת מלינובסקי – – –

משולם נהרי: זה הזמן להפסיק – באמצע דברי תורה?

יוליה מלינובסקי: יש זמן לעבודה ויש זמן לתורה.

משולם נהרי: כן, אבל כמה יוצא לך לשמוע את דברי התורה?

משולם נהרי: אם כבר יש הזדמנות, אז – – –

אלכס קושניר: איך אתה יודע כמה יוצא לה לשמוע דברי תורה?

אלכס קושניר: איך אתה יודע?

אלכס קושניר: איך אתה מסיק – – –

משולם נהרי: אני שואל אותך שאלה: אמת אתה אוהב?

אלכס קושניר: משתדל.

משולם נהרי: מה זה משתדל?

משולם נהרי: או שאתה אוהב או שאתה לא אוהב אמת.

משולם נהרי: מה, אתה חי בעולם – – –

אלכס קושניר: אוהב, כן.

משולם נהרי: אוהב אמת.

משולם נהרי: התורה היא תורת אמת.

משולם נהרי: זו תורת חיים, זה דרך חיים.

משולם נהרי: היא יכולה לעזור לך, היא יכולה להאיר את דרכך, היא יכולה להוביל אותך בדרך בטוחה.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה.

יוליה מלינובסקי: אל תחנך אותנו – – –

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, יש לי מספיק זמן?

משולם נהרי: תנצל את זה.

משה ארבל: לא, יש לך שלוש דקות כרגע.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר על דבריו המאירים, הברורים.

משולם נהרי: מאחר שאמרתי שמשרד הביטחון מתכוון לקדם את הנושא הזה, אז אם בכל זאת המציע רוצה להצביע, אנחנו מתנגדים.

משה ארבל: מאה אחוז.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

משה ארבל: חבר הכנסת אלכס קושניר, לרשותך שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: – – – הכול בסדר, חיילים – לא אצלכם.

קריאה: – – – את כבר צרודה – – –

יוליה מלינובסקי: אל תחנך אותנו – – – התורה היא לא רק שלך, היא של כולם.

שלמה קרעי: תתביישי לך, שונאת ישראל.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שלמה קרעי: – – –

משה ארבל: לא, הקריאות האלה הן קריאות לא ראויות לפי תקנון הכנסת.

משה ארבל: לקרוא לחברת כנסת "שונאת ישראל" – לא מקובל.

שלמה קרעי: – – – כשמעלים שם של מישהו חרדי ישר קופצים במפלגה הזאת.

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אלכס קושניר: חבר'ה, יש כאן סתירה לוגית שאני לא מצליח להסביר, ולמדתי לוגיקה באוניברסיטה.

אלכס קושניר: יושב כאן שליח של אלי ישי בתוך רשימת הליכוד, קורא לחברת כנסת "שונאת ישראל", כאשר הוא ברגע זה, עכשיו, הולך להצביע על החוק נגד דמי אבטלה לחיילי צה"ל.

אלכס קושניר: מישהו יכול להסביר לי את ההיגיון הזה?

אלכס קושניר: לא יודע.

אלכס קושניר: לא מבין.

קריאות: – – –

אלכס קושניר: עכשיו לעניין הצעת החוק.

שלמה קרעי: – – –

אלכס קושניר: אתה יכול להשתיק אותו?

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי, הערת הביניים נשמעה.

משה ארבל: לפי התקנון, תגיש בכתב בקשה להודעה אישית.

משה ארבל: בלי זה לא נאשר לך.

אלכס קושניר: יוליה, אני מציע גם לך לבקש בקשה להודעה אישית, אחרי מה שהוא אמר.

שלמה קרעי: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי, תודה.

אלכס קושניר: כאשר ראש הממשלה סוגר את המשק בגלל שמפריע לו שמפגינים נגדו, או שאין לו מספיק אומץ כדי לטפל באזורי התחלואה, אז אי-אפשר לצאת לעבודה.

אלכס קושניר: אין עבודה.

אלכס קושניר: אתה לא מבין?

אלכס קושניר: אתה מנותק.

אלכס קושניר: לגבי דבריו של סגן השר, אני מאוד שמח שסוף-סוף זה טפטף, ושר הביטחון – או השר במשרד הביטחון – ושר הרווחה רוצים לקדם את הנושא הזה.

אלכס קושניר: אבל מה שאני מציע: חבר'ה, בואו נצביע בעד ההצעה שלי.

אלכס קושניר: אחר כך נגיע לוועדות.

אלכס קושניר: מבחינתי תתנו את ההצבעה בעד באישור ועדת השרים לחקיקה, אבל אין שום קשר בין מה שהממשלה רוצה לקדם להצבעה על החוק הזה.

אלכס קושניר: זה ברור לכולם – מצביעים בקריאה טרומית, ואחר כך יש עוד שלוש קריאות, ואחר כך יש ועדות, אז אפשר להכניס את כל הדברים שאתם רוצים.

אלכס קושניר: אז השאלה היא אם אתם מתנגדים כי זו הצעת חוק של האופוזיציה, או שאתם מתנגדים בגלל עקרונות.

אלכס קושניר: בשני המקרים אתם מצביעים נגד חיילי צה"ל.

אלכס קושניר: לכן אני, אדוני היושב-ראש, מבקש להצביע על החוק הזה, וקורא לכל החברים שאכפת להם מחיילי צה"ל, אכפת להם מהערכים שהמדינה הזאת מושתתת עליהם, להצביע בעד.

אלכס קושניר: תודה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר יכול להצביע מכאן.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתקופת אכשרה לחיילים משוחררים), התש"ף–2020.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 28 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לוועדה לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן 28 מתנגדים, 17 תומכים.

משה ארבל: אני מבקש להוסיף כתומך את חבר הכנסת אלכס קושניר, וכמתנגד – את חבר הכנסת שלמה קרעי.

משה ארבל: אשר על כן, תוצאות ההצבעה הן 18 תומכים, 29 מתנגדים, אין נמנעים, והצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: ובכן, להוסיף גם את חבר הכנסת אליהו ברוכי ואת השר הרב רפי פרץ כמתנגדים.

משה ארבל: אשר על כן, תוצאות ההצבעה הן – התווספו שני המתנגדים הללו.

משה ארבל: לאחר ההצבעה אני מאפשר, על פי תקנון הכנסת, לחבר הכנסת שלמה קרעי לעלות למסור הודעה אישית.

משה ארבל: חמש דקות לרשותך, אדוני.

משה ארבל: בבקשה.

מרב מיכאלי: זה שהזכירו אותו בקריאת ביניים זה לא שייך.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אני כל פעם עומד כאן מזועזע מהשנאה, משאט הנפש.

שלמה קרעי: החבר'ה האלה ברחו כמו שפנים מהמליאה כי הם לא יכולים לשמוע את מה שיש לומר להם.

שלמה קרעי: החבורה של ליברמן ושבעת הגמדים, כשהם שומעים את המילה "חרדי", מריחים ריח של חרדי – לא יודע איך הוא עומד כאן לידך, אדוני היושב-ראש, ומדבר.

שלמה קרעי: גם אתה חרדי, או שאולי אתה חרדי מזן אחר?

שלמה קרעי: כשהם שומעים שרוצים לתת קצבה, גם למעלה מהילד השלישי, וירוויחו מזה משפחות חרדיות ומשפחות ערביות, כואב להם הלב.

שלמה קרעי: הם לא מסוגלים.

שלמה קרעי: השנאה מעוורת את עיניהם.

שלמה קרעי: השנאה מקלקלת את השורה.

שלמה קרעי: אני חושב שכששומעים דבר כזה כאן, אדוני היושב-ראש, זה הרבה הרבה יותר גרוע מלקרוא לעבר אחד כזה, או לעבר אחת כזאת שכל כך כואב לה שחרדי יקבל משהו.

שלמה קרעי: שחרדי יקבל משהו, בשוויון לכל אזרחי המדינה – כואב להם הלב.

שלמה קרעי: זה הרבה יותר גרוע לעמוד כאן ולומר את הדברים האלה.

שלמה קרעי: אז אני רוצה לומר לקושניר, וכבר אמרתי את זה אחת ולתמיד, אמרתי את זה גם קודם – אגיד את זה שוב לבוס העבריין המורשע שלו, שהורשע באלימות כלפי ילד בן 13, הורשע, והם מעיזים להגיש כאן הצעת חוק שלא תאפשר להתמודד לנשיאות המדינה או למה שזה לא יהיה למי שיש כנגדו כתב אישום.

שלמה קרעי: הבוס שלכם עבריין מורשע.

שלמה קרעי: תגישו נגדו, שלא יכול להתמודד ולא יכול להיות חבר כנסת בכלל.

שלמה קרעי: אז אני כאן הנציג של הרב מזוז, אני הנציג של המזרחים, של ש"ס, של ג, של העולים, של כל מי שרוצה אותי כנציג, וכולם פונים אליי בפניות ציבור.

שלמה קרעי: ואני אבחר ואמשיך להיבחר על אפכם ועל חמתכם, באופן דמוקרטי, בתנועת הליכוד, שהיא תנועת הבית שלי, היא עמוד השדרה השלטוני של המחנה הלאומי במדינת ישראל, ואתם, חבורת שבעת הגמדים, תמשיכו ללקק לאדון שלכם ליברמן ותמשיכו לשסות בקמפיין השנאה שלכם את כל אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

משה ארבל: בקשה למסירת הודעה על ידי יושב-ראש ועדת הכנסת.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני חבר הכנסת איתן גינזבורג.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

): כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים בוועדת החוקה, חוק ומשפט: מטעם סיעת הליכוד, במקום חבר הכנסת גדעון סער יכהן חבר הכנסת עמית הלוי.

): תודה.

משה ארבל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

משה ארבל: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת התנהלות משטרת ישראל באכיפת תקנות הקורונה << הלסי >>

משה ארבל: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת התנהלות משטרת ישראל באכיפת תקנות הקורונה, מס' 1610, של חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, בפתח דבריי חשוב לי להדגיש ששוטרי משטרת ישראל, שאני מעריך את העבודה שלהם – אתם עוברים תקופה קשה, מרובת לחצים; אתם לוחמים שעומדים בחזית, ושלחו אתכם לחזית לשמירת הבריאות של עם ישראל.

יצחק פינדרוס: אני וחבריי מעריכים את העבודה שלכם.

יצחק פינדרוס: אנחנו יודעים מול מה אתם מתמודדים, ערים לדילמות, לסיטואציות שבהן אתם מוצאים את עצמכם.

יצחק פינדרוס: אינני יודע כיצד הייתי נוהג במקומכם לו הייתי בזירה שאליה אני מגיע עם רצון טוב, בכוונה לשמור על בריאות הציבור, ובתגובה אני נתקל בקריאות נאצה.

יצחק פינדרוס: אם אני הייתי מצליח להתאפק ולא לדחוף ילד – לא בטוח.

יצחק פינדרוס: הטענות שלי וחבריי הן לא עליכם אלא על המפקדים שלכם.

יצחק פינדרוס: קריאת "אחריי" הפכה לאתוס ישראלי, אבל כשבוחנים מקרוב את המתרחש במשטרת ישראל – –

משה ארבל: סגן השר פרוש, אני מבקש שלא תחליף אותי בעבודתי.

משה ארבל: הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: – – שם הקריאה היא "לפניי".

יצחק פינדרוס: יושבים קצינים, רוקמים חלומות כיצד להתקדם במעלה הדרגות, כיצד להתקדם, לא לעשות טעויות.

יצחק פינדרוס: אותם מפקדים החליטו שלא לפעול לנוכח גל הפרות ההנחיות הרחב.

יצחק פינדרוס: בריאות הציבור לא עמדה בראש מעייניהם; העיקר – לא לטעות.

יצחק פינדרוס: ואז מגיעה התקשורת ותוהה לנוכח השתיקה, מצלמת כמה תמונות יפות של איזה סוכה פה, אירוע שם, ומגיעים – והפתרון, כרגיל, לצערי, זה לטפל תקשורתית, נקודתית; לא לעקור את הבעיה מהשורש, לא להתמודד מולה אלא לעשות איזה שואו יפה שבו ייפתחו החדשות.

יצחק פינדרוס: אם תוקפים אותנו על הנעשה בשכונות חרדיות באין מפריע, חשב הקצין לעצמו, אשלח פלוגת שוטרים לתוך הרחובות העמוסים בימי חג, מעט מעצרים, והתמונה התקשורתית תציג אותנו חזרה באור חיובי, והכותרת בסדר.

יצחק פינדרוס: אם חלילה ראו אותנו יום אחד מרביצים לאיזה מפגין בבלפור, אז בשביל לאזן את התמונה, מחר נרביץ לאיזה ילד או אישה או איזו גברת שעוברת ברחוב, וזה יאזן את התמונה.

יצחק פינדרוס: יראו את השוטרים רצים.

יצחק פינדרוס: וכך שטפו שוטרים את רחובות הערים החרדיות בימי חג.

יצחק פינדרוס: לא מטפלים בבעיה, לא עוקרים אותה מהשורש.

יצחק פינדרוס: כיכר השבת – עוברי אורח תמימים נעצרים, העיקר לא להראות שלא עושים.

יצחק פינדרוס: כך בבני ברק, בביתר עילית, במודיעין עילית, בכל מיני מקומות.

יצחק פינדרוס: כולנו ראינו את הפרסומים.

יצחק פינדרוס: השוטר בקצה לא אשם; מי שהכניס אותו לסיטואציה בהחלט כן.

יצחק פינדרוס: תפקידי המשטרה הם לשרת, להגן – לשרת את האזרח, להגן עליו מפני אחרים, מפניו – אבל בסיטואציה של הקורונה ראינו ברחובות הערים שהחרדים הופכים להיות – ההתייחסות לתושבים כאל אויבים ולא כאזרחים.

יצחק פינדרוס: בני ברק בנויה בצפיפות, אבל היא איננה רצועת עזה.

יצחק פינדרוס: אבל התמונות האלה, רבותיי, לא היו רק בערים החרדיות.

יצחק פינדרוס: ראינו מה קורה בהפגנות; ראינו מה קורה בערים ערביות.

יצחק פינדרוס: לדוגמה, מדיניות המשטרה כפי שנראה מהצד היא לטפל במה שקל ולא במה שקשה, להיות חזק מול חלשים ולהתעלם מהחזקים.

יצחק פינדרוס: קחו את מה שקורה למשל במגזר הערבי.

יצחק פינדרוס: חבריי מהרשימה המשותפת מתחננים שיטפלו בתופעת הנשק הבלתי-חוקי.

יצחק פינדרוס: עצר הנשק הבלתי-חוקי?

יצחק פינדרוס: יכול להיות שמישהו יעלה פה ויאמר שזה עצר.

מיקי לוי: אתה יודע מה נעשה?

מיקי לוי: אתה יודע מה נעשה שם?

יצחק פינדרוס: יש לך חדשות בשבילכם.

מיקי לוי: אין לך מושג.

יצחק פינדרוס: הזעם מצטבר.

יצחק פינדרוס: זה הופך לנושא תקשורתי – המשטרה פושטת יחד עם מצלמות הטלוויזיה על כמה בתים, ושלום עליי נפשי.

יצחק פינדרוס: כבר אמרתי פה מעל הדוכן הזה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת: אני גר שם, אני שומע את היריות אישית.

יצחק פינדרוס: יכולים לספר כל סיפור שרוצים; אני שומע את היריות, אני שומע את החזיזים, אני רואה את האנשים נופלים.

יצחק פינדרוס: המשטרה נמצאת בכוחות מתוגברים – מרחב דוד הוא מרחב מתוגבר.

יצחק פינדרוס: היית פעם מפקד מחוז ירושלים, ואתה יודע שהוא מרחב מתוגבר.

יצחק פינדרוס: כולם רואים את היריות, כולם שומעים אותן; לא קורה כלום.

יצחק פינדרוס: רק לפני כחודש נרצחה – אין לי מילה אחרת – ברמלה המורה – –

משה ארבל: שריפה אבו מועמר.

יצחק פינדרוס: – – שריפה אבו מועמר מירי תועה ברמלה.

יצחק פינדרוס: יש קצין שתלה את תמונתה על קיר משרדו והמשימה שנטל על עצמו זה לעצור את היורים הפושעים?

יצחק פינדרוס: בלי לבדוק, תרשו לי לנחש שהתשובה היא לא.

יצחק פינדרוס: איך אני יודע?

יצחק פינדרוס: כי הירי התועה ברמלה ולוד נמשך; כי הירי התועה בשכונות ירושלים נמשך.

יצחק פינדרוס: אם היה אכפת למישהו, זה היה קורה.

יצחק פינדרוס: פעם אחר פעם אנחנו נחשפים לדיווחים מהמילואימניקים על המתרחש בשטחי האש בדרום – גנבות נשק, הברחות סמים.

יצחק פינדרוס: מערב פרוע.

יצחק פינדרוס: מה נעשה עד כה?

יצחק פינדרוס: אתמול ראינו כיצד כנופיית עבריינים פושטת על אתר בנייה במרכז הארץ כי הקבלן סירב לעמוד בדרישות הפרוטקשן – לא בדרום, לא בצפון, לא רחוק מהעין; כאן, במרכז הארץ.

יצחק פינדרוס: מישהו בשדרת הפיקוד של המשטרה הזדעזע מזה?

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: אבל במקרי החיכוך המתוקשרים – שם יודעים קציני המשטרה לפעול, אבל לפעול עקום.

יצחק פינדרוס: אנחנו אשמים.

יצחק פינדרוס: למעלה משנה אין מפכ"ל קבוע למשטרה בגלל מלחמות פנים-קואליציוניות.

יצחק פינדרוס: במקום לרפא את עם ישראל – הקמתם ממשלה יפהפייה – לרפא את השסעים, להתמודד, אנחנו עסוקים בזריקת בוץ ובלחבוט, והכול בגלל פוליטיקה קטנה.

יצחק פינדרוס: אנא מכם, תשבו יחד, תדברו, תפעלו.

יצחק פינדרוס: אתם עוד יכולים לשנות את המצב.

יצחק פינדרוס: אתם עוד יכולים למנות מפכ"ל קבוע למשטרה.

יצחק פינדרוס: ובהמלצה אישית – אתם בסוף ממנים אותו; אני לא שר בממשלה שגם מאשר את זה: תיקחו מישהו מהחברה האזרחית.

יצחק פינדרוס: אל תחפשו מישהו ממרתפי השב"כ.

יצחק פינדרוס: תיקחו מישהו שירפא את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: כי אנחנו מתמודדים עם קורונה – בסוף ימצאו לה חיסון באיזשהו מקום בעולם, בעזרת השם, ימצאו לה חיסון; הקדוש ברוך הוא יעזור שימצאו לה חיסון.

יצחק פינדרוס: את השסע שגורמות התמונות האלה, את השנאה ואת האיבה – – –

מיקי לוי: מי גורם לשסע?

מיקי לוי: מי?

מיקי לוי: ראש הממשלה ריסק את החברה הישראלית.

משה ארבל: חבר הכנסת – – –

מיקי לוי: פינדרוס, המשטרה גורמת לשסע?

מיקי לוי: תתביישו לכם.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, הערת הביניים נרשמה.

יצחק פינדרוס: את השסע שנגרם מאותן תמונות של המרדפים אחרי ילד, את השסע שנגרם מהמרדפים אחרי אישה ואת השסע שנגרם – –

מיקי לוי: הם לא רוצים להיות שם.

יצחק פינדרוס: – – מאותו בחור שחוזר מהקפות – –

מיקי לוי: אתם הטלתם עליהם את זה.

מיקי לוי: אתם הבאתם את האסון הזה עלינו.

יצחק פינדרוס: – – וחוטף מכות, חוטף מכות – מיקי, זה שהצלחת בתקופתך למנוע הרבה הפגנות בירושלים זה בסדר.

מיקי לוי: אני מציע לך, חברי, מציע לך, חברי, להסיר את זה, להסיר את זה – –

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי, חבר הכנסת מיקי לוי – – –

מיקי לוי: – – להסיר את זה מסדר-היום.

יצחק פינדרוס: לא מינו אותך בסוף למפכ"ל, לצערי.

מיקי לוי: זה יביא לשסע גדול, אני אומר לך.

מיקי לוי: להסיר את זה מסדר-היום.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק פינדרוס: חבריי ואני בפרט, חבריי ואני בפרט מפנים את דבריי לשר.

יצחק פינדרוס: אדוני השר, זו לא ביקורת עליך, זו ביקורת על התנהלות, וזה צריך להיות אינטרס שלך, אדוני השר, שהביקורת הזאת תיבדק ותישמע ותטופל על ידי גורם מחוץ למשטרה; לא על ידי גורם פנימי – על ידי גורם מבחוץ, כי צריך לרפא את הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': כמו הוועדה שהוא הקים – – –

יצחק פינדרוס: אנחנו רוצים משטרה חזקה.

יצחק פינדרוס: חז"ל אמרו לנו, חז"ל אמרו לנו – – –

מיקי לוי: השר עושה בדיוק ההפך, בדיוק ההפך.

יצחק פינדרוס: סיימת את הסרטונים?

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי – – –

יצחק פינדרוס: סמוטריץ', סיימת את הסרטונים?

בצלאל סמוטריץ': לא.

יצחק פינדרוס: תוציא עוד איזה סרטון עליי, על גפני.

יצחק פינדרוס: עזוב, תן לי לסיים לדבר.

בצלאל סמוטריץ': ארבל, ארבל, ארבל, כשהשר אוחנה – – –

יצחק פינדרוס: אני מאפשר לך כמה דקות להוציא עוד סרטון ולאפשר לי לסיים.

בצלאל סמוטריץ': שנייה, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': כשהשר אוחנה היה שר המשפטים הוא העביר בממשלה – הייתי חבר בה – הקמת ועדת חקירה שתבדוק את התנהלות מח"ש, ובצדק.

בצלאל סמוטריץ': אמר: אני בא לתקן.

משה ארבל: חבר הכנסת סמוטריץ', הערת הביניים נרשמה בפרוטוקול.

משה ארבל: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': למה עכשיו, למה עכשיו, כשר המשטרה – – –

יצחק פינדרוס: חבריי, חבריי, אני בטוח שאם הייתי מציע ועדת חקירה לבדוק את הפרקליטות כולם היו בעד, זה בסדר.

יצחק פינדרוס: חבריי, אנחנו רוצים משטרה חזקה.

יצחק פינדרוס: אנחנו גדלנו על אלמלא מוראה של מלכות, איש את רעהו חיים בלעו.

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים משטרה חזקה, צריכים משטרה טובה.

יצחק פינדרוס: זה האינטרס של כולנו.

יצחק פינדרוס: זה לא אינטרס, להחליש את המשטרה.

יצחק פינדרוס: אבל שיפעלו בחוכמה, שיפעלו בחיבור, שיפעלו מתוך גישה של שירות ולא מתוך גישה של כותרות, לא מגישה של בסוף – הקידום.

יצחק פינדרוס: זה הדבר.

יצחק פינדרוס: אני קורא מכאן – אני אומר לך – גם לצד השני, אבל זה תפקידה של המשטרה, אבל אני אומר – – –

מיקי לוי: אני לא טוען שאין דברים שהם לא בסדר – אני אומר את זה ואני גם אומר את זה לחבריי – –

בצלאל סמוטריץ': נו, אז מה הבעיה להקים ועדת חקירה?

מיקי לוי: – – אבל להפוך אותם לשק אגרוף עם הצעה כזאת – אתה משיג את ההפך – –

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי – – –

מיקי לוי: – – ואני קורא לך להסיר את זה.

משה ארבל: תודה.

יצחק פינדרוס: כשהילדים שלי ושל עוד חברים פה הם שק האגרוף, אז אנחנו נהפוך לשק אגרוף, מיקי.

יצחק פינדרוס: עם כל הכבוד, אני מכבד את המערכת שהיית בה, ואני חושב שצריך לשפר אותה.

יצחק פינדרוס: אני חושב שצריך לשפר אותה.

יצחק פינדרוס: ואני אומר לכם, רבותיי – –

מיקי לוי: צריך לבקר אותה, אבל לא זו הדרך.

יצחק פינדרוס: – – אנחנו, בשביל לעצור את המגפה הזאת – –

משה ארבל: אתה מוכן להיות מפכ"ל, מיקי לוי?

יצחק פינדרוס: – – אנחנו קוראים לכולם, לכולם – –

משה ארבל: אתה מוכן להיות מפכ"ל?

יצחק פינדרוס: – – להישמע להוראות הרופאים, להישמע להוראות הנצרכות, להישמע להוראות שיצאו מכל גדולי ישראל.

יצחק פינדרוס: להישמע להוראות, אבל רבותיי, המשטרה צריכה לסייע בדבר הזה ולא להפוך להיות חלק מהכותרות של השסע.

משה ארבל: נא לסכם.

יצחק פינדרוס: אני מאוד מקווה שכל החברים בבית הזה שמנסים לשכנע אותנו שהם בעד טובת הציבור החרדי, הערבי, המתנחלים, הימין, המפגינים – כולם – שיצביעו בעד הקמת ועדת חקירה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק פינדרוס.

משה ארבל: ישיב השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: גם לרשותך, אדוני, עשר דקות, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: חבריי השרים, חברי הכנסת, חבר הכנסת פינדרוס, שמעתי אותך בקשב רב.

אמיר אוחנה: אמרת דברי טעם.

אמיר אוחנה: ברשותך, אני אחלוק עליך.

אמיר אוחנה: אני לא חושב שבכל מקום שבו אנחנו מזהים תופעה פסולה – ואני מייד אדבר גם על התופעות הפסולות שהזכרת – יש מקום להקים ועדת חקירה פרלמנטרית.

אמיר אוחנה: יש גם פתרונות אחרים.

אמיר אוחנה: אני רוצה, ברשותך, להכניס אותך לראש של מה שעובר על שוטר במשטרת ישראל בימים האלה.

אמיר אוחנה: אם לא די להם, לשוטרים, לשוטרות ולשוטרים – – –

מאיר פרוש: ברשותך, אני אשאל שאלה כדי שתתייחס: איזו הערכת מצב קיבלתם במשטרה – – – על כך שצריכים לבוא ביום אחד במסות לביתר, לירושלים, לבני ברק?

מאיר פרוש: מה הסיבה שבאתם במסות – – –

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פרוש, תן לי להתחיל לפחות ואולי באמצע תיכנס, אבל תן לי לפחות להתחיל.

אמיר אוחנה: אם לא היה די לשוטרות ושוטרי משטרת ישראל במה שהם חוטפים ברחוב, בזמן שאנשי המשטרה, חבר הכנסת פינדרוס, נופלים מהרגליים כבר שבועות ארוכים – ואני רוצה להגיד לך, אף שוטר לא התגייס למשטרת ישראל בשביל לאכוף קורונה.

אמיר אוחנה: אף שוטר לא התגייס למשטרת ישראל בשביל לאכוף קורונה.

אמיר אוחנה: שוטרים התגייסו כדי להילחם בפשיעה וכדי להילחם בטרור.

אמיר אוחנה: לשם כך התגייסו למשטרה.

אמיר אוחנה: אבל מה נעשה שנפל עלינו האסון הזה – על העולם, לא על המדינה; על העולם – והכוח הכי יעיל, אפקטיבי וזמין שיכול לאכוף את התקנות שהממשלה והכנסת מחוקקות זה המשטרה.

אמיר אוחנה: ותאמין לי, השוטרים לא אוהבים את העבודה הזאת.

אמיר אוחנה: אתה יכול להבין.

אמיר אוחנה: אני לא הייתי אוהב את העבודה הזאת.

אמיר אוחנה: אבל אם לא די להם במה שהם חוטפים ברחוב בזמן שהם נופלים מהרגליים ובזמן שהם מסכנים את עצמם ואת בני משפחותיהם – כי כששוטר חוזר מכזה אירוע שבו היה צריך לפזר התקהלות, הוא נתון לסכנה, סכנת הידבקות, והוא מסכן את בני ביתו.

אמיר אוחנה: הם באים במגע עם חולים מאומתים.

אמיר אוחנה: הם באים במגע עם חולים מאומתים, רושמים להם דוחות.

אמיר אוחנה: הם באים במגע עם חבי בידוד – בהפגנות, במחאות, בתפילות, בחתונות, בכל ההתקהלויות למיניהן.

אמיר אוחנה: ואם לא היה די להם בזה ובזה שהם שומעים ברחוב קריאות כמו – אני מתקשה להגיד את המילה הזאת מעל דוכן מליאת הכנסת, אבל הם שומעים את זה – נאצים.

אמיר אוחנה: הם שומעים את הביטויים האלה: נאצים, רוצחים במדים וכיוצא באלה קללות, נאצות, גידופים – אז עכשיו הם נאלצים לחטוף גם בכנסת, חבר הכנסת הנכבד.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, אני מבין שאתה אחראי לטמפרטורה באולם.

אלי אבידר: אני רואה שמתחמם, אז אני בא.

משה ארבל: תודה.

אמיר אוחנה: זה הגיע, לצערי, לשיא השבוע.

אמיר אוחנה: שמענו השתלחויות קשות מאוד, קשות מאוד מעל הדוכן הזה באנשי המשטרה.

קריאה: מהליכוד.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: שמענו שהם קלגסים שיוצאים לעשות פוגרום – מילים שקשה מאוד היה לשמוע.

אמיר אוחנה: במקום לפנות לציבור, לקרוא לציבור ולבקש ממנו להישמר על נפשותיו ולהישמע לכללים מצילי החיים, אחד מחברי הכנסת העדיף להתיישר עם הטון של מיעוט קטן וקיצוני ואמר את המילים הללו שאמרתי כרגע.

אמיר אוחנה: השוטרות והשוטרים פועלים כדי להציל חיים.

אמיר אוחנה: תקופת הקורונה היא תקופה קשה וכואבת – כואבת במקומות רבים בעולם ובמקומות רבים בארץ.

אמיר אוחנה: השוטרות והשוטרים, האמונים בתקופה הזאת לא רק על שלומו וביטחונו של הציבור אלא גם על בריאותו, חווים קושי כפול: גם כאזרחים, כמו כל אזרחי במדינת ישראל, וגם כמי שאמורים לאכוף את חוקי הקורונה כלפי האזרחים – משימה מאוד לא פופולרית, בהתחשב בכך שרבים בציבור, לצערי הרב – לא רוב הציבור אבל רבים בציבור – עדיין לא הפנימו את גודל האיום: לא רק מוות, שזה, כמובן, האיום העיקרי.

אמיר אוחנה: רבים מהמחלימים – אנחנו רואים עדויות – נושאים איתם מומים, בעיות נוירולוגיות, בעיות זיכרון, אובדן חוש הטעם והריח, בעיות פוריות – ראינו גם מחקרים על דברים כאלה.

אמיר אוחנה: איום ונורא.

אמיר אוחנה: אלה המחלימים, לא מדבר על המתים.

אמיר אוחנה: ומתוך עשרות אלפי מפגשים יום-יום בין שוטר לבין אזרח, עשרות אלפי מפגשים שעוברים בשלום וברוגע, כשהשוטר עושה את עבודתו, עם או בלי דוח, מה מגיע לתקשורת, ולצערי מה מגיע גם למליאה כאן?

אמיר אוחנה: אותם אירועים שבהם שוטרים הפעילו כוח.

אמיר אוחנה: שוטרים אכן מפעילים כוח בעת הצורך.

אמיר אוחנה: למשל, כשלאחר הוראת פיזור והכרזה על התקהלות לא חוקית הציבור ממשיך להפר את החוק ואיננו מתפזר, המשטרה מפעילה כוח.

אמיר אוחנה: מה ציפיתם, שהממשלה והכנסת יחוקקו חוקים והמשטרה לא תאכוף אותם?

אמיר אוחנה: ואם היא מנסה לאכוף אותם בנועם – והיא עושה זאת; יש מאות התקהלויות שנמנעו מראש כי המשטרה פעלה כדי למנוע אותן, אם זה חתונות, אם זה תפילות, אם זה התקהלויות אחרות; פעלה מראש והצליחה למנוע אותן.

אמיר אוחנה: אבל מה נעשה באותם המקרים שהציבור לא מקשיב למשטרה, שהציבור לא מתפזר?

אמיר אוחנה: אז המשטרה לא תאכוף?

אמיר אוחנה: צדיק ורע לו, רשע וטוב לו?

יבגני סובה: יש לך פילוח לפי גילאים, לפי אזורים?

יבגני סובה: אתה יכול לתת לנו תמונה?

אמיר אוחנה: אתה יכול לבקש.

אמיר אוחנה: תכניס את זה בשאילתה – אני אגיד לך.

משה ארבל: חבר הכנסת סובה, יש אמצעי של שאילתה לשר.

אמיר אוחנה: אני שואל אותך, אני שואל אתכם: כששוטר מבקש מאדם להזדהות, חבר הכנסת פינדרוס, כששוטר מבקש מאדם להזדהות – ובעת הזאת יש לדרישה להזדהות משקל רב, כי השוטר צריך לוודא אם האדם אמור להיות בבידוד; אולי הוא חולה מאומת.

אמיר אוחנה: זה נכון בכל מקום – זה נכון במודיעין ובביתר עילית, זה נכון בחוף הים בתל אביב וזה נכון בג'יסר א-זרקא.

אמיר אוחנה: בכל מקום.

אמיר אוחנה: כששוטר דורש מאדם להזדהות והוא מסרב להזדהות, מסרב להתלוות אליו לצורך זיהוי, מה המשטרה תעשה, תוותר לו?

אמיר אוחנה: אז המשטרה מפעילה כוח.

אמיר אוחנה: זה מצער, השוטרים לא רוצים לעשות את זה, אבל הם חייבים לעשות את זה.

אמיר אוחנה: ואדוני הנכבד, יש בשולי הדברים פרומיל, במפגשים שנערכים בין שוטר לאזרח, גם של הפעלת כוח לא סביר.

אמיר אוחנה: יש, אני מסכים איתך, וזה מצער מאוד, וזה לא בהתאם לפקודות וערכי המשטרה.

אמיר אוחנה: המקרים הללו מטופלים.

אמיר אוחנה: המקרים הללו מטופלים משמעתית על ידי המפקדים, ובמקרים המתאימים אפילו נפתחת נגדם חקירה פלילית.

אמיר אוחנה: לא נפתח כאן את הביקורת שיש לי על מח"ש.

אמיר אוחנה: יש לי ביקורת על מח"ש.

אמיר אוחנה: אכן, כמו שאמר חבר הכנסת סמוטריץ', הקמתי ועדת בדיקה ממשלתית למח"ש.

אמיר אוחנה: אבל המקרים נבדקים.

מיקי לוי: פינדרוס, תבטל.

מיקי לוי: לא נעים.

אלי אבידר: לא נעים לממשלה.

אלי אבידר: אני יכול להצביע איתם.

אלי אבידר: לא נעים.

אלי אבידר: הממשלה מבקשת.

אמיר אוחנה: ועדיין, חבר הכנסת פינדרוס, המקרים הללו הם יוצאי הדופן, הם יוצאי הדופן הנדירים.

אמיר אוחנה: הם לא אופייניים.

אמיר אוחנה: מהו האופייני?

אמיר אוחנה: שוטרות ושוטרים שפועלים תוך חירוף נפש כדי לאכוף את החוק והסדר שנקבעו כאן עלי ידי הממשלה, על ידי הכנסת – לא על ידי השוטרים; הם לא קובעים את הכללים – וזאת כדי לנצח במאבק, במלחמה – אני מרשה לעצמי לומר – העולמית, הקשה, שגבתה עד כה למעלה ממיליון קורבנות בנפש בעולם כולו, ובישראל – למעלה מ-2,000 קורבנות בנפש ומי יודע עוד כמה פצועים, מומים שייוותרו עם המחלימים עוד שנים רבות.

אמיר אוחנה: ואני רוצה מכאן, אדוני, בשמי – ואני שמח שבכך פתחת, כי אני חושב שאני אומר זאת גם בשמך ובשם רבים רבים נוספים, בשם רוב אזרחי ישראל – לומר לשוטרות ולשוטרים בעת הזאת תודה.

אמיר אוחנה: ואני רוצה, אדוני, להציע לך בכבוד רב, בשיא הכבוד, להסיר את ההצעה הזאת לוועדת חקירה פרלמנטרית נגד המשטרה, ותחת זאת לנהוג כפי שאני נוהג מיום שאני בתפקיד גם ביחס לאוכלוסייה החרדית: בהידברות – כי אנחנו מצליחים.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פינדרוס, אתה יודע זאת.

אמיר אוחנה: אני דיברתי עם השרים, עם חברי הכנסת, עם ראשי רשויות, עם מובילי דעת קהל מהחברה החרדית, והצלחנו.

אמיר אוחנה: היה גל שבאתם בטענה, והצלחנו.

אמיר אוחנה: מיניתי את ניצב בדימוס אריק יקואל, הניצב הראשון במדינת ישראל שהוא חרדי, להיות יועצי לענייני חרדים, ואני חייב להגיד לך שהוא משקיע בזה לילות כימים בחריצות, בחוכמה, בשכל רב.

אמיר אוחנה: אני מציע לנהוג כך, ולא בוועדות חקירה פרלמנטריות שיחבטו עוד ועוד ועוד במשטרת ישראל.

אמיר אוחנה: לכן אני מציע להצביע נגד או לקבל את הצעתי להסיר את הבקשה.

אמיר אוחנה: תודה.

מיקי לוי: פינדרוס, תסיר.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת פינדרוס, התקנון לא מאפשר לי לאפשר לך להשיב.

משה ארבל: אני מתנצל.

יצחק פינדרוס: אז אני עולה להצביע.

משה ארבל: אתה יכול להצביע מפה, אם אתה רוצה.

משה ארבל: לשיקולך.

מיקי לוי: פינדרוס, תסיר, תגלה אבירות.

משה ארבל: אשר על כן, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד לעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת התנהלות משטרת ישראל באכיפת תקנות הקורונה, של חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

משה ארבל: הצבעה.

קריאות: – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

משה ארבל: אני אאפשר.

משה ארבל: אני אאפשר להוסיף את מי שהיה באולם וירצה להצביע.

משה ארבל: דקה אחת.

קריאה: פינדרוס, לא נעים.

קריאה: קואליציה בכל זאת.

קריאה: היית מסיר – – –

קריאה: – – – הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן 32 נגד, שבעה בעד ואין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש להוסיף את חבר הכנסת אלכס קושניר כמתנגד, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' כתומך, חבר הכנסת יצחק פינדרוס כתומך, חבר הכנסת יעקב טסלר כתומך, חבר הכנסת איתן גינזבורג כמתנגד ואת חברת הכנסת אתי חוה עטייה – כמתנגדת?

חוה אתי עטייה: נגד.

משה ארבל: נגד.

קריאה: גם אני.

משה ארבל: ציינתי.

משה ארבל: ואת סגן השר משולם נהרי כמתנגד, ואת חבר הכנסת אליהו ברוכי כתומך.

משה ארבל: היית במליאה בזמן ההצבעה?

משה ארבל: באולם?

קריאה: – – –

משה ארבל: כתומך.

משה ארבל: אז גם חבר הכנסת יעקב אשר כתומך.

משה ארבל: אשר על כן, תוצאות ההצבעה – ציינתי את בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': – – –

משה ארבל: שנייה אחת, רק רגע.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הן 12 בעד ו-36 מתנגדים.

משה ארבל: אשר על כן, ההצעה לסדר-היום לא התקבלה.

משה ארבל: אני מאפשר לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' הודעה אישית בהתאם לתקנון הכנסת.

אחמד טיבי: – – –

משה ארבל: חמש דקות לרשותך, אדוני.

אחמד טיבי: לך למשותפת – – – עכשיו – – – המשותפת – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, אתה בטח תרצה לשמוע את בצלאל סמוטריץ'.

אחמד טיבי: לא.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר הנכבד, השר אוחנה, אתה יודע את הערכתי ואהבתי אליך.

בצלאל סמוטריץ': לא נעים לי.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, אתה עושה את תפקידך, אבל אני רק רוצה לעשות לך אלגוריה: לו היה שר המשפטים ידידנו עומד כאן עכשיו על הבמה וטוען בדיוק את אותן הטענות, כשאתה עמדת, כדי להסביר מדוע אסור להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת העיוותים, השחיתויות, שיש בפרקליטות המדינה – – –

אמיר אוחנה: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אתה כנראה תלמיד מצוין שלו.

בצלאל סמוטריץ': חכה, תן לי רגע, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אני הקשבתי לך בקשב רב ולא הפרעתי.

אמיר אוחנה: אני רק רוצה להגיד – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל אל תשיב לי על מה הדיון הוא לא.

משה ארבל: אבל אולי כדאי שאדוני יתייחס גם להודעה האישית.

בצלאל סמוטריץ': אני אתייחס עוד רגע.

בצלאל סמוטריץ': עוד רגע.

אמיר אוחנה: אני רק רוצה – – –

בצלאל סמוטריץ': בוא נתחיל רגע על מה הדיון הוא לא.

אמיר אוחנה: אפשר – – –

בצלאל סמוטריץ': כן.

אמיר אוחנה: – – – אז – – –

בצלאל סמוטריץ': זה היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': פעם הייתי סגן יושב-ראש, בקדנציה הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': בואו נתחיל, הדיון – על מה הוא לא.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא על החובה לציית להנחיות הממשלה בקורונה.

בצלאל סמוטריץ': נקודה.

בצלאל סמוטריץ': מסכימים, לא מסכימים, סברות, לא סברות, אין על זה ויכוח.

בצלאל סמוטריץ': חרדים, חילונים, דתיים, ערבים, יהודים – אין על זה ויכוח.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': על מה הדיון הוא לא?

בצלאל סמוטריץ': הוא גם לא על זה שיש המון המון שוטרים טובים, מצוינים, אידיאליסטים וחדורי מוטיבציה – ויש לי אחות כזאת – שמשרתים נאמנה, שנופלים מהרגליים, שעושים עבודת קודש, שמצילים חיים.

בצלאל סמוטריץ': על זה הדיון הוא לא.

בצלאל סמוטריץ': הדיון הוא על השאלה אם יש גם תופעות לוואי קשות, חמורות, שיטתיות, לא ספורדיות, שחייבים לטפל בהן מן השורש, שהמערכת לא יודעת לטפל בהן לבד, כי זה יותר מדי שנים, ולכן הכנסת היא מקום מצוין ודמוקרטי לבדוק את זה.

בצלאל סמוטריץ': למה ביקשת שלא יהיה?

בצלאל סמוטריץ': עמדת פה בסוג של דמגוגיה ואמרת: כי יש כאלה שקוראים להם "נאצים" – נורא ואיום.

בצלאל סמוטריץ': אין ספק, אמיר, נורא ואיום.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע כמה כאלה צועקים לפרקליטות המדינה ולפרקליטים קללות שמקומן לא יכירן?

בצלאל סמוטריץ': אז מה, בגלל זה לא נחקור?

בצלאל סמוטריץ': אמרת שיש עשרות אלפי פעולות ומפגשים עם אזרחים ושהשוטרים עושים עבודה נאמנה, ויש גם תקלות.

בצלאל סמוטריץ': יש עשרות אלפי פעולות שהפרקליטים עושים בהליכים אזרחיים ופליליים – עבודת קודש.

בצלאל סמוטריץ': יש אלפי פרקליטים בפרקליטות המדינה, אין לי מושג – זוטרים.

בצלאל סמוטריץ': אז מה?

בצלאל סמוטריץ': בגלל זה לא נבדוק את הריקבון בראש המערכת?

בצלאל סמוטריץ': בגלל זה לא נבדוק את תופעות הלוואי השליליות?

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי, שר המשפטים, תלמד את הנאום של השר לביטחון הפנים – אתה יכול להשתמש בו.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר לך, ידידי השר, ותכף אני אומר גם לחבריי – תישאר כאן שנייה אחת, חבר הכנסת פינדרוס, כי אמרת שאני עושה סרטונים.

בצלאל סמוטריץ': שמע, סרטונים – –

יצחק פינדרוס: זה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אני לפחות לא הוצאתי סרטון בפעם הקודמת כמו שיושב-ראש המפלגה שלך הוציא, שזו הפסקת פרסומות, שהמכות – ואני רוצה לומר בצורה חד-משמעית: משטרה צריכה לאכוף את החוק, ולמשטרה מותר להפעיל כוח סביר כשהיא אוכפת את החוק.

יצחק פינדרוס: – – –

בצלאל סמוטריץ': אין אדם הגון אחד במדינת ישראל שכשישים על מסך מפוצל את הסרטונים של ההתנהלות של המשטרה מול הפרות חוק בהפגנות השמאל בתל אביב או בבלפור ואת הסרטונים של התנהלות המשטרה מול הפרות חוק בציבור החרדי – זה "לא קרב זה אל זה כל הלילה".

בצלאל סמוטריץ': ואל מול הציבור החרדי, אדוני השר, יש אלימות שאי-אפשר לקבל אותה במדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, נכון, זה מרגיז, קוראים להם "נאצים", וזה נורא ואיום וזה מעצבן אותם וזו סיטואציה בלתי-אפשרית.

בצלאל סמוטריץ': לא זורקים ילד על קורקינט על עמוד ברזל; לא זורקים דלי על ילד; לא נותנים ברכיות לפרצוף ואגרופים וזורקים ילד, בחור עם קשיים, על קיר עם הראש.

בצלאל סמוטריץ': לא עושים את זה במדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': זה קורה כי הם חרדים – לא כי הם עוברים על החוק, כי גם החילונים עוברים על החוק.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה כמו שזה קרה למתנחלים, שפיצצו לנו את הצורה כשחסמנו כבישים לפני הגירוש מגוש קטיף – מה שלא עושים לאף מגזר אחר במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר להתעלם מן הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': את זה צריך לחקור.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת היא המקום הדמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': כמו שהיא צריכה לחקור את השחיתויות בפרקליטות אצל שר המשפטים, היא צריכה לבדוק את הכשלים ואת הליקויים החמורים האלה שיש במשטרת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך, חברי פינדרוס, ואתה יודע את הערכתי גם אליך, תפסידו את המשחקים האלה בנדמה לי: אתה מעלה את ההצעה והליכוד מפיל אותה.

בצלאל סמוטריץ': אני הייתי בקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אם חבר הכנסת יגיד: אין ועדת כספים, סגורה, עד שמוקמת ועדת חקירה – ואני יודע שאתה הסכמת להתפשר.

בצלאל סמוטריץ': אתה הסכמת להקים ועדת משנה בוועדת הפנים.

יצחק פינדרוס: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני בעד.

בצלאל סמוטריץ': ידידי היקר, ידידי היקר – –

יצחק פינדרוס: – – – לבדוק.

בצלאל סמוטריץ': – – ידידי היקר, ידידי היקר, אם חבר הכנסת גפני יגיד: עד שלא קמה ועדה – חקירה פרלמנטרית או אחרת – אין ועדת כספים, תאמין לי שתקום.

בצלאל סמוטריץ': אל תצא ידי חובה, "יוצא זיין", נכון?

בצלאל סמוטריץ': יידיש אנחנו יודעים א-ביסעלע.

יצחק פינדרוס: – – – אתה יודע שזה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': "יוצא זיין".

בצלאל סמוטריץ': ישבת כאן על הדוכן – – – ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': יש לך אחריות לשלומו ולחייו של הציבור שלך.

יצחק פינדרוס: אתה יודע שזה לא נכון – – –

בצלאל סמוטריץ': יש לך אחריות לזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע שזה לא נכון.

משה ארבל: תודה רבה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

משה ארבל: לפי תקנון הכנסת, הממשלה יכולה להתערב בדיון לשיקול דעתה.

משה ארבל: אני לא יכול לסרב לשר, אבל אני אשמח מאוד אם זה יהיה בקצרה כדי שנוכל להתקדם בסדר-היום.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת סמוטריץ', קודם כול, נתחיל מזה שפניות אליי כשר לביטחון הפנים מגיעות ממגוון אוכלוסיות, והיום, כמו שאתה רואה, יש מי שמאשימים את המשטרה שהיא "משטרת אוחנה" כי היא אוכפת כלפי המפגינים בכוח – מביאים סוסים, עוצרים.

אמיר אוחנה: כמובן שאין שחר לטענה הזאת, כי המשטרה אוכפת את החוק בצורה שוויונית כלפי כל האוכלוסיות.

אמיר אוחנה: אכן, אני חושב שמה שאתה אומר – נגעת בנקודה שיש בה משהו, ולכן מיניתי, אני, בחמשת החודשים שאני בתפקיד, יועץ לענייני חרדים שמכיר היטב גם את העולם החרדי וגם את עולם המשטרה.

אמיר אוחנה: אני אומר לך שאנחנו פועלים יחד ואנחנו מצליחים להביא לתוצאות.

אמיר אוחנה: הציבור רואה את זה.

אמיר אוחנה: אני לא חושב שוועדת חקירה פרלמנטרית היא פתרון לכל תחלואי החברה ולכל דבר שקורה.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו הולכים לפתור זאת טוב יותר באופן שבו אנחנו עובדים: בהידברות עם החברה, בקשר עם מנהיגות מקומית, עם מנהיגות פרלמנטרית.

אמיר אוחנה: אנחנו עושים את זה כל הזמן.

אמיר אוחנה: אם תעמוד איתי בקשר למקרים הללו ותתעדכן ותתעניין, אני חושב שתראה שעושים את הדברים גם בלי לסגור את ועדת הכספים.

אמיר אוחנה: אני רוצה להזכיר לך, כמו שאתה הזכרת כאן, שעד לא מזמן היית חבר בקואליציה.

אמיר אוחנה: הטענה שלך בוודאי – לא אתמול – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

אמיר אוחנה: לא אתמול המשטרה התחילה לפעול כלפי החרדים כמו שאתה אומר, נכון?

אמיר אוחנה: זה עניין ארוך שנים.

אמיר אוחנה: למה לא פעלת כשהיית בקואליציה?

אמיר אוחנה: אולי כי סברת שיש דרכים טובות יותר לטפל בבעיה.

אמיר אוחנה: אני חושב שיש דרכים טובות יותר.

אמיר אוחנה: כך אני פועל כשר וכך אני אמשיך לפעול.

אמיר אוחנה: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אני בהחלט, באופן אישי, יכול להעיד שאת שיחות הווטסאפ שלי עם כבוד שר הבט"פ באמצע הלילה – הוא עדיין לא התייאש ומשיב לי.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1367).

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני מתכבד לעבור לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק הביטוח הלאומי (הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א–2020, לקריאה ראשונה.

משה ארבל: היא קיבלה פטור מחובת הנחה.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק שר המשפטים אבי ניסנקורן, בשם שר האוצר.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: שר המשפטים אבי ניסנקורן, עם ישראל מחכה למוצא פיך בכיליון עיניים.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: הצעת חוק הביטוח הלאומי (הוראת שעה), בשם שר האוצר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח מאוד להציג את הצעת החוק הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק הזאת באה לתת מענק לנכים לשנת 2020 בהתבסס על המתווה שאושר כבר לפני כמה שנים, ובעצם היא תגלם בתוכה את הפעימה השלישית שהנכים היו צריכים לקבל – –

משה ארבל: אם יורשה לי: אנשים עם מוגבלות.

משה ארבל: הכנסת תיקנה את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנשים עם מוגבלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש לי ילד כזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – היו צריכים לקבל עוד בתחילת 2020.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן, אנחנו נותנים פה איזושהי תשובה לציבור הזה לעת הזאת של 2020.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה סכום של כמיליארד שקל שמחולק למאות אלפי נכים שיקבלו אותו, וייתן להם קצת מזור נוסף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני רוצה להגיד גם מה חסר, כי הצעת החוק הזאת בעצם מדברת על מענק ולא מדברת על פעימה שהיא בבסיס, וזאת מהסיבה שאין תקציב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה החולי שעובר עלינו בתקופה הזאת, שאין תקציב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשאין תקציב אתה לא יכול להכניס את הדבר הזה לבסיס, וזה אומר שבינואר 2021 אנחנו חוזרים בעצם למצב שהיינו בו לפני זה, ולכן בין היתר בגלל זה צריך תקציב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לנכים כבר מגיעה בשנה הבאה הפעימה הרביעית, ואנחנו במצב שצריכות להיות גם פעימה שלישית וגם פעימה רביעית בבסיס התקציב בשנה הבאה, אם לא יהיה תקציב השנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז זה, וצריך להביא בחשבון שהצעת החוק – שההסכם הבסיסי בא ואומר גם שאחרי הפעימות, הגמלה צמודה לשכר הממוצע במשק בשביל שהיא לא תישחק עוד פעם לעומת עליית השכר של השכירים, ואנחנו בעצם נהיה פה בסיטואציה של delay – אני מקווה שלא נהיה פה ב-delay בתשלום לאוכלוסיית אנשים עם מוגבלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זו דוגמה פשוטה שקל להבין אותה למה חייבים תקציב במדינת ישראל, ולמה בהיעדר תקציב זה לא מרפה, כי אוכלוסיית האנשים עם מוגבלויות לא צריכים כל הזמן להיות באיזשהו חשש ובמאבק מתמיד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הם כל הזמן צריכים לרדוף אחרי ההסכם שכבר הושג לפני כמה שנים.

משה ארבל: זה על דעת שר האוצר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה?

משה ארבל: הצורך בתקציב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: על דעת שר האוצר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא חושב שיכול להיות שר בישראל, בטח לא שר אוצר, שיכול להגיד שלא צריך תקציב במדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא חושב שיש פה אחד מחברי הכנסת, ה-120, כולל ראש הממשלה, שיכול להגיד שלא צריך תקציב במדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ההצעה הזאת חשובה לי במישור האישי, כי היא בעצם מתבססת על הסכם שנחתם אצלי במשרד בהסתדרות לפני כמה שנים שגילם תוספת לבסיס של 4 מיליארד ו-241 מיליון שקלים לטובת שיפור גמלאות האנשים עם מוגבלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בעקבות זה החלק הראשון של הקצבה – ביחד עם השר כחלון – שולם ונכנס לבסיס ב-2018, היו שם שתי הפעמים הראשונות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי אנחנו כרגע רודפים אחרי הפעימה השלישית וכרגע נותנים את זה בצורת מענק, אבל יש פה תחילת סגירת מעגל של הסכם שאני הייתי חלק בו, שנסגר אצלי במשרד בערב שהיו בו נציגים של תנועות שונות של אנשים עם מוגבלות, נציגים של משרד ראש הממשלה, נציגים של משרד האוצר, חבר הכנסת דוד ביטן, שהיה שותף מרכזי לנושא הזה, והשר כחלון, שכמובן היה שותף מרכזי לנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז באמת, כן ירבו הצעות חוק כאלה, ואנחנו מקווים שבאמת נצליח לקדם את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת גם הזדמנות לומר כמה מילים על ועדת השרים לחקיקה, כי חברי כנסת פה במשכן, בין שזה מהקואליציה ובין שזה מהאופוזיציה, מגישים הצעת חוק ולצערי כבר כמה שבועות, בגלל התנגדות של הליכוד, ועדת שרים לחקיקה לא מתכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מייצר מצב של שיתוק של הכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ביום ראשון הקרוב אני אכנס את הוועדה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אכבד את הווטו של הליכוד, אבל אני מצפה שהוא יבוא ובאופן ענייני יגיד במה הוא תומך ומה הוא לא תומך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין סיבה שהצעות חוק שהן לא במחלוקת – כי מה שבמחלוקת זה לגיטימי להטיל וטו, וכל צד רשאי בממשלה הפריטטית להטיל וטו, אבל דברים שהם לא במחלוקת, ובייחוד, בייחוד בייחוד חוקים חברתיים, שבאים לקדם את החברה בישראל ובאים למצוא בעיות ולפתור בעיות, צריך לקדם אותם וצריך להעביר אותם – צריך להעביר אותם בשלוש קריאות בשביל מדינת ישראל, בשביל העבודה הפרלמנטרית של הבית הזה, בשביל הדמוקרטיה הישראלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז נקווה באמת שיהיה שינוי דיסקט בנושא הזה ונצליח לקדם חוקים, מכל הגושים ומכל חברי הכנסת, בשביל לעשות טוב לעם ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז תודה, ועוד פעם, אני מברך על הצעת החוק הזאת.

משה ארבל: תודה רבה לשר המשפטים.

משה ארבל: בהחלט בשורה משמחת וחשובה מאוד על כינוס ועדת השרים.

משה ארבל: זה יחזיר את כבודה של הכנסת וימנע את שיתוק העבודה הפרלמנטרית.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן תעלה ותבוא, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת, ולא האמנתי שנגיע ליום הזה שאני אברך את שר האוצר – וכמובן גם את שר המשפטים – על הצעה מסוימת, אבל ההצעה הזאת, חיכינו לה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן באמת לתקן קצת מהעוול שנעשה לאנשים עם מוגבלויות בעניין הקצבאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מאוד מקווה לתקן גם את העוול שנעשה לכנסת הזאת, שדנה בנושא הזה, החליטה מה שהחליטה, היה הסכם, ולצערנו הרב הממשלה לא מילאה אותו עד עכשיו כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפילו הפעימה הזאת לא מתקנת את העוול רב-השנים ולא את המצב שקיימים בו אנשים עם מוגבלויות עם מצוקות כלכליות.

עאידה תומא סלימאן: ההסכם הזה נתן את המעט מרוב מה שהיה צריך לתת ומהזכויות האמיתיות שמגיעות לאנשים עם מוגבלויות.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לברך גם את שר המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: שר המשפטים אבי ניסנקורן, אני מברכת אותך על ההצהרה עכשיו שאתה מכנס את ישיבת את ועדת השרים לחקיקה ביום ראשון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שקורה בתקופה האחרונה – שיש חבלה אמיתית בעבודה שלנו כנציגי ציבור, כאנשים שבאו לעבוד ולשרת את הציבור – חייב להסתיים עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבאמת לא נתעורר ביום ראשון או שני לשמוע שאיכשהו הגעתם לאיזשהו סיכום שלא מקיימים את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחכים.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו הצעות חוק מאוד טובות, ומקווים שאכן יתקיים הדיון.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – יעלה ויבוא.

משה ארבל: אחריו – חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: כמובן שאני אצביע בעד הצעת חוק הביטוח הלאומי.

מיקי לוי: זו הצעה מבורכת.

מיקי לוי: מגיע להם בזכות ולא בחסד.

מיקי לוי: מכאן אני רוצה – וחבר הכנסת מרגי, חבל שהוא איננו נוכח כאן.

מיקי לוי: הייתי בדרכי מוועדת הכלכלה אל אולם המליאה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרגי – ואף יש לנו את זה בכתובים – הצהיר בדיון לפני כמה ימים שהוא לא ייתן את ידו לדחייה נוספת בנושא החזרת הכסף של הכרטיסים ומכירת כרטיסים.

מיקי לוי: על סמך הדבר הזה סוכני הנסיעות המשיכו למכור כרטיסים.

מיקי לוי: האי-ודאות הזאת – כן מוכרים, לא מוכרים – הביאה לכך ששוק שלם מבולבל ולא יודע לאן פניו מועדות.

מיקי לוי: 250,000 משפחות, טייסים, נותני שירותי קרקע, רשות שדות התעופה, מאבטחים, סוכני נסיעות – כל עולם התיירות, כאשר במרכזו, לב-ליבו של עולם התיירות, בתי המלון, כל אלה סופגים את נחת זרועו של השלטון המבולבל הזה.

מיקי לוי: אנה אנו הולכים?

מיקי לוי: הבטחתם, לא קיימתם.

מיקי לוי: אתם יודעים מה אומרים עלינו בחברות התעופה הזרות, שחלקן לא רק איימו אלא אף הפסיקו את הטיסות שלהן לארץ?

מיקי לוי: הם אומרים דבר פשוט אחד: מדינת ישראל איבדה את הדרך.

מיקי לוי: היא יותר גרועה, אדוני – ואתה בא משם – ממדינות קומוניסטיות.

מיקי לוי: לפחות במדינות קומוניסטיות יש סדר.

יבגני סובה: יש צפון קוריאה – – –

מיקי לוי: בצפון קוריאה לפחות יש סדר, מילה זו מילה, תוכנית זו תוכנית.

מיקי לוי: פה אבדה הדרך.

יבגני סובה: אנחנו גואנטנמו, מיקי.

מיקי לוי: יכול להיות.

מיקי לוי: סוכני הנסיעות מכרו כרטיסים, והינה, שוב אין להם אופק, אין להם כיוון.

מיקי לוי: צריכים לגייס עוד פעם את כל כוח האדם שלהם כדי להחזיר את הכסף לאלה שרכשו את הכרטיסים.

מיקי לוי: אזרחים שאיבדו את האמון בממשלה הזאת, בתי מלון סגורים, אנשים שאיבדו את מקור פרנסתם, 130 מיליארד שקל גירעון, 73.4% גירעון תוצר, 9% ירידה בתוצר, כנראה, ואין אופק.

מיקי לוי: אתם לא נותנים לנו תקווה, לעזאזל.

מיקי לוי: תדברו אל האזרחים שלכם שאתם כולאים אותם זה שבועיים וחצי בבית סוהר גדול, והיום הולכים להצביע על הארכת התקנות.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי – יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אחמד טיבי: גם לי?

משה ארבל: שלוש דקות, טיבי.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, אין ספק שכישלון רודף כישלון בטיפול של ממשלת ישראל במשבר הקורונה: תחלואה שהרקיעה שחקים עד כדי כיבוש מקום ראשון בתחלואה למיליון איש, מיליון מובטלים, קריסת אלפי עסקים קטנים, ביורוקרטיה בהעברת מענקים, ביורוקרטיה קטלנית, סירובים גדולים וההחלטה האחרונה על הסגר המוחלט, בניגוד לדעת המומחים, שגרם לקריסה עוד יותר גדולה.

אחמד טיבי: בוועדת החוקה חברים שאלו, תהו: מקום עבודה של עשרה אנשים שלא מקבל קהל, למה לסגור?

אחמד טיבי: חברי אוסאמה סעדי הציע חמישה איש, וחזרתי על ההצעה הזאת.

אחמד טיבי: אנחנו חוזרים על ההצעה הזאת.

אחמד טיבי: למה לא לאפשר לנגרייה, כבוד היושב-ראש, שלא מקבלת קהל?

יעקב מרגי: יפתחו אותם.

אחמד טיבי: אבל מתי?

אחמד טיבי: אנשים קורסים בקואליציה שלך.

יעקב מרגי: עכשיו נכנסנו לפעולה.

יעקב מרגי: יפתחו אותם.

אחמד טיבי: אה, עכשיו נכנסתם לפעולה, כן.

אחמד טיבי: רק תודיע לראש הממשלה שאתה נכנסת לפעולה.

אחמד טיבי: משרד אדריכלים, הנדסה, הנדסאים, עורכי דין, מסגרייה – –

משה ארבל: עורכי דין – זה כדאי שיעבדו?

אחמד טיבי: – – יש החלטות שאין להן רציונל בהשוואה למה שאנחנו רואים.

יעקב מרגי: – – –

אחמד טיבי: אתה רואה.

אחמד טיבי: יש עוד מקרה – תקשיב, חבר הכנסת מרגי – מקרה שאני מכיר מהשכונה שלי, מבית חנינא.

אחמד טיבי: יש מסעדה מעולה, קסטלטה קוראים לה.

אחמד טיבי: היא על הכביש לפני הצומת של דחיית אל-באריד, שכונת הדואר.

אחמד טיבי: היא על הכביש.

אחמד טיבי: היא לא בתחום המוניציפלי המוצהר של מה שקרוי עיריית ירושלים רבתי, היא שייכת ומשלמת מס הכנסה לאזורי הרשות הפלסטינית, אבל כופים עליה את הסגר שלא קיים ברמאללה או בשכונות הנוספות שתחת הרשות.

אחמד טיבי: היא לא יכולה לפתוח.

אחמד טיבי: האחרים שמשלמים באזורי הרשות פותחים.

אחמד טיבי: אם הם פותחים, מגיעה המשטרה, משטרת ישראל.

אחמד טיבי: נו, מה, זה מגוחך או לא מגוחך?

משה ארבל: נא לסכם.

אחמד טיבי: מעקול?

יעקב מרגי: טעון הסבר.

אחמד טיבי: לכן אני אומר לך, יש דברים שהם אבסורדיים.

משה ארבל: אני מניח שהוא לא חותר להחלת ריבונות.

יעקב מרגי: לא – – –

אחמד טיבי: אתה יודע שאני לא מכיר בגבולות, ואמרתי: מה שמכונה ירושלים רבתי, ואפילו אי-אפשר להחיל ריבונות על המאכלים של קסטלטה, כי הם מאכלים טובים.

אחמד טיבי: מילא כבשתם את האדמה, אוקיי?

אחמד טיבי: יוחזר בסוף.

אחמד טיבי: אבל גם כבשתם את הפלאפל, את הזעתר.

אחמד טיבי: ובכלל, מה המאכלים שלכם?

אחמד טיבי: מה המאכלים הישראליים ההיסטוריים?

יעקב מרגי: הזעתר זה ממרוקו.

אחמד טיבי: כן, אולי.

אחמד טיבי: קרמבו?

יבגני סובה: חצ'פורי.

אחמד טיבי: הישראלים, אמרתי, לא המרוקאים.

אחמד טיבי: המטבח המרוקאי הוא חבל על הזמן.

יעקב מרגי: הם הביאו לנו את הקרפלך.

אחמד טיבי: פתיתים.

יבגני סובה: מה עם גפילטע פיש?

אחמד טיבי: גפילטע פיש זה לא ישראלי.

אחמד טיבי: במקור זה מזרח אירופי.

יעקב מרגי: זה לא אוכל.

אחמד טיבי: אה, זה לא אוכל.

אחמד טיבי: לא מוגדר כאוכל.

אחמד טיבי: קרמבו, פתיתים.

יבגני סובה: מרק עוף לא מתאים?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: לכן, די להתעלל בעסקים הקטנים – בקיצור, לא רק בקסטלטה אלא במסגרייה, במשרד אדריכלים, בכל העסקים הקטנים שקורסים.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת עסוקה בלסכל סיכול ממוקד את היועץ המשפטי לממשלה.

אחמד טיבי: זה הדבר החמור.

יעקב מרגי: מה הוא עשה?

אחמד טיבי: לא יודע.

אחמד טיבי: אתה חבר בקואליציה.

יעקב מרגי: מה הוא אמר?

יעקב מרגי: מה הוא אמר?

משה ארבל: חבר הכנסת מרגי, אתה יודע שאנחנו אחרי שלוש דקות, ושלוש דקות טיבי.

יעקב מרגי: אין לי אינטרנט – – –

משה ארבל: נא לסכם.

אחמד טיבי: חשוב להסביר.

אחמד טיבי: מישהו התקשר והודיע לי שאמרתי קרמבו ופתיתים, ושכחתי עוד מאכל ישראלי טיפוסי: במבה.

אחמד טיבי: זה כל מה שיש לכם.

אחמד טיבי: את השאר גונבים.

אחמד טיבי: די לגנבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר יעלה ויבוא – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא – יעלה ויבוא.

וליד טאהא: – – –

משה ארבל: אבל אני מקזז את זה מהרשימה המשותפת.

וליד טאהא: תודה רבה, היושב-ראש.

וליד טאהא: חברות וחברי הכנסת, אני דווקא רוצה מפה לברך את החברה הערבית על שני נושאים שהיא הוכיחה אחריות ראויה לציון בשניהם: הראשון – הירידה הדרסטית בנתוני התחלואה של הקורונה בכל החברה הערבית.

וליד טאהא: על זה מגיע באמת הרבה מאוד תודות לאוכלוסייה, שנענית לנהלים ופועלת בהתאם, ומכאן גם מורידה תחלואה.

וליד טאהא: הנושא השני שבגינו אני רוצה לברך את החברה הערבית הוא הסיוע המיידי, אדוני היושב-ראש, שהחברה הערבית מיהרה להעניק לנפגעי השרפות בצפון, בנוף הגליל, בעוד יישובים אחרים שם בצפון.

וליד טאהא: החברה הערבית הייתה הראשונה להגיע למקומות שנפגעו מהשרפות, והם היו ראשונים להגיש סיוע ממשי – מזון – לאלה שנאלצו לעזוב את הבתים שלהם.

וליד טאהא: אני הייתי יחד עם החברים שלי מנסור ואיימן אצל ראש העיר נוף הגליל, ואתה היית צריך לראות את זה.

וליד טאהא: אתה, אבי ניסנקורן, היית צריך לראות את האוכלוסייה, שכל יום סובלת מקנסות שממשיכים לחלק להם מאגף האכיפה של משרד האוצר.

וליד טאהא: רק אתמול הם חילקו כאלה בצפון.

וליד טאהא: באזור המרכז זה לא מפסיק אף פעם.

וליד טאהא: היית צריך לראות אותם – אלה שרודפים אותם יום-יום, אחרי הפרנסה שלהם, ומחפשים להוציא את השוכרים מהמחסנים שלהם, ומבקשים להרוס את הבתים שלהם היו הראשונים להגיש עזרה של ממש, סיוע של מזון לנפגעי השרפות.

וליד טאהא: על כך מגיעה תודה ענקית לחברה הערבית, שיודעת לגלות אחריות ולעמוד בצמתים הנכונים ובזמנים הנכונים.

וליד טאהא: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ווליד טאהא.

משה ארבל: אני מודיע רק שאני סוגר כעת את רשימת הדוברים.

משה ארבל: אני אאפשר לחבר הכנסת חמד עמאר.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: לאחר מכן נמשיך ברשימת הדוברים.

משה ארבל: פשוט הוא לא נכח כשהקראתי את שמו.

חמד עמאר: אני גם מחליף אותך אחר כך.

משה ארבל: בכבוד רב.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לנצל את ההזדמנות לברך את חברי תת-אלוף רסאן עליאן לרגל קבלת דרגת אלוף.

חמד עמאר: רסאן הוא בן היישוב שלי.

חמד עמאר: אני מכיר אותו שנים רבות.

חמד עמאר: מאז שאנחנו ילדים אנחנו מכירים אחד את השני.

חמד עמאר: הוא בן אדם מיוחד, צנוע, איש מקצועי ביותר.

חמד עמאר: הוא מילא שורה של תפקידים חשובים בצה"ל, מתפקיד מג"ד בגולני למח"ט גולני ועוד תפקידים בצה"ל.

חמד עמאר: התפקיד האחרון שלו הוא ראש המינהל האזרחי, וממנו הוא הועלה לדרגת אלוף וימונה למתאם הפעולות בשטחים.

חמד עמאר: אני חושב שזה תפקיד מאוד חשוב.

חמד עמאר: רסאן, אני אומר לך, אתה מקבל את הדרגה בזכות.

חמד עמאר: אתה איש מיוחד.

חמד עמאר: אני רוצה לאחל לך הצלחה, ואני מאמין שתצליח בתפקיד שלך, כי אני מכיר אותך ואני מכיר את היכולות שלך.

חמד עמאר: אני אומר לך, הרבה צעירים בישראל, דרוזים ולא דרוזים, מסתכלים עליך, ואתה מהווה להם דוגמה אישית טובה ביותר.

חמד עמאר: בהזדמנות הזאת אני רוצה גם, אדוני היושב-ראש – יושב-ראש המפלגה חבר הכנסת אביגדור ליברמן הקים צוות מקצועי שייתן לנו פתרונות, דרכי יציאה ודרכי התמודדות עם נגיף הקורונה.

חמד עמאר: אני לא אדבר על כל ההמלצות, אבל אני אתמקד בשתי המלצות חשובות שהצוות הזה הביא.

חמד עמאר: אני חושב שהממשלה חייבת לאמץ אותן.

חמד עמאר: אחת ההמלצות היא הרמזור ההפוך: במקום שנתחיל להגיד: אנחנו מכניסים את היישוב הזה לסגר ואת כל השאר מוציאים – לא.

חמד עמאר: כולם בסגר עכשיו, ויישוב ששיעור הנדבקים בו יורד ל-5% יכול לצאת מהסגר.

חמד עמאר: ככה אתה לא מדבר על יישובים מסוימים ומדבר על אוכלוסייה מסוימת.

חמד עמאר: אתה מעביר את האתגר לראש הרשות, ליישוב, לתושבים.

חמד עמאר: אתה מדרבן אותם ללכת ולקיים את ההוראות.

חמד עמאר: הדבר השני, שהוא חשוב מאוד ועולה מיליונים למשק – 14 יום בידוד.

חמד עמאר: נפגשת במקרה, עברת ליד מישהו חולה – אתה נכנס ל-14 ימי בידוד.

חמד עמאר: הרי כל המומחים – וצרפת אימצה את זה מזמן: שבעה ימים אחרי בדיקת קורונה.

חמד עמאר: שיעשה אחרי חמישה ימים בדיקת קורונה, ואם היא יוצאת שלילית, צריך להוציא אותו מהבידוד אחרי שבעה ימים.

חמד עמאר: אני חושב שהממשלה – ושר המשפטים יושב כאן, ואני מאמין שהוא שמע אותי – שתי ההמלצות האלה חשובות, והממשלה צריכה לאשר אותן.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

משה ארבל: חבר הכנסת יבגני סובה – יעלה ויבוא.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני אנצל את ההזדמנות ששר המשפטים מר אבי ניסנקורן נמצא באולם.

יבגני סובה: אבי, אני מקווה שאתה שומע אותי.

יבגני סובה: לפני שבועיים פניתי אליך במכתב באשר לפתרון לזוגות שאינם יכולים להתחתן בישראל.

יבגני סובה: אני מקווה שהאנשים שלך העבירו לך את המכתב הזה.

יבגני סובה: הסוגיה הזאת עלתה לא פעם בבית הזה, ולפני כשעתיים הקואליציה, לצערי הרב, הפילה חוק.

יבגני סובה: אבי, אתה שר המשפטים.

יבגני סובה: אתה אחד האנשים החזקים במדינת ישראל.

יבגני סובה: אתה היית יושב-ראש ההסתדרות.

יבגני סובה: נבחרת, קיבלת כמה מאות אלפי קולות.

יבגני סובה: זה תלוי בך.

יבגני סובה: אתה כשר המשפטים יכול לעשות תקנה ולבוא להציג את זה.

יבגני סובה: זה יהיה הפתרון לזוגות.

יבגני סובה: 9,000 זוגות לא יכולים להתחתן בישראל.

יבגני סובה: הקורונה שינתה את חיינו.

יבגני סובה: הכנסת החליטה על כמה חוקים שבחיים לא חשבנו שנגיע לחוקים האלה.

יבגני סובה: ממתי חברי הכנסת מצביעים על כך שלוקחים מהם את הסמכויות לפקח?

יבגני סובה: הרי הממשלה היום מקבלת החלטה וההחלטה הזאת נכנסת לתוקף מייד.

יבגני סובה: הכנסת למעשה לא רלוונטית.

יבגני סובה: מישהו מחברי הכנסת הוותיקים במשכן הזה יכלו לחשוב על הדבר הזה, שנגיע לסיטואציה הזאת?

יבגני סובה: הרי תפקידה של הכנסת זה לפקח על הממשלה.

יבגני סובה: אני קורא לך שוב, שר המשפטים: תשקול את הפתרון הזה.

יבגני סובה: זה בידיים שלך ובאפשרותך לעשות את זה.

יבגני סובה: אל תיכנס לוויכוחים על ההלכה ועל סטטוס קוו.

יבגני סובה: זה לא קשור לסטטוס קוו.

יבגני סובה: אם יש במדינה אזרח שלא יכול לטוס לחו"ל להתחתן, אתה כשר המשפטים יכול לתת לו פתרון.

יבגני סובה: תן את זה זמנית, לחצי שנה, תן את זה לשנה.

יבגני סובה: תגדיר את היעד הזה.

יבגני סובה: תגיד: אני לא נכנס לוויכוח סביב ההלכה ולא נכנס לוויכוח עם העולם הדתי, אבל אתה צריך לתת פתרון.

יבגני סובה: אתה לא יכול להגיד לזוג: תישארו עוד שנה, החיים נמשכים, כרגע צריך לטפל בקורונה.

יבגני סובה: לא, צריך להמשיך בחיים עם הקורונה.

יבגני סובה: היום בבוקר בדיון בוועדת החוקה אמרתי משפט אחד בתגובה לדבריו של יושב-ראש הוועדה יעקב אשר, שאמר: מה זה ראשי התיבות סב"א?

יבגני סובה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש?

יבגני סובה: סמכות בלי אחריות.

יבגני סובה: סבא יכול לקחת נכד, להחזיק אותו, לעשות לו פוצי מוצי ולהחזיר לאימא או לאבא בלי אחריות, בניגוד לסבתא.

יבגני סובה: לסבתא יש אחריות.

יבגני סובה: אני ציטטתי משפט של אלברט איינשטיין, שאמר:

יבגני סובה: אם אתה לא מסוגל להסביר לסבתא מה שאתה רוצה להסביר, סימן שאתה לא מבין את הנושא.

יבגני סובה: כרגע, לצערי הרב – אני אומר את זה מתוך כאב עמוק – ממשלת ישראל לא מצליחה להסביר לסבתא, לסבא, לזוג צעיר, לכל אחד, מה ממשלת ישראל רוצה מהאזרחים באשר להגבלות, באשר לדרך היציאה מהמשבר, באשר לכל דבר.

יבגני סובה: הרי לא סתם אלברט איינשטיין היה אחד מהגאונים בהיסטוריה של האנושות, ולא סתם אנחנו מצטטים את המשפטים שלו.

יבגני סובה: אני קורא לממשלה ולכל אחד שיושב בממשלה: תנסו להסביר את ההיגיון של הדברים ותנסו להבין.

יבגני סובה: אתם בכלל מסוגלים להסביר את ההיגיון מאחורי ההחלטות שלכם בממשלה?

יבגני סובה: אין היגיון.

יבגני סובה: לכן הציבור, לא רק שהוא זועק וזועם – הציבור גם לא מציית להחלטות של הממשלה.

יבגני סובה: אנחנו כבר שומעים על היוזמה של ראשי הערים, והיא יוזמה מבורכת, לא לתת קנסות לעסקים שפותחים.

יבגני סובה: אני לא רוצה לנקוב בשמות, אבל כבר שמענו את זה.

יבגני סובה: הרי זה לא ייתכן שבן אדם שבסך הכול מה שהוא רצה זה למכור את הסנדוויץ' שלו ואת הקפה בבית הקפה השכונתי הקטן שלו, אומרים לו: לא, אתה לא יכול לפתוח, אבל לידו יש מכולת שמוכרת חלב, ביצים – וגם קפה – והמכולת הזאת פתוחה.

יבגני סובה: הבן אדם הזה אומר:

יבגני סובה: אתם הרסתם לי את החיים, אתם סגרתם לי את היכולת לפרנס את משפחתי.

יבגני סובה: מה אתם נותנים לי עכשיו 3,000 שקל?

יבגני סובה: תנו לי אפשרות למכור את הקפה שלי כל בוקר לכל התושבים בשכונה שלי.

יבגני סובה: אני גם מנסה לזעוק ואני מנסה להבין: מה ההבדל בין תחנת דלק לשטיפת מכוניות?

יבגני סובה: למה אתם סוגרים ניקוי פנימי ומשאירים תחנת דלק?

יבגני סובה: למה אתם לא מרשים לעורך דין להגיע למשרד מעבר ל-100 מטרים ולהמשיך לעסוק בתיקים?

יבגני סובה: מה, המשפטים נעצרו?

יבגני סובה: מה, התיקים בבתי משפט נעצרו?

יבגני סובה: הרי אנשים יושבים ולא מבינים, פשוט לא מבינים את ההיגיון.

יבגני סובה: עשרה אנשים מותר להתקהל, אבל עסק – חייט, מישהי שתופרת.

יבגני סובה: אדוני השר, אני קיבלתי מלא פניות של אנשים שקיבלו קנסות בשעה 05:30 על זה שהם יצאו עם הכלב, הורידו מסיכה מתחת לאף וקיבלו קנס.

יבגני סובה: זה פשוט לא הגיוני.

יבגני סובה: יש אנשים מבוגרים שמקבלים קצבת זקנה 2,000 שקל.

יבגני סובה: קנס של 500 שקל זה רבע מהקצבה שלהם.

יבגני סובה: זה פשוט לא הגיוני.

יבגני סובה: המטרה של המשטרה – ואני גם שוחחתי על זה עם השר לביטחון פנים, ואמרתי להם: תשקלו.

יבגני סובה: הוא הפנה אותי למשרד הבריאות והוא אמר: תפנה למשרד הבריאות, תבקש ממשרד הבריאות שייתן המלצות להוריד את רף הענישה הזה.

יבגני סובה: חבר'ה, אנחנו השתגענו – השתגענו במובן הזה שהרבה אנשים נאלצים בסתר להרוויח את הגרושים בשביל להתקיים; ספרים, קוסמטיקאיות, אנשים שאומרים: תנו לנו לנשום, תנו לנו לעבוד, אנחנו רוצים לפרנס את המשפחות.

יבגני סובה: אנחנו רוצים במסגרת הכללים, עם התו הסגול, עם התו האדום, עם התו הצהוב – תקראו לזה כל הרמזורים שבעולם, אבל תנו לנו לנשום.

יבגני סובה: והאנשים האלה, לא רק שהם איבדו תקווה, גם יהיה קשה להחזיר להם תקווה בסוף השנה, כשמס הכנסה יזעק שאין כסף בקופה בגלל שהאנשים האלה לא משלמים מיסים.

יבגני סובה: אדוני השר, אני באמת פונה ללב שלך: אל תתבייש.

יבגני סובה: אל תתבייש.

יבגני סובה: אנחנו ניתן לך את כל הגיבוי, למרות שיש לנו הרבה ביקורת כלפי כחול לבן.

יבגני סובה: תזעק את הזעקה הזאת.

יבגני סובה: אתם עדיין לא איבדתם את הסיכוי האחרון לפחות להיזכר בהבטחות שנתתם לפני הבחירות.

יבגני סובה: ואם אתה צריך את הגיבוי שלנו, של האופוזיציה, תקבל את הגיבוי, אבל תזעק את הזעקה הזאת, אחרת כל השיח זה סביב היועץ המשפטי לממשלה וסביב הוועדה וסביב כל הדברים שלא קשורים לקורונה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, אני מסיים במשפט אחד.

יבגני סובה: אני חוזר למשפט שאמר אלברט איינשטיין: אם אתה לא מסוגל להסביר, אז כנראה אתה לא מבין את הנושא.

יבגני סובה: תזעקו את הזעקה של הרבה אנשים שרוצים לחיות ולנשום במדינה הזאת.

יבגני סובה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר כהן – איננו.

חמד עמאר: חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת עמית הלוי.

חמד עמאר: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת קארין אלהרר.

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: אני מבקש להקפיד על הזמנים.

אנדרי קוז'ינוב: אשתדל מאוד.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אנדרי קוז'ינוב: היום פרסם שר האוצר בשורה לעצמאים, שהעצמאים יוכלו למשוך שליש מהכסף בפטור ממס.

אנדרי קוז'ינוב: זה רכיב אבטלה מסוים שיש להם בהפרשות פנסיוניות בהתאם לחוק מ-2017, וזה מוצג כבשורה לעצמאים בתקופות קשות.

אנדרי קוז'ינוב: במסגרת הדיון על הסיוע לנכים, אני רק רוצה להעמיד את הדברים על דיוקם.

אנדרי קוז'ינוב: החוק הזה, שמאפשר לעצמאים למשוך שליש מההפרשות שלהם, אותו שליש של הכספים, כרכיב אבטלה, קיים מ-2017, רק מה?

אנדרי קוז'ינוב: שמ-2017 לא הותקנו תקנות.

אנדרי קוז'ינוב: התקנות האלה הועלו ב-2019, עבדו עליהן בכל המשרדים, ועכשיו זה מובא כבשורה לעצמאים.

אנדרי קוז'ינוב: זאת לא בשורה לעצמאים, זאת עבודת יח"צ; זאת הודאה שלא עבדו על הדבר הזה, ועכשיו, כשמנסים להציג את זה כאילו פותרים את הבעיה, לפחות באופן זמני, כדי שאנשים יוכלו לנשום, זאת הודאה בכך שמשרד האוצר לא חשב על זה מלכתחילה, לא קידם את זה שלוש שנים, ורק עכשיו אומרים – כי הרי הנושא של העצמאים חשוב.

אנדרי קוז'ינוב: זה רק מוכיח כמה הנושא הזה של העצמאים חשוב.

אנדרי קוז'ינוב: זה רק מוכיח ששלוש שנים אף אחד לא נגע בזה ורק לאחרונה זה עלה.

אנדרי קוז'ינוב: זה מוצג שוב כבשורה מטורפת.

אנדרי קוז'ינוב: אז זו לא בשורה מטורפת.

אנדרי קוז'ינוב: זה עניין של עבודה בשגרה.

אנדרי קוז'ינוב: ככה הכנסת הייתה אמורה לעבוד.

אנדרי קוז'ינוב: התקנות היו אמורות להיות מותקנות בזמן.

אנדרי קוז'ינוב: ועכשיו אני אגיד עוד משהו: העצמאים עדיין לא יוכלו למשוך את הכסף הזה, את השליש פטור ממס.

אנדרי קוז'ינוב: למה הם לא יוכלו למשוך את הכסף הזה?

אנדרי קוז'ינוב: כי התקנות עוד לא הובאו לוועדת העבודה והרווחה.

אנדרי קוז'ינוב: וזה היה אמור להתבצע עוד לפני שנים.

אנדרי קוז'ינוב: אז בואו, להציג את זה כבשורה?

אנדרי קוז'ינוב: זאת לא בשורה, זאת עבודת יח"צ.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: אל תדאג, עוד לא הפעלתי את השעון.

חמד עמאר: רק כשתתחיל לדבר אפעיל את השעון.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, שר המשפטים אבי ניסנקורן, חברותיי וחבריי לכנסת, כל אזרח ישראלי שצפה אתמול בחדשות לא נרדם בלילה.

עמית הלוי: אנחנו שמענו כולנו את היועץ המשפטי לממשלה, את התובע הכללי שלנו, של ישראל, מספר בקולו לכולנו שמישהו מחזיק אותו בגרון; שמישהו יחד עם מישהי תפרו לו תיק; שזה לא רק הוא והיא, שזה לא שי ודינה – שזו השיטה.

עמית הלוי: השיטה.

עמית הלוי: ואיפה השיטה הזאת נהוגה?

עמית הלוי: במערכת אכיפת החוק, אדוני היושב-ראש, בפסגת מערכת אכיפת החוק.

עמית הלוי: אנחנו שמענו מכלי ראשון מהן הנורמות שנוהגות במערכת שאמורה לאכוף מוסר וצדק בישראל.

עמית הלוי: עכשיו תראו, אזרחי ישראל, אנחנו שמענו את הדברים האלה לאורך כל השנים מכל מיני אנשים.

עמית הלוי: שמענו את שמעון שבס, מנכ"ל משרד ראש הממשלה לשעבר, אומר: אני שמעתי באוזניים שלי את בן יאיר, שהיה היועץ המשפטי, הולך לתקוע את הפשיסט.

עמית הלוי: הפשיסט זה יעקב נאמן, שאמר גם הוא שהוא לא מטיל ספק, שהוא לא חושב שמישהו מטיל ספק בכך שהפרקליטות מגישה לא אחת כתבי אישום – אני מצטט – "לצורך השגת מטרות פוליטיות תוך ניצול לרעה של כוחה".

עמית הלוי: שמענו את זה מיו"ר לשכת עורכי הדין לשעבר דרור חוטר ישי, שמענו את זה מפרופ' אמנון רובינשטיין, שדיבר על החקירה של בנימין נתניהו בפרשת עמדי ואמר שהפרקליטות המליצה להגיש כתב אישום על עבירה שהייתה פרי דמיונה היצירתי, פרי דמיונה היצירתי; שמה שנשאר מזה, אמר פרופ' רובינשטיין, זה רק נזק בין-לאומי בכך שראש ממשלה נחקר בעבירות של מרמה.

עמית הלוי: שמענו את זה מהנשיא ריבלין, שאמר שכנופיית שלטון החוק העלילה עליו, ואמר, בדומה ליועץ המשפטי, שהוא מוחזק בחקירה תחת אזהרה למרות שאין חקירה.

עמית הלוי: שמענו גם מהרבה אזרחים מן השורה – משוקי משעול, מרפי רותם.

עמית הלוי: אבל אתמול קרה משהו אחר, מכיוון שאתמול שמענו את זה מבפנים.

עמית הלוי: אתמול שמענו עדות מבפנים, ולא סתם מבפנים – מראש המערכת.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחבריי לכנסת, זה בכלל לא משנה מה שי ניצן חשב.

עמית הלוי: זה בכלל לא משנה מה דינה זילבר התכוונה.

עמית הלוי: משנה שאביחי הגיע יום-יום לעבודה והוא הרגיש שמחזיקים לו בגרון, ולכן כל ההחלטות שלו הן נגועות, כל ההחלטות שלו היו מתוך התחושה שלו, גם אם היא סובייקטיבית, שהוא מאוים, שהוא נסחט.

עמית הלוי: לכן, אדוני היושב-ראש, יש כיום שתי אפשרויות בלבד – אני אומר את זה כאזרח, כישראלי, כחבר כנסת, כנבחר ציבור: הראשונה – שיתכבד היועץ המשפטי לממשלה ד"ר מנדלבליט ויודיע שהוא הולך הביתה לעשות חשבון נפש.

עמית הלוי: הוא יכול להתפטר, הוא יכול לקרוא לזה נבצרות מהותית – הוא מכיר את המושג – פשוט ללכת הביתה.

עמית הלוי: אני קורא לחברותיי ולחבריי לכנסת ולחברותיי ולחבריי השרים פשוט להודיע שהם לא ישתתפו בישיבות ולא ישתפו פעולה עם חוות דעת של מי שאיבד את אמון הציבור – אמון הציבור בו ובהחלטותיו.

עמית הלוי: אבל יש אפשרות שנייה, ובזאת אני מסיים.

עמית הלוי: יש אפשרות שנייה, אדוני היושב-ראש.

עמית הלוי: אני פניתי היום בעניין הזה למבקר המדינה מתניהו אנגלמן שיעניק לאביחי מנדלבליט הגנה של חושף שחיתויות כדי שהוא יעמוד ביושר מול הציבור – לא בשיחה אישית עם חבר שלו – מול אלו שנתנו בו את אמונם, מול אלו שהוא אמור להיות משרתם, משרת ציבור, ויאמר לכולם את מה שהוא יודע על השיטה ויחשוף את השיטות.

עמית הלוי: אנחנו נגן עליך, ד"ר מנדלבליט, כיוון שהמדינה הזאת יקרה לנו והמדינה הזאת אמורה להיות אור לגויים, מופת מוסרי, ואנחנו נדאג שהיא תהיה.

עמית הלוי: אנחנו ננקה את האורוות האלה בצלאח א-דין ונחזור לדמוקרטיה תקינה ומתוקנת.

עמית הלוי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

חמד עמאר: אחרי זה נעבור לסיכום הדיון.

חמד עמאר: חמש דקות, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני השר, חבריי וחברותיי, אני חייבת להודות שמאוד מאוד התלבטתי אם לעלות לדבר כאן במליאה, כי לכאורה כל מה שנותר לנו לעשות הוא לברך, כי נותנים קצבאות לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: אבל אז נזכרתי בכל המהלך, כל התהליך שהתחיל אי אז בשנת 2016, כשהצעת החוק של חבר הכנסת אילן גילאון ושלי עברה.

קארין אלהרר: המטרה הייתה לתת קצבאות בגובה שכר מינימום לאנשים עם מוגבלות.

קארין אלהרר: אחרי שהיא עברה ואחרי שהשטח יצא לרחובות, אז הייתה הסכמה של כל סיעות הבית – הסכמה שבסופו של דבר נחתמה בבית ההסתדרות, אצלך, אדוני שר המשפטים.

קארין אלהרר: הייתה הסכמה מאוד מאוד ברורה, וגם ממנה חתכו.

קארין אלהרר: החוק שנחקק בשנת 2018 היה חוק שהורידו ממנו חלק ניכר מהתקציב שהיה בהסכמה.

קארין אלהרר: גם אז אנשים מחלו על כבודם, אמרו: בסדר, העיקר שייתנו, כי אתם יודעים איך זה – פשרות.

קארין אלהרר: מי עושה פשרות?

קארין אלהרר: אנשים שנמצאים בקצה, אנשים שבדרך כלל הם לא בכותרות.

קארין אלהרר: אז הייתה פשרה והייתה עוד אחת, ואז קרה אירוע משמח: נחקק החוק, אדוני שר הכלכלה.

קארין אלהרר: היה יום שמח במליאה – נחקק החוק להעלאת הקצבאות.

קארין אלהרר: ואמרנו מראש, אל תיתנו זה בפעימות בלי תאריך.

קארין אלהרר: כשאין תאריך, אתה יודע מה אין?

קארין אלהרר: אין כסף.

קארין אלהרר: והוקמה הממשלה הזאת.

קארין אלהרר: חלקנו שמחנו, חלקנו הרבה פחות, אבל אמרנו: הם ידאגו, הם ידאגו למינימום, הם ידאגו ליישם את חוקי מדינת ישראל.

קארין אלהרר: ואז הגיע הדבר הזה, מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות.

קארין אלהרר: כי אין תקציב.

קארין אלהרר: כשאין תקציב לא דואגים לאלה שצריך לתת להם.

קארין אלהרר: מהו תקציב המדינה אם לא תוכנית ההפעלה, כדי שנוכל לתת לכל האוכלוסיות?

קארין אלהרר: לא לכאלה שצועקות, לא לכאלה שיש להם לוביסטים – לכאלה שמגיע להם.

קארין אלהרר: אז אני מצירה על הדרך, מצירה על המעט שנותר, ואני מקווה מאוד שיום יבוא ואנשים עם מוגבלויות לא יהיו הפשרה, לא יהיו המעט שבמעט ולא יהיו הנדבה שממשלת ישראל נותנת להם.

קארין אלהרר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: אם השר ירצה לסכם – השר אבי ניסנקורן, רוצה לסכם את הדיון או נלך להצבעה?

חמד עמאר: אני תומך בהצעת החוק ואני חושב שכולם תומכים.

אנדרי קוז'ינוב: אני אשמח להצטרף מפה.

חמד עמאר: אני אצרף אתכם.

חמד עמאר: בואו נצביע.

חמד עמאר: תשבו במקום שלכם, חבר'ה, נצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות את הצעת חוק הביטוח הלאומי (הוראת שעה) (מענק חד-פעמי להגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020), התשפ"א–2020, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד, אחרי שאני מוסיף את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חברת הכנסת אימאן ח'טיב, חברת הכנסת סונדוס, חבר הכנסת גינזבורג, סובה, אנדרי – – –

וליד טאהא: סונדוס לחצה בטעות על אימאן.

חמד עמאר: חברת הכנסת סונדוס לחצה בטעות במקום מישהו אחר – – –

וליד טאהא: במקום אימאן.

חמד עמאר: היא לחצה במקום אימאן, לפרוטוקול.

חמד עמאר: אז לא להוסיף אותה, כי היא כבר נספרה.

סונדוס סאלח: למה?

סונדוס סאלח: תוסיף אותי.

חמד עמאר: אה, הוספתי אותה.

חמד עמאר: אז נוסיף אותה.

חמד עמאר: וגם השר פרץ.

חמד עמאר: יש עוד מישהו?

חמד עמאר: חבר הכנסת מנסור.

אחמד טיבי: סונדוס.

חמד עמאר: את סונדוס הוספתי, וחבר הכנסת קיש.

חמד עמאר: 22 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה, ותועבר להמשך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חמד עמאר: << הלסי >> טיפול לקוי של מערכות אכיפת החוק והמשפט בתיקי פגיעה בפעוטות << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו נעבור לנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: טיפול לקוי של מערכות אכיפת החוק והמשפט בתיקי פגיעה בפעוטות, מס' 1402, 1419 ו-1437.

חמד עמאר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אופיר כץ.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר כץ לא נמצא; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – חבר הכנסת אלחרומי גם לא נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת בוסו.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, בחודשים האחרונים לצערנו נחשפנו למקרה אחר מקרה של התעללות, מקרים חמורים של התעללות בפעוטות ובתינוקות, בגנים, במעונות פרטיים, אפילו מפוקחים.

אוריאל בוסו: לא כאן המקום להכביר מילים על הצער, על עוגמת הנפש, על הטיפולים שהילדים האלה צריכים לעבור, הטיפולים שההורים צריכים לעבור, אבל יש לקונה נוספות, מכובדי השר, ולשם כך אנחנו באים לדבר.

אוריאל בוסו: אני יודע שנפגשו איתך ההורים מרמלה.

אוריאל בוסו: דיברתי עם ערן, אבא של התאומים שעברו התעללות בגן בחולון.

אוריאל בוסו: אמרתי לו: מה קורה?

אוריאל בוסו: מה עם הילדים?

אוריאל בוסו: יש לך עדכון?

אוריאל בוסו: תראה את ההודעה שהוא כתב לי היום, אצלי בטלפון: אני מתייאש ממערכת המשפט.

אוריאל בוסו: לא הגישו כתב אישום – טוב, זה בסדר, כשזה בחודשים אי-אפשר עדיין להגיש; הן חופשיות – הוא מדבר על המטפלות – הן חופשיות, יש עדיין צו איסור פרסום על שמות המתעללות, הן יכולות לעבוד בטיפול בילדים ואף אחד לא ידע.

אוריאל בוסו: אנחנו מבינים שיש כאן בעיה, ומערכת המשפט צריכה להבין שזה לא מקרה רגיל.

אוריאל בוסו: אם אנחנו לא נחשוף מי המתעללות ולא נדע לעצור את זה מייד – אנחנו יודעים שגם בסיפור בראש העין המטפלת שוחררה למעצר בית, ויש עוד כאלה מקרים.

אוריאל בוסו: אבל הוא אומר לי שלמטפלות האלה עדיין יש צו איסור פרסום מי בכלל התעלל, והן יכולות לטפל הלאה בילדים, ואנחנו לא נדע ולא יהיה לנו מושג מה הנזק הבא.

אוריאל בוסו: שאלתי אותו: מישהו במערכת המשפט מעדכן אותך מה קורה?

אוריאל בוסו: איך הולך?

אוריאל בוסו: אתה צריך לדעת.

אוריאל בוסו: אולי אתה חלק מההליך – הילדים שלך נפגעו.

אוריאל בוסו: הוא אומר לי: אין לי צד, אין לי עם מי לדבר.

אוריאל בוסו: ואני לא מדבר – הוא מספר לי על הכספים שהוא הוציא רק בחודשיים האחרונים, עשרות אלפי שקלים.

אוריאל בוסו: אשתו נכנסה לבעיות פסיכולוגיות.

אוריאל בוסו: הילדים, שהוא לפני כן זיהה בעיות והוא לא הבין שהם עוברים התעללות – ילדים קטנים, תאומים.

אוריאל בוסו: זה איש הייטק מכובד, אבל הוא פשוט נשבר.

אוריאל בוסו: כל החיים שלו השתנו.

אוריאל בוסו: וזה מקרה אחד, והייתי שם.

אוריאל בוסו: אנחנו מכירים את המקרה בפתח תקווה, ששם כבר נגזר על רצח.

אוריאל בוסו: היה בראש העין, ברמלה, מקרה אחר מקרה – פתאום איזו מגפה מסוימת.

אוריאל בוסו: אבל ישנה האטה, אולי נורמטיבית, של מערכת המשפט במקרה הזה, שהיא לא נכונה.

אוריאל בוסו: אני חושב שמערכת המשפט ואתה, אדוני השר, צריכים לקיים דיון אמיתי, מעמיק, בנושא הזה – איך אנחנו עוצרים את המגפה הזאת, איך עוצרים את ההתעללות הבאה, איך נותנים להורים קשר קבוע, צמוד, לוודא מה קורה עם הבעיה שיש לילדים הללו ואיך אנחנו מוודאים שהמטפלות הללו כן ייחשפו לציבור ולא תהיה להן שום אפשרות להמשיך לתת איזה טיפול במקום אחר בלי שאף אחד ידע, ושלא יהיה פיקוח, בשביל שנמנע את האסון הבא.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני שר המשפטים, כנסת נכבדה, תופעת ההתעללות בפעוטות היא באמת תופעה מזעזעת שהולכת ומתרחבת מיום ליום, במיוחד בחודשים האחרונים.

אופיר כץ: אנחנו ראינו עוד מקרה ועוד מקרה ועוד מקרה, וזה פשוט עושה רושם שזה לא נגמר.

אופיר כץ: במהלך החודשים האלה פגשתי הורים רבים, משפחות, שפגעו להם ביקר מכול.

אופיר כץ: את השבר והכאב שהיה להם בעיניים אני באמת לא אוכל לשכוח.

אופיר כץ: שמעתי סיפורים, מקרים שנגררים לאורך שנים, עונשים מגוחכים שמקבלות המתעללות על הפשע הנוראי הזה, ורתחתי.

אופיר כץ: ההורים הם באמת חסרי אונים.

אופיר כץ: ומה הם מבקשים?

אופיר כץ: הם מבקשים רק צדק – צדק על מה שעשו ליקר להם מכול – ולמעשה הם נאלצים להתמודד עם היחס הקלוקל של מערכות אכיפת החוק והמשפט, לצערי, דווקא בתיקים מסוג זה.

אופיר כץ: הם עוברים סחבת נוראית.

אופיר כץ: הם מודרים כמעט לגמרי מהתהליכים, לא מקבלים תשובות, נתקלים בגרירת רגליים ובמשיכת זמן.

אופיר כץ: בואו נעבור על כמה דוגמאות במקרים שכן פורסמו.

אופיר כץ: גן מתוק בגבעתיים – כתב האישום הוגש באוקטובר 2018, לפני שנתיים.

אופיר כץ: ארבע נשות צוות הגן הואשמו, חלקן, במכות, בדחיפות, בצביטות, בבעיטות, באי-דיווח.

אופיר כץ: במשך כמעט שנתיים, עד ספטמבר 2020, נמשכו – ונדחו – הדיונים המקדמיים בתיק.

אופיר כץ: לא החל שלב ההוכחות במשפט, כל פעם בתירוץ אחר כלפי ההורים המסכנים.

אופיר כץ: כל ההליך התעכב, ועד עכשיו לא ניתן גזר דין.

אופיר כץ: כוכבית היצקלמז מירושלים נחשדה במעל עשרה מקרי אלימות בפעוטות – מקרים שכוללים טלטול קשה של פעוטות שגרמו לפינוי לטיפול נמרץ, תינוקת שיצאה מהגן עם שבר ברגל ואלימות וחבלה כלפי פעוטות אחרים.

אופיר כץ: לאורך השנים התיקים נסגרו מחוסר ראיות.

אופיר כץ: לאחרונה, בעקבות מקרה נוסף, התיקים נפתחו מחדש.

אופיר כץ: באוגוסט 2019, לפני מעל שנה, המשטרה המליצה להגיש כתב אישום, אך כתב האישום טרם הוגש.

אופיר כץ: ב-2016 נחקרה סימונה רז בחשד לטלטול ולחץ על פעוט שאושפז בחשד לשטף דם במוח וסכנה לחייו.

אופיר כץ: בזמן שהמתינה לכתב האישום, היא החלה לטפל בקשישה חסרת ישע.

אופיר כץ: המשטרה ביקשה לאסור את הדבר, אבל השופטת כרמית בן אליעזר דחתה את בקשתם.

אופיר כץ: כתב האישום הוגש כבר באפריל 2017, אבל לא פורסם גזר דין עד היום – שלוש וחצי שנים.

אופיר כץ: ישנם עוד דוגמאות נוספות למקרים רבים שנגררים ומתעכבים, גם המקרה המזעזע של כרמל מעודה ולירז נתן.

אופיר כץ: הדיונים נדחים ונדחים, וההורים במצוקה.

אופיר כץ: הם חסרי אונים.

אופיר כץ: לאורך ההליכים, שלעיתים נמשכים שנים רבות, אלו שנחשדות ומואשמות באלימות קשה כלפי הקטנטנים האלה מסתובבות חופשי.

אופיר כץ: זו אחריותנו לשים סוף לנושא הזה, לעשות צדק עם נפגעי העבירה, לייעל את המערכת ולמנוע את המקרה הבא.

אופיר כץ: ההרתעה לא נגמרת רק כאן.

אופיר כץ: חובתנו לקדם החמרת ענישה.

אופיר כץ: הצעת החוק שלי שקובעת שכל מתעללת בפעוט תשב בכלא צריכה לעבור.

אופיר כץ: אדוני שר המשפטים, אני כמובן לא מבקש ולא מצפה ממך לענות לי פה על כל מקרה לגופו; את זה אני אשמח לקבל בהמשך.

אופיר כץ: אני כבר מסיים.

אופיר כץ: נדרשים פה באמת – דבר נוסף, שר המשפטים, זה שאני אומר שאין להם עם מי לדבר.

אופיר כץ: גם כשהם מנסים אין להם באמת אוזן קשבת.

אופיר כץ: אולי צריך איזה מערך חדש, אולי של סטודנטים, כן לתת להם את המידע, וכן יוכלו לשתף ולעדכן לאורך כל הדרך, כי הם מרגישים באמת שהם מחוץ לתמונה, שלא מעדכנים אותם, ושכאילו – אני אתן לך דוגמה שאמר לי היום יוסי כברה, אב של ילדה מהגן של כרמל מעודה.

אופיר כץ: כך הוא אמר לי – אתה יודע שאני בקשר איתם: שנה וחצי אנחנו עוברים עינוי דין מהקשים ביותר.

אופיר כץ: הזלזול של מערכת המשפט לאורך כל הדרך בנו, הקורבנות, נתנה את החותמת שאין על מי לסמוך.

אופיר כץ: איבדתי את האמון במערכת המשפט לגמרי.

חמד עמאר: תודה רבה.

אופיר כץ: וזה הדבר שאסור שיקרה לנו.

אופיר כץ: שוב, אולי להקים איזשהו מערך שילווה אותם וייתן להם תשובות.

חמד עמאר: תודה רבה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: ישיב שר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן, בבקשה.

אופיר כץ: סליחה, סליחה.

אופיר כץ: אני רק מבקש להעביר את זה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאני אעבור לחלק שהעליתם בדבריכם לפני כמה דקות, אני רוצה רגע להתייחס לנושא בכללותו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הפתרון הוא לא רק פתרון של הרתעה ודין פלילי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסופו של דבר אנחנו יודעים שפתרונות של ענישה קשה לאו דווקא פותרים את הבעיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לפעמים הם גם לא מצמצמים את הבעיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך קודם כול לקחת את הבעיה ולפתור אותה בליבה שלה ולהתמקד בזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, ברור שהפתרון הסופי, זאת אומרת הפתרון הנכון, בסופו של דבר, הוא חוק חינוך חינם, כי ברגע שהמערכת הזאת היא בעצם מחוץ לחוק חינוך חינם – והמקרים תמיד הם מקרים של אפס עד שלוש – אז אנחנו בשוק פרטי – שוק פרטי שיש בו בעיית פיקוח; שוק פרטי מבוזר מאוד.

אופיר כץ: יש פחות מקרים של אפס עד שלוש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז באילו מקרים?

אופיר כץ: שלוש עד שש.

אופיר כץ: הם לא מדווחים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בסדר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שלוש עד שש, אז יש את האופציה של – – –

אופיר כץ: הם לא מדווחים – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש גם את האופציה של חינוך חובה.

אוריאל בוסו: – – – לא כולם מסוגלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל יש את האופציה של חינוך חובה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: איפה שיש חינוך חובה הם בעצם המקרים – בסופו של דבר, יימצא פתרון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: איפה שיש חינוך שהוא לא חינוך חובה, אנחנו נתקלים בבעיות אלה שקיימות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לדעתי, בסוף הכול צריך להיות תחת משרד החינוך, להעביר את זה תחת משרד החינוך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וממשלות ישראל לדורותיהן – דרך אגב, אני לא בא בטענות דווקא לממשלה הנוכחית או לממשלה הקודמת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הממשלה הנוכחית – אני חלק ממנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הבעיה התקציבית של חינוך חובה תמיד נדחקת הצידה בצד בעיות אחרות שהן לכאורה יותר דחופות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו יודעים, והיה דוח של בנק ישראל, שחינוך חובה מגיל שלושה חודשים בסופו של דבר ישפר את הפריון בצורה משמעותית, ישפר את היכולת של אותם ילדים להתמודד בהצלחה בחיים כבוגרים, וגם, על הדרך, יעזור בפתרון כל בעיית האלימות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי ברגע שאלה אנשים שעוברים הכשרה ומפוקחים במשרד החינוך, או שהם עובדי משרד החינוך או עובדי עיריות, אז התמונה היא אחרת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז לדעתי, קודם כול, כל מי שהנושא של ילדים בגיל הרך חשוב לו, כולל הנושא הזה של האלימות כלפי חסרי ישע, צריך כל הזמן להגיד: חינוך חובה, חינוך חובה מגיל אפס – –

אופיר כץ: להיאבק על זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – ולעמוד על הזה ולהיאבק על זה ולנסות להגיע לתוצאה הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון שזה משהו עתיר תקציב.

אופיר כץ: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: שנייה, כבר אני אדבר על חוק הפיקוח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל יש הבדל עדיין בחינוך – –

אופיר סופר: אני בעד – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – חינוך ממלכתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש הבדל גדול אם החינוך הוא חובה – –

אופיר כץ: נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – ואני לא רואה מקרים כאלה בדרך כלל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מאוד מאוד נדיר שיש מקרים כאלה בחינוך שהוא חינוך מטעם מדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ולכן זה הדבר הראשון, הבסיסי, שצריכים לשאוף אליו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון שזה כמה מיליארדי שקלים, להוריד את השנתון משלוש שנים לשנתיים וכו' ולהרחיב את האמצעים של החינוך החובה, אבל זה דבר שההשקעה הכספית בו היא מאוד מאוד חשובה, והתוצאות החברתיות מאוד מאוד חשובות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, זה יעזור גם לשוויון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, הדבר השני הוא הנושא של הפיקוח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חוק הפיקוח סוף-סוף נכנס לתוקף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריכים לדאוג שהוא באמת ייושם, שהפקחים יהיו בכל מקום, שהמצלמות יהיו ושתהיה ענישה על מי שלא שם את המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה עוד כלי מאוד מאוד חשוב בהרתעה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו צריכים לראות שחוק הפיקוח ממומש ממש בצורה מלאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש בחוק הפיקוח את האפשרות של המשטרה לראות את המצלמות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו רוצים להרחיב את זה בתיקון חקיקה ולאפשר גם לפקחים לראות את המצלמות, ואז לאפשר גם להורים לפנות לפקחים ולהקל על האפשרות של יישום הפיקוח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זו הצעת חוק שהגשנו לוועדת השרים לחקיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר הנוסף זה מה שציינת, אופיר – החמרת ענישה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בעד החמרת ענישה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש דעות לכאן ולכאן במשרד המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש דעות שאמפירית זה לא מייצר את התוצאה של צמצום התופעה, אבל אני בעד החמרת ענישה, אני חושב שזה דבר נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בעד החמרת ענישה פעמיים, גם איפה שהיום יש ענישה כבדה יחסית, בענישה המקסימלית – לעשות ענישת מינימום של מאסר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חלוקים פה על ביטול האפשרות לעבודות שירות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא קיים בספר החוקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש מתודה של עשיית חוקים, וצריך לכבד את המתודה של עשיית חוקים בדין הפלילי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני כן בעד עונש מאסר מינימום, ואני בעד החמרת הענישה במקומות שהענישה לא מספיק חמורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שם אנחנו בעד כפל ענישה מהמצב שקיים היום, וגם פה יש הצעת חוק שיושבת בוועדת השרים לחקיקה בשביל להעביר אותה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שכן, אנחנו צריכים פה בסופו של דבר להגיע להסכמה בבית הזה ולעשות את זה בצורה הנכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בא ואומר עוד פעם: אני לא יכול – ולא נכון – להמציא את ספר החוקים הפלילי ואת הדין הפלילי מחדש ולהתעלם מכל הוועדות שישבו על המדוכה שנים אחורה ויצרו את המתודה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בצד החמרת ענישה צריך לכבד את הדין הפלילי ואיך שהוא מתנהל.

אוריאל בוסו: אנחנו מדברים על – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני נותן את הרקע, כי דיברתם בניואנס קצת שונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לכן אמרתי שאנחנו גם הצענו לעשות עבירת עונש מינימום בעבירות הכבדות יותר וגם בתקיפה לפי סעיף 379.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה נחשב "תקיפה" – אלו תקיפות חמורות – תקיפה שהעונש בצידה הוא יותר קטן, להכפיל את העונש לארבע שנים במקום שנתיים היום, ואז אתה הופך את זה לעבירת פשע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מקווה שהליכוד יסיר את ההתנגדות שלו להביא חוקים שלא קשורים רק לקורונה, ולא רק חוקים ממשלתיים שקשורים לקורונה, לוועדת השרים לחקיקה, ונוכל לקדם את החוק הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ציינתי את חוק המצלמות והעברת סמכויות גם למפקחי מעונות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו לגבי הנושא של הטיפול המשפטי, התמשכות הטיפול המשפטי והמעטפת שנותנים לנפגעים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, צריך להבין שבשנים האחרונות המערכת המשפטית – גם המשטרה, דרך אגב, וגם הפרקליטות – מגישים הרבה יותר כתבי אישום מאשר בעבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: משנת 2017 הוגשו 536 כתבי אישום שקשורים להתעללות נגד פעוטות חסרי ישע, בערך כ-150 כתבי אישום בשנה, והמגמה היא להקפיד – – –

אופיר כץ: זה גם תקיפות סתם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם תקיפות סתם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תקיפות סתם הן תקיפות שאמרנו שאנחנו רוצים להעביר אותן משנתיים לארבע שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במערכת המשפט, בפרקליטות, מקפידים להגיש כתבי אישום על העבירות האלה, ולכן המספרים הם מספרים יחסית גבוהים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לגבי מדיניות הענישה, אני חושב שמדיניות הענישה היום היא מדיניות ענישה מחמירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אמרתי לך, אופיר, שאני אבדוק גם אם יש נוהל מסודר בנושא הזה בפרקליטות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בית המשפט העליון קבע שצריך לנקוט ענישה מחמירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה דוגמה של פסק דין, אבל יש פה אמירה חד-משמעית של בית המשפט העליון שצריך לעשות ענישה מחמירה, ולכן אני מקווה שזה ישתרשר למטה וזה יאופיין בבתי המשפט האחרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מתייחס לפסק דין כחלון נ' מדינת ישראל, ודברים מאוד מאוד ברורים של אדמונד לוי, שבא ואומר שצריך להקפיד על ענישה מחמירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדוגמאות שאתה נתת, אני לא יכול לתת עליהן תשובה בצורה מסודרת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: העברת לי לפני כמה שבועות שתי דוגמאות שכן בדקתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בדוגמה אחת, כשאתה פנית לא הוגש כתב אישום, ואחרי הפנייה שלך באמת הוגש כתב אישום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בדוגמה שנייה התיק לא עבר להוכחות אחרי הגשת כתב האישום ובאוקטובר נקבע התיק להוכחות, אז הוא כבר הועבר לפסים של הוכחות.

אופיר כץ: המקרה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מדבר על שתי דוגמאות שנתת.

אופיר כץ: – – – פרק הזמן הוא מעל שלוש שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני בא ואומר, אני לא יכול כרגע להתייחס לכל מקרה, כי אני לא יודע עכשיו לנתח כל מקרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו בקצב ש-150 כתבי אישום בנושא הזה בשנה בסופו של דבר מתבררים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתי המשפט בישראל – זה לא סוד – עובדים בעומס כבד מאוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא סוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש לנו רק בתיקים אזרחיים כמעט מיליון הליכים בשנה כשיש 800 שופטים בישראל, גם בהליכים אזרחיים וגם בהליכים פליליים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תוסיף את ההליכים הפליליים למיליון הליכים אזרחיים אז אתה מבין את העומס שהמערכת נמצאת בה.

אופיר כץ: למה המערכת – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה עניין של תקינה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המערכת היום פועלת כל הזמן לייעל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קח את הנושא של תיקים אזרחיים לרגע – מספר התיקים האזרחיים שמתחילים ומסתיימים בכל שנה – מספר התיקים שמתחילים לסיים בכל שנה כבר גדול ממספר התיקים שמתחילים, זאת אומרת, המערכת מצליחה להתייעל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המגמה היא גם בנושא הפלילי, תחת החובה לעשות צדק ולברר את התיק הפלילי עד תומו – כי בסופו של דבר זה דיני נפשות – לנסות עד כמה שאפשר לייעל את התיקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מקווה שזה מה שיקרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בכל מקרה אני אשב עם הפרקליטות לראות, א.

אברהם (אבי) ניסנקורן: את ההנחיות שיש לגבי מדיניות הטיפול; ב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עד כמה שאפשר שהתיקים יטופלו ביעילות, אני אומר, תחת החובה של עשיית צדק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בנושא סיוע או מעטפת סיוע למשפחות מטעם בתי המשפט והפרקליטות, אני אבדוק את זה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אתן את התשובות בצורה מסודרת.

חמד עמאר: דיון בוועדה או דיון במליאה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שצריך דיון במליאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דיון בוועדה צריך להיות בחוק, ואנחנו צריכים להגיש חוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת דעתי.

חמד עמאר: איזה ועדה אתם רוצים?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם רוצים ועדת חוקה.

אוריאל בוסו: ועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: רצו ועדת העבודה והרווחה, אבל אתם יכולים לדרוש.

אופיר כץ: מי רצה?

חמד עמאר: המזכירות של הכנסת.

חמד עמאר: אתם רוצים ועדת החוקה, אז נצביע להעביר את הנושא לוועדת החוקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

חמד עמאר: מי שבעד להעביר את זה לוועדת החוקה, שיצביע בעד.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

חמד עמאר: שבעה בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: << הלסי >> מחדלי המחלקה האונקולוגית של איכילוב << הלסי >>

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: מחדלי המחלקה האונקולוגית של איכילוב, מס' 1540, 1550, 1581 ו-1597.

חמד עמאר: חברת הכנסת קרן ברק; חבר הכנסת מתן כהנא.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי נוכח?

חמד עמאר: בריצה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אחמד טיבי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני רופא.

אחמד טיבי: אני בדרך כלל לא מותח ביקורת על בתי חולים, לא אץ-רץ לעשות את זה, אבל לפעמים, כשאתה נתקל במקרים שמחייבים אמירה, שהם מקרים עצובים, למשל של אפרת אשר ז"ל, אתה לפעמים שואל שאלות.

אחמד טיבי: בית החולים איכילוב הוא בית חולים מצוין, מעולה, על כל המחלקות שבו.

אחמד טיבי: אני נעזר בהם לעיתים רבות במחלקות השונות לחולים רבים שפונים אלינו.

אחמד טיבי: אבל ההצעה הזאת התבקשה כי קיבלתי פנייה, כדי לאפשר למשרד הבריאות.

אחמד טיבי: סגן שר הבריאות יואב קיש נמצא כאן כדי להציג מנקודת מבטו של שר הבריאות את המקרה הזה – האם הוא נבדק?

אחמד טיבי: האם יש הסקת מסקנות?

אחמד טיבי: היא נפטרה לאחר 20 ימי הקרנות.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להיכנס יותר מדי לפרטים, אבל אני חוזר ואומר שאין בתהייה ובהעלאת השאלה כדי לפגוע כהוא זה ברמה המקצועית המעולה של בית החולים איכילוב על מנכ"לו, סמנכ"ליו, רופאיו, רופאותיו, אחיות, אחים, צוות רפואי.

אחמד טיבי: מנהלת מחלקת עיניים שם היא בת המחזור שלי, יואב – ענת.

יואב קיש: נראה כאילו עבדת שם בגינקולוגיה.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: פרופ' פואד עאזם, מנהל מחלקת IVF, הוא חבר, אנחנו מטייבה, יחד.

אחמד טיבי: אני מכיר את כולם.

אחמד טיבי: לכן, דווקא בשל העובדה שמדובר בבית חולים מעולה נשאלת השאלה הזאת, ולא ארחיב על זה יותר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: סגן שר הבריאות יואב קיש, בבקשה.

חמד עמאר: אין עוד מציע.

חמד עמאר: יש לך עוד שתי הצעות.

אחמד טיבי: אני מקשיב לו.

חמד עמאר: אתה היחידי.

חמד עמאר: אם לא היית נוכח הנושא הזה היה יורד מסדר-היום.

חמד עמאר: כל הכבוד לך.

יואב קיש: חבר כנסת אחמד טיבי, אני פעם ראשונה נתקלתי בשם – עכשיו אמרת אותו, אפרת אשר – כי קודם כתבתם אפרת, והיה קצת קשה להתייחס למקרה הספציפי.

יואב קיש: אני אקריא לך את התשובה של משרד הבריאות.

יואב קיש: משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בטיפול רפואי איכותי לכלל המטופלים, ואף הגדיר את ראיית המטופל במרכז כיעד חשוב של מערכת הבריאות.

יואב קיש: כך, גם ציבור הרופאים ושאר המטפלים במערכת הבריאות רואים את טובת המטופל לנגד עיניהם, דבר שמקבל משנה תוקף היום, בעומס הרב שיש על מערכת הבריאות ועל הצוותים הרפואיים.

יואב קיש: הם נושאים בנטל במסירות רבה ונותנים מענה רפואי לכלל החולים, תוך התגייסות ראויה לציון של בתי החולים על מחלקותיהם השונות, במסירות אין-קץ.

יואב קיש: המחלקות האונקולוגיות בבתי החולים ממשיכות גם בימים אלה, למרות העומס המושת על בתי החולים, לתת טיפול חיוני לכלל החולים האונקולוגיים, וכך גם במחלקה האונקולוגית בבית חולים איכילוב.

יואב קיש: הפנייה נוגעת לאיכות הטיפול במחלקה האונקולוגית באיכילוב המוזכרת בהצעה לסדר-היום לא כללה אף פרט המאפשר מצידנו לתת התייחסות עניינית וספציפית למקרה.

יואב קיש: ככל שאכן אתם מעוניינים – אני אומר לכל הפונים ולך, חבר הכנסת טיבי; נתת את השם המלא, שלא היה לפני כן – יש פרטים נוספים על מנת לעשות בירור ענייני ומקצועי.

יואב קיש: הדרך הנכונה לכך – אני מציע שזה יופנה לנציבות הקבילות למקצועות הרפואה.

יואב קיש: זה ייעודה ותפקידה.

יואב קיש: הדבר ייבדק ביסודיות ובמקצועיות ככל שיידרש.

יואב קיש: אם אכן תשובת הנציבות תהיה לא ראויה בעיניכם, אזי אני חושב שיהיה נכון להביא את זה לתשומת לב משרד הבריאות ואולי לדיון נוסף בכנסת.

יואב קיש: לפיכך, אנו מבקשים להוריד את הנושא מסדר-היום של הכנסת ולהפנות את הפנייה הספציפית למשרד הבריאות, לאותה נציבות.

יואב קיש: לסיום, אני רוצה לנצל את ההזדמנות להודות מעל במת הכנסת לכל הצוותים, כפי שעשה גם חבר הכנסת טיבי – להודות לכל הצוותים הרפואיים במערכת הבריאות על עבודתם המסורה והנפלאה בטיפול בכל החולים, חולי הקורונה לצד שאר החולים, אשר הצורך לטפל בהם לא קטן, ולחזק את ידיהם בימים אלה.

יואב קיש: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: השר הציע להוריד את זה מסדר-היום.

אחמד טיבי: אני מקבל את הצעתו של סגן השר.

חמד עמאר: אז אנחנו לא מצביעים על הנושא.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא.

חמד עמאר: אנחנו צריכים להצביע על הסרה.

חמד עמאר: מי שבעד הסרה, שיצביע בעד.

חמד עמאר: גם אחמד רוצה הסרה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – אין בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת לא נתקבלה.

חמד עמאר: חבר הכנסת טייב, עאידה, את להסיר – אז שלושה בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא הוסר מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: << הלסי >> אחרי הסגר נחווה גל שני של חולי סרטן חדשים שנמנעו מלהגיע לבדיקות<< הלסי >>

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא:

חמד עמאר: אחרי הסגר נחווה גל שני של חולי סרטן חדשים שנמנעו מלהגיע לבדיקות, מס' 1552, 1554 ו-1603.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – ראשונת הדוברים.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: בתקופה האחרונה היו הרבה הצהרות של מנהלי מחלקות אונקולוגיות וגם רופאים שעוסקים בנושא שהגדירו את זה חשש רציני – כל הנושא של גל של חולי סרטן שיתגלה לאחר הסגר הזה או לאחר שיעבור המשבר או לפחות תרד חומרת משבר הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מבוסס רק על רגשות וזה לא רק תחושת בטן של הרופאים, אלא בגל הראשון של הקורונה הייתה ירידה של 20% של חולי סרטן ואנשים שהיו צריכים לקבל טיפולים או לעבור בדיקות – הייתה ירידה בהיענות שלהם בהגעה לבדיקות וקיום הבדיקות.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שבמחלות הסרטן למיניהן גילוי מוקדם יכול להציל חיים.

עאידה תומא סלימאן: גילוי מוקדם יכול לאפשר טיפול רציני ומציל לחולי סרטן.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת מה זה לגלות את המחלה מאוחר מדי; אני מכירה את זה מהניסיון האישי, מהניסיון בתוך המשפחה שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי רוצה לשמוע שנשים, דווקא בחודש הזה, חודש אוקטובר, שהוא החודש שכל העולם קורא לנשים לצאת ולהיבדק בעניין סרטן שד, שבחודש הזה דווקא, בגלל הסגר, בגלל הפחד להתנייד בתחבורה ציבורית או להגיע לבתי חולים להיבדק, אנחנו נפספס, הרבה נשים יפספסו את הבדיקה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: במקום שאנחנו – כל העיניים מסתכלות על הנושא של הטיפול בקורונה ואף אחד לא מתרכז בלקרוא לנשים לצאת עכשיו, בחודש הזה, לעשות את הבדיקות, ואף אחד לא שואל מה קורה במחלקות ובמכוני הבדיקות – האם הציבור מגיע לבדיקות שלו או לא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחייבים לדון בבעיה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: חייבים לפתח מכניזם מסוים או צעדים של בקרה ושל ניסיון של הורדת המסוכנות הזאת שכל הבדיקות יידחו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבהרבה בתי חולים, בגלל הגל השני, הפסיקו הרבה.

עאידה תומא סלימאן: למשל בתי חולים בנצרת הצטרכו הרבה פעמים לדחות את כל הבדיקות שקיימות בגלל הלחץ בעניין הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שחייבים לשבת, לדון, לשמוע מה המשרד עשה כדי למנוע מצב כזה, שחס וחלילה לא נגלה שיצאנו ממשבר הקורונה ונכנסנו למשבר מחלות סרטן.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חברת הכנסת הילה שי וזאן – איננה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה, שלוש דקות.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אדוני סגן השר, עם פרוץ מגפת הקורונה אנחנו – יותר נכון הבינו חולי הסרטן בישראל כי הם צריכים להסתגל, לצערי, למציאות חדשה, כואבת, מציאות של אי-מתן מענה, טיפולים שהם צריכים לקבלם בזמן כדי להציל את החיים שלהם.

יוסף טייב: אף כשמדובר בסדרת טיפולים שנקבעה בפרוטוקול טיפול רפואי שאמור להציל חיים, אותם טיפולים נדחים או לצערי גם מופסקים בשל החשש, אולי חשש נכון, לסבך אותם, את אותם חולים, בסיבוך נוסף כשייחשפו למחלת הקורונה.

יוסף טייב: במהלך הסגר הקודם ההמלצה הייתה לדחות טיפולים שאינם דחופים ולצמצם ככל האפשר את ההגעה של אותם חולים לבתי חולים.

יוסף טייב: אני מבין שאולי הכוונה טובה – כדי לשמור על חולי הסרטן, מפני שמטבע הדברים בתי חולים, מצטברים בהם זיהומים כאלה ואחרים ונמצאים בהם הרבה חולים כלליים, וכיום גם הרבה חולי קורונה.

יוסף טייב: במחשבה על לשמור על בריאות חולי הסרטן ביקשו מהם בתי החולים להשתדל שלא להגיע לטיפולים בבתי החולים כדי שלא ייחשפו לקורונה.

יוסף טייב: אני רוצה להציג בפניכם חוות דעת רפואית של פרופ' עידו וולף מהמרכז האונקולוגי בבית החולים איכילוב: ההשפעה של נגיף הקורונה הורגשה בכל תחומי הטיפול בסרטן, מבדיקות סקר ואבחון ועד לטיפול בחולים.

יוסף טייב: במהלך הסגר האחרון ההמלצה הייתה לדחות טיפולים שאינם דחופים ולצמצם ככל האפשר הגעה לבית החולים, אך כעת אני באמת שואל מה יהיה, מאחר שאנחנו נמצאים כבר בסגר שני, ואנחנו רואים שהמחלה הזאת הולכת ללוות אותנו כנראה זמן רב.

יוסף טייב: אני מצטרף לדברים של חברתי חברת הכנסת – מה המשרד מתווה לבתי החולים ומה יהיו באמת ההנחיות של הטיפול.

יוסף טייב: לכן, אני מבקש מהמשרד לצאת בהנחיה גורפת לבתי החולים.

יוסף טייב: לדעתי – אומנם זו לא חוות דעת מקצועית ורפואית, אבל מטבע הדברים אני חושב שאולי ראוי לבחון את זה שכן נקבל את חולי הסרטן לטיפולים סדירים, כמובן, עם כל הזהירות והשמירה הנדרשות בעת הזאת, בפרט כלפי אותה אוכלוסייה.

יוסף טייב: אליכם, החולים היקרים, אנחנו כולנו תפילה עליכם שהשוכן במרומים ישלח רפואה שלמה לכם ולכל חולי ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בבדיקות סקר לגילוי מוקדם של סרטן בכלל, ובמיוחד בימים אלו.

יואב קיש: אני רוצה לחדד ולומר שמה שקורה היום שונה לחלוטין מהגל הראשון.

יואב קיש: חשוב לי לומר את זה.

יואב קיש: מערכת הבריאות והרפואה פועלת בסגר זה ללא הגבלות חוקיות על פעילותה, וזאת מתוך הבנה של חשיבות קיום שירותי בריאות, בדיקות ומכונים גם בתקופה עמוסה זו.

יואב קיש: ברצוני לציין כי אכן קיים צורך בצמצום פעילות אלקטיבית – זה קרה מהיציאה לסגר – שאיננה דחופה בבתי חולים, וזאת בהתאם ליכולות בבתי החולים השונים ולמספר מאושפזי הקורונה, אך בדיקות הסקר נמשכות, וכמובן, כל פעילות דחופה אחרת.

יואב קיש: חשוב להדגיש כי כלל מערכת הבריאות מחויבת לשמירה על כללי התו הסגול.

יואב קיש: בגל זה של התפשטות הנגיף הציבור אכן מבין שהקפדה על עטיית מסכות ושמירת מרחק, כמו גם שמירה על הנחיות בדבר מספר המלווים בבדיקות, מגינות מפני הדבקות בקורונה, וכן צמצום ההתקהלויות.

יואב קיש: אנו רואים כי הביקורים במכונים ובמרפאות לא הצטמצמו, זאת אומרת, אנחנו רואים שאכן יש ביקוש וצורך באותם ביקורים, אבל אני מאמין שלמרות זאת מן הסתם יש אנשים שחוששים ונמנעים מלבוא גם לבדיקות שהן הכרחיות.

יואב קיש: לכן, אני מצטרף ליוזמים של ההצעה ומבקש לנצל במה זו על מנת לקרוא לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל: מערכת הבריאות בטוחה לחלוטין.

יואב קיש: חולי הקורונה מטופלים במתחמים מוגדרים ומוגנים, כולל מתחם נפרד לחשודים במלר"ד.

יואב קיש: לסיום, כל אזרח שצריך לפנות לקבלת שירות רפואי או לבדיקה, בין שזו בדיקת סקר שהופנה אליה ובין שזו בדיקה אחרת או מחלה חריפה שנדרש בגינה לפנות לבית חולים, למלר"ד, יכול לעשות זאת ללא חשש, אבל כמובן – להקפיד על התו הסגול, על המסכות ועל הריחוק כאמצעי זהירות בסיסיים.

יואב קיש: תודה רבה.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

יואב קיש: אני חושב שמה שהיה נכון לגל הראשון לא נכון עכשיו, במיוחד לנוכח הירידה בתחלואה.

יואב קיש: בתי החולים מנהלים את האירוע עם העומס המקומי, ובשום מקום לא נאמר: תעצרו את הכול, הגענו – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – אנחנו הסתמכנו על הודעות של רופאים, ראשי מחלקות, אונקולוגים, שהזהירו – – –

יואב קיש: אם לא היינו הולכים לסגר משמעותי והיינו באירוע של התפרצות, עלייה במספר החולים והחולים הקשים של הקורונה בבתי החולים – זה לא קרה.

יואב קיש: גם בשלב הכי קשה הרפואה עדיין הייתה, והטיפולים – אומנם הורידו טיפולים אלקטיביים בחלק מבתי החולים, באופן טבעי.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך דבר אחד: אותם מנהלי בתי חולים נלחמו איתנו שהם רוצים להשאיר כמה שיותר טיפולים אלקטיביים, ואנחנו היינו צריכים להעביר הנחיות: חברים, קודם כול תפתחו את מחלקות הקורונה, בשביל שתהיה יכולת טיפול בחולי קורונה.

יואב קיש: השארנו שיקול דעת על טיפול אלקטיבי ואחרים.

יואב קיש: ולכן אני לא חושב שהאירוע דומה לגל הראשון.

יואב קיש: אני חושב שגם הציבור מתנהג אחרת ומבין יותר שחשיבות הרפואה – גם בדיקות הסקר וגם הרפואה השוטפת, ובוודאי רפואת החירום – הכרחית.

יואב קיש: אבל אם המשיבים רוצים ללכת לוועדה לא אתנגד.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יואב קיש: לפי שיקול דעת המשיבים.

חמד עמאר: מה אתם מציעים?

עאידה תומא סלימאן: אם היינו מקבלים עכשיו שיש פה – נגיד שיודעים ש-20% בגל הראשון לא ביצעו את הבדיקות; אם סגן השר היה בא ואומר לנו: יש לי דיווח מכל המערכת הרפואית שאין ירידה בבדיקות, הכול מתבצע, מבחינת סטטיסטיקה – – –

יואב קיש: אני מודה שלא הבאתי נתונים.

יואב קיש: אם רוצים לקיים, אני לא אתנגד.

יואב קיש: אין שום בעיה.

חמד עמאר: בסדר גמור.

חמד עמאר: אז נצביע על העברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חמד עמאר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – שניים, להוסיף את טייב, להוסיף לפרוטוקול.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא הצביעה במקום איימן, אז אחד, שניים ועוד שניים, טייב וסונדוס ואורנה, אז חמישה בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הורדתי את עאידה, כי היא כבר הצביעה – חמישה.

חמד עמאר: עובר לוועדת העבודה והרווחה.

חמד עמאר: << הלסי >> הצורך בפתיחה מיידית של העסקים הקטנים ומערכת החינוך << הלסי >>

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הצורך בפתיחה מיידית של העסקים הקטנים ומערכת החינוך, מס' 1557, 1562, 1568, 1587 ו-1596, של חבר הכנסת עודד פורר.

חמד עמאר: בבקשה.

עודד פורר: שלום.

עודד פורר: אהלן, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת קיש, אדוני סגן השר, אני חייב לומר שיש לי הרבה ביקורת על הממשלה בלא מעט נושאים, אבל אני חושב שתקנות החירום וההתנהלות שבה אתם מתנהלים כרגע כלפי האזרחים – כבר ציטטתי את השיר הזה בעבר, אבל השורה הזאת בדיוק מתמצתת, שכתב נתן אלתרמן בשנת 1946: התקנות האלה, אותן כל איש ישר מוכרח לשבור, אחרת אי-אפשר.

עודד פורר: כשאתה מסתובב ברחוב, כשאתה פוגש את בעלי העסקים, כשאתה פוגש את האזרחים, אתה מבין שאתם יצרתם פה מנגנון של תקנות שהציבור אינו יכול לעמוד בהן.

עודד פורר: מה המשמעות של תקנות שהציבור אינו יכול לעמוד בהן?

עודד פורר: המשמעות היא שכשאתה לא מצליח לראות היגיון באף אחת מההחלטות, בסוף אתה מאבד את הציבור.

עודד פורר: אתם אומרים שאיבדתם את הציבור.

עודד פורר: אתם אומרים פעם אחר פעם: אין שיתוף פעולה מהציבור.

עודד פורר: אולי תיקחו פעם אחת אחריות ולא תטילו אותה ותזרקו אותה כל פעם על מישהו אחר ותגידו: רגע, למה הציבור לא מאמין לנו?

עודד פורר: כי תיקח את בעלי העסקים הקטנים ותבין שאין להם דרך לחיות אם הם לא יעברו על התקנות.

עודד פורר: אתה יודע טוב מאוד – ויודעים פה כל חברי הכנסת – כמה בעלי עסקים הביאו חלק מהפעילות שלהם מהחנות לבית, בפעילות שלא מדווחת.

עודד פורר: ואני לא מאשים אותם, כי אם הם לא יעשו את הפעילות הזאת לא יהיה להם מה לתת לילדים שלהם לאכול.

עודד פורר: זאת המשמעות.

עודד פורר: וכשאתה כותב בתקנות שאפשר לעשות התקהלות של עד עשרה אנשים במקום סגור, אבל אתה לא יכול לעשות את זה בעסק – לא תצליח לשכנע אותי שיש פה עניין בריאותי.

עודד פורר: אין פה שום עניין בריאותי, כי אם במקום סגור עשרה אנשים יכולים להתכנס, אם זה לא עסק, המשמעות היא שלמישהו אחד מותר ולמישהו אחר אסור.

עודד פורר: ואני אומר לך – היום פתחתי את הבוקר שלי בסיבוב במספרות שהפגינו על העובדה שהן סגורות.

עודד פורר: אשאל אותך: אתם מפרסמים שאם אני לובש מסכה ואם בעל העסק לובש מסכה, זה 95% הגנה, נכון?

עודד פורר: אז אם אני נכנס לעסק, הוא עם מסכה ואני עם מסכה, ורק בן אדם אחד בעסק, לא תהיה הגנה?

עודד פורר: אגיד לך יותר מזה.

עודד פורר: תראה איזה יום יפה היום.

עודד פורר: הסתובבתי במספרות ברחוב ברחובות, ברחוב אחד העם, ברחוב יעקב.

עודד פורר: כולם עם ציליות בחוץ.

עודד פורר: אם הוא היה מוציא את הכיסא ומספר בחוץ, היית נותן לו את הפתרון להמשיך להפעיל את העסק שלו.

עודד פורר: אתה יודע טוב מאוד מה המשמעות של הדבקה באוויר הפתוח ומה המשמעות של הדבקה כשיש שני צדדים עם מסכה.

עודד פורר: ואשאל אותך עוד שאלה – ותבדוק את הנתונים האלה לפני שאתה עולה להשיב: כמה נדבקו במספרות מאז שפתחתם את המספרות?

עודד פורר: בכל המספרות שעברתי בהן היום שאלתי אותם: היו פה הדבקות?

עודד פורר: הם היו פתוחים.

עודד פורר: אפס.

עודד פורר: לא קצת, לא אחת, לא שתיים; אפס הדבקות.

עודד פורר: הקפידו על המסכות, הקפידו על המרחק, הקפידו על מספר האנשים שנכנסים לעסק.

עודד פורר: תנו את האפשרות לעבוד, ותנו עונשים למי שעובר על זה.

עודד פורר: והדבר השני, אדוני – ובזה אסיים – באותה נשימה תסתכלו על הנתונים של פתיחת מערכת החינוך.

עודד פורר: אתם אומרים שיש מעט הדבקות ברוב מערכת החינוך, ובוודאי בגיל הרך.

עודד פורר: למה לחכות עם פתיחת מערכת החינוך לפחות עד כיתות ג'?

עודד פורר: הנתונים שפרסם משרד החינוך – יודע בדיוק באילו מערכות חינוך, באילו רשויות ואיפה היו הדבקות, וזה לא היה בכל הארץ, וזה לא היה בכל הרשויות המקומיות.

עודד פורר: תקבלו את ההחלטה לפי נתונים – וכן, מה לעשות, יהיו בתי ספר שיהיו סגורים ויהיו בתי ספר שיהיו פתוחים, אם הם ירוקים, ויהיו גני ילדים שיהיו סגורים ויהיו כאלה שיהיו פתוחים, ויהיו ערים שתהיינה סגורות ויהיו ערים שתהיינה פתוחות.

עודד פורר: אבל להמשיך להחזיק את הילדים בבית, לא לאפשר להורים לצאת לעבודה, לא לאפשר לעסקים הקטנים לעבוד ולא להראות להם שום קצה של פתרון – המשמעות של זה, אדוני, שאתם הפסדתם את המערכה, כי את הקורונה לא תנצחו בניצחון.

עודד פורר: אתם צריכים ללמד את הציבור לחיות לצד הקורונה ולאפשר לו חיים, ואת זה אפשר לעשות רק בהחלטות אמיצות.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, שלוש דקות.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני לא יודעת לכמה מחברות וחברי הכנסת כאן יש ילדים קטנים בבית שמשתייכים לגיל הרך, לכמה מהם יש תינוקות – –

אורנה ברביבאי: נכדים.

סונדוס סאלח: – – לכמה מהם יש נכדים וכמה מהם יודעים מה זה להשאיר ילדים קטנים, בני שנתיים, שלוש שנים, בכיתה א' או בכיתה ג' בבית ולצאת כעובד, כעובדים חיוניים.

סונדוס סאלח: אני לא יודעת כמה עוד אפשר להיות מנותקים מהמציאות הזאת ולהמשיך לסגור את מערכת החינוך, במיוחד בגיל הרך.

סונדוס סאלח: יושבים שם אנשים שלא רק מנותקים מהמציאות – גם מנותקים מהמקצועיות, ולא מפעילים את השיקול המקצועי, שזה השיקול שצריך להפעיל אותו בעת משבר.

סונדוס סאלח: כל הנתונים מראים שבגיל הרך יש פחות תחלואה, שיעור נמוך של הידבקות וגם של תחלואה.

סונדוס סאלח: זה לבד יכול להיות גורם מכריע לכך שצריך לפתוח באופן מיידי את בתי הספר, במיוחד היסודיים.

סונדוס סאלח: אבל מישהו מחליט כאן לעשות פוליטיזציה במשבר הקורונה ולהמשיך לסגור את כל המדינה.

סונדוס סאלח: ואנחנו התרענו והזהרנו מזה.

סונדוס סאלח: אי-פתיחת המסגרות תגרום לירידה בהעסקת נשים.

סונדוס סאלח: היא תגרום לבעיות נפשיות גם בתוך הבית.

סונדוס סאלח: היא סיר לחץ אחד רותח בכל המדינה, בכל היישובים, ונשלם על זה מחיר כבד, כבד מאוד.

סונדוס סאלח: אמרנו בהתחלה: מי שרוצה לסגור את האנשים בבתים צריך לספק רשת ביטחונית, כלכלית, חברתית, חינוכית.

סונדוס סאלח: אנחנו, אין לנו את הפינוק הזה מבחינת הדירוג ביחס למדינות ה-OECD מבחינת הלימודים וההישגים והצטיינות יתר שאנחנו יכולים לשבת עכשיו בבתים.

סונדוס סאלח: אין לנו את האינטרנט ולא רשת חשמל שתומכת ומאפשרת למידה מרחוק כמו שצריך.

סונדוס סאלח: שני שלישים מהתלמידים והתלמידות בחברה הערבית, אין להם אמצעי קצה או שיש להם בעיה בחיבור לאינטרנט או לחשמל, אז הם לא לומדים כמו שצריך.

סונדוס סאלח: אנחנו לא בלמידה מרחוק – אנחנו רחוקים מלמידה, וחייבים באופן מיידי לפתוח את בתי הספר לגיל הרך.

סונדוס סאלח: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני רוצה לפתוח את דבריי במשהו לא כל כך סטנדרטי.

מיקי לוי: עומד פה ראש הממשלה לפני יומיים, בפתיחת המושב, ומוכר לאזרחי מדינת ישראל לוקשים, אומר כמה הוא גאה שבחודשיים הייתה גביית המיסים יותר מחודשיים דאשתקד.

מיקי לוי: רק שכח להגיד שגביית המיסים, למיטב זיכרוני, היא מינוס 9% מהשנה הקודמת, אשתקד.

מיקי לוי: ולא נעים לי להגיד, אבל ברוב חוצפתו הוא מוכר לוקשים לאזרחי מדינת ישראל ואומר כמה הוא גאה על כך שחברת שברון נכנסת לעסקים בתמר בשנה זו, רק מה הוא שכח להגיד?

מיקי לוי: תמסרו לו את מה שאני אומר, כי הוא חושב שיש לו עסק עם כאלה שלא בודקים.

מיקי לוי: שברון נכנסה השנה לשותפות בתמר ב-47%.

מיקי לוי: חברת חשמל חתמה ב-2012 על חוזה ארוך טווח לקבלת חשמל במחיר מופקע.

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: כאשר מחירי הגז יורדים כלפי מטה בעולם, חברת החשמל הצליחה לחתום על חוזה עם שאר החברות בתמר שיחסוך 50 מיליון דולר בשנה.

מיקי לוי: 50 מיליון דולר בשנה.

מיקי לוי: ואלה העובדות מ-2012, וכל זה נחתם בעקבות ירידת מחירי הגז לאספקת גז במחיר נמוך יחסית.

מיקי לוי: כמובן שזה היה מוריד את התעריף של החשמל לאזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: שברון, כמו שאמרתי, מחזיקה ב-47%.

מיקי לוי: ראש הממשלה גאה על כך שהיא נכנסה.

מיקי לוי: בעוד חברת החשמל חתמה עם שאר השותפויות, בעקבות ירידת מחירי הגז בעולם – וזה גז שלנו, אבל כרגע אני לא מביא את זה לדיון – שברון אינה מסכימה להוריד את העלות ודורשת מחברת החשמל את המחיר המלא שנחתם ב-2012, 50 מיליון דולר.

מיקי לוי: מה אכפת לך, אדוני ראש הממשלה, על אזרחי מדינת ישראל, שתשלום החשמל יעלה לאזרחי מדינת ישראל יותר?

מיקי לוי: בושה.

מיקי לוי: בזה אתה מתגאה, אדוני ראש הממשלה – בכניסה של שברון, שדורשת מחיר מופקע על הגז שטמון בחופי מדינת ישראל?

מיקי לוי: את השקר הזה אתה מוכר לאזרחי מדינת ישראל?

מיקי לוי: שברון אינה מסכימה להוריד את המחיר בהתאם למה שהגיעה חברת החשמל, ודורשת מחיר מלא.

מיקי לוי: זה בושה וחרפה.

מיקי לוי: לפחות תחזור בך.

מיקי לוי: לפחות תפעל לכך שחברת שברון – לא הספיק לי הזמן.

מיקי לוי: אני אגמור רק עם שברון, למרות שיש לי ככה.

חמד עמאר: תגמור, תגמור.

מיקי לוי: למרות ששברון הייתה יכולה להוריד, לו רק הייתה מסכימה – רק השנה היא נכנסה לשותפות.

מיקי לוי: רק השנה.

מיקי לוי: אתה מתגאה בחברה ששודדת את אזרחי מדינת ישראל בגז ששייך לאזרחי מדינת ישראל?

מיקי לוי: זו הדוגמה שאתה הבאת – שאתה גאה בכניסתה של שברון לשוק הישראלי?

מיקי לוי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: תתבייש לך.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל שיר.

מיכל שיר סגמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת, אני חושבת שכבר נאמר כמעט הכול על חוסר ההיגיון בהגבלות בסגר השני.

מיכל שיר סגמן: הדבר שמצער אותי בעיקר – שנראה שיש אפס הפקת לקחים מהסגר הראשון.

מיכל שיר סגמן: אתמול סיירתי בשווקים.

מיכל שיר סגמן: הייתי בשוק פתח תקווה, בשוק הכרמל, בשוק התקווה, בפתח תקווה – כבר אמרתי – בשוק רמלה.

מיכל שיר סגמן: השווקים שוממים.

מיכל שיר סגמן: עכשיו תשאלו כמה אחוזי הדבקה יש בשווקים.

מיכל שיר סגמן: התשובה היא בין 0 ל-1, בכולם, בלי אף יוצא מן הכלל.

מיכל שיר סגמן: אבל שימו לב: הסופרים פתוחים; הירקנים השכונתיים פתוחים.

מיכל שיר סגמן: כשאתה בא לשלם בתוך סופרמרקט אתה עומד בפקק תנועה עצום, עצום, של אנשים, ושם, אגב, סטטיסטית, יש אחוזי הדבקה מטורפים.

מיכל שיר סגמן: אז מה קורה?

מיכל שיר סגמן: הסופר הסגור פתוח; השוק הפתוח סגור.

מיכל שיר סגמן: מה אמרו לבעלי הבאסטות?

מיכל שיר סגמן: אתם לא תפתחו את הבאסטות, ששם כדי לשלם אתה עומד רחוק ואין לך סיכוי להידבק.

מיכל שיר סגמן: לא לא לא לא לא.

מיכל שיר סגמן: אתם רוצים לפתוח?

מיכל שיר סגמן: מי שהוא בר-מזל מספיק ויש לו חנות – בוא תיכנס פנימה, לתוך החנות, תכניס את הקורונה פנימה, כדי שאם לא נדבקת בחוץ, אז בוא תיכנס פנימה ותידבק.

מיכל שיר סגמן: בעלי הבאסטות קיבלו היום הודעה שהם הולכים להיפתח רק ב-15 בנובמבר.

מיכל שיר סגמן: זאת מכת מוות לעסקים האלה.

מיכל שיר סגמן: מדובר על אלפים – כל שוק זה משהו כמו 500 באסטיונרים, 500 סוחרים.

מיכל שיר סגמן: כל שוק.

מיכל שיר סגמן: תחשבו, זה רק המעגל הראשון.

מיכל שיר סגמן: איפה העובדים שלהם?

מיכל שיר סגמן: איפה הספקים?

מיכל שיר סגמן: איפה הספקים מסביב?

מיכל שיר סגמן: איפה ההיגיון?

מיכל שיר סגמן: אם נציגי הפקידות של משרד האוצר ומשרד הבריאות היו מואילים בטובם לעשות שני דברים: קודם כול, עבודה קשה דורשת עבודה פרטנית.

מיכל שיר סגמן: זה אומר שאתה צריך לבוא, לפתוח, אולי לרדת גם לשטח, להסתכל לאנשים האלה בעיניים ולהגיד להם שיש לך סיכוי להידבק באיזשהו אופן, כי אני מבטיחה לכם שאם היה נציג אחד של משרד הבריאות או האוצר שהיה מגיע לשוק ומסתכל עליהם, הוא היה אומר להם: אתם יכולים להיפתח לא ב-15 לנובמבר – מחר בבוקר.

מיכל שיר סגמן: אבל זה דורש עבודה, זה דורש רצון, זה דורש חשיבה, זה דורש יצירתיות.

מיכל שיר סגמן: עוד סגר אחד כזה ואבדנו.

מיכל שיר סגמן: השווקים חייבים להיפתח.

מיכל שיר סגמן: עסקים שאין להם שום סיכוי להדביק חייבים להיפתח.

מיכל שיר סגמן: זה פיקוח נפש לא פחות מאשר היכולת להידבק בקורונה במקום פתוח, או אם אין לך קהל בכלל.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אחרון הדוברים.

חמד עמאר: אחריו ישיב סגן השר.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, סגן השר, חברי הכנסת, אנחנו כנראה לא מבינים איפה אנחנו נמצאים.

יצחק פינדרוס: אני מצטער שאני הצעיר, החדש יחסית בכנסת, צריך לבוא לעדכן איפה אנחנו נמצאים.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים בגל קורונה לא של חודש, לא של חודשיים, לא של שלושה ולא של ארבעה, ובסיטואציה כזאת, למי שלא יודע, אתה צריך להתרגל לאיזושהי שגרה מינימלית.

יצחק פינדרוס: בשגרה מינימלית, במצב שיש חיידק – אני גם לא מדען – אתה לוקח את הדברים הכי פחות מידבקים והכי משמעותיים ואותם אתה מקדם ופותח.

יצחק פינדרוס: עכשיו ראה זה פלא: הכול הפוך.

יצחק פינדרוס: הכול הפוך.

יצחק פינדרוס: לסגור אנשים זה כן, לטפל בדברים אחרים זה כן, אבל דברים פשוטים, פשוטים – יודעים שההדבקה עד כיתה ג'-ד': לא מידבק.

יצחק פינדרוס: למה לחכות עוד שבועיים?

יצחק פינדרוס: יודעים שעסקים קטנים שעובדים בהם שניים, שלושה, ארבעה אנשים בטח פחות מידבקים מהסופרים הגדולים, ואני מסכים למה שמיכל אמרה.

יצחק פינדרוס: יודעים שאם אדם יעשה את הקניות שלו בבאסטה בשוק זה עדיף מאשר שיעשה בתוך חנות.

יצחק פינדרוס: ואני הייתי בהלם.

יצחק פינדרוס: אתמול הייתי בסיור בשוק מחנה יהודה.

יצחק פינדרוס: לא מאפשרים להם לצאת מעבר לדלת עם השולחן; הוראת משטרה, לא הוראת עירייה.

יצחק פינדרוס: מבקשים מהעירייה להפעיל רישוי עסקים, לא להוציא את השולחן טיפה החוצה, בשביל שאנשים בכוונה ייכנסו עמוק פנימה, כמו שמיכל תיארה את זה.

יצחק פינדרוס: אתה אומר לעצמך: בסדר, הבנתי בגל הראשון, בחודש הראשון, בחודשיים הראשונים, זמן התארגנות, אבל למה, למה אנשים לא יכולים להתפרנס, למה אנשים לא יכולים לקנות ולמה אנשים לא יכולים לעשות את זה בצורה בריאה?

יצחק פינדרוס: הרי להחזיק בבית את הילדים האלה עד גיל עשר – אין בזה שום טעם, אין בזה שום תועלת, חוץ מלעצור אנשים מללכת לעבודה.

יצחק פינדרוס: אני מאוד מאוד מקווה – אני סקפטי – שהדברים שנשמעו כאן יישמעו לאוזניים קשובות.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני תמיד אוהב להתייחס לדברים שנאמרו פה, ואני הולך להתייחס באמת למה ששמעתי מחברי הכנסת.

יואב קיש: אני אתחיל עם חברת הכנסת מהליכוד מיכל שיר.

יואב קיש: אפס הפקת לקחים.

יואב קיש: מיכל, את יודעת, חברת הכנסת שיר, מה הלקח החשוב הראשון מהשחרור מהיציאה מהגל הראשון?

יואב קיש: הלקח הראשון הוא פתיחה מדורגת ונשלטת.

יואב קיש: לבוא ולדרוש עכשיו, כמו ששמעתי מכל הח"כים פה: תפתחו פה, תפתחו שם, תפתחו – –

יצחק פינדרוס: – – – לא, לא – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: – – מקהלת "הכול פתוח".

יואב קיש: אתם עושים טעות קשה.

יואב קיש: אתם בעצמכם תובילו אותנו לסגירה הבאה.

מיכל שיר סגמן: לא נכון.

מיכל שיר סגמן: אתה טועה ומטעה.

מיכל שיר סגמן: זה לא נכון.

עודד פורר: דיברנו על עסקים קטנים, דיברנו על ילדים – – –

יואב קיש: אתה, דרך אגב, לא דיברת על זה.

יואב קיש: לגבי לקחים – – –

עודד פורר: – – –

יואב קיש: חבר הכנסת עודד פורר, תקשיב רגע.

יואב קיש: אני הקשבתי לך, תקשיב.

יואב קיש: אני אענה לך בצורה הכי ברורה.

עודד פורר: אם זה מה שאתה אומר זה בגלל שלא הקשבת, בגלל שלא הקשבת.

יואב קיש: אני הקשבתי לו, אני רוצה שיקשיב.

עודד פורר: אתה עונה במנותק לחלוטין.

עודד פורר: אתה מדבר שטויות.

עודד פורר: שטויות אתה מדבר.

יואב קיש: אני עונה לכם, לכולכם, וזה לא רק לכם – זה לכל מי שבא עכשיו, אומר לכולם: אנחנו לא נצא מהסגר הזה כמו הסגר הקודם.

יואב קיש: אנחנו נצא כשנגיע לנתונים, לא לפי תאריכים.

יואב קיש: אנחנו נקפיד, אנחנו נשמור.

עודד פורר: איזה נתונים?

עודד פורר: תגיד עכשיו איזה נתונים.

מיכל שיר סגמן: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, שאלת שאלה.

חמד עמאר: שאלת שאלה – הוא ישיב.

חמד עמאר: תודה רבה.

עודד פורר: תגיד איזה נתונים.

עודד פורר: תן לנו עכשיו.

עודד פורר: תגיד עכשיו איזה נתונים – – – אל תאיים לגבי נתונים.

יואב קיש: הנתונים הם אלה: אנחנו לא נפתח את השלב הראשון – תכף נדבר על השלב הראשון – לפני שנרד מ-2,000 נדבקים, 5% מאומתים, ונהיה עם מקדם הדבקה R0.8.

עודד פורר: ברשויות שזה ככה?

עודד פורר: ברשויות שזה מתחת ל-5%?

יואב קיש: אני אענה לך אם תהיה רגע בשקט.

יואב קיש: אני מבין שקל לך לצעוק, אבל אי-אפשר לנהל ככה שיחה.

עודד פורר: בינתיים אתה זה שהתחלת – – –

יואב קיש: אני הקשבתי לך, לדבריך, ואני עונה לך, ואתה לא מסוגל לשמוע מילה, כי אתה רק צועק.

יואב קיש: זאת לא גישה.

עודד פורר: אתה עלית והתחלת לצעוק – – –

יואב קיש: אז אני עליתי ואמרתי את הדבר שהכי מרגיז, ואני שומע את זה מכולם: למה לא פותחים?

יואב קיש: אז למה לא פותחים?

יואב קיש: אני אגיד לך למה לא פותחים: כי אם לא היינו עושים סגר אז היינו עכשיו בהתפרצות בלתי נשלטת, עם הרבה יותר הרוגים ועם מצב שאנחנו היינו בקריסה במערכת הבריאות ובבתי החולים.

יואב קיש: אז תגיד תודה לא לי – תגיד תודה לעם ישראל, שהבין את זה יותר טוב מכל הפופוליזם שהיה בחוץ וברחוב.

יואב קיש: הבין.

יואב קיש: נכון, היו הפרות, אבל רוב העם הבין את זה, נכנס מתחת לאלונקה.

יואב קיש: ועכשיו, בפתיחה הזאת, בהזיה על זה שרוצים לפתוח את הכול אתם מייצרים סיטואציה שכל המחיר הכבד שעם ישראל שילם ירד לאבדון.

יואב קיש: פשוט הזוי.

יואב קיש: הזוי.

מיכל שיר סגמן: למה הכול או כלום?

מיכל שיר סגמן: איפה הראש?

מיכל שיר סגמן: למה הכול או כלום?

מיכל שיר סגמן: הירקן מעבר לכביש פתוח; הסופרמרקט פתוח.

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לכם מה יהיה בשלב הראשון.

יואב קיש: אני מאוד מקווה שהנתונים – – –

עודד פורר: תסביר למה עשרה אנשים – – –

יואב קיש: אני אסביר גם את זה, אבל אתה תיתן לי לדבר, אתה לא תפריע לי כל רגע, ואני מבטיח לך שכשאני אסיים אתה גם תשמע תשובה; אולי לא תאהב אותה, אבל תשמע תשובה לזה.

יואב קיש: אני אומר לך דבר כזה: השלב הראשון יהיה כשנגיע ליעדים האלה.

יואב קיש: לא תאריך; זה יכול להיות ביום ראשון, יכול להיות שמחר זה יקרה, יכול להיות בשבוע הבא, בעוד עשרה ימים.

יואב קיש: אנחנו לא נאשר, גם ב-2,000.

יואב קיש: תבינו דבר אחד: 2,000 נדבקים במדינת ישראל זה צעד מהידרדרות מטורפת.

יואב קיש: אי-אפשר לתת פתיחה רחבה.

יואב קיש: אז מה עשינו?

יואב קיש: אמרנו: השלב הראשון יהיה ההכרח שבהכרח.

יואב קיש: ומה זה ההכרח שבהכרח?

יואב קיש: מינימום סיכון, נכון.

יואב קיש: עבודה ללא קהל.

יואב קיש: זה מה שיקרה בשלב הראשון – מקומות פתוחים, ים ופארקים ייפתחו; מגבלת ה-1,000 מטר תבוטל.

מיכל שיר סגמן: מה ההבדל בין שוק – – –

יואב קיש: שוק מסוכן, ואני אסביר לך את זה עוד פעם.

מיכל שיר סגמן: שוק לא מסוכן.

מיכל שיר סגמן: הירקן מולו, באותה מדרכה, פתוח.

מיכל שיר סגמן: הירקן באותה מדרכה פתוח.

מיכל שיר סגמן: הסופרמרקט פתוח.

חמד עמאר: מיכל, תודה רבה.

חמד עמאר: סגן השר מנסה להשיב.

חמד עמאר: סגן השר מנסה להשיב.

מיכל שיר סגמן: על הקופה 20 אנשים.

יואב קיש: את יודעת מה, אין לי מה להתווכח איתך.

יואב קיש: אם את חושבת שהסיכון האפידמיולוגי בשוק שבו יש התקהלות – – –

מיכל שיר סגמן: מתי היה נציג שווקים?

יואב קיש: מיכל, את יותר גרועה – לא נעים להגיד, אבל חבר הכנסת פורר לפחות נותן לי לדבר.

יואב קיש: אני אומר לך עוד פעם: התקהלות בשווקים, הייתה וקורית, היא הרבה יותר מסוכנת ברמת ההידבקות מאשר עבודה ללא קהל.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: זה מאוד ברור.

יואב קיש: אז אנחנו מתחילים – אני אומר לך, מה יכולנו לעשות?

יואב קיש: יכולנו להגיד: בואו נתחיל לא ב-2,000 – ב-500, נחכה עוד שבועיים בסגר, כאילו – – –

עודד פורר: למה סופר כן ושוק לא?

יואב קיש: אני אענה לך.

יואב קיש: יכולנו להתחיל ב-500, ואז אפשר היה לקחת ביס יותר גדול, לצורך העניין.

יואב קיש: אנחנו מתחילים ב-2,000, תבינו.

יואב קיש: ואני חושב שזה מסר שחשוב שיצא גם לאזרחים: אנחנו מתחילים בנקודה מאוד מאוד מסוכנת.

יואב קיש: הצעד הראשון קדימה חייב להיות קטן, הכי קטן שאפשר.

יואב קיש: עבודה ללא קהל זה באמת הדבר הראשון כלכלית שנכון לפתוח, וברמה הכי נמוכה, ברמה האפידמיולוגית שאפשר לפתוח.

יואב קיש: לזה יש הצמדה.

יואב קיש: חבר הכנסת פינדרוס, אתה דיברת.

יואב קיש: מערכת החינוך – אמרת דברים שאני אומר לך, הם לא נכונים, ואני אגיד לך למה אני מתכוון.

יואב קיש: אמרת: בוודאות אנחנו יודעים שהילדים לא מידבקים.

יואב קיש: זה לא נכון, ואני אסביר גם למה.

עודד פורר: פחות.

יואב קיש: גם פחות לא.

יואב קיש: מה קורה במערכת החינוך?

יואב קיש: את מערכת החינוך חילקנו לשלושה שלבים, וכשאתה מסתכל כדי להבין מה קורה בהידבקות של ילדים.

יואב קיש: אנחנו רואים את התופעות הבאות: ראשית, הדבר המשמעותי שצריך להבין הוא שככל שהילד יותר צעיר, התופעה היא שההידבקות שלו היא א-סימפטומטית.

יואב קיש: זאת אומרת, אנחנו רואים בקרב הצעירים הרבה יותר א-סימפטומטיים מאשר אצל המבוגרים, והסיטואציה הזאת מביאה לכך שהרבה מאוד תחלואה חבויה, סמויה, לא נבדקת בקרב הילדים והצעירים בגילים הקטנים.

יואב קיש: איך אני יודע את זה?

יואב קיש: כי גם בסקר הסרולוגי שעשינו, כשבדקנו את האוכלוסייה, ראינו שילדים מאפס עד שלוש – אתה אומר שזה הגיל שאמורה להיות בו הכי פחות הידבקות – 5%, בדיוק כמו האוכלוסייה.

יואב קיש: אין הבדל.

יואב קיש: גם בגיל של שלוש עד שש – 5%.

יואב קיש: מה קורה?

יואב קיש: ילדים נדבקים בדיוק כמו כל אחד – אתה יודע מה?

יואב קיש: גם זה צריך להיבדק, אבל אני אומר לך תיאוריה שאי-אפשר כרגע לפסול אותה – נדבקים כמו כל אחד, ובסיטואציה שאתה לא בודק אותם, כי הם א-סימפטומטיים.

יואב קיש: השלב הבא – שהם מדביקים את ההורים שלהם.

יואב קיש: עוד דבר – יכול להיות שאולי הם גם פחות מידבקים, אבל מה קורה?

יואב קיש: ילד, האינטראקציה האישית שלו עם ההורה – החיבוק, הנשיקה, הליטופים – היא הרבה יותר מאשר שני אנשים שבאים לעבודה עם מסכות, אז אפילו אם הם היו באופן עקרוני פחות מידבקים, המגע הקרוב איתם מביא לידי ביטול את כל האפקט הזה.

יואב קיש: ולכן יש לך סיטואציה – אני אומר לך, חבר הכנסת פינדרוס, שבגלל הצימוד הזה, כדי שיוכלו לצאת לעבודה, אנחנו הולכים לגיל אפס עד שש ולא מוסיפים לא א' ולא ב'.

יואב קיש: אני אומר לכל מי שרוצה להוסיף שזה יהיה בשלב הבא, אבל לא כשאנחנו ב-2,000, לא כשזה המהלך הראשון, כשאנחנו חייבים להיזהר.

יואב קיש: אתה רוצה להיכשל בפתיחה?

יואב קיש: אני אוסיף שווקים, אני אוסיף עד כיתה ד', אני אוסיף דברים אחרים, ואנחנו ניכשל בצעד הראשון של היציאה מהסגר.

יואב קיש: יש פה מהלך אחראי, מהלך מבוקר, שמסתכל גם על הנושא הכלכלי.

יואב קיש: אין ספק, נושא העבודה ללא קהל – בזה אני מצטרף לכל הדוברים – הוא הכי חשוב כלכלית, הוא עם הכי פחות סיכון אפידמיולוגי.

יואב קיש: הבעיה שלנו היא שמצטרף לזה החינוך בגיל הרך, אפס עד שש.

יואב קיש: הסברתי הרגע את המורכבות והחשש הגדול שלנו.

יואב קיש: הבעיה הנוספת – שאנחנו הולכים לצעד הזה ברמת תחלואה של 2,000 נדבקים.

יואב קיש: למדינת ישראל זה מספר מאוד מאוד גבוה.

יואב קיש: ועכשיו לך, חבר הכנסת עודד פורר.

יואב קיש: אני חייב לענות לך, ואני חושב שזאת תשובה גם להרבה מאוד דברים אחרים: אם למשל שואלים על צימרים או הופעות בחוץ – יש תו סגול, למה?

יואב קיש: מסוכן, לא מסוכן?

יואב קיש: בסוף, אין ספק שאם אתה פועל במדויק לפי התו הסגול במאה אחוזים אתה מקטין משמעותית את הסיכון של ההידבקות, אבל מה קורה?

יואב קיש: אנחנו, בתוך עמנו אנחנו חיים.

יואב קיש: קח גם את הספרים שדיברת עליהם.

יואב קיש: יש מחקרים שמראים שאם הספר נמצא עם מסכה, המסופר עם מסכה ומספרים, אז אחוז ההדבקה מאוד נמוך.

יואב קיש: פעם אחת אחד מהם הוריד את המסכה – אנחנו במספרים אחרים לגמרי, בוודאי כששניהם בלי מסכה.

יואב קיש: ולכן, מה הנקודה?

יואב קיש: ברגע שאתה פותח תחום ואנחנו מדברים על מקדם ההדבקה, כשאתה נכנס למקרו, מה לעשות?

יואב קיש: יהיו ספרים שפחות יקפידו על מסכה.

יואב קיש: אז הלוואי שכולם יקפידו, אבל ברמת הסיכון הכולל – אנחנו מסתכלים על המקרו – זה מייצר הדבקות.

יואב קיש: אותו דבר גם בעבודה.

יואב קיש: אתה יודע מה?

יואב קיש: קח את העבודה ללא קהל.

עודד פורר: – – –

יואב קיש: רגע, אני אשמע אותך אחרי הדוגמה הזאת.

יואב קיש: גם בעבודה ללא קהל – קח עסק קטן, עסק קטן, חמישה עובדים, משרד עורכי דין קטן עם חמישה עובדים.

יואב קיש: למה לא? שיבואו לעבוד, יקפידו והכול.

יואב קיש: עכשיו, ברוב המקרים כך יהיה, אבל מה לעשות?

יואב קיש: לפעמים, בהפסקת צוהריים הם יושבים ואוכלים ביחד צוהריים.

יואב קיש: זה אירוע שמייצר הדבקות.

יואב קיש: עוד פעם, יכול להיות שבמאסה הגדולה מקפידים, שומרים והכול בסדר, אבל כשאתה באירוע שאתה פותח ואתה רוצה להוביל מהלך שישמור את ה-R על 0.8 אתה משקלל סיכונים.

יואב קיש: לקחת סיכון על מאסה גדולה, על תחומים גדולים, זה אירוע מאוד מורכב, לכן אנחנו עושים עקב בצד אגודל ונזהרים מאוד גם בפתיחה.

עודד פורר: יואב, אלף-בית בסיכונים זה להסתכל על הנתונים ולהגיד איפה היו הפרות ואיפה לא היו הפרות.

עודד פורר: הנתונים לגבי המספרות מאוד מאוד ברורים.

עודד פורר: עכשיו אני אגיד לך מה קורה, וזו האמת: אתה מעדיף שהוא יעבוד בעסק מסודר, כי בעסק המסודר הוא ישמור; אם הוא לא ישמור – הוא יחטוף.

עודד פורר: מה שקורה היום – אני מודיע לך שקוסמטיקאיות וספרים – – – הדברים האלה קורים.

עודד פורר: מה, אתה חושב שזה לא קורה?

עודד פורר: זה קורה מתחת לשולחן.

עודד פורר: הם עושים את זה בבית – –

יואב קיש: אז עכשיו אני רוצה לדבר על נושא – – –

עודד פורר: – – ובשחור.

יואב קיש: עכשיו אני אדבר על – – –

עודד פורר: זו תקנה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

יואב קיש: עכשיו אני אדבר על ההפרות ועל הדיפרנציאליות.

יואב קיש: קודם כול, לגבי ההפרות, אני יכול להגיד לך שגם בסגר, לאורך תקופת הסגר, היו הפרות.

יואב קיש: מה, אנחנו עיוורים?

יואב קיש: השאלה הגדולה היא קודם כול מה קורה למאסה הגדולה הזאת – זו שאלה אחת.

יואב קיש: השאלה השנייה היא אם ההפרות האלה הן איזה אירוע ספורדי, נקודתי, או מאורגן.

יואב קיש: אני יכול לומר לך – אתגר מאוד גדול – אנחנו ראינו מקרים של ניסיונות לימוד במגזר החרדי בניגוד להוראות עכשיו, בסגר, ואלה הפרות נקודתיות, וטופלו עם שוטר שהלך ונתן דוח גם למי שניהל את אותו בית תורה, או מה שזה היה שם.

יואב קיש: לכן, כל עוד זה לא במאסה – ואני פה חוזר על מה שאמרתי בתחילת דבריי:

יואב קיש: ההצלחה הגדולה בירידת המספרים מהסגר היא בזכות עם ישראל, שרובו ככולו נכנס מתחת לאלונקה והבין את החומרה של המצב.

יואב קיש: אנחנו, אסור לנו ביציאה מהסגר הזה לזרוק את זה לפח.

יואב קיש: אנחנו חייבים ללכת עקב בצד אגודל ולשמור.

יואב קיש: לכן, כל אותן קריאות של אנשי עסקים: אין לנו ברירה, אנחנו פותחים את הרשת והחנויות יהיו פתוחות – אני אומר לכם, זו תקלה חמורה.

יואב קיש: הם לא מבינים את המקום שאנחנו נמצאים בו.

יואב קיש: אפשר לבוא בהרבה טענות למשרד האוצר על התמיכות; אני לא נכנס לזה כרגע.

יואב קיש: יכול להיות ששם צריך לעשות עוד המון עבודה.

יואב קיש: בסדר גמור.

יואב קיש: ברמה הבריאותית, אם אנחנו לא נעצור את ההתנהלות הזאת, ובטח אנחנו כמובילי דעה, אז אנחנו נמצא את עצמנו מידרדרים למקום רע מאוד.

יואב קיש: הנושא האחרון שחשוב לי לומר כחלק מהמסקנות שלנו זה שהשלבים, כפי שאמרתי, הם אלה שקובעים, לא תאריך, ואני מאוד מקווה שלא נראה עלייה במספרים, חס וחלילה.

יואב קיש: האתגר הגדול שלנו – חבר הכנסת פורר, גם את זה אתה שאלת, ואני עונה לך עכשיו – זה להיות מסוגלים לנהל את זה דיפרנציאלית.

יואב קיש: זה אומר: בערים האדומות כבר עכשיו יישארו בעוצר, יישארו בסגר ולא יצאו לשוק, ולפתוח את השער, אבל לאט, כמו שאמרתי.

יואב קיש: אי-אפשר הכול.

יואב קיש: גם בירוקות אי-אפשר הכול.

יואב קיש: השלב הבא זה שמי שנשאר אדום – צריך לעזור לו.

יואב קיש: אני אסביר לך.

יואב קיש: חודש הסגר הזה לא הזיז אותן עוד למטה במספרים.

יואב קיש: הן צריכות עוד שבועיים כדי למנוע את ההדבקות, וצריך לעזור להן ולדאוג שפיקוד העורף שם ונותן גם אוכל.

יואב קיש: אף אחד לא מפר, בלית ברירה.

יואב קיש: נכון, זה הדבר, האתגר הגדול.

יואב קיש: אותו דבר לגבי מערכת החינוך – אסור שהיא תיפתח במקומות האדומים, עם כל הכאב והצער של הגיל הרך והכול.

יואב קיש: אנחנו חייבים לעבוד דיפרנציאלית, כי אחרת המכה הכלכלית תהיה אנושה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: רגע, רגע.

מיכל שיר סגמן: למה סופר – – –

עודד פורר: – – – אבל בשווקים.

עודד פורר: למה סופר כן ושוק לא?

עודד פורר: אני אגיד לך יותר מזה: זה גם יוריד את הצפיפות בסופר.

עודד פורר: הרי בסוף אנשים יבואו לקנות ירקות, רק מה?

עודד פורר: אתה דוחף – – –

מיקי לוי: מקום סגור יותר מסוכן.

מיכל שיר סגמן: – – –

עודד פורר: – – – זה גם – – – הקטן – – – בקטן – – –

יצחק פינדרוס: סגן השר, השווקים – – – מאוד.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך – – –

יצחק פינדרוס: – – – אני לא מבין.

יואב קיש: ברור לכולם ששווקים, מקום פתוח, אם אין בו התקהלות זה מקום בטוח יחסית.

יואב קיש: איפה הבעיה שלנו?

יואב קיש: אני יכול לדבר איתך על שוק מחנה יהודה ועל מקומות אחרים שלצערי, עם כל האמירות הגדולות של ההקפדה והתו הסגול, נוצרות התקהלויות רבות.

יואב קיש: לא ניתן, אני אומר לך.

יואב קיש: זו המציאות.

יואב קיש: זו – – –

יצחק פינדרוס: זה גם בטוח – – –

מיכל שיר סגמן: – – –

יואב קיש: זו המציאות.

יואב קיש: ההתקהלויות האלה – זה החשש – –

יצחק פינדרוס: אני לא מבין אותך.

מיכל שיר סגמן: זה לא נכון.

מיכל שיר סגמן: זה לא נכון.

יואב קיש: – – ולכן בשלב הראשון, מכיוון שסופרים – אתה יודע מה?

יואב קיש: אנשים צריכים – – –

יצחק פינדרוס: – – –

יואב קיש: אם הייתי רואה חלופה שהייתי יכול לנהל את כל הסופרים בחוץ, לצורך העניין, אז אולי אתה צודק.

יואב קיש: זה לא אפשרי.

אורנה ברביבאי: זה נקרא "שוק".

יואב קיש: לא, זה לא נקרא "שוק" – –

אורנה ברביבאי: סופר בחוץ זה שוק.

יואב קיש: – – כי בשוק אין קוטג' ובשוק אין כל מיני דברים, ובשר.

אורנה ברביבאי: – – – אבל הם בחוץ.

עודד פורר: – – –

מיכל שיר סגמן: הירקן פתוח – – – פתוח.

מיכל שיר סגמן: הירקן – – –

יואב קיש: אני מקבל את העמדה שמקום פתוח – – –

מיכל שיר סגמן: איך – – –

יואב קיש: אני מקבל את העמדה – ובזאת אני אסיים – – –

מיכל שיר סגמן: תפתחו – – – ותראו – – – פתוח.

יואב קיש: מקום פתוח, באופן עקרוני אנחנו רוצים לקדם אותו, והוא יותר בטוח בשרשרת, אבל לא כשמדובר בהתקהלויות רבות של מאות ועשרות אלפים, מאות ואלפי אנשים שפשוט מסכנים.

מיכל שיר סגמן: זה לא נכון.

מיכל שיר סגמן: זה לא נכון.

מיכל שיר סגמן: זה לא נכון.

אורנה ברביבאי: – – –

יואב קיש: חברים, אני מסיים בזה שאני אומר לכולם: בואו נלך ביחד, נתגייס להורדת התחלואה, נעצור את השטף – –

קריאות: – – –

יואב קיש: – – וכשנגיע למספרים הנמוכים – נצליח.

יואב קיש: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: מה אתה מציע, ועדה או – – –

עודד פורר: ועדת הכספים.

חמד עמאר: לוועדת הכספים.

חמד עמאר: כל המציעים רוצים את ועדת הכספים?

יצחק פינדרוס: אם עודד אומר, כולנו עם עודד.

חמד עמאר: אז ועדת הכספים.

חמד עמאר: אנחנו נצביע להעביר לוועדת הכספים.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

חמד עמאר: מי בעד?

חמד עמאר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יואב קיש: רגע, איפה – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש, מה קורה?

חמד עמאר: גם אלכס קושניר בעד.

חמד עמאר: עכשיו אני אוסיף אתכם.

חמד עמאר: נוסיף את חברת הכנסת הילה, חבר הכנסת אופיר, חבר הכנסת טייב, חברת הכנסת היבה יזבק, חברי הכנסת אוסאמה סעדי, עודד, אלכס, פינדרוס ומיקי לוי, חברת הכנסת אורלי פרומן, חברת הכנסת ברביבאי – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: הוספתי אותך.

חמד עמאר: – – גדי, סגן השר גדי, חבר הכנסת משולם נהרי וחבר הכנסת פורר – 13, ויש אחד – 14 בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכספים.

חמד עמאר: << הלסי >> סיוע מיידי בנזקי השרפות ברחבי הארץ << הלסי >>

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום הבאות:

חמד עמאר: סיוע מיידי בנזקי השרפות ברחבי הארץ – מס' 1560, 1563, 1574, 1573, 1575, 1594 ו-1611.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

חמד עמאר: מי ישיב כאן?

חמד עמאר: מי עונה?

חמד עמאר: על השרפות.

אורנה ברביבאי: אני יכולה לענות גם לעצמי, חילי.

חילי טרופר: אני אענה לך.

אורנה ברביבאי: אתה תענה.

אורנה ברביבאי: כבוד היושב-ראש, רק כדי לסיים את הדיון הקודם, אני רוצה להגיד לסגן שר הבריאות שאם הוא היה באמת הולך לשוק, כפי שאני עושה באופן קבוע, הוא היה מבין שהשוק הוא מקום יותר בטוח מהרשתות, משום שהוא פתוח ומשום שאנשים מבינים את האחריות שמוטלת עליהם.

אורנה ברביבאי: בזה שסגרתם את השווקים, סגרתם עורק חיים מאוד משמעותי דווקא לאנשים שהכי זקוקים והכי נדרשים.

אורנה ברביבאי: אז התשובות המלומדות שהוא נתן כאן נראו לי ממש לא פוגעות; להפך – פוגעות במי שכל כך זקוק לזה.

אורנה ברביבאי: אני רוצה לדבר על אסון השרפה בסוף השבוע ולהגיד לכם שכשאני מסתכלת על מי שמאבד קורת גג – שזה דבר נורא.

אורנה ברביבאי: תחשבו: לאבד קורת גג בתקופת קורונה.

אורנה ברביבאי: זה דבר נורא ואיום.

אורנה ברביבאי: בשבת נסעתי לראות את הדברים כמו שהם.

אורנה ברביבאי: סדר גודל של 5,000 איש פונו מבתיהם, כ-20 בתים נשרפו קשה ו-10 בתים נשרפו כליל והמשפחות לא יכולות לחזור לשם.

אורנה ברביבאי: לכן פניתי כבר במוצאי שבת לראש הממשלה ולשר האוצר וביקשתי שינסו לסייע ולעשות כל מאמץ.

אורנה ברביבאי: לשמחתי, ראיתי הבטחה או אמירה של ראש הממשלה שהוא מתכוון – שהוא הנחה להשקיע סדר גודל של 30 מיליון שקלים.

אורנה ברביבאי: אני מאוד מקווה שההבטחה הזאת תמומש.

אורנה ברביבאי: מהניסיון, ההבטחות של ראש הממשלה לא ממומשות, לפחות חלקן.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על אלימות נגד נשים, אני מסתכלת על זה שהוא הבטיח דמי אבטלה לעצמאים והצביע נגד ועוד כהנה וכהנה, והרשימה ארוכה.

אורנה ברביבאי: אני מאוד מקווה שהפעם ההבטחה הזאת תמומש.

אורנה ברביבאי: אני רוצה להגיד גם שההבטחה הזאת מתייחסת למי שיש לו ביטוח, ודווקא אנשים שסובלים ולא מסוגלים ואין להם לאן לחזור, בטח בעידן קורונה כל כך קשה, צריכים עזרה וצריכים סיוע.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שצריך להגדיר את האזור "מוכה אסון" או בכל דרך חוקית אחרת כדי לייצר פתרונות לאנשים האלה.

אורנה ברביבאי: אני ראיתי שם בנצרת – צריך להגיד בנוף הגליל – מנהיגות יוצאת דופן, זאת אומרת, בתוך התנאים המאוד-מאוד מאתגרים של קורונה ושל המלונות שהיו סגורים ופתחו אותם במיוחד ושל אנשים שזקוקים לטיפול, גם רפואי, ושהמצב הכלכלי שלהם כל כך קשה, יש שם מנהיגות מקומיות יוצאת מן הכלל.

אורנה ברביבאי: יש שם מנהיגות מקומית יוצאת מן הכלל, וזה חיזק אצלי את ההבנה, שאני מדברת כבר מתחילת הקורונה על זה שצריך להוריד את החסמים שמנוהלים מהרמה הלאומית לרמה המוניציפלית, לרמת הערים, כך שראשי הערים, שמכירים את האנשים, מכירים ויודעים באיזו קומה גר הקשיש ומי צריך יותר עזרה מהאחר, מסוגלים לתת.

אורנה ברביבאי: צריך להוריד את המשאבים כלפי מטה, לבזר סמכויות ולתת לראשי הרשויות, שיודעים יותר טוב מאחרים, לנהל, גם בשגרה ובוודאי בעת משבר כל כך גדול כלפי האזרחים שלהם.

אורנה ברביבאי: אני מקווה שההבטחות ימומשו.

אורנה ברביבאי: אני אמליץ להעביר את זה, יחד עם חבר הכנסת אופיר כץ, לוועדת הכספים, כדי שזה יידון שם וייתנו מענה מוקדם ככל הניתן.

אורנה ברביבאי: ושוב, גם מכאן אני מחזקת את הנהלת רשות נוף הגליל, שעושה עבודה יוצאת דופן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, בימים האחרונים השתוללו כמה שרפות ברחבי הארץ, ובהן שרפה גדולה מאוד בנוף הגליל.

אופיר כץ: כ-6,000 אנשים פונו מבתיהם ועשרות משפחות לא יכולות לחזור לביתם שנשרף.

אופיר כץ: ביום ראשון, מייד על הבוקר, הגעתי לנוף הגליל וסיירתי במוקדי השרפות יחד עם ראש העיר רונן פלוט, בבתים שניזוקו.

אופיר כץ: ראיתי את הכאב בעיניים של האנשים, את הדילמה שלהם – מה אתה צריך לקחת בשניות האחרונות לפני שאתה עוזב את הבית ואתה יודע שהוא הולך להישרף.

אופיר כץ: ברגע אחד ביתם ורכושם נשרפו כלא היו.

אופיר כץ: ראיתי את ההרס הרב שנגרם לשטחים ולרכוש הציבורי בעיר.

אופיר כץ: פשוט אירוע נורא.

אופיר כץ: הנחמה הייתה כשראינו את הדאגה והמסירות העצומה לתושבים: מערך מתנדבים שפעל על מנת לחלק מזון לתושבים, עובדי העירייה וחיילי וקציני פיקוד העורף שדאגו לעזרה ההומניטרית, וכמובן מילה טובה לראש העיר רונן פלוט, שלא עצם עין שלושה ימים, ליווה את המפונים באופן אישי, אחד-אחד, דאג להם ללינה בבתי מלון – שזה לא אירוע קל, כי בתי המלון סגורים בגלל הקורונה – דאג להם לאוכל ולכל מחסור.

אופיר כץ: היחס האישי, החם והמהיר מראש העיר לכל תושב שהייתה לו איזושהי בעיה בכל תחום – ראיתי את זה בעיניי – זה פשוט מדהים וחימם את הלב.

אופיר כץ: פגשתי גם את לוחמי האש המצוינים שלנו, שעושים עבודת קודש מסביב לשעון, ועל כך אני רוצה להגיד להם תודה.

אופיר כץ: תודה לכם על שהצלתם חיים ומנעתם גדול אסון גדול הרבה יותר.

אופיר כץ: הגשתי את ההצעה הזאת עוד בטרם הודעתו של ראש הממשלה שהנחה להביא החלטת ממשלה לסיוע ולשיקום העיר בהשקעה של עד 30 מיליון שקלים.

אופיר כץ: זאת הזדמנות דווקא להגיד תודה על ההיענות המהירה מצד ראש הממשלה.

אופיר כץ: יחד עם זאת, ישנם אנשים רבים שביתם נשרף ואינם בעלי ביטוח, אם זה ביטוח מבנה או תכולה – יש כמה סוגים – ויש סכנה שהם ימצאו עצמם חסרי כול.

אופיר כץ: אנחנו מוכרחים למצוא להם פתרון.

אופיר כץ: דבר נוסף שדי הדהים אותי: כמעט 30 בתים נשרפו עד היסוד, זיכרונות וחיים שלמים נמחקו, ומשום מה המקרה לא זכה לבולטות כזאת גבוהה; רחוק בהחלט מהבולטות שאירוע כזה היה מקבל אם היה מתרחש במרכז הארץ.

אופיר כץ: זו חובתנו לפעול צמוד לראש העיר ולוודא שהוא אכן מקבל את הכסף והסיוע לתושבים בהקדם האפשרי.

אופיר כץ: לתושבים האלה מגיע לחזור בזריזות לשגרת חייהם.

אופיר כץ: עד שלא יוכח אחרת, על הממשלה להגדיר אירוע זה כאסון טבע, ומוטלת עלינו האחריות לדאוג שאף תושב לא יישאר בלי קורת גג, עם ביטוח או בלי ביטוח.

אופיר כץ: עלינו ללוות את העיר לאורך כל תהליך שיקומה.

אופיר כץ: אני מקווה שבמהרה האירוע זה יהיה כבר מאחורינו, ונוף הגליל תחזור לפרוח ולשגשג.

אופיר כץ: אבקש ביחד עם חברת הכנסת אורנה ברביבאי להעביר את הדיון לוועדת הכספים.

אופיר כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חברת הכנסת היבה יזבק.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשבוע שעבר, נוסף לסגר, נוסף למשבר הקורונה המתמשך, עוד משבר טבע חולל אסון רב.

היבה יזבק: ביום שישי פונו אלפי תושבים מבתיהם בעקבות שרפות שפרצו ביותר מעשרה מוקדים ברחבי הארץ.

היבה יזבק: בין היישובים האלה גם נוף הגליל ליד נצרת, אכסאל, עין מאהל, פוריידיס, ערערה ואזורים נוספים בוואדי עארה וכפר קרע.

היבה יזבק: ישנם אזרחים רבים במדינה שלא יוכלו לשוב יותר לבתיהם, וזו גזרה קשה.

היבה יזבק: בנוף הגליל פונו כ-5,000 איש מבתיהם, ומתוכם כ-1,000 למרכזים עירוניים, בעוד השאר התפנו באופן עצמאי.

היבה יזבק: אומנם הרוב הגדול כבר חזרו לבתיהם, אבל ישנם מאות בתים שנפגעו בנוף הגליל מהשרפה, ולעשרות מהם נגרם נזק משמעותי.

היבה יזבק: חלקם כלל לא במצב שמאפשר להם לחזור לגור בהם.

היבה יזבק: 13 בתים המאכלסים כ-25 משפחות ערביות נשרפו ברמה שאינה מאפשרת את חזרת המשפחות.

היבה יזבק: כמו כן, ביישובים אכסאל ועין מאהל נגרמו נזקים משמעותיים לשטחים חקלאיים ולמטעי זיתים.

היבה יזבק: נזקים אלה צפויים להוביל להפסדים קשים בעונת המסיק הנוכחית, והנזקים האלה הם רק נזקים לרכוש; אנחנו עוד בכלל לא מדברים על כל האנשים שנפגעו משאיפת עשן ועל חולי הקורונה והמבודדים שהיו חייבים לצאת מבתיהם באופן מיידי ולא שבו אליהם עד כה.

היבה יזבק: בתקופה כה קריטית, שבה מתרחשים משבר בריאותי ומשבר כלכלי כל כך חמורים, הדבר האחרון שאנשים יכולים להתמודד איתו זה העוול שנובע מאסון זה.

היבה יזבק: בתקופה כל כך קשה אין לאנשים את הרזרבות הכלכליות לעמוד בעלויות של שיקום חייהם לאחר שרפה.

היבה יזבק: אנחנו העלינו את הנושא הזה כאן היום כי עד כה לא שמענו תוכנית ברורה, מפורטת, מיידית, וכיצד היא מתוכננת לסייע לאותם אזרחים שבתיהם, הרכוש שלהם והפרנסה שלהם ניזוקו.

היבה יזבק: אני דורשת מהממשלה לקחת אחריות מלאה על האסון ולא להטיל אותה על האזרחים.

היבה יזבק: הממשלה חייבת לפעול מיידית לסייע לנפגעי השרפות.

היבה יזבק: היא חייבת להרגיע אותם שיש תוכנית ושלא הולכים לשמוט את הקרקע מתחת לרגליהם.

היבה יזבק: אני דורשת מהממשלה להכריז על השרפות כאסון טבע, לדאוג לנפגעים לפתרונות דיור חלופיים, לפצות אותם על הנזק שנגרם ושעוד עתיד להיגרם להם ולהסיר את המכשולים הביורוקרטיים העומדים בדרכם.

היבה יזבק: זה הזמן לפעול, ומייד.

היבה יזבק: על כן, אני גם דורשת להעביר את ההצעה לוועדת הכספים.

היבה יזבק: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה ארבל.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת אופיר סופר.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, הייתי השבוע בסיור יחד עם חברי חבר הכנסת אופיר כץ וחבר הכנסת אופיר סופר בנוף הגליל לאחר השרפה.

משה ארבל: ראינו בתים, ראינו זיכרונות של אנשים, ראינו כאב, וכמובן, גם את חבר הכנסת אלכס קושניר, שהגיע ובא לסייע.

משה ארבל: כמי שהיה יועץ פרלמנטרי בכנסת בזמן כהונתו של המנכ"ל דאז רונן פלוט – לחוות שרפה זאת חוויה רעה מאוד, אבל אם כבר לחוות שרפה, לפחות שיהיה ראש עיר כמו רונן פלוט.

משה ארבל: הלב שלו נמצא במקום הנכון; הוא בא עם כל הכוחות לסייע.

משה ארבל: הסגן שלו אלכס גדלקין, שהוא מהטובים של ישראל ביתנו – יש גם טובים בישראל ביתנו – –

חמד עמאר: כולם טובים בישראל ביתנו.

משה ארבל: – – ועושים עבודת קודש.

משה ארבל: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש – – –

אלכס קושניר: אני שמח שיש לך חשיבה דיפרנציאלית.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר – גם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, כדאי שתשמע: בביקור בנוף הגליל ראיתי תופעה מחממת לב.

משה ארבל: אנשי היישובים שמסביב, חלקם גם חברי התנועה האסלאמית – שתהום פעורה בינינו ויש בינינו הרבה מאוד חילוקי דעות על הרבה מאוד נושאים – כשהיה משבר הומניטרי אמיתי, עמדו והביאו 700 מנות אוכל למשפחות שחרב עליהם הבית, בלי שום הבדלי מוצא וגזע.

משה ארבל: הלכתי ונברתי, והמנות בכשרות בד"ץ ירושלים.

משה ארבל: היה חשוב להם שהכשרות תהיה מהודרת, כדי לסייע לכולם.

משה ארבל: ברגעי משבר אנחנו מאוחדים.

משה ארבל: זה מצטרף לסיפור שהיה רק השבוע ביישוב עינב, שחלק מהבית הזה יקראו לו התנחלות.

משה ארבל: הגיע קבלן מטייבה בשם רמי יחיא, שהתבקש לתת הצעת מחיר לרחבה לבית הכנסת – כי עוברים להתפלל בחוץ, כי לא ניתן להתפלל בפנים בעקבות הקורונה.

משה ארבל: הוא עמד, בדק את המקום והודיע להם שהוא תורם את כל העבודה והחומרים.

משה ארבל: הוא אמר להם: כולנו בני אדם.

משה ארבל: כל מי שעושה עבודה למקום קדוש – הקדוש ברוך הוא משלם.

משה ארבל: אנחנו צריכים לקחת רגעי חסד כאלה, רגעי אחדות, לקחת אותם ולנצור אותם ולשמור אותם, כי בסוף הערובה שלנו לחיות כאן טוב זה לחיות כאן באחדות, לקדם טוב משותף.

משה ארבל: אנחנו יכולים לעשות את זה.

משה ארבל: למרות כל המחלוקות, למרות כל הוויכוחים, בסוף, אם נשים במרכז את טובתם של אזרחי ישראל ללא הבדל, נוכל להביא לאותו שינוי מיוחל.

משה ארבל: אני מברך אתכם, חבר הכנסת אופיר סופר, חברת הכנסת ברביבאי, כל היוזמים של ההצעה לסדר-היום.

משה ארבל: הדיון הזה הוא חשוב.

משה ארבל: ההצעה לסדר-היום הזאת היא קריטית כדי שנביא את הממשלה לבצע את העבודה הזאת ואת החלטת הממשלה במהירות האפשרית להביא סיוע לאותם תושבים.

משה ארבל: לא נוכל להחזיר להם את הזיכרונות ואת הסנטימנטים.

משה ארבל: בית זה בית – נכנסתי לבית שנשרף והלב כואב – אבל בסוף נוכל לתת להם את הכלים הגשמיים והחומריים כדי לחזור חזרה ולבנות את הזיכרונות מחדש.

משה ארבל: אני קורא לחבריי להצטרף ולאשר את העברת ההצעה לסדר-היום לוועדת הכספים.

משה ארבל: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת אופיר סופר.

חמד עמאר: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, גם אני כמו חברים רבים ביקרתי בנוף הגליל בתחילת השבוע.

אופיר סופר: ראינו את ממדי השרפה המזעזעים.

אופיר סופר: אני רוצה להדגיש נקודה חשובה בפתח דבריי: השריפה הזאת החלה בשטח פתוח, ליחכה את העיר ונכנסה פנימה לתוך העיר.

אופיר סופר: זאת לא שרפה שהתחילה בהצתה מקומית.

אופיר סופר: המשמעות של הדבר היא שמדינת ישראל צריכה לקחת אחריות על העניין הזה, ואי-אפשר להטיל על האנשים שגרים שם להתמודד לבד עם הבעיה, כיוון שמדובר פה בהחלט על אסון טבע ולא על התמודדות אישית מקומית של כל אדם ואדם.

אופיר סופר: מכיוון שכך, החלטת הממשלה – שאני מקווה שתיושם ותטופל לאורך זמן, ולכן הדיון שיזם חברי חבר הכנסת כץ יחד עם חברים נוספים הוא חשוב, כדי לעקוב ולראות שההחלטה אכן יוצאת לביצוע וממומשת.

אופיר סופר: דבר נוסף, עברתי מבית לבית והיינו ביער צ'רצ'יל.

אופיר סופר: כשעברתי ליד אחד הבתים ראיתי זוג שיושב ליד בית שרוף.

אופיר סופר: עצרתי, נכנסתי פנימה וראיתי את ממדי האסון והשבר.

אופיר סופר: כשיצאתי שאלתי שאלה שאני שואל לא מעט אנשים בתקופה האחרונה: במה אתם עובדים?

אופיר סופר: האישה סיפרה לי שהיא פוטרה בימים האחרונים.

אופיר סופר: האירוע הזה הוא משבר בתוך משבר שמתלבש על משבר הקורונה.

אופיר סופר: אנחנו יודעים שהעיר נוף הגליל מתמודדת גם עם אוכלוסייה מבוגרת ועם אתגרים רבים, ואנחנו צריכים לחזק אותה.

אופיר סופר: אני חושב שזה לא פלא – כולם הזכירו פה את המנהיגות המקומית.

אופיר סופר: ולא רק זה – אני אומר שיכולתה של המנהיגות המקומית הייתה אכן בניהול האירוע ביום שישי, בערבו של חג, עם מאות מבודדים ועם לא מעט חולי קורונה, עם בתי מלון סגורים ובהיעדר מזון.

אופיר סופר: אבל אנחנו גם יכולים לראות פה את האנרגיה שחברי הכנסת הביאו מהביקור.

אופיר סופר: כולם חשו את אותה אנרגיה.

אופיר סופר: שמעתי את חברת הכנסת ברביבאי על העצמתה של המנהיגות המקומית, של הרשות המקומית, כדוגמה למה שמחולל ראש העיר רונן פלוט בנוף הגליל.

אופיר סופר: אני חושב שזאת דוגמה, ועם זה צריך ללכת.

אופיר סופר: צריך ללכת גם למשבר הקורונה שאנחנו מנהלים היום.

אופיר סופר: אנחנו רואים שהיכן שהמנהיגות המקומית לקחה וניתנו לה הכלים והיא הועצמה – שם גם הצלחנו בהתמודדות עם משבר הקורונה.

אופיר סופר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, דובר פה רבות, בצדק, על ראש העיר רונן פלוט, על הסגן אלכס גדלקין – עד כמה הם היו יעילים, חשובים וחיוניים בכל המשבר הזה, להבדיל מממשלת ישראל, שיש לי הרבה ביקורת על ההתנהלות שלה.

יוליה מלינובסקי: אילו רונן פלוט, אלכס גדלקין וראשי רשויות אחרים היו מנהלים את משבר הקורונה – ולא כמו שאנחנו רואים שעושים בממשלה – אז סביר להניח שהתוצאות היו אחרות.

משה ארבל: מנכ"ל משרד הפנים – – –

יוליה מלינובסקי: אני בטוחה שרונן פלוט, אלכס גדלקין ואנשים אחרים בנוף הגליל לא קיבלו החלטות כדי לא לעצבן מישהו או מתוך הפחד ממישהו אחר.

יוליה מלינובסקי: נכון, השר טרופר?

יוליה מלינובסקי: מה שאתה אמרת בראיונות ברשת ב' – אתה הודעת שממשלת ישראל מקבלת החלטות מתוך פחד, חשש ממפלגות כאלה ואחרות, ולא החלטות ענייניות.

אופיר כץ: הצעה לסדר-היום – – –

יוליה מלינובסקי: אני רק ממחישה עד כמה חשוב להעביר סמכויות ולסמוך – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת יכול לדבר על כל נושא שהוא רוצה כשהוא עולה לדבר.

יוליה מלינובסקי: עד כמה חשוב לראות אנשים שנמצאים במקומם, יודעים את השטח, יודעים לנהל את הדברים ולא מתעסקים בקקות ובעניינים הפנים-מפלגתיים שלהם; כי אחרת בנוף הגליל עד עכשיו הייתה משתוללת שרפה, כי הם היו מתקוטטים מי נגד מי.

יוליה מלינובסקי: חבריי דיברו פה על המצב.

יוליה מלינובסקי: רק שנבין איפה אנחנו נמצאים.

יוליה מלינובסקי: ממשלת ישראל קיבלה ב-2012 החלטה לעשות שם שביל חץ כזה בין הבתים – – –

אופיר כץ: חיץ – – –

יוליה מלינובסקי: חיץ.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע מה?

יוליה מלינובסקי: חץ, חיץ – שיעשו.

אופיר כץ: היה חיץ של יותר משלושה מטרים, ועדיין, בגלל הרוח החזקה – – –

יוליה מלינובסקי: כן, אבל זה עדיין לא נעשה.

אופיר כץ: לא, אני רק אומר.

יוליה מלינובסקי: ב-2012 ממשלת ישראל קיבלה כזאת החלטה.

יוליה מלינובסקי: עלות ההחלטה הייתה – – –

משה ארבל: – – –

יוליה מלינובסקי: אבל אני דיברתי עם אנשי שטח, בוא, מה אתה חושב?

יוליה מלינובסקי: אני אומנם לא הייתי שם אבל הרמתי טלפונים, התייעצתי, בדקתי מה קורה.

יוליה מלינובסקי: אז קורה שאם היו מיישמים את החלטת הממשלה מ-2012 בעלות של 3-2 מיליון שקלים אז יכול להיות שהיה פחות נזק.

אופיר כץ: יש שם אזור חיץ.

יוליה מלינובסקי: אז כנראה זה לא בדיוק שם.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שיש עוד אזור שצריך לעשות.

קריאה: – – –

יוליה מלינובסקי: כולנו מכירים החלטות ממשלה.

יוליה מלינובסקי: היום ממשלה מחליטה ככה ואחר כך זה הפוך, כי זה נכון לשעתו, אז אנחנו מכירים את הסיפורים האלה.

יוליה מלינובסקי: ברור שצריך סיוע לעירייה, אין ספק, אבל לא פחות חשוב לסייע לאנשים, כי יש שם אנשים מבוגרים שהבית שלהם לא היה מבוטח, כי אף אחד לא חשב על זה, והם נשארו ממש בלי כלום.

יוליה מלינובסקי: כפי שידוע לי יש כרגע 50 משפחות כאלה ועוד 25 בתים שהוכרזו כמבנה מסוכן, ואין מענה, אז צריך לטפל בזה בדחיפות, בלי לגרור רגליים.

יוליה מלינובסקי: הממשלה צריכה לתת לזה מענה בלי שיקולים פוליטיים – לפחות בזה תתעלמו משיקולים פוליטיים – לעזור גם לעירייה וגם למשפחות, ומה שלא פחות חשוב – שזה יבוא לוועדה.

יוליה מלינובסקי: כרגע אנשים יושבים בבתי מלון.

יוליה מלינובסקי: הפתרון זה ל-14 יום.

יוליה מלינובסקי: מה הלאה?

יוליה מלינובסקי: אין להם לאן לחזור.

יוליה מלינובסקי: אנחנו חייבים למצוא פתרון מיידי, כדי לתת מענה לאותם אנשים.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לציין ששמעתי מכל האנשים שהאירוע הזה איחד אנשים.

יוליה מלינובסקי: לא הסתכלו שם אם אתה שמאל, ימין, דתי, חילוני, ערבי; כולם עזרו, כולם התגייסו.

יוליה מלינובסקי: ואתה יודע?

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שמכל דבר רע בסוף יוצא משהו יותר טוב, אם אפשר להגיד את זה על אירוע כל כך טראומטי.

יוליה מלינובסקי: וכמובן להכריז מה זאת השרפה הזאת – השרפה זה אסון טבע?

יוליה מלינובסקי: זה אירוע לאומני?

יוליה מלינובסקי: מה זה?

יוליה מלינובסקי: כי מזה נובעים הפיצויים ומה שהמדינה תהיה חייבת לסייע.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, וכמובן, כפי שביקשו חבריי חברי הכנסת, ועדת הכספים זה המקום הראוי.

יוליה מלינובסקי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו.

חמד עמאר: ישיב שר התרבות והספורט חילי טרופר.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: השר טרופר, אוסאמה סעדי לא יהיה מאמן הנבחרת.

חילי טרופר: שלום לכולם.

חילי טרופר: כבוד יושב-ראש הישיבה, חברי כנסת נכבדים, אני אקרא את התשובה של שר האוצר ישראל כץ ואחר כך אני אוסיף כמה מילים.

חילי טרופר: הסיוע לרשויות יינתן על פי נתוני רשות הכבאות.

חילי טרופר: בימים אלה מגבשים משרד האוצר יחד עם משרד ראש הממשלה ומשרד הפנים החלטת ממשלה, והיא צפויה לעלות להצבעה עוד לפני תום השבוע.

חילי טרופר: בהחלטת הממשלה יינתן מענה על הנזקים שנגרמו לנוף הגליל עקב השרפה, כמו גם סיוע לתושבים שפונו מבתיהם.

חילי טרופר: כאן אני אוסיף – בחלק מהדברים שנאמרו – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

חילי טרופר: איפה שלא חייבים לריב – יוליה, אני יודע שאת מנסה לא לדלג על שום הזדמנות לריב – אבל איפה שלא חייבים לריב, אפשר לחסוך מריבה, ולכן סביב השרפה – – –

יוליה מלינובסקי: שאלתי מישיבת ממשלה.

חילי טרופר: אני אתן לך – – –

יוליה מלינובסקי: מניסיון, אתם לא כל כך מתאמצים.

חילי טרופר: קודם כול לא צריך בכלל ישיבת ממשלה כדי לקבל החלטת ממשלה.

חילי טרופר: למשל אתמול לא הייתה ישיבת ממשלה וקיבלנו החלטות ממשלה.

חילי טרופר: יש הצבעה.

חילי טרופר: משרד התרבות והספורט, למשל, כבר היום הודיע שהוא יעביר גם מתקני ספורט וגם מאות אלפי שקלים לפעילויות תרבות בנוף הגליל, לרונן פלוט, אז את זה חלקנו.

יוליה מלינובסקי: – – –

חילי טרופר: יש דרכים לעשות תרבות.

חילי טרופר: אני יודע שאת מציעה לא להעביר להם כלום.

חילי טרופר: אנחנו נעביר להם, ולשמחתי, רונן שמח מאוד ואמר שיש לו מה לעשות במתקני הכושר שאנחנו נעביר בשכונה שתשוקם ולפעילויות תרבות שהם יעשו שם.

חילי טרופר: אם יעשו את זה דרך משאיות או מקוון או שיחכו לימים יותר בהירים, זו כבר שאלה שלו.

חילי טרופר: אני מאוד מקווה – וראיתי לפי הדברים שנאמרו פה שחברי כנסת מסיעות שונות הלכו לשם ועוזרים שם.

חילי טרופר: אני מאוד מקווה שזה יהיה מודל טוב לא רק לבעיה סביב שרפה בנוף הגליל, שהיא כואבת; השרפה לא רואה – כמו הקורונה – מי גר שם ומה דעותיו.

חילי טרופר: שנמצא דרכים לשתף פעולה, ושלא נדע אסונות כאלה.

חילי טרופר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר.

מנסור עבאס: עמדה נוספת – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, קודם כול אני מנצל את ההזדמנות ששר הספורט נמצא כאן כדי להודות לו על כל המאמצים שהוא עושה למען הספורט.

אוסאמה סעדי: אנחנו מברכים על ההחלטה להחזיר את האימונים ואת הליגה המקצוענית בליגת-העל, אבל היינו מצפים שגם את הליגה הלאומית.

אוסאמה סעדי: אני לא רואה שום הבדל.

אוסאמה סעדי: תודה גם על כל מה שאתה עושה בספורט בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: היינו בפגישה בשבוע שעבר, אחרי שהשגנו תקציב לליגות הנמוכות.

אוסאמה סעדי: היום הייתה פגישת המשך.

אוסאמה סעדי: אנחנו מקווים, ומברכים על שיתוף הפעולה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, אני מברך את כל החברים שהגישו את ההצעה הדחופה הזאת.

אוסאמה סעדי: חברתנו היבה יזבק במיוחד, בשם הרשימה המשותפת, הגישה את ההצעה.

אוסאמה סעדי: אנחנו היינו במקום, גם אתה היית, כבוד היושב-ראש, ועוד חברים.

אוסאמה סעדי: ביקרנו בנוף הגליל.

אוסאמה סעדי: ביקרנו בחלק מהבתים שניזוקו באופן קשה.

אוסאמה סעדי: אופיר, הלב באמת נקרע למראות הזוועה שהיו שם.

אוסאמה סעדי: כמובן, תודה לאל שלא היו פגיעות בנפש.

אוסאמה סעדי: על זה קודם כול תודה לצוותי ההצלה והכבאות, שאף אחד מהם – הזכרת?

אוסאמה סעדי: אז לא שמתי לב.

אוסאמה סעדי: כמובן שאנחנו מודים לכל הצוותים שהצילו חיים.

אוסאמה סעדי: אבל מגיע גם לכל ראשי העיריות והמועצות וגם למאות מתנדבים שעמלו במשך שעות, במשך כל היום ולילה שלם, כיבו בעצמם והשתתפו במאמצי הכיבוי, במיוחד בכפר אכסאל.

אוסאמה סעדי: מאות אנשים יחד עזרו לצוותי הצלה והכבאות ומנעו את התפשטות האש לכיוון הבתים.

אוסאמה סעדי: גם בעין מאהל ביקרנו וגם בדבורייה, וגם בחלקים אחרים במדינה היו שרפות, למשל במשולש, בכפר קרע, בערערה-עארה, אום אל-קוטוף וברטעה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להדגיש את העניין הזה שלא מספיקה החלטת ממשלה.

אוסאמה סעדי: אני נותן לכם דוגמה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, לאחר שעמלנו קשה, השגנו וקיבלנו החלטת ממשלה על 30 מיליון שקל לעיר נצרת – אתה זוכר?

מנסור עבאס: נכון.

אוסאמה סעדי: עד היום זה לא יצא לפועל, אופיר.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: כי יש בעיות משפטיות.

אוסאמה סעדי: זה במשרד המשפטים – מבחנים, שוויון וכל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: גם שמענו על החלטת ממשלה על 30 מיליון שקל לנוף הגליל.

אוסאמה סעדי: למה רק נוף הגליל?

אוסאמה סעדי: יש עוד יישובים שנפגעו.

אוסאמה סעדי: חברתנו היבה יזבק גם ציינה את העניין הזה של מאות דונמים של זיתים, במיוחד עכשיו, ממש ימים לפני עונת מסיק הזיתים.

אוסאמה סעדי: גם הם נפגעו.

אוסאמה סעדי: צריך לפצות מיידית.

אוסאמה סעדי: בזה אני מסיים – היינו בבית של – – –

מנסור עבאס: זה נאום, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב הגיעה, לכן אתה מרשה לי.

אוסאמה סעדי: היינו בבית של וג'די חאמד.

אוסאמה סעדי: הוא אומר: אני עכשיו צריך לשכור בית לארבעה חודשים.

אוסאמה סעדי: צריך לתת כסף מיידי, פיצוי מיידי, לאלתר, לכל מי שנפגע מאסון הטבע הזה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: עוד עמדה?

מנסור עבאס: בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, שלוש הערות: האחת – לראות את העבודה של הרשות בשטח – של רונן פלוט, של אלכס גדלקין וכל הצוות שם וכל כוחות ההצלה – היה מדהים, כי האנשים שם באמת הצילו חיים, ולא רק הצילו חיים – אחר כך גם עזרו להמשיך בחיים, כולל הספקת אוכל וכל הציוד הנדרש.

אלכס קושניר: זו הערה ראשונה.

אלכס קושניר: הערה שנייה – אני מזכיר לכולם, כבוד השר חילי, ואני חושב שכדאי שתשמע את זה – אני מחזיר אותך לינואר.

אלכס קושניר: בינואר היה אסון בנהריה.

אלכס קושניר: אז כולם התייצבו, כל השרים, כאן על בימת הכנסת ובתקשורת ואמרו שהם יעשו הכול כדי שהעיר נהריה תקבל פיצוי.

אלכס קושניר: עברו תשעה חודשים – לא התקבל כלום.

אלכס קושניר: אז אני מאוד מבקש שהפעם בנושא של נוף הגליל הדבר הזה לא יקרה.

אלכס קושניר: הדבר השלישי – באותה החלטת ממשלה שאתם עושים חשוב מאוד שלא תשכחו את האנשים שנפגעו, הבתים שלהם נשרפו ולא היה עליהם ביטוח.

אלכס קושניר: אני אומר לך, תסתכל על מה שהיה בינואר בנושא של נהריה, ותמנע מהדבר הזה לקרות עכשיו לגבי נוף הגליל; ואם בדרך תוכלו לטפל גם בנהריה, שעוד לא קיבלה מענה, מה טוב.

אלכס קושניר: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: חברים, כמה חברי כנסת שיבחו את תפקודו של ראש העיר ואת סגנו אלכס.

מנסור עבאס: עם שניהם נפגשתי.

מנסור עבאס: היינו ראשונים להיות שם בנוף הגליל.

מנסור עבאס: לפי בקשתו, בשעות הראשונות התחלנו להזרים סלי מזון – התנועה האסלאמית, רשימת רע"מ ועמותה שלה – –

אורנה ברביבאי: הוא אמר.

מנסור עבאס: – – וסלי המזון היו כשרים למהדרין, כדי שכל האוכלוסייה על גווניה, על עדותיה, תזכה לסלי המזון האלה.

מנסור עבאס: מצד שני הזכרתם גם את הסגן, ואני ראיתי אותו, נפגשתי איתו, דיברנו, אבל יש עוד סגן, שני, קוראים לו ד"ר שוכרי עואודה, וגם הוא היה איתם, וביחד עשו את כל העבודה הנפלאה שם.

מנסור עבאס: ולכן אני מרשה לעצמי, מהבמה של נשיאות הכנסת, כן לקרוא לממשלה לתת יד לנוף הגליל ולאזור כולו, גם כדי שהאזרחים יחזרו לבתים שלהם והעיר תשתקם וגם כדי שההר עצמו, הנפלא, היפה הזה, יזכה לשיקום.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: אנחנו מעבירים את זה לוועדת – –

אורנה ברביבאי: הכספים.

אופיר כץ: הכספים.

מנסור עבאס: – – הכספים.

מנסור עבאס: מי שנמצא פה – אנחנו ניתן הזדמנות להצביע פה.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת ברביבאי – בעד; חברת הכנסת אורלי פרומן – בעד; חבר הכנסת חמד עמאר, חברת הכנסת יוליה – בעד; חבר הכנסת משה – בעד; חבר הכנסת אופיר סופר – בעד; חברת הכנסת אימאן ח'טיב – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חברת הכנסת היבה יזבק, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חבר הכנסת אלכס וחבר הכנסת מיקי לוי.

אופיר כץ: גם אני, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: גם חבר הכנסת אופיר.

מנסור עבאס: ברוב קולות, ההחלטה היא להעביר את זה לוועדת הכספים.

מנסור עבאס: << הלסי >> ממשלת ישראל גורמת להידרדרות במצבם של צעירים וצעירות בישראל << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: ממשלת ישראל גורמת להידרדרות במצבם של צעירים וצעירות בישראל, מס' 1555, 1566 ו-1595.

מנסור עבאס: מתחילים עם חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: בבקשה.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו לא רואים אותם.

אלכס קושניר: אנחנו נזכרים בהם רק כשיש כותרת עצובה, ואז אנחנו תופסים את הראש: איך פספסנו, איך לא שמנו לב.

אלכס קושניר: הם רחוקים מן העין הציבורית; רחוקים מן העין, רחוקים מהלב.

אלכס קושניר: אנחנו קוראים להם "נוער בסיכון", "נוער שוליים".

אלכס קושניר: בפועל אנחנו מגבירים את הסיכון שלהם להישאר בשוליים של החברה הישראלית.

אלכס קושניר: יותר מזה, אנחנו בעצם דוחפים אותם לשוליים.

אלכס קושניר: משבר הקורונה שם לנו מראה מול הפנים.

אלכס קושניר: הוא חושף את כל החוליים של החברה הישראלית, פותח את כל הפצעים שלה.

אלכס קושניר: את חלקם נוכל לאחות, את חלקם לא.

אלכס קושניר: בחלקם נוכל לטפל אחר כך, אבל בנערים ובנערות שנמצאים ונמצאות ברחוב חייבים לטפל עכשיו, חייבים לטפל מייד.

אלכס קושניר: לפי דוח של עמותת עלם רק בחודשים יולי ואוגוסט 2020 – שימו לב, חודשיים – 596 בני נוער קיבלו סיוע הומניטרי חירומי מהעמותה.

אלכס קושניר: 590 נערים ונערות נמצאים בסיכון גבוה ו-496 הם חסרי עורף משפחתי.

אלכס קושניר: בעמותה מזהים עלייה במקרי פגיעה עצמית בקרב בני הנוער – פי 1.5 לעומת השנה שעברה ופי 1.5 לעומת הרבעון הקודם.

אלכס קושניר: מספר הנערים שמדווחים על תחושת בדידות עלתה פי שניים, ומספר הנערים שמדווחים על תחושת חרדה – פי שלושה.

אלכס קושניר: כל ילד עשירי לא חזר לספסל הלימודים במהלך השנה הנוכחית.

אלכס קושניר: יש עלייה של יותר מ-85% במעורבות בפשיעה ובחיכוך עם משטרת ישראל לעומת הרבעון הקודם.

אלכס קושניר: חברים, חשוב שתבינו: זה חודשיים; לא שנה אלא חודשיים.

אלכס קושניר: ויותר מזה, זה נתונים של יולי-אוגוסט, עוד לפני הסגר הנוכחי.

אלכס קושניר: אני מאוד חושש שהתוצאות של הדוח של עמותת עלם על התקופה הזאת תהיינה הרבה יותר קשות.

אלכס קושניר: עמותת עלם ועמותות נוספות מצילות את הנערים האלה ומרימות לנו דגל אדום, מדליקות נורת אזהרה.

אלכס קושניר: הם עושים עבודת קודש, אבל איפה אנחנו?

אלכס קושניר: איפה המדינה הגדולה והחזקה, שאמורה לתת יד וכתף בעת מצוקה לאלה שגם ככה קשה להם?

אלכס קושניר: אגב, אין לי ספק שכולם רוצים לעזור ולסייע.

אלכס קושניר: אין לי ספק שיש כאן קונסנזוס בכנסת שהנושא חשוב ובהול, ללא קשר לקואליציה ואופוזיציה.

אלכס קושניר: אז אני מציע שנעבור מדיבורים למעשים.

אלכס קושניר: אני מבקש לקיים דיון בהול על הנושא הזה עם כלל הגורמים המעורבים בוועדת החינוך של הכנסת, כמה שיותר מהר.

אלכס קושניר: חברים, תצטרפו אלינו, כדי שנוכל להציל את הילדים האלה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלכס קושניר.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מנסור עבאס: אנחנו נברך אותה על בחירתה היום לראשת ועדת המשנה לתחבורה ציבורית בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, קודם כול באמת תודות על הברכה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מקווה שכולנו ביחד נצליח להביא גם במקום הזה למציאות יותר טובה, במציאות העגומה שאנחנו חיים בתוכה מזה עשרות השנים.

אימאן ח'טיב יאסין: השנה הזאת באה ואנחנו אפילו לא מצליחים לראות את הצל; רק חושך בכל פינה, בכל מקום, בכל תחום.

אימאן ח'טיב יאסין: היום אנחנו מעלים את הסוגיה של בני הנוער והנערות במצוקה, וכאילו שלאורך הדרך המצב של בני הנוער בישראל היה בסדר.

אימאן ח'טיב יאסין: הנתונים של עמותת עלם רק מראים – ואם נסתכל על הדוחות האחרונים שלפני, נדע שאנחנו במגמה של עלייה.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שהקורונה עשתה עבודה רצינית במקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו עוד נראה את התוצאות, ואני מקווה שלא.

אימאן ח'טיב יאסין: הממשלה מייצרת במו ידיה דור אבוד של צעירים וצעירות.

אימאן ח'טיב יאסין: הצעירים נושרים מבתי הספר, ואין מי שישאל.

אימאן ח'טיב יאסין: בני הנוער שהיו במסגרות של נוער בסיכון, שהגיעו למסגרות שלהם אחרי הצוהריים – הם עבדו בשעות היום, כדי לתת קצת יד למשפחות קשות היום.

אימאן ח'טיב יאסין: כמובן שהם היו הראשונים שאיבדו את מקומות העבודה.

אימאן ח'טיב יאסין: החלל והריק שיצרה המציאות הזאת בנפשם של אותם בני נוער ונערות הוביל אותם למציאות של דיכאון ושל בעיות נפשיות ושל הידרדרות לסמים ואלכוהול, וגם לאחוז לא מבוטל ולמקרים לא מבוטלים של התאבדויות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני במו עיניי ראיתי נערה שוכבת בבית החולים אחרי שניסתה לשים קץ לחיים שלה וקפצה מקומה שמינית.

אימאן ח'טיב יאסין: היא נשארה בחיים; השאלה איך היא תמשיך את החיים.

אימאן ח'טיב יאסין: בעיניי היא הייתה ההתגלמות של המצב של אותם נערים ונערות.

אימאן ח'טיב יאסין: אפילו שזה מאוחר, צריך להושיט יד לאותם בני נוער ולהציל את מה שאפשר להציל.

אימאן ח'טיב יאסין: בעיקרון צריך לשים גם משאבים כלכליים וכספיים, אבל יחד עם זה לשים משאבים של מענה רגשי, אחרת אנחנו כולנו נסבול.

אימאן ח'טיב יאסין: בני הנוער האלה הם העתיד הקרוב שלנו, וחובתנו לעשות את כל מה שצריך כדי להציל אותם.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, "הדור האבוד" הוא כינוי לדור הצעירים של מלחמת העולם הראשונה, דור שהיה קורבן לנזקי המלחמה והאשים את הממשל ואת ההנהגה כי הוליכו אותו שולל.

אורלי פרומן: מאז חודש מרץ האחרון גם בישראל מתהווה דור אבוד – ישראלים צעירים שאינם יודעים מה צופן להם העתיד, שמרגישים שהוליכו אותם שולל.

אורלי פרומן: חלקם סיימו זה עתה את שירותם הצבאי; חלקם סיימו את הטיול הגדול והתחילו ללמוד, או חשבו להתחיל ללמוד; חלקם כבר זוגות צעירים ומשפחות צעירות.

אורלי פרומן: לכולם מכנה משותף אחד: אי-ודאות תעסוקתית וכלכלית.

אורלי פרומן: גם קרן התמיכה שהתיימרה לתת מענה הייתה רק טיפה בים בעבורם.

אורלי פרומן: קחו לדוגמה את הסטודנטים.

אורלי פרומן: כ-38% מהם הצהירו שיש להם קושי כלכלי והם מתקשים לסיים את החודש במאזן חיובי.

אורלי פרומן: 45% מהם פוטרו או הוצאו לחל"ת.

אורלי פרומן: כ-50% מהם נותרו ללא פרנסה.

אורלי פרומן: רבותיי, בני הדור האבוד אבודים.

אורלי פרומן: הם לא יודעים אם תהיה להם עבודה עד סוף החודש.

אורלי פרומן: הם אבודים כי אינם מסוגלים לתכנן את עתידם, את השנה הקרובה.

אורלי פרומן: האם תהיה להם קורת גג?

אורלי פרומן: השכלה?

אורלי פרומן: הם אבודים כי האופק, העתיד שלהם, מתחיל להיצבע בצבעי ייאוש.

אורלי פרומן: הם אבודים, והם יודעים שהממשלה נטשה אותם ולא נתנה מענה ראוי למצוקותיהם.

אורלי פרומן: הם אבודים גם מבחינות אחרות.

אורלי פרומן: רבים מהם מדווחים על דיכאון, על תחושת בידוד וניכור.

אורלי פרומן: את הנזק שנגרם להם ייקח עוד שנים רבות לתקן.

אורלי פרומן: חלק מהצעירים עוד יוצאים למחאה ברחובות, אבל חלקם האחר כבר מתכננים פשוט לעזוב את הארץ.

אורלי פרומן: הם אינם מוכנים לקבל את התעלמות הממשלה וההנהגה מהם, ובצדק.

אורלי פרומן: כשהעתיד לוט בערפל, הציונות מאבדת מהערך שלה.

אורלי פרומן: הצעירים של היום לא היו אמורים להיות עניי העתיד.

אורלי פרומן: הם נולדו בארץ זבת חלב ודבש, חונכו למימוש שאיפות, למציאת מקומם בעולם ולמתן ביטוי לכישרונותיהם.

אורלי פרומן: אבל מישהו שכח אותם.

אורלי פרומן: מישהו איבד את הדרך איתם.

אורלי פרומן: וכעת הם אבודים.

אורלי פרומן: ממשלת ישראל, אני קוראת לך להתעשת – לבנות תוכנית תמיכה לדור שאיבדת; להחליף ייאוש בתקווה ובאמון.

אורלי פרומן: במילים אחרות, למען עתיד טוב יותר, ממשלת ישראל צריכה להתחלף, ויפה שעה אחת קודם.

אורלי פרומן: אני מצטרפת לחבריי להעביר את הדיון לוועדת החינוך.

אורלי פרומן: תודה.

מנסור עבאס: לוועדת החינוך.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורלי פרומן.

מנסור עבאס: ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת קושניר, הזכרת את עמותת עלם ומה המדינה או המשרד עושים בשביל הנערים האלה, אז דווקא זו הפתיחה שלי.

משולם נהרי: קראתי את הדוח של עמותת עלם על החמרה במצב הנוער והצעירים בסיכון בצל משבר הקורונה, כמו גם את הנתונים שהוצגו בהצעה לסדר-היום – כ-1,662 – לגבי בני נוער וצעירים המלווים על ידם, ואני מודה על הדיון בנושא חשוב זה במליאה.

משולם נהרי: עמותת עלם היא אחת מתוך עמותות וגופים רבים המפעילים בעבור משרדנו שירותים לילדים, לנוער ולצעירים בסיכון בהיקף של מאות מיליוני שקלים בשנה.

משולם נהרי: עמותת עלם בלבד מפעילה בעבור המשרד שירותים בהיקף כולל של 25 עד 30 מיליון שקל בשנה, ואני אומר לך שזה לא הכול, מפני שגם במגזר החרדי, שיש שם תקציב מיוחד לנוער חרדי בסיכון, גם שם – וזה תקציב שאני מוביל אותו כבר שנים – עמותת עלם פועלת ומקבלת חלק מהתקציב הזה לצורך הפעולות במגזר החרדי.

משולם נהרי: זה לא כולל את ה-25 או ה-30 מיליון, כלומר, משרד הרווחה מסתייע הרבה בעמותת עלם, ואני לא שמעתי שהוא מקצץ או שהוא מצמצם.

משולם נהרי: ההפך, אנחנו מוכנים, רק שיפעלו הגופים בקרב בני הנוער, ואנחנו מודעים למצב שקיים היום.

משולם נהרי: כאמור, משרד הרווחה מפעיל באופן שוטף תוכניות לטיפול בילדים, בנוער ובצעירים בסיכון, ונוסף להן שתי תוכניות לאומיות מרכזיות: 1.

משולם נהרי: התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, תוכנית 360; 2.

משולם נהרי: התוכנית לטיפול בצעירים בסיכון יתד.

משולם נהרי: תוכנית 360, אורלי – אז אנחנו התקדמנו לפחות עד סוף השנה, התקציב נמצא והפעילות חזרה במלואה, ואנחנו גם דואגים שב-2021 לא רק שלא יקצצו בתקציב אלא נוסיף לתקציב.

משולם נהרי: כמובן, כולנו מחכים בכיליון עיניים – מתי יהיה תקציב, ואם זה לפי ההבטחות שהיו בימים האחרונים, אז אנחנו יודעים שבעוד חודשיים נשב על המדוכה, אבל המטרה שלנו היא לא רק לבסס את התקציב שלהם אלא להגדיל את התקציב, כי אנחנו מודעים למצב שקורה היום ולמצב בקרב בני הנוער.

משולם נהרי: במסגרת תוכנית 360 טופלו בשנה האחרונה, שנת תש"ף, מ-1 בספטמבר 2019 עד 31 באוגוסט 2020 – ב-1,641 מסגרות, ב-185 רשויות – 55,884 ילדים ובני נוער בסיכון מגיל לידה עד גיל 18.

משולם נהרי: מתוכם טופלו, ב-452 מסגרות, 12,701 בני נוער בגילי 12 עד 18, שהם 23%.

משולם נהרי: אכן, משבר הקורונה ומדיניות ההסגר והריחוק החברתי הגבירו את המצוקה והסיכון של הילדים והנוער.

משולם נהרי: החרדות לבריאות, הלחצים הכלכליים שייצר המשבר, ההסתגרות בבתים, הפעילות החלקית של מסגרות, כולל בתי ספר וגנים, יצרו מצב של החרפה במצבי סיכון של ילדים ובני נוער ושל הצטרפות ילדים ובני נוער חדשים למעגל הסיכון.

משולם נהרי: מצבי הסיכון החדשים נמצאים בכל תחומי החיים – חברתיים, רגשיים, שייכות למשפחה, אלימות והתנהגויות סיכון – אך בלטו במיוחד בהיבט הלימודי.

משולם נהרי: ההוראה מרחוק הגבירה הפערים ואת הבעיות בתחום זה.

משולם נהרי: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים נערך מיידית לתקופת המשבר, הן על ידי מתן ידע, מידע וכלים לאנשי המקצוע לאיתור הילדים בסיכון ומצבי הסיכון, הן להיערכות לאספקת המענים – ובאופן מותאם למגבלות הנחיות הבריאות, הסגרים והנחיות התו הסגול – והן על ידי מתן כלים לתכנון שיטתי בין-משרדי להמשך הפעלת המסגרות לקראת הסגר השני.

משולם נהרי: כמו כן פעלה התוכנית, יחד עם המשרדים שותפים, לדחיפה ולחידוש הפעלת המענים, לאחר שבשלב הראשון רובם נסגרו או פעלו במתכונת מצומצמת.

משולם נהרי: במעורבות ישירה של השר, שלי ושל המנכ"ל מול משרד האוצר דאגנו להחזיר את הכספים ולמנוע סגירת מענים לילדים בסיכון, מתוך הבנה כי המחיר החברתי והכלכלי לטווח ארוך גדול לאין שיעור, וכי התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון חיונית תמיד, אך עשייתה חיונית שבעתיים בימים קשים אלה, של מגפת הקורונה והשלכותיה הקשות על האוכלוסיות בסיכון.

משולם נהרי: אני שמח שהצלחנו להחזיר את התקציב שיאפשר את המשך פעילות תוכנית 360 לכל המסגרות עד סוף השנה.

משולם נהרי: אנו כמובן פועלים לכך שבעתיד התקציב לא ייפגע ואף יוגדל, לנוכח ההחרפה במצבי סיכון בשל מגפת הקורונה, בתקציב 2021.

משולם נהרי: זה 360.

משולם נהרי: במסגרת התוכנית הלאומית יתד – אני מקווה שכולם מכירים את התוכנית הזאת; תוכנית חשובה מאוד – שמטפלת בצעירים, בצעירות ובצעירים בסיכון בגילי 18 עד 25 ופועלת ב-200 רשויות מקומיות, סופקו מענים לצרכים קיומיים ורגשיים של צעירים, שרבים מהם מצאו את עצמם במצוקה כלכלית קשה, מתמודדים עם אתגרים של בדידות וקושי רגשי ועוד.

משולם נהרי: במסגרת ההיערכות למשבר הקורונה חולקו עד כה כ-8,000 תווי קנייה למזון וצרכים בסיסיים לצעירים וצעירות; ניתנו מעל 2,000 מלגות סיוע ללימודים בשיתוף עם קרנות פילנתרופיות בהיקף של יותר מ-10 מיליון ש"ח; גובש מערך ייחודי לסייע לצעירים בהתמודדות עם חובות לנוכח משבר הקורונה; נפתח מוקד טלפוני לסיוע ותמיכה בצעירים וגובשו פתרונות ייחודיים לסיוע בהלנת צעירים ולמתן סיוע בשכר דירה – הקצאה של כ-3 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: במסגרת שיתוף פעולה בין התוכנית יתד לצבא, ניתנים מענים ייחודיים לנוכח משבר הקורונה ברמת הפרט ומשפחתו של החייל, כגון רכישת ציוד למתגייסים, סיוע כלכלי לחיילים ומשפחותיהם, סיוע לחיילים בודדים ותוכניות לעריקים, נוסף להמשך הפעולה הרצופה והמלאה בכל התקופה מאז פרוץ משבר הקורונה – כולל בתקופות הסגר – של מסגרות לילדים, נוער וצעירים בסיכון, בדגש על קורות הגג והשלטרים, שבכולם יש זמינות והיערכות לקליטה מיידית בחירום, כמו גם בשגרת עבודה.

משולם נהרי: כמו כן, בימים אלה אנו עמלים על הרחבה משמעותית של היקף הפעילות שאנו מפעילים לזיהוי ולאיתור בני נוער וצעירים בתקופת משבר זו.

משולם נהרי: התוכנית תאפשר להגיע אליהם במקומות שבהם הם משוטטים, ליצור עימם קשרים ולעודד אותם לפנות לסיוע ארוך טווח אצל העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות.

משולם נהרי: אני מעריך שתוכנית זו תצא אל הפועל כבר בשבועות הקרובים, מייד עם קבלת התקציב הייעודי לנושא.

משולם נהרי: לסיכום, אני מבין את החששות שעולים לנוכח הדוח שהועבר, שמתייחס לכ-2% מבני הנוער והצעירים שמטופלים על ידי משרדנו.

משולם נהרי: כלל גורמי המקצוע במשרד ואנשי התוכניות הלאומיות עמלים כל הזמן על התאמת המענים הקיימים לרוח התקופה ועל המשך סיוע לבני הנוער והצעירים הזקוקים לעזרתנו.

משולם נהרי: שוב, כמו שאמרתי בהתחלה לגבי עמותת עלם, הם בני בית אצלנו, ואנחנו מסייעים ככל האפשר.

משולם נהרי: ההפך, אנחנו מעוניינים להרחיב את הפעילות.

משולם נהרי: אתמול ישבנו כמה שעות, גם בנושא הזה של הטיפול בקהילה, ויש לזה תקציבים.

משולם נהרי: הבאנו תקציבים חדשים, ולא נגעתי בזה.

משולם נהרי: את זה עדיין לא הזכרתי, אבל אתמול היה דיון על בניית איזשהו מרכז לצעירים שיטפל גם במגזר החרדי – לא פסחנו עליהם – תוכנית שהיא מתכללת, ששם הוא יכול למצוא ליווי, מעטפת שלמה של טיפול.

משולם נהרי: הוא יכול לבוא, הוא יכול לדעת שיש לו כתובת בכל רגע, בכל עת, בכל זמן, 24 שעות, 24/7, יוכל לקבל את הטיפול.

משולם נהרי: אנחנו נעזרים, כמובן.

משולם נהרי: אנחנו צריכים אנשי שטח לנושא הזה.

משולם נהרי: אנחנו ערוכים ומוכנים.

משולם נהרי: אנחנו צריכים אנשי שטח, ואנשי שטח, אחד מהם – זה לא הגוף היחיד שפועל – אבל יש את הרשויות המקומיות ויש את עמותת עלם, שהיא ארצית, ופועלת בכל המקומות.

משולם נהרי: כמו שאת יודעת, אורלי, זה תחום שאני מלווה אותו שנים, ואני אמשיך ללוות אותו, ולא נפקיר אותו.

משולם נהרי: כל מה שאפשר לעשות אנחנו נעשה.

משולם נהרי: אני לא בטוח שבדברים הללו זו רק בעיה של תקציב.

אורלי פרומן: ממש לא רק תקציב, אבל יש פה בעיה גם של תקציב.

משולם נהרי: פה צריך צוותים; פה צריך אנשי מקצוע; פה צריך אנשים עם נשמה; פה צריך אנשים שיראו את העבודה הזאת כשליחות.

משולם נהרי: ואנחנו קוראים לאנשים – אנחנו קוראים לאנשים שיבואו, ישתלבו.

משולם נהרי: לא תמיד השכר מפתה ולא תמיד אנשים מסכימים.

משולם נהרי: זו לא עבודה פשוטה.

משולם נהרי: זו עבודה של שליחות; זו עבודה שאנשים צריכים להאמין בה ופשוט לתרום את עצמם לנושא הזה.

משולם נהרי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני סגן השר.

מנסור עבאס: אנחנו מעבירים לוועדת החינוך או לוועדת העבודה והרווחה?

אלכס קושניר: חינוך.

מנסור עבאס: אנחנו מצביעים, חברים.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מנסור עבאס: חברי הכנסת מיקי לוי, אורלי פרומן, אלכס קושניר, אימאן ח'טיב, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, מי מצביע?

מנסור עבאס: חבר הכנסת מלכיאלי, אוריאל בוסו, יברקן.

מנסור עבאס: מי עוד?

מנסור עבאס: גם יוסף?

מנסור עבאס: עוד תשעה.

מנסור עבאס: עשרה חברי כנסת בעד העברה לוועדת החינוך.

מנסור עבאס: ההצעה התקבלה, ותועבר לוועדת החינוך.

מנסור עבאס: << הלסי >> החמרת בעיית האי-ביטחון התזונתי בצל הקורונה << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, בנושא: החמרת בעיית האי-ביטחון התזונתי בצל הקורונה, מס' 1615, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: הצעה רגילה – עשר דקות.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אי-ביטחון תזונתי.

אימאן ח'טיב יאסין: כבר ב-2018 הדוח של הביטוח הלאומי הראה שאחד מכל חמישה אזרחים במדינה חי באי-ביטחון תזונתי.

אימאן ח'טיב יאסין: 25% מהילדים שלנו חי באי-ביטחון תזונתי, ולא שזה בהפתעה – 52% מהילדים הערבים שחיים מתחת לקו העוני בטח חיים גם באי-ביטחון תזונתי.

אימאן ח'טיב יאסין: וחשוב מאוד להבהיר: אי-ביטחון תזונתי זה לא אומר שיש רק לחם או דברים בסיסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: ביטחון תזונתי זה אומר שתהיה לכל בן אדם, לכל בן אדם באשר הוא, היכולת לאכול אוכל בריא ומזין, שיעזור לו להיות בריא בגופו, ולילדים – שתהיה להם האפשרות והזכות להתפתח בצורה בריאה.

אימאן ח'טיב יאסין: כולנו יודעים שיש קשר הדוק מאוד בין היכולת לצרוך אוכל בריא לבין האפשרות לחיים נורמטיביים.

אימאן ח'טיב יאסין: הסוגיה הזאת – – –

אורלי פרומן: לבריאות נפשית.

אימאן ח'טיב יאסין: בטח.

אימאן ח'טיב יאסין: תכף נגיע גם לבריאות נפשית.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שב-2020 עדיין אנחנו מדברים על אחוזים כאלה גדולים וגבוהים, ובטח ובטח עם משבר הקורונה.

אימאן ח'טיב יאסין: המספרים – עוד יגיעו לידיים שלנו המחקרים ונראה את העלייה הנוראית הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני שואלת ומפנה אצבע לגורמים הרשמיים לממשלה, למשרדי הממשלה, איפה הם בסוגיה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: בסולם מאסלו, קודם כול זה לא להיות רעב, זה אוכל.

אימאן ח'טיב יאסין: זה – קודם כול.

אימאן ח'טיב יאסין: בן אדם רעב לא יכול לחשוב אחרת; הוא יכול לחשוב, אבל בצורה מאוד שלילית.

אימאן ח'טיב יאסין: בן אדם רעב יעשה הכול כדי לקבל אוכל, ולא משנה באיזו דרך.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שיש קשר ישיר לכל ההידרדרות למקומות ולתופעות השליליות.

אימאן ח'טיב יאסין: אז איך, איך לא שמים לב למקום הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: מערכת החינוך הושבתה.

אימאן ח'טיב יאסין: בעיניי היא הושבתה בחלק הזה באופן ספציפי.

אימאן ח'טיב יאסין: מאות אלפי תלמידים מהפלח הזה, שהם צריכים ורעבים וזקוקים למנה חמה, קיבלו אותה במהלך יום הלימודים הארוך.

אימאן ח'טיב יאסין: דאגנו – במקומות מסוימים, לא בכל המקומות – שתהיה למידה דרך הזום.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה – לא ידענו שלא תהיה אפשרות למנות חמות דרך הזום?

אימאן ח'טיב יאסין: ידענו את זה ולא עשינו שום דבר עם זה.

אימאן ח'טיב יאסין: איפה האחריות של משרד החינוך במקום הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: שתדעו לכם, ישנם ילדים, עשרות אלפי ילדים, שהמנה החמה הזאת שקיבלו בתוך בית הספר הייתה המנה היחידה – לא העיקרית; היחידה שהם זכו לה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני ראיתי מקרים מקרוב, כשהייתי מנהלת מתנ"ס, של ילדים שקיבלו מנה חמה והסתירו חלק מהמנה כדי לקחת לאחים בבית.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת המציאות שאנחנו חיים בתוכה.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת המציאות שאומרת דורשני, דורשני, דורשני, וצריך לתת לה מענה.

אימאן ח'טיב יאסין: עוד סוגיה שאני חושבת שהיא מאוד מאוד פשוטה והיא בידיים של הממשלה ושל הרשויות הרלוונטיות: יוקר המחיה.

אימאן ח'טיב יאסין: תגידו לי, מי יכול להיכנס לסופר בימים האלה ולקנות מצרכים בסיסיים, פירות וירקות?

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא מדברים עוד על בשר, ולא על גבינות קוטג' ולא יודעת מה; פירות וירקות.

אימאן ח'טיב יאסין: הממוצע, הכי זול זה בין 10 ל-12 שקל, שלא לדבר על 33 ו-35 שקלים לקילו.

אימאן ח'טיב יאסין: מה התפקיד של הרשויות במקום הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן שהממשלה תיקח את האחריות ותשים פיקוח ותיתן סבסוד למצרכים בסיסיים, כדי שיתאפשרו חיים בריאים ונורמטיביים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חייבת לספר שמחלות כרוניות רווחות באוכלוסייה, במיוחד באוכלוסייה הערבית, וכולן קשורות לאי-ביטחון התזונתי.

אימאן ח'טיב יאסין: הילדים סובלים מהשמנת יתר – למה, כי בא להם לאכול?

אימאן ח'טיב יאסין: לא, כי כשאתה לא אוכל מזין אתה מחפש דברים אחרים שהם זמינים, שזה פחמימות, לא משהו אחר.

אימאן ח'טיב יאסין: גם המחלות של סכרת קשורות בקשר ישיר לצורת אוכל זו.

אימאן ח'טיב יאסין: אז מה אנחנו עושים עם הדברים האלה?

אימאן ח'טיב יאסין: לצערי הרב, הרשויות שאחראיות לדבר הזה כשלו במקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: פה אני חייבת לציין את עשייתן המבורכת של העמותות.

אימאן ח'טיב יאסין: כאן במיוחד אני רוצה לציין את עבודתה המבורכת של עמותת אל-איראסי 48.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, לא רק בנצרת הם נרתמו במיידי.

אימאן ח'טיב יאסין: לא שלוש שעות אחרי קרות המקרה התאספה ועדת אל-איראסי והתחילה לתכנן את הסיוע.

אימאן ח'טיב יאסין: בגל הראשון חולקו 25,000 סלי מזון ברחבי הארץ, ולא רק בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון שהעמותות עושות את העבודה, אבל הן לא יכולות לעשות את כל העבודה, ואפילו לא את מחצית העבודה, לכן הצורך והדרישה שהמשרדים הרלוונטיים, ובראשם משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך ומשרד הפנים, יעשו את העבודה הנדרשת וייתנו ויושיטו יד במיידי כדי להציל את אותם ילדים ומשפחות מהמקום שבהם הם נמצאים ושוהים ותקועים בו כעת.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מנסור עבאס: ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת אימאן, אומנם הזכרת את משרד החינוך, ואני מסכים לכל מה שאת אומרת בקשר להזנה וכמה זה חשוב.

משולם נהרי: זה נכון לא רק לימים האלה.

משולם נהרי: גם בימים ההם – אני נזכר עד כמה שלחלק גדול מהאוכלוסייה, בעצם לאוכלוסיית העולים, כמה שזה היה קריטי, כמה שזה היה חשוב, וסבלו מזה הרבה.

משולם נהרי: אני חושב שכן צריכים לדאוג לילדים.

משולם נהרי: אבל התשובה שלי תהיה קשורה למשרד העבודה והרווחה, בכל הקשור למשרד העבודה והרווחה.

משולם נהרי: משרד החינוך יכול להשיב לבד.

משולם נהרי: משבר הקורונה העצים את החשיבות של המערכות החברתיות וארגוני החברה האזרחית.

משולם נהרי: ארגונים אלו פועלים בשגרה ובחירום לתת קשת רחבה של סיוע למגוון רחב של אוכלוסיות.

משולם נהרי: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים רואה חשיבות רבה בחיזוק ארגוני החברה האזרחית גם בשגרה וגם בחירום.

משולם נהרי: משבר הקורונה הביא עמו קשיים רבים למשק בכלל ולארגוני החברה האזרחית בפרט.

משולם נהרי: ההכנסה של ארגונים רבים נפגעה בשעה שהציבור נזקק להם יותר.

משולם נהרי: משרדנו אמון על מתן שירותים לאוכלוסיות רווחה, ובמסגרת זו דואג לאספקת ארוחות ברוב המוחלט של השירותים שהוא מספק.

משולם נהרי: בשנת 2016 הורחבו השירותים הללו והוכנס מרכיב של ארוחות חמות למסגרות יום ומרכזי תעסוקה למוגבלים, וכן נפתחו מסגרות יום לקשישים, והארוחה היוותה מרכיב מרכזי בשירות.

משולם נהרי: בשגרה אנו פועלים במתן תמיכות לעמותות מזון המחלקות למשפחות נזקקות כדלהלן: תמיכה בעמותות המחלקות סלי מזון וכרטיסי מזון שני חגים בשנה בהיקף של כ-18 מיליון שקלים בשנה; מיזם לביטחון תזונתי עבור 11,000 משפחות הנמצאות בקצה רצף העוני ב-46 יישובים – המשפחות מקבלות חבילת סיוע חודשית בסך 500 לחודש, כולל השתתפות בשתי הדרכות בשנה בנושא כלכלה נבונה, נכונה, בהיקף כולל של כ-25 מיליון שקלים בשנה, כאשר הספק מעמיד סכום דומה ממקורותיו; תמיכה משולבת בעמותות גג המספקות מעטפת לעמותות המחלקות מזון ותמיכה בעמותות המחלקות סלי מזון במהלך השנה בהיקף של כ-6 מיליון שקלים בשנה.

משולם נהרי: כמו כן, ניצולי שואה נזקקים נתמכים במנות חמות וסלי מזון בהיקף של כ-5.5 מיליון שקלים בשנה.

משולם נהרי: בשנה האחרונה, לנוכח משבר הקורונה המתמשך, בהנחיית השר, התניע המשרד כמה פרויקטים בנושא הביטחון התזונתי עבור אוכלוסיות המשרד.

משולם נהרי: המשרד יזם וביצע בגל הראשון פרויקט רחב היקף של חלוקת ארוחות חמות לאזרחים ותיקים ברחבי הארץ, לאנשים עם מוגבלויות, וכן סלי מזון לאוכלוסייה המוסלמית בתום חודש הרמדאן, בהיקף כולל של כ-250 מיליון שקלים.

משולם נהרי: התמיכה בעמותות הגג ובעמותות המחלקות סלי מזון הורחבה להיקף של כ-18 מיליון שקלים השנה, לעומת 6 מיליון בשגרה, כלומר פי שלושה.

משולם נהרי: במסגרת סלים גמישים שהוקצו למחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות לטובת סיוע לאוכלוסיות רווחה והתמודדות עם משבר הקורונה ישנה אפשרות לרכישת סלי מזון בהתאם לצורך ולהחלטת גורמי הרווחה המטפלים.

משולם נהרי: המשרד ממשיך לפעול ולהרחיב את המענים הניתנים עבור האוכלוסיות השונות על רקע המשבר המתמשך על מנת להבטיח ביטחון תזונתי לכלל אזרחי מדינת ישראל באשר הם.

משולם נהרי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני, סגן השר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת, את מציעה להעביר את זה לאן?

אימאן ח'טיב יאסין: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: נצביע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיקי לוי – בעד; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – בעד; חבר הכנסת יבגני – בעד; חברת הכנסת אימאן – בעד; חברת הכנסת סונדוס סלאח – בעד; חבר הכנסת יברקן – בעד; חבר הכנסת טסלר – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חבר הכנסת מלכיאלי – בעד; חבר הכנסת אוריאל בוסו – בעד; חבר הכנסת משולם, סגן השר – בעד.

מנסור עבאס: 11 חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום בנושא: החמרת בעיית האי-ביטחון התזונתי בצל הקורונה, מועברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מנסור עבאס: << הלסי >> סרטונים ברשת חושפים התעללות של שוטרים ואף קצינים בילדים חרדים, כולל בעלי מוגבלות << הלסי >>

מנסור עבאס: נעבור להצעת לסדר-היום בנושא: סרטונים ברשת חושפים התעללות של שוטרים ואף קצינים בילדים חרדים, כולל בעלי מוגבלות, מס' 1602, של חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, סגן השר, חבריי חברי הכנסת, כבר ביום ראשון שעבר הגשתי הצעה דחופה לסדר-היום, לאחר שנחשפנו במהלך ימי החג – קצת לפני, תוך כדי – לסרטונים מאוד קשים שרצו ברשתות וגרמו באמת לזעזוע, זעזוע אמיתי, של ילדים מוכים, פצועים.

אוריאל בוסו: אני אחזור ואומר את מה שאמרתי בוועדת הפנים.

אוריאל בוסו: יושבת-ראש ועדת הפנים כינסה דיון מהיר, מיוחד, עם יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, ועדה משותפת, על ההפגנות, אבל לצערי, לא על ההפגנות במגזר החרדי ולא על הפגיעה בילדים אלא על ההפגנות שקרו אולי נגד אנשי שמאל, ותפקידה של ועדת הפנים לבדוק את כל ההשלכות וההתנהגויות שאינן הולמות אנשי ציבור.

אוריאל בוסו: בגל הקודם היה תת-אלוף אחד שנפצע – היו שרים בכירים, פוליטיקאים, שגינו ישר: אוי ואבוי, רואים אותו עם דם, מה עושים?

אוריאל בוסו: אבל כשדם של ילדים נשפך אף אחד לא דיבר.

אוריאל בוסו: ואני אחזור ואומר: להגיד לשוטר נאצי – צריך לגנות, לא יהיה; לזרוק על שוטרים כיסאות – לא יהיה.

אוריאל בוסו: אבל לראות ילדים מוטחים על הארץ בגלל איבוד עשתונות של שוטר זה דבר שלא יכול להתקבל על הדעת.

מיקי לוי: חד-משמעית.

אוריאל בוסו: הפגנה במהותה היא פריקת תסכול וזעם.

אוריאל בוסו: זו ההתבטאות שלהם.

אוריאל בוסו: אתה חייב להגיע להפגנה כשוטר מאופק ומוכן לכל תרחיש.

אוריאל בוסו: אבל אם אתה מאבד את העשתונות מול ילדים ומטיח אותם על הקרקע זה דבר שלא יכול להתקבל על הדעת.

אוריאל בוסו: ולא אחת ולא שתיים – ראינו שמפקד תחנה, סגן ניצב או ניצב משנה, הטיח בעל מוגבלות, שהוא לא ידע; גם הטיח אותו לקרקע וגם סטר לו אחר כך.

אוריאל בוסו: הבנתי שהוא נחקר במח"ש.

יצחק פינדרוס: מה יצא במח"ש?

אוריאל בוסו: זה נחקר רק בשבוע שעבר.

יצחק פינדרוס: – – –

אוריאל בוסו: ואני מאמין שאנשים מסתכלים ותולים בנו עיניהם.

אוריאל בוסו: אתה, חבר הכנסת מיקי לוי, שהיית מפקד מחוז ירושלים בתקופות קשות, אתה אפילו אושפזת בזמן הפגנות קשות, כי לקחת קשה את המראות שהיו, ולקחת אחריות נכונה, וידעתם לנווט את זה.

אוריאל בוסו: אבל היום, מה עושים?

אוריאל בוסו: עיניהם של אנשים, ציבור שולחינו – רוצים לדעת מה תכל'ס – ועדה כזאת, ועדה אחרת, איך מטפלים בנושא הזה מהשורש.

אוריאל בוסו: ואני הצעתי, וקיימתי שיחה עם ניצב בדימוס אריק יקואל, שמונה לתאם.

אוריאל בוסו: אני מוכרח לומר שלפני כמה ימים קצת דיברתי גם בתקשורת ואמרתי שלא שמענו את קולו בגל הזה, אבל הוא לכאורה אמור לייצג את המגזר החרדי.

אוריאל בוסו: מתברר שהוא כן עושה, בדרכים אחרות, אבל גם הוא מסכים איתי בדבר אחד: אין לו כלים.

אוריאל בוסו: אין לו משהו שהוא יכול באמת לעשות.

אוריאל בוסו: אני ראיתי שלחברה הערבית הוקמה מינהלת החברה הערבית בראשות ניצב ג'מאל חכרוש, שהבנתי שהוא עושה עבודה מצוינת, וזה נותן אץ אותותיו.

אוריאל בוסו: אז ברור שאנחנו לא מדברים על אותה מינהלת באותו סדר גודל, לא תקציבית ולא בפעולות, כי האופרציות אחרות, אבל חייבת לקום מינהלת החברה החרדית, חייבת לקום איזו מינהלת תיאום, שתעבוד לא עכשיו, לטפל רק במה שקרה בהפגנות, אוקיי?

אוריאל בוסו: כי לטפל במה שקרה עכשיו זה כמו לבנות בית חולים מתחת לגשר.

אוריאל בוסו: אנחנו רוצים לתקן את הגשר, לטפל מהותית.

אוריאל בוסו: תקימו מינהלת במשרד לביטחון פנים בראשות ניצב או ניצב בדימוס שתפעל כל השנה, עם תקציבים מוסדרים, עם הסברה נכונה, כדי שלא נגיע לתמונות הללו.

אוריאל בוסו: רק כך, ובטוח שרק כך, נוכל להגיע.

אוריאל בוסו: אנחנו מגלים אחריות בכל הנושאים של הקורונה, ואתם יודעים את זה.

אוריאל בוסו: העברתי לשר חילי טרופר קודם שנשיא מועצת חכמי התורה ומרן הראשון לציון, שניהם הוציאו מכתב לציבור: לא להגיע להשתטח על קברו של מרן הרב עובדיה יוסף בשבוע הבא, כשתחול האזכרה שלו בבית העלמין, בשל האחריות.

אוריאל בוסו: הזהירות מאיתנו – היא נמצאת, היא קיימת.

אוריאל בוסו: גם בממשלה אתם יודעים שהשר, הרב אריה דרעי, מגלה אחריות ולא טומן את הראש שלו מתחת לקרקע, גם במה שקשור לציבור שלו.

אוריאל בוסו: ועדיין, אנחנו צריכים לגלות אחריות אמיתית כנבחרי ציבור.

אוריאל בוסו: והמשטרה, שרוצה לקבל את אמון הציבור, היא לא יכולה לכסות את ידה עם סרטונים כאלה.

אוריאל בוסו: זה לא משנה מה לגבי האחרים.

אוריאל בוסו: הילדים הפצועים, הילדים, סרטון אחר סרטון ילדים נסרטים, נופלים, מוטחים.

אוריאל בוסו: אתם יודעים שאחד הסרטונים המזעזעים ביותר – עבר שוטר, ראה ילד על קורקינט, זרק אותו על הקרקע, הוא נפגע בעמוד ונפל.

אוריאל בוסו: זה ילד יתום שאיבד את אבא שלו בפיגוע.

אוריאל בוסו: בטוח שאותו שוטר לא ידע, ואחר כך הוא התנצל, אולי – אבל מה חשבת באותו רגע שעשית את זה?

אוריאל בוסו: ואחר כך אתה רואה סרטון של כמה יסמ"ניקים שעוברים, ראו בחורים: מה אתה עושה?

אוריאל בוסו: טק, הפיל אותו, הפיל לו את הכובע – על מה?

אוריאל בוסו: זה איבוד עשתונות שגורם לאיבוד אמון במשטרה.

אוריאל בוסו: גם המבוגרים שנמצאים בצד ורואים את ההתנהגות הזאת מתנהגים בצורה אלימה, בשביל לכסות על הילדים האלה, בשביל להראות למשטרה: אם אתם לא אחראים, אנחנו לא אחראים שבעתיים.

אוריאל בוסו: לכן, אני חושב שכן, שתקום מינהלת לחברה החרדית, מינהלת שנתקצב אותה להסברה.

אוריאל בוסו: תומכים בזה גם גורמים בכירים במשטרה, גם בדימוס וגם מכהנים.

אוריאל בוסו: רק כך נוכל לטפל בבעיות הללו באופן שורשי, כדי שלא נראה את התמונות האלה שוב.

אוריאל בוסו: אני מציע, הצעתי, לפחות, לאחר מחשבה והתייעצות – אולי באמת ועדת הפנים, שאמונה על המשרד לביטחון פנים.

אוריאל בוסו: להעביר את זה לדיון בוועדת הפנים, ואולי שם יוחלט על הקמת ועדת משנה שתעבוד גם על המקרים הללו וגם על ההמשך, בשוטף, אבל שתהיה ועדה אמיתית, עם שיניים, כדי שגם במשטרה ידעו שמישהו כאן אכפת לו מהציבור, ומקרים כאלה לא יישנו, ומי שעושה כזה מקרה – ישלם.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: ישיב סגן השר לביטחון הפנים גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אקדים ואומר דעה אישית – שהנושא הזה הוא נושא חשוב לי באופן אישי, ואני יכול להגיד לכם שאני לא ישן בלילה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו עובדים על זה, על כמה דברים.

דסטה גדי יברקן: לשאילתה שעלתה כאן – השר אוחנה, המשרד לביטחון פנים, אנוכי ומשטרת ישראל משקיעים משאבים רבים בכוח אדם ובאמצעים במסגרת המאמץ הלאומי לצמצום התחלואה, בצד שאר משימותיהם הדחופות, אשר לא פחתו בתקופה זו.

דסטה גדי יברקן: בחזית האכיפה של החוק והתקנות ניצבים השוטרים והשוטרות, העושים לילות כימים למען התכלית של הצלת חיים.

דסטה גדי יברקן: השר ואנוכי מצפים מן המשטרה לאכוף את החוק תוך שהיא פועלת מטעמים מקצועיים ומבצעיים גרידא במטרה להוריד את שיעור התחלואה, וזאת תוך התחשבות בפרמטרים רבים, הכוללים שיקולים בריאותיים, מוקדי סיכון, שיקולים מבצעיים וכו'.

דסטה גדי יברקן: אכן, למרבה הצער, לעיתים פעילות האכיפה מצריכה שימוש בכוח, ויש לעשות זאת בהתאם לחוק ולנוהלי המשטרה.

דסטה גדי יברקן: לצערנו, להצעה לסדר-היום לא צורפו סרטונים או פרטים מדויקים של זמן ומקום.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת יש לומר כי מדיניות השר היא שכל טענה לשימוש פסול בכוח תיבדק ותטופל במלוא הרצינות על ידי הגורמים המוסמכים במשטרת ישראל, והראיה לכך – שמח"ש אכן נכנס לתמונה.

דסטה גדי יברקן: בשעת הצורך קיים ערוץ הפנייה אל המחלקה לחקירות שוטרים שבמשרד המשפטים, הגם שביקורתו של השר על אודותיה בהיבטים אחרים ידועה.

דסטה גדי יברקן: לסיום, יצוין כי בהמשך להצעה לסדר-היום של חבר הכנסת אוריאל בוסו, השר לביטחון הפנים הנחה את משטרת ישראל לחדד את הנהלים באשר לרגישות הנדרשת כאשר מדובר באכיפה באירוע שבו מעורבים ילדים.

דסטה גדי יברקן: על נושא החשיבות והמאמצים של השר בכל הנוגע לרגישות הנדרשת כלפי בעלי מוגבלויות כבר דובר לא אחת מעל במת הכנסת.

דסטה גדי יברקן: ממש לאחרונה הייתה גם שאילתה שעסקה בנושא וענינו עליה.

דסטה גדי יברקן: אשר על כן מתבקשת הכנסת להסיר הצעה זו לסדר-היום מסדר-יומה.

דסטה גדי יברקן: אומר רק שהשוטרים והשוטרות שאנחנו רואים בכל מקום – גם במחאות, גם בבלפור, גם בגשרים, בכיכרות ברחבי הארץ, וגם בשאילתה שנגעה בציבור במגזר החרדי – כולם יעידו על כך שהשוטרים עושים באמת לילות כימים על מנת לשמור על הסדר הציבורי ועל בריאות הציבור תוך כדי שהם מסכנים את עצמם מול הנגיף, ולא מן הנמנע שהשוטרים נפגשים באירועים האלה עם אנשים שהם חולים ואפילו מגיעים למחאות, ולא רק למחאות – גם ליישובים.

דסטה גדי יברקן: אני ודאי חושב, אדוני חבר הכנסת, שאם הנושא הזה יידון בוועדה לשלום הילד, אני חושב שזה יכול להיות טוב, יותר מאשר להסיר אותה.

דסטה גדי יברקן: אתה תחליט לאן להפנות אותה.

מנסור עבאס: הוא ביקש ועדת הפנים.

אוריאל בוסו: הילדים זה סימפטום שצף, אבל זה לא רק הילדים.

דסטה גדי יברקן: אין שום בעיה.

דסטה גדי יברקן: הכנסת תחליט, המליאה.

דסטה גדי יברקן: אהיה כן איתכם, כמו תמיד.

דסטה גדי יברקן: אני יודע – – –

אוריאל בוסו: סגן השר, אנחנו יודעים שלשם כך אתה באת – גם כי החברה שלך סבלה וסובלת מהתנהגויות כאלה, ולכן אנחנו יודעים שאתה רגיש לזה ואתה מזדהה עם זה.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת, החברה שלי זה עם ישראל וארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: אין לי קהילה נפרדת.

מנסור עבאס: המגזר שלך.

אוריאל בוסו: את זה גם אנחנו רוצים להרגיש.

דסטה גדי יברקן: אני יודע לאן אתה מוביל, ואני בא ואומר שאכן יש אלימות משטרתית, ואכן יש בעיות במשטרה, ואני אומר לך שאחרי הקורונה גם לזה נידרש, ואנחנו נצטרך לעשות שיעורי בית ובדק בית.

דסטה גדי יברקן: אני רואה איך המשטרה עובדת בימים האלה – באמת עד קצה גבול היכולת.

דסטה גדי יברקן: המשטרה משקיעה.

דסטה גדי יברקן: אני לא חושב שהמשטרה הייתה עסוקה בזמן, וכמעט מסביב לשעון, חוץ מההתנתקות; דבר כזה לא היה.

דסטה גדי יברקן: לכן, גם לשוטרים שמגיעים למקומות הללו, למפגש – ואנחנו גם רואים איזו אלימות הם סופגים, וצריך לגנות את זה.

דסטה גדי יברקן: לצערי הרב, לא ראיתי הרבה מהציבור החרדי, כולל חברי הכנסת, שיוצאים ומגנים את האלימות נגד השוטרים במקומות האלה – אבנים שנזרקות, דברים שראינו בסרטים.

דסטה גדי יברקן: זה לא מצדיק שום דבר, אף שוטר לא יכול להרים את ידו, והדבר הזה, בהחלט צריך לבדוק אותו.

אוסאמה סעדי: – – –

דסטה גדי יברקן: מסכים, אני לא מתכחש, ויותר מזה – באתי כדי לטפל בבעיה הזאת, ואנחנו שותפים, ונעשה את זה.

דסטה גדי יברקן: אני לא מטאטא את הדברים מתחת לשטיח.

דסטה גדי יברקן: יש לנו המשטרה – אנחנו נטפל בזה.

דסטה גדי יברקן: אבל בימים אלה של הקורונה מה שהמשטרה עושה למען אזרחי מדינת ישראל, בחלקו אפילו כמעט כפוי טובה.

דסטה גדי יברקן: המשטרה – משאירים את הילדים בבית ומגיעים ערב-ערב ועושים עבודה.

דסטה גדי יברקן: אני מצפה מההנהגה החרדית – גם מחברי הכנסת, גם הרבנים – כן לצאת ולתקוף את האלימות שהם חוטפים, וזה לא אומר שאנחנו לא צריכים לבדוק את הדברים האלה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, סגן השר גדי יברקן.

מנסור עבאס: דעה נוספת – לחבר הכנסת פינדרוס.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: דקה, בבקשה.

יצחק פינדרוס: מכיוון שהיו אין-ספור דיונים בוועדת הפנים, וראינו שהדיונים כולם סביב ההפגנות בבלפור, הייתי מבקש – וגם שם ניסינו להכניס כל מיני תלונות, ויש להם כל מיני כללים – הייתי מבקש להעביר את זה לוועדה לפניות הציבור, בשביל שיוכלו לרדת מקרה-מקרה, ולא בכותרות.

יצחק פינדרוס: הייתי מציע להעביר את זה לוועדה לפניות הציבור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוריאל?

אוריאל בוסו: – – –

מנסור עבאס: בעל ההצעה, מי שהגיש את ההצעה יבקש.

אוריאל בוסו: ועדת הפנים.

מיקי לוי: ועדת החינוך.

מנסור עבאס: מה קרה, חברים?

מנסור עבאס: ועדת החינוך?

קריאה: עדיף לעשות את זה בוועדת הכנסת.

קריאה: חבר הכנסת בוסו, ועדת הכנסת.

מנסור עבאס: אוקיי, אז נעביר לוועדת הכנסת וועדת הכנסת תחליט.

קריאה: ועדת הכנסת.

מנסור עבאס: אז נצביע, חברים.

מנסור עבאס: בכל מקרה אנחנו צריכים להצביע.

מנסור עבאס: הצבעה.

מנסור עבאס: אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת ושם היא תכריע.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיקי לוי – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד; חברי הכנסת סונדוס סאלח, אוסאמה סעדי, טסלר; חבר הכנסת פינדרוס – בעד; חבר הכנסת משולם נהרי – בעד; חבר הכנסת אוריאל – בעד; חבר הכנסת מלכיאלי – בעד.

מנסור עבאס: אוקיי, עשרה חברי כנסת בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: ההצעה לסדר-היום בנושא: סרטונים ברשת חושפים התעללות של שוטרים ואף קצינים בילדים חרדים, כולל בעלי מוגבלות, עוברת לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

מנסור עבאס: נשמעו בקשות לחינוך, לשלום הילד, לוועדת לתלונות הציבור ולפנים ואיכות הסביבה.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו עוברים לשלב הבא בסדר-היום – שאילתות.

מנסור עבאס: שאילתה ותשובה לשר התקשורת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת מיכל שיר והשר יועז הנדל, שר התקשורת.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר, הגבלות הקורונה – סגר, בידוד – מחייבות לימודים ועבודה באמצעות האינטרנט.

מיכל שיר סגמן: יישובים ומאחזים רבים שהוקמו בסיוע ממשלות ישראל ביהודה ושומרון ובקעת הירדן נעדרי תשתית אינטרנט מספקת.

מיכל שיר סגמן: רצוני לשאול: 1.

מיכל שיר סגמן: האם במשרדך קיימת תוכנית לחיבור תשתית תקשורת למאחזים?

מיכל שיר סגמן: 2.

מיכל שיר סגמן: מהם לוחות הזמנים המוצעים?

מיכל שיר סגמן: תודה.

יועז הנדל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יועז הנדל: גברתי חברת הכנסת, חברי כנסת יקרים, קודם כול, אני מתייחס למדינת ישראל ככלל מדינת ישראל.

יועז הנדל: יישובים ביהודה ושומרון, יישובים בגליל, מגזר יהודי, מגזר ערבי – לכולם מתפקידי לספק תשתיות.

יועז הנדל: מדינת ישראל נמצאת מאחור בתחום התשתיות הנייחות.

יועז הנדל: אנחנו בעשור של פיגור, והמטרה היא קודם כול להשלים את הפער הזה, להדביק אותו ולהעביר את ישראל לקדמת הבמה.

יועז הנדל: בתחום התשתיות הניידות, הרפורמה של כחלון – רפורמה מאוד חשובה, שקיצצה המון בעלות של כל אזרח בישראל, אבל גם גרמה לחברות שלא להשקיע בשנים האחרונות, עד שהידרדרנו למקום 99 בעולם.

יועז הנדל: אני יכול לבשר לך שבחודשים האחרונים קרו שתי מהפכות גדולות: האחת – מתווה הסיבים עבר בממשלה וכבר הודיעה חברת בזק שהיא תפרוס מדן ועד אילת.

יועז הנדל: זה – האינטרנט המהיר.

יועז הנדל: הדבר השני זה שלפני שלושה שבועות חילקתי תדרים של דור 5, והחברות כבר פורסות אתרים ברחבי הארץ.

יועז הנדל: אנחנו נמצאים היום עם כמה מאות, אבל כבר יש דור 5 במדינת ישראל, וזה ילך ויגבר.

יועז הנדל: כדי שדור 5 יעבור צריך הרבה מאוד אנטנות.

יועז הנדל: אגב, אני אומר את זה כאן ואני לא יודע אם מישהו מאזין בבית וצופה, אבל גם למי שנמצא כאן במליאה: ככל שיש יותר אנטנות יש פחות קרינה ולא להפך, אז כבר אני מנסה להרגיע את הדבר.

יועז הנדל: אתמול – במקרה השאילתה נחתה ככה בזמן טוב – אתמול אישרתי לחברות קטנות לפרוס תשתיות אינטרנט, מה שאומר ששני מגזרים הולכים ליהנות מזה מאוד, וזה החל מהיום: חברות קטנות יוכלו לבקש רישיונות עם ערבות עצמית קטנה ועם הון עצמי קטן, וזה מאפשר גם למגזר הכפרי וגם למגזר הערבי ליהנות משירותים מתקדמים.

יועז הנדל: החברות האלה – במגזר הערבי יש כ-30 חברות שעבדו בצורה פיראטית, וגם במגזר היהודי יש כמה – זה מאפשר להן קודם כול לעבוד תחת התקנה והסדרה, ומעתה ואילך לפרוס בכל מקום שבו יש ביקוש.

יועז הנדל: אם יש יישוב, ולא משנה אם הוא היאחזות או יישוב חדש או יישוב ותיק או יישוב ישן או כפר בגליל או מושב – רוב הקיבוצים, אגב, עשו את זה בעצמם, ופשוט העתקנו את המודל הזה; שני שלישים מהקיבוצים במדינת ישראל – הם יוכלו בעצם לייצר מכרז עם חברה פרטית שתבקש רישיון מאיתנו ואנחנו ניתן להם רישיון ולפרוס את זה.

יועז הנדל: עכשיו אני רוצה לקחת אותך כאן דווקא – את שאלת על ההיאחזויות ועל היישובים ביהודה ושומרון ובבקעה, שאגב, נמצאים גם במתווה הסיבים בעדיפות עליונה; לא כל היישובים אלא הבקעה ואזורי הגבולות.

יועז הנדל: במתווה הסיבים כל יישובי הגבולות, 25,000 בתי אב, ייהנו בשנתיים הראשונות מהקרן הממשלתית שמוקמת, וזה המקום לקרוא לשר האוצר לקדם את התהליך הזה.

יועז הנדל: העברנו את זה בממשלה, וזה הזמן לקדם חקיקה, ללא קשר לאתגרים הפוליטיים שנמצאים לפנינו.

יועז הנדל: אבל אני רוצה לגעת דווקא במגזר הערבי, ובהמשך לשיחה שהייתה לי היום עם אדוני היושב-ראש, אני רוצה לקחת אתכם לוויכוח המהותי – לנצל את הבמה הזאת שיש לי בעולם הזה, במרחב הזה, של שילוב ערביי ישראל.

יועז הנדל: קודם כול אני חושב שתשתיות תקשורת מתקדמות הן כלי מדהים לקדם אזרחים באשר הם, ללא קשר לדת, גזע ומין.

יועז הנדל: אני חושב שאם נדע לפרוס תשתיות תקשורת מתקדמות בנגב, בגליל, בפריפריה, ביישובים קטנים, באזורים נחשלים, אנחנו נצליח לקדם את אותן קבוצות אוכלוסייה שזקוקות לדחיפה, אוכלוסיות מוחלשות.

יועז הנדל: אני יודע שהיום כולם נמצאים בקורונה, והם מבינים עד כמה תשתיות התקשורת הן חשובות, עד כמה זה משמעותי ללמוד מרחוק, לעבוד מרחוק, לקבל שירותי רפואה מרחוק, אבל בימים שהם לא קורונה זה עוד יותר חשוב, כי תשתיות תקשורת מתקדמות הם מנוע צמיחה אדיר.

יועז הנדל: כשיש תשתיות תקשורת מתקדמות, במחקר השוואתי, אנחנו מוצאים שיש צמיחה של 3% בשוק התעסוקה ו-1% בתמ"ג, וזה עשרות מיליארדים רווח למדינת ישראל, וזה מאוד משמעותי.

יועז הנדל: בעיניי, תשתיות תקשורת מתקדמות הן חלק מהחזון שלי לשילוב ערביי ישראל במדינת ישראל, ואני מוצא דווקא את המהלכים האלה ואת החשיבות שהמשרד שלי שם כדי לשלב את ערביי ישראל בוויכוח שמתקיים בתוך הבית הזה.

יועז הנדל: אני שומע בימים האחרונים, או אולי בחודשים האחרונים, כאלה שאומרים: מה הבעיה?

יועז הנדל: למה לא הצבעה אחת בלבד עם הרשימה המשותפת?

יועז הנדל: איזה גזענות.

יועז הנדל: ואני שואל את עצמי: איזו צביעות.

יועז הנדל: מה זאת אומרת הצבעה אחת בלבד עם הרשימה המשותפת?

יועז הנדל: אם אתה מקבל אותם ואתה מקבל שותפות פוליטית איתם, אז מה זה הריחוק הזה?

יועז הנדל: מה זה האמירה הזאת כאילו אתה מוכן לגעת בהם להצבעה אחת בלבד ותו לא? והרי כולנו יודעים שיש פה הרבה מאוד הצבעות שכולנו מצביעים ביחד, הרשימה המשותפת ומפלגות אחרות.

יועז הנדל: אם אתה מקבל אותם, אז מה זה האמירה הזאת, אני – רק להצבעה אחת?

יועז הנדל: תצביע איתם תמיד, תגיד שהם שותפים לגיטימיים.

יועז הנדל: ואם אתה, כמוני, יודע שהם מצביעים פה בכנסת הרבה מאוד פעמים, אבל אתה לא מוכן לייצר שותפות פוליטית על רקע ויכוח אידיאולוגי, אז גם זה צריך להיאמר בקול, ולא למרוח את זה.

יועז הנדל: אני חושב שהשמאל הישראלי משדר מסר כפול: מצד אחד רק להצבעה אחת בלבד אני מוכן, במקום להגיד שותפות, מצד שני לא מוכן לשותפות מלאה.

יועז הנדל: ואני אומר: אני מוכן לשותפות מלאה עם אזרחי ישראל הערבים.

יועז הנדל: אני רוצה לשלב אותם, אני בעד זכויות פרט מלאות ברוח ז'בוטינסקי, אבל אני גם אומר שיש לי ויכוח אידיאולוגי עמוק עם הרשימה המשותפת – לא על זכויות הפרט שלהם.

יועז הנדל: זכויות הפרט שלהם הן בדיוק כמו שלי.

יועז הנדל: ילדיי וילדיך, אדוני היושב-ראש, הם בדיוק אותו דבר.

יועז הנדל: אבל יש לי ויכוח מהותי איתם על מהי מדינת ישראל, ומדינת ישראל היא מדינת הלאום רק של העם היהודי, רק של העם היהודי ולא של אף עם אחר.

יועז הנדל: וזה הוויכוח האידיאולוגי.

יועז הנדל: ולכן אני לא יכול לייצר שותפות עם הרשימה המשותפת, ולכן מחר בבוקר יהיו כאלה ברשימה המשותפת, אולי הרוב, שיצביעו נגד הסכם שלום שבעיניי הוא טוב לאינטרס הציוני הלאומי של מדינת ישראל, ואני אצביע בעד – בעד הסכם שלום.

יועז הנדל: עולם הפוך.

יועז הנדל: ולכן אני חושב שהדיון בינינו הוא לא על איך מקדמים זכויות פרט, כי נדמה לי שרוב חברי הבית הזה יסכימו שמגיע לכולנו זכויות – וחובות, אגב – לערביי ישראל וליהודי ישראל, לדתיים, לחילונים, לחרדים.

יועז הנדל: ולכן אני בעד שילוב של ערביי ישראל עם זכויות וחובות, ושירות לאומי, ולא להתייחס למגזר הערבי כאל איזה בן חורג, כמו שאני לא רוצה שיתייחסו כך למגזר החרדי.

יועז הנדל: אבל לכן אני אומר בקול, מאותה סיבה בדיוק, שבמדינת ישראל יהיו זכויות לאום רק לעם היהודי; מדינת הלאום של העם היהודי, עם שוויון זכויות מלא לכל מי שגר כאן – יהודי, ערבי, חילוני, דתי, חרדי.

יועז הנדל: והוויכוח הזה הוא ויכוח אידיאולוגי עמוק.

יועז הנדל: לכן חברי הרשימה המשותפת לא יוכלו להיות שותפים פוליטיים שלי, ולכן אני מוצא צביעות רבה באמירה שאנחנו מוכנים לקבל אותם רק להצבעה אחת.

יועז הנדל: אנחנו מצביעים פה הרבה מאוד הצבעות, וזו שאלה של דיון אידיאולוגי, ואני מציע לכולם פה לפתח עמוד שדרה אידיאולוגי ולהגיד מי הם ולא נגד מי הם ולמה הם מוכנים להחליק רק להצבעה אחת לרשימה המשותפת.

יועז הנדל: דווקא מתוך דיון עמוק, דווקא מתוך עמידה על העקרונות של מדינת לאום יהודית ודמוקרטית, דווקא משם נצליח לייצר שילוב, השתלבות ודו-קיום ונצליח לתמוך בכוחות המתונים שקוראים להשתלבות ערביי ישראל.

יועז הנדל: דווקא מתוך ויתור ועצימת עיניים על החולי הרע, על הקשיים, על חוסר המשילות, על האמירות האנטי-ישראליות, האנטי-ציוניות, על אלה שמשתפים פעולה או תומכים במילה או בקריצה באויבי ישראל – דווקא מתוך הנקודה הזאת נצליח בסופו של דבר לקדם את מדינת ישראל לטובת כל אזרחיה, יהודים וערבים.

יועז הנדל: ולכן חברי הרשימה המשותפת לא יכולים להיות שותפים שלי; לא להצבעה אחת – זה קשקוש, זו המצאה, זו צביעות – אלא הם לא יכולים להיות שותפים שלי להליכה פוליטית לממשלה צרה או רחבה.

יועז הנדל: ולכן אני מקווה ומתפלל – גם לי יש חלום, לא כמו מרטין לותר קינג, אבל יש לי חלום.

יועז הנדל: יש לי חלום שיחיו פה כולם, אזרחים יהודים, ערבים, דרוזים, צ'רקסים, נוצרים, וכולנו ביחד נקבל את קיומה של מדינת ישראל כמדינת לאום יהודית ודמוקרטית, עם זכויות פרט שוות אבל זכויות לאום רק לעם היהודי, כי אין לנו מדינה אחרת.

יועז הנדל: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה לשר יועז הנדל.

מנסור עבאס: אמרת דברים – כן, יש לה שאלת המשך.

מנסור עבאס: הלוואי שהיה מותר לי להתווכח איתך, השר.

יועז הנדל: אנחנו נקיים ויכוח, אדוני היושב-ראש, בשמחה רבה.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר, אני רוצה להגיד לך שאני יכולה לחתום על כל מילה שאמרת.

מיכל שיר סגמן: דיברת מאוד לעניין, מאוד יפה.

סונדוס סאלח: מה יפה – – –

מיכל שיר סגמן: אני רק מבקשת תשובה קצת יותר בהירה לגבי המאחזים עצמם.

מיכל שיר סגמן: יש עדיין מאחזים שנאבקים כדי לקבל חשמל ומים.

מיכל שיר סגמן: אתה דיברת על 25,000 בתי אב.

מיכל שיר סגמן: האם יש רשימה והאם ייכללו יישובים נוספים?

מיכל שיר סגמן: זה – 1.

מיכל שיר סגמן: יש בעיית אינטרנט קשה מאוד ביהודה ושומרון ובקעת הירדן.

מיכל שיר סגמן: כל מי שמסייר שם – ברוך השם, אני נמצאת שם לא מעט.

מיכל שיר סגמן: קשה מאוד למצוא שם איזושהי קליטה.

מיכל שיר סגמן: רשימה של יישובים – האם יש משהו שאני יכולה לראות אותו על מנת לקדם?

מיכל שיר סגמן: דבר שני – מהם לוחות הזמנים שבהם מדובר?

מיכל שיר סגמן: הילדים שלומדים שם בזום, שנאלצים כמו שאר ילדי ישראל ללמוד בזום – באמת העניין הזה נתקע, ולוחות הזמנים פה הם קריטיים.

יועז הנדל: תודה רבה, חברת הכנסת שיר.

יועז הנדל: אני אענה בצורה קצת יותר מפורטת, אולי.

יועז הנדל: קודם כול, יש מסלול אחד, שזה מסלול של מתווה הסיבים.

יועז הנדל: מתווה הסיבים עבר בממשלה, ולכן חברת בזק, שהיא החברה שמחזיקה הכי הרבה סיבים, כבר הודיעה שהיא פורסת סיבים מדן ועד אילת.

יועז הנדל: יש לה כבר פריסה של 60%, ויש חברות אחרות.

מיכל שיר סגמן: יש גם בשומרון?

יועז הנדל: יש גם בשומרון, יש גם ביהודה ושומרון.

יועז הנדל: אכן, יש בעיה שבמשך הרבה מאוד שנים התייחסו למאחזים וליישובים אחרים ביהודה ושומרון בתוך איזה ואקום, איזה ריק כזה.

יועז הנדל: הדרג המדיני, קרי אני הקודם, למרות ימניותו הרבה, במירכאות או שלא במירכאות, בחר שלא להתעסק עם אותם יישובים ולא לספק להם שירותים – חשמל, מים וגם שירותי אינטרנט – בגלל ההגדרה של אזור לא מוגדר בתוך הוואקום הזה.

יועז הנדל: המסלול שאני מדבר עליו, מבנה הסיבים, צריך לעבור תהליך חקיקה, ואני אמרתי, אני מאוד מקווה ששר האוצר ממפלגתך יקדם את זה, כי אחרת אנחנו תקועים על חוק הסדרים ועל ויכוח פוליטי, ובעיניי זה חבל מאוד.

יועז הנדל: ברגע שהחקיקה תעבור, יהיו 25,000 בתי אב שנמצאים באזור הגבולות.

יועז הנדל: אם המאחז נמצא בבקעת הירדן, זה אכן גבולות; אם לא, דינו כדין כל יישוב במדינת ישראל, זאת אומרת, הוא יהיה בשלב הבא.

יועז הנדל: את צודקת שיש עכשיו איזה פלפול משפטי לגבי המאחזים, ולכן מגיע המסלול השני שעליו דיברתי, שעוזר למרחב הכפרי, למגזר הערבי ולכל יישוב קטן, בעצם.

יועז הנדל: התהליך הזה, שבעצם התחיל היום, נותן לכל חברה קטנה, עם ערבות עצמית קטנה, לפרוס תשתיות תקשורת בכל יישוב שיש בו ביקוש.

יועז הנדל: יבואו 100 מבנים, ולא משנה מי הם ומה הם, יגידו לחברה הפרטית – אני לא רוצה להמליץ כאן, כי אני שר התקשורת, אני הרגולטור – יבואו לאותה החברה.

יועז הנדל: אמרתי, במגזר הערבי יש 30 חברות; אולי המאחזים יפנו למגזר הערבי כשהם יקבלו רישיונות ויעשו את זה דרכם, או לחברות אחרות.

מנסור עבאס: כאן מותר לעשות שותפויות?

יועז הנדל: אני בעד לעשות שותפויות עסקיות כמה שיותר.

יועז הנדל: אני בעד לשלב את ערביי ישראל בכל מקום.

יועז הנדל: אני נגד לייצר שותפות פוליטית עם הפער הגדול בינינו.

סונדוס סאלח: ולא בממשלה – – – נגד שותפות בממשלה.

מנסור עבאס: אתה נגד שותפות ברמה פוליטית, אבל לגיטימי מבחינתך שיהיה שר ערבי מהרשימה המשותפת?

יועז הנדל: לגיטימי לחלוטין.

יועז הנדל: אני חולם שיהיה שר ערבי.

יועז הנדל: אני אפילו מאוד אוהב את החזון של ז'בוטינסקי.

מנסור עבאס: לגיטימי שעל הדוכן הזה יהיה יושב-ראש כנסת ערבי?

דסטה גדי יברקן: יותר מלגיטימי.

דסטה גדי יברקן: יום אחד החזון של ז'בוטינסקי על ראש ממשלה יהודי וסגן ראש ממשלה ערבי יתממש.

מנסור עבאס: או ההפך.

דסטה גדי יברקן: או להפך, ואותו סגן ראש ממשלה ערבי יהיה כזה ששירת בצבא והגן על מדינתו ועומד כשהדגל מורם ושר התקווה והוא לא מרגיש פחיתות כבוד, כי גם ערבים מוסלמים ויהודים במקומות אחרים שרים את ההמנון גם כשהם לא מסתדרים עם כל המילים שלו – בהולנד, בבריטניה או בשווייץ, כשמצדיעים לדגל עם צלב.

דסטה גדי יברקן: ויום אחד זה יקרה.

דסטה גדי יברקן: כן, הלוואי, הלוואי שיהיה פה שילוב מלא.

סונדוס סאלח: – – –

יועז הנדל: אבל אני חייב להגיד לכם, אדוני, ביושר, שהרשימה המשותפת מניעה לכיוון ההפוך – לתהליך של בדלנות ולא לתהליך של השתלבות.

יועז הנדל: יום אחד תהיה פה רשימה ערבית-יהודית אמיתית שתפעל למען שילוב ערביי ישראל.

יועז הנדל: אני חולם על זה ומקווה שזה יהיה.

מיכל שיר סגמן: לא הרשימה המשותפת.

יועז הנדל: אבל זאת הערת ביניים.

יועז הנדל: לגבי תשובה לשאלתך – – –

מנסור עבאס: אם היינו מובילים לבדלנות, לא היינו יושבים על הדוכן הזה, לא היינו נמצאים באולם הזה.

סונדוס סאלח: אתה ממשיך להסית נגד הרשימה המשותפת, אבל יבוא היום – – –

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד לך שכשיושב-ראש הרשימה, שאני מכיר אותו – –

סונדוס סאלח: כמו שבגדת בציבור שלך, לא מצפים ממך – – –

יועז הנדל: – – מייצר ריאיון עם חמאס באותו זום, וכאשר אני שומע על ביקורים של אנשי הג'יהאד האסלאמי, וכאשר מחר מודיעים אנשים מהרשימה המשותפת שהם נגד הסכם שלום עם האמירויות – מי נגד שלום?

יועז הנדל: איפה נשמע כדבר הזה?

מנסור עבאס: לא, לא.

מנסור עבאס: אף אחד לא נגד שלום.

סונדוס סאלח: זה רחוק משלום.

סונדוס סאלח: תעשה שלום עם העם הפלסטיני.

סונדוס סאלח: תעשה שלום עם האזרחים הערבים – – –

יועז הנדל: אני לא יודע.

יועז הנדל: סלאם זה סלאם תמיד.

יועז הנדל: שלום זה שלום.

יועז הנדל: שלום זה שלום.

מנסור עבאס: אז אנחנו נסת

מנסור עבאס: פק – – –

יועז הנדל: הפעילות נגד האינטרסים הישראליים בכל פעם שזה עומד למבחן – בכל פעם שזה עומד למבחן, איכשהו הרשימה המשותפת בוחרת את הצד הלא-נכון, וצר לי שחברים בבית הזה, ציונים, בוחרים להכיל את זה במקום לעמוד כאן על הדוכן ולומר את האמת.

יועז הנדל: זה עמוד השדרה הציוני.

סונדוס סאלח: אתה האחרון שמעמיד אותנו למבחן.

סונדוס סאלח: הבוחרים שלך יעמידו אותך למבחן בעוד כמה חודשים.

יועז הנדל: אני מאחל לך ולנו – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יועז הנדל, אנחנו חייבים להתקדם.

יועז הנדל: אני רק אומר משפט אחד.

יועז הנדל: אני מאחל לך ולנו ולך, אדוני היושב-ראש, שיום אחד אכן תהיה פה רשימה ערבית-יהודית שתקבל את מדינת ישראל כמדינת לאום של העם היהודי, מדינה דמוקרטית שבה יש שוויון זכויות מלא לכל אחד, והרשימה הזאת לא תפעל נגד הערכים של מדינת ישראל אלא תפעל בעדם, ויש לנו דוגמה נהדרת של העדה הדרוזית.

יועז הנדל: יש לנו דוגמה נהדרת.

סונדוס סאלח: כשיהיו ערכים אנושיים – – –

יועז הנדל: זה אפשרי.

יועז הנדל: זה קיים וזה אפשרי וזה יקרה יום אחד, למרות המאמצים שלכם שזה לא יקרה.

יועז הנדל: ואני אומר כאן למיכל, אחרי שאמרתי את זה: המסלול השני הוא בעצם יצירת מסלול פרטי של חברות פרטיות על פי ביקוש.

יועז הנדל: כל יישוב שיפנה לחברה והחברה תקבל רישיון, יוכל לפרוס לעצמו סיבים אופטיים.

יועז הנדל: זה כבר לא מדבר על אינטרנט איטי; סיבים אופטיים עד הבית.

יועז הנדל: זה בסוף שאלה של ביקוש והיצע, ואגב, בלי להסגיר, המחירים לא גבוהים.

יועז הנדל: תודה רבה.

יועז הנדל: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, השר יועז הנדל.

מנסור עבאס: אנחנו נמשיך להתווכח.

יועז הנדל: לגמרי.

מנסור עבאס: אני מזמין את – מי אמור לעלות?

מנסור עבאס: גדי אמור לעלות לשאילתה?

מנסור עבאס: השאילתה של חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – נתונים על טיפול לגברים אלימים בשירות בתי הסוהר.

מנסור עבאס: סגן השר לביטחון פנים גדי יברקן ישיב.

יואב סגלוביץ': אני אגיד בשתי מילים לגבי בקשת הנתונים.

יואב סגלוביץ': למעשה, יש פה איזשהו פרדוקס, ודרך הנתונים ננסה אולי לעשות איזשהו שינוי.

יואב סגלוביץ': הרבה מאוד מגיעים לבית המשפט בסופו של דבר ונידונים לתקופות מאסר, ותקופות המאסר הן קצרות.

יואב סגלוביץ': בשל העובדה שהן תקופות קצרות, ברוב המקרים הם לא מקבלים טיפול מניעתי לגברים באלימות במשפחה.

יואב סגלוביץ': היום אין פתרון, אפילו חוקי, לגרום טיפול או לחייב טיפול לגברים אלימים, וגם אין אפשרות, כחלק מתהליכי הענישה, לחייב בדין, בזמן גזר הדין, את המשך הטיפול בקהילה.

יואב סגלוביץ': אל מול הדבר הזה יש הרבה מאוד אמירות: אי-אפשר ואי-אפשר לחייב וכו'.

יואב סגלוביץ': יש לי על זה כל מיני רעיונות, וגם העליתי אותם בוועדה למעמד האישה, אבל לנתונים יש משמעות, ולכן פניתי.

יואב סגלוביץ': בסופו של דבר אנחנו נמצאים פה במעגל שוטה.

יואב סגלוביץ': זה נמצא על סדר-היום, כבר מטפלים בזה כמו שמטפלים, ואז בסוף מכניסים את הגברים – הם נכנסים לבית הכלא, הם יוצאים כועסים יותר, לא מטופלים יותר וחוזרים הביתה.

יואב סגלוביץ': מעגל שוטה, והנתונים מספרים את הסיפור.

מנסור עבאס: חבר הכנסת, אנחנו חייבים להיות צמודים לשאילתה עצמה.

מנסור עבאס: אם תוכל לקרוא את מה שהסברת.

יואב סגלוביץ': השאילתה פשוטה: כמה גברים קיבלו טיפול שם?

יואב סגלוביץ': אבל ככה זאת רק שאלה סטטיסטית – על מנת שיבינו מדוע הייתה השאלה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סגלוביץ' ענה.

דסטה גדי יברקן: אני יכול לרדת.

יואב סגלוביץ': אין לי את הנתון.

יואב סגלוביץ': אני גם רוצה לשמוע איך דרך העניין הזה לקדם את הסיפור.

מנסור עבאס: הוא מומחה מס' 1 בכנסת למשטרה.

דסטה גדי יברקן: כן, אני מסכים.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שיש גם טוען לכתר – את מיקי לוי – אבל בוודאי, כן.

מנסור עבאס: מיקי לוי לפניו, לא?

דסטה גדי יברקן: נכון, מיקי לפניו.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סגלוביץ', שירות בתי הסוהר, כידוע לך, ערוך עם מגוון של תוכניות בתחום אלימות במשפחה על הרצף הטיפולי של האסיר.

דסטה גדי יברקן: שילוב האסיר נקבע על פי אבחון צרכים אשר נעשה עימו, צרכיו ויכולת האסיר להפיק תועלת מהטיפול בהתאם לחוות דעת של אנשי המקצוע, וכן לפי תקופת המאסר, לצד נכונותו של האסיר ומוכנותו הנפשית לטיפול.

דסטה גדי יברקן: לחלק מן האסירים המוגדרים אסירי אלימות במשפחה נדרשים טיפול והתערבות בתחומים נוספים, כגון התמכרות, טיפול נפשי, השגחה וייצוב מצבם.

דסטה גדי יברקן: לפיכך, חלקם ישולבו בתהליכים ייעודיים נוספים המותאמים לצורכיהם.

דסטה גדי יברקן: נתוני אלימות במשפחה לשנת 2019: מתוך 684 אסירים, 61% שולבו בטיפול ייעודי במחלקות טיפוליות, בקבוצות טיפוליות אגפיות ובטיפול פרטני; 23% שולבו במסגרות תיקוניות – תעסוקה, חינוך וכאלה שנמצאים בתהליך העלאת מוטיבציה לטיפול; 8% מהם – אסירי השגחה ובעלי רקע פסיכיאטרי אשר שולבו בטיפול אחזקתי; 8% נוספים – אסירים בעלי יתרת מאסר קצרה, פחות מחצי שנה, או סרבני טיפול כאלה – עבור אוכלוסייה זו ניתן סיוע במיצוי זכויות והעברת המקל לקהילה.

דסטה גדי יברקן: נתוני אלימות למשפחה נכון ליוני 2020: מתוך 795 אסירים, 59% שולבו בטיפול ייעודי במחלקות הטיפוליות ובקבוצות טיפוליות אגפיות; 20% שולבו במסגרת תיקוניות – תעסוקה, חינוך וכאלה שנמצאים בתהליך העלאת מוטיבציה לטיפול; 8% – אסירי השגחה ובעלי רקע פסיכיאטרי – ואני מדבר על נתונים לשנת 2020 – אשר שולבו בטיפול אחזקתי; 13% מהם – אסירים בעלי יתרת מאסר קצרה, פחות מחצי שנה, או סרבני טיפול.

דסטה גדי יברקן: עבור אוכלוסייה זו ניתן סיוע במיצוי זכויות כגון העברת המקל לקהילה.

דסטה גדי יברקן: בממוצע קיימת נשירה של כ-10% מתהליכים טיפוליים.

דסטה גדי יברקן: מן הראוי לציין כי במחצית השנייה של שנת 2020 פותח והורחב המענה הטיפולי עבור אוכלוסיית האסירים בעלי יתרת מאסר של פחות מחצי שנה.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, ב-31 באוגוסט 2020 נערך דיון סטטוס בראשות השר שבו משטרת ישראל ושב"ס הציגו את פעילותם בתחומי האכיפה והשיקום.

דסטה גדי יברקן: השר הדגיש בדיון – ומבקש להדגיש בפני הכנסת הנכבדה – כי בכוונתו להמשיך ולעקוב אחר הנושא בהתמדה.

יואב סגלוביץ': אדוני סגן השר, מהמקום שאני בא אותי לימדו: לא שואלים שאלה אם לא יודעים את התשובה עליה.

יואב סגלוביץ': לפני ששאלתי את השאילתה הזאת היה דיון בוועדת – – –

דסטה גדי יברקן: לא חשבתי אחרת, אדוני חבר הכנסת סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': לא, המטרה של – – –

דסטה גדי יברקן: לכן אמרתי: אני סיימתי, כי כבר ענית את התשובה.

יואב סגלוביץ': המטרה של כולנו היא בסך הכול – –

דסטה גדי יברקן: נכון.

יואב סגלוביץ': – – לקדם את הנושא, לא – לפחות בדיון שהיה בוועדה למעמד האישה, והיו שם גם נציגים של שירות בתי הסוהר, העליתי כמה רעיונות לפרקליטות, לשירות בתי הסוהר וגם למשטרת ישראל.

יואב סגלוביץ': הנתונים שהוצגו שם שונים בתכלית, בשל אלף ואחת סיבות שהיו בדיון הזה.

יואב סגלוביץ': בקשתי אליך עכשיו, לא כשאילתה – ואני אנצל את סבלנות היושב-ראש – בקשתי אליך היא שתיקח את השאלה שאני שאלתי פה, כולל הרעיונות וכולל דברים נוספים שעלו.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאפשר לעשות אחרת ויותר.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאם לדוגמה מקבלים החלטה שעושים אפילו שינוי חקיקה שבעקבותיו אפשר לחייב אסיר טרם גזר הדין לקבל טיפול בקהילה, המוטיבציה לעשות את זה תהיה שונה; הפרקליטות, אם היא תעשה משהו בנושא הסדרי הטיעון ולא יהיה הסדר טיעון עם מי שלא מוכן לקבל טיפול – לדוגמה, לא יחשיבו לו את תקופת המעצר עד תום ההליכים כחלק מהעונש.

יואב סגלוביץ': זאת אומרת, יש פה דרכים יצירתיות כאלה ואחרות, והן עלו גם בדיון.

יואב סגלוביץ': אבל הנתונים שונים בתכלית.

יואב סגלוביץ': רוב האנשים שנמצאים בשירות בתי הסוהר לא מקבלים טיפול בגלל קוצר זמן השהייה שלהם, כי רוב המאסרים הם מאסרים קצרים.

יואב סגלוביץ': תורידו מזה את השליש, תורידו את המאסר עד תום ההליכים, ובסוף זה נגמר במשהו שהוא לא טיפול, הוא פסאודו-טיפול – לא באשמת המערכות, חס וחלילה.

דסטה גדי יברקן: נכון.

יואב סגלוביץ': לכן, מה שאני חושב, ובקשתי אליך, בעקבות השאילתה – אתה עושה על זה דיון מסוג אחר.

יואב סגלוביץ': הדיון צריך להתחיל במה אנחנו צריכים לעשות אחרת.

יואב סגלוביץ': תודה.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת סגלוביץ', אני בהחלט מסכים איתך, גם עם הניתוח וגם עם הרעיונות היצירתיים.

דסטה גדי יברקן: ברור לך ולי וגם לחברי הכנסת שהנושא הזה מצריך שינוי חקיקה.

דסטה גדי יברקן: אין מחשבה יצירתית אחרת זולת הדבר הזה, משום שרוב השפוטים שמגיעים לשם – אתה בעצמך ציינת – חלקם הגדול, אתה לא יכול להכריח, וגם מפאת קוצר הזמן שבו הם יושבים שם, התהליך שהם עוברים בתוך השב"ס הוא בזמן קצוב.

דסטה גדי יברקן: מבחינת המסגרת, לקלוט אותם – אין את היכולת.

דסטה גדי יברקן: כן צריך לחשוב, אולי – אני בהחלט אקח את הרעיון שלך, ובשמחה רבה גם אזמן אותך לפגישה אישית, ונוכל לעבוד על זה.

דסטה גדי יברקן: אם יש רעיונות יצירתיים, אנחנו, בטח בביטחיון פנים ובטח בשב"ס, נעשה הכול.

דסטה גדי יברקן: אני גם יושב על זה בתוך המשרד.

דסטה גדי יברקן: גם בתוך שירות בתי הסוהר – וגם לאחר השחרור, דרך אגב, כי זה שהם יושבים בכלא וחוזרים לקהילה, מי אמר שהם לא יחזרו על אותה עברה שוב?

דסטה גדי יברקן: אז צריך גם לאחר שהם משתחררים להפעיל, במסגרת העברת המקל, טיפול בקהילה, וצריך לחשוב על נושא החקיקה.

יואב סגלוביץ': אדוני, גילוי נאות:

יואב סגלוביץ': מטרת השאילתה היא שאדוני ייקח את הנושא הזה, וקחו אותו מעבר לשאילתה, כי אפשר.

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה גם מתוך ניסיון וגם בגלל שאפשר.

מנסור עבאס: אוקיי.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

מנסור עבאס: אתה רוצה להשלים במשפט?

דסטה גדי יברקן: לא.

מנסור עבאס: תודה לסגן השר גדי יברקן.

מנסור עבאס: השאילתה הבאה היא לשר הבריאות.

מנסור עבאס: ישיב סגן השר קיש.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מיקי לוי, השאילתה שלך.

מיקי לוי: שתי שאילתות.

מנסור עבאס: כן, שתי שאילתות.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים אחת אחרי השנייה.

מנסור עבאס: שתיהן למשרד הבריאות.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: למעשה, מפאת הזמן שחלף, על אחת השאילתות אבד כלח – זו אותה השאלה לגבי פארקי מים, שהיו סגורים בעוד הבריכות ובתי המלון היו פתוחים.

מיקי לוי: לאחר מכן הצלחנו לפתוח את פארקי המים, וגם זה אחר כך נסגר.

מיקי לוי: אני חושב שאנחנו נמתין בסבלנות.

מיקי לוי: אין היגיון וטעם להעלות את זה כרגע.

מיקי לוי: אני מעריך שסגן השר בא להשיב, אבל זה באיחור, בגלל התקופה המטורפת והימים המתחלפים כל פעם מחדש.

מיקי לוי: אבל השאילתה השנייה כן נכונה לעת הזאת, בוודאי ובוודאי: בשל מגפת הקורונה הפסיקו בטיפת חלב לבצע מעקב אחר התפתחות הילד ומבצעים רק חיסונים.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: מדוע?

מיקי לוי: מהי ההצדקה לכך? 2.

מיקי לוי: עד מתי תקפה מדיניות זו? 3.

מיקי לוי: מי קיבל את החלטה הזאת, והאם הנזק ממנה לא גובר על החשש מהידבקות בקורונה?

מיקי לוי: 4.

מיקי לוי: מהן ההשלכות הבריאותיות האפשריות של ההחלטה הזאת, והאם המשרד שאתה משתייך אליו כסגן שר יפעל לשנות או לשפר?

מיקי לוי: כי זה מצב לא בריא.

מיקי לוי: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, אכן, השאילתה הראשונה – יש לי פה תשובה, אבל מכיוון שוויתר עליה המציע – –

מנסור עבאס: הוא ויתר, כן.

יואב קיש: – – אנחנו לא נתייחס אליה.

יואב קיש: אני אתייחס לנושא השאילתה השנייה, לגבי המעקב בטיפת חלב אחר התפתחות הילד.

יואב קיש: עקב מגפת הקורונה עלה הצורך בשינויים בכל מסגרות הטיפול הרפואי, ובכלל זה השירות המונע בטיפות החלב, על מנת להפחית את התפשטות המחלה המדבקת בהתאם למידע שהתקבל מהעולם.

יואב קיש: בהתאם לכך יצאו כמה הנחיות לגבי הטיפול הניתן בטיפות החלב.

יואב קיש: ברורה לכולם החשיבות במעקב אחר ההתפתחות של ילדים, ואני מתאר לך עכשיו, לאורך כל התקופה, את ההתייחסויות לנושא כדלקמן:

יואב קיש: בהנחיה הראשונה שיצאה מראש שירותי בריאות הציבור דאז פרופ' סיגל סדצקי ב-15 במרץ 2020 – לא הייתי אז בתפקידי – הנחיות למתן שירות בתחנות טיפת חלב ובריאות התלמיד בעת התמודדות עם נגיף הקורונה – הודגש ביצוע חיסונים וקבלת יילודים עד גיל חודש.

יואב קיש: על פי מתווה זה לא בוצעו אז בדיקות סקר של גדילה והתפתחות בגילים המאוחרים יותר אלא לילדים בסיכון, כולל ילדים שלהורים שלהם היו חששות לגבי התפתחותם.

יואב קיש: לאור החשיבות של המשך המעקב לתינוקות בחודשים הראשונים של החיים, ובהמשך למצב התחלואה בארץ, היה מתווה מעודכן ב-26 באפריל, כחודש או חודש וחצי לאחר מכן, של הנחיות למתן שירות בתחנות טיפת חלב ובריאות התלמיד בעת התמודדות עם נגיף הקורונה, ועדכון 2, שבו הורחבה הפעילות עד גיל חודשיים, כולל הבדיקה הגופנית של הילד בגיל חודשיים על ידי רופא.

יואב קיש: מתווה זה כלל בדיקות התפתחות וירטואליות, שיחת טלפון או וידיאו עם רופאים גם לגילים 9 ו-18 חודשים, ואם יש חשש להתפתחות הילד הוא הוזמן לפגישה פרונטלית בטיפת חלב.

יואב קיש: על מנת לעודד הורים לפנות במקרים שיש להם חשש להתפתחות ילדם, הוכנו דפי נחיתה באתר משרד הבריאות המתארים להורים את ההתפתחות הצפויה בכל גיל.

יואב קיש: לינק לאתר נשלח לכל המטופלים המקבלים שירות בטיפות חלב של משרד הבריאות ושל העיריות ירושלים ותל אביב, המשתמשות באותה מערכת מחשוב.

יואב קיש: מידע גם הועבר לשאר הקופות ולשימושן.

יואב קיש: ההורים הודרכו לפנות לטיפת חלב או למוקד של אחיות טיפת חלב אם יש להם שאלות וחששות לגבי מצב ההתפתחות של ילדם.

יואב קיש: בשעת הצורך נקבעו תורים פרונטליים לבדיקת הילד בטיפת חלב.

יואב קיש: ב-11 במאי 2020 פורסם המתווה השלישי – ההנחיות למתן שירות בתחנות טיפת חלב או בריאות התלמיד בעת התמודדות עם נגיף קורונה, עדכון מס' 3, ועל פיו מתקיימת בדיקת התפתחות בכל הביקורים בטיפת חלב שבהם ניתן חיסון.

יואב קיש: כל הביקורים – על פי תוכנית השגרה, למעט ביקורים בגיל תשעה חודשים ומעל גיל שנתיים וחצי.

יואב קיש: בו בזמן הוכן גם דף נחיתה עם שאלון, כפי שתיארתי קודם, למילוי של הורים לילדים בגיל שלוש עד שש שנים.

יואב קיש: ההורים הונחו לפנות לטיפת חלב או למוקד בכל מקרה של חשש להתפתחות הילד.

יואב קיש: השאלון הזה יהפוך גם לאפליקציה.

יואב קיש: בימים אלה אנו נערכים להרחבה נוספת של השירות בשבועות הקרובים, בדגש על מתן שירות בהתאם להנחיות הכלליות של משרד הבריאות למניעת התפשטות המחלה.

יואב קיש: אני תיארתי פה אבולוציה שהתחילה מסגירה מאוד משמעותית, עם מהלך של פתיחה מסוים שעדיין בשלבי הבשלה, בד בבד עם התפתחות מגפת הקורונה.

מנסור עבאס: כן, אתה יכול.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, שאלת ההמשך לא בעניין הזה.

מיקי לוי: אני פשוט מנצל את זכותי.

מיקי לוי: שמעתי את התשובה שלך לגבי צימרים.

מיקי לוי: לרוב צימרים הם אותו ענף יחידי שאותן משפחות מוצאות בו את פרנסתן.

מיקי לוי: אמרת שאם תאפשרו את זה, אז לכאורה המשפחה הגרעינית שתיסע – סתם לדוגמה – מהמרכז לצימר בצפון יכולה להעביר את נגיף הקורונה לאותו מקום.

יואב קיש: או לאסוף אותו שם ולחזור איתו.

מיקי לוי: או לאסוף אותו שם.

מיקי לוי: צר לי, אני אינני מסכים איתך.

מיקי לוי: אפשר לבוא ולהגיד שאותה משפחה שהולכת לסופר יכולה לעשות את אותו דבר.

מיקי לוי: אני חושב שמן הראוי לתת לאנשים להתאוורר ולהגדיר את אותה משפחה כקפסולה שנכנסת לאוטו, נוסעת לצימר, אינה – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מיקי לוי: – – זזה ממנו, כקפסולה, וחוזרת.

יואב קיש: טוב, אז קודם כול אתה מתייחס לדברים שאמרתי – – –

מנסור עבאס: זאת שאילתה שלישית, חבר הכנסת לוי.

יואב קיש: לא, לא, זה בסדר.

יואב קיש: אני – – –

מיקי לוי: שאלות המשך, מותר לי.

יואב קיש: שאלת המשך, ותן לי ברשותך לענות, כי חשוב לי, ואני גם לא רוצה שישתמע כאילו חס וחלילה אני לא עונה.

מיקי לוי: אני מספיק זמן כאן.

מנסור עבאס: במקום השאילתה הראשונה.

יואב קיש: אני אומר כך: ראשית, זה עלה בדיון בשדולת התיירות – פעילות מבורכת – ופשוט תיארתי את ההבדל בין בתי מלון לצימרים.

יואב קיש: הסיכון בצימר הוא באופן מובהק יותר נמוך מבבתי מלון, כמו שאמרת, בגלל הקפסולה הזאת.

יואב קיש: איפה כן הסיכון?

יואב קיש: כשאתה רוצה לבנות על מדיניות רמזור, שערים ירוקות הן ירוקות ואדומות – אדומות, ולייצר דיפרנציאליות, האירוע הזה של הצימר פוגע בדיפרנציאליות.

יואב קיש: זו הייתה הכוונה שלי.

יואב קיש: עכשיו, קשה לי לתאר מצב – כנראה גם יכול לקרות שהולכים ונשארים באותו צימר ולא משתמשים בבריכה ולא אוכלים, בסדר.

יואב קיש: אבל אני אומר – בסופו של דבר, אני חייב לומר לך, אנחנו מדברים על שלושה שלבים של פתיחה: השלב הראשון – אתם מכירים אותו – שאמור לקרות, בשאיפה, בתחילת השבוע הקרוב, אם נצליח להוריד את התחלואה; בסוף זה באמת יעדי תחלואה.

יואב קיש: השלב השני, הדבר הכי משמעותי בו זה כיתות א'–ד', ובשלב השלישי לאחר מכן כבר מדברים על מסחר וצימרים.

יואב קיש: זאת אומרת, בפירוש ההבנה היא שהצימר, כמו שאתה מתאר, ברמת סיכון יותר נמוכה, בגלל שזו המשפחה הגרעינית ושבאמת אפשר לצמצם את זה למספר מאוד מסוים של משתתפים.

מיקי לוי: לא רק תלונות, גם ברכות.

מיקי לוי: תרשה לי לברך אתכם על המאמצים שהשקעתם ועל הבנת הצורך של פתיחת נתב"ג ושמיים פתוחים.

מיקי לוי: יישר כוח ותודה רבה.

יואב קיש: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, תודה.

מנסור עבאס: אדוני סגן השר, עוד שתי שאילתות.

מנסור עבאס: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כנסת נכבדה, בתקשורת נחשף כי רופאים שהורשעו בעבירות מין או שבאמצע הליך בירור לגבי תלונות על פגיעה מינית מצידם במטופלים ומטופלות ממשיכים לטפל.

סונדוס סאלח: לא קיים נוהל המסדיר טיפול ממשרדך במקרים אלו.

סונדוס סאלח: ברצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: מתי יפורסם נוהל המסדיר את טיפול משרדך במקרים אלו?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: במהלך השנים 2015–2020, בכמה מקרי פגיעה מינית של רופאים דן משרדך?

סונדוס סאלח: 3.

סונדוס סאלח: כמה רישיונות נשללו על רקע זה מרופאים ואנשי מקצועות בריאות שמשרדך מנפיק להם רישיונות?

סונדוס סאלח: 4.

סונדוס סאלח: כמה פניות על רקע זה הגיעו למשרדך?

סונדוס סאלח: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נוהל מניעת פגיעה או הטרדה מינית של מטופלים ומטפלים במהלך טיפול רפואי במערכת הבריאות נמצא בישורת האחרונה, לפני סבב הערות וחתימה.

יואב קיש: הנוהל, בשילוב הצעת חקיקה של נציבות קבילות הציבור, ייתן מענה לגבי העברת מידע בין מסגרות הבריאות השונות.

יואב קיש: לגבי רופאים בלבד, קיימת אפשרות בחוק להתליה או הגבלה מיידית של הרישיון לשישה חודשים במסגרת הליך משמעתי מיוחד, אפילו טרם סיום בירור הפנייה.

יואב קיש: הליך זה מוסדר בסעיף 44א לפקודת הרופאים, כאשר קיים יסוד סביר לחשד שרופא גרם ברשלנות חמורה למותו של מי שהיה בטיפולו או לפגיעה חמורה בו, או הוגש נגד רופא מורשה כתב אישום על עבירה שיש עימה, בנסיבות העניין, משום קלון.

יואב קיש: משרד הבריאות דן במקרים של פגיעה מינית של צוותים רפואיים במטופלות או במטופלים לאחר שאלו הגיעו כפניות לקול הבריאות, לפניות הציבור או לנציב הקבילות.

יואב קיש: להלן מספר התלונות, לשאלתך: בשנת 2015 – 12 תלונות; 2016 – שמונה תלונות; 2017 – עשר תלונות; 2018 – 34 תלונות; 2019 – 24 תלונות; ב-2020 – שבע תלונות.

יואב קיש: ההליכים שנפתחו נגד אנשי מקצוע רפואיים בעניין פגיעה מינית במטופלות: ב-2015 – רופא אחד, רופא שיניים אחד, פסיכולוג אחד, סיעוד – אחד; ב-2016 – שני רופאים; ב-2017 – שלושה רופאים; 2018 – ארבעה רופאים, פסיכולוג אחד, סיעוד – שניים, פיזיותרפיסט אחד; 2019 – שבעה רופאים, רופא שיניים אחד; ב-2020 – שני רופאים, פסיכולוג ופיזיותרפיסט אחד.

יואב קיש: התליות והגבלות ברישיונות של אנשי מקצוע רפואיים בעניין פגיעה מינית – אני חושב שזו שאלה אחת לפני האחרונה שלך; לא, על זה עניתי כבר בסעיף הקודם.

יואב קיש: הנושא של התליות והגבלות ברישיונות של אנשי מקצוע הרפואיים בעניין פגיעה מינית במטופלות: ב-2015 – רופא אחד, סיעוד אחד; 2016 – שלושה רופאים; 2017 – חמישה רופאים; 2018 – שני רופאים, פיזיותרפיסט אחד; 2019 – שמונה רופאים; ב-2020: שלושה רופאים.

מנסור עבאס: שאילתה שנייה: זמני המתנה ארוכים לטיפולים.

מנסור עבאס: בבקשה.

סונדוס סאלח: בדוח מבקר המדינה 2020 עולה כי זמני ההמתנה לבדיקה ממיינת ולהמשך טיפול פסיכיאטרי ופסיכותרפי עלולים להיות ארוכים ביותר עד כדי המתנה של 12–16 חודשים, דבר העלול לפגוע במטופלים ובמטופלות, להחמיר את מצבם הנפשי ולהפחית את השפעת הטיפול.

סונדוס סאלח: רצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: האם ידוע למשרדך על נתונים אלה?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: אם כן – מה התוכנית לקצר את זמני ההמתנה?

סונדוס סאלח: תודה.

יואב קיש: ראשית אבקש להשיב כי הרפורמה בבריאות הנפש יצאה לדרך לפני כחמש שנים, ומאז פתחו קופות החולים עשרות מרפאות ומאות נקודות שירות, מה שהיה מהלך מאוד חיובי.

יואב קיש: הוא גם העלה את שיעור המטופלים במערכת בריאות הנפש הציבורית בכ-15%, לכדי כ-300,000 מטופלים בשנה.

יואב קיש: כמו כן, נגישות השירותים התרחבה משמעותית מבחינה גיאוגרפית, עם הפחתה בסטיגמה כלפי הטיפול הנפשי, על ידי כך שהטיפולים האלה שולבו על ידי שירותי בריאות הנפש לצד שירותי הרפואה כללית.

יואב קיש: עם זאת, הרפורמה הינה תהליך מתמשך, והמערכת עדיין רחוקה מלהגיע להיקפי הפעילות הנדרשים, הן מבחינת סך מקבלי השירות והן מבחינת זמן ההמתנה הארוך מאוד לטיפול פסיכותרפי.

יואב קיש: זמן ההמתנה, כמו שצוין, עומד במקרים רבים על חודשים רבים, כפי שגם עלה במדגמים שערך המשרד, וכן מבדיקות שערך מבקר המדינה בנושא.

יואב קיש: הפתרון לקיצור זמני ההמתנה הוא בין היתר שעל קופות החולים להרחיב את כוח האדם שלהן בתחום הפסיכותרפיה ולתת מענה לציבור בזמני המתנה הולמים.

יואב קיש: לצורך השגת פתרון זה, אשר נמצא במוקד סדר-היום של המשרד בתחום בריאות הנפש, המשרד בוחן כיום כלים רגולטוריים שונים בנושא, ובהם קביעת זמן המתנה מקסימלי להמתנה לטיפול נפשי אשר בהתאם אליו ייגזר היקף כוח האדם הנדרש לקופות, לרבות גיוס אנשי מקצוע בתחום הפסיכותרפיה מהמגזר הפרטי אל המגזר הציבורי.

יואב קיש: כפי שנאמר, אכן, הנושא עדיין בטיפול.

יואב קיש: עשינו צעד משמעותי מאוד ברפורמה, אבל היא עוד לא מושלמת, ואנחנו בוחנים את הכלים בשביל לקצר את תקופות ההמתנה.

מנסור עבאס: תודה, סגן השר.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורלי פרומן – השמנה ויתר לחץ דם כגורם סיכון בתקופת הקורונה.

מנסור עבאס: בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, שני גורמי הסיכון העיקריים של חולי קורונה הם השמנה ויתר לחץ דם.

אורלי פרומן: החולים בקורונה בעלי משקל עודף ויתר לחץ דם אושפזו עם מצוקה נשימתית חריפה ואלח דם והגיעו עד קריסת מערכות.

אורלי פרומן: רצוני לשאול: כיצד בכוונת משרד הבריאות לפעול על מנת להגן על אוכלוסיות סיכון אלו, מאחר שמחלות רקע אלו נפוצות מאוד באוכלוסייה בישראל?

אורלי פרומן: תודה.

יואב קיש: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי פרומן, והיא אכן צודקת.

יואב קיש: יתר לחץ דם והשמנת יתר הם בעיות רפואיות נפוצות ביותר בקהילה, ובפריסה רחבה של גילים.

יואב קיש: בהתאם לכך, משרד הבריאות רואה במניעת תחלואה מקורונה בקבוצות אלה חלק מהתוכנית הארצית להתמודדות עם הקורונה.

יואב קיש: אין ספק שמדובר בקבוצות סיכון.

יואב קיש: הדרך למניעת תחלואה וסיכון של קבוצות אלה היא הקטנת התחלואה הכללית, קודם כול, ובנוסף, חשוב שאותם אנשים שיודעים שהם סובלים מיתר לחץ דם והשמנת יתר יקפידו יותר מאחרים על יישום ההנחיות לציבור הכללי בקשר לעטיית מסכות, היגיינה ומניעת התקהלויות, שמירת ריחוק פיזי, ולהימנע גם מהתקהלויות, כפי שאמרתי.

יואב קיש: אני חייב לומר לך שעצירת תחלואת הקורונה בקרב אוכלוסיות הסיכון היא נושא שמשרד הבריאות שם כמרכיב מרכזי במלחמה בקורונה.

יואב קיש: אפשר להוסיף לאותן אוכלוסיות גם כמובן את אוכלוסיית הגיל השלישי.

יואב קיש: אנחנו חייבים לשמור מיקוד – אני קורא לזה על המבצר – לשמור על המבצר שלנו מכל אירוע, כי אין ספק שתחלואת קורונה בגילים הצעירים – דרך אגב, גם שם יש דיון מלא ועדיין אין הוכחות לכאן או לכאן, האם החלמה משמעותה החלמה מהירה, אם אין נזקים עקיפים.

יואב קיש: יש פה הרבה שאלות נוספות, אבל ללא ספק התחלואה הקשה היא באותן אוכלוסיות סיכון שעליהן את מדברת.

יואב קיש: גם בתקופת הקורונה המשרד ממליץ לכל האוכלוסייה, כמובן, להקפיד על תזונה נכונה, פעילות גופנית וטיפול תרופתי במידת הצורך, בהתייעצות עם גורם רפואי.

יואב קיש: אני יכול לומר שהנושא של הפעילות הגופנית זה אפילו לקח שלקחנו מהסגר הראשון לסגר השני.

יואב קיש: ראינו שדיברנו על 1,000 מטר ועל האפשרות לצאת ולעשות ספורט ללא הגבלה כחלק מאוד משמעותי בטיפול הנכון.

יואב קיש: אני חושב שגם ראינו – כל מי שקצת הסתובב ראה – –

אורלי פרומן: – – –

יואב קיש: – – שהרבה יותר אנשים מסתובבים בחוץ ובשטח.

יואב קיש: פעולות ממוקדות רבות מבוצעות בחודשים האחרונים על ידי משרד הבריאות בתחום מניעת השמנה ויתר לחץ דם.

יואב קיש: בפעולות אלה ניתן למנות: 1.

יואב קיש: עבודה על המשך רצף טיפולי ועבודה מרחוק של דיאטנים, אנשי מקצוע החיוניים לטיפול בהשמנה ולמניעתה; 2.

יואב קיש: פעולה רחבה בתחום הביטחון התזונתי הלאומי.

יואב קיש: ביטחון תזונתי הוא היכולת להשיג מזון בריא לכול.

יואב קיש: נגישות של מזון בריא מונעת השמנה ומחלות רבות הכרוכות בה; 3.

יואב קיש: עבודה משותפת עם משרד הכלכלה ליצירת תחרות במחירי המזון הבריא; 4.

יואב קיש: עבודה משותפת עם משרד החקלאות לקידום רכישת תוצרת חקלאית מקומית בריאה של פירות וירקות; 5.

יואב קיש: עדכון סל מוצרי המזון הנושאים את התו הירוק – מוצרים המומלצים לצריכה במסגרת ההמלצות לתזונה בריאה; 6.

יואב קיש: פעולות לקראת פרסום של קשת המזון החדשה כחלק ממערך ההסברה לציבור לאוכל בריא.

יואב קיש: אני אסיים ואומר שהנושא של יתר לחץ דם והשמנת יתר, אכן, גם ללא קשר לקורונה – מחלות רקע ולוואי שאנחנו צריכים לפעול לחינוך האוכלוסייה להימנע ולשמור על אורחות חיים נכונים ככל האפשר כדי להקטין את התופעות האלה, בוודאי ובוודאי לנוכח הקורונה.

יואב קיש: נתתי דוגמה לכמה אספקטים שאנחנו נוגעים בהם במשרד בשביל לתת מענה ולטפל, וללא קשר לזה – הקפדה יתרה על הכללים באותן אוכלוסיות בסיכון.

מנסור עבאס: שאלה נוספת.

יואב קיש: אחרונה.

מנסור עבאס: כן.

אורלי פרומן: תודה רבה על התשובה המפורטת, אדוני סגן השר.

אורלי פרומן: יש לי שאלה חשובה.

אורלי פרומן: אני מקווה שתדע את התשובה עכשיו.

אורלי פרומן: אם לא, אני אשמח שתענה לי.

אורלי פרומן: זה נוגע לחיסון שפעת לילדים בכיתות א'–ד'.

אורלי פרומן: לאחרונה משרד הבריאות – כמו בכל שנה, אגב – רכש כמיליון חיסונים, שזה חיסון תרסיס, לתלמידי כיתות א'–ד'.

אורלי פרומן: באופן נורמלי, כשהמערכת פתוחה, מחסנים את הילדים בבתי הספר.

אורלי פרומן: איך אתם מתכוונים עכשיו לחסן את הילדים לפני בוא החורף?

אורלי פרומן: זה נראה לי מאוד חשוב ומשמעותי, למרות שהמערכת סגורה.

יואב קיש: אני אדבר כללית.

יואב קיש: נושא חיסוני השפעת הוא תחום מאוד משמעותי שאנחנו נוגעים בו.

יואב קיש: אנחנו מגדילים את מספר החיסונים.

יואב קיש: אני חושב שכבר הגענו לכ-4 מיליון חיסונים שיחסנו את כל אזרחי ישראל ואוכלוסיות הסיכון, כמובן, ובהן הילדים, כמו שאת אומרת.

יואב קיש: מי שעוסק בזה באופן ישיר זה מנכ"ל משרד הבריאות חזי לוי.

יואב קיש: אני מודה שאני לא מכיר את המידע הספציפי לגבי הילדים ודרכי החיסון.

יואב קיש: לגבי האוכלוסייה הבוגרת יותר, אוכלוסיית הסיכון, אני יודע לומר שאכן התחילו כבר לחסן בקופות, ויש מהלך לחיסון.

יואב קיש: לגבי הילדים, לא נתקלתי במידע הזה או בשאלה הזאת.

יואב קיש: אני אבדוק ואתן לך תשובה בהמשך.

יואב קיש: תודה.

מנסור עבאס: תודה, סגן השר יואב קיש.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה: הנחה בגין שימוש מרבי במים בעקבות נגיף הקורונה, שהגיש חבר הכנסת יעקב טסלר לשר למשאבי המים.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני השר זאב אלקין, השר למשאבי המים.

זאב אלקין: תודה רבה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בתקופת נגיף הקורונה ובעקבות הנחיות משרד הבריאות נאלצו אזרחי ישראל לשהות בבתיהם ללא יכולת לצאת.

יעקב טסלר: אי לכך גבר השימוש במים, במיוחד במשפחות ברוכת ילדים, והעלות החודשית עלתה בצורה משמעותית.

יעקב טסלר: רצוני לשאול: 1.

יעקב טסלר: האם משרדך מודע לתופעה זו? 2.

יעקב טסלר: האם ניתן לאשר הוזלה חד-פעמית בחשבונות החריגים?

יעקב טסלר: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה לחבר הכנסת טסלר.

זאב אלקין: קודם כול, אכן, שאלתך הייתה שאלה נבואית.

זאב אלקין: צריך לעשות איתך צדק ולהגיד שהיא נשאלה עוד בחודש יוני – דווקא חודש שכולנו היינו בתחושה שהכול כבר מסתדר ואולי עיקר משבר הקורונה מאחורינו, תחושה שהייתה מתעתעת ולא הצדיקה את עצמה.

זאב אלקין: אכן, ברגע שהתברר, כבר במהלך חודש אוגוסט, שאנחנו הולכים לתהליך של הגדלת תחלואה, וכבר כשהתברר לי שפתיחת מערכת החינוך – עוד כשהיינו יותר אופטימיים – תהיה חלקית בלבד, ונאמר שהתלמידים מכיתות ה' ומעלה ילמדו רוב הזמן מהבית; גם מספר האנשים שיצאו לחל"ת, גם החלטת המדינה שבסקטור הממשלתי כ-50% יעבדו מהבית – כל זה ביחד הביא אותי לתובנה שהתופעה שעליה דיברת היא לא תופעה חד-פעמית שעברה עלינו כמה שבועות בחודש מרץ-אפריל, אלא תופעה שהולכת לחזור על עצמה בסתיו הזה ובחורף בצורה משמעותית.

זאב אלקין: לכן, עוד לפני שידעתי שנגיע לסגר מלא, כבר במהלך חודש אוגוסט יצאתי ביוזמה שאמרה את הדבר הבא: קודם כול בדקנו עד כמה הייתה חריגה לעומת מה שבדרך כלל.

זאב אלקין: גם בחיים הרגילים יש משפחות ובתי אב שחורגים, אבל בדרך כלל כ-70% מהמשפחות במדינת ישראל לא חורגות מהכמות המוכרת.

זאב אלקין: התברר לנו, כשלקחנו את החודשים מרץ-אפריל כמדד למה המשמעות של השינוי של ישיבה מרובה בבית, התברר לנו שאכן יש חריגה משמעותית – כמות לא קטנה של משפחות חרגה מעבר לכמות המוכרת בסדר גודל של כ-10%-15%.

זאב אלקין: אבל ברגע שהם חרגו ב-10%-15% מהכמות המוכרת, חשבון המים שלהם קפץ הרבה פעמים ב-30%, כי אתה משלם פי שניים בתעריף הגבוה, לכן זה בהחלט היה מורגש באותה תקופה בחשבונות מים שאנשים קיבלו.

זאב אלקין: כתוצאה מזה באתי ביוזמה למועצת רשות המים.

זאב אלקין: הסמכות היא לא אצלי, כמו שאתה מן הסתם יודע, אלא אצל חברי מועצת רשות המים, אבל יצאתי ביוזמה, כשר שאחראי לתחום משאבי המים, להגדיל באופן זמני את הכמות המוכרת מחודש ספטמבר עד סוף השנה הזאת, וכמובן עם אופציה של הארכה סבירה, במידה שנראה שהתופעה הזאת של שהות מוגברת בבית לא תהיה מאחורינו גם בתחילת שנת 2021.

זאב אלקין: היוזמה הזאת בהתחלה נתקלה בלא מעט התנגדויות, כולל בתוך רשות המים עצמה, כמו כל שינוי שהוא.

זאב אלקין: צריך גם להבין שמשק המים במדינת ישראל הוא בסופו של דבר משק סגור, ולכן ברגע שאתה נותן סוג של הנחה במקום אחד – הגדלה של כמות מוכרת היא סוג של הנחה – מייד תעלה שאלה מאיפה יכוסה הפער.

זאב אלקין: המשמעות של זה בדרך כלל היא עלייה של התעריף הגבוה.

זאב אלקין: לפי הערכה של רשות המים, אם אלה שתי תופעות אחד על אחד, למעשה המחיר הוא עלייה בסדר גודל של כ-3% בתעריף הגבוה.

זאב אלקין: קודם כול, אני אקדים ואומר שאומנם אני לא חסיד להעלות את התעריף הגבוה, כי הוא חל על עסקים, הוא חל על מוסדות ציבור – מחר תבוא אלינו ותשאל למה העלו את חשבון המים בבית הכנסת – אבל עדיין אני חושב שמשפחות שאצלן החשבון קפץ ב-30% מול עלייה ב-3% – אני חושב שברור מה יותר נכון כאן.

זאב אלקין: במקביל אני מנסה בשלב הזה עוד למנוע, אם המהלך הזה יתממש, את העלייה של התעריף הגבוה, כי יש כמה תופעות שלפי דעתנו יכולות לאזן את משק המים ולא ידרשו את העלייה של התעריף הגבוה, או לפחות לא בכל העלות של ההטבה שאנחנו מדברים עליה – השווי שלה הוא סדר גודל של כ-50 מיליון שקל, אם מדובר על ארבעה חודשים.

זאב אלקין: יש על זה ויכוח במועצת רשות המים, קודם כול על עצם קבלת ההצעה שלי.

זאב אלקין: אני בינתיים עברתי את השלב הראשון – בחודש ספטמבר מועצת רשות המים קיבלה את המלצתי ויצאה לשימוע ציבורי בתחום הזה.

זאב אלקין: השימוע הסתיים, והדיון המסכם והסופי במועצת רשות המים יתקיים בשבוע הבא, ביום חמישי הבא, 22 בחודש אוקטובר.

זאב אלקין: אני באופן חריג קיבלתי החלטה לקחת חלק בשני הדיונים האלה.

זאב אלקין: השתתפתי בדיון הראשון, ואני מתכוון להשתתף בדיון השני, ואנסה לשכנע את חברי מועצת רשות המים לאשר סופית את המלצתי ולהגדיל את הכמות המוכרת מ-3.5 קוב לנפש ל-4.

זאב אלקין: זה בדיוק מכסה את העלייה הממוצעת שאנחנו ראינו.

זאב אלקין: גם אנסה לשכנע אותם בשלב הזה לא להעלות עדיין את התעריף הגבוה אלא לדחות את הדיון בסוגיה הזאת עד לחודש ינואר, התאריך הרגיל שבו מועצת רשות המים מקיימת דיונים, ועד אז נראה כבר את כל התופעות במשק המים ונדע להעריך אם באמת יש צורך להעלות את התעריף הגבוה או לא.

זאב אלקין: כנגד זה עומדת העמדה של משרד האוצר, שבהתחלה התנגד בכלל למהלך שאני מציע, ואחר כך אמר: גם אם כן, בשביל הפן החינוכי, חייבים להעלות מיידית את התעריף הגבוה.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שבסוף עמדתי תנצח על שני היבטיה: גם אישור של ההגדלה של הכמות המוכרת ל-4 קוב לנפש, מה שימנע חשבונות מנופחים של מים של אזרחי מדינת ישראל סביב החודשים האלה, וגם דחייה של ההכרעה לגבי הצד המאזן, כי יכול להיות שלא יהיה בו צורך אמיתי.

יעקב טסלר: תודה, אדוני.

יעקב טסלר: אני מברך אותך על היוזמה החשובה.

יעקב טסלר: אין ספק שעמידתך על הדבר הזה – כמו שאתה ציינת, שלקחת חלק והשתתפת בדיונים – אנחנו רואים את החשיבות בדבר הזה.

יעקב טסלר: כל דבר טוב הולך קשה, וכפי שאנחנו מכירים אותך, כשאתה מתחיל בהליך אתה בדרך כלל מצליח, ואני מברך אותך על כך.

זאב אלקין: במקרה הזה הסמכויות הן לא בידיי.

זאב אלקין: אם הסמכויות היו בידיי, היה יותר פשוט.

זאב אלקין: הסמכויות הן בידי רשות המים.

זאב אלקין: אם תשנו את זה, זה יהיה יותר קל.

יעקב טסלר: אדוני השר, ראית לנכון לבוא ולהוזיל, לתת באמת, כמו שאתה ציינת, למשפחות ברוכות ילדים ולאלה שבאמת חרגו בזמן הזה.

יעקב טסלר: כולנו תקווה ותפילה שאחרי סוף השנה לא תצטרך שוב לכנס את המועצה ולשבת לדון איך אנחנו ממשיכים הלאה בתנאים האלה, שאנחנו נהיה כבר אחרי הנגיף.

יעקב טסלר: שוב, אני מחזק את ידך.

יעקב טסלר: תודה רבה.

זאב אלקין: תודה.

זאב אלקין: אני נשאר פה, רק משנה כובע.

קרן ברק: עכשיו אתה כשר בכובע השני שלך, השר להשכלה גבוהה.

קרן ברק: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, לפני שאני אשאל, כמובן שאני מצטרף לחברי טסלר על השאילתה שלו בעניין המים.

אוסאמה סעדי: דנו בזה בוועדת הכלכלה, שמענו אותך, ואנחנו מחזקים את ידיך.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד לאשר את ההעלאה ל-4 מטר מעוקב למשפחה.

זאב אלקין: לנפש, 4 קוב לנפש.

אוסאמה סעדי: לנפש.

אוסאמה סעדי: אז זה חשוב גם למשפחות ברוכות ילדים, וגם חשוב מאוד שזה לא רק מספטמבר.

אוסאמה סעדי: אז דיברנו בוועדת הכלכלה, שלפחות זה יהיה רטרואקטיבית מאז תחילת המגפה.

אוסאמה סעדי: לענייננו, אני הגשתי שאילתה בעניין הקמת מוסד להשכלה גבוהה בעיר נצרת.

אוסאמה סעדי: העיר נצרת הינה העיר הערבית הגדולה ביותר.

אוסאמה סעדי: נצרת בת אלפיים שנים, ואין בה מוסד אחד להשכלה גבוהה.

אוסאמה סעדי: אין שום סיבה שסטודנטים ערבים יצטרכו לעזוב את עריהם על מנת לרכוש השכלה גבוהה.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: מהי עמדת משרדך בנושא?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: מדוע לא תוקם אוניברסיטה בעיר נצרת?

אוסאמה סעדי: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

זאב אלקין: קודם כול, כדי לענות על שאלתך, צריך להבין את ההקשר הרחב בשני היבטים: ההיבט הראשון זה המבנה של ההשכלה הגבוהה היום במדינת ישראל.

זאב אלקין: אנחנו כבר היום ברמה מסוימת נמצאים בעודף במספר המוסדות, מה שמשפיע על היציבות שלהם.

זאב אלקין: המוסדות אצלנו הם רבים ולא תמיד יציבים, בגלל הגודל, ולכן המדיניות של המל"ג והוות"ת כבר הרבה שנים היא לנסות להימנע מהקמה של מוסדות חדשים, אלא להפך – אפילו לעודד מוסדות קיימים להתחבר ולייצר מוסד יותר גדול, מה שיגרום ליותר יציבות וגם יותר יעילות במערכת ההשכלה הגבוהה.

זאב אלקין: המוסדות הקטנים בסוף לא מחזיקים מעמד וקורסים, וראינו כמה קריסות כאלה בשנים האחרונות, וגם היום יש כמה מוסדות שמצבם – הם לא על סף קריסה, אבל מצבם הוא מדאיג מבחינתי כשר שמופקד על המערכת.

זאב אלקין: לכן המדיניות של המערכת היא לא לעודד הקמה של מוסדות חדשים ולא ללכת לפי עיקרון שבכל עיר, גדולה ככל שתהיה, תהיה אוניברסיטה או אפילו מכללה, אלא למצוא פתרונות במסגרת של המוסדות הקיימים והרחבתם.

זאב אלקין: יש הרבה מאוד ערים במדינת ישראל שהן אפילו יותר גדולות לצורך העניין מנצרת ואין בהן מוסד להשכלה גבוהה, זאת אומרת, אין עיקרון שבכל עיר צריך להיות מוסד להשכלה גבוהה.

זאב אלקין: זה דבר אחד.

זאב אלקין: הדבר השני קשור לתמונת ההשתלבות של מגזר המיעוטים ודוברי הערבית בהשכלה הגבוהה, וכאן אני חייב להגיד שגם השנה – אנחנו בדיוק נמצאים בפתיחתה של שנה אקדמית חדשה – חייבים לציין שהמצב הוא יותר טוב אפילו ממה שתכננו.

זאב אלקין: אני יכול לשתף אותך בנתונים של השנה שהסתיימה.

זאב אלקין: עוד מוקדם לקבוע נתונים סופיים על השנה שמתחילה – יש כמה שבועות שייתכנו שינויים – אבל בשנה שהסתיימה, למשל, שיעור הסטודנטים הערבים בתלמידים לתואר ראשון במדינת ישראל היה 19%, כמעט כמשקלם באוכלוסייה, ואגב, ב-2% יותר מהיעד שהמדינה שמה לעצמה: היעד היה 17% לתוכנית הזאת, תוכנית רב-שנתית, והגענו ל-19%.

זאב אלקין: אותו דבר לגבי תלמידי התואר השני: היעד היה 12%, והגענו ל-15% מכלל התלמידים לתואר השני מתוך המגזר הערבי.

זאב אלקין: גם בתואר שלישי, היעד של 7% – הצלחנו לחצות אותו ולהגיע ל-7.3%.

זאב אלקין: זאת אומרת, חייבים להגיד שבאופן כללי ההשתלבות של המגזר הערבי במערכת ההשכלה הגבוהה, בזכות מאמצים מאוד אינטנסיביים שנעשו בעשור האחרון, ובמיוחד בחומש האחרון, היא בהחלט משביעת רצון, אפילו יותר ממה שהיה מתוכנן, וזאת בעיניי תופעה מאוד מאוד מבורכת.

זאב אלקין: אין כמעט מוסד להשכלה גבוהה במדינת ישראל שאתה לא מרגיש את זה באופן חי, פיזי, כשאתה נמצא שם.

זאב אלקין: אגב, זה לא אומר שזה נכון על כל החלקים של המגזר הערבי.

זאב אלקין: יש עדיין בעיה בייצוג של המגזר הבדואי בנגב.

זאב אלקין: גם פה יש שינויים, אבל לא מספיק.

זאב אלקין: יש בעיה גדולה מאוד בייצוג של ערביי מזרח ירושלים במוסדות להשכלה גבוהה.

זאב אלקין: גם זה נושא שבו יש שינויים בשנים האחרונות, אבל גם לא מספיק.

זאב אלקין: אבל בגדול, לכאורה, אנחנו מדברים על השתלבות מוצלחת בתוך המוסדות הקיימים.

זאב אלקין: לכאורה, אם אני לוקח את שני הדברים שציינתי, אז התשובה שלי על שאלתך הייתה צריכה להיות: אין צורך.

זאב אלקין: הסטודנטים מהמגזר הערבי משתלבים היטב במערכת ההשכלה הגבוהה הקיימת במקומות השונים, ומצד שני המדיניות היא לא לעודד הקמת מוסדות חדשים.

זאב אלקין: יחד עם זה, בכל זאת היה דיון מאוד רציני בזמנו במל"ג וות"ת אם יש צורך במוסד מיוחד שיהיה מופנה לקהל של המגזר הערבי, מוסד להשכלה גבוהה, ואם יש צורך להקים מוסד כזה.

זאב אלקין: המל"ג אפילו יצאה ב-2014 בקול קורא בנושא הזה, הוקצה לזה תקציב, בניסיון להוביל להקמת מכללה להשכלה גבוהה שתהיה מיועדת למגזר הערבי.

זאב אלקין: עוד לפני שדנים בשאלה איפה זה יקום, התנאי היה שזה צריך להתבסס על מוסד קיים, זאת אומרת שצריך לבוא מוסד קיים ולהציע לפתוח למעשה סוג של שלוחה כזאת או מוסד-בת או משהו בסגנון הזה.

זאב אלקין: הוגשו כמה הצעות לקול קורא הזה, הייתה ועדה מאוד מאוד רצינית שבחנה אותן, מכללת סח'נין כמעט זכתה, צריך להגיד את זה, היא הייתה מאוד קרובה לזכייה, אבל בסופו של דבר גם ההצעה שלה נפסלה, ושום גורם לא נמצא עומד בדרישות הסף של הקול קורא הזה, ולכן הקול קורא הזה לא התקיים.

זאב אלקין: כמובן, כל זה קרה הרבה לפני הגעתי לתפקיד.

זאב אלקין: עם כניסתי לתפקיד, וגם לאור דיון מיוחד שהתקיים במועצה להשכלה גבוהה בנושא הזה, קיבלנו החלטה בכל זאת לשקול את זה מחדש – לא לקבור את הרעיון הזה, אלא לחזור לדון בו מחדש, למרות הכישלון של הקול הקורא.

זאב אלקין: הדיון המערכתי המלא על הנושא הזה טרם התקיים, כי אני מכהן בתפקיד רק כמה חודשים, ואני ביקשתי בינתיים לנתח לעומק מה הייתה הסיבה של הכישלון של הקול הקורא ומה נכון לעשות כדי לא לחזור על הטעויות הקודמות, וגם לבדוק את עצם הנחיצות של המהלך הזה, לאור הצדקה של השילוב של התלמידים מהמגזר הערבי.

זאב אלקין: לכן, האם זה יכול לקרות?

זאב אלקין: יכול להיות.

זאב אלקין: האם זאת תהיה דווקא נצרת?

זאב אלקין: אני לא יודע, זה תלוי לא בנו, כי אנחנו לא באים לעיר מסוימת ואומרים: כאן תהיה מכללה או כאן תהיה אוניברסיטה.

זאב אלקין: זה תלוי במוסדות קיימים שירצו לגשת לקול הקורא הזה ויציעו דווקא את נצרת כמיקום.

זאב אלקין: לכן, אם נגיע מחדש לקול קורא הזה, זה כבר תלוי בשיח בין ראש העיר לבין המוסדות שיחליטו לגשת לקול הקורא.

זאב אלקין: ועוד הערה אחרונה בעניין הזה, על תוכנית נוספת שמתחילה להיות מקודמת בימים האלה, שגם היא יכולה לתת מענה חלקי לצורך שעליו דיברת, וזאת תוכנית להקמת אוניברסיטת הגליל.

זאב אלקין: הרי בזמנו הממשלה החליטה על הקמה של אוניברסיטה בגליל.

זאב אלקין: בפועל זה נתקע, בגלל הרבה סיבות; זה לא הזמן והמקום כרגע לנתח אותן, אבל אנחנו מנסים להחיות את היוזמה הזאת מחדש, או כמשהו על בסיס המכללות הקיימות באזור הגליל או אפילו רעיון של שינוי דרמטי של אוניברסיטת חיפה והרחבתה לכלל אזור הגליל, מה שגם יאפשר לה לצאת לתחום של הרבה מקצועות שהיא חסומה בחיפה בגלל הטכניון.

זאב אלקין: אני עוד לא יודע על איזה מודל נלך, אבל בהחלט, אם התוכנית הזאת תתקדם – ואני מקווה שהיא תתקדם; אני חושב שהגליל ראוי לאוניברסיטה וזכאי לאוניברסיטה – גם זה כמובן ייתן מענה נוסף בין השאר לסטודנטים מהמגזר הערבי המתגוררים בנצרת ובצפון בכלל.

זאב אלקין: תודה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: שאלה נוספת.

מיקי לוי: שאלת המשך.

קרן ברק: שאלת המשך.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, תודה על התשובה המפורטת, כהרגלך.

אוסאמה סעדי: אנחנו הגשנו את השאילתה הזאת ביולי, וכנראה שבדיוק הזכרת שזה מגיע בתזמון מצוין, פתיחתה של שנה אקדמית.

אוסאמה סעדי: אז זו הזדמנות לאחל – אני חושב שבשם כולנו – הצלחה למאות אלפי סטודנטים שמתחילים את השנה האקדמית.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, שאכן אנחנו כמעט מגיעים לכך שהסטודנטים – השיעור שלהם הוא כמו השיעור של כלל האוכלוסייה הערבית בכלל האוכלוסייה, בערך 20%.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר לך עוד נתון, ואני מניח שאתה כשר להשכלה הגבוהה מכיר אותו: יש עוד יותר מ-15,000 סטודנטים לפחות שלומדים מחוץ לישראל – – –

זאב אלקין: זאת בדיוק הסיבה שאני כן ביקשתי לשקול עוד פעם את הרעיון שעליו שאלת.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר: יש ביקוש.

אוסאמה סעדי: זה לא ש-20% מהסטודנטים לומדים ואז הכול בסדר ואין ביקוש.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: יש ביקוש רב.

אוסאמה סעדי: לומדים במדינות בחו"ל, לומדים בתוך שטחי הרשות הפלסטינית, באוניברסיטאות שם, ממש עם ציונים גבוהים מאוד; אפילו מי שלומדים רפואה בא-נג'אח ובאבו דיס עוברים בציונים גבוהים עם רמה אקדמית מצוינת.

אוסאמה סעדי: לכן אני חושב שכאשר אנחנו באים ומציעים אוניברסיטה בעיר נצרת, שהיא עיר ערבית – אמרת שאתה שוקל את העניין הזה של אוניברסיטה בגליל, ואני חושב שאם אנחנו מדברים על אוניברסיטה בגליל, המקום הטבעי ביותר והראוי ביותר והמתאים ביותר זה העיר נצרת, ולכן אני מברך על דבריך בסוף התשובה, שאתם נערכים ועורכים דיונים בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אני הייתי בנצרת, הייתי אצל ראש עיריית נצרת עלי סלאם, שהוא פועל ושוקד על העניין הזה, ואני חושב שהשאיפה של כל האוכלוסייה הערבית היא לראות באמת אוניברסיטה בנצרת.

זאב אלקין: תודה.

קרן ברק: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי לוי: אדוני השר, כתוצאה מהיעדר תקציב מדינה מאושר הופחתו השנה תקציבי תנועות הנוער ב-25 מיליוני שקלים; 2.5 מיליוני השקלים שהועברו לא קשורים לתוספת המדוברת.

מיקי לוי: כדי לאפשר המשך פעילות תנועות הנוער, אבקשך – ועליך לאשר – הסטה חד-פעמית עד אישור תקציב המדינה ממשרדך.

מיקי לוי: שאילתות דומות הוגשו לשרי החינוך והאוצר.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: האם תאשר הסטת התקציב הייעודי ממשרדך, אם יש כזו אפשרות?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אם כן – מתי? 3.

מיקי לוי: אם לא – מדוע?

מיקי לוי: אני מבין את המצוקה התקציבית שמצויים בה כל משרדי הממשלה – הייתי שם – בגלל ה-1 חלקי 12 והיעדר תקציב מדינה.

מיקי לוי: כל דבר הוא חשוב, אבל הנושא הזה הוא חשוב מאוד בעיניי.

מיקי לוי: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

זאב אלקין: אכן, גם אני, כמוך, עד לפני חודש, עד לפני כמה שבועות, הייתי מאוד מוטרד בנושא הזה, לגבי התקציב של החינוך הבלתי-פורמלי במדינת ישראל בכלל, ובראשו תנועות נוער, ארגוני נוער וגם תקנות שמלוות את תנועות הנוער, כמו תקנת הש"שים או התקנה של גרעינים מחנכים, מעין קומונות של תנועות נוער שמוקמות על ידי הבוגרים.

זאב אלקין: כי בהחלט, לצערי – וזה, אגב, בעיניי נושא שראוי לתיקון, ולצערי הוא כבר הרבה שנים לא מתוקן, במשמרת של כולנו, כולל כשאתה היית במשרד האוצר – חלק גדול מאוד מהחינוך הבלתי-פורמלי במדינת ישראל מתוקצב בתקציבים חד-פעמיים ולא בבסיס התקציב.

זאב אלקין: אגב, מסיבות טובות: רואים שהבסיס לא מספיק ורוצים להביא עוד כסף.

זאב אלקין: אבל כשמביאים עוד כסף – המפלגות וכסף קואליציוני והחלטות של שרי חינוך והסיוע של שרי האוצר – הוא תמיד חד-פעמי והוא לא נכנס לבסיס התקציב, ואז לאט-לאט, דווקא מסיבות טובות של רצון לעזור, מתפתחת תופעה מדאיגה שחלק גדול מאוד מהפעילות – שכבר כולם התרגלו אליה והיא קורית כל שנה, היא לא חד-פעמית – לא נמצא בסיס התקציב, ואז, כשמגיעים לשנה מהסוג שהיינו בה – ואנחנו עדיין בה, כן?

זאב אלקין: שנה שבה שלא אושר תקציב המדינה באופן מלא ועוד יש אי-יציבות פוליטית, פתאום כל הגופים האלה מוצאים את עצמם מול שוקת שבורה.

זאב אלקין: וזה אכן היה המצב שירשתי.

זאב אלקין: אני קיבלתי ממשרד החינוך ירושה, ואין לי מילה אחת רעה להגיד על שר החינוך – הוא היה מאוד הוגן בתהליך הזה, וכל מה שהיה לו הוא העביר אליי.

זאב אלקין: אבל לצורך השוואה, אם התקציב של תנועות הנוער היה בשנת 2019, בסוף, אחרי כל התוספות והחלטות הממשלה והכול, 119 מיליון שקל, התקציב שעבר אלינו היה סביב 80 מיליון שקל, זאת אומרת, פער של 40 מיליון שקל רק על תנועות הנוער.

זאב אלקין: לארגוני נוער, אם התקציב היה קצת יותר מ-50 מיליון שקל, עבר אלינו 35 – עוד מחסור, של 15 מיליון שקל.

זאב אלקין: אותו דבר בגרעינים מחנכים – מחסור של 10 מיליון שקל, ועוד ועוד.

זאב אלקין: אני יכול להביא לך רשימה ארוכה.

זאב אלקין: אני ירשתי משק – כל המשרד שלי להשכלה גבוהה ומשלימה – עם פער של מינוס 300 מיליון שקל.

זאב אלקין: היית סגן שר האוצר, אתה יודע מה זה בשביל שר – אני לא ראש מפלגה – לסגור כזה פער במשא ומתן עם אגף התקציבים.

זאב אלקין: זה לא פשוט, ולכן הייתי מאוד מאוד מודאג.

זאב אלקין: וזה גם לא סיפור של הסטות – אני לא משרד החינוך, אין לי מאיפה לקחת.

זאב אלקין: אני יכול ממינוס אחד להסיט למינוס שני, ולכן זה לא היה פתרון.

זאב אלקין: לשמחתי הרבה, בעקבות ההחלטה שאתם קיבלתם כאן בכנסת להקצות 11 מיליארד שקל לחיזוק התקציב ההמשכי מצד אחד, ובוועדת הכספים, ובעקבות התגייסות של הרבה מאוד גורמים שצריכים להזכיר אותם כאן, שהסכימו לתת פה כסף קואליציוני – גם מפלגת כחול לבן שמה כסף קואליציוני לתקנות של החינוך הבלתי-פורמלי, כולל לתנועות נוער, בהיקף משמעותי, גם יהדות התורה, כמה שאולי לא תתפלא, שמה כסף קואליציוני לתקנת האחות של ארגוני נוער, וגם הנכונות של משרד האוצר ללכת לקראתי ולהביא לנו תוספת חד-פעמית למשרדנו – אנחנו סיימנו את התהליך הזה, טפו-טפו-טפו, בתוצאה טובה.

זאב אלקין: אני יכול להגיד לך היום שהתקציב של תנועות הנוער, למשל, עומד במיליון שקל אפילו יותר מהשנה שעברה.

זאב אלקין: זאת אומרת שלא רק סגרנו 40 מיליון – הבאנו 41 מיליון בכל המאמצים ביחד.

זאב אלקין: התקציב של ארגוני נוער גדל ב-7 מיליון שקל; התקציב של התקנה של שנת שירות גדל ב-6 מיליון שקל לעומת השנה שעברה.

זאב אלקין: אלה עשרות מיליוני שקלים תוספת בכל אחת מהתקנות האלה.

זאב אלקין: גם התקציב של הגרעינים המחנכים גדל בכמה מיליוני שקלים.

זאב אלקין: זאת אומרת שבסופו של דבר, במאמץ משותף, מהגורן ומהיקב, נכונות של אגף תקציבים, נכונות אישית של שר האוצר שהתגייס, גם בתמיכת ראש הממשלה, נכונות של כחול לבן ובני גנץ אישית שהתגייס למטרה הזאת – צריכים לתת לו קרדיט על העניין הזה – נכונות של המפלגות החרדיות שהתגייסו, כולם כאן נתנו כתף, ואנחנו היום מגיעים לשנה התקציבית הזאת, המסתיימת, שנת 2020, בהחלט עם תמונה תקציבית טובה.

זאב אלקין: היה עיכוב מסוים בתוך משרד החינוך בהפעלה של התקציב הזה של כמה שבועות, כי כנראה שעוד לא כל פקידי המשרד התרגלו לזה שאנחנו משרד עצמאי, אבל גם את זה פתרנו, בסיוע של השר גלנט, שהתערב פה אישית ושחרר אותנו מהמגבלות הביורוקרטיות, והשבוע יצא לדרך קול קורא רלוונטי שיביא את הסיוע הזה לתנועות הנוער, לארגוני הנוער ולתקנות נוספות.

זאב אלקין: לכן, אני בהחלט ישן בלילה הרבה יותר רגוע בשבועות האחרונים מאשר במשך כל החודשים האלה.

זאב אלקין: שאלת את שאלתך בהחלט בצדק.

קרן ברק: שאלה נוספת.

מיקי לוי: אדוני השר, אני עולה לכאן מכיוון שאסור למחוא כפיים במליאה, אז אני מוחא לך כפיים בצורה וירטואלית ואומר תודה.

מיקי לוי: אז זה באמת – גם השאלה המקיפה וגם הכספים שדאגת להזרים, וכיסוי הבור הזה מאוד מאוד חשוב בעיניי לחינוך הלא-פורמלי.

מיקי לוי: אני אומר לך תודה רבה, ולכל העוסקים במלאכה.

מיקי לוי: אני אנצל את זכותי, ואני מניח שאולי לא תהיה לך תשובה: שנת הלימודים האקדמית תיפתח בקרוב, כמובן באופן מקוון, בזום.

מיקי לוי: ישנם סטודנטים עם לקויות למידה שמתקשים ללמוד בצורה הזאת.

מיקי לוי: אין לי תשובה לעניין הזה.

מיקי לוי: אני מניח שאולי יש אנשים או גורמים במשרדך שמומחים בשטח ואולי יוכלו לתת איזושהי עין מקצועית, מה ניתן לעשות עוד טיפה עבור אותם סטודנטים עם ליקויי למידה.

זאב אלקין: אני באמת לא בטוח שיכול לתת לך תשובה מקיפה כהרגלי, כי לא התכוננתי לשאלה הזאת.

זאב אלקין: אני רק יכול לציין בקצרה – – –

קרן ברק: אתה יכול, אם תתאמץ.

קרן ברק: הידע הכללי שלך – – –

מיקי לוי: – – – שאלה – – –

קרן ברק: לא, אבל יש לך פה מישהו, אתה יודע, הכי רציני שיש.

מיקי לוי: עזבי אותי מאיפה הוא.

מיקי לוי: זה לא מעניין אותי.

קרן ברק: הכי רציני.

מיקי לוי: הוא הכי רציני.

מיקי לוי: אני מעריך אותו לאורך כל השנים.

קרן ברק: חבל על הזמן.

מיקי לוי: אם הוא אומר לי: אני לוקח את זה לבחון את זה, זה בשבילי מספיק.

קרן ברק: עולם ומלואו.

מיקי לוי: כן.

זאב אלקין: אני אשמח, כמובן, לבחון יותר לעומק את שאלתך.

זאב אלקין: אני רק אגיד ואומר שבאופן כללי, בגלל בעיות מהסוג הזה – ויש עוד ציבורים שמתקשים בלמידה מקוונת מכל מיני סיבות: סיבות חברתיות – קח את הבדואים בנגב, הנשים הבדואיות בנגב – אין להן אינטרנט; יש מוסדות להשכלה גבוהה – למשל מכללת ספיר חילקה סטיקים לחיבור לסטודנטיות כדי שהן יוכלו ללמוד בצורה מקוונת.

זאב אלקין: יש הרבה ציבורים וקבוצות שיש להם קשיים בהוראה המקוונת, לכן המוסדות, כמובן בברכתנו וגם בעזרתנו התקציבית, נערכים לתת להם מקסימום סיוע, ובמקביל השאיפה שלנו, כל עוד ההגבלות יאפשרו, היא לחזור ללמידה היברידית.

זאב אלקין: אני לא מאמין שנחזור ללמידה מלאה בקמפוס, אבל המערכות כן הכשירו את עצמן ליכולת שאותו שיעור יילמד באופן פיזי ובמקביל ישודר למי שלא יכול להיות בכיתה בגלל ההגבלות המספריות, ואז, כמובן, אני מניח שהעדיפות בנוכחות בכיתה תינתן קודם כול לאותן הקבוצות ולאותם מגזרים שמתקשים במיוחד בהוראה מרחוק, והם הראשונים שצריכים לקבל את הגישה לחינוך פרונטלי.

זאב אלקין: האם נדע לפתור את כל הבעיות בהקשר הזה?

זאב אלקין: אני כבר מבטיח לך שלא.

זאב אלקין: זו שנה מאוד מורכבת, ויהיו בה בעיות, אבל נעשה את המקסימום לפתור את המקסימום.

זאב אלקין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, השר אלקין.

קרן ברק: תשובות ממצות.

קרן ברק: נעבור להודעות הממשלה.

קרן ברק: הודעות הממשלה – השרה עומר ינקלביץ'.

קרן ברק: ואנחנו עכשיו – שלוש הודעות, ונצביע עליהן מייד אחרי זה?

קריאה: דיון והצבעה.

קרן ברק: דיון ואז הצבעה.

עומר ינקלביץ': מכובדיי, היושבת-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי חברותו בממשלה של שר התיירות אסף זמיר נפסקה ביום 6 באוקטובר 2020 בשעה 16:30, וזאת בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר אסף זמיר את כתב התפטרותו מן הממשלה בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

עומר ינקלביץ': כמו כן, אני מתכבדת להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי משעה שנפסקה חברותו של השר אסף זמיר בממשלה, החל ראש הממשלה החלופי למלא את תפקיד שר התיירות, וזאת בהתאם לסעיף 43ד(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, נוכח זיקתו של השר זמיר.

עומר ינקלביץ': נוסף על כך אני מתכבדת להודיע כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כך שהשרה אורית פרקש הכהן תשמש בתפקיד שרת התיירות נוסף על תפקידה כשרה לנושאים אסטרטגיים.

עומר ינקלביץ': בהתאם לסעיף האמור בחוק-היסוד, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה הנ"ל.

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: נעבוד לדיון.

קרן ברק: ראשונת הדוברים, תמר זנדברג – אינה נוכחת; חמד עמאר – אינו נוכח; אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; מתן כהנא – אינו נוכח; אחמד טיבי – אינו נוכח; יאיר גולן – אינו נוכח; אלכס קושניר – אינו נוכח; יצחק פינדרוס – אינו נוכח.

קרן ברק: יעקב טסלר, יש לך שלוש דקות, עד שלוש דקות.

יעקב טסלר: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני מאחל הרבה הצלחה לשרה אורית פרקש ולידידי הרב יצחק כהן, שבדקות הקרובות גם יתמנה.

יעקב טסלר: המשך עשייה ברוכה למען עם ישראל.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, מוקדם יותר שמעתי בקשב רב את תשובתו של השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה על עצתו של ידידי חבר הכנסת יצחק פינדרוס להקים ועדת חקירה פרלמנטרית על התנהלות המשטרה בתקופת הקורונה.

יעקב טסלר: השר אוחנה אמר בדבריו שאכן ישנן תופעות מועטות של שוטרים המפעילים כוח בלתי מידתי נגד הציבור, ובמקרים אלו המשטרה ומח"ש בודקים את התנהלות השוטרים ומזמנים לבירור את האחראים.

יעקב טסלר: אם אכן כך, חבל שהשר אוחנה לא הביא דוגמה אחת שבה העמידו לדין שוטר, כי לי יש כמה דוגמאות הפוכות.

יעקב טסלר: כולנו זוכרים את הסיפור של הנער המיוחד יענקי רוזנברג, שהוכה נמרצות על ידי שוטרים, או את מקרה זריקת הרימון על ידי השוטרים לילדה זיסי מרגליות, או מקרה האברך שחזר בחג הפסח מביקור אצל אביו החולה והשוטרים בעטו ודחפו אותו לרצפה ללא סיבה, או אותו אברך ברוממה שהוכה בראשו במכשיר קשר ונפתח לו הראש רק כי העיר לשוטר מדוע אינו חובש מסכה.

יעקב טסלר: בכל המקרים האלה הוגשה תלונה, נפתחה חקירה, ומה קרה לבסוף?

יעקב טסלר: קל לנחש: התיק נסגר.

יעקב טסלר: איני רוצה חס ושלום להכפיש את המשטרה כולה, אבל הקומץ הזה והיעדר הטיפול של מח"ש בשוטרים סוררים מכתימים את המשטרה כולה, ולכן לא פלא שהציבור איבד את אמונו במשטרה.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור קיבלתי מאות פניות מאזרחים שנפגעו מהתנהלות המשטרה בתקופה האחרונה.

יעקב טסלר: רבותיי, לפני שעה קלה, כשאני יושב כאן במליאה, אני מקבל ורואה תיעודים מזעזעים מחתונה שמתקיימת כרגע בירושלים – יותר נכון החתונה כבר לא מתקיימת, לצערי – במרחב פתוח.

יעקב טסלר: האמת היא, אני לא יודע בדיוק מה קרה שם, מה היה שם, אבל דבר אחד אני ראיתי, ואסור שיקרה: מוציאים אנשים עם דם, נותנים מכות.

יעקב טסלר: מה קרה?

יעקב טסלר: להיכן הגענו?

יעקב טסלר: אני לא מצטט עכשיו מה שהיה, אבל ברשותכם, אני רוצה כן לצטט כמה דוגמאות שהגיעו אליי לוועדה: לאחר שראיתי ילד נופל על הכביש כתוצאה מדחיפות השוטרים ניסיתי לעזור לו לקום, ואז הגיע שוטר והתחיל להדוף אותנו באלימות, תוך כדי שאני מנסה להסביר לו שבסך הכול עזרתי לילד לקום.

יעקב טסלר: זה לא עזר לו, וכן הלאה.

יעקב טסלר: מקרים אלו מצטרפים לסרטון של השוטר שזרק דלי על ילד ועוד אין-ספור סרטונים ותמונות מזעזעות של אלימות קשה כנגד נשים, ילדים ומבוגרים.

יעקב טסלר: לתת למשטרה לחקור את עצמה אינו אפקטיבי.

יעקב טסלר: רק גוף חיצוני שיחקור את התנהלות המשטרה יוכל להגיע לחקר האמת ולנכש את העשבים השוטים מתוך המשטרה.

יעקב טסלר: יותר מאשר זו דרישה שלנו, זה אמור להיות אינטרס ראשון במעלה של המשטרה, והתנגדותה אומרת דורשני, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: זה מח"ש.

מיקי לוי: אני רוצה להבהיר לך: מח"ש זה לא משטרה.

יעקב טסלר: גם וגם.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: אין שם אנשי משטרה, זה פרקליטות המדינה.

מיקי לוי: אני מעמיד אותך על טעותך.

קרן ברק: חבר הכנסת טסלר, תם זמנך.

קרן ברק: אנחנו רוצים לסיים.

יעקב טסלר: מסיים.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, איך תסתכלו בעיניים של הציבור שבחרו בכם לאחר שקיבלו מכות ואגרופים והתנהגו כלפיהם באלימות רבה על ידי שוטרים?

יעקב טסלר: מה תענו להם?

קרן ברק: חבר הכנסת טסלר, אנא, סיים.

יעקב טסלר: אומנם ההצעה לוועדת חקירה ירדה, אך אני וחבריי לא נוותר ונמשיך במאבק עד שיענקי רוזנברג, זיסי מרגליות וכל אחד מבנינו ובנותינו ידעו שהמשטרה היא השומרת עליהם ולא להפך.

יעקב טסלר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת טסלר.

קרן ברק: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת יולי מלינובסקי קונין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מעוניין לדבר?

מיקי לוי: אתם רוצים שאני אדבר?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אחרי האחווה עם השר אלקין אנחנו חושבים שזה יקלקל.

מיקי לוי: אני נענה לבקשתכם.

קרן ברק: חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת עמית הלוי – מוותר; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח.

קרן ברק: חבר הכנסת איתן גינזבורג.

קרן ברק: יש לך עד שלוש דקות.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בפתח הדברים – אנחנו באירוע משמח עבור אלה שמתמנים, אבל לפני כן אני רוצה להצטער על הפסקת כהונתו של חברי חבר הכנסת אסף זמיר כשר התיירות.

איתן גינזבורג: אני מכיר את אסף הרבה מאוד זמן, ואני יודע כמה תוכניות היו לו בתחום התיירות, כמה תשוקה הייתה לו להצלחת המשימה שנטל על עצמו בתקופה הכל-כך מורכבת הזאת, בתקופה הקשה שבה נמצאת המדינה, ובעיקר תחום התיירות, כמה ניסיונות הוא ניסה כדי לראות איך אפשר לפתח את התיירות דווקא עכשיו, כשתיירות הפנים היא הדגש.

איתן גינזבורג: אני כמובן מבין את הקושי ואת המורכבות שבהן הוא היה מצוי בתקופה האחרונה, בעיקר לנוכח האירועים האחרונים, ומאוד מאוד מכבד את החלטתו ומוקיר את המהלך שהוא עשה, עם כל הקושי שבדבר.

איתן גינזבורג: לא פשוט לוותר על תפקיד שכזה, אבל אסף הוא איש של אמת ובחר לא לעשות עם נפשו שקר, והוא חזר להיות חבר כנסת.

איתן גינזבורג: אני שמח שהוא נשאר חבר כנסת בכחול לבן, מחויב לדרך ומבין את צו שעה.

איתן גינזבורג: בהזדמנות הזאת אני גם מבקש בעיקר לברך את חברתי חברת הכנסת – לשעבר, יש להגיד, כי היא התפטרה – –

קרן ברק: אבל היא לא פה.

איתן גינזבורג: – – את השרה אורית פרקש הכהן, השרה לעניינים אסטרטגיים, שלקחה על עצמה את המשימה, את התפקיד, לעמוד בראשות משרד התיירות ולכהן כשרת התיירות.

איתן גינזבורג: והינה הגיע שר התיירות לשעבר, שאפשר כבר לומר שהוא שר התיירות המיתולוגי.

איתן גינזבורג: אני לא זוכר מישהו שכיהן כל כך הרבה שנים בתור שר תיירות, אדוני היושב-ראש.

יואב קיש: – – – שיריב הוא שר התיירות.

איתן גינזבורג: אני אספר לך, כשאסף זמיר נכנס לתפקיד שר התיירות, כשהוא החליף את יריב לוין, אז שר התיירות היוצא יריב לוין סיפר כמה מיליוני תיירים הגיעו למדינת ישראל ואיזה פרוספריטי היה פה במדינה, עם כל כך הרבה תיירים וכלכלה זורמת וצמיחה.

איתן גינזבורג: כשהוא נכנס לתפקידו הוא אמר:

איתן גינזבורג: אני לא יודע על מה אתה מדבר, אדוני השר.

איתן גינזבורג: אדוני כבוד יושב-ראש הכנסת, אני מגיע ויש לי אפס תיירים.

איתן גינזבורג: אבל זו אנקדוטה.

איתן גינזבורג: באמת בתקופה של יריב לוין הייתה פה צמיחה ופריחה בתחום התיירות, וצריך לברך אותו על כך, ומשרד התיירות ניצב היום בפני אתגרים רבים, ואולי גם הזדמנויות רבות.

איתן גינזבורג: אבל אני רוצה בעיקר לברך את השרה פרקש הכהן, שלקחה על עצמה את המשימה לעמוד בראש המשרד הזה בתקופה הכל-כך מורכבת הזאת, גם פוליטית, גם כלכלית, גם בריאותית, עם כל הסגרים ועם כל ההגבלות.

איתן גינזבורג: לא פשוט היום להניע את כל סוגיית התיירות בישראל, אבל אני יודע שיש כאן בבית הזה לא מעט שהתיירות חשובה להם.

איתן גינזבורג: ראיתי פה את קרן ברק, שעומדת יחד עם חברת הכנסת שטרית בראש שדולת התיירות, ואני יודע על עוד כמה חברי כנסת שחשובה להם התיירות בכל רחבי המדינה, ואני בטוח שביחד הם יוכלו להוביל את תחום התיירות, על אף האתגרים הקשים האלה, להצלחות באתגרים האלה, להצלחות בהזדמנויות שעומדות בפניהם, ואני רוצה לברך אותם על כך.

איתן גינזבורג: אני לא אעלה שוב יותר מאוחר, אז אני רוצה לברך גם את השר איציק כהן על מינויו לשר במשרד האוצר ולשר הבינוי והשיכון.

איתן גינזבורג: אני מאחל לך, ידידי, הרבה מאוד הצלחה.

איתן גינזבורג: אני יודע כמה יוזמות יש לך וכמה ניסיון יש לך, ואני בטוח שאזרחי מדינת ישראל יזכו בכל הידע והניסיון שאתה מביא איתך לתפקידים האלה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה, חברות וחברי הכנסת.

יריב לוין: אם כך, השרה ינקלביץ', את מבקשת לסכם?

קריאות: לא.

יריב לוין: אם כך – אין בעיה.

יריב לוין: אין בעיה, הכול בסדר, לא להיבהל.

יריב לוין: אם כך, אנחנו יכולים לעבור להצבעה על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה בדבר החלטה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים, כך שהשרה אורית פרקש הכהן תשמש שרת התיירות נוסף על תפקידה כשרה לנושאים אסטרטגיים.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 21 בעד הודעת הממשלה – 5 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על שינוי בחלוקת התפקידים בין השרים נתקבלה.

יריב לוין: אני אוסיף את הקולות.

יריב לוין: אני מוסיף ככה: את קולה של חברת הכנסת קטי שטרית – אני מבין שבעד.

יריב לוין: אם מישהו רוצה אחרת, יגיד לי; את קולם של חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת עמית הלוי, חבר הכנסת יוסף טייב, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, סגן השר יברקן, חבר הכנסת טסלר, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: נמנע.

יריב לוין: אם כן – סליחה, חבר הכנסת בוסו, לא הרמת יד קודם, אני לא התבלבלתי.

יריב לוין: אין בעיה, זה בסדר.

יריב לוין: אז חבר הכנסת בוסו – אני מוסיף גם אותו.

יריב לוין: אם כך, יש לנו 13 בעד, אין מתנגדים ונמנע אחד.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהודעת הממשלה התקבלה, ומברך את השרה אורית פרקש הכהן ומאחל לה הצלחה בתפקיד חשוב ובאמת מורכב בימים הלא-פשוטים האלה.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים לנושא הבא – הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, שלפיה כהונתו של סגן השר במשרד האוצר יצחק כהן נפסקה ביום 14 באוקטובר 2020 בשעה 12:00, וזאת בהתאם לסעיף 26(1) לחוק-יסוד: הממשלה, בתום 48 שעות מהמועד שבו מסר סגן השר את כתב התפטרותו לשר האוצר.

יריב לוין: הודעה נוספת של הממשלה – בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה ועל פי הצעת ראש הממשלה, בדבר החלטתה לצרף את חבר הכנסת יצחק כהן כשר נוסף לממשלה.

יריב לוין: על כך תתקיים הצבעה.

יריב לוין: נוסף על כך – הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה בדבר החלטתה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כך שהשר יצחק כהן ישמש שר הבינוי והשיכון, וזאת במקום ראש הממשלה, שמילא תפקיד זה בהתאם לסעיף 43ד(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: גם על כך נצביע.

יריב לוין: נוסף על כך – הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 43ד(ז) לחוק-יסוד: הממשלה, ובהסכמת ראש הממשלה וראש הממשלה החליפי, בדבר ההחלטה למנות את השר יצחק כהן לשר נוסף במשרד האוצר, נוסף על תפקידו כשר הבינוי והשיכון.

יריב לוין: השר יצחק כהן יהיה אחראי, בכפוף לשר האוצר, לתחומים המפורטים להלן, כפי שיהיו בהודעה, מתוך תחומי פעילות משרד האוצר, והם רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון ורשות ניירות ערך.

יריב לוין: גם על כך נצביע.

יריב לוין: אני מזמין את השרה עומר ינקלביץ' למסור את ההודעה בשם הממשלה, בבקשה.

עומר ינקלביץ': מכובדי, אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבדת להודיע לכנסת כי כהונתו של סגן השר במשרד האוצר יצחק כהן נפסקה ביום 14 באוקטובר 2020 בשעה 12:00, וזאת בהתאם לסעיף 26(1) לחוק-יסוד: הממשלה, בתום 48 שעות מהמועד שבו מסר סגן השר את כתב התפטרותו לשר האוצר.

עומר ינקלביץ': כמו כן, אני מתכבדת להודיע כי בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה ועל פי הצעת ראש הממשלה, החליטה הממשלה לצרף את חבר הכנסת יצחק כהן כשר נוסף לממשלה.

עומר ינקלביץ': נוסף על כך החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כך שהשר יצחק כהן ישמש שר הבינוי והשיכון, וזאת במקום ראש הממשלה, שמילא תפקיד זה בהתאם לסעיף 43ד(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

עומר ינקלביץ': עוד החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 43ד(ז) לחוק-יסוד: הממשלה ובהסכמת ראש הממשלה וראש הממשלה החליפי, למנות את השר יצחק כהן לשר נוסף במשרד האוצר, נוסף על תפקידו כשר הבינוי והשיכון.

עומר ינקלביץ': השר יצחק כהן יהיה אחראי, בכפוף לשר האוצר, לתחומים המפורטים להלן מתוך תחומי פעילות משרד האוצר: רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון ורשות ניירות ערך.

עומר ינקלביץ': זיקתו של השר יצחק כהן הינה לראש הממשלה.

עומר ינקלביץ': על ההחלטות הנ"ל מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לשרה עומר ינקלביץ'.

יריב לוין: אנחנו עוברים לדיון משולב בכל ארבע ההודעות.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – איננו; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה; חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה; חבר הכנסת יבגני סובה – איננו; חבר הכנסת מיקי לוי – איננו; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת אלי אבידר – איננו; חבר הכנסת מתן כהנא – איננו; חבר הכנסת שלמה קרעי – איננו; חבר הכנסת ווליד טאהא – איננו; חבר הכנסת מאיר כהן – איננו; חבר הכנסת חמד עמאר – איננו; חבר הכנסת עמית הלוי – איננו; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – איננה; חברת הכנסת סונדוס סאלח – איננה; חבר הכנסת עודד פורר – איננו; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אף הוא איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, קודם כול ברכות לידידי הרב יצחק כהן על התפקידים החדשים.

מיכאל מלכיאלי: שהקדוש ברוך הוא ייתן לך סייעתא דשמיא להמשיך.

מיכאל מלכיאלי: כמו שעד היום עזרת לעם ישראל והיית אוזן קשבת לכולם, שתהיה לך סייעתא דשמיא להמשיך במעשיך הכבירים.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, בשעות האחרונות, בשעה האחרונה, מופצים כמה סרטונים – אי-אפשר לראות את זה.

מיכאל מלכיאלי: שוטרים נכנסים לבית בגבעת זאב, מפרקים אנשים במכות; חתן וכלה יוצאים עם דם מהחדר; גוררים שם האנשים כמו מחבלים.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, נכנסו 15–20 – לא יודע כמה, יש שם מעט מאוד אנשים; אולי ברחו, לא הייתי שם – נכנסים שוטרים, סוחבים אותם כמו עבריינים, כמו סוחרי סמים.

מיכאל מלכיאלי: ריבונו של עולם, משטרת ישראל, מה קרה לכם?

מיכאל מלכיאלי: האם אתם חושבים לבנות אמון של ציבור עם כאלה מראות?

מיכאל מלכיאלי: האם אתם חושבים שאפשר לגרור חתן עם דם על הפרצוף שלו – – –

קריאות: – – –

מיכאל מלכיאלי: זה לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: כבר, שנייה.

מיכאל מלכיאלי: האם אתם חושבים, משטרת ישראל, שאפשר לנסות לבנות אמון של ציבור עם מראות של גרירת ילדים?

קטי קטרין שטרית: – – – המון זוגות דחו את החתונות.

קטי קטרין שטרית: די עם זה – – –

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, לקחתם חתן וכלה ביום היפה שלהם.

מיכאל מלכיאלי: תסגרו את המקום, תיתנו קנסות אם התנהגו לא בסדר.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר לקבל כאלה מראות של דם.

אופיר כץ: אבל יש הרבה זוגות שזה היה היום היפה שלהם והם דחו את זה.

מיכאל מלכיאלי: זה היום היפה שלהם.

קטי קטרין שטרית: אבל הם דחו את זה.

קטי קטרין שטרית: המשפחה שלי דחתה חתונה.

קטי קטרין שטרית: אל תעשו חתונות.

מיכאל מלכיאלי: לא לא לא, אתם טועים, סליחה.

קטי קטרין שטרית: אתם נבחרי ציבור.

קטי קטרין שטרית: תגידו לציבור לא לעשות את זה.

מיכאל מלכיאלי: אני נבחר ציבור, חבר ועדת חוקה.

מיכאל מלכיאלי: מותר לעשות היום חתונות.

קטי קטרין שטרית: לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: כן נכון.

מיכאל מלכיאלי: אתם לא יודעים.

מיכאל מלכיאלי: חבר'ה, תבדקו את עצמכם.

אופיר כץ: – – – עם המשפחה הגרעינית.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: תסתכל בסרטונים – יש – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מיכאל מלכיאלי: סליחה, אני אמרתי – רבותיי, קודם כול, חתונה מותר לעשות על פי החוק היום.

קטי קטרין שטרית: מלכיאלי, ראיתי עכשיו בטלוויזיה – זה היה מלא.

קטי קטרין שטרית: זה היה מלא.

מיכאל מלכיאלי: קטי, ריבונו של עולם – –

קטי קטרין שטרית: די, תהיו אחראיים.

מיכאל מלכיאלי: – – להוציא חתן וכלה עם דם זה דבר שלא בונה אמון.

קטי קטרין שטרית: אחיין שלי ביטל.

קטי קטרין שטרית: אחיין שלי ביטל.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לשר אמיר אוחנה, ואני סומך עליו: תקרא עכשיו למפקד של המשטרה שם.

מיכאל מלכיאלי: תצפה ביחד איתו בסרטונים; לא למח"ש.

מיכאל מלכיאלי: תדיח את מי שצריך להדיח.

מיכאל מלכיאלי: את הקורונה אנחנו ננצח רק באמון במשטרה.

מיכאל מלכיאלי: הסרטונים האלה גורמים שיצפצפו על החלטות הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא יכולים לבוא לציבור ולהגיד להם: תשמעו למשטרה – שמתנהגת כמו פראי אדם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו היום עשינו כאן

מיכאל מלכיאלי: הכול בשביל להגיע להבנות עם המשטרה.

מיכאל מלכיאלי: הסרטונים האלה גורמים לאנשים להביע בוז במשטרה, ואנחנו לא רוצים שזה יקרה.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לאמיר אוחנה: תתעשת.

מיכאל מלכיאלי: תקרא למפקד, תצפה ביחד איתו ותדיח את מי שצריך להדיח.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, כפי שאמרתי קודם, ההודעה הראשונה שהקראתי בתחילת הדיון אינה מצריכה הצבעה.

קריאות: – – –

יריב לוין: אנא, רבותיי, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

יריב לוין: אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

יריב לוין: אנא.

יריב לוין: יש לנו שלוש הצבעות.

יריב לוין: ההצבעה הראשונה היא על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה ועל פי הצעת ראש הממשלה בדבר החלטתה לצרף את חבר הכנסת יצחק כהן כשר נוסף בממשלה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 22 בעד הודעת הממשלה – 6 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על צירוף שר לממשלה נתקבלה.

יריב לוין: אני אוסיף את קולותיהם – אני אומר שוב, אני מוסיף בעד, אלא אם מישהו יאמר לי אחרת, את קולותיהם של חברי הכנסת קטי שטרית, אוריאל בוסו, מיכאל מלכיאלי, אופיר כץ, יעקב טסלר ויוסף טייב.

יריב לוין: נדמה לי שזה הכול, נכון?

יריב לוין: זאת אומרת שיש לנו בסך הכול 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהודעת הממשלה התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להודעה השלישית, הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כך שהשר יצחק כהן ישמש שר הבינוי והשיכון, וזאת במקום ראש הממשלה, שמילא תפקיד זה בהתאם לסעיף 43ד(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 23 בעד הודעת הממשלה – 6 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על שינוי בחלוקת התפקידים בין השרים נתקבלה.

יריב לוין: קודם כול רושמים לפרוטוקול שחבר הכנסת עמית הלוי הצביע בטעות במקומו של אבי דיכטר, אבל זה לא ישנה את תוצאות ההצבעה.

יריב לוין: חברת הכנסת קטי שטרית, אני מוסיף אותך בעד.

קריאה: – – –

יריב לוין: עמית, לא צריך, כי אתה כבר נמנית בהצבעה.

יריב לוין: כך גם את חבר הכנסת אופיר כץ – בעד; חבר הכנסת אוריאל בוסו – בעד; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בעד; חבר הכנסת יעקב טסלר – בעד; חבר הכנסת יוסף טייב – בעד.

יריב לוין: אם כך, יש לנו שוב 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, גם הודעה זו של הממשלה התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להודעת הממשלה הרביעית והאחרונה, בהתאם לסעיף 43ד(ו) לחוק-יסוד: הממשלה, ובהסכמת ראש הממשלה וראש הממשלה החליפי, בדבר החלטתה למנות את השר יצחק כהן לשר נוסף במשרד האוצר, נוסף על תפקידו כשר הבינוי והשיכון.

יריב לוין: השר יצחק כהן יהיה אחראי, בכפוף לשר האוצר, לתחומים המפורטים להלן מתוך תחומי פעילות משרד האוצר: רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון ורשות ניירות ערך.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 24 בעד הודעת הממשלה – 6 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על מינוי שר נוסף במשרד האוצר נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, שוב, אני מוסיף את חברת הכנסת קטי שטרית, חבר הכנסת עמית הלוי, חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת אוריאל בוסו, חבר הכנסת מלכיאלי – גם כן בעד, חבר הכנסת טסלר – בעד, וחבר הכנסת טייב – בעד, וכך יש לנו עוד שבעה קולות.

יריב לוין: אם כך, אנחנו 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שגם הודעה זו התקבלה.

יריב לוין: אני מזמין בכבוד, בברכה ובשמחה גדולה את חברנו השר יצחק כהן להצהיר אמונים.

יריב לוין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת להודות לחברנו יעקב ליצמן על שירות ארוך ומופלא, גם כשר הבריאות וגם כשר הבינוי והשיכון.

יריב לוין: אני חושב שאזרחי ישראל חייבים לך הרבה מאוד.

יריב לוין: אדוני השר, בבקשה, אתה מוזמן לקרוא את הצהרת האמונים.

יצחק כהן: בסייעתא דשמיא, אני יצחק כהן, בן הרב חיים ומרת מנטינה הכהן, זיכרונה לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר בממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

יריב לוין: בשעה טובה והצלחה גדולה.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יצחק כהן: בשם השם נעשה ונצליח.

יריב לוין: אמן.

יריב לוין: תודה רבה לשר יצחק כהן.

יריב לוין: אפשר בוודאי לברך אותו, אם כי מרחוק.

יריב לוין: בהצלחה.

יצחק כהן: אמן.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, תם סדר-היום.

יריב לוין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום חמישי, כ"ז בתשרי התשפ"א, 15 באוקטובר 2020.

יריב לוין: בשעה 11:00.

יריב לוין: ישיבה זו נעולה.