ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 76, 2020-09-09 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, כ' באלול התש"ף, 9 בספטמבר 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת.

יריב לוין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 10), התש"ף–2020, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן לשאילתות דחופות, והראשונה שבהן – שאילתה דחופה מס' 69, של חבר הכנסת יוסף טייב, בנושא התוכניות למיגור האלימות שאושרו ב-2018 ונותרו במגירות.

יריב לוין: ישיב להצעה חברנו השב אלינו, סגן השר לביטחון פנים גדי דסטה יברקן.

יריב לוין: בבקשה, אתה מוזמן לעלות לדוכן.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת טייב.

יוסף טייב: אדוני סגן השר, ברצוני לשאול:

יוסף טייב: ב-2018 אישרה הממשלה שלוש תוכניות למאבק באלימות ברשויות המקומיות, בדגש על יישובים במגזר הערבי.

יוסף טייב: לעת עתה רק ארבעה מתוך 15 הסעיפים בשלוש הצעות החוק שאושרו מיושמים בפועל.

יוסף טייב: רצוני לשאול: 1.

יוסף טייב: מה כלול בשלוש התוכניות?

יוסף טייב: 2.

יוסף טייב: אילו סעיפים מיושמים ומדוע?

יריב לוין: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: תודה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: שלום, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

דסטה גדי יברקן: החלטת ממשלה מס' 4328 מיום 2 בדצמבר 2018 לעניין סעיף 29(א), אבטחת מוסדות חינוך: המשרד לביטחון פנים מיישם את החלטת הממשלה ומממן באמצעות משטרת ישראל תקני אבטחה ניידת של מוסדות חינוך (מאבטח ורכב), בהתאם לפירוט להלן: א.

דסטה גדי יברקן: מועצה אזורית שער הנגב – המשך הקצאת התקנים הקיימים; ב.

דסטה גדי יברקן: מועצה אזורית שדות נגב – המשך הקצאת התקן הקיים; ג.

דסטה גדי יברקן: מועצה אזורית אשכול – המשך הקצאת התקן הקיים; ד.

דסטה גדי יברקן: העיר שדרות – שני תקני אבטחה תוספתיים חדשים; ה.

דסטה גדי יברקן: מועצה אזורית חוף אשקלון – תקן אבטחה תוספתי חדש ישנו כרגע.

דסטה גדי יברקן: בהחלטות ממשלה מס' 4390, מיום 20 בדצמבר 2018; מס' 4328, מיום 2 בדצמבר 2018, לעניין סעיף 29(ב) ו-29(ג); מס' 3759, מיום 26 באפריל 2018; מס' 3758, מיום 26 באפריל 2018; מס' 3757, מיום 26 באפריל 2018; מס' 3756, מיום 26 באפריל 2018; ומס' 3740, מיום 15 באפריל 2018 ובמסגרת החלטת ממשלה מס' 31, מיום 31 במאי 2020, הוחלט בין השאר להעביר לשרה לחיזוק וקידום קהילתי את הסמכויות הנתונות לשר לביטחון הפנים לפי חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול, התשע"ז–2017.

דסטה גדי יברקן: במסגרת זו, תוכניות הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול המיושמות ברשויות המקומיות, לרבות התוכניות מכוח החלטות הממשלה המפורטות לעיל, יועברו למשרד לחיזוק וקידום קהילתי.

דסטה גדי יברקן: לאור האמור בזאת, מוצע לפנות למשרד לחיזוק וקידום קהילתי בנושא.

דסטה גדי יברקן: עד כאן התשובה המפורטת והרשמית.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, גם המשרד לביטחון פנים עוסק בממשקים בנושא הזה יחד עם משטרת ישראל, כפי שציינו.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נותנים את כל המעטפת הנדרשת על פי מה שנשאר אצלנו במשרד ואנחנו עובדים על כך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת טייב.

יריב לוין: בבקשה.

יוסף טייב: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יוסף טייב: הייתי רוצה לשאול מעבר לכך.

יוסף טייב: זאת אומרת, האם אותה תוכנית שהייתה אמורה להיות מיושמת, עם כל הסעיפים שלה – ואני מבין שחלק ממנה עבר למשרד אחר – האם המשרד שוקל, מעבר לתגבור המשטרתי כדי למנוע אלימות – האם נעשות פעולות בשטח בעניין החברתי, בעניין הנוער, חינוך ועוד?

דסטה גדי יברקן: אכן כך הדבר בשטח.

דסטה גדי יברקן: במציאות הדבר הזה מיושם גם בפעולות יזומות של משטרת ישראל וגם של המשרד לביטחון פנים, בוודאי בנושא של נוער.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה היה במשרד לביטחון פנים שנים, זה בתהליך מעבר.

דסטה גדי יברקן: גם בשנה הזאת המשרד לביטחון פנים הוא זה שעושה את זה, עד שהמשרד שחלק מהסמכויות האלה עוברות אליו – אבל יחד עם זאת, אנחנו אכן מבצעים את הדברים הללו.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר יברקן.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 67, מאת חבר הכנסת אריאל קלנר, בנושא: סרטון זריקת האבנים מחברון.

יריב לוין: אני מזמין את השר במשרד הביטחון מיכאל ביטון לעלות לדוכן על מנת להשיב על השאילתה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת קלנר.

אריאל קלנר: אדוני השר, ראינו את הסרטון – נער פלסטיני זורק מטווח אפס אבנים על חיילי צה"ל ללא כל תגובה מן החיילים מלבד התגוננות.

אריאל קלנר: רצוני לשאול: 1.

אריאל קלנר: מהן הוראות הפתיחה באש?

אריאל קלנר: 2.

אריאל קלנר: כיצד נערך צה"ל למקרים דומים?

אריאל קלנר: האם התוקף נעצר?

אריאל קלנר: 3.

אריאל קלנר: האם מדובר בדפוס הנגרם כתוצאה מחשש בקרב החיילים?

אריאל קלנר: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת אריאל קלנר, אני אתחיל בתשובה הפשוטה: זה אירוע לא טוב, ואנחנו מתחקרים אותו.

מיכאל ביטון: מה שראית זה חלק מהאירוע, לא כולו, וזאת השורה הסופית.

מיכאל ביטון: עכשיו אני אשיב לך בפירוט.

מיכאל ביטון: הוראות פתיחה באש מתייחסות לסוגיית יידוי אבנים על כוחותינו על פי סעיף ה(2), והן: ניתן לבצע נוהל מעצר חשוד כלפי מיידי אבנים רק כאשר תקיפה באבנים מסכנת באופן ממשי את שלמותו הגופנית של חייל או אדם אחר ובלבד שנוהל מעצר החשוד יבוצע מייד ובצמוד ליידוי האבנים.

מיכאל ביטון: בכל שלב יש לבחון אם עדיין מתקיימות נסיבות המצדיקות את המשך הפעלת הנוהל.

מיכאל ביטון: לעניין מעצרו של התוקף, מידע זה נמצא בידי השב"כ.

מיכאל ביטון: בצה"ל בכלל ובפיקוד המרכז בפרט פועלים להתמודדות עם כל הפרת סדר בגזרה ודואגים לאכיפת החוק ולשמירה על הסדר הציבורי, כל זאת תוך שימוש במגוון אמצעים העומדים לרשות צה"ל, תוך פעולה למעצר מפירי הסדר.

מיכאל ביטון: האירוע המוזכר בשאילתה תוחקר על ידי מפקד פיקוד המרכז האלוף תמיר ידעי, והוא מצא כי הסרטון מתעד חלק קטן בלבד מהתמודדות כוח צה"ל עם הפרת הסדר האלימה שהייתה במקום.

מיכאל ביטון: אין בסרטון כדי לשקף את אופן התמודדות של כוחות צה"ל עם הפרות הסדר והאלימות.

מיכאל ביטון: עם זאת, ביחס לפרק הזמן הקצר שתועד בסרטון, מצא מפקד פיקוד המרכז כי הכוח לא פעל כמצופה וכי היה נדרש מהם לפעול באופן אקטיבי יותר לצורך מניעת אירועים מסוג זה ולמעצר המתפרעים.

מיכאל ביטון: על רקע זה הורה מפקד פיקוד המרכז על חידוד ההנחיות בדבר המצופה מחיילי צה"ל באופן ההתמודדות עם הפרות סדר אלימות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת קלנר.

יריב לוין: בבקשה.

אריאל קלנר: תודה, אדוני השר.

אריאל קלנר: אני שמחתי לשמוע שזה לא משקף ושהכוח לא פעל כמצופה.

אריאל קלנר: באמת לא ראיתי את כל הסרטון, אבל אלה הדברים.

אריאל קלנר: אבל בכל אופן, אנחנו מדברים על עובדה.

אריאל קלנר: עובדה שאין זה המקרה הראשון.

אריאל קלנר: זו לא הפעם הראשונה שאנחנו רואים את התופעה הזאת.

אריאל קלנר: רציתי לשאול את אדוני השר כיצד משפיעה המערכת המשפטית בכללותה, שכבר אנחנו רואים שלצערי איבדה את ההבחנה בין אויב לאוהב – אנחנו רואים את זה בהחלטות הגבוהות ביותר של המערכת המשפטית על הצלת בתי מחבלים והריסת בתי יהודים – כיצד היא משפיעה על צה"ל?

אריאל קלנר: והאם היום "הקם להורגך השכם להורגו" זה רק סיסמה, כמו שאמר רמטכ"ל צה"ל לשעבר איזנקוט, או דרך פעולה על פי המוסר היהודי המקורי?

אריאל קלנר: כמו כן, האם חיילי צה"ל חוששים מאימת הדין וממצלמה פתוחה יותר מאבן, ירי או סכין?

אריאל קלנר: האם אתם בודקים את הדברים האלה?

אריאל קלנר: תודה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת קלנר, אני רוצה להגיד כאן שהייתי קצין בגולני באינתיפאדה של 1987.

מיכאל ביטון: היא פרצה בדצמבר 1987 ואני התגייסתי בנובמבר, חודש בצבא.

מיכאל ביטון: עוד לא עשינו הסתערויות, עוד לא כבשנו כפלוגה, ונאלצנו ללכת לקבאטיה ולג'נין ולמקומות קשים מאוד, גם עזה.

מיכאל ביטון: עיקר יומנו היה התמודדות עם אבנים ובקבוקי תבערה.

מיכאל ביטון: ובימים ההם היה בלבול בהוראות פתיחה באש, כי לא היינו רגילים לאירוע כזה בכלל בצה"ל עשרות שנים – בהיקפים, בהפרות סדר.

מיכאל ביטון: מאז האינתיפאדה הראשונה הוראות הפתיחה באש כלפי מיידי אבנים הן ברורות ומוגדרות, ולוחמים וחיילים צריכים לחתור למגע וצריכים לסגור אירוע מהר.

מיכאל ביטון: יחד עם זאת, אנחנו צבא מוסרי.

מיכאל ביטון: אנחנו לא ממהרים להרוג את מי שלא צריך להרוג, לא הורגים על מנת להרוג ולא הורגים כשהדבר הזה יכול להבעיר עיר שלמה כמו חברון.

מיכאל ביטון: בסך הכול זה ילד שבא, עם כמה חיילים מוגנים יותר ומצוידים יותר אפשר היה להשתלט עליו בקלות.

מיכאל ביטון: יש אבנים שהורגות.

מיכאל ביטון: יש אבנים שנפלו מגובה רב על חיילי צה"ל והרגו אותם או פצעו אותם קשה מאוד, כולל נכות קשה.

מיכאל ביטון: וגם בהוראות פתיחה באש – – –

אריאל קלנר: – – –

מיכאל ביטון: רק שנייה.

מיכאל ביטון: אתה רואה שאני מדבר איתך גלויות.

מיכאל ביטון: אתה יודע, יכולתי להישאר באזור הפורמלי.

מיכאל ביטון: אבל אני לא רוצה להיות באזור המהותי והאמיתי של הדברים.

מיכאל ביטון: אבנים יכולות להרוג.

מיכאל ביטון: וחייל צה"ל שמרגיש סכנת חיים או פגיעה קשה מאוד כלפיו בשל אבן וגודלה וקרבתה ועוצמתה יכול לבצע מהר נוהל מעצר חשוד ולחסל את האירוע, כולל ירי ברגליים אם צריך.

מיכאל ביטון: ואם זה מסכן חיים – גם השלמת נוהל מעצר חשוד.

מיכאל ביטון: ישבתי בדיון גם עם הרמטכ"ל, והרמטכ"ל עצמו אמר באירוע הזה פשיטא שניתן לקיים נוהל מעצר חשוד וניתן היה להשתלט עליו ולחתור למגע ולגמור את הסיפור מהר.

עמית הלוי: למה לדעתך זה לא קרה, השר ביטון?

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לך שאני לא רוצה לשפוט לא את הלוחם הפשוט ולא את הש"ג.

מיכאל ביטון: ואני ב-1987 – והבן שלי עכשיו הוא טירון בגדס"ר גולני, ואני אפגיש אותו עם סיטואציה כזאת בחברון, והוא יתחיל תכף לעשות בט"ש.

מיכאל ביטון: אני מצפה ממנו לשמור על חייו, לפעול בשיקול דעת, לחסל מחבל אם צריך, לעצור מפירי סדר אם צריך, ועדיין להיות מוסרי.

מיכאל ביטון: לכל זה אני מצפה מהבן שלי.

מיכאל ביטון: וזאת ציפייה קשה, ציפייה מורכבת, ציפייה שצריך להתאמן עליה.

קריאה: – – –

מיכאל ביטון: אם צה"ל אומר:

מיכאל ביטון: אנחנו נפיק לקחים מהאירוע הזה ונתחקר אותו, ואלוף הפיקוד אומר:

מיכאל ביטון: האירוע הזה לא טוב ואני מטפל בו, ומעביר הנחיות אחרות – אני סומך.

מיכאל ביטון: אגב, אותו תמיר ידעי, האלוף, גם כן בן מחזור בקורס קצינים ולוחם בגולני כמוני, מאותו מחזור.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, באינתיפאדות הוא יודע לטפל, וצריך לתת את הקרדיט לצבא.

מיכאל ביטון: עכשיו, אני לא מסכים איתכם.

מיכאל ביטון: בכל פעם לשלוף איזה טיעון על משפטיזציה – לא מסכים.

מיכאל ביטון: אני כן מסכים שהמציאות מורכבת.

מיכאל ביטון: אני כן מסכים שהטלנו על חיילי צה"ל משימה שהיא לא הטבעית שלהם.

מיכאל ביטון: משימת לוחמי גולני זה חיזבאללה וחמאס וגבולות ומלחמה כוללת.

מיכאל ביטון: אנחנו נאלצים לעשות את המשימות האלה, ונעשה אותן הכי טוב שאפשר.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: אדוני השר, קודם כול, יישר כוח על התשובות ועל הדברים.

משה אבוטבול: אני רוצה לשאול שאלה שאומנם היא לא בדיוק באופן ישיר אלא היות שבאמת זו הזכות שאפשר לשאול.

משה אבוטבול: ככה: תחנת גלי צה"ל מסרה לבג"ץ בעבר שבמסגרת עתירה שהוגשה נגדה היא תפעל שהשידורים בשבת בגלי צה"ל יופעלו בידי אזרחים עובדי צה"ל ולא בידי חיילים.

משה אבוטבול: למרות שחלף יותר מעשור מאז אותה החלטה, מספר החיילים העובדים בשבת רק צומצם אך ההתחייבות לא קוימה.

משה אבוטבול: האם אדוני מכיר את הדבר הזה?

משה אבוטבול: ומדוע?

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני שמח על הדברים שאתה אומר.

אופיר סופר: אני חושב שבסופו של יום אנחנו מגבים את מפקדי צה"ל ולוחמיו.

אופיר סופר: אבל אני רוצה לספר סיפור על חייל בשם יעקב שמבה, כמדומני, שנקלע לאירוע בבאר שבע, בקניון בבאר שבע, במהלך אינתיפאדת הסכינים; חייל לוחם גולני שיצא מבית ספר למ"כים, במהלך האירוע הוא חשב שהוא עומד מול מחבל ובסופו של יום, מדובר שם על אירוע של מחבל – אריתריאי.

אופיר סופר: אני חושב שכולנו זוכרים את המקרה.

אופיר סופר: הסיפור שמפריע לי זה הגיבוי המשפטי.

אופיר סופר: החייל הזה עבר משפט אזרחי לגמרי בבית דין אזרחי, מכיוון שהיו שם שלושה שותפים אזרחים, שלושה מעורבים אזרחים.

אופיר סופר: לא נעשה שום דבר מצד הפרקליטות הצבאית הראשית, שום מעורבות.

אופיר סופר: לא הייתה מעורבות של הפרקליטות הצבאית הראשית ולא הייתה מעורבות של הסניגוריה הצבאית.

אופיר סופר: הקשר של מפקדיו בא לידי ביטוי באירוע הזה, שהתרחש לפני, כמדומני, כמה שנים, רק בזה שהם שחררו את החייל לחופשה.

אופיר סופר: מאז החייל אזרח וממשיך להתמודד עם הסוגיה המשפטית לבד ובגפו ובסבסוד ובמימון משפחתי של כל התנהלותו הסנגורית.

אופיר סופר: החייל הזה זוכה לפני כחודש וחצי על ידי בית המשפט המחוזי.

אופיר סופר: הרי בסופו של יום חייל שיוצא החוצה מקבל תדריך יציאה ומקבל הוראה כיצד לפעול.

אופיר סופר: וגם כשהוא לא פועל, אז אנחנו יודעים להדיח חייל שלא פועל, ולא כפי שאמר לנו יאיר גולן בשבוע שעבר, שאנחנו מדיחים חיילים רק כשהם פועלים אובר.

אופיר סופר: הפרקליטות החליטה להגיש ערעור ולהעמיד את החייל הזה ולתבוע ממדינת ישראל לערער לעליון.

אופיר סופר: אני לא מזהה כאן מעורבות של הפרקליטות הצבאית, לא מזהה כאן מעורבות של הסנגוריה הצבאית.

אופיר סופר: ואני מבקש שהנושא הזה יטופל.

אופיר סופר: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

עוזי דיין: – – – משרד הביטחון, לא רק הכשל המשפטי.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, באשר לשאלתך, אני לא בקי בנושא שאתה מעלה.

מיכאל ביטון: אני אגיד לך את עמדתי, ואני גם מוכן לפעול בנושא.

מיכאל ביטון: אם יש פסיקה של בג"ץ או כל בית משפט אחר שלא מתקיימת, אנחנו צריכים לקיים אותה.

מיכאל ביטון: אתה תצייד אותי בפסיקה ובהחלטה, ואם היא מפורשת וחד-משמעית – אני אפעל ליישם אותה בסיפור של פעולה בשבת של חיילים בגלי צה"ל.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אז תצייד אותי בנתונים ואני אפעל.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת סופר, הסוגיה שהעלית לגבי החייל הספציפי, סיפרת לי אותה בקצרה בעל פה בטרם עליתי לדוכן.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לך שאם לחייל הזה יש זכויות חוקיות ומשפטיות של ליווי וייצוג צה"לי, גם על פי חוק, אני אפעל ואתה תצייד אותי בכל המקרה הזה; וגם לפנים משורת הדין, אם עדיין ניתן על פי חוק לסייע לו בכל דרך בהתמודדות המשפטית, גם את זה נבדוק.

מיכאל ביטון: אם עומדים לזכותו חוקים שכחייל הוא יכול להיות מיוצג והוא לא טופל כראוי, אני אפעל בנושא הזה.

אופיר סופר: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אדוני השר, אנא תישאר איתנו גם לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 68, של חבר הכנסת אופיר סופר, בנושא פעילות צה"ל כלפי אנרכיסטים הפועלים ביו"ש.

יריב לוין: חבר הכנסת סופר, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ממידע שקיבלתי מתנועת אם תרצו, עולה כי אנרכיסטים ביו"ש עוברים על כמה חוקים, בעת פעילותם נגד חיילי צה"ל.

אופיר סופר: רצוני לשאול: 1.

אופיר סופר: האם הוצאו צווי הרחקה לאנרכיסטים?

אופיר סופר: 2.

אופיר סופר: דבר נוסף – האם וכמה כתבי אישום ותלונות יש בסעיפים 223, 218, 215 מתוך צו בדבר הוראות ביטחון?

אופיר סופר: אני מדגיש שאלה סעיפים שמטרתם למנוע הפרה וסיכון של חיילי צה"ל ולהגן עליהם ולסייע עליהם בביצוע משימתם.

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת סופר, פנית אלינו בשאילתה שהמושג שבה הוא כאילו עדכני.

מיכאל ביטון: אתה יודע, יש רייטינג למושג "אנרכיסטים".

מיכאל ביטון: אז אנחנו עכשיו רק צריכים לשאול מיהו אנרכיסט: האם זה אזרח ישראלי שפועל מסיבות כאלה, מסיבות אחרות?

מיכאל ביטון: האם אנרכיסט הוא כל מי שמפר את הסדר ביהודה ושומרון?

מיכאל ביטון: אין התייחסות מפורשת בשאילתה שלך אם אתה מתכוון לאזרחי ישראל – עם תעודת זהות ישראלית – או לערבי ישראלי או לאדם מימין או משמאל שמפר את הסדר ביהודה ושומרון, או תושב יהודה ושומרון פלסטיני שמפר את הסדר, שגם אנרכיסט ייקרא שמו.

מיכאל ביטון: עוד לא ראיתי בחוק הגדרה למושג אנרכיסט, אבל אני רוצה להתייחס לזה כאילו הבנתי למה אתה מתכוון, בסדר?

מיכאל ביטון: צווי הרחקה נגד ישראלים – אתה בטח התכוונת לאזרחים ישראלים, שהם בכותרת "אנרכיסטים" – מוצאים רק בעקבות קבלת המלצות של גופי ביטחון, שב"כ ואחרים, בדבר הסיכון שנשקף מאנשים מסוימים.

מיכאל ביטון: בהקשר למושג הזה שאמרת, אנרכיסט, אנחנו לא רואים המלצות מגופי ביטחון להוצאת הצווים.

מיכאל ביטון: לגבי כתבי אישום לפי הסעיפים, שהם בכלל כתבי אישום שחלים על אזרחים פלסטינים ביהודה ושומרון, לא אזרחים ישראלים, בחלק הראשון שלך לא יודעים למה אתה מתייחס, ונניח שאתה מתייחס לאזרח ישראלי שהוא אנרכיסט, אבל בחלק השני אתה מזכיר סעיפים לפי צו הוראות הביטחון – שזה צו שחל ביהודה ושומרון.

מיכאל ביטון: הוא חל על אזרחים פלסטינים, שיכולים להישפט על פי אותם סעיפים בבית משפט צבאי.

מיכאל ביטון: ככלל, בתי המשפט הצבאי באיו"ש דנים ושופטים את תושבי האזור הפלסטינים.

מיכאל ביטון: אזרחים ישראלים שביצעו עבירות באזור יהודה ושומרון מועמדים לדין בבתי המשפט של מערכת השפיטה הכללית.

מיכאל ביטון: מידע על התלונות שהוגשו נמצא בידי משטרת ישראל.

מיכאל ביטון: אין בידינו את המידע הזה, בסדר?

מיכאל ביטון: אם אתה אזרח ישראלי ואתה עשית עבירה ביהודה ושומרון, המידע הזה יהיה במשטרה ואתה תישפט בבית משפט כללי בישראל.

מיכאל ביטון: עכשיו בעניין כתבי האישום ששאלת: בהתייחס למידע בנושא כתבי האישום על פי סעיפים 218, 223 ו-215, מתוך צו בדבר הוראות ביטחון, התש"ע–2009, בידי מערכת המשפט הצבאי באיו"ש לא קיימת האפשרות לאחזר נתונים לפי סעיף בודד – יש לנו נתונים, אבל לא לסעיף בודד – על עבירות כמו הפרעה לחייל, תקיפת חייל ועבירות נגד קיום הסדר הציבורי.

מיכאל ביטון: ניתן לספק מידע על כתבי אישום שהוגשו לפי קטגוריה כללית, שכל הסעיפים האלה כלולים בה, שנקראת הפרות סדר.

מיכאל ביטון: יש לציין כי תחת הקטגוריות הפרות סדר קיימים גם סעיפים נוספים, ובהם יידוי אבנים בנסיבות שונות וכו'.

מיכאל ביטון: הנתונים בנוגע לכתבי אישום שהוגשו בעבירות המסווגות בקטגוריה של הפרות סדר, כפי שמופיע בשאילתה: בשנת 2016 – 721 כתבי אישום; 2017 – 1,020 כתבי אישום; 2018 – 906 כתבי אישום; 2019 – 511 כתבי אישום.

מיכאל ביטון: לסיום, גורמי הביטחון ואכיפת החוק עושים את מיטב מאמציהם ופועלים בכל העת ללא לאות כדי למצות את הדין עם מי שפוגעים בסדר הציבורי ובהפרות הסדר באזור יהודה ושומרון.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני השר, מעניין לעניין באותו עניין, וזה מתקשר גם לסוגיה שדיבר עליה חבר הכנסת קלנר וגם לסוגיה שהעליתי קודם וגם להצעה לסדר-היום שלי בהמשך היום, בהקשר של האירוע של איתן זאב, שהוגש נגדו כתב אישום השבוע, ולעניין האנרכיסטים ופעולתם במרחב יהודה ושומרון ובבקעת הירדן.

אופיר סופר: אני רוצה לספר על מקרה של לוחם שייטת בשם צוריאל לילינטל, מקרה שאירע לפני שנה סמוך לחוות מחולה.

אופיר סופר: מגיע לשם, עולה לשם המון משולהב של פעילי שמאל קיצוני ושל אנרכיסטים, שמשלהבים ומדליקים את כל האירוע יחד עם אוטובוס שלם של פלסטינים.

אופיר סופר: כולם עולים לחווה הסמוכה למחולה, מורידים את דגל ישראל ותולים שם דגל פלסטין ותוקפים באלימות פיזית את צוריאל ובני משפחתו.

אופיר סופר: צוריאל נמצא שם יחד עם אשתו ושני ילדיו תוך כדי סיכון עצמי.

אופיר סופר: אני אומר לך, ואני אומר את זה בתור מפקד, אם צוריאל לא היה קצין קר רוח, לוחם קר רוח בשייטת, אני מתקשה לתאר איזו תוצאה הייתה שם.

אופיר סופר: היד שלו הייתה מאוד קרובה לאקדח, והוא עמד באיפוק מוחלט.

אופיר סופר: צריך לזכור: הבעיה הזאת היא לא רק בעיה של צוריאל, היא בעיה של כל לוחמי צה"ל, ואני מכיר את זה היטב מגזרת יהודה.

אופיר סופר: ללוחמי צה"ל אין את המיומנות להתמודד עם הפעילות האנרכיסטית.

אופיר סופר: יש יחידות מאוד מסוימות במג"ב שיודעות להתמודד עם זה – וגם הן מתקשות.

אופיר סופר: אנחנו צריכים לא להעמיד את חיילי צה"ל בחזית לבד.

אופיר סופר: יש פעולות מקדימות שצריכות להתבצע על ידי רשות ההגירה, משרד הפנים, משרד המשפטים, משטרת ישראל, השב"כ.

אופיר סופר: המערכת כולה צריכה למנוע את הגעתם של האנרכיסטים לאותה נקודת חיכוך.

אופיר סופר: אני רוצה לשאול – ואולי זה לא רק למשרד הביטחון – אילו פעולות מקדימות ממשלת ישראל עושה בעניין.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת סופר, בגוף שאלתך הנוספת אתה טמנת את הפתרון ואת המאמץ המשותף.

מיכאל ביטון: משרד הביטחון לבדו אומנם גדול ומשמעותי, אבל ללא מערכת משטרה מוגדלת וחזקה ביהודה ושומרון וללא עבודה מתואמת עם משרד המשפטים ועם הליכים מהירים של העמדה לדין ומיצוי העונש, לא נוכל לעשות לבדנו את כל העבודה שאתה מדבר עליה.

מיכאל ביטון: אני לא מכיר את המקרה הספציפי, אבל ככלל, כל מצב של הפרת סדר ביהודה ושומרון צריך להיות מטופל בחומרה ולהיקטע.

מיכאל ביטון: יש למצות את הדין עם כל מי שמרים יד על חיילי צה"ל, עם כל מי שמפריע להם לעשות את עבודתם, ורצוי, כפי שאמרת, שיטפלו בזה אנשים מיומנים, כמו מג"ב או המשטרה, ויחסכו ללוחם בצה"ל עימות עם אוכלוסייה אזרחית – אלא אם כן נגזרו עליו ונגזרו עלינו מצבים כאלה.

עמית הלוי: אבל הנימוק שהצגת כאן – – – לא יכול להיות – – – אנרכיסטים, בוחנים אותם – אם השב"כ לא ממליץ לך, לשר הביטחון ולך, כבוד השר, צריכים להיות שיקולי מאקרו אחרים.

עמית הלוי: מה שמתאר כאן אופיר סופר זאת תופעה.

עמית הלוי: אנחנו מכירים אותה מהשטח, של חברות מאורגנות וממומנות – – –

מיכאל ביטון: חבר הכנסת עמית הלוי, קודם כול, ברוך הבא למשכן כנסת ישראל.

מיכאל ביטון: אתה יודע, בצוק העיתים אנחנו הוותיקים פה – כולה שנה וחצי.

מיכאל ביטון: יש לנו כבר שתי תמונות על הקיר בעוונותינו.

מיכאל ביטון: אנחנו מעדיפים שזה לא יקרה הרבה, כן, שאתה תהיה שלוש שנים איתנו ונעשה פה משהו.

מיכאל ביטון: אני מסכים איתך במאה אחוז.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים פה מאמץ של המדינה על כל גורמיה: רשות ההגירה, משפטים, משטרה, מודיעין, שב"כ.

מיכאל ביטון: כפי שאתה יודע, שב"כ זה משרד ראש הממשלה.

מיכאל ביטון: ואנחנו לוקחים אחריות.

מיכאל ביטון: משרד הביטחון לא מחכה לאף אחד – הוא מתכלל, הוא מפעיל את המינהל האזרחי, הוא מפעיל את המתפ"ש, אלוף הפיקוד עושה פגישות בין כלל הגורמים ומנסה לתכלל את הדברים.

מיכאל ביטון: יש מחסור משטרתי גדול מאוד במדינה, כל שכן באיו"ש.

מיכאל ביטון: מנגנון המינהל האזרחי והמתפ"ש דל באמצעים ביחס לגידול האוכלוסייה.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים לתת שירות ל-500,000 ישראלים יהודים ביהודה ושומרון ועוד מעל שני מיליון פלסטינים, ואני אומר לך שבנו מנגנון שטיפל בחצי מהכמות הזאת או פחות, והמנגנון הזה עבר דילול.

מיכאל ביטון: אז יש פה מהלך מערכתי.

עמית הלוי: יש בן אדם שאחראי לתופעה הזאת של אנרכיסטים, שבאופן קבוע – לא באופן מזדמן, באופן קבוע – משלהבים את השטח.

מיכאל ביטון: אז זה עניין לשב"כ, למודיעין, למשטרה, למשרד המשפטים, לתלונה על האיש הזה, ונטפל בו.

מיכאל ביטון: אבל אני לא זורק את האחריות כל פעם על חיילי צה"ל, על הש"ג.

מיכאל ביטון: יש לנו מדינה לנהל ויש המון רשויות, וצריך לתכלל ולתקצב, וזאת ההזדמנות שלנו עכשיו.

אופיר סופר: ברור שאובר-משפטיזציה כמו שאנחנו נפגוש במקרה בהמשך, במקרה של איתן זאב, ועודף משפטיזציה אל מול לוחמים זה חלק מהמערכת.

אופיר סופר: עכשיו, אם שר המשפטים – – –

מיכאל ביטון: אבל אנחנו פה רוצים הבאה למשפט, אנחנו רוצים למצות את הדין עם האנשים.

מיכאל ביטון: אני אומר לך שיש מצבים שאנחנו, בגלל חוסר טיפול משפטי, לא מגיעים ליעד – וטיפול משפטי מהיר.

אופיר סופר: אבל אם אנחנו מחליטים להעמיד לדין באובר לוחמים, ומחליטים להעמיד לדין באובר אזרחים שהם מנותקים, והם היחידים – נתנו להם נשק כדי להגן על עצמם והצבא לא יכול להגיע לשם תוך 40 דקות – אז מה אנחנו מצפים, שהם לא יפעילו שיקול דעת?

אופיר סופר: אז הם יפעילו שיקול דעת.

אופיר סופר: כשמפעילים שיקול דעת, מותר לטעות, ולא יכול להיות שיוגש כתב אישום מול איתן זאב, וחבורה שלמה של פורעים פלסטינים שעולים בפאזה לעבר אותה גבעה, לעבר אותה שלוחה – לא יוגש נגדם כתב אישום.

אופיר סופר: הוא ייעצר על ידי הימ"ס כאחרון הפושעים.

מיכאל ביטון: אני לא מכיר את פרטי האירוע, ואני מוכן, בכל נושא שאתה פונה אליי, אופיר – להיכנס לעומקו ולטפל.

אופיר סופר: כבוד השר, אני יודע שאתה מטפל.

אופיר סופר: אני חייב לומר לך – – –

מיכאל ביטון: אני רק אומר לך שאני לא יכול להטיל אחריות על צה"ל במשימות של משטרה.

מיכאל ביטון: אתה יודע, ביהודה ושומרון יש גם משטרה.

מיכאל ביטון: ביהודה ושומרון יש עוד כוחות שפועלים.

אופיר סופר: כבוד השר.

מיכאל ביטון: אנחנו לא נטיל את האחריות על אותו גדוד סדיר.

מיכאל ביטון: יש עוד אנשים שצריכים לעשות את העבודה הזאת.

אופיר סופר: אני חייב לומר, ברמה האישית, שכל פנייה שלי נענית אובר ובצורה מוחלטת ובצורה מצוינת וטובה.

אופיר סופר: אבל כיוון שאנחנו עסוקים פה במערכת המשפטית ושר המשפטים לא יושב כאן, אני רוצה שהוא ישמע את הדברים.

מיכאל ביטון: אבל לזה תביאו את שר המשפטים ותגישו לו שאילתה.

אופיר סופר: נכון, נכון.

מיכאל ביטון: אני ביקשתי מיושב-ראש הכנסת להיות דובר הממשלה והוא לא מינה אותי.

מיכאל ביטון: אני משתדל בחלקת עולמי לעשות משהו טוב.

מיכאל ביטון: אתה זורק עליי את כל הצרות של המדינה באותו יום.

אופיר סופר: חס וחלילה, חס וחלילה.

אופיר סופר: פשוט יצא ככה במקרה.

יריב לוין: אני אומר לך, השר ביטון, אם זה היה תלוי בי היית מתמנה מייד, רק שלפי כל הפרדת הרשויות, את דובר הממשלה ממנה הממשלה ולא הכנסת.

מיכאל ביטון: בסדר גמור.

עוזי דיין: – – – זה גם לא שר המשפטים.

עוזי דיין: ביהודה ושומרון מי שהוא הריבון זה אלוף הפיקוד.

יריב לוין: אבל רבותיי, עד כאן השאילתה הזו.

אופיר סופר: השר מיכאל ביטון הוא סוג של קונסנזוס.

יריב לוין: אדוני השר, אנא תישאר איתנו גם לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 70, של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בנושא חיבור חשמל למאחזים לקראת החורף.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה, מוזמנת להקריא את השאילתה.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר, לפני למעלה מחצי שנה הונחה משרדך לחבר לחשמל ולמים 12 מאחזים לקראת החורף המתקרב.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לשאול: 1.

מיכל שיר סגמן: כמה ואילו מהם אכן חוברו לחשמל ולמים?

מיכל שיר סגמן: 2.

מיכל שיר סגמן: מהם לוחות הזמנים לחיבור, לחיבורים שנותרו?

מיכל שיר סגמן: 3.

מיכל שיר סגמן: מדוע עוד לא בוצעו החיבורים ביישובים הנותרים?

מיכל שיר סגמן: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל שיר.

מיכאל ביטון: הינה דוגמה לשאילתה – אנחנו עומדים פה ונותנים תשובות, אבל כדי שיהיה חשמל באיזה מקום צריך את חברת החשמל והרשות המקומית, והיתר בנייה לכל הבתים וקו כחול שהכול חוקי.

מיכאל ביטון: עכשיו, כל המאחזים שאת מציינת – יש להם חשמל.

מיכאל ביטון: השאילתה שלך מתמקדת בלמה אין להם מספיק חשמל, חשמל מסיבי – – –

מיכל שיר סגמן: – – – הפסקות חשמל כל הזמן.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: יש להם חשמל.

מיכאל ביטון: חשמל זמני.

עמית הלוי: משתמשים לפי משפחות – – –

מיכאל ביטון: לא, ברור, ברור.

מיכאל ביטון: אני מכיר – יש להם חשמל זמני.

עמית הלוי: – – –

מיכאל ביטון: אבל את אומרת: למה אין להם חשמל קבוע, מסיבי, סדור – –

מיכל שיר סגמן: זה קורה כל הזמן.

מיכאל ביטון: – – כמו שכל אזרח ישראלי צריך.

מיכאל ביטון: אז איפה שבאה מדינת ישראל והקימה יישוב ויש קו כחול והיתרי בנייה, מביאים מה שנקרא אצלנו טופס 4 וביהודה ושומרון זה נקרא טופס הצטיידות: עברת את כל היתרי הבנייה, הבית שלך חוקי, גמרת לבנות אותו, מחברים אותך לחשמל רשמי, ועד אז יש לך חשמל זמני.

מיכאל ביטון: במאחזים לא כל הבתים נבנו בתהליך סדור וחלק עוד נוספו מאז.

מיכאל ביטון: בחלק מהמאחזים שאת מציינת נוספו בתים ממש בשנים האחרונות.

מיכל שיר סגמן: מדובר במאחזים שהם ותיקים מאוד.

מיכל שיר סגמן: זה כבר עבר את אישורי הבנייה.

מיכאל ביטון: בתוך המאחזים האלה נוספו בתים בחמש השנים האחרונות ולא על דעת המדינה, ונוספו משפחות.

מיכאל ביטון: עכשיו, אנחנו לא נעשה פה ויכוח אידיאולוגי – אני רק מתאר לך מתי קל לחבר את החיבור הרשמי ומתי קשה.

מיכאל ביטון: יחד עם זאת, אנחנו מטפלים.

מיכאל ביטון: ואת צודקת, אגב – – –

מיכל שיר סגמן: גם הוותיקים ביותר לא מקבלים את השירות – – –

מיכאל ביטון: לא, אבל גם ותיק, אם הוא לא מוסדר בהיתר בנייה מלא, חברת החשמל לא יכולה לחבר אותו.

מיכאל ביטון: היא רוצה שיגידו: הבית הזה עם היתר בנייה מוסדר מלא ונחבר אותו.

מיכאל ביטון: ויש מצבים מיוחדים – – –

מיכל שיר סגמן: מסמכים ממשרד ראש הממשלה שכבר אישרו להם את זה מזמן.

מיכאל ביטון: נכון, אבל בינתיים משרד ראש הממשלה לא נותן הוראות לחברת החשמל ולא נותן הוראות לאלוף הפיקוד.

מיכאל ביטון: הוא יכול לבקש מאיתנו לטפל, ואנחנו מקשיבים לו.

מיכאל ביטון: מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוא איש חשוב מאוד.

מיכל שיר סגמן: אתם מבינים שזאת גם סכנה ביטחונית.

מיכל שיר סגמן: מעבר לכך שאין חשמל ומים, זה סכנה ביטחונית.

מיכאל ביטון: רגע, רגע.

מיכאל ביטון: רונן פרץ פנה אלינו ב-23 בפברואר 2020, זה התאריך, ובימים האלה אין ממשלה בישראל.

מיכאל ביטון: ממשלת ישראל החלה את עבודתה ב-17 במאי, לפני פחות מארבעה חודשים, נכון?

מיכאל ביטון: ומאז אני אגיד לך מה הספקנו.

מיכאל ביטון: בשלושה חודשים האלה – את מדברת על שנים של הזנחה – אנחנו מטפלים.

מיכאל ביטון: אנחנו, האזרחים חשובים לנו, גם אם הם גרים ביהודה ושומרון, ואנחנו מסדירים.

ניצן הורוביץ: – – –

מיכאל ביטון: מה?

ניצן הורוביץ: למה אתם מטפלים?

ניצן הורוביץ: אם זה מאחז לא חוקי, צריך לחבר אותו לקו חשמל?

מיכאל ביטון: אז אני עניתי, והקשבת.

מיכל שיר סגמן: כי מדובר באזרחים שווי זכויות, כי מדובר באזרחים שווי זכויות, כי מדובר באזרחים שווי זכויות.

מיכאל ביטון: רגע, אתה הקשבת לדברים הקודמים שלי ושמעת שיש – – –

ניצן הורוביץ: הם גם לא בחרו אותך ולא יבחרו אותך.

מיכאל ביטון: זה לא קשור בכלל.

מיכאל ביטון: אזרח ישראלי זכאי לקבל את תנאיו, אם פעל על פי חוק.

מיכאל ביטון: יש לך – – –

מיכל שיר סגמן: אז אתה לא מטפל במי שלא בחר בך?

מיכל שיר סגמן: מי שלא בחר בך לא קיים?

מאי גולן: ניצן, לא מתאים לך לדבר ככה.

מאי גולן: יש – – –

ניצן הורוביץ: – – – על פי חוק – – –

מיכאל ביטון: יש לך ביהודה ושומרון מאות אלפי אזרחים – –

ניצן הורוביץ: – – – מאה אחוז.

מיכאל ביטון: – – שמדינת ישראל שיכנה ובנתה את בתיהם ונתנה להם היתר בנייה.

ניצן הורוביץ: אבל הם לא שם בגלל זה.

ניצן הורוביץ: הם לא שם בגלל זה – – –

מיכאל ביטון: רגע, אז מה אני עניתי?

ניצן הורוביץ: הם מקבלים – – –

מיכאל ביטון: אבל אתה לא הקשבת.

מיכאל ביטון: אני אמרתי שיש מצבים שהחיבור הזה מהיר על פי חוק, ויש מצבים מורכבים.

עמית הלוי: השר ביטון, חבר הכנסת הורביץ, החברה שלו טליה ששון, בדוח מאוד מפורט, פירטה לך שמדינת ישראל ב-90% וכמה מהמאחזים האלו שנמצאים על אדמות מדינה, שרובם בשטח שיפוט של יישוב קיים, והמדינה פעלה – – –

מיכאל ביטון: נכון.

עמית הלוי: ולכן השאלה המתבקשת היא – – –

מיכאל ביטון: יש מצבים שאתה אומר: זה פושע – עלה על גבעה, לא שאל אף אחד.

מיכאל ביטון: יש מצבים שמדינת ישראל מיקמה את האנשים במקום מסוים, בקו כחול, פתאום זה לא קו כחול; היא נתנה לו היתר בנייה בכלל, ואחרי זה אין היתר.

ניצן הורוביץ: – – – תן גם לי.

ניצן הורוביץ: אני – – –

מאי גולן: הם לא חוקיים כי הם לא מצביעים לו.

מאי גולן: אז, הם לא חוקיים.

מאי גולן: הם לא צריכים לקבל חשמל – – –

מיכל שיר סגמן: זכויות אדם לא נגמרות – – – זכויות מגיעות גם מעבר לקו – – –

מאי גולן: אתה לא חושב שזכויות אדם – או שזה רק זכויות של אנשים בלתי חוקיים במדינת ישראל – – –

מיכאל ביטון: עכשיו, כדי להרגיע – – –

ניצן הורוביץ: – – – אני לא צריך לתת גיבוי לפורעי חוק.

מיכאל ביטון: אבל, ניצן, חבר הכנסת הורוביץ – – –

מאי גולן: תתבייש לך.

מאי גולן: תגובה הזויה וחסרת אחריות – לעזור רק למי שמצביע לך.

ניצן הורוביץ: מי שגר במקום מסודר, אין לו בעיית חשמל.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא אלה שפלשו.

מאי גולן: היהודים שם הם לא בני אדם שמגיע להם חשמל?

מאי גולן: אדון ניצן הורוביץ, בושה וחרפה.

מיכאל ביטון: זה לא מדויק.

מיכאל ביטון: תדע לך שזה לא מדויק.

מאי גולן: – – – כל אדם מגיע לו שיהיה לו חשמל, בושה וחרפה.

מיכאל ביטון: יש מצבים שמדינת ישראל החלה בהקמת יישוב ולא סיימה את ההסדרה שלו, והיא החלה בזה, ויש לה חובה לגמור את הדברים.

מיכל שיר סגמן: ניצן – – – הפלסטינים – – – שנמצאים באזור גם מקבלים את זה, והרשות הפלסטינית – – – שם אף אחד לא דואג – לא צועק ואומר שהם לא בני אדם שלא זכאים להיות שווי זכויות.

מאי גולן: אם הם היו מעיזים להגיד את זה – – – מה היא תעשה.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת שיר, כדי שלא נמשיך בהתנצחויות, תנו לי להקריא לכם את התוכן הרשמי.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: הם לא מצביעים לך, אז אולי אל תדאג לחצי מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: נכון.

מאי גולן: וניצן הורוביץ.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת גולן, אני מכיר אחד מיהודה ושומרון שהצביע לנו.

מאי גולן: בושה שאתה מוציא משפט כזה מהפה.

ניצן הורוביץ: מה אמרתם עליהם?

ניצן הורוביץ: מה אמרתם עליהם בבחירות?

מאי גולן: בושה.

מאי גולן: למי אתה דואג, למי אתה דואג?

מאי גולן: אתה היית צריך לדאוג – – –

ניצן הורוביץ: מה אתם אומרים עליהם עכשיו?

מאי גולן: – – – צבוע.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנא תאפשרו לשר להשלים את התשובה.

עמית הלוי: – – –

מאי גולן: אתה שמעת מה הוא אמר?

עמית הלוי: כבוד היושב-ראש – – –

מיכאל ביטון: אני רוצה רק להקריא את הדבר באופן רשמי.

מיכאל ביטון: עמוד אחד.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת הלוי – – –

עמית הלוי: – – – חבר כנסת אומר שממשלה צריכה לפעול למי שמצביע למפלגה שלה.

יריב לוין: בסדר.

יריב לוין: אומר חבר כנסת את דעתו.

יריב לוין: חבר הכנסת הלוי – – –

ניצן הורוביץ: זה מה שאתם אומרים.

ניצן הורוביץ: אני רק עושה מה שאתם אומרים.

מיכאל ביטון: ב-23 בפברואר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת הלוי.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ.

מאי גולן: – – – זאת מרצ ההומנית – – –

ניצן הורוביץ: את דואגת לאנשים שלך.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: מספיק.

מיכאל ביטון: אני כל כך נהנה פה עכשיו בדוכן שפתאום ביקשו ממני שר המשפטים ושר הבריאות שאני אייצג אותם באיזה עניין דרמטי.

יריב לוין: אתה רואה כמה מהר – – –

מיכאל ביטון: אני עוד כאן, אז תנו לי לסיים את החלק הזה.

יריב לוין: השר ביטון, אתה רואה כמה מהר נענתה בקשתך להיות דובר הממשלה?

יריב לוין: ראית באיזו מהירות?

מיכאל ביטון: הוסמכת, סרג'יו, הוסמכת.

מיכאל ביטון: ב-23 בפברואר 2020 הועבר מכתב מטעם ממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה רונן פרץ באשר לחיבור חשמל למאחזים בעלי אופק הסדרה – לשאלתך, חבר הכנסת הורוביץ – בהתאם לסעיף 37(א) לחוק תכנון ערים, כפרים ובניינים.

מיכאל ביטון: על פי הקריטריונים להפעלת סעיף זה, ראשי המינהל האזרחי עושים בו שימוש אך ורק במקרים הומניטריים מובהקים לפטור, בהוראה בכתב, של מבנה פלוני או כמה מבנים בשטח פלוני מחובת רישיון כדין.

מיכאל ביטון: הוראתו של ראש המינהל האזרחי תשמש אסמכתה מספקת עבור הספק לבצע את החיבור לתשתיות החשמל.

מיכאל ביטון: את זה עשינו בשלושה חודשים, חברת הכנסת שיר.

מיכאל ביטון: מבדיקת המינהל האזרחי נמצא כי כלל המאחזים המוזכרים, כ-12, כבר מחוברים לחשמל ומים, בחלקם באופן שאינו מוסדר סטטוטורי.

מיכאל ביטון: במסגרת דיונים שנערכו עם עוזר שר הביטחון להתיישבות מר אבי רואה, סוכם כי יבוצע פיילוט להגדלת חיבורי החשמל, בשלב ראשון לשלושה מאחזים: עשהאל, אביגיל וחוות יאיר.

יריב לוין: בשעה טובה.

מיכאל ביטון: בימים אלה נערכים בחינה משפטית ואיסוף נתונים רלוונטיים – – –

ניצן הורוביץ: אלה מאחזים לא חוקיים, וגם אין להם שום אופק, וחבל שאתה נותן הכשר לגזלה כזאת.

מיכאל ביטון: בימים אלה נערכים בחינה משפטית ואיסוף נתונים רלוונטיים באשר לאפשרות להגדלת חיבורי החשמל ביישובים.

מיכאל ביטון: הבחינה ואיסוף הנתונים מתבצעים בין היתר לאור התרחבות המאחזים בשנים האחרונות, כך שהספק חיבורי החשמל המצויים בהם כיום אינו מספק את הצורך.

מיכאל ביטון: בתום הבחינה המשפטית, וככל שיימצא כי אין מניעה משפטית לחיבור תשתיות החשמל, תבוצע עבודת מטה טכנית לאישור תוכניות וחיבור חשמל.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

יריב לוין: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: קודם כול, הערה לחבר הכנסת הורוביץ.

מיכל שיר סגמן: יש לך הרבה מה ללמוד מהליכוד, שעובד עבור כלל הציבור, ללא קשר לדת, גזע, מין או מיקום גיאוגרפי.

מיכל שיר סגמן: אנחנו עובדים עבור הציבור.

מיכל שיר סגמן: ואם אתה עובד אך ורק בשביל הציבור שמצביע לך, אז אני מציעה לך להשתפר כנבחר ציבור קודם כול, כי אתה חוטא לתפקידך.

ניצן הורוביץ: זה לא חוקי.

ניצן הורוביץ: זה פשוט לא חוקי.

מיכל שיר סגמן: אתה חוטא לתפקידך כנבחר ציבור.

ניצן הורוביץ: את רוצה לתת דבר שהוא לא חוקי?

ניצן הורוביץ: לא חוקי.

ניצן הורוביץ: יש חוק או אין חוק?

מיכל שיר סגמן: אדוני השר – – –

עמית הלוי: – – – עשרות כפרים שגזלו אדמות בנגב – – –

ניצן הורוביץ: אני מציע להביא להם גם רהיטים הביתה על חשבון הברון.

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת שיר סגמן.

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: אם יש מאחז פלסטיני לא חוקי, הרי הוא יילחם עד זוב דם.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה.

יריב לוין: אנא, השאלה.

ניצן הורוביץ: מנתקים לאנשים חשמל כי אין להם כסף עכשיו בקורונה, ואתם מחלקים להם חשמל חינם.

מיכל שיר סגמן: נותנים לאנשים חשמל, כי גרים שם ילדים, כי גרות שם נשים, כי חיים שם בני אדם, כי החורף מתקרב, וקר להם.

מיכל שיר סגמן: וקר להם ולך לא אכפת.

מיכל שיר סגמן: קר להם ולך לא אכפת, כי הם חובשים כיפה על הראש – –

יריב לוין: תודה.

ניצן הורוביץ: תגידי, את קיבלת בית חינם?

מיכל שיר סגמן: – – וכי הם אנשי ארץ ישראל השלמה, ולך לא אכפת מזה.

אוסאמה סעדי: זה מאחזים לא חוקיים.

אוסאמה סעדי: מה הם עושים שם?

ניצן הורוביץ: כחוק.

ניצן הורוביץ: כחוק.

מיכל שיר סגמן: בני אדם.

מיכל שיר סגמן: מה קרה, התייפייפות הנפש הולכת רק לתל אביב?

מיכל שיר סגמן: רק כשמדובר על פלסטינים?

ניצן הורוביץ: אני קניתי דירה, אף אחד לא נתן לי חשמל חינם.

מיכל שיר סגמן: בני אדם נמצאים שם וקר להם בחורף, והם מבקשים חשמל כדי – – –

ניצן הורוביץ: תשלמי מכיסך, מכיסך, על החשמל הזה.

מיכל שיר סגמן: הם מבקשים חשמל כדי להתחמם.

אוסאמה סעדי: – – –

מיכל שיר סגמן: אתה פשוט עושה פה אפליה.

אוסאמה סעדי: הם שודדי קרקעות.

אוסאמה סעדי: הם יושבים על קרקע לא שלהם.

אוסאמה סעדי: מיכל, שיחזרו.

אוסאמה סעדי: הם שודדים את הקרקע.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, אנא את השאלה.

יריב לוין: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר, אנחנו יודעים הרי שדוח טליה ששון – אנחנו יודעים היום שהיה מדובר באשת שמאל קיצוני.

מיכל שיר סגמן: את הקריטריונים שלנו אנחנו לא צריכים לבחון לפי אמות המידה שלה אלא לפי אמות מידה של הממשלה.

ניצן הורוביץ: חשמל חינם.

ניצן הורוביץ: לכולם חשמל חינם.

ניצן הורוביץ: דירות חינם.

יריב לוין: די.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, מספיק.

מיכל שיר סגמן: מדובר פה באזרחים שווי זכויות.

ניצן הורוביץ: מים חינם.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, די.

יריב לוין: די.

ניצן הורוביץ: אדמה חינם.

יריב לוין: אני אומר לך את האמת – – –

מיכל שיר סגמן: מדובר באזרחים שווי זכויות.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר.

ניצן הורוביץ: אני רוצה גם חינם.

ניצן הורוביץ: גם אני רוצה חינם.

מיכל שיר סגמן: החורף – – –

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, מספיק.

מאי גולן: – – –

מיכל שיר סגמן: החורף מתקרב – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, די.

יריב לוין: מספיק.

מאי גולן: – – –

ניצן הורוביץ: תשלמי חשמל.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן ברשות דיבור, תנו לה לשאול את השאלה שלה, עם כל הכבוד.

ניצן הורוביץ: גם אני רוצה חשמל חינם, אדוני.

ניצן הורוביץ: למה רק היא מקבלת.

ניצן הורוביץ: אני גם רוצה חשמל חינם, מים חינם.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, הבנו.

ניצן הורוביץ: תשלמי מכיסך על זה.

ניצן הורוביץ: מכיסך תשלמי.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: תשלמי מכיסך על זה.

ניצן הורוביץ: מכיסך תשלמי.

מיכל שיר סגמן: אני שואלת את השר.

מיכל שיר סגמן: סליחה?

ניצן הורוביץ: תשלמי מכיסך על החשמל חינם.

ניצן הורוביץ: למה לי את לא נותנת חשמל חינם?

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אני עוד מעט עוד עלול לחשוב שאתה בכלל שותף פעיל במפעל גאולת אדמות בארץ ישראל, כי אומרים שארץ ישראל נקנית בייסורים.

ניצן הורוביץ: גם תל אביב זה ארץ ישראל.

ניצן הורוביץ: גם אני רוצה חשמל חינם.

יריב לוין: אז אנחנו עסוקים בקנייה ואתה מייסר אותנו, אז מסתבר שאתה משלים את התמונה.

מיכל שיר סגמן: ניצן הורוביץ, לשמחתנו בקום המדינה אתה לא היית, כי אחרת כנראה המדינה לא הייתה קמה.

ניצן הורוביץ: הם מסכנים, לא יכולים לשלם חשבון?

ניצן הורוביץ: תשלמי חשמל.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, מספיק.

מאי גולן: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, די.

ניצן הורוביץ: ולכן אני רוצה חשמל חינם.

ניצן הורוביץ: אני רוצה ברמת אביב חשמל חינם.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, הבנו.

יריב לוין: הבנו.

מיכל שיר סגמן: ילדי רמת אביב וילדי יהודה ושומרון, יש להם את אותן הזכויות.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה להשלים את השאלה.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר – – –

ניצן הורוביץ: חשמל חינם אני רוצה ברמת אביב, גם בבית שמש חשמל חינם צריך לתת.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: מספיק, באמת.

משה אבוטבול: ניצן, תן לשמוע משהו.

ניצן הורוביץ: אני דואג לך לחשמל, אבוטבול.

משה אבוטבול: בסדר, חשמל – – –

ניצן הורוביץ: שייתנו גם לכם בבית שמש בחינם, למה רק – – –

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, הבנו את הטיעון.

יריב לוין: כשאומרים אותו 20 פעם הוא לא שונה מאשר פעם אחת.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: בבקשה.

משה אבוטבול: מה עם קריאה ראשונה?

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, נא להשלים את השאלה.

מיכל שיר סגמן: אדוני השר, אנחנו מאוד מעריכים את העבודה שאתם עושים בשלושת החודשים, וכולנו תקווה שאכן הממשלה הזאת תמשיך ותוכלו להמשיך לעשות עבודה הן לכלל אזרחי ישראל וכמובן בתוכם גם לתושבי יהודה ושומרון ובקעת הירדן.

מיכל שיר סגמן: ועם זאת, אדוני השר, החורף מתקרב, אנחנו כבר עכשיו באמצע חודש ספטמבר, עוד כמה חודשים הקור יעלה.

מיכל שיר סגמן: אין מספיק חשמל, יש הפסקות חשמל ולעיתים קרובות אין חשמל בכלל, ואגב זו גם סכנה ביטחונית לשבת שם בלילה ללא חשמל.

מיכל שיר סגמן: מה אנחנו עושים?

מיכל שיר סגמן: אתה אומר לי שמטפלים.

מיכל שיר סגמן: אני מבקשת לוחות זמנים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו צריכים לדעת מתי זה יטופל.

מיכל שיר סגמן: האם בעוד שבוע-שבועיים תוכל לתת לנו לוחות זמנים מוסדרים על מנת שנדע שחיי האזרחים שם אינם הפקר ולא יהיה להם קר בחורף והם לא ישבו ללא חימום באמצע דצמבר?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת שיר, הסמכות שלנו זה לתת את ההיתר לחיבור חשמל קבוע.

מיכאל ביטון: לגבי שלושת המאחזים שציינו נפעל מהר כי אחרי בדיקה שלנו אפשר להוציא שם היתר לחיבור חשמל קבוע.

מיכאל ביטון: לגבי תשעת האחרים, חייבים לבדוק את זה ולעבוד על פי החוק ואז להוציא את ההיתר, אבל אני מתחייב בפנייך לפעול מהר בנושא, ואם תרצי פגישת עבודה עם האנשים שלנו, נעשה פגישת עבודה.

מיכל שיר סגמן: האם בעוד שבוע-שבועיים אנחנו נוכל לקבל – – –

מיכאל ביטון: אני לא יכול להגיד את זה – –

יריב לוין: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן – –

מיכל שיר סגמן: – – וזה יהיה פופוליסטי.

יריב לוין: – – לטעמי השר הציע לך הצעה שכדאי לאמץ אותה בשתי ידיים.

יריב לוין: לא הייתי שואל יותר שום שאלה.

מיכאל ביטון: היא לא שמעה את ההצעה.

מיכאל ביטון: היא באה עם השאלה בלי לשמוע את – – –

יריב לוין: לא הייתי שואל שום שאלה.

יריב לוין: הייתי עונה לו: כן, תודה רבה, לפני שיתחרט.

יריב לוין: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יריב לוין: שאלה נוספת, בבקשה.

יצחק פינדרוס: א.

יצחק פינדרוס: אני חייב לברך אותך על הבשורה שאמרת, ואני מאמין שחברי הכנסת שם שדואגים לבנייה הבלתי-חוקית ידאגו אולי לנתק חשמל מכל הפזורה הבדואית והבתים הבלתי-חוקיים במשולש, כי הם מאוד עסוקים בשמירת החוק.

וליד טאהא: אין להם חשמל – – –

יצחק פינדרוס: אני רואה שהם מאוד עסוקים בשמירת החוק.

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: אדוני השר, הייתה הוראה של הרמטכ"ל לפני כמה חודשים – – –

ניצן הורוביץ: – – –

יריב לוין: מספיק, חבר הכנסת הורוביץ.

יריב לוין: די.

ניצן הורוביץ: רק שאלה.

יריב לוין: לא, כי לא ביקשת.

ניצן הורוביץ: מבקש.

יריב לוין: לו היית מבקש – אבל יש הגבלה לשני שואלים.

יריב לוין: אתה חבר כנסת מספיק ותיק כדי לדעת.

ניצן הורוביץ: – – –

יצחק פינדרוס: אדוני השר, במסגרת חיבורי חשמל.

יצחק פינדרוס: הייתה הוראה של הרמטכ"ל לפני כמה חודשים להקפיד על גילוח זקנים בצה"ל.

יצחק פינדרוס: פניתי אליכם גם כן כמה פעמים, לבדוק מה נעשה בעניין הזה של גילוח זקנים.

יצחק פינדרוס: אני קיבלתי לפחות מ-20 חיילים דתיים – הכריחו אותם לגלח את זקנם.

יצחק פינדרוס: האם נעשתה הבהרה להוראה הזאת של הרמטכ"ל מאז?

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אופיר סופר.

יריב לוין: בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סיפרתי לך שבתחילת השבוע סיירנו בשומרון, ובין השאר היינו גם בחוות גלעד.

אופיר סופר: חוות גלעד – דיברנו לפני הדיון, ובדקתי בינתיים – אינה מופיעה בתוך 12 המאחזים שאמורים להיות מוסדרים.

אופיר סופר: אני רציתי לציין שעברה החלטת ממשלה לאישורה של חוות גלעד במהלך השבעה, והובטח שתשתיות חיוניות, כמו חשמל, יסודרו תוך כדי עד ההסדרה.

אופיר סופר: אני רוצה לומר שכשהייתי בסיור השבוע, שמעתי את יעל שבח, אלמנתו של הרב רזיאל שבח, השם ייקום דמו, מתארת איך כשעה וחצי לפני השבת היא מקפלת את כל הילדים בגלל עומס חום ונוסעת למשפחתה בכפר סבא, כדי שחלק מהיישוב יישאר – מה שנקרא, על מנת להקל על עומס החום שחלק מהיישוב עדיין עם חשמל וחלק אחר נסע.

אופיר סופר: הייתי שמח אם במהלך הפגישה עם חברת הכנסת שיר גם הנושא של חוות גלעד יידון, לאור החלטת הממשלה, אומנם הקודמת.

אופיר סופר: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת פינדרוס, תתפלא, אבל הבן שלי דתי, שומר מצוות ומגדל זקן.

מיכאל ביטון: הוא בטירונות בגולני.

קריאה: – – –

מיכאל ביטון: לא, לא כולם יודעים.

מיכאל ביטון: הוא גידל זקן בטירונות, והוא אמר לי: אבא, לא בקלות מסכימים לזקן שלי.

מיכאל ביטון: הוא הולך ועושה שחרית ותפילין והכול.

מיכאל ביטון: אחרי זה קיבלתי פניות על זקן בצה"ל.

מיכאל ביטון: אז אמרתי לאכ"א שאני בניגוד עניינים, שאני לא יכול לטפל בנושא.

מיכאל ביטון: קיבלנו כמה פניות.

מיכאל ביטון: ביקשתי מהצבא לחדד את הנוהל, שיהיה ברור, שלא תהיה איפה ואיפה, ושזו לא תהיה החלטה קפריזית של מפקד בשטח.

מיכאל ביטון: שיהיה ברור מתי חייל זכאי לעניין הזקן.

מיכאל ביטון: אני עוד לא קיבלתי את התשובה הזאת.

מיכאל ביטון: אם אתה רוצה, אתה תכתוב לי רשמית ואני אשיב לך בכתב בסוגיה הזאת.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני השר, לעניין הזה אני מוכרח לומר שלי לא כל כך ברור כל ההסדר הזה מראשיתו.

יריב לוין: הרי אם ממילא ישנם חיילים שמטעמי אמונה דתית מאפשרים להם ללכת עם זקן, ומספרם הוא רב מאוד, לא מדובר באנשים בודדים, למה לא לאפשר את זה פשוט באופן רחב?

יריב לוין: חיילים רוצים ללכת עם זקן.

מיכאל ביטון: אחד מהאלופים זה עמרם מצנע – כל חייו היה עם זקן.

יריב לוין: אני לא מצליח להבין.

יריב לוין: ואז מתפתחת מערכת שלמה של לנסות להשיג את הפטורים האלה בכל מיני דרכים כאלה ואחרות.

מיכאל ביטון: כן, של כללים.

מיכאל ביטון: יכול להיות שצריך להגדיר איזה זקן, ואיך הוא מסודר וכן הלאה.

יריב לוין: אני חושב שבשורה התחתונה אין לזה הצדקה.

מיכאל ביטון: לא, יש מרכיבים.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, יש מרכיבים לזקן, לא עלינו, למשל: במסכות אב"כ ודברים כאלה.

מיכאל ביטון: יש מצבים מבצעיים – – –

יריב לוין: לא, אבל על זה אף אחד לא מדבר.

יריב לוין: זה נכון לגבי חייל דתי – אנחנו לא רוצים שהוא לא יוכל להשתמש במסכת אב"כ, זה לא אפשרי.

מיכאל ביטון: אני זוכר שאצלנו בערכת האב"כ שלנו היה לחיילים דתיים סכין גילוח, שצריך להתגלח לרגל האירוע.

מיכאל ביטון: אבל אני הבטחתי תשובה כתובה, ואני אשיב לך בכתב.

יריב לוין: אני חושב שצריך לנסות.

מיכאל ביטון: אבל תכתוב לי את זה, בבקשה, באופן רשמי.

יריב לוין: אתה יודע, לא רק בנושא הזה.

יריב לוין: אני חושב שבכל הנושאים – לייצר שוויוניות בין החיילים.

יריב לוין: אם יש באמת, מטעמים כאלה או אחרים, מקום לתת ולאפשר משהו לחיילים בהיקף רחב, אני לא מדבר על מקרים בודדים – נכון לנסות לייצר נורמה אחידה לכולם.

יריב לוין: אחרת זה – – –

מיכאל ביטון: מה שכן, זה חייב להיות עקבי, כי אחת הבעיות היא שחייל מתגלח ואחרי יומיים הוא לא מגולח והוא מסביר למפקד שלו שהוא מגדל זקן.

יריב לוין: לא, זה ללא ספק.

יריב לוין: על זה אין שאלה בכלל.

מיכאל ביטון: אז הכללים – איך עושים את זה ומתי, זה דבר – בסדר, אנחנו ניתן תשובה רשמית על הנושא הזה.

מיכאל ביטון: איך זה הולך, הלבינו שערותיו וצימח זקנו של רבן גמליאל?

קריאה: – – –

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: אז זקן זה בסך הכול סימן לברכה.

מיכאל ביטון: לגבי חוות גלעד, חבר הכנסת סופר, אני לא מכיר את הפרטים של המקום הזה.

מיכאל ביטון: כנ"ל, אתה תכתוב לי פנייה רשמית, ואנחנו נבחן לעומק ונטפל.

מיכל שיר סגמן: – – –

מיכאל ביטון: אז זה, את אומרת, ה-13, מספר 13.

אופיר סופר: קבענו סיור למקום אחר.

מיכאל ביטון: תודה רבה, חברים.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אנחנו נמתין שתיים-שלוש דקות, כדי שהשר יוכל להיערך למלא את שליחותו – כדובר הממשלה, מעתה נקרא לו.

יריב לוין: לצערנו שר הבריאות ואני מבין שגם סגנו נדרשו להיכנס לבידוד, ולכן השר ביטון ישיב בשם שר הבריאות על שאילתה של חבר הכנסת סגלוביץ'.

קריאה: שלחתי לך את הכול.

יריב לוין: חבר הכנסת סגלוביץ', הדבר הזה הגיע אליו, מטבע הדברים, בהפתעה, וברגע האחרון.

יריב לוין: נאפשר לו שתיים-שלוש דקות של היערכות.

יריב לוין: אתה ערוך, אז בבקשה.

יואב סגלוביץ': – – – על החדר האקוטי.

יריב לוין: נכון, על החדר האקוטי, על הטיפול באקוטי.

יריב לוין: אז, בבקשה, אדוני השר, אתה מוזמן לדוכן.

יריב לוין: חבר הכנסת סגלוביץ' ידבר.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אתה רשום אצלי בשאלה נוספת לנושא הזה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אדוני השר, ב-28 באפריל פורסמו הנחיות חדשות ממשרד הבריאות למנהלי החדרים האקוטיים בבתי החולים בנוגע לטיפול בפגיעות מיניות, הכולל מענה טלפוני, ייעוץ ראשוני ומתן טיפול תרופתי און-ליין.

יואב סגלוביץ': השאלה היא: כיצד משרד הבריאות מוודא שיהיה טיפול און-ליין זמין על פי ההנחיות?

יואב סגלוביץ': תודה.

מיכאל ביטון: לפני שאני מקריא לך את התשובה הרשמית, חבר הכנסת סגלוביץ', גם כחבר כנסת פעלתי למען החדרים האקוטיים, והחדר שחמור ביותר שלא התקיים בימים ההם ולא תוקצב על ידי המדינה היה באילת.

מיכאל ביטון: בעוונותינו, זה היה לפני האירוע הקשה שכולנו נחשפנו אליו.

מיכאל ביטון: המימון לחדר הזה קיים.

מיכאל ביטון: מה שכן, אני רוצה להגיד לך מתוך ידע מדויק: זה לא מספיק שיהיה חדר אקוטי, אתה רוצה שטובי הרופאים והעובדים הסוציאליים ילוו את הפונה או הפונה ברגע הדרמטי הזה.

מיכאל ביטון: ההנחיות וההדרכה שקיבלו באילת מגיעות מבית חולים סורוקה, שם הוקם חדר אקוטי ומערך טיפול בנפגעות תקיפה על ידי ד"ר איריס שהם, ממש שם ומופת לנושא, ומסל"ן ברמה המקומית.

מיכאל ביטון: אני גם ביקשתי מהם להיות אלה שילכו ויעזרו לשדרג חדר כזה שיוקם ויתחיל לפעול באילת.

מיכאל ביטון: אני יודע שאילת גם קרובה לליבך במשך שנים.

מיכאל ביטון: אני אקריא לך את התשובה הרשמית: על פי הנחיות שהוצאו למרכזים האקוטיים באפריל, בשל התפרצות הקורונה ניתן שיקול דעת לרופא המטפל במרכזים לגבי מתן טיפול מרחוק.

מיכאל ביטון: מתוך ההנחיות, במקרים חריגים ביותר ניתן לשקול מתן ייעוץ ראשוני והמשכי טלפוני על ידי עובד סוציאלי ו/או רופא בהתאם לשיקול דעת מקצועי של הרופא, ויש לתעד ברשומות הרפואיות כמקובל.

מיכאל ביטון: עקב מורכבות הנושא, הוגדר שיש לתת מענה מרחוק במקרים חריגים, וזאת על פי שיקול דעת של הרופא, שיקול דעת שניתן לו, מאחר שהנפגעים אשר מגיעים לטיפול במרכזים אינם מוכרים לבית החולים, וקיימת אחריות גדולה מאוד במתן מענה ותרופות באופן כזה.

מיכאל ביטון: הנושא הוכנס להנחיות על מנת לאפשר זאת במצבים חריגים.

מיכאל ביטון: בכל מקרה, כנהוג במרכזים האקוטיים, יש לציין שחלק מהתהליך כולל שיחה עם עובד סוציאלי טרם שיחה עם רופא.

מיכאל ביטון: ההנחיות הועברו לבתי החולים ולמנהלי המרכזים האקוטיים בחמשת בתי החולים ומופיעות באתר משרד הבריאות.

מיכאל ביטון: חשוב לציין כי בתקופת הקורונה כל הגעה מתואמת עם צוות המרכז האקוטי בבית החולים.

מיכאל ביטון: מבדיקה שערכנו, קיים מענה טלפוני בכל בתי החולים.

מיכאל ביטון: בחלק מהמקרים עונה או עונה אחות או אח במיון אשר מציעים לקשר את הנפגע או הנפגעת עם עובד סוציאלי של המרכז האקוטי או הרופא.

מיכאל ביטון: המחלקה לטיפול באלימות במשפחה ותקיפה מינית במשרד הבריאות נמצאת בקשר שוטף עם המרכזים האקוטיים במטרה להטמיע את ההנחיות ולתת מענה לבעיות של המרכזים, וכן לבעיות שעולות מהשטח ביישום ההנחיות.

מיכאל ביטון: בעקבות הפניות, משרד הבריאות יבצע הערכה מחודשת בנושא במטרה לשפר את המענה הטלפוני לנפגעי תקיפה מינית שאינם יכולים להגיע לקבל טיפולים במרכזים.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': האמת היא שבנושא המרכזים האקוטיים והחוסר המתמשך שלהם אני עוסק מכינון הכנסת הזאת ועוד לפני שנכנסתי לכנסת.

יואב סגלוביץ': אבל אני לא סתם שאלתי את השאלה, וקיוויתי שהתשובה תהיה – אין לי טענות לאדוני השר.

יואב סגלוביץ': מתוקף הנסיבות אפילו חיכיתי כי פעם קודמת הייתה בעיה, אמרתי, נחכה שיגיע השר – – –

יריב לוין: אני גם רוצה לציין שהצעתי, וזו כמובן הייתה – – –

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על הפעם הקודמת.

יריב לוין: אני יודע, כן.

יריב לוין: גם הפעם הצעתי שאם רוצים לדחות ושהשר יהיה, אפשר.

יריב לוין: אבל אני גם מבין את הרצון לקבל תשובה כבר.

יואב סגלוביץ': לא, לא.

יואב סגלוביץ': המטרה בסוף, מעבר ללעלות פה ולשאול שאלות ולהיות מצולם – –

יריב לוין: ברור.

יריב לוין: ולתת פתרונות.

יואב סגלוביץ': – – המטרה היא שדרך העניין הזה יקרה משהו.

יואב סגלוביץ': ולכן, אדוני השר, אני רק רוצה להדגיש בפניך, וחשוב להעביר את זה הלאה למי שמטפל בזה כרגע בזמן שנמצאים בבידוד, שזה לא מתקיים.

יואב סגלוביץ': אני לא הייתי שואל את השאלה אם לא הייתי יודע את התשובה לפני כן.

יואב סגלוביץ': ככה לימדו אותי במקומות שהייתי קודם: לא שואלים שאלה אם אתה לא יודע את התשובה.

יואב סגלוביץ': והתשובה שאני נותן וחשוב לי שהיא תעבור: אין מענה 24/7 כפי שמתחייב, כפי שמפורסם בכל המקומות.

יואב סגלוביץ': הוא לא קיים.

יואב סגלוביץ': זה עד שעה 16:00 בלבד.

יואב סגלוביץ': בחלק מהמקומות זה עובר למישהו שהוא אח כללי.

יואב סגלוביץ': כל הרעיון היה להקל על נפגעות של תקיפה מינית בזמן הקורונה, ומרוב שרצינו להקל ולתת שירות, אנחנו מעכבים.

יואב סגלוביץ': העסק הזה הוא תקול, הוא בבעיה.

מיכאל ביטון: אתה יכול לשים את האצבע?

מיכאל ביטון: אתה אומר שאין מענה 24 שעות, וגם כשמעבירים את השיחה זה לא לאיש המוסמך?

יואב סגלוביץ': אני אומר כך: הפרסומים של משרד הבריאות הם שיש אפשרות למענה טלפוני לנדרש למענה הזה, 24/7.

יואב סגלוביץ': כשאתה מתקשר למספר הזה שמופיע, שמפורסם באתר – ובדקנו את זה כמה פעמים, והוא מפורסם על ידי משרד הבריאות, הופץ לארגוני המגזר השלישי ודרכם לנפגעים ולנפגעות – יש שם הודעה מוקלטת, בחלק מהמקומות.

יואב סגלוביץ': הוא לא פעיל כל שעות היממה.

יואב סגלוביץ': בחלק מהמקרים זה עובר לאח כללי ונמסר – לפנות – שגם דרכו אי-אפשר לתאם.

יואב סגלוביץ': זה לא במאה אחוז מהמקרים, אבל מספיק מקרים קשים, ומדובר פה על מקרים קשים כשמתקשרים.

יואב סגלוביץ': לא הייתי פונה בשאילתה אם זה לא – – –

מיכאל ביטון: אני – – –

יואב סגלוביץ': רק שנייה, כבוד השר.

יואב סגלוביץ': רק אני אומר, אני פה אומר לאדוני היושב-ראש, זאת הסיבה שלא המתנתי כי חשוב יותר ממה שאני שואל זה שיהיה טיפול, ואשמח מאוד אם העניין הזה יעבור, תיעשה בדיקה.

יואב סגלוביץ': אם צריך לסדר, שיסדרו מה שיסדרו, כי בסוף מה שחשוב הוא שיינתן טיפול לעניין.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיכאל ביטון: אז אתה תשלח לי, ואני, מתוקף זה שעמדתי פה, אעשה follow up מול שר הבריאות – שמתייחסים לדבר הזה ברצינות.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: אדוני השר, אחרי האונס הקבוצתי באילת נודע לי שאין חדר אקוטי בבית החולים יוספטל באילת, וקורבנות אונס צריכים לנסוע עד סורוקה בבאר שבע.

ניצן הורוביץ: ואז כשביררתי עוד, מסתבר שדווקא באילת, בגלל נושא התיירות והתיירים והמלונות, היו לא מעט מקרים, והיה בעבר חדר אקוטי, אבל נסגר.

ניצן הורוביץ: אם שאלת, אדוני השר, מה הסיבה, הסיבה היא כסף.

ניצן הורוביץ: ולמה אני מתרעם כל כך על התשובה הקודמת שלך?

ניצן הורוביץ: כי מסתבר שיש כסף, ואפילו נותנים אותו לאנשים שפועלים שלא כחוק.

ניצן הורוביץ: אבל בדברים חברתיים, ואני יודע שהנושא החברתי קרוב לליבך, אין.

ניצן הורוביץ: חדר אקוטי עולה פחות ממיליון שקל.

ניצן הורוביץ: כמה עולים המאחזים האלה?

ניצן הורוביץ: כמה עולות התשתיות האלה בשטחים?

ניצן הורוביץ: עכשיו ברור שיש קשר בין הדברים.

ניצן הורוביץ: תגיד לי: זה לא קשור – מאותו כיס זה יוצא.

ניצן הורוביץ: עכשיו אנשים באבטלה בקורונה, אין להם כסף לשלם חשבון חשמל, מישהו נותן להם חשמל חינם?

ניצן הורוביץ: אז הם מבקשים חשמל חינם.

ניצן הורוביץ: לי יש חשמל חינם?

ניצן הורוביץ: אתה מקבל חשמל חינם?

ניצן הורוביץ: למה אני כועס?

ניצן הורוביץ: כי זה אותו כסף, כי לדברים אקוטיים, קריטיים, כמו חדר אקוטי, אין כסף, אבל לחשמל חינם – יש כסף.

מאי גולן: אבל אין להם חשמל חינם – – –

מיכאל ביטון: אבל חבר הכנסת הורוביץ – – –

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני, אני מבקש – – –

מאי גולן: למה להגיד אמירות – – – שלא נכונות?

ניצן הורוביץ: וכדי שהיושב-ראש – – –

מיכאל ביטון: לא, אבל חבר הכנסת הורוביץ – – –

מאי גולן: זה לא להאמין.

מאי גולן: אין להם חשמל.

מאי גולן: הוא ממציא דברים.

ניצן הורוביץ: אז אני אגיד – – –

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: אתה יכול לשאול מה שאתה רוצה.

יריב לוין: אני לא מגביל אותך.

ניצן הורוביץ: אז אני אגיד, אדוני היושב-ראש, ואני בטוח שבעניין זה גם תסכים איתי: חדר אקוטי זה טיפול רפואי, גם משפטי – יש לו גם חשיבות מבחינה משפטית אחר כך – –

מיכאל ביטון: כן.

ניצן הורוביץ: – – שצריך להיות בכל בית חולים.

ניצן הורוביץ: כי תחשבו על קורבן אונס שעבר או עברה מקרה קשה ביותר.

ניצן הורוביץ: היא מגיעה בלילה לאיזה מיון – לא יודעים, לא מבינים, הרופא בבית, הכול כזה מין ברדק.

ניצן הורוביץ: אומרים לה: תיסעי לבית חולים אחר, היא אומרת: עזוב, לא אסע, הולכת הביתה והעסק נגמר.

ניצן הורוביץ: זה צריך להיות בכל בית חולים, אדוני השר.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, רק ברשותך, אני רוצה רק להבהיר.

יריב לוין: אולי משהו לא מובן.

יריב לוין: הנושא של חיבורי החשמל במאחזים הוא לא שאלה של מי ישלם את החשמל.

יריב לוין: השאלה היא אם תהיה אספקת חשמל.

יריב לוין: אין ספק שהתושבים ישלמו את צריכת החשמל כמו כולם.

מאי גולן: הם משלמים.

ניצן הורוביץ: אין ספק.

ניצן הורוביץ: אה, משלמים?

יריב לוין: אף אחד מהם לא מבקש משהו אחר.

יריב לוין: הם רק מבקשים שתהיה להם אפשרות לשלם, קרי – – –

ניצן הורוביץ: אני אשמח לנסוע איתך לסיור ולהסתכל על חשבונות החשמל והמים למקומות האלה.

יריב לוין: אין לאף אחד – – –

ניצן הורוביץ: בשמחה רבה.

יריב לוין: אין אף אחד שאני מכיר שחושב שהוא צריך לקבל חשמל בחינם, אבל כולם חושבים שמגיע להם חיבור חשמל.

ניצן הורוביץ: הם חושבים.

מאי גולן: אף אחד לא חושב.

מאי גולן: מאיפה אתה מביא את זה?

ניצן הורוביץ: הם חושבים שמגיעה אדמה חינם, מים חינם, חשמל חינם ומים חינם.

ניצן הורוביץ: למה לא, המדינה משלמת.

ניצן הורוביץ: משרד הביטחון נותן, כי יש עליהם לחץ פוליטי, אבל אתה לא בצד הפוליטי שלהם.

ניצן הורוביץ: אתה לא צריך לענות להם.

ניצן הורוביץ: תודה.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני אומר לך שוב, אני רק אומר בצד העובדתי.

יריב לוין: השאלה שעולה היא לא מי ישלם את החשמל.

יריב לוין: השאלה היא אם יהיה חיבור.

יריב לוין: זה הכול.

יריב לוין: כולם צריכים לשלם.

יריב לוין: על זה אין ויכוח.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת הורוביץ, אתה מציג את הבעיה הזאת של חדרים אקוטיים, שאני נדרשתי אליה לפני שנתיים ושנה וחצי עם העמותות שעוסקות בתקיפה מינית, גם מסל"ן וגם עמותה נוספת, אני חושב אחת משמונה – אני לא בטוח בשם שלה; ויחד איתן פעלנו כבר בוועדת הכספים, כשהייתי חבר ועדה לפני שנה, ללחוץ למימון למרכז האקוטי באילת.

מיכאל ביטון: המימון הזה הגיע.

מיכאל ביטון: היישום של ההקמה הוא לא מלא, ואנחנו רוצים הקמה איכותית.

מיכאל ביטון: ואני אגיד לך מה הסכנה.

מיכאל ביטון: אני רמזתי לזה קודם שבבאר שבע ישנו אחד המרכזים הטובים ביותר, והוא גם לא היה קיים לפני שבע שנים.

מיכאל ביטון: נפגעת תקיפה מינית בבאר שבע לפני עשור הוסעה לתל אביב.

מיכאל ביטון: ואתה צודק שאם אין חדר אקוטי אז אין גם ראיות ואי-אפשר להמשיך בהליך המשפטי, וגם לא מטפלים בכבוד וברגישות ובצורה כוללנית גם בהיבט הרגשי והנפשי של האירוע.

מיכאל ביטון: ולכן, כאמור, המרכזים האקוטיים.

מיכאל ביטון: הקימה בבאר שבע את המרכז הזה ד"ר איריס שהם, יחד עם ליזט, מנכ"לית מסל"ן, והמרכז הזה פועל, ופועל בהצלחה, וגם שם היו בעיות מימון כי כל כמה שנים זה תקציב תוספתי והוא מוטל בספק.

מיכאל ביטון: באילת לא היה מרכז אקוטי.

מיכאל ביטון: נאבקנו בוועדת הכספים שהוא ימומן והכסף הגיע, אבל אני לא יודע שהיישום של ההקמה שלו איכותי.

מיכאל ביטון: ומה הסכנה?

מיכאל ביטון: שאתה תיתן שירות בתחום הזה, כאילו תירגע, יש מרכז אקוטי, אבל אין לך את טובי הרופאים וכו'.

מיכאל ביטון: ולפעמים אתה אומר, אני רוצה שהיא תטופל על ידי טובי האנשים באותו רגע, והיא תקבל מונית, ובשעה ורבע ותהיה בסורוקה.

מיכאל ביטון: אם צריך ואם אפשר, עדיף שבאילת יהיה מרכז מעולה.

מיכאל ביטון: אז רק תדייק את העובדות, המרכז הזה מומן והוא בהקמה, ואני עדיין לא יודע שהוא מופעל באיכויות גבוהות.

מיכאל ביטון: על זה אני לא יכול להשיב לך מעל הדוכן, אבל זה נושא שעסקתי בו.

מיכאל ביטון: ואתה צודק שזה בנפשנו, וזה בכלל לא קשור להיבטים פוליטיים.

מיכאל ביטון: כולנו צריכים לטפל בזה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר, על כל התשובות הענייניות והמפורטות.

יריב לוין: אני מזמין את שר המשפטים אבי ניסנקורן להשיב על שאילתה דחופה מס' 64, של חברת הכנסת מאי גולן, בנושא בקשה לקבלת עמדת משרד המשפטים בנוגע לרכישת קרקע בראש העין על ידי עתודת אפק, בבקשה.

מאי גולן: כבוד שר המשפטים, עתודת אפק רכשה קרקע בראש העין מרשות מקרקעי ישראל, על ידי הגברת הפרקליטה ליאת בן-ארי ובן זוגה.

מאי גולן: במכרז היו תנאים לשימוש בקרקע ובנכס, שככל הנראה הופרו.

מאי גולן: רצוני לשאול: מהי עמדת היועץ המשפטי לממשלה בנושא?

יריב לוין: בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בדיקה בנוגע לטענות הקשורות לנכס שאליו נוגעת השאילתה, בראש העין, נערכת בימים האלה בנציבות תלונות הביקורת על הפרקליטות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במסגרת זו יתבררו העובדות, ואני סמוך ובטוח שהנשיא וכבוד השופט רוזן יקבל החלטה לפי מיטב שיקול דעתו המקצועי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני, כמו כולם, מצפה ומחכה לסיום הבדיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מבלי לגרוע מן החובה הברורה מאליה המוטלת על כל אזרח, ובוודאי על משרת ציבור, לפעול בהתאם לדין, ברצוני להתייחס לנושאים נוספים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתקופה האחרונה גוברים הניסיונות החוזרים ונשנים להכפיש את עו"ד בן-ארי בפרסומים שונים ברשת ובתקשורת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הקמפיין האישי המכוון נגד עו"ד בן-ארי נובע מהעובדה שהיא ממלאה את תפקידה המקצועי, והדברים הובילו, בין היתר, עד כדי הגברת האבטחה סביבה כתוצאה מאיומים מפורשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המצב המחפיר הזה שבר שיאים כאשר האיומים הגיעו לאחרונה גם לבנה של בן-ארי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המקרה החמור הזה הוביל להגשת כתב אישום, ולבקשה למתן צו הטרדה מאיימת מטעם היועץ המשפטי לממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: העובדה שפרקליטה נאלצת להסתובב עם אבטחה, כאשר כלפי בני משפחתה מושמעים איומים ונעשים ניסיונות למרר את חייה רק בשל מילוי משימה לשמירת חוק שהוטלה עליה במסגרת עבודתה, היא בלתי נסבלת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כמי שעומד בראש משרד המשפטים, אני מצפה מכל עובדי המשרד לשמש דוגמה ומופת בהתנהלותם המקצועית והאזרחית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצד זאת, אמשיך לעבוד כחומה בצורה נגד התקפות שלוחות רסן כלפי עובדי ציבור מסורים שכל חטאם הוא אכיפת החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה לציין שאני קראתי היום בבוקר גם את ההתייחסות של חברי להצעה של סמוטריץ'.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני רוצה להגיד.

יריב לוין: זאת לא הצעה של סמוטריץ', זאת הצעה שלמיטב ידיעתי הוגשה על ידי כמה חברי הכנסת – גם חבר הכנסת קרעי, גם חברת הכנסת מארק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אוקיי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני רוצה להגיד שההצעה הזאת, כשיש לך קואליציה עם כחול לבן, זה שבירת כללים, זה שבירת כלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ככה אני רואה את זה, ככה רואה את זה כחול לבן, ככה רואה את זה גם בני גנץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם בסופו של דבר צריכים להחליט: אתם בשותפות או אתם במאבק מתמשך?

אברהם (אבי) ניסנקורן: רק לפני תקופה, לא לפני הרבה זמן, אתה דיברת על זה שהמערכת והקואליציה צריכה להתנהל בצורה נאותה ובצורה נכונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא מייצרים קרע, לדעתי, בקואליציה כזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הנושא של שמירה על שלטון החוק, הנושא של האפשרות ללכת לעבוד בעצמאות, הנושא של בירור נושאים בבית המשפט אלה דברים שהם בליבת האמונה של כחול לבן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ההסתה הפרועה, לדעתי, היא בלתי נתפסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל יותר מזה, בלתי נתפס שאתה, כאחד מהמובילים של הליכוד, ובתפקיד הבכיר שלך, מתבטא ככה בלי תיאום עם כחול לבן, בלי הסכמה עם כחול לבן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שזה שבירת כללים, שבירת כלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו עברנו את זה לפני ההארכה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חשבנו שתקופת ההארכה תהיה תקופה יותר רגועה, וזה גם מונח לפתחך לדאוג לזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו לא נוותר בנושא הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד שאם יש טענות, ואני ראיתי את הטענות בימים האחרונים, בנושאים שונים – דרך אגב, בשני נושאים שונים לגמרי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא איכנס לזה מעל הדוכן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שאלה נושאים מאוד מאוד כבדים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז נושא אחד, אני מניח, יידון בתיקים משפטיים שיתנהלו בבית המשפט המחוזי בתקופה הקרובה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הנושא השני הוא נושא אחר, באמת כואב מאוד, שצריכים להתייחס אליו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל יש הבדל אדיר בין התייחסות עניינית, בין התייחסות בבתי משפט, לבין ניסיון של מסע דה-לגיטימציה פרוע נגד מערכת המשפט, שכל "חטאה", במירכאות, זה שהיא פועלת לשמירת החוק; כל חטאה שהיא מצליחה לעבוד בעצמאות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני יודע שיש פערים בהשקפת העולם ביניכם לבינינו, פערים חריפים מאוד, אבל צריך לכבד את הפערים האלה ולדעת שלא שוברים את הכלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מונח לפתחכם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר לך, יריב: באופן ספציפי, לפתחך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שאנחנו בתקופה הזאת צריכים להחליט – מתעסקים עם הקורונה, שזה הליבה, מתעסקים עם המצב הכלכלי-החברתי, זה הליבה, או מתעסקים עם דה-לגיטימציה למערכת המשפט, פרועה, ומתעסקים בריבים פנימיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שזה בלתי נתפס, בלתי נתפס, והדבר הזה צריך להיפסק מיידית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

יריב לוין: אדוני השר, קודם כול, יש שאלה נוספת לשואל.

יריב לוין: מאחר שאמרת ופנית אליי, אני גם אענה לך בצורה חדה וברורה.

יריב לוין: קודם כול, בכל הכבוד, שותפות היא משני הצדדים, וכאשר עולה נושא שכואב וחשוב לציבורים עצומים – ואני חושב שזה צריך להטריד כל אזרח במדינת ישראל – של דברים שמוגדרים על ידי מח"ש עצמה, ראשת מח"ש עצמה, כחשדות לעבירות פליליות חמורות, חובתנו לעמוד על כך שהדברים ייבדקו כפי שצריך לעומק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש לך בתי משפט.

יריב לוין: אדוני, לא הפרעתי לך.

יריב לוין: שהדברים ייבדקו כפי שצריך ולעומק.

יריב לוין: עמדתנו היא חדה וברורה: שחייבים לבדוק את העניין הזה.

יריב לוין: ואגב, שותפות פירושה לא שאנחנו עושים את כל מה שאתם רוצים, אלא שלפעמים אתם גם מקשיבים לציבור ומקשיבים גם למה שאנחנו מייצגים ונענים גם לבקשות ולדברים שחשובים לנו.

יריב לוין: ב.

יריב לוין: אני רוצה לומר לך שזה בטח נכון כאשר מדובר בהקמת ועדה לבדיקה או ועדת חקירה.

יריב לוין: הרי בעניין הזה לא אמורות להיות מחלוקות.

יריב לוין: הרי כולם אמורים להיות מעוניינים שהדברים יתבררו.

יריב לוין: ומאחר שהדברים האלה אינם מתבררים והטענה שהם יתבררו בבית משפט איננה נכונה, משום שבית משפט איננו מברר את הסוגיות שהועברו לבדיקה במח"ש – – –

עאידה תומא סלימאן: שלוש שנים – – –

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אל תפריעי לי.

יריב לוין: בית המשפט איננו המקום שבו מבררים בתיק כזה או אחר את הטענות שיש ביחס להתנהלות של גורמים בכירים במערכת אכיפת החוק באופן שבו הם משתמשים בסמכויותיהם ועושים את הדברים, לפחות על פי טענות שישנן, באופן שהוא לא רק מהווה חריגה מסמכות אלא מהווה ניצול לרעה של הסמכות ונעשה בניגוד לדין.

יריב לוין: ואני אומר לך, אדוני שר המשפטים, שאם זה קורה כך בתיקו של אדם אחד, זה לא נעצר שם.

יריב לוין: מי יודע אם לא יושבים היום בבתי סוהר במדינת ישראל אנשים רק על שום כך שזכויותיהם נרמסו והם נאלצו להודות בדברים שלא עשו; או חמור מכך, עדים שנאלצו להעיד דברים שאינם אמת, כתוצאה מהחשש שלהם של מה שיקרה להם.

יריב לוין: ואתה, כשר משפטים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אני לא צריך עזרה.

יריב לוין: לא צריך עזרה.

יריב לוין: לא צריך מכם עזרה, לא צריך ממך עזרה.

יריב לוין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יריב לוין: תודה רבה, חברת הכנסת תומא סלימאן, לא צריך ממך עזרה.

עאידה תומא סלימאן: – – – שלוש שנים – – – כנגדנו, על מה שקרה באום אל-חיראן.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו התעוררתם.

עאידה תומא סלימאן: בושה.

יריב לוין: אני אומר לך, אדוני השר, כמי שיושב בממשלה שאני באופן אישי עמלתי לא מעט כדי שהיא תקום, חובתך – וזה הבסיס האמיתי שעליו הוקמה הממשלה – חובתך לברר את הדברים האלה; חובתך להבטיח שהדברים האלה ייחקרו וייבדקו; חובתך להיות הראשון שדורש את הבדיקה הזאת, לא זה שחוסם אותה; חובתך לשדר למערכת שאתה עומד בראשה שאתה תגבה את עצמאותה, וכולנו מגבים אותה בעניין הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ממש.

יריב לוין: תגבה את חופש הפעולה שלה, אבל אתה לא תגבה ואתה תהיה ראשון הדורשים לברר ולבדוק ולהרחיק ממנה את מי שהשתמשו בסמכותם לרעה.

יריב לוין: ואתה, אדוני, לא עושה את תפקידך בעניין הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני רוצה להגיד לך שאתם מקריבים את מערכת שלטון החוק בגלל נושא של תיקים שהולכים להתברר כרגע בבית המשפט.

יריב לוין: זה לא שלטון החוק, זה ההפך משלטון החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא הפרעתי לך גם כן.

יריב לוין: ניצול לרעה.

יריב לוין: זה ההפך משלטון החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא הפרעתי לך גם כן.

יריב לוין: ההפך הגמור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם מנסים לשעבד את שלטון החוק ואת עצמאות המערכת בגלל תיקי נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נקודה.

יריב לוין: פשוט לא נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מה שקורה כרגע במדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נקודה.

יריב לוין: פשוט לא נכון.

יריב לוין: ואתה יודע היטב שזה לא נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר לך, השימוש הציני, השימוש הציני והמכוער במקרה המוות הטרגי באמת שקרה לפני כמה שנים, השימוש הציני והמכוער הזה שנעשה אתמול ושלשום, זה שימוש ציני ומכוער במקרה המוות שקרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ציני ומכוער.

יריב לוין: אדוני השר, אנחנו נאבקים על הנושא הזה שנים ארוכות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה יכול לחכות שנים ארוכות.

יריב לוין: אני מזמין אותך לראות את נאום הבכורה שלי בכנסת לפני יותר מ-11 וחצי שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יכול להיות, יכול להיות.

יריב לוין: בדיוק על הנושאים האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יכול להיות, אבל עם כל הכבוד – – –

יריב לוין: ולכן, תמלא את תפקידך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני ממלא את תפקידי.

יריב לוין: תמלא את תפקידך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה לא ממלא את תפקידך.

יריב לוין: אל תטיף לנו מוסר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה לא ממלא את תפקידך.

יריב לוין: אל תטיף לנו מוסר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סלח לי, עם כל הכבוד.

מאי גולן: יש מדינה שלמה שמרגישה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם עושים פה – לוקחים גם את כנסת ישראל למסע הרפתקאות מכוער נגד הדמוקרטיה – –

יריב לוין: תמלא את תפקידך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – ונגד שלטון החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואמרתי לפני זה: שימוש מכוער במקרה מוות מלפני כמה שנים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מכוער.

מאי גולן: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: מקשרים מקרה מוות אומלל לתיקי נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מכוער, פשוט שימוש מכוער.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לקחת אוכלוסייה שלמה.

מאי גולן: אתה מייצג פה ציבור שלם.

מאי גולן: לא יכול להיות שציבור שלם ימשיך להרגיש שאתה לא מייצג אותו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ציבור שלם מקבל הסתה מתמדת.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, אני מזמין אותך למיקרופון לשאלה נוספת, שם תוכלי לומר את אשר על ליבך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני רוצה להגיד, אני רוצה להגיד לך, הבסיס להקמת הממשלה זה שיש פה – לא סתם התעקשנו על תיק המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יכולנו לתת אותו לכם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: התעקשנו בשביל לשמור על שלטון החוק, בשביל שהדרך שלנו תהיה.

יריב לוין: זה לא שלטון החוק.

יריב לוין: לגונן על עבירות פליליות זה ההפך משלטון החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ולא להתעסק כל היום, כל היום עם ניסיונות להסית – –

מאי גולן: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – להתעסק כל היום עם ניסיונות לפגוע בשלטון החוק – –

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, אנא, לגשת למיקרופון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – להתעסק כל היום עם תיקי נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תיקי נתניהו יתבררו בבית המשפט, לא בפרלמנט.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה, שאלה נוספת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, לא שכל פעם שדודי קם לדבר הוא ידבר רק על בתי המשפט, לא שדודי ימנע את הקיום של ועדת שרים לחקיקה בגלל נושאים משפטיים של חקיקות שקשורות בצורה כזאת או אחרת לתיקי נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא בשביל זה קמה ועדת שרים לחקיקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היא כבר לא מתכנסת שלושה שבועות בגלל נושאים שאין בהם שום עניין.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אומר לך, זה זילות, גם של ועדת השרים לחקיקה – –

יריב לוין: אולי בגלל שיושב-ראש – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – זילות של הכנסת, זילות של ההתנהגות.

דוד אמסלם: אני רוצה לענות לו.

יריב לוין: כן, אני אאפשר לך, אבל אחרי השאלה הנוספת של חברת הכנסת מאי גולן.

דוד אמסלם: אני רוצה לענות לו רק על זה.

יריב לוין: אני אתן לך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו, אם תרשה לי רגע, ואני מסיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ביום חמישי דודי אמסלם אומר:

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה מעט חוקים שיעלו ביום ראשון, חוקי קורונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואנחנו הצענו שני חוקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שני חוקים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חוק אחד זה איזון תשלומים, בקשה של משרד הבריאות ומשרד האוצר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: איזון תשלומים בין קופות החולים לבתי החולים, בקשה של משרד האוצר ומשרד הבריאות, ובחוק השני, רחמנא ליצלן, בקשה של השרה לשוויון חברתי ובקשה של שר הכלכלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ומה החוק?

אברהם (אבי) ניסנקורן: שתהיה רשימה של קשישים – שלא יעשקו אותם בעושק קשישים עם הפרסומים האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת הייתה ההצעה, ובלי דרישה תקציבית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו סופגים את זה במשרדים האלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אלה היו שתי הדרישות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה התשובה שקיבלנו במוצאי שבת מדודי אמסלם?

אברהם (אבי) ניסנקורן: הוא לא מוכן לתת לעושק קשישים לעלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז שני החוקים לא עלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני ביקשתי עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, ובגלל זה החוק של עושק קשישים לא עלה ביום ראשון, הצעת חוק ממשלתית.

יריב לוין: אני אאפשר, כמובן, לשר אמסלם להתייחס.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ביזיון.

שלמה קרעי: בגלל זה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: ביזיון.

יריב לוין: השר אמסלם, בבקשה.

קריאות: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, חברת הכנסת השכל, רק רגע.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

יריב לוין: אני רוצה לאפשר לשר אמסלם להתייחס למה שנטען כלפיו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש את נושא ההתעללות בפעוטות, שאופיר כץ העלה – דרך אגב, העלה, ומסית כל היום נגדי, למרות שאני הולך איתו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ובחוק הזה אני עשיתי הצעת חוק ממשלתית, ובניגוד לעמדת משרד המשפטים אמרתי שתהיה הוראת שעה של מאסר מינימום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יכול למנוע את האפשרות של שופט להמיר לעבודות שירות, כי זה קיים בכל חוקי ישראל – אתה מכיר את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם החוק הזה מחכה לעלות ביום ראשון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וגם זה לא עלה.

מאי גולן: גם החקיקה הפרטית שלנו לא עלתה.

יריב לוין: בבקשה, השר – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: וגם החקיקה הפרטית.

מאי גולן: גם את החקיקה הפרטית שלנו עצרת בצד.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, אני – – –

מאי גולן: בגלל שיקולים פוליטיים – – –

יריב לוין: חברת הכנסת גולן.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא מסיבות פוליטיות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חקיקות שהן חברתיות עוברות.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, ברשותך, לפנים משורת הדין, אני רוצה לאפשר לשר אמסלם להתייחס למה שנאמר לגביו, ואז נאפשר לך את השאלה הנוספת.

יריב לוין: בבקשה, השר אמסלם, אתה יכול לגשת למיקרופון בצד.

יריב לוין: בבקשה.

שלמה קרעי: בגלל זה אתה מגן על מושחתים.

שלמה קרעי: אני צריך לעמוד פה – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא מגן על המושחתים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מגן על זה שכל אחד יגן על עצמו, או שייתבע, וכל אחד בבית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לאף אחד – לא ראש ממשלה ולא אני – לא יהיה דין שדה, רק בבתי משפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם ראש הממשלה זכאי או אם צריך להוכיח את אשמתו, זה רק בבתי משפט, לא בכנסת ישראל.

קריאות: – – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת השכל, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת השכל.

יריב לוין: חבר הכנסת קלנר, מספיק.

מאי גולן: השופטים הם – – – שר המשפטים, השופטים לא מעל החוק, בית המשפט הוא לא מעל החוק.

יריב לוין: בבקשה, השר אמסלם.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: נשלח אותם – – – בשביל לחוקק חוקים.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, תכף תהיה לך אפשרות מהמיקרופון בצורה מסודרת.

יריב לוין: השר אמסלם, בבקשה.

עמית הלוי: אם ככה התנהגתם לראש ממשלה, מה קורה לאזרח פרטי?

יריב לוין: חבר הכנסת הלוי, תודה רבה.

מאי גולן: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת גולן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אזרח פרטי – – – בדיוק כמו ראש ממשלה.

עמית הלוי: – – – לראש ממשלה.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: השר אמסלם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אף אחד לא התנהג כמו ראש הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל דבר יתברר בבית המשפט.

יריב לוין: השר אמסלם – – –

עמית הלוי: ביבי – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם רוצים לנהל פה את המשפט?

מאי גולן: אבל – – –

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, די.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: בבקשה, השר אמסלם.

דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה לומר לשר המשפטים, אתה טוען את טענת הקוזק הנגזל.

דוד אמסלם: דרך אגב – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, אני לא קוזק נגזל.

דוד אמסלם: רק שנייה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רק בא ואומר שאתם התבלבלתם לגמרי, זה הכול.

דוד אמסלם: המפלט של – לא שאתה נבל, אבל בדרך כלל זה הפטריוטיזם.

דוד אמסלם: אני רק אספר לך, אני אתחיל בדבר קטן, אם כבר פתחת – ואני מבקש, אל תפריע לי, למרות שאתה ליד רמקול, יש לך יתרון עכשיו שאתה יכול להפריע.

דוד אמסלם: אני לא הפרעתי לך.

דוד אמסלם: אתה בקבינט אפילו התנגדת לתפוס גופות של מחבלים בגלל שמנדלבליט אמר לך.

דוד אמסלם: הרי אתה שפוט שלו, אתה עובד איתו מהבוקר – מה שהוא אומר לך, הרי אתה עושה.

דוד אמסלם: אתה לא מבין את תפקידך כשר המשפטים.

קריאה: – – –

יריב לוין: אתה דיברת אליו והוא רוצה להתייחס.

יריב לוין: זכותו.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אתה לא מבין את תפקידך, ועוד מעט אני אעלה ואני אגיד לך על מה אתה מגן.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה מגן עליהם רק בשם הפריטטיות שפה, בגלל שרוב חברי הכנסת, או חלק גדול מהם, לא מקבלים את זה.

דוד אמסלם: אבל אתה רואה את תפקידך, כולל בתוך המפלגה שלך – אתה נושא כליו של מנדלבליט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה אל תיתן לי ציונים על המפלגה שלי.

דוד אמסלם: אני אומר לך.

דוד אמסלם: עכשיו, זאת האמת, ואני אשיב לך בדיוק עוד מעט על השיבושים שקורים שם, שאתה מגן עליהם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה שר המשפטים.

דוד אמסלם: אני רוצה רק להזכיר לך שאהוד אולמרט כראש הממשלה, על שיבוש חקירה קיבל שבע שנים.

דוד אמסלם: שם, בכל רבע שעה קורה שיבוש, שעוד מעט אני אספר לך בעדויות.

דוד אמסלם: אבל אתה, מה אכפת לך?

דוד אמסלם: התפקיד שלך זה שהם ימשיכו לחקור את תיקי ראש הממשלה, ובשקט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם התפקיד שלהם, ככה הם רואים את זה.

דוד אמסלם: שי ניצן הרי אמר את זה.

דוד אמסלם: זה היה מייל של שי ניצן.

דוד אמסלם: לכן אתה מתחבא.

דוד אמסלם: אתה אמור להביא את ההגנה מפה, והם אמורים להמשיך את החפירות משם.

דוד אמסלם: זו חלוקת העבודה.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי מה שאמרת על ועדת שרים.

דוד אמסלם: הרי אתה שיקרת לי, אתה.

דוד אמסלם: הרי בחוק ההסדרה אתה באת לפה 15 דקות לפני ההצבעה – חמש דקות.

דוד אמסלם: אמרת לי: אנחנו מצביעים בעד החוק.

דוד אמסלם: אמרתי לך: אבל זה לא עבר בוועדת שרים.

דוד אמסלם: אמרת: ככה החלטנו.

דוד אמסלם: אמרתי לך: אבל סיכמת איתי.

דוד אמסלם: לא דיברת איתי מילה וחצי מילה, בגלל שאתה שיקרת.

דוד אמסלם: אתה והמפלגה שלך.

דוד אמסלם: הבוס שלך בא לטלוויזיה ומה אמר?

דוד אמסלם: אני שומע – – –

אוסאמה סעדי: – – –

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

יריב לוין: אל תפריע.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אני מתפלא עליך.

יריב לוין: מתפלא עליך.

יריב לוין: ממש מתפלא עליך.

דוד אמסלם: אני שומע את בני גנץ בא לטלוויזיה, לפעמים יש התלהטות רוחות מקומית.

קריאות: – – –

יריב לוין: מתפלא עליכם, אתם צריכים לא להפריע לרגע.

דוד אמסלם: שנייה, זה מפריע לי.

דוד אמסלם: לא להפריע לי, שנייה.

דוד אמסלם: אני שומע את בני גנץ בטלוויזיה.

דוד אמסלם: מה הוא אומר על הדבר הזה?

דוד אמסלם: הוא בא לטלוויזיה ואומר: אנחנו הבטחנו בבחירות, לפני שלושה חודשים, עכשיו אנחנו מקיימים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יש פה תכנון, ויש פה ביצוע שלך, ויש רמאות מולי.

דוד אמסלם: זה פן אחד.

דוד אמסלם: אמרתי לך: עד שלא נסדיר את הסוגיה הזאת – בגלל שאתם בכל שבוע תרמו אותנו.

דוד אמסלם: מי תוקע – הרי אתם אנשים לא אמינים.

דוד אמסלם: אמרתי כרגע, עד שזה לא יוסדר אצל ראש הממשלה בישיבה – אתה, אני, גנץ וראש הממשלה – לא מתקדמים.

קריאה: לך תעשה סדר.

קריאה: לך תעשה סדר.

דוד אמסלם: מה עלה עוד?

דוד אמסלם: אתה בכלל, בכל ועדת שרים שאני דן איתך, אתה מחליט שמשרד המשפטים זה שלך.

דוד אמסלם: הבאת אותו כנראה מההסתדרות איתך.

דוד אמסלם: אסור לאף אחד פה לחוקק חוק שנוגע למשרד המשפטים, תבדקו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשהייתי בהסתדרות דיברת איתי אחרת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו יש לך בעיה עם ההסתדרות?

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי דיברת איתי אחרת כשהייתי בהסתדרות.

דוד אמסלם: לא, אמרתי הבאת את זה כאילו זה רכוש פרטי שלך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אל תהפוך את זה עכשיו – – –

דוד אמסלם: אתה מתייחס לזה כאילו זה רכוש פרטי שלך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

דוד אמסלם: רבאק, יש פה 120 חברי כנסת שרוצים להסדיר דברים של אזרחי מדינת ישראל מול משרד המשפטים.

דוד אמסלם: אתה מתנגד לכל דבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ממש לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ממש לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ממש לא.

דוד אמסלם: כל דבר – מה פתאום, אתה מפתח עצבנות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ממש לא.

דוד אמסלם: למה, זה עסק פרטי שלך?

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא עסק פרטי שלי, אבל – – –

דוד אמסלם: אז הגישו את ההצעה – רק שנייה, אני הגשתי הצעת חוק בנושא של זכות הערעור הבלתי-מוקנית של המדינה.

דוד אמסלם: קורה בכל מדינות העולם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא נכון.

דוד אמסלם: בכל מדינות העולם, אני אראה לך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא נכון.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה מחזיר זכויות לאזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: מי מתנגד? אתה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נכון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם רוצים שרירים, כוח, הפעלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

דוד אמסלם: אם אפשר לרמוס את התושבים, למה לא? אתה מתנגד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מתנגד.

דוד אמסלם: גדעון סער הגיש את החוק של פירות העץ המורעל, שקורה בהרבה מדינות בעולם.

דוד אמסלם: מי מתנגד? אתה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מנדלבליט אמר לך.

יריב לוין: השר אמסלם, תודה רבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא, אני רוצה להגיב.

יריב לוין: לא, אתה תוכל להגיב, אני רק אתן לחברת הכנסת גולן לשאול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא, לא, לא, מילה אחת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מילה אחת לפני זה.

יריב לוין: מאה אחוז, בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מילה אחת לפני זה.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך, יש פה פשיטת רגל – –

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, את כבר יכולה לגשת למיקרופון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – מכל כיוון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך משהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש דברים שאמרת – אני אתייחס אליהם, אבל יש דבר אחד שלא ייעשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש דבר אחד שלא ייעשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך משהו: עם כל הכבוד, אתה כבר כמה שבועות מדבר ככה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה לא סוטה פה ממה שאמרת – – –

דוד אמסלם: לא, ממך לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם עליי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני רוצה להגיד לך – דבר שאני לא עשיתי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך: עם כל הכבוד, אני לא מתבייש במה שאני אומר בקבינט הביטחוני, ובדעותיי, ובהסברים שלי שם בכל דבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל ממה שאני יודע, הקבינט הוא חסוי.

דוד אמסלם: ראיתי בעיתון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יודע מה ראית בעיתון.

דוד אמסלם: אני יודע מהעיתון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תן לי עוד פעם להגיד משהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני יודע שהקבינט הוא חסוי, אז אני לא אתייחס למה שהיה בקבינט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני חושב שאתה צריך לעשות עם עצמך איזשהו חשבון נפש, או שצריך להחליט – קבינט חסוי או לא חסוי?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אשמח לדבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש דברים שאני אשמח לדבר עליהם.

דוד אמסלם: – – – בקבינט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז נכון.

דוד אמסלם: אז ראיתי את זה דרך העיתון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז לכן אני בא ואומר.

דוד אמסלם: מה אתה רוצה, שאני לא אתייחס למה שכתוב בעיתון?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני חושב, עוד פעם, שיש דברים שצריך – גם היום, גם כשמתווכחים צריכים לדעת על מה כן לדבר ועל מה לא לדבר, אלא אם כן מחליטים שאפשר לדבר על הכול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך משהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רק שכחת להזכיר ששבועיים לפני ההמרה אתם הלכתם בדיוק על אותה ועדה נגד השופטים – – –

דוד אמסלם: זה לא חוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: רק שנייה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה אותו דבר – – –

דוד אמסלם: לא אותו דבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תוך הפרה של הסכמות, תוך הפרה של הבנות.

דוד אמסלם: גם פה אתה זורה חול.

קריאות: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: תוך שאתם הלכתם חד-צדדית נגדנו.

דוד אמסלם: – – – יש חוקים.

קריאות: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: ובדיוק באותה צורה – אתם התנהגתם יותר גרוע – – –

קריאות: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: רק שכחתם להזכיר את זה.

דוד אמסלם: – – – דיון בוועדה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: רק שכחתם להזכיר שגם היום יו"ר הכנסת בא ואומר: אני הולך – בלי לתאם ובלי לסכם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עם כל הכבוד – –

יריב לוין: טוב.

יריב לוין: תודה רבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – ככה לא מתנהלת קואליציה.

קריאות: – – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, שאלה נוספת.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, תודה.

אוסנת הילה מארק: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת אוסנת מארק, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: מספיק.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: זה הכי דמוקרטי – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: מספיק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בשביל זה יש בתי משפט.

אריאל קלנר: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת קלנר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: מספיק.

קריאות: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, מספיק.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: שומעים אותי?

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: שומעים אותך.

יריב לוין: בבקשה.

קריאות: – – –

אלי אבידר: – – – רוצה עזרה?

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, הינה, קראתי בשמך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני לא אגיב על הדברים שהוא אמר – –

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: את תאמרי מה שאת רוצה.

מאי גולן: – – כי זה יתארך מאוד.

מאי גולן: רק ממש במשפט, בקצרה, אני אגיב, אדוני שר המשפטים, על מה שאמרת, שאנחנו מתנהלים בגלל תיקי ראש הממשלה.

מאי גולן: אמר לך יושב-ראש הכנסת לראות את נאום הבכורה שלו לפני 11 וחצי שנים.

מאי גולן: אני יכולה להראות לך את המאבק שלי, מעל עשור וחצי שנים, אל מול מה שקורה במערכת המשפט – – –

קריאה: – – –

מאי גולן: מה שקורה כאן זה שאתם חושבים שאתם יכולים לגזול את המדינה הזאת ככה, מתחת לאצבעות שלנו, ואנחנו נשב בשקט.

מאי גולן: אז זה לא יקרה – –

קריאה: – – –

יריב לוין: בוודאי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אזכיר לכם.

מאי גולן: – – כי בית המשפט – – אני לא הפרעתי לך – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם בראשות הממשלה כבר 11 שנים.

מאי גולן: – – כי בית המשפט לא יכול לקחת לעצמו סמכות לא לו, לפסול חוקים ולהמשיך בעצם בפועל, תרתי משמע, לנהל את המדינה הזאת, ואנחנו נהיה בובות על חוטים.

מאי גולן: נבחרנו כדי לייצג מדיניות, וכך אנחנו נעשה.

קריאות: – – –

מאי גולן: בקשר לשאלה השנייה שלי.

קריאות: – – –

יריב לוין: אין יותר.

יריב לוין: נגמרו השאלות – – –

מאי גולן: בקשר לשאלה השנייה שלי.

קריאות: – – –

מאי גולן: לא, יש לי שאלה שנייה.

מאי גולן: אדוני שר המשפטים – –

יריב לוין: אין.

יריב לוין: נגמרה המכסה, אי-אפשר.

מאי גולן: – – כנושא במשרה שהיא חוד החנית – – –

אלעזר שטרן: אין גבולות?

אלעזר שטרן: אין גבולות?

אוסנת הילה מארק: – – –

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אני יכולה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין גבולות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין גבולות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכול מותר.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אדוני השר.

מאי גולן: לא.

מאי גולן: יש, יש גבולות – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכול מותר.

מאי גולן: – – פשוט אנחנו לא חיים תחת הגבולות שלכם יותר.

יריב לוין: אדוני השר, זה לא דיאלוג עכשיו עם חבר הכנסת שטרן.

מאי גולן: מה לעשות, יש פה עוד – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, לשבת, בבקשה.

אלעזר שטרן: – – –

מאי גולן: ישראל השנייה התעוררה.

מאי גולן: ולנו מותר גם להציב גבולות משלנו.

יוראי להב-הרצנו: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, די, מספיק.

יריב לוין: בבקשה, לסיים את השאלה.

מאי גולן: אדוני שר המשפטים, כנושא במשרה שהיא חוד החנית בשמירה על שלטון החוק, אף אדם אינו מעל החוק, ודין אחד לכולם; גם לעובדת בכירה מאוד ברשות המדינה, הגברת, הפרקליטה ליאת בן-ארי, אשר כפופה לחוק ולתקנות שירות המדינה, וממשיכה בעבודתה כאילו כלום לא קרה.

מאי גולן: דיברת קודם, אדוני השר, על ההתקפות, שהיא ובנה אומרים – –

יוראי להב-הרצנו: מה זה הדבר הזה – – –

מאי גולן: – – אז כידוע לאדוני יש סמכות מכוח תקנות שירות המדינה להשעות את הגב' בן-ארי מעבודתה ולזמנה לשימוע, וזאת לאחר שברור לכולם כי ביצעה עבירות פליליות, כאמור, בתוך הפיקוח, מ-26 בפברואר 2020 – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: את גם השופטת וגם המרשיעה.

מאי גולן: לא סיימתי – שבו נקבע – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואתם רוצים להעביר דברים שהכנסת תכריע.

מאי גולן: – – מפורשות, שבו נקבע מפורשות כי הגברת בנתה ללא היתר – –

קריאות: – – –

מאי גולן: – – משהו שלא היה עובר עם שום עובד מדינה אחר.

יריב לוין: תודה.

מאי גולן: חוסר המעש של לשכתך בעניין מוציא מסר חד לציבור בישראל כי עבריינים יכולים להמשיך לשרת בשירות המדינה וכי כל אזרחי ישראל יכולים להמשיך לבנות – –

קריאות: – – –

מאי גולן: – – ולפצל דירות ללא היתר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, חברת הכנסת גולן.

קריאות: – – –

מאי גולן: אני מסיימת.

מאי גולן: משפט.

מאי גולן: אני מסיימת את השאלה.

מאי גולן: כי אם לליאת בן-ארי – – –

איתן גינזבורג: זה לא משפט.

איתן גינזבורג: זה נאום – – –

מאי גולן: אין בעיה.

מאי גולן: כי אם לליאת בן-ארי מותר, אז לכולם מותר.

מאי גולן: אל תפריע לי, איתן.

מאי גולן: אל תפריע לי.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת גינזבורג.

מאי גולן: אני לא הפרעתי לך – אל תפריע לי.

מאי גולן: חוצפן.

מאי גולן: אל תפריע לי.

מאי גולן: מהי תשובתך – – –

יריב לוין: חבר הכנסת גינזבורג, זה לא עוזר.

יריב לוין: זה לא עוזר.

מאי גולן: אתה לא תוריד אותי.

מאי גולן: אתה לא תוריד אותי.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, משפט קצרצר לסיום.

קריאות: – – –

מאי גולן: הינה השאלה: מהי תשובתך בעניין, והאם אתה מתכוון לעשות שימוש בסמכותך ולהשעותה מעבודתה ולזמנה לשימוע, או שהגב' בן-ארי היא מעל החוק?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: עכשיו, רגע.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

אחמד טיבי: סעיד בא – – – להשלים ביניהם.

ג'אבר עסאקלה: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, בבקשה, לשבת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, נא לשבת.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד השר, דמו של יעקוב אבו אלקיעאן זועק לשמיים.

סעיד אלחרומי: כבר שלוש שנים שהמשפחה הזאת, משפחת אבו אלקיעאן – השם של יעקוב, מורה ומחנך – – –

אוסנת הילה מארק: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

סעיד אלחרומי: השם של יעקוב אבו אלקיעאן, מורה ומחנך, מושמץ, מושמץ.

סעיד אלחרומי: יעקוב אבו אלקיעאן, קראו לו דאעש, קראו לו מחבל, למרות שכולם ידעו מהרגע הראשון – –

קריאות: – – –

סעיד אלחרומי: – – מהרגע הראשון ידעו שהוא נורה ונהרג בדם קר.

סעיד אלחרומי: ולכן, אני שואל אותך – למען ההגינות, אדוני השר, אני לא שמעתי אותך ביומיים האחרונים מורה על פתיחת חקירה מחדש.

סעיד אלחרומי: שי ניצן ורוני אלשיך תיאמו עמדות, תיאמו עמדות כדי לקבור את הפרשה הזאת – – –

קריאות: – – –

סעיד אלחרומי: הם אחראים לרצח יעקוב אבו אלקיעאן.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לשמוע מה עמדתך, אדוני השר.

סעיד אלחרומי: אני חושב שלמען ההגינות אתה אמור להכריז על פתיחת חקירה.

סעיד אלחרומי: האנשים האלה גרמו סבל נורא למשפחת אבו אלקיעאן ולמת יעקוב אבו אלקיעאן.

סעיד אלחרומי: אני אשמח לשמוע את תשובתך, אדוני, ואני מתכוון בשעה הקרובה להגיש בקשה לוועדת חקירה פרלמנטרית, שתעלה כבר בשבוע הבא.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת, אחרונה – לחבר הכנסת שלמה קרעי, ואחר כך השר ישיב על כל השאלות.

יריב לוין: בבקשה.

קריאות: – – –

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש – – –

יריב לוין: רבותיי, נא לשמור – חברת הכנסת אוסנת מארק.

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, אני אומר לך, אני כבר קראתי אותך לסדר פעמיים.

יריב לוין: אל תאלצי אותי להוציא אותך.

יריב לוין: מספיק.

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, שומעים אותך מצוין גם בישיבה.

יריב לוין: אנא שב.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת איימן עודה, נא לשבת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אתה יכול לשבת.

יריב לוין: יש מספיק מקום לכולם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת גינזבורג, אתה יכול לשבת.

יריב לוין: הכול בסדר.

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת פינדרוס, תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אדוני שר האוצר, אומרים בכירי מח"ש – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש לשבת.

יריב לוין: בחייך, נו.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: – – אומרים בכירי מח"ש בתצהירים לבית המשפט שאלשיך דרס את מח"ש כדי לא לעזור לנתניהו.

שלמה קרעי: עמית סגל – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אתה מפריע.

יריב לוין: די, מספיק.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: בבקשה.

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, מספיק כבר.

יריב לוין: מספיק, מספיק.

יריב לוין: בבקשה.

שלמה קרעי: מכובדי שר המשפטים, אומרים בכירי מח"ש שאלשיך דרס את מח"ש כדי לא לעזור לנתניהו.

שלמה קרעי: מפרסם עמית סגל תמלילים שחור על גבי לבן – תמלילים שהיו צריכים לזעזע אותך, אדוני שר המשפטים.

שלמה קרעי: היית צריך לעלות לכאן, למליאה, ולקרוע קריעה, איך יכול להיות.

שלמה קרעי: פרקליט המדינה אומר: אני מסתיר, תסתירו את הצדק – בלי להתבלבל.

שלמה קרעי: זה לא בלחישה באוזן, זה כתוב שחור על גבי לבן – – –

רם בן ברק: – – – זה לא ייאמן – – –

שלמה קרעי: מסתירים את הכול.

שלמה קרעי: מסתירים את הצדק, הכול, כדי להחליף כאן שלטון – בקלפי.

קריאות: – – –

שלמה קרעי: הבוקר קיבלתי גם תשובה – אדוני שר המשפטים, קיבלתי הבוקר תשובה מהשר לביטחון פנים לגבי היועץ המשפטי שלך, שהפך את עצמו גם לפרקליט המדינה, המשטרה לא קיבלה פנייה מהפרקליטות לגבי סגירת התיק שלו.

שלמה קרעי: כלומר יש לך יועץ משפטי שתיקו לא סגור מחוסר אשמה.

שלמה קרעי: תשובה רשמית של לשכת השר לביטחון פנים.

שלמה קרעי: פרקליט מדינה, יועץ משפטי לממשלה, מפכ"ל משטרה, כנופיית שלטון החוק של ממש – – –

קריאות: – – –

שלמה קרעי: מי יבדוק את העניינים האלה?

שלמה קרעי: למה אתה מתנגד לוועדת חקירה פרלמנטרית?

שלמה קרעי: מה יש לכם להסתיר, אדוני שר המשפטים?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: רבותיי, אני מבקש לשמור על השקט ולאפשר לשר להשיב.

יצחק פינדרוס: – – –

יריב לוין: אני מבקש, חבר הכנסת פינדרוס.

יריב לוין: חבר הכנסת פינדרוס, תודה רבה.

יריב לוין: אני מבקש לאפשר לשר להשיב.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למקרה הטרגי שאתה ציינת אני אתן התייחסות מסודרת בהמשך היום, ואז נוכל להמשיך לדון בנושא הזה.

אוסנת הילה מארק: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אתן התייחסות מסודרת שלי.

קריאות: – – –

אוסנת הילה מארק: המסלול עוד לא גובש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה אתה אומר?

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: בהמשך היום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בנושא שהעלית, חבר הכנסת קרעי, אני רוצה להגיד בצורה ברורה: קודם כול, העובדות שאתה מתאר – הפרקליטות נתנה את התשובה העובדתית שלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא מתכוון לחזור על התשובה העובדתית של הפרקליטות, היא פורסמה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל מעבר לזה, הנושא של תיקי נתניהו מתברר בבית המשפט המחוזי, שם המקום לברר את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא מתכוון להתייחס לתיקים האלה, אני לא מתכוון – – –

שלמה קרעי: – – – אדוני שר המשפטים.

יריב לוין: אל תפריעו לו, בבקשה.

יריב לוין: תנו לשר להשיב.

אוסנת הילה מארק: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, די כבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחרי שהיא תגמור לפרק את לשכת עורכי הדין היא תמשיך הלאה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

קטי קטרין שטרית: – – –

יריב לוין: אל תפריעו לו.

יריב לוין: מספיק כבר.

קטי קטרין שטרית: – – – רוצה לשמוע.

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית, אתם לא נותנים לו לענות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חברת הכנסת שטרית, דווקא בגלל שאני עונה עניינית ואומר בפנים – שם את המראה מול הפנים – זה אולי קשה קצת לראות.

אוסנת הילה מארק: לא, לך קשה לראות את המראה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לי שום דבר לא קשה.

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יריב לוין: נא לצאת, בבקשה.

מיקי לוי: איזה אידיליה פה.

מיקי לוי: איזה כיף.

מיקי לוי: איזה כיף, איזה אידיליה.

מיקי לוי: (חברת הכנסת אוסנת הילה מארק יוצאת מאולם המליאה.)

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי, הכול בסדר.

יריב לוין: אנחנו מסתדרים.

קריאה: – – – שליטה.

קריאה: הוא התעורר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הרי אתה שלחת בקשה לבטל את תיק 2000, נכון?

אברהם (אבי) ניסנקורן: סליחה, מיקי זוהר שלח בקשה לבטל את תיק 2000 לאור הכתבות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד בצורה ברורה: המקום לברר את נושא תיקי נתניהו – – –

שלמה קרעי: זה לא אני ביקשתי, שר המשפטים.

שלמה קרעי: שאלתי שאלה אחרת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שנייה, אבל אני רוצה לתת תשובה.

שלמה קרעי: לא דיברתי על תיקי נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה לתת תשובה, עם כל הכבוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם כבר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת קרעי, תאפשר לו להשיב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם כבר, הרי – זה לא סוד, כל הציבור רואה את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מיום שהוחלט על הגשת כתבי אישום רף ההסתה נגד שומרי החוק עלה מפה לפה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא סוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא סוד.

עמית הלוי: אנחנו שתלנו – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא סוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה לא סוד שזה כל יום – – –

עמית הלוי: – – – שר המשפטים, היה – – – חן קוגל, לא מהליכוד, הוא קיבל טלפון משי ניצן:

עמית הלוי: שנה את חוות הדעת – – –

אלי אבידר: תעלה להתקפה.

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, הוא מסתדר נהדר, תאמין לי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: א.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מסתדר טוב.

יריב לוין: לא צריך עזרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דבר שני, כמה אפשר לצעוק?

אברהם (אבי) ניסנקורן: גם בצורה שקטה אפשר להגיד את אותם דברים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד: יש פה ניסיון להעביר את הדיון בתיקי נתניהו מבית המשפט לכנסת ישראל ולמשפט ציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אי-אפשר לעשות את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תיקי נתניהו – – –

דוד אמסלם: יש פה תפירה.

דוד אמסלם: אתה שר המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הינה, הוא כבר מחליט שיש תפירה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה יתברר בתיקי נתניהו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רוצה לברר את זה פה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רוצה לברר את זה פה?

דוד אמסלם: תקים ועדת חקירה ממלכתית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה רוצה שבכנסת ישראל תהיה ועדה שתעקוף את השופטים ותברר פה את המשפט?

דוד אמסלם: לא, תראה את המיילים.

דוד אמסלם: אדוני שר המשפטים, תראה את המיילים – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם לא מבינים שאתם, במחיר – –

קריאות: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – של בירור תיקי נתניהו מוכנים להקריב את כל הדמוקרטיה ואת כל השלטון החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה מה שאתם רוצים לעשות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם – – –

דוד אמסלם: אנחנו רוצים פרקליטות נקייה.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים פרקליטות נקייה וישרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא לא, שנייה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תן לי לסיים, אבל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תיקי נתניהו – – –

יריב לוין: רבותיי, אתם לא מאפשרים לו להשלים שני משפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תיקי נתניהו יתבררו בבית המשפט המחוזי.

קריאה: מתי הדיון הבא?

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל הטענות, כל – – –

יצחק פינדרוס: נברר.

יצחק פינדרוס: לא פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל הטענות המקדמיות וכל הטענות האחרות וכל הטענות שעולות חדשות לבקרים, שיכול להיות שהן נכונות ויכול להיות שהן לא נכונות – זה לא התפקיד שלי להחליט על זה, זה גם לא התפקיד שלך, ועם כל הכבוד, גם לא התפקיד שלך, דודי; זה התפקיד של בית המשפט המחוזי, והדברים האלה צריכים להתברר שם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הניסיון, כל היום, לקחת את החוקרים ולקחת את הפרקליטים – –

דוד אמסלם: המייל שכתב שי ניצן – תענה על זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – ולקחת את השופטים – –

דוד אמסלם: תענה על זה, עזוב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – ולקחת את כולם ולהפוך אותם לנחקרים והאשמים – לא יצליח.

דוד אמסלם: אבל עזוב, תענה עניינית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, מי שחושב – ואני אענה לך מעבר לזה: עדיין יש שפיות בכנסת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר לכם: אין סיכוי שוועדת חקירה כזאת תקום.

אחמד טיבי: אל תיסחף, אל תיסחף.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אין סיכוי, כי אנשים בסופו של דבר יודעים שהם לא ייתנו יד לזה, וכחול לבן לא תיתן יד לזה, מבני גנץ בראשות כחול לבן עד אחרון חברי הכנסת בכחול לבן, ואני בטוח שגם רבים, ורוב חברי הכנסת בכנסת ישראל.

ניצן הורוביץ: נכון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני אומר לך, מה שחמור זה עצם העלאת הנושא.

קריאות: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שחמור, שבימים האלה, כל שבוע, כל שבוע יש הסתה.

מאי גולן: – – – אסור לדבר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מותר לדבר, מותר להעביר ביקורת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, אסור להסית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני רוצה להגיד לכם, מה שקורה היום – –

אלי אבידר: לא מעניינת אתכם הקורונה, רק התיקים של ביבי מעניינים אתכם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – זה פשוט ביזיון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, אתם יכולים להיות בעד המערכת, נגד המערכת, בעד רפורמות, נגד רפורמות – זה לא מה שקורה היום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מה שקורה היום – ואפשר לראות את האנשים, אפשר לראות את האנשים: את ההתנפלות על היועץ המשפטי לממשלה, את ההתנפלות על הפרקליטה שמייצגת, את ההתנפלות על שופטים בבית המשפט העליון, ושופטים מסוימים בבית המשפט העליון.

קריאה: – – –

אלי אבידר: יש מיליון מובטלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: את האמירות שהתחילו להיות לגבי הנשיאה, שעומדת לדין, את ההתנפלות שקיימת על שר המשפטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כל אחד – אפשר לראות את זה, זה מכוון, זה בכיוון מסוים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה שיש חברי כנסת כמו סמוטריץ', שאתה בכלל לא מבין מה הוא רוצה ממדינת ישראל – הוא בכלל, יש לו אמירות שאלוהים ישמור אבל הוא גורר את כל כנסת ישראל ואת הליכוד, שזה – – –

שלמה קרעי: – – – כבר לפני חודשיים, אדוני שר המשפטים.

מאי גולן: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: הליכוד היה מפלגה – –

עמית הלוי: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – עם ערכים דמוקרטיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בני בגין אמר: יש שופטים בירושלים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: דרך אגב, ראש הממשלה עצמו, ראש הממשלה עצמו, נתניהו, ניקח הקלטות שלו ואמירות שלו מלפני חמש שנים – 180 מעלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: 180 מעלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם, יש – – –

עמית הלוי: אדוני שר המשפטים, בני בגין לא התכוון לשופטים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אה, טוב שאתה מפרש את בני בגין.

קריאות: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה עכשיו מייצר היסטוריה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה מחדש את ההיסטוריה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אומר לכם מעבר לזה: אם אתם חשבתם שכניסה לקואליציה, המשמעות שלה שאנחנו צריכים לתת לכם על מגש של כסף, עכשיו – –

מאי גולן: ממש לא.

מאי גולן: ממש לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: – – פגיעה במערכת שלטון החוק – זה לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז לא הבנתם את הכניסה לקואליציה, גם לא נאמר ולא – – –

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: אבל מי מכוון את כל זה.

ניצן הורוביץ: מאיפה זה מגיע?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז למה התעקשנו על התיק המשפטי, בשביל לתת לכם עכשיו לפגוע בשלטון החוק?

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה אבסורד.

מאי גולן: אז מה חשבתם, שלא נייצג – – –

קריאה: שי ניצן עוזר להוריד את המסכות.

מאי גולן: אז מה חשבתם, שלא נייצג את מדיניות הציבור שבחר בנו?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתם מייצגים, אבל צריך להבין שיש פה ממשלת אחדות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עם כל הכבוד, כשתהיה לכם ממשלה רק שלכם – גם אז יש כללים בדמוקרטיה, אבל היום, כשיש ממשלת אחדות, אתם צריכים לכבד את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא יכול להיות שאחרי ההארכה – השתלחות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רואה טוויטר של מיקי זוהר: בלי פסקת התגברות לא תהיה ממשלת אחדות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אחרי ההארכה.

אריאל קלנר: או שתפרוש כבר.

אריאל קלנר: תחליט.

קריאה: מי מכוון את זה?

קריאה: מאיפה זה מגיע?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני שומע היום את יריב לוין: הולכים עכשיו לוועדת חקירה בלי הסכמה עם כחול לבן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואני אומר לכם, אתם יודעים מה, בסופו של דבר, צריכים גם להתנהג בצניעות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש לך אירוע מז'ורי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במדינת ישראל לא היה אירוע כזה, זה אירוע כבד, של ראש ממשלה עם שלושה כתבי אישום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו הסכמנו לשבת בממשלה עם ראש ממשלה עם שלושה כתבי אישום, ולשבת לאורך זמן, ואנחנו חשבנו שזה דבר נכון בסיטואציה המשברית הזאת של מדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל מה שגם חשבנו הוא שנתעסק ב-80% שהם העיקר ולא ב-20% שיש עליהם מחלוקת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, מה זה ה-80% שהם העיקר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו אתן לכם את הנושא המשפטי, בסדר?

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתן לכם את הנושא המשפטי.

קריאה: – – – אתם מקיימים דיונים בוועדות שלכם – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: ה-80% שהם לא במחלוקת, שהם לא במחלוקת – אתן לך כדוגמה: שיפור השירות לאזרח.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כשאנחנו מדברים אל האזרחים בדיגיטציה, כשאנחנו מדברים על בית משפט קהילתי, כשאנחנו מדברים על תקופת הקורונה, כשאנחנו מדברים על עזרה – זה ה-80%.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה יודע איפה ה-20%?

קריאה: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני רוצה חקיקות מסוימות – הייתי רוצה אותן, ואני לא יכול להביא אותן, ואני גם לא מגיש אותן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואותו דבר, יש חקיקות שאתם לא יכולים להעביר בתקופה הזאת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אלה ה-20%.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עכשיו, צריך להבין, זה המצב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: המצב הזה, או שמכבדים אותו או שלא מכבדים אותו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי, אתם לא מכבדים אותו.

יריב לוין: אדוני, תטפל בחוליים קשים שיש במערכת שאתה מופקד עליה.

יריב לוין: זה תפקידך, בכל הכבוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: החוליים הקשים – בעיניך, בעיניך.

יריב לוין: זה תפקידך, לא לטייח אותם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל בעיניי לא.

יריב לוין: לא לטייח אותם, זה הכול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל בעיניי לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אתה יודע מה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: בעיניי, לא.

יריב לוין: זה הדבר היחיד שמבקשים פה.

יריב לוין: זה הכול.

יריב לוין: זה הכול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בעיניך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל לא, היום זה קורונה והיום זה בריאות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן פרק השאילתות הדחופות.

קריאות: – – –

קריאות: [הצעת חוק פ/567/23; נספחות.

קריאות: ]

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצעות חוק בדיון מוקדם, והראשונה שבהן – הצעת חוק נכנסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התש"ף–2020, של חברת הכנסת היבה יזבק.

יריב לוין: אני מזמין אותך לנמק את הצעת החוק.

יריב לוין: בבקשה.

שרן השכל: חברי הכנסת היקרים, אני מבקשת קצת שקט.

שרן השכל: בבקשה, חברת הכנסת.

היבה יזבק: תודה, כבוד היושבת-ראש.

שרן השכל: לשבת במקומות.

שרן השכל: חבר'ה, יש התקהלות מאוד מאוד גדולה באולם מאחור.

שרן השכל: אני מבקשת לפזר קצת.

שרן השכל: תמצאו כיסאות עם הפרדה של מושב אחד.

שרן השכל: תודה רבה.

היבה יזבק: תודה.

היבה יזבק: כבוד היושבת-ראש, חוק נכסי נפקדים, שבגללו העליתי את הצעת החוק הזו, נחקק ב-1950.

היבה יזבק: החוק מגדיר כנפקד את מי שגורש או עזב את גבולות המדינה אחרי נובמבר 1947, בעיקר בעקבות הנכבה, וכן את כל נכסיו – אם זה מקרקעין או מיטלטלין, כמו אדמות, בתים וחפצים.

היבה יזבק: רכושם של הנפקדים הועבר לחזקתה של מדינת ישראל, בניהולו של האפוטרופוס לנכסי נפקדים.

היבה יזבק: חוק נכסי נפקדים היה הכלי העיקרי ששימש את המדינה להשתלט על אדמותיהם של הפליטים והעקורים הפלסטינים וכן נכסי הווקף המוסלמי ברחבי המדינה.

היבה יזבק: עם כניסת החוק לתוקפו נעשה בו שימוש נרחב.

היבה יזבק: בחלק מהנכסים שוכנו אזרחים ישראלים שהיגרו למדינה ממדינות אחרות, וחלקם משמשים מבני ציבור שונים.

היבה יזבק: בחלקם כנראה גם מעולם לא נעשה שימוש אך הם לא הושבו לבעליהם.

היבה יזבק: חוק נכסי נפקדים הוא מקור לעוול מתמשך עד היום, לא רק למי שנפקדים אלא גם למי שנמצאים כאן ועכשיו, נוכחים אבל נפקדים – נפקדים בעל כורחם.

היבה יזבק: יש כאן חוק שעדיין משפיע על אזרחים במדינה, לא נפקדים אלא נוכחים, שהמדינה מעולם לא הכירה בעוול שנעשה להם ולא פעלה לתקן אותו.

היבה יזבק: המדינה בכלל לא מכירה בהיותם עקורים.

היבה יזבק: חלק מהנפקדים נוכחים ומעולם לא עזבו את בתיהם, אבל יישוביהם לא היו בשליטת ישראל בתאריך הקובע, כמו למשל הכפרים במשולש וחלק מהגליל, וישראל השתלטה עליהם רק בתאריך מאוחר יותר, אפילו.

היבה יזבק: החוק הזה לא עוצר ב-48'.

היבה יזבק: לעובדה שמצב החירום שהכריזה מועצת המדינה הזמנית לא בוטל מעולם יש השלכות על תחולת ההגדרה "נפקד", ולמעשה ניתן לעשות בחוק שימוש גם כלפי מי שעזב את המדינה לאחד האזורים המפורטים בהגדרה גם זמן רב לאחר המלחמה.

היבה יזבק: בפועל, השימוש בו בתקופות מאוחרות יותר מוגבל.

היבה יזבק: בדיקת ארגון עדאלה העלתה כי במהלך שנת 2014 מינהל מקרקעי ישראל מכר 77 נכסי פליטים פלסטינים – דבר האסור על פי החוק הבין-לאומי.

היבה יזבק: בשנת 2009 חשף עדאלה את העובדה שישראל החלה למכור את נכסי הפליטים הפלסטינים, והארגון דרש לעצור את המהלך.

היבה יזבק: מכירת הנכסים מהווה הלכה למעשה הפקעה סופית של זכויות הקניין של הפליטים בנכסיהם חרף מעמדם המיוחד של נכסים אלה מבחינה משפטית, היסטורית ופוליטית.

היבה יזבק: בשנים 2007 עד 2014 נמכרו בשיטה הזו יותר מ-800 נכסי פליטים.

היבה יזבק: למרות המידע הזה, אין שום שקיפות בנושא הנכסים שהופקעו.

היבה יזבק: אנחנו לא יודעים באמת עד היום כמה אנשים הושפעו מהחוק, כמה נכסים נתפסו כתוצאה ממנו ובאיזה היקף מדובר.

היבה יזבק: העוול שנגרם בחוק נכסי נפקדים הוא לא עוול מקרי אלא חלק ממדיניות כוללת וברורה שמטרתה לנשל את הציבור הערבי מנכסיו, להפקיע את אדמותיו ולהתייחס אליו כפולש וזר במולדתו.

היבה יזבק: את אותה המדיניות אנחנו רואים בהתעמרות ארוכת שנים באזרחים הערבים בנגב, בהריסת בתיהם, בסכנה המתמשכת של גירוש שמרחפת מעל לראש שלהם וביחס הקיצוני אליהם כפושעים, כפולשים וכזרים באדמה שבה גדלו מזה דורות כילידים.

היבה יזבק: את אותה המדיניות אנחנו רואים שוב ושוב באופן שבו המדינה חנקה במשך שנים ארוכות את הכפרים והערים הערביות, מנעה מהן זכויות תכנון נאותות – מנעה מהן ליהנות ולהתפתח באופן חוקי.

היבה יזבק: כל זה לא מקרי.

היבה יזבק: כל זה מוכתב על ידי האידיאולוגיה של הפרויקט הציוני לייהד את המרחב ולמחוק את הזכר, ההיסטוריה והמורשת שלנו כפלסטינים כאן, בארצנו.

היבה יזבק: כחמישית מהאזרחים הערבים הם עקורים וגם צאצאיהם.

היבה יזבק: אנחנו משתמשים במונח "עקורים" למי שנעקר מביתו וכיום הוא אזרח החי כאן, בתוך המדינה, אבל במקום אחר ממקום הולדתו, מבית הוריו.

היבה יזבק: מדובר באנשים שחיים היום במרחק כמה דקות, חצי שעה או שעה מהמקומות שבהם גדלו, מהנכסים שלהם, אבל אין להם שום אפשרות לשוב.

היבה יזבק: המטרה של החוק שלפני

היבה יזבק: כם היא לתקן את העוול ההיסטורי הזה או לפחות להתחיל לנסות.

היבה יזבק: בהצעת החוק אנחנו מבקשים לשנות את ההגדרה "נפקד", כך שתחריג מתוכה אדם שקיבל אזרחות לפי הוראות חוק האזרחות של שנת 1952.

היבה יזבק: כלומר אנחנו רוצים להוציא מהחוק את מי שנחשבו נפקדים עד כה למרות שהם אזרחי המדינה.

היבה יזבק: כמו כן, הצעת החוק מבקשת להשיב את הנכסים שהופקעו לאותם אזרחים שיחדלו מלהיחשב כנפקדים, או לחלופין – במידה שהועברה הבעלות בנכס לאדם שאינו הנפקד שהיה לאזרח, ימסור האפוטרופוס לנפקד שהיה לאזרח או לעיזבונו נכס חלופי שווה ערך או יפצה אותו בהתאם להחלטת הוועדה לקביעת גובה הפיצויים.

היבה יזבק: למען הסר ספק, מדובר באחת מהצעות החוק הכי הוגנות, הכי מוסריות שניתן להציע.

היבה יזבק: גם החלטת האו"ם מס' 194 הציעה דבר דומה ואמרה במפורש: "הפליטים אשר ברצונם לשוב לבתיהם ולחיות בשלום עם שכניהם יורשו לעשות זאת במועד המוקדם ביותר האפשרי מבחינה מעשית.

היבה יזבק: בעבור רכושם של אלה אשר יעדיפו לא לעשות כן ישולמו פיצויים לפי עקרונות המשפט הבין-לאומי"; "על ועדת הפיוס לסייע לשיבתם למולדת, ליישובם מחדש, וכן לשיקום הכלכלי-החברתי של הפליטים".

היבה יזבק: אבל כדי לתקן עוול צריך לרצות להכיר בכך שנעשה עוול.

היבה יזבק: כדי לתקן עוול צריך להתנשל מפריבילגיות ולהיות מוכנים להודות שנעשו כאן פשעים ונישול.

היבה יזבק: כדי לתקן עוול צריך לשאוף לחיות במדינה שוויונית באמת – ולא רק הצהרות עלובות.

היבה יזבק: גם לחברי הקואליציה ולרוב חברי האופוזיציה מלבד הרשימה המשותפת אין רצון אמיתי להצביע בעד תיקון עוול היסטורי זה.

היבה יזבק: זה לא אומר שהוא לא קיים, זה לא אומר שאפשר לטאטא אותו מתחת לשטיח ולהעלים אותו, וזה בטח לא אומר שנפסיק לנסות.

היבה יזבק: הפלת הצעת החוק רק מדגישה את חומרת העוול, ותיקונו אולי יקדם אותנו צעד נוסף לקראת צדק, תודה.

שרן השכל: תודה רבה לחברת הכנסת היבה יזבק.

שרן השכל: ישיב על ההצעה סגן שר האוצר יצחק כהן.

שרן השכל: לרשותך עד עשר דקות.

שרן השכל: כן, מזכירת הכנסת, בבקשה – הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק החברות (תיקון מס' 34) התש"ף–2020, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

שרן השכל: עשר דקות לרשותך.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התש"ף–2020, של חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה.

אחמד טיבי: תפתיע, תפתיע.

אחמד טיבי: תפתיע אותנו.

היבה יזבק: – – –

אחמד טיבי: אתה – – – תפתיע.

יצחק כהן: אחרי מה שהיה פה קודם, השמיים הם הגבול.

עאידה תומא סלימאן: לא, תגיד לו, המקסימום זה – – –

יצחק כהן: מה שהיה פה קודם – לא ייאמן.

יצחק כהן: טוב, גברתי היושבת-ראש, התקנון לעבודת הממשלה קובע כי הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת וטרם נקבעה עמדה לגביה על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה – תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

עאידה תומא סלימאן: לא.

יצחק כהן: בהיעדר עמדה כאמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק, וגם, באופן מפתיע, לגוף הצעת החוק, שהועלתה בנוסחים דומים גם בכנסות הקודמות – לא פעם על ידי ד"ר אחמד טיבי.

יצחק כהן: אסביר כי המחוקק קבע כבר בשנת 1950 את המנגנון של שחרור נכסי נפקדים בסעיפים 28 ו-29 לחוק נכסי נפקדים.

יצחק כהן: מנגנון זה הופעל ביחס לנפקדים-נוכחים בעלי מעמד הנמצאים כדין בישראל.

יצחק כהן: ובשנת 1973 נקבע בחוק נכסי נפקדים (פיצויים), התשל"ג–1973, כי חלף מנגנוני השחרור שנקבעו בחוק נכסי נפקדים יהיה ניתן לתבוע פיצויים רק לפי חוק הפיצויים.

יצחק כהן: כמו כן, נקבע כי ככלל הזכות לתביעת הפיצויים תתיישן לאחר 15 שנה.

יצחק כהן: כיום משוחררים הנכסים לנפקדים-נוכחים לפנים משורת הדין, וזאת מבלי לגרוע מסמכות האפוטרופוס לנכסי נפקדים לבחון ולשנות מדיניות זו לאור חלוף השנים הרבות, הנזק הראייתי הממשי שנגרם בחלוף הזמן ונוכח הוראות חוק הפיצויים.

יצחק כהן: תיקון החוק באופן המבוקש בהצעת החוק יבטל, בין היתר, את הוראת ההתיישנות שנקבעה בחוק הפיצויים וימנע את שיקול הדעת המסור לאפוטרופוס בכלל למימוש סמכויותיו, וזאת בניגוד למדיניות הממשלות לאורך השנים והמדיניות ארוכת השנים בנושא זה.

יצחק כהן: בנוסף, הצעת החוק שוללת את האפשרות של אי-שחרור נכס הנדרש למדינה מטעמים שונים, וזאת בניגוד לקבוע היום בדין, שלפיו נכסים בעין אינם משוחררים באופן קטגורי אלא רק לאחר שהתקבלה המלצה של הוועדה המיוחדת לאפוטרופוס והאפוטרופוס אישר את המלצתה.

יצחק כהן: שינוי הכללים האמורים יכול לפגוע באפשרות האפוטרופוס להשתמש בנכסי הנפקדים בהתאם להוראת הדין הקיים.

יצחק כהן: מנוסח הצעת החוק לא ברורה תחולתו.

יצחק כהן: ככל שתחולתו רטרואקטיבית, הרי שהצעת החוק משנה את מודל הפיצויים הקבוע לפי דין ונוהל ביחס לשחרור נכסי נפקדים.

יצחק כהן: שינוי מודל הפיצויים עלול להביא להגדלת הפיצויים בהיקפים של מאות מיליוני שקלים, אשר יובילו לחשיפה תקציבית של המדינה.

יצחק כהן: שינוי המודל כמוצע בהצעת החוק יפגע בשוויון ובמדיניות הראויה אל מול אותם נפקדים-נוכחים שנכסיהם, או תמורת נכסיהם, שוחררו בעבר לאור בקשות שהוגשו וכעת יופתעו לדעת שדווקא מי שהמתין ולא הגיש בקשה במשך שנים ייהנה מפיצויים מוגדלים.

יצחק כהן: בנוסף, אין סיבה נראית לעין שמי שיכול היה להגיש בקשה ולא הגישה עד כה ייהנה מעליית שוויים של הנכסים הנפקדים לאורך השנים, ובכלל זה עקב פיתוח הארץ והשקעות שביצעה המדינה, לרבות שינויי יעוד שחלו במקרקעין.

יצחק כהן: הצעת החוק אינה מבחינה בין נפקדים שכבר שוחררו להם הנכסים או תמורתם לבין אלו שלא.

יצחק כהן: דבר זה עלול ליצור בלבול רב ואי-סדר בכל הקשור לשימוש בנכסי נפקדים וביכולת המדינה להתמודד עם פניות ובקשות בנושא זה.

יצחק כהן: נוכח האמור, אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יצחק כהן: ואם כבר מדברים, גברתי, על פליטות, יש גם את הפליטות היהודית במדינות ערב.

יצחק כהן: אותה החלטה שהיא ציינה, החלטת האו"ם, מתייחסת גם לפליטים יהודים ממדינות ערב.

רפי פרץ: תפרט.

יצחק כהן: בבקשה?

רפי פרץ: תפרט כמה כסף איבדנו שם.

יצחק כהן: כן, כן, אני מייד אדגים.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שאני יכול זה רק להתפלל שיבוא השלום וגם הסוגיה הזו תבוא על פתרונה.

יצחק כהן: עושה שלום במרומיו הוא ברחמיו יעשה שלום עלינו ועל כל עמו ישראל, ואמרו אמן.

היבה יזבק: מה – – –

יצחק כהן: בבקשה?

היבה יזבק: – – – ועדת שרים?

יצחק כהן: אני אמרתי: זה לא עבר ועדת שרים לענייני חקיקה, אולי בגלל שהיא לא מתכנסת.

יצחק כהן: היה פה דיון קודם למה היא לא מתכנסת.

יצחק כהן: דודי, למה הוועדה לא מתכנסת?

רפי פרץ: זה לא יעבור את הוועדה.

יצחק כהן: בבקשה?

רפי פרץ: זה לא יעבור אותה אף פעם.

יצחק כהן: רגע, איפה שר המשפטים?

דוד אמסלם: הלך לעשות שיעורי בית.

יצחק כהן: לעשות שיעורי בית, אה, להחזיר תשובה – – –

דוד אמסלם: הלך לדבר עם מנדלבליט לגבי מה הוא אומר – – –

יצחק כהן: כן, יזבק.

יצחק כהן: לא, את יכולה מהצד.

יצחק כהן: לא.

שרן השכל: חברת הכנסת היבה יזבק, את מעוניינת להשיב לאחר מכן?

יצחק כהן: אחמד טיבי, ההצעות שהגשת בכנסות הקודמות דומות להצעה זו.

אחמד טיבי: והצבעתם נגדן.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: ועל זה נאמר: אל תתייאש.

אחמד טיבי: אתה סיסטמטי – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אם כבר מדברים על נכסי נפקדים, יש גם בחברון וגם בירושלים, כמעט בכל הארץ, בפקיעין, שלא לדבר על נכסי נפקדים של יהודים בארצות ערב – בלוב, בתוניסיה ובעיראק.

יצחק כהן: הנשיא קלינטון, אגב, ניסה לעשות פעם סדר גם בנכסי הנפקדים של הפלסטינים וגם בנכסי נפקדים – – –

איימן עודה: צודק, אני בעד שוויון.

יצחק כהן: כן, נכון.

איימן עודה: גם לך.

יצחק כהן: אבל ההצעה הזאת לא עושה סדר.

קריאה: עליזה, תורידי אותו.

קריאה: אנחנו נגד.

יצחק כהן: לרדת?

יצחק כהן: טוב, על כל פנים, יזבק, בואי נחלום שיהיה שלום.

יצחק כהן: בואי נתפלל שיהיה שלום.

היבה יזבק: אנחנו רוצים שלום צודק.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: האם את מעוניינת להשיב?

היבה יזבק: אנטאנס – – –

שרן השכל: חבר הכנסת שחאדה, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

אנטאנס שחאדה: גברתי, כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מדברת על אזרחים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים על אזרחים שעדיין חיים במדינה הזאת ושאין להם יכולת לחזור לנכסים שלהם, לבתים שלהם, ושבמקרים רבים הם גרים באותו יישוב או ביישוב קרוב.

אנטאנס שחאדה: מדובר בתופעה, כבוד סגן השר, שבה גם בתי המשפט לא מועילים, גם פניות לממשלה לא מועילות, ולכן יש צורך דחוף בחוק זה; לחוקק ולקבל חוק זה, כדי לעשות במקצת למען הזכויות של אותם אזרחים, לקבל אותן בחזרה.

אנטאנס שחאדה: דרך אגב, אותם אזרחים שנשארו על האדמות שלהם, בארץ שלהם, ולא היגרו, אדוני השר, עדיין כאן.

אנטאנס שחאדה: הם חיים באותה קרקע, או באותן אדמות, במקומות אחרים.

אנטאנס שחאדה: זה – הצעת החוק יכולה לפתור הרבה בעיות, גם אם אנחנו מדברים על המקרה של אבו אלקיעאן, על הרצח שהיה, ההרג.

אנטאנס שחאדה: תתארו לכם שהאזרחים הפלסטינים מקבלים את רכושם בחזרה וחוזרים.

אנטאנס שחאדה: אין לנו בעיות, אז נפתור את בעיות התכנון והבנייה.

אנטאנס שחאדה: אין צורך לבנות בתים ללא רישיון, אין מצוקת קרקעות, אין מצוקת יישובים.

אנטאנס שחאדה: בכל היישובים – אף יישוב לא הוקם מאז קום המדינה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מבקשים לחזור לאדמות, לקרקעות וליישובים שלנו שנגזלו.

אנטאנס שחאדה: זה מקצת הצדק הדרוש לאותם אזרחים כדי לקבל את רכושם בחזרה.

אנטאנס שחאדה: ראוי שהממשלה, המדינה, תיזום דבר כזה ולא תמשיך בגזל; לא תמשיך בהפקעות קרקעות, בהריסת בתים, במניעת תכנון ובנייה, במניעת פיתוח יישובים ובמניעת התפתחות יישובים ערביים.

אנטאנס שחאדה: לתכנן את המרחב כך שבכמעט כל היישובים הערביים – יש גדר של יישובים או התיישבות יהודית מכל הצדדים של היישובים הערביים.

אנטאנס שחאדה: אני מבקש, עוד פעם, מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת, שמדברת על כך שאזרחי המדינה, מן הראוי שיחזרו לקבל את הנכסים שלהם, יחזרו לבתים שלהם, לקרקעות שלהם.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

שרן השכל: תודה לך, חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

שרן השכל: אנחנו נעבור להצבעה.

שרן השכל: בבקשה, כולם, נא לשבת.

שרן השכל: מי בעד הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התש"ף–2020, של חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה?

שרן השכל: נא להצביע, בעד ונגד.

שרן השכל: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 51 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התש"ף

שרן השכל: –2020, לא נתקבלה.

שרן השכל: 13 בעד, 51 נגד.

שרן השכל: הצעת החוק לא עברה והיא יורדת מסדר-היום.

שרן השכל: [הצעת חוק פ/1075/23; נספחות.

שרן השכל: ]

שרן השכל: נעבור להצעת החוק הבאה בסדר-היום: הצעת חוק הבטחת פיצויים לתושבי מתחם פארק חורשות (אבו כביר), התש"ף–2020, של חבר הכנסת עופר כסיף וקבוצת חברי הכנסת.

שרן השכל: חבר הכנסת עופר כסיף, אתה מוזמן לבוא לנמק.

שרן השכל: תשובה והצבעה במועד אחר.

שרן השכל: בבקשה, לרשותך עד עשר דקות לנמק את ההצעה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני שנה וחצי הכרתי את תושבי שכונת אבו כביר.

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: חברים יקרים, עומד חבר כנסת ומנמק הצעת חוק.

שרן השכל: אני מבקשת מכל מי שנמצא ביציע, נא לשמור על שקט.

שרן השכל: טלפונים לא מורשים בתוך אזור המליאה.

שרן השכל: נא לשמור על השקט.

שרן השכל: תודה רבה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני שנה וחצי הכרתי את תושבי שכונת אבו כביר.

עופר כסיף: מדובר על כ-20 משפחות, אנשים טובים ויקרים שסבלו שנים רבות מאפליה ומהזנחה, מדחיקה לשוליים ומשכחה, ובעשור האחרון – מפינוי אלים והפקרה לחיים ברחובות.

עופר כסיף: אינני יודע כמה מכם מכירים את שכונת אבו כביר בדרום תל אביב.

עופר כסיף: בעבר היה במקום כפר פלסטיני בשם אבו כביר, שתושביו גורשו בנכבה.

עופר כסיף: בבתיהם שיכנה המדינה יהודים יוצאי ארצות ערב והאסלאם, ובאפליה מכוערת הזניחה והפקירה אותם ואת שכונתם עשרות שנים.

עופר כסיף: את הכביש ואת הביוב שם הניחו התושבים, ולא העירייה.

עופר כסיף: אחרי כמה סבבים של פינוי תמורת פיצוי, מה שנשאר מהשכונה כיום הוא מתחם קטן בין רחוב בן צבי לפארק החורשות, ובו מתגוררות כמה משפחות קשות יום – אלמנות ונשים ששיקמו את משפחתן מהריסות; הורים טובים העובדים יומם וליל למען ילדיהם הקטנים; קשישים, נכים וחולים.

עופר כסיף: לפני כעשור קיבלה לידיה עיריית תל אביב את השליטה בשטח והחליטה לפנות את השכונה לטובת פארק החורשות הסמוך.

עופר כסיף: העירייה החליטה לנצל אח העובדה שמרבית תושבי השכונה לא מחזיקים ברישומי טאבו ולזרוק אותם לרחוב ללא כל פיצוי, ללא כל תמורה.

עופר כסיף: התושבים הנותרים כבר שנים לא עוצמים עין מפחד שייזרקו לרחוב, ואחרים – אלו שכבר נזרקו לרחוב – בקושי מתקיימים וחיים מהיד לפה.

עופר כסיף: התושבים יצאו למאבק.

עופר כסיף: הם הפגינו, שכרו עורכי דין והגיעו לבניין העירייה וגם כמה פעמים לכנסת.

עופר כסיף: העירייה הגיבה בבריונות יוצאת דופן כשכינתה אותם פולשים ושלחה להם חשבונות ארנונה רטרואקטיביים, עשר שנים אחורה.

עופר כסיף: משפחות קיבלו חשבונות של 60,000 ש"ח, 230,000 ש"ח ואף יותר מכך.

עופר כסיף: לאנשים האלה אין איך להתמודד עם עירייה ששולחת להם הוצאה לפועל, והם נאנסו לשלם חובות עתק פיקטיביים, שהופקו רק כדי לגרש אותם ממקום מגוריהם.

עופר כסיף: לאחר שנים של מאבק הכריזה העירייה כי לפנים משורת הדין, כלשונה, ומבלי להכיר בזכויות, היא מוכנה לפצות בסכום ממוצע של 100,000 ש"ח את מרבית המשפחות.

עופר כסיף: אני ודאי לא צריך לספר לכם כי הסכום הזה לא מספיק לחדר בתל אביב, וודאי שלא עבור קורת גג למשפחה.

עופר כסיף: בינתיים אפילו את כספי הלעג לרש לא קיבלו המפונים.

עופר כסיף: אחת מהם היא אורה גריב, אישה אמיצה ויקרה המובילה את מאבק התושבים.

עופר כסיף: אולי בגלל זה היא עדיין לא ראתה שקל מהעירייה שמונה חודשים לאחר שהרסו את ביתה.

עופר כסיף: נראה שהגענו למבוי סתום.

עופר כסיף: עיריית תל אביב מפנה את התושבים בקצב, ובמקביל מסרבת לפצות.

עופר כסיף: מנגד, תביעות פיצויים בבתי המשפט יהיו ארוכות ויקרות מדי עבור מרבית התושבים.

עופר כסיף: הם לא ישרדו את זה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, החוק שלפניכם, חוק הפיצויים לתושבי אבו כביר, אמור לעבור כאן בקלות.

עופר כסיף: בכנסת העשרים היו חתומים עליו, בין היתר, דב חנין מחד"ש, נורית קורן ויהודה גליק מהליכוד, איילת שקד מימינה, אילן גילאון ממרצ, עמיר פרץ מהעבודה, אורלי לוי אבקסיס ועוד.

עופר כסיף: בכנסת העשרים-ושתיים היה חתום עליו גם השר מיכאל ביטון מכחול לבן.

עופר כסיף: קורת גג היא זכות היסוד הבסיסית ביותר, ומי שלוקח קורת גג חייב לתת אחרת בתמורה.

עופר כסיף: על החוק הזה לא אמורה להיות כל מחלוקת.

עופר כסיף: חברי הכנסת, רק שלשום דנו בוועדת החינוך, במסגרת המעקב אחר ביצוע דוח ועדת ביטון, בדיכוי ובאפליה שממנה סבלו ועדיין סובלים בישראל יהודים יוצאי ארצות ערב והאסלאם.

עופר כסיף: רוב מוחלט של תושבי אבו כביר הם יוצאי ארצות אלה וצאצאיהם, ותוכנית גירושם אף היא חלק מן הדיכוי והאפליה של הציבור הזה.

עופר כסיף: אומנם פיצוי לתושבים אלה כשלעצמו לא יחסל את האפליה הזו, אך מניעת פיצוי תהיה ללא ספק נדבך נוסף בהדרתם ואף בהחרפתה.

עופר כסיף: הקשישים, הנכים, ההורים, הילדים, האלמנות של המכורים והמשוקמים, שבנו מחדש את חייהם בקושי ובאומץ, כולם קוראים לכם להצביע היום בעד חוק הפיצויים לתושבי אבו כביר.

עופר כסיף: העלות התקציבית של החוק הזה, בין שתוטל על העירייה ובין שעל המדינה, היא זניחה.

עופר כסיף: בשביל התושבים אלה החיים עצמם.

עופר כסיף: לא מוגזם להגיד שבשביל כמה מהם זה עניין של חיים ומוות ממש.

עופר כסיף: אל לנו להפקיר אותם לגורלם.

עופר כסיף: בסיכום עם הקואליציה, תשובה והצבעה יינתנו במועד אחר, בתקווה שבקרוב מאוד נוכל להגיע להסכמות ולתת פתרון הוגן והולם לתושבים.

עופר כסיף: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, חבר הכנסת עופר כסיף.

שרן השכל: [הצעת חוק פ/914/23; נספחות.

שרן השכל: ]

שרן השכל: אנחנו נעבור להצעה הבאה על סדר-היום – הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים), התש"ף–2020.

שרן השכל: תשובה והצבעה במועד אחר.

שרן השכל: ינמק חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: כבוד היושבת-ראש, קטינים וקטינות נפגעי אלימות פיזית מינית נזקקים לרוב לטיפול משקם נפשי ופיזי על מנת להמשיך בחיים תקינים ונורמליים ככל האפשר.

אחמד טיבי: העלות של טיפולים פסיכולוגיים גבוהה מאוד.

אחמד טיבי: רבות מהמשפחות מתקשות לעמוד בתשלומים הגבוהים, ולכן נוצר מצב שבו הקטינים לא זוכים לשיקום.

אחמד טיבי: אשר למרכזי הסיוע במימון משרד הבריאות והשירותים החברתיים, אלה לרוב עמוסים וקיים זמן המתנה ארוך, בעוד שנחיצות הטיפול היא קריטית.

אחמד טיבי: בהרבה מקרים מרכזי הטיפול והסיוע לנפגעי אלימות במשפחה נאלצו לדחות ילדים, בני נוער ונשים כתוצאה מהפער בתקציב שהקצה משרד הרווחה והשירותים החברתיים לבין הביקוש הגבוה בשטח.

אחמד טיבי: הצעת החוק קובעת שקטין, לרבות מי שהיה קטין בעת תחילת הטיפול, שנפגע בעבירות אלימות במשפחה – אלימות פיזית, אלימות נפשית, אלימות מינית – זכאי לקבל טיפול שהינו טיפול פסיכולוגי וטיפול על ידי עובד סוציאלי, והטיפול יינתן במימון המדינה בתוך זמן סביר ובמרחק סביר מהמקום שבו מתגורר או שוהה הקטין.

אחמד טיבי: גם זמן וגם מיקום.

אחמד טיבי: הלשכה לשירותים חברתיים ברשות המקומית שבה מתגורר קטין שנפגע מעבירת אלימות במשפחה היא-היא האחראית למתן טיפול לקטין.

אחמד טיבי: מה מטרת הצעת החוק, גברתי היושבת-ראש?

אחמד טיבי: מטרת הצעת החוק היא לאפשר לקטינים נפגעי אלימות במשפחה לקבל טיפול זמין מקצועי בעלות נמוכה וללא דיחוי, השר אמסלם.

אחמד טיבי: הצלחתי, יחד עם חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, להעביר את ההצעה הזאת בקריאה הטרומית בכנסת העשרים.

אחמד טיבי: הממשלה תמכה אז, דודו.

אחמד טיבי: הממשלה תמכה בכנסת העשרים – ואתה יודע זאת, כי היית קשור – ברוב של 48 נגד אפס, פה אחד, והיא נעצרה אך ורק בשל פיזור הכנסת.

אחמד טיבי: אציג כמה נתונים.

אחמד טיבי: אחד מכל חמישה ילדים ובני נוער בישראל עובר פגיעה מינית.

אחמד טיבי: משנת 2010 ועד מאי 2018 דווח למשטרה על 9,900 מקרים שבהם קטינים נפגעו מינית, כאשר 48% מהם בני 12 ומטה.

אחמד טיבי: קיימים שבעה מרכזי הגנה בארץ לטיפול בקטינים מגיל 13 עד פחות מ-18 שהם נפגעי אלימות מינית, הפועלים תחת סמכות משרד הרווחה.

אחמד טיבי: כ-75% מהמקרים המטופלים במרכזי ההגנה הם על רקע פגיעה מינית.

אחמד טיבי: קיימים חמישה חדרים אקוטיים.

אחמד טיבי: אני מקווה שזה יעלה אחרי מה שהיה בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: הם פועלים תחת סמכות של משרד הבריאות.

אחמד טיבי: כשליש מהקליטות בחדרים הן של קטינים.

אחמד טיבי: אנטאנס, שליש מהמקרים הם של קטינים שעברו תקיפה מינית או אונס.

אחמד טיבי: לאחרונה הייתה הצעה בוועדת הכספים, שעברה, והייתה הבנה לגבי הקמת חדרים אקוטיים – אחד מהם בנצרת, על פי הדרישה שלנו.

אחמד טיבי: ילדי הגיל הרך עד גיל חמש נפגעים יותר מכולם – כ-34% מכלל הנפגעים, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: עם זאת, לא קיים נוהל לטיפול ראשוני בפגיעה בילדי הגיל הזה, הגיל הרך, במשרד הבריאות או במשרד הרווחה.

אחמד טיבי: דעתנו – וזה כבר התפרסם, ואמרנו את זה בהצעה הקודמת – שיש לנסח, לפרסם ולהטמיע נוהל מקיף ומחייב לטיפול החירום הראשוני בקטינים, מגיל אפס עד פחות מ-18, שהם נפגעי אלימות מינית.

אחמד טיבי: אגב, הצעת החוק מתייחסת גם לאלימות פיזית.

אחמד טיבי: יש לפתוח מרכזי הגנה בכל אזורי הארץ ולהכשיר רופאים, רופאי ילדים, אחיות, פסיכיאטרים ועובדות סוציאליות למניעה, זיהוי וטיפול בפגיעה מינית בקטינים ולתעדף הכשרות צוותים מאוכלוסיות שונות ומגוונות.

אחמד טיבי: יש להכשיר רופאי ילדים לדגימת ראיות פורנזיות בחדרים האקוטיים ולהתאים את החדרים האקוטיים לטיפול בילדים נפגעי אלימות מינית, כולל ילדים בגיל הרך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, ההצעה הזאת, אני חוזר ואומר, עלתה בכנסת העשרים, והיא עברה פה אחד, 48 מול אפס, ואין שום סיבה שהכנסת לא תסכים ולא תתמוך בהצעה הזאת.

אחמד טיבי: רק בשל השיתוק בממשלה, שוועדת שרים לא מתכנסת ואין הסכמה בתוך הגוף המשונה הזה שנקרא קואליציה, ההצעה הזאת לא מוצבעת היום.

אחמד טיבי: לדעתי – השר המקשר, חברי דודו אמסלם, למרות הסכסוכים ביניכם, מה הבעיה להצביע בעד חוק כזה, סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות?

דוד אמסלם: יש לי הצעה.

דוד אמסלם: אתה דיברת היום.

דוד אמסלם: אל תצביע עכשיו.

דוד אמסלם: כשתתכנס הוועדה אני אעזור להעביר אותו.

דוד אמסלם: עזוב, הרי זו לא שאלה של מהות.

דוד אמסלם: יש פה ויכוח על פרוצדורה רצינית.

אחמד טיבי: אתה מתחייב לתמוך בוועדת שרים?

דוד אמסלם: אני מתחייב להיכנס איתך – ללמוד איתך את הנושא, כדי שאני אראה את הנושא.

אחמד טיבי: אבל אתה תמכת בה בכנסת העשרים והיא עברה, ועברה ועדת שרים.

דוד אמסלם: אז בעזרת השם, כן.

אחמד טיבי: יש לך צפי מתי תשלימו בתוך הקואליציה?

דוד אמסלם: לא יודע.

דוד אמסלם: אבל אני אומר לך, חבל להעביר.

דוד אמסלם: חבל לי.

דוד אמסלם: אחמד, זו הייתה הצעה טובה.

דוד אמסלם: לא רק זו, היה גם הסיפור של השיניים.

אחמד טיבי: טיפול שיניים חינם לילדים עם שיתוק מוחין.

דוד אמסלם: כן.

אחמד טיבי: משכתי אותה בשבוע שעבר, לפי ההבטחה שלך.

דוד אמסלם: גם את זה.

אחמד טיבי: גם את זה?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: חבל.

אחמד טיבי: אז אני מודיע לך, גברתי היושבת-ראש, שאני מבקש שהצבעה ותשובה יהיו במועד אחר.

שרן השכל: טוב מאוד.

דוד אמסלם: בדיוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה לך, אחמד.

דוד אמסלם: אני מודה לך.

אחמד טיבי: נעביר את זה יחד, אינשאללה.

דוד אמסלם: בעזרת השם.

שרן השכל: אני מאוד שמחה לשמוע.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: הצבעה ותשובה במועד אחר, לבקשתו של השר דודי אמסלם, על מנת לדון.

שרן השכל: הצעה מאוד מאוד חשובה.

שרן השכל: אגב, חבר הכנסת אחמד טיבי, מהנתונים אנחנו רואים שכל ילדה עד גיל 12 – אחת מכל חמש הותקפה מינית.

שרן השכל: אחת מכל חמש.

שרן השכל: [הצעת חוק פ/1423/23; נספחות.

שרן השכל: ]

שרן השכל: אנחנו נעבור להצעה הבאה על סדר-היום – הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות מועמדים לכהונה כנשיא המדינה), של חבר הכנסת יואב סגלוביץ' וקבוצת חברי הכנסת.

שרן השכל: אני מזמינה את חבר הכנסת יואב סגלוביץ' לבוא ולנמק את ההצעה.

שרן השכל: לרשותך עד עשר דקות, בבקשה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יואב סגלוביץ': חבריי חברי הכנסת, ללא קשר להצעת החוק זאת הזדמנות לאחל נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין יום הולדת שמח.

יואב סגלוביץ': זהו יום הולדתו ה-81 היום, אז שיהיה לו יום הולדת שמח.

יואב סגלוביץ': רצה הגורל שגם התיקון שהגשתי יצא באותו יום, אבל זה מנותק לחלוטין.

יואב סגלוביץ': אני מעוניין להתחיל, בפתח הדברים, להקריא לכם קטע מתוך בג"ץ מ-2007, פלונית א' נגד היועץ המשפטי לממשלה.

יואב סגלוביץ': זה היה בג"ץ שדן בהסדר הטיעון שנערך בין היועץ המשפטי לממשלה דאז לבין הנשיא קצב.

יואב סגלוביץ': בעקבות אותו הסדר טיעון הוגש בג"ץ ועליו אמרה השופטת פרוקצ'יה – ואני מצטט: "הנשיא מסמל את המדינה ואת ערכיה המוסריים והדמוקרטיים – – – הוא מייצג במעמדו את הממלכתיות, ואת הקווים המאחדים והקושרים בין פלגיה השונים של החברה הישראלית.

יואב סגלוביץ': הוא אמור לשקף באישיותו את הטוב, היפה הערכי והייחודי המאפיינים את הציבור בישראל.

יואב סגלוביץ': הוא אמור לשמש דוגמה ומופת בדרך מילוי תפקידו ובאופן מילוי אורחות חייו הפרטיים גם יחד".

יואב סגלוביץ': חוק-יסוד: נשיא המדינה מעגן את אי-תלותו ומקנה לו חסינות מהותית לגבי כל דבר שקשור בתפקידו ובסמכויותיו.

יואב סגלוביץ': בזמן כהונתו נתונה לנשיא חסינות דיונית ולא ניתן להעמידו במהלכה לדין פלילי למשך שבע שנים – זמן כהונת נשיא המדינה הקבוע בחוק.

יואב סגלוביץ': סמכויות הנשיא הן ההסבר הטוב ביותר מדוע תיקון החוק נחוץ.

יואב סגלוביץ': חוק נשיא המדינה מסמל ופועל בכל הנושאים הקשורים ליוקרת התפקיד – לכל הדברים המשמעותיים, הסמליים, היוקרתיים של נשיא מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': מילוי התפקידים שיוחדו לנשיא בחוק-יסוד: הממשלה – קבלת דין וחשבון מהממשלה על ישיבותיה; קבלת אמנת הנציגים הדיפלומטיים של המדינה וקבלת אמנתם של נציגים דיפלומטיים שמדינות חוץ שיגרו לישראל; הסמכתם של נציגים קונסולריים של המדינה וקיום מינויים של נציגים קונסולריים שמדינות חוץ שיגרו אותם לישראל; חתימה על אמנות עם מדינות חוץ שאושרו על ידי הכנסת; מילוי תפקיד – כל תפקיד שיוחד לנשיא בחוק – בקשר למינוי שופטים ונושאי משרות אחרות ולהעברתם מכהונתם.

יואב סגלוביץ': בנוסף לסמכויות אלה נותן חוק-היסוד בידי הנשיא את הסמכויות לחון עבריינים ולהקל בעונשם.

יואב סגלוביץ': חוק-היסוד מוסיף וקובע כי הנשיא ימלא כל תפקיד אחר, ונותן לו כל סמכות אחרת שיוחדה לו בחוק.

יואב סגלוביץ': חלק גדול מסמכויותיו של הנשיא הינן סמכויות טקסיות באופיין, אך חלקן הן סמכויות ייחודיות שלנשיא המדינה יש שיקול דעת בהפעלתן.

יואב סגלוביץ': הסמכות המזוהה ביותר עם נשיא המדינה היא סמכות החנינה.

יואב סגלוביץ': כאמור, הנשיא מוסמך לחון עבריינים ולהקל בעונשם.

יואב סגלוביץ': במסגרת זו אף נתונה לנשיא הסמכות לקצוב את עונשם של אסירי עולם.

יואב סגלוביץ': בהפעלת סמכות זו יש לנשיא שיקול דעת רחב, ייחודי ובלתי תלוי.

יואב סגלוביץ': יצוין כי חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים מקנה לנשיא גם את הסמכות לקצר את תקופות ההתיישנות והמחיקה הקבועות בחוק.

יואב סגלוביץ': סמכות נוספת הנתונה לשיקול דעתו של הנשיא הינה הסמכות הקבועה בחוק-יסוד: הממשלה להטיל את הרכבת הממשלה על אחד מחברי הכנסת לאחר התייעצות עם נציגי הסיעות.

יואב סגלוביץ': בנוסף, כאמור, יש שורה ארוכה של חוקים המטילים על הנשיא סמכויות ותפקידים נוספים, שלהלן עיקריהם: מינוי שופטים, קאדים, דיינים ושופטים צבאיים אשר נבחרו על ידי ועדות הבחירה הקבועות בחקיקה, המצהירים אמונים, מצהירים אמונים, מצהירים אמונים, בפני הנשיא טרם מינוים, מינוי נגיד בנק ישראל, נשיא האקדמיה הלאומית למדעים ועוד ועוד.

יואב סגלוביץ': על פי החוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבורי, 1992, הנשיא מוסמך להעניק תעודות הוקרה למי שתלונתם נמצאה מבוססת על ידי הגורמים המוסמכים הקבועים בחוק על תרומתם לטוהר המידות במוסדות הציבור בישראל.

יואב סגלוביץ': על פי חוק הכנסת, הנשיא פותח את ישיבתה של הכנסת החדשה.

יואב סגלוביץ': הנשיא השביעי עזר ויצמן – בשנת 1999 פורסם, ובהמשך אף נחקר, כי הנשיא ויצמן קיבל סכומי כסף בניגוד לדין.

יואב סגלוביץ': היועץ המשפטי לממשלה אכן סגר את התיק בעילות של חוסר ראיות, חוסר אשמה והתיישנות, אך הביע ביקורת וחיווה דעתו על כך שקיבל כספים ללא דיווח בניגוד לכללי ועדת אשר.

יואב סגלוביץ': הנשיא ויצמן התפטר ביולי 2000.

יואב סגלוביץ': בשנת 2006 נחקר הנשיא השמיני במדינת ישראל, הנשיא קצב.

יואב סגלוביץ': אני באופן אישי ניהלתי את החקירה הזאת.

יואב סגלוביץ': ניהלתי את חקירתו של הנשיא קצב בעבירות מין מהחמורות ביותר, או החמורה ביותר, שיש בספר החוקים.

יואב סגלוביץ': אני מזכיר למי שצעיר או מי שלא זוכר את המהומה והמבולקה שהייתה פה בכנסת – מה עושים עם נשיא שיש לו כתב אישום על עבירות חמורות?

יואב סגלוביץ': מה עושים איתו?

יואב סגלוביץ': כיצד הוא ישביע שופטים?

יואב סגלוביץ': אני מזכיר לכם שבזמנו היו צריכים להשביע את נשיאת בית המשפט העליון ושופטים נוספים, והוא ביקש נבצרות מהכנסת ל-16 שעות.

יואב סגלוביץ': הוא הלך ל-16 שעות, דליה איציק השביעה, והוא חזר.

יואב סגלוביץ': לאחר מכן הייתה נבצרות נוספת שהייתה לא בדיוק לכבודה של הכנסת.

יואב סגלוביץ': הוא המשיך להיות נשיא, אבל נבצר.

יואב סגלוביץ': חלק מהטירוף באותה תקופה היה טירוף שנראה לנו רחוק, אבל כבר אז היה דרוש לעשות תיקון בחוק-יסוד: נשיא המדינה.

יואב סגלוביץ': בכנסת, בשנת 2006, הוא היה אמור להשביע את הכנסת החדשה.

יואב סגלוביץ': קבוצת חברי כנסת באה ואמרה: אנחנו לא מוכנים להיות במשכן כשהוא זה שמשביע אותנו.

יואב סגלוביץ': הוא לא הגיע.

יואב סגלוביץ': הצעת החוק שלפנינו עושה דבר אחד בלבד: היא אומרת את הפשוט.

יואב סגלוביץ': היא אומרת שמי שרוצה להיות מועמד לנשיא המדינה לא יכול להיות אדם שעומד נגדו תיק פלילי ועומד נגדו כתב אישום בעבירה של עוון או פשע או שנדון בפסק דין סופי לעונש מאסר בפועל לתקופה העולה על שלושה חודשים, וביום הגשת מועמדותו טרם חלפה תקופת ההתיישנות כמשמעותה בחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, 1981.

יואב סגלוביץ': במדינה שבה השאלה היחידה שקיימת היא אם יש עבירה או אין עבירה, יש כתב אישום או אין כתב אישום, יש הרשעה או אין הרשעה, יש הרשעה עם קלון או יש הרשעה ללא קלון; במקום שערכים הם המלצה אך אינם עמוד האש לפני המחנה; במקום שהשקר הוא אמת; במקום שרק מה שלא אסור הוא מותר, והוא מותר ערכית, וגם הבלתי-חוקי הוא לעיתים רק המלצה – במקום כזה יש לחוקק וחובה לחוקק את המובן מאליו.

יואב סגלוביץ': המובן מאליו הוא שמועמד להיות סמל המדינה לא יכול להיות נאשם בפלילים.

יואב סגלוביץ': יש לחוקק את המובן מאליו.

יואב סגלוביץ': אני קורא לחבריי להצביע בעד המובן מאליו, ולהיות שותפים לאמירה הברורה מהו המובן מאליו.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/890/23; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

שרן השכל: להצעה זו מוצמדות עוד שתי הצעות חוק.

שרן השכל: הראשונה – הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות), של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

שרן השכל: אני מזמינה את חברת הכנסת יוליה מלינובסקי לבוא ולנמק.

שרן השכל: שלוש דקות לרשותך.

שרן השכל: לאחר מכן – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שרן השכל: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, למה אנחנו לא מאמינים להחלטות ממשלה?

יוליה מלינובסקי: למה אנחנו לא סומכים עליכם?

יוליה מלינובסקי: למה אזרחי ישראל לא רואים עין בעין איתכם, מה שאתם עושים בממשלה?

יוליה מלינובסקי: המחזה היה פה רק לפני כמה דקות, ההתנהלות והמריבה המתוקשרת בין יו"ר הכנסת, שר המשפטים והשר המקשר.

יוליה מלינובסקי: אבל בנוסף לזה, קורונה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נמצאים במערכה הזאת כבר חצי שנה, ואתמול התבשרנו שהמערך לקטיעת שרשרות ההדבקה יכול לפעול אולי בנובמבר.

יוליה מלינובסקי: נתוני תמותה, חברים – כולנו מסתכלים בדאגה על כמה אנשים נפטרו מקורונה.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא יודע להגיד כמה נפטרו מקורונה או אולי ממחלות אחרות.

יוליה מלינובסקי: אולי זה סרטן?

יוליה מלינובסקי: אולי קורונה זה משהו בנוסף?

יוליה מלינובסקי: עד עכשיו משרד הבריאות לא מפרסם את הנוהל לקביעת סיבות המוות.

יוליה מלינובסקי: לא יודעים.

יוליה מלינובסקי: פשוט לא יודעים.

יוליה מלינובסקי: בנתוני התחלואה, אדוני השר המקשר, משרד הבריאות שינה לאחרונה את ההגדרה "חולה קשה", וזה גרם לכך שהתווספו כ-40% למספר החולים הקשים.

יוליה מלינובסקי: אז נאמר לנו שזה קרה בגלל ההוראות של ארגון הבריאות העולמי.

יוליה מלינובסקי: ביררנו – אני מרגישה בלשית.

יוליה מלינובסקי: כל דבר שנאמר לי, אני צריכה ללכת ולבדוק.

יוליה מלינובסקי: אני לא יכולה לסמוך עליהם, כי הם לא מדייקים, במקרה הטוב, או שהם משקרים.

יוליה מלינובסקי: אז מתברר שלפי ארגון הבריאות העולמי חולה קשה מוגדר כך כאשר כמות החמצן בדם שלו נמוכה מ-90.

יוליה מלינובסקי: במדינת ישראל קבעו שזה נמוך מ-94 – גם זה שקר.

יוליה מלינובסקי: לא ארגון הבריאות העולמי ולא שום דבר – הם קבעו את זה בעצמם.

יוליה מלינובסקי: וככה הקפיצו את מספר החולים הקשים, שיהיה ברור.

יוליה מלינובסקי: ובגלל זה, חברים, אנחנו מכניסים עכשיו מדינה שלמה לסגר.

יוליה מלינובסקי: הממשלה לא מתבססת על נתונים מלאים במקרה הטוב, ובמקרה הרע – נתוני שקר.

יוליה מלינובסקי: בדיקות בישראל: אדם בארץ שעושה בדיקה והיא יוצאת חיובית – רוב הסיכויים שבגרמניה, בארצות הברית ובסינגפור זה יהיה שלילי, כי מה התברר אתמול?

יוליה מלינובסקי: הבדיקות בארץ מחמירות, אז אנחנו לא יודעים את הסיבות האמיתיות לתמותה; אין לנו קטיעת שרשרת הדבקה; אין לנו נתוני תמותה אמיתיים, והבדיקות שלנו הן המחמירות ביותר בעולם.

יוליה מלינובסקי: זה המצב.

יוליה מלינובסקי: כל זה קשור לדרך קבלת ההחלטות, גברתי היושבת-ראש.

יוליה מלינובסקי: כאשר החלטות מתקבלות מסיבות אישיות, משיקולים פוליטיים, אזרחי ישראל לא יכולים להאמין – אני מסיימת.

יוליה מלינובסקי: וכאשר ראש ממשלה נמצא תחת כתב אישום זאת עוד סיבה למה לא להאמין.

יוליה מלינובסקי: אדרבה ואדרבה, אני לא רוצה לראות מועמד לנשיא שיש לו כתב אישום.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא חשב שיהיה לנו ראש ממשלה עם כתב אישום, ובגלל זה המחוקק לא הכניס את זה לחוק.

יוליה מלינובסקי: עכשיו אנחנו מבקשים להכניס לחוק, שלא יהיה מועמד לנשיאות המדינה שיש נגדו כתבי אישום חמורים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

שרן השכל: [הצעת חוק פ/1847/23; נספחות.

שרן השכל: ]

שרן השכל: ההצעה המוצמדת הבאה היא של חברת הכנסת מרב מיכאלי – הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור מועמדות וכהונה לנאשם או למורשע בפלילים).

שרן השכל: לרשותך עד שלוש דקות.

שרן השכל: לאחר מכן ישיב במשותף על שלוש ההצעות השר דודי אמסלם.

מרב מיכאלי: למה הקואליציה מצביעה נגד נשיאות בלי שחיתות?

מרב מיכאלי: באמת, חברות וחברים, למה הקואליציה מצביעה נגד נשיא בלי כתבי אישום?

מרב מיכאלי: למה הקואליציה הזאת לא מוכנה לחסום בפני אנשים עם כתב אישום פלילי את הדרך למוסד הנשיאות, האזרח מספר אחת במדינת ישראל?

מרב מיכאלי: זאת קואליציה שהאזרח מספר אחת שלה זה בנימין נתניהו, ובנימין נתניהו – יש נגדו שלושה כתבי אישום.

מרב מיכאלי: ולכן, מבחינתם זה ממש ממש הגיוני שהאזרח מספר אחת יהיה אולי, עלול להיות, אשם בשחיתות.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, בנימין הנאשם נתניהו חייב שתהיה פתוחה בפניו גם הדרך לנשיאות.

מרב מיכאלי: אסור בשום אופן לחסום שור בדישו, כמו שאסור לחסום אותו מלתקוף כל גורם וכל גוף בדמוקרטיה שלנו.

מרב מיכאלי: כמו שאסור לחסום אותו מחמגשיות או מכל דבר אחר שיעלה מלפניו הרצון; כמו שאסור, חס וחלילה, להחליף אותו בשום מצב ועניין – אז אותו דבר, אסור לחסום את בנימין נתניהו מהאפשרות להיות מועמד לנשיאות.

מרב מיכאלי: אחרת, תסבירו לי איך אפשר להצדיק את העובדה שאתם תצביעו נגד הצעת חוק שכל עניינה שהנשיא או הנשיאה במדינת ישראל יהיו בלי כתבי אישום, בלי הרשעה פלילית?

מרב מיכאלי: כל הסיפור הוא לאתרג את בנימין נתניהו, לא משנה באיזה עניין, לא משנה באיזה נושא, לא משנה מה המחיר שמשלמת על זה מדינת ישראל, החברה הישראלית, הכלכלה הישראלית; לא משנה מה המחיר שמשלמות ומשלמים המובטלים, המובטלות, אלה שקרסו העסקים שלהם, הפרילנסריות והפרילנסרים, העובדות והעובדים בתרבות.

מרב מיכאלי: באמת, כולם וכולן צריכות להיות ממש השטיח שעליו בנימין נתניהו יחד עם כתבי האישום שלו מהלכים ומהדסים בגאון אל עבר האופק הבא שלו לחסינות נשיאותית מהממת.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, הדבר הזה לא יכול לקרות.

מרב מיכאלי: בנימין נתניהו יעמוד למשפט ככל אזרח – מספר אחת, מספר 12, מספר 15, מספר 15,000, מה שזה לא יהיה.

מרב מיכאלי: הצעת החוק הזאת תעבור – אם לא במשמרת שלכם, זה יהיה אחרי שנחליף אתכם.

שלמה קרעי: בחלומות שלכם.

שרן השכל: תודה רבה, חברת הכנסת מיכאלי.

שרן השכל: יעלה וישיב על שלוש ההצעות חבר הכנסת והשר דודי אמסלם.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, תראו, לפני שאני אענה, אני רוצה לומר שני דברים: 1.

דוד אמסלם: כל מה שאני הולך להגיד לכם עכשיו – אני מציין בפניכם עובדות על מפגש אישי שלי עם ראשי מערכות שלטון החוק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זאת לא איזושהי המצאה, זאת לא רכילות.

דוד אמסלם: 2.

דוד אמסלם: תזכרו ברקע של הדברים שאני אומר שיש לנו את פרשת גל הירש, שאנחנו יודעים מה עשו לו כשרצו למנות אותו למפכ"ל, וגם אנחנו מכירים את מסמך יצחקי.

דוד אמסלם: זה ברקע, אני לא רוצה להיכנס לזה.

דוד אמסלם: אבל כשאני אומר את הדברים כאן, תתחילו להכפיל אותם וגם לקחת אותם למחוזות האלה ולהבין שזה לא מקרה רגיל.

דוד אמסלם: דרך אגב, רבותיי, מבחינתי כל המערכות האלה – גם מה שקורה בראש יחידת להב, גם מה שקורה בפרקליטות ואצל היועץ המשפטי, אני מדבר על הצמרת שם – מבחינתי כאזרח הגולם קם על יוצרו ומאיים עליו על בסיס יומי.

דוד אמסלם: אני מבקש – דרך אגב, מה שאני הולך לתאר לכם לדעתי יכול להיות אחד הפרקים הטובים מאוד בסדרה מנאייכ שמשודרת היום בערוץ 1.

דוד אמסלם: אני מבקש לדבר על מערכת יחסים של תן וקח, שמבחינתי ולהבנתי זה בעצם שוחד – או לפחות לכאורה – בין מנדלבליט, שי ניצן ואלשיך.

דוד אמסלם: עכשיו אני אספר לכם: הם מקבלים את תיקי נתניהו בשקט; אלשיך מקבל את ראשו של ראש מח"ש אורי כרמל, והם ממנים במקומו איזה בובה בשם קרן בר-מנחם, שדרך אגב עם כניסתה לתפקיד היא אומרת – –

יאיר גולן: לא ייאמן, שר בישראל – – –

דוד אמסלם: – – התפקיד שלי זה לסייע למשטרה.

יאיר גולן: שר בישראל, בלי שום ראיה – – –

דוד אמסלם: לא להפריע לי – בסוף.

דוד אמסלם: סיפור העלילה מתחיל בתקופתו של דנינו.

דוד אמסלם: בשלהי תקופתו של דנינו מתקבל מידע במח"ש על קצינה שבעצם מנהלת, כנראה, רומן עם קצין מסוים, ואז מח"ש חוקרים.

דוד אמסלם: בעצם, מה שהם עושים בפעולה ראשונית – הם עושים מה שנקרא חיקור תקשורת.

דוד אמסלם: אתה מכיר את זה, סגלוביץ'.

דוד אמסלם: מה זה חיקור תקשורת?

דוד אמסלם: הם באים לחברות התקשורת ואומרים: מספר פלוני, למי הוא מתקשר?

דוד אמסלם: תנו לי.

דוד אמסלם: ואז רואים שיש שם שיחות בשעות לא שעות – בשבת, בלילות, כל הזמן.

דוד אמסלם: אז הם מבינים שיש פה איזשהו קשר שהוא חריג, סיפור.

דוד אמסלם: מסתבר שכשהם מקבלים הם רואים שבחיקור התקשורת יש עוד מספר שעולה.

דוד אמסלם: סגלוביץ', עוד מספר עולה – שתבין למה אני חושב ככה.

דוד אמסלם: של מי?

דוד אמסלם: של דנינו.

דוד אמסלם: הם באים עם החומר הזה, למי?

דוד אמסלם: רצים-אצים לשי ניצן.

דוד אמסלם: אומרים לו: תקשיב, יש לנו פה אירוע דרמטי גם עם המפכ"ל.

דוד אמסלם: אומר להם שי ניצן: תשבו פה, תעמדו כאן; מתקשר לדנינו בנוכחותם, ואומר לו על הסיפור: תקשיב, דנינו, גם אתה עלית בחיקור.

דוד אמסלם: עכשיו, תזכור תמיד ששי ניצן ודנינו שירתו באותה פלוגה בצנחנים.

דוד אמסלם: אנחנו מתקדמים.

דוד אמסלם: בינתיים דנינו משתחרר.

מיקי לוי: מה זה קשור להצעת החוק?

דוד אמסלם: עוד מעט, עוד מעט.

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

דוד אמסלם: יש לי זמן מוגבל, תנו לי.

דוד אמסלם: משתחרר דנינו ואז אלשיך מתמנה.

דוד אמסלם: ואז אותה קצינה הולכת ומגישה תלונה נגד ריטמן על הטרדה.

יאיר גולן: מי מינה את אלשיך?

יאיר גולן: מי מינה את אלשיך?

יאיר גולן: מי מינה את אלשיך?

קרן ברק: טעות, טעות, אז מה?

דוד אמסלם: מח"ש חוקרת, ומחליטה להגיש כתב אישום נגד ריטמן.

דוד אמסלם: דרך אגב, הפרקליטות איתה, שי ניצן איתה.

יאיר גולן: מי מינה את מנדלבליט?

יאיר גולן: מי מינה את מנדלבליט?

דוד אמסלם: אבל אלשיך לא מסכים, רותח, מה פתאום.

דוד אמסלם: ואז פתאום שי ניצן גם משנה את עמדתו.

דוד אמסלם: ולא חוקרים.

דוד אמסלם: לא משנה שאחרי זה זה הגיע לבית המשפט העליון וכו'.

דוד אמסלם: בינתיים מה עושה מר אלשיך?

דוד אמסלם: ראש מח"ש דאז אורי כרמל חלה במחלה, וישב כמעט על ערש דווי בביתו.

דוד אמסלם: הוא מקבל טלפון מאלשיך שהוא רוצה לבקר אותו.

דוד אמסלם: הוא חשב: הינה, הכנסת אורחים.

דוד אמסלם: בא לבקר.

יאיר גולן: אתה החוקר או השופט?

דוד אמסלם: בא הבן אדם עם צוות אליו ומתחיל לאיים.

דוד אמסלם: דרך אגב, הביא לו גם סרטונים.

דוד אמסלם: כאילו הבן אדם יכול עכשיו לקום מהמיטה.

דוד אמסלם: עם צוות.

דוד אמסלם: על מי?

דוד אמסלם: על החוקר הראשי דובי שרצר, שעוד מעט נדבר גם עליו.

דוד אמסלם: עכשיו, הוא נכנס בעצם לאורי כרמל, ומאיים עליו, אומר לו: תקשיב, אני מומחה בפירוק ארגונים.

דוד אמסלם: אני אפרק אתכם.

דוד אמסלם: שני החבר'ה האלה מזועזעים, אנשי מח"ש ששם.

דוד אמסלם: מגישים תלונה – כתוב – למנדלבליט.

דוד אמסלם: אומרים לו: הוא מאיים עלינו.

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: מי שאנחנו אמורים לחקור אותו.

דוד אמסלם: שום דבר.

דוד אמסלם: שמים בצד.

דוד אמסלם: אומרים להם: רבותיי, לא עכשיו, לא מעניין.

דוד אמסלם: התגלגלנו מייד, אחרי חודש וחצי-חודשיים, לסיפור אום אל-חיראן.

יאיר גולן: אתה לא ראוי להיות שר.

דוד אמסלם: קופץ המפכ"ל ואומר שוב פעם: פיגוע חבלני.

דוד אמסלם: אחרי שעתיים בערך גם מח"ש, שחוקרת – דרך אגב, המשטרה לא אמורה לחקור את זה – וגם השב"כ, שזאת המיומנות שלו, אומרים: חבר'ה, זה לא מחבל, זה אזרח.

דוד אמסלם: כמובן, אלשיך חייב לטשטש את הכול ומשבש את החקירה של מח"ש.

דוד אמסלם: ואז שוב פעם מתפתחים שיחה ודיון, כשאלשיך מאיים עליהם שוב פעם, וגם על זה הם מגישים תלונה, ראש מח"ש.

דוד אמסלם: ואז אומר לו שי ניצן: שמע, יש לנו פה אירוע קצת יותר חשוב.

דוד אמסלם: אל תסיט אותנו מהאירוע הלאומי.

דוד אמסלם: אנחנו מתקדמים ואז אנחנו מגיעים לשלב ב'.

דוד אמסלם: מר סגלוביץ', תבין מה קורה עכשיו.

דוד אמסלם: אנחנו, מח"ש, ממשיכים עם סיפור דנינו.

דוד אמסלם: מסתבר – דנינו כבר אזרח – שכשהם חקרו את צ', היא אמרה להם: רבותיי, יש לי הקלטה שלי עם המפכ"ל.

דוד אמסלם: הם באים לשי ניצן ואומרים לו: תקשיב, אנחנו הולכים לחקור את דנינו, עכשיו הוא אזרח, אבל תדע שיש לנו פה חומר נפץ.

דוד אמסלם: אומר להם שי ניצן ומנחה אותם: כשאתם פוגשים את דנינו, איך שאתם פוגשים אותו, דבר ראשון אתם אומרים לו: יש לה הקלטה שהיא הקליטה אותך.

דוד אמסלם: אומרים לו: אבל תשמע, זה לא בעבודה, בביזנס של החקירות.

דוד אמסלם: אתה יודע, את ההקלטה מפעילים בסוף.

דוד אמסלם: אתה מכיר את זה, סגלוביץ'.

דוד אמסלם: וכך היה; הם באו לדנינו – זו ההנחיה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם כתבו למנדלבליט את כל הסיפור, עם מזכרים, ב-real time.

דוד אמסלם: אבל מה עושה מנדלבליט?

דוד אמסלם: זורק את הכול בצד.

דוד אמסלם: למה זורק את הכול בצד?

דוד אמסלם: בגלל שזה לא חשוב.

דוד אמסלם: יש לנו אירוע מרכזי.

דוד אמסלם: אז הם מפרסמים מכרז לראש מח"ש.

דוד אמסלם: את מי הם מביאים?

דוד אמסלם: את קרן בר-מנחם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה החוב מול – איך אמר להם אלשיך, אני אפרק אתכם, אז הביאו איזו מישהי מהפרקליטות שלא מבינה דבר וחצי דבר במח"ש ובכלל, ושמים אותה, את הבובה על החוט.

דוד אמסלם: והיא אומרת: התפקיד שלנו זה לעזור למשטרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, חלק מחקירות ראש הממשלה – בתוך המשטרה היה גורם בכיר שרצה לבוא למח"ש ולהגיד להם: רבותיי, נעשות פה עבירות פליליות בחקירות.

דוד אמסלם: היא לא רצתה לקבל את המידע.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה מפריע.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא אני אומר – הכול מגובה במסמכים ובכתוב.

דוד אמסלם: כשדוד רוזן פתאום נכנס היום, הוא פתאום נחשף למסמכים.

דוד אמסלם: זה הסיפור, שתבינו, שלא תתבלבלו לשנייה.

דוד אמסלם: זה המשטרה, זה אלשיך, זה שי ניצן.

דוד אמסלם: ויש לנו אחד, מנדלבליט, שאנחנו מכירים את ההקלטות שלו.

דוד אמסלם: אנחנו גם יודעים שהוא פנה ללמברגר אז, בזמנו, ושהוא סגר לו את הסיפור בפרשת הרפז.

דוד אמסלם: ואנחנו גם יודעים שעכשיו הוא רוצה למנות אותו כפרקליט המדינה.

דוד אמסלם: תראו, לכל אחד יש תן וקח.

דוד אמסלם: דרך אגב, בעולם שלי זה שוחד מלא.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך משהו.

דוד אמסלם: ראש הממשלה אהוד אולמרט קיבל שבעה חודשים על שיבוש חקירה.

דוד אמסלם: כל אחד מהם עשה פה כמה שיבושי חקירה.

דוד אמסלם: כמה, לא אחד.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם היה סיכום שהוא מקבל שישה חודשים.

דוד אמסלם: השופט רוזן אמר: לא, לא, לא, חמור מאוד – שבעה חודשים.

דוד אמסלם: הוא ישב בבית סוהר שבעה חודשים.

דוד אמסלם: לכן יש פה אירוע דרמטי.

דוד אמסלם: המערכות האלה מושחתות עד היסוד.

דוד אמסלם: שלושת האנשים האלה.

ניצן הורוביץ: נגמר הזמן.

דוד אמסלם: ואתם עולים לי פה, שר המשפטים – דרך אגב, שגם לו סגרו תיק, מאותו מנדלבליט.

דוד אמסלם: דרך אגב, אף אחד לא יודע.

דוד אמסלם: נראה לך סביר שאם סוגרים לעוזר שלי תיק אף אחד לא יודע בעיתון, כלום?

דוד אמסלם: לכן אני רואה את זה כדבר חמור.

דוד אמסלם: מאיר רבין נכנס לארבע שנים לבית סוהר על כלום; על רבע ממה שמנדלבליט עשה פה עם מומי למברגר.

דוד אמסלם: אז לכן אני רואה פה משהו איום ונורא.

דוד אמסלם: יש אנשים שאמונים על החוק אבל בעצם מותר להם הכול; אף אחד גם לא בודק אותם.

דוד אמסלם: עולה לפה שר המשפטים.

דוד אמסלם: הוא חושב שכל תפקידו זה להגן עליהם.

דוד אמסלם: אחי, שמע את העובדות.

דוד אמסלם: יש אזרחים בחוץ – טפל בהם.

דוד אמסלם: נראה לך שאם אני בא למשרד שלי ואני מבין שהמנכ"ל שלי או מישהו עשה פשע אני לא הולך לטפל בו?

דוד אמסלם: אבל שר המשפטים לא שם.

דוד אמסלם: עולה לי לפה, מתחיל לבלבל את המוח.

דוד אמסלם: בגלל שגם הוא כנראה בקנוניה.

דוד אמסלם: זה הכול האירוע.

דוד אמסלם: עכשיו, אתם מושכים את זה לחקירות נתניהו.

דוד אמסלם: יש פה דבר איום ונורא שקורה במדינת ישראל, ומכל זה הדבר הכי חשוב זה להפיל את ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לכם עוד משפט אחד לסיום, שניים.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: באום אל-חיראן, הרי מה קרה, סגלוביץ'?

דוד אמסלם: אני מסיים עוד דקה.

דוד אמסלם: חשוב שתשמע את זה.

מרב מיכאלי: היושבת-ראש.

ניצן הורוביץ: נגמר הזמן.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: באום אל-חיראן נהרג או מחבל או אזרח.

שרן השכל: נא לסיים.

דוד אמסלם: כן, כבר.

דוד אמסלם: או מחבל או אזרח.

דוד אמסלם: השב"כ, שזה תפקידו, אומר: אזרח.

דוד אמסלם: מח"ש אומר: אזרח.

מיקי לוי: ומה אומר נתניהו?

דוד אמסלם: שנייה.

מיקי לוי: מה אומר נתניהו?

דוד אמסלם: ארבע שנים, עד היום – שנייה – – –

מיקי לוי: אני אקריא לך.

קרן ברק: מה שהמשטרה אמרה.

קרן ברק: הוא אמר מה שהחוקרים אמרו ומה שאלשיך אמר.

דוד אמסלם: ארבע שנים, עד היום, אף אחד לא חוקר את זה.

דוד אמסלם: ארבע שנים.

מיקי לוי: אני אקריא לך מה הוא אמר – – –

דוד אמסלם: אבל מה חוקרים 200 חוקרים?

דוד אמסלם: סיגרים של ראש ממשלה.

מיקי לוי: – – – בושה – – –

דוד אמסלם: בן אדם נהרג או נרצח במדינה – לא חשוב.

מיקי לוי: זה מה שאומר נתניהו – – –

קרן ברק: – – – אלשיך – – – אתה מהמשטרה, אתה היית שוטר.

דוד אמסלם: מה מקדישים שני חוקרים, מטשטשים – סיגר של ראש ממשלה – – –

מיקי לוי: דודי לא – – –

קרן ברק: אתה הייתה שוטר – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, קרן.

דוד אמסלם: תתמודד עם העובדות.

מיקי לוי: כשראש הממשלה שלך – – – עובדות – – –

שרן השכל: חבר הכנסת לוי, חברת הכנסת ברק – – –

דוד אמסלם: אני מבקש, אתה צורח תמיד מהיציע.

דוד אמסלם: תתמודד עם העובדות.

קרן ברק: אתה – – – הוא לא – – – אתה היית שוטר.

שרן השכל: נא לסכם.

דוד אמסלם: רבותיי, אני אומר – – –

מיקי לוי: נתניהו אמר: רוצח בן עוולה.

קרן ברק: נתניהו חוזר על המילה הראשונה – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אתה החלטת – – –

מיקי לוי: אבל הוא לא – – –

דוד אמסלם: אתה החלטת – רק שנייה.

קרן ברק: אתה שוטר, אתה חלק מהמשטרה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אז אני מבין – – –

מיקי לוי: הוא עוסק בהאשמות כי הוא נאשם בשוחד, הפרת אמונים – – –

שרן השכל: חבר הכנסת לוי, אני מבקשת, בלי צעקות.

שרן השכל: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אמסלם, במה אתה מאשים את ניסנקורן?

שרן השכל: השר דודי אמסלם, אני מבקשת ממך לסכם בבקשה את הדיון.

שרן השכל: מילת סיכום.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אמרתי, במקום שיעשה ניקיון במערכת, הוא מתחבר אליהם.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר משהו.

דוד אמסלם: תחשבו קצת: אזרח במדינת ישראל נהרג או נרצח.

דוד אמסלם: גם אם הוא מחבל וגם אם הוא אזרח רגיל.

דוד אמסלם: השב"כ אומר שזה אזרח – דרך אגב, תוך יומיים.

מיקי לוי: ומה אומר ראש הממשלה, אתה יודע?

דוד אמסלם: אל תפריע לי.

קרן ברק: מה שהשוטרים אמרו לו – – –

מיקי לוי: את זה לא נוח לך להגיד.

מיקי לוי: ראש הממשלה אומר: רוצח בן עוולה.

קרן ברק: המשטרה אומרת את זה.

קרן ברק: הוא חוזר על מה שהמשטרה – – –

שרן השכל: חבר הכנסת לוי, נא לשבת.

דוד אמסלם: אתה צורח כל הזמן.

דוד אמסלם: תן לי לסכם.

שרן השכל: השר מסכם עכשיו במשפט אחד.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו חמור פה.

דוד אמסלם: תראו, אתם בשמאל, לא מעניין אתכם אזרח.

קריאה: – – –

קריאה: לא.

קריאה: אבל לקואליציה לא יצא כלום.

דוד אמסלם: עכשיו אני אומר כזה דבר – – –

קרן ברק: הוא מהמשטרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, המפכ"ל אלשיך, שהוביל פעם – הרי הוא חושב שהוא מכיר הכול, הוא מפכ"ל – אומר: הבן אדם מחבל.

דוד אמסלם: בכלל, זה התפקיד שלך לקבוע אם הוא מחבל או לא? יש שב"כ.

דוד אמסלם: מח"ש אמורים לחקור אתכם בגלל שזה קרה באירוע משטרתי.

תמר זנדברג: – – –

שרן השכל: נא לסיים.

שרן השכל: תודה רבה.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אבל מה קורה?

תמר זנדברג: – – –

דוד אמסלם: לא חוקרים.

דוד אמסלם: מה זה משנה, בן אדם?

שרן השכל: כבוד השר – – –

דוד אמסלם: מישהו מהדרום, בדואי.

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

דוד אמסלם: סיגר של ראש ממשלה – 200 חוקרים הופכים כל אבן, הופכים את העולם, בגלל שככה אתם סגרתם עם התקשורת, וזה העולם של הבלוף והשקר שאתם מנחילים למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אז תבינו איך אני רואה את כל האירוע, מהזווית שלי.

תמר זנדברג: נגמר הזמן.

דוד אמסלם: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, השר דוד אמסלם.

שרן השכל: וביקשו להגיב – חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

קריאה: לא.

קריאה: הוא לא יכול.

שרן השכל: אה, סליחה.

שרן השכל: במקום יואב סגלוביץ' – חבר הכנסת יאיר לפיד, לבוא ולנמק.

שרן השכל: לרשותך שלוש דקות.

יאיר לפיד: – – –

שרן השכל: הודעה אישית זה אחרי.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, היום עמד פה שר המשפטים ואמר: לא נתעסק כל היום בתיקי נתניהו.

יאיר לפיד: ואז התעסקו כל היום בתיקי נתניהו.

שלמה קרעי: – – –

יאיר לפיד: מה הוא חושב, שלא יתעסקו כל היום בתיקי נתניהו?

יאיר לפיד: בכל העולם יש משבר אחד – משבר קורונה-כלכלה – –

אוסנת הילה מארק: מה אתה רוצה – – –

יאיר לפיד: – – בישראל יש שני משברים: משבר קורונה-כלכלה ומשבר נתניהו – משבר חוקתי, משבר משפטי, משבר שקרני ומשבר עברייני.

יאיר לפיד: והמשבר העברייני הזה מנהל את משבר הקורונה והכלכלה.

יאיר לפיד: כל היום התעסקו בבניין הזה רק בזה.

יאיר לפיד: מתעסקת ממשלת ישראל רק בזה.

יאיר לפיד: בחוץ נמצאים אנשים שהולכים לסגר בחגים, שהעסקים שלהם מתפרקים, שההורים שלהם מתים מקורונה.

יאיר לפיד: וממשלת ישראל מתעסקת רק בדבר אחד: בתיקי נתניהו.

יאיר לפיד: וזה לא הולך להשתנות.

יאיר לפיד: זה כך מהיום הראשון שהממשלה הזו קמה.

יאיר לפיד: וזה כבר לא ישתנה.

יאיר לפיד: אנחנו מסתכלים על הממשלה, אנחנו מסתכלים על המרכיבים שלה, אנחנו מסתכלים על הוויכוחים שלה, אנחנו מסתכלים על מה שנאמר פה על הדוכן.

יאיר לפיד: מה שאמר היום שר המשפטים, מה שאמר היום השר המקשר, מה שאמר יושב-ראש הכנסת – למען השם, כל היום: נתניהו, תיקי נתניהו, תיקי נתניהו, תיקי נתניהו, תיקי נתניהו.

יאיר לפיד: אין קורונה בבניין הזה.

יאיר לפיד: אין כלכלה במשרדי הממשלה.

יאיר לפיד: הדבר היחיד שיש זה בן אדם אחד שמטרלל מדינה שלמה.

יאיר לפיד: הוא עומד אתמול בבית שמש, עיר כתומה, שכונות אדומות, בדרך לסגר, ומתעסק בתיקים שלו, מתעסק במשפט שלו – –

שלמה קרעי: – – –

יאיר לפיד: – – מתעסק רק בעצמו.

שלמה קרעי: – – –

יאיר לפיד: ועד שלא נחליף אותו ואת הממשלה הזו לא יהיה פה מי שיטפל בכלכלה ולא יהיה פה מי שיטפל במחלה.

קטי קטרין שטרית: – – –

יאיר לפיד: כולכם צריכים ללכת הביתה, כי איבדתם כל קשר לאזרחי ישראל.

יאיר לפיד: מנותקים, נמאסתם.

קריאות: – – –

שרן השכל: תודה רבה, חבר הכנסת לפיד.

שלמה קרעי: מיקי – – –

שרן השכל: ואנחנו נעבור להצבעה.

קריאות: לא, לא.

קריאות: לא.

מיקי לוי: – – –

שרן השכל: לא.

שרן השכל: רגע, שנייה.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: חבר הכנסת לוי, בבקשה לשמור על השקט.

שרן השכל: אני מבקשת.

שרן השכל: רוצה להשיב גם חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך עד שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, תקשיבו: כן נתניהו, לא נתניהו – החוק הזה מדבר על נשיא המדינה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ראינו מחזה שבו ראש הממשלה התייצב בבית משפט ולידו סוללה של שרים.

יוליה מלינובסקי: זה מחזה לא טוב.

יוליה מלינובסקי: נו, מה לעשות?

יוליה מלינובסקי: חוץ מראש הממשלה יש מדינת ישראל, יש אזרחים, יש חיים.

יוליה מלינובסקי: מדינת ישראל הייתה לפני ביבי ותהיה אחרי ביבי.

יוליה מלינובסקי: תפנימו את זה.

יוליה מלינובסקי: ראש הממשלה בנימין נתניהו ומשפחתו זה לא הכול.

יוליה מלינובסקי: אנחנו צריכים לשמור על המדינה שלנו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו צריכים לחשוב על דבר מאוד פשוט – –

שלמה קרעי: – – –

יוליה מלינובסקי: – – מה ילמדו הילדים שלך ושלי בשיעורי אזרחות?

יוליה מלינובסקי: מה יכתבו בספרים שם?

יוליה מלינובסקי: איך אנחנו נדבר על הסיטואציה הזאת עוד עשור?

יוליה מלינובסקי: תבינו, אין מה לעשות.

יוליה מלינובסקי: בן אדם הכי חזק בעולם, לא משנה מה – ברגע שיש לו את העול הזה על הכתפיים זה משפיע על דרך קבלת ההחלטות; תרצו או לא תרצו.

יוליה מלינובסקי: זה הטבע של האדם.

יוליה מלינובסקי: הוא לא מנותק מהחיים שלו, מהמשפט שלו.

יוליה מלינובסקי: אז מה אתם רוצים?

יוליה מלינובסקי: שיהיה לנו נשיא עם כתב אישום?

אריאל קלנר: – – –

יוליה מלינובסקי: אתם רוצים שזה יחלחל לאזרח מספר אחת?

יוליה מלינובסקי: תבינו את זה.

יוליה מלינובסקי: במדינת ישראל לא הכול זה ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יוליה מלינובסקי: יש המון דברים אחרים שהם הרבה יותר חשובים.

יוליה מלינובסקי: חשוב מה ילמדו הילדים שלנו בספרי ההיסטוריה.

יוליה מלינובסקי: חשוב מה יגידו עלינו בעולם.

יוליה מלינובסקי: חשוב איך אנחנו נרגיש כאזרחים.

שלמה קרעי: חשוב – – –

יוליה מלינובסקי: אם אני רואה, כאזרחית, איך מתקבלות ההחלטות: בבוקר סגר, בערב לא סגר; 30 ערים, 40, 10.

יוליה מלינובסקי: תפנימו, איבדתם את האמון.

שלמה קרעי: – – –

יוליה מלינובסקי: למה איבדתם?

יוליה מלינובסקי: כי החלטות מתקבלות על סמך שיקולים פוליטיים ואישיים, ולא על סמך ידע מקצועי והיגיון בריא.

שלמה קרעי: – – –

יוליה מלינובסקי: אז אותו הדבר.

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה לראות נשיא מדינה שמכהן תחת כתבי אישום.

יוליה מלינובסקי: זה לא טוב, זה לא בריא, זה לא מכובד.

יוליה מלינובסקי: על זה החוק הזה.

יוליה מלינובסקי: תעזבו אותי מביבי, כי לא הכול במדינת ישראל זה בנימין נתניהו, עם כל הכבוד לתרומתו.

יוליה מלינובסקי: הוא צריך לנהל את המשפט שלו.

יוליה מלינובסקי: אני מאחלת לו שהוא יצא מזה זכאי.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שלא.

אוסנת הילה מארק: אני מודה לך – – –

יוליה מלינובסקי: הדבר האחרון שאני רוצה לראות הוא שהוא נכנס לכלא במדי אסיר.

שלמה קרעי: מי שנאשם באלימות – – – הוא לא יכול להיות?

שלמה קרעי: מי שנאשם בעבר באלימות כלפי – – – גם לא יכול להיות?

שלמה קרעי: זה גם בחוק?

יוליה מלינובסקי: תבינו, יש חיים, יש כבוד, יש אזרחים, יש ילדים שלנו.

יוליה מלינובסקי: אני מאחלת לבנימין נתניהו שיצא זכאי.

יוליה מלינובסקי: אבל גם כן, אני כאזרחית לא רוצה לראות את המחזה המביש הזה.

יוליה מלינובסקי: ובסוף, אני רוצה לדעת דבר פשוט, שהקודקודים של המדינה מקבלים החלטות על סמך השכל הישר ולא על סמך שיקולים פוליטיים ואישיים.

יוליה מלינובסקי: על זה החוק.

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה לראות נשיא תחת כתב אישום.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

שלמה קרעי: מה עם מי שנאשם בעבר באלימות כלפי ילד בן 13, גם כלול בחוק שלך?

יוליה מלינובסקי: קרעי, לך עדיף לסתום את הפה.

יוליה מלינובסקי: זה הרבה יותר בריא.

שלמה קרעי: – – –

שרן השכל: תודה רבה, חברת הכנסת מלינובסקי.

שרן השכל: ורוצה להשיב גם חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מיקי לוי: תשאל את אלי ישי מה קורה איתו.

שלמה קרעי: – – –

יוליה מלינובסקי: תקשיב למשהו, זה ייגמר בזה שאני ארביץ לך.

יוליה מלינובסקי: תסתום את הפה.

יוליה מלינובסקי: די.

יוליה מלינובסקי: – – –

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חברת הכנסת מרב מיכאלי, לרשותך עד שלוש דקות.

מרב מיכאלי: דודי אמסלם, אבל לא ענית לנו.

מרב מיכאלי: איך יכול להיות נשיא עם כתב אישום?

מרב מיכאלי: איך יכול להיות נשיא עם כתב אישום?

מרב מיכאלי: לא הבנתי.

מרב מיכאלי: איך יכול להיות נשיא עם כתב אישום?

מרב מיכאלי: הרי אפילו ראש ממשלה עם כתב אישום זה אסון, וזה לא יכול להיות, וזה בלתי מתקבל על הדעת וזה בלתי סביר.

מרב מיכאלי: הרי מרגע שיש לנתניהו כתבי אישום, הוא מתעסק רק בזה.

מרב מיכאלי: הוא לא עושה שום דבר אחר.

מרב מיכאלי: ואומנם הוא גם קודם היה כזה, אבל מאז הוא הפך להיות באמת בלתי ראוי, בלתי סביר, בלתי הגון, אפילו בלתי יעיל, בלתי מתקבל על הדעת.

מרב מיכאלי: ממש, נתניהו הוא בלתי מתקבל על הדעת.

מרב מיכאלי: הוא לא יכול להיות ראש ממשלה, והוא בטח לא יכול להיות נשיא.

מרב מיכאלי: בקיצור, אדוני, הדבר שאמור להיות מובן מאליו – ראש ממשלה צריך להיות נקי מחשדות בשביל שהציבור תוכל להאמין לו בדברים שהוא עושה – –

שלמה קרעי: – – –

מרב מיכאלי: – – כי היום הציבור לא מאמינה שבאמת רוצים לעשות משהו בשבילה.

מרב מיכאלי: המציאות מוכיחה את זה – הכסף לא מגיע אליהם, הקצבאות לא מספיקות בשבילם, העסקים שלהם נסגרים – –

שלמה קרעי: מה יש לך לומר על שי ניצן עם החשיפה של עמית סגל?

מרב מיכאלי: – – אין שום הגינות בהתייחסות אליהם.

מרב מיכאלי: הציבור לא מאמינה לאדם שיש נגדו שלושה כתבי אישום – –

שלמה קרעי: מה יש לומר על – – – שלטון החוק?

מרב מיכאלי: – – איך היא תאמין לנשיא שיש נגדו כתב אישום?

מרב מיכאלי: בקיצור, אדוני:

מרב מיכאלי: בלתי סביר, בלתי מתקבל על הדעת.

מרב מיכאלי: ביבי הוא פשוט בלתי.

מרב מיכאלי: ולכן, הוא לא יכול להיות ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: ואנחנו חייבות וחייבים לוודא שלא יהיה לנו כזה נשיא – בלתי ראוי, בלתי הגון, בלתי מתקבל על הדעת.

מרב מיכאלי: ביבי, הוא בלתי.

מרב מיכאלי: היידה.

שלמה קרעי: מה יש לך לומר על כנופיית שלטון החוק ועל שי ניצן, שמסתיר את המידע והאמת מהציבור?

שרן השכל: חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת יואב סגלוביץ' וחברת הכנסת יוליה מלינובסקי, השר דוד אמסלם מבקש את הזמן להשיב לכם, בנוסף.

שרן השכל: הוא יכול להשיב רק בהסכמתכם.

שרן השכל: האם אתם מסכימים לתת לו את ההזדמנות להשיב לכם?

מרב מיכאלי: לא לא לא.

יואב סגלוביץ': לא לא לא.

יוליה מלינובסקי: לא לא לא.

קריאה: היה לנו מספיק.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: לצערי, הם מסרבים.

שרן השכל: אני מתנצלת, כבוד השר, ולכן אנחנו נעבור להצבעה.

שרן השכל: האופוזיציה ביקשה הצבעה שמית על ההצעה הראשונה – הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות מועמדים לכהונה כנשיא המדינה), של חבר הכנסת יואב סלגוביץ' וקבוצת חברי הכנסת.

שרן השכל: מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה השמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד עמית הלוי – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וונש – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת אליהו חסיד – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – בעד יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד תהלה פרידמן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – נגד אורית פרקש הכהן –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת עינב קאבלה – אינה נוכחת אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – נגד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

שרן השכל: נא לקרוא שוב את רשימת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת משה ארבל – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח מיכל וונש – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יעקב טסלר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח תהלה פרידמן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת עינב קאבלה – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

שרן השכל: האם יש עוד חבר כנסת במליאה שטרם הצביע ונמצא, או רוצה להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) איתן גינזבורג – נגד

שרן השכל: תמה ההצבעה.

שרן השכל: מזכירת הכנסת, נא לספור את הקולות.

שרן השכל: אני רק מזכירה: לאחר ההכרזה, שתי הצבעות אלקטרוניות.

שרן השכל: אני מבקשת מכולם לשבת במקומם.

שרן השכל: התוצאות הן: 30 בעד, 37 נגד.

שרן השכל: ההצעה לא עברה, היא מוסרת מסדר-היום.

שרן השכל: אנחנו נעבור להצבעה הבאה, אלקטרונית.

שרן השכל: הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות), של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי קונין וקבוצת חברי הכנסת – נא להצביע.

שרן השכל: מי בעד?

שרן השכל: ומי נגד?

שרן השכל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 34 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות) לא נתקבלה.

שרן השכל: התוצאה היא 26 בעד, 35 נגד.

שרן השכל: אני מוסיפה גם את קרן ברק כקול נוסף נגד.

שרן השכל: ההצעה לא עברה, היא מוסרת מסדר-היום.

שרן השכל: אנחנו נעבור להצעה השלישית: הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור מועמדות וכהונה לנאשם או למורשע בפלילים), של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שרן השכל: נא להצביע.

שרן השכל: מי בעד?

שרן השכל: מי נגד?

שרן השכל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 34 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור מועמדות וכהונה לנאשם או למורשע בפלילים) לא נתקבלה.

שרן השכל: 27 בעד, כולל חבר הכנסת אחמד טיבי, 35 נגד, כולל חברת הכנסת קרן ברק.

שרן השכל: ההצעה לא עברה, ולכן גם היא מוסרת מסדר-היום.

שרן השכל: הודעה למזכירת הכנסת.

שרן השכל: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות הצעה לסדר-היום של חברי הכנסת יבגני סובה, אנדרי קוז'ינוב, ניצן הורוביץ ושרן מרים השכל בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מתן פתרון מיידי לזוגות לפני הנישואים שנמנע מהם לרשום את הנישואים גם בחו"ל עקב משבר הקורונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [הצעת חוק פ/1522/23; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

שרן השכל: נעבור להצעה הבאה – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים בעד עובד בעבודה מהבית), התש"ף–2020, של חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

שרן השכל: לרשותך עד עשר דקות כדי לנמק את ההצעה.

אורנה ברביבאי: שלום, צוהריים טובים.

אורנה ברביבאי: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקשת להביא בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי, שמתייחסת לתיקון לדמי ביטוח מופחתים בעד עובד בעבודה מהבית.

אורנה ברביבאי: למשבר הגלובלי שיצרה מגפת הקורונה, ובוודאי להיקף התחלואה בישראל – אנחנו יודעים שאנחנו מובילים בעולם, לצערנו – יש השפעה ישירה על היקף המובטלים ועל שוק העבודה.

אורנה ברביבאי: התעלמות מהנסיבות החדשות שנוצרו בשל השינויים בכלכלה, בחינוך ובתעסוקה, לא תאפשר לנו למקסם את היתרון המובהק ביותר שלנו, היתרון האנושי.

אורנה ברביבאי: מצופה מאיתנו, בבית המחוקקים, לקדם חוקים המותאמים לשינויים הגדולים העוברים עלינו בעולם ובארץ בכל תחומי החיים, ובכללם ההשלכות שיש לקורונה על שוק העבודה.

אורנה ברביבאי: כנבחרי ציבור עלינו להכיר בשינויים, ובעיקר להיות רלוונטיים ומותאמים לצרכים.

אורנה ברביבאי: בישראל יש כיום מאות אלפי מובטלים.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת להגיד את המספר, כי כל אחד מפרסם מספר אחר, ואצלנו, בהיעדר בסיס נתונים, כל מספר קובע; סדר גודל של 20% אבטלה זה פחות או יותר המוסכם על רובנו.

אורנה ברביבאי: אנחנו צריכים לחשוב על דרכים יצירתיות לעודד חזרה מהירה למעגל העבודה, הן בשל החשיבות שיש לעבודה על החיים של כל אדם והן בשל ההשפעות שיש לכך על הכלכלה בטווח הקצר וארוך.

אורנה ברביבאי: הקורונה פה כדי להישאר, וכשהיא תחלוף, מי יודע איזה משבר יכול להגיע ומה יחייב אותנו להתנהל אחרת.

אורנה ברביבאי: אנחנו לא יכולים לחזור אחורה, זה ברור, גם בהקשרים רחבים של מציאות החיים שלנו, ובוודאי בהיבטים של שוק העבודה.

אורנה ברביבאי: לצערי, גם בעולם העבודה נשים נפגעות ראשונות.

אורנה ברביבאי: אנחנו רואים את זה בכל תחומי החיים ושוב, גם כאן.

אורנה ברביבאי: נשים נמצאות בחזית המאבק בקורונה.

אורנה ברביבאי: הן מהוות סדר גודל של 70% מכוח העבודה הרפואי – הן רופאות, אחיות, עובדות מעבדה, מטפלות סיעודיות ועוד.

אורנה ברביבאי: נשים הן גם הרוב בתחומי העבודה הסוציאלית והחינוך – מערכים שהוזנחו ודורשים הכרה בחשיבותם ובהשפעה שיש להם על האזרחים דווקא בעיתות משבר.

אורנה ברביבאי: אם זה לא מספיק, השבתת מערכת החינוך הוכיחה כי נשים הן הראשונות לשאת את נטל הפגיעה ולאבד את מקום עבודתן.

אורנה ברביבאי: אם כך, לא פלא שרוב המובטלים הם למעשה נשים מובטלות.

אורנה ברביבאי: חלק מהשינויים כבר קורים, והם מראים לכולנו את הכיוון שאליו צועד עולם העבודה.

אורנה ברביבאי: קריירות מפוארות אינן רלוונטיות יותר, מקצועות רבים נוצרים בעוד אחרים נעלמים, פתרונות טכנולוגיים מוטמעים יותר ויותר בכל מקומות העבודה ומחליפים מפגשים פרונטליים.

אורנה ברביבאי: דרכי ניהול משתנות, מצטמצם הפער בין האקדמיה והפרקטיקה, ועובדים רוכשים בעצמם כלים הכרחיים לשינויים בעולם העבודה הדינמי, כשהאחריות הופכת יותר ויותר – על הפרט, האדם עצמו; מודלי העסקה גמישים וחדשים נוצרים: עובדים בחלקי משרה ושכירים שהם גם עצמאים.

אורנה ברביבאי: אחד השינויים המשמעותיים שהאיץ משבר הקורונה והצורך בריחוק חברתי הוא מודל עבודה מרחוק – תקראו לזה מרחוק, תקראו לזה כזה שחלק ממנו בבית, אבל מודל שמאפשר לאנשים לא להגיע למקום עבודתם ועדיין לתרום, להשפיע ולהיות חלק משוק העבודה.

אורנה ברביבאי: הצעת החוק שאני מביאה בפניכם היום, מציעה תמרוץ למעסיק המאפשר לעובד עבודה מהבית.

אורנה ברביבאי: מומלץ לבצע שינוי בשיעור ההפרשה של המעסיק לביטוח לאומי.

אורנה ברביבאי: עבור כל יום עבודה מהבית של העובד ישלם המעסיק 10% פחות מדמי הביטוח הלאומי, עד לתקרה של 50%.

אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים שזה win–win, גם למעסיק וגם לעובד.

אורנה ברביבאי: השינוי יכול להתחיל בהצעת החוק ולהתרחב לתחומים נוספים: מיסוי, תמרוץ ואטרקטיביות מקום העבודה.

אורנה ברביבאי: מובן שעבודה מהבית אינה מתאימה לכל מקום עבודה, וגם לא לכל עובד.

אורנה ברביבאי: אבל לאלו שיכולים לאמץ אותה היא יוצרת יתרונות רבים לעובד, למעסיק, לקהילה ולמדינה.

אורנה ברביבאי: אני הסתכלתי, יש פה מגוון של תחומים שבהם זה יכול לשפר את איכות החיים של כולנו, ודי אם אני אדבר על תחבורה, צמצום העומס בכבישים.

אורנה ברביבאי: על פי בנק ישראל עלות העומס בכבישים רק ב-2019, שנה אחת, הייתה יכולה לעמוד על 35 מיליארד שקלים.

אורנה ברביבאי: הגנת הסביבה – פחות מקום למשרדים, פחות זיהום בכבישים.

אורנה ברביבאי: אם מתבוננים בראיית מאקרו – יש ועדה, שהגישה את הממצאים שלה רק השנה, מטעם משרד התחבורה והגנת הסביבה ביחד, שאומרת שהעבודה מהבית יוצרת חיסכון למשק של 850 מיליון שקל בשנה.

אורנה ברביבאי: את אותם מיליונים אפשר להשקיע בחזרה בכל הנפגעים היום בגלל הקורונה, ובכלל, בסדרי עדיפויות נורמליים של מדינה מתוקנת שרואה את האזרח במרכז.

אורנה ברביבאי: יש לכך השפעה גם על פריון בשוק העבודה, על שביעות רצון והתאמה לצרכים השונים של עובדים במנעד רחב עם צרכים שונים.

אורנה ברביבאי: אנחנו יודעים ששוק העבודה הולך לכיוון שבו אנחנו צריכים לתפור חליפה לפי מידה כדי לשמר את העובדים הטובים ביותר.

אורנה ברביבאי: זה מקל על גיוס עובדים.

אורנה ברביבאי: אני מגיעה מעולם משאבי אנוש.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם, זה בהחלט יכול לסייע.

אורנה ברביבאי: זה מוריד את קצב תחלופת העובדים, זה מאפשר לספק למעסיקים כלי ניהול נוסף לשימור עובדים הרואים יתרון בעבודה מרחוק – ושוב, כל אחד על פי צרכיו.

אורנה ברביבאי: זה גם מאפשר הקטנת עלויות למעסיק, גם של שכירות, גם של מינהלות, גם של ציוד, ואם החוק יתקבל, אז בוודאי – גם בהיבט של תשלום ביטוח לאומי למי שעובד מהבית.

אורנה ברביבאי: אם זה לא מספיק, אז בואו נדבר גם על התייעלות בסקטור הציבורי.

אורנה ברביבאי: על פי מחקר בממ"מ שלנו כאן, בכנסת, שפורסם לאחרונה, עבודה מהבית של 22% מהעובדים במגזר הציבורי, רק 22% מהם, בהיקף של יום אחד בשבוע, לא יותר מזה, תחסוך למשק עשרות מיליונים בשנה.

אורנה ברביבאי: לא נעלמת מעיניי החשיבות של שיפור תהליכי עבודה בסקטור הציבורי, ומה אם לא זה יכול לקדם ולהחיש את השירות המקוון, שממילא נדרש כדי לשפר את השירות לאזרחים?

אורנה ברביבאי: אתם יודעים שאנחנו, הסקטור הציבורי, סדר גודל של שליש משוק העבודה.

אורנה ברביבאי: אז אם דיברתי רק על 22%, מה המשמעות כשאנחנו מסתכלים על כל השליש, ואיך זה יכול להשפיע ולקדם.

אורנה ברביבאי: צמצום פערים ושוויון הזדמנויות – ברור לנו שבעלי מוגבלויות יכולים לראות בחוק הזה סוג של הזדמנות; פריפריה, מגזרים שונים, נשים – עוד פעם, מגזרים: חרדים, ערבים – בהיבט של יכולת לעבוד מרחוק, לעבוד מהבית ועדיין להיות חלק משוק העבודה.

אורנה ברביבאי: זה ברור לגמרי.

אורנה ברביבאי: כשאני מסתכלת על מגדר, רק השבוע צוין יום השכר השווה ולמדנו כולנו שאישה בישראל מרוויחה פחות מ-70% בהשוואה לכל גבר, והפער רק הולך וגדל.

אורנה ברביבאי: אז מה אם לא החוק הזה יכול לסייע לה גם להיות שייכת למעגל העבודה וגם לעבוד מהבית במידה שהיא תרצה?

אורנה ברביבאי: אנחנו נמצאים היום, לדעתי, בסדר גודל, במקום השלישי בטבלת ה-OECD מלמטה בפערים בשכר בין גברים לנשים.

אורנה ברביבאי: לסיכום אני רוצה לומר שאם הקורונה כבר כאן ויש לנו הרבה מאוד נקודות תורפה שמשפיעות גם על הכלכלה, גם על הבריאות, גם על החיים של כולנו כאן, בואו ננסה לפחות לשפר במה שאנחנו יכולים את איכות חייהם של האזרחים, ונקדם חקיקה המאפשרת גמישות תעסוקתית לעובדים ותמריצים כלכליים למעסיקים.

אורנה ברביבאי: אני מבקשת מהח"כים להצביע בעד החוק ולשים, לשם שינוי, את טובת האזרח מעל שיקולי אופוזיציה–קואליציה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לחברת הכנסת אורנה ברביבאי.

שרן השכל: יעלה וישיב על ההצעה סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

שרן השכל: לרשותך עד עשר דקות.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת ברביבאי, חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, קובע את שיעור דמי הביטוח לענפי הביטוח השונים שעליהם מופקד המוסד לביטוח לאומי.

משולם נהרי: שיעור דמי הביטוח לענף נפגעי עבודה כיום הוא 0.47% בגין שכר של עד 6,331 שקלים, ומעל לשכר זה – 2.06%.

משולם נהרי: תקופת משבר נגיף הקורונה הצריכה שינויים רבים בהתנהלות ציבור העובדים והמעסיקים כאחד ואף היערכות של הרשויות השונות, לרבות המוסד לביטוח לאומי.

משולם נהרי: כמו כן, בתקופה זו של ריחוק חברתי נדרשו עובדים רבים למצוא הסדרי עבודה חלופיים, לרבות הסדרים שונים ועבודה מהבית.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת לקבוע שיעור דמי ביטוח מופחתים בענף נפגעי העבודה לגבי עובד המועסק בהסדר עבודה מהבית בידי מעסיק של 20 עובדים לפחות.

משולם נהרי: שיעור ההפחתה המוצע הוא בשיעור של עשירית משיעור דמי הביטוח לענף נפגעי העבודה בעד כל יום בשבוע שבו מועסק העובד בביתו ולא פחות ממחצית השיעור לענף.

משולם נהרי: מטרות חשובות אלו של הצעת החוק – – –

קריאה: – – –

משולם נהרי: מה זה, חלוקת תיקים?

משולם נהרי: מטרות חשובות אלו של הצעת החוק, ובעיקרן תמריץ להעסקה מרחוק, אף שתכליתן ראויה, אינן עולות בהכרח עם תכליות הביטוח הסוציאלי, שעליו מופקד המוסד:

משולם נהרי: ביטוח המבוטחים למקרה של אירוע מזכה או נזקקות, חלילה.

משולם נהרי: דמי הביטוח הלאומי מהווים מקור עיקרי לתשלום הגמלאות שעליהן מופקד המוסד, והפחתת מקור זה משמעו פגיעה בהכנסות המוסד – וחלילה, ביכולתו לשלם גמלאות.

משולם נהרי: יש לציין כי כיום נגבים דמי הביטוח הלאומי על בסיס הכנסה חודשית ואין למוסד לביטוח לאומי מידע על היקף העסקה ברמת השבוע או היום.

משולם נהרי: בנוסף, ההצעה מבקשת ליתן את ההטבה רק למעסיק המעסיק מעל 20 עובדים, וזאת ללא התייחסות למעסיקים קטנים ועצמאים.

משולם נהרי: לכ-10% מהמעסיקים יש 20 עובדים ומעלה.

משולם נהרי: אף על פי שייתכן שהסיכון להתרחשות תאונה בדרך לעבודה יפחת כתוצאה מהעסקה מהבית, הרי שלא ניתן להעריך אם תהיה לכך השלכה על התשלומים בענף נפגעי העבודה, כמו גם על הסיכון הנוסף להתרחשות תאונות בבית.

משולם נהרי: משכך, המוסד סבור כי הגם שתכלית ההצעה ראויה, מוצע לקדם את העניין בדרך של מתן תמריצים אחרים למעסיקים במישור התעסוקתי-כלכלי ולא במישור הביטחון הסוציאלי.

משולם נהרי: עלות ההצעה, בהנחה שלפיה ל-20% מהעובדים תינתן אפשרות לעבוד מהבית, היא כ-0.5 מיליארד ש"ח בשנה, וזה על בסיס הנתונים שהיו בפועל ב-2019, ואז היה מדובר ב-6.5 מיליארד ש"ח.

משולם נהרי: זאת הייתה העלות לנפגעי העבודה, כאשר לפחות 75% מהשכירים עובדים אצל מעסיקים שיש להם למעלה מ-20 עובדים – מה המצב?

קריאה: תמשיך.

משולם נהרי: אני רק לא מבין למה ההצעה הזאת לא באה לוועדת שרים לענייני חקיקה.

קריאה: כי אין ועדת שרים לענייני חקיקה.

משולם נהרי: זו הסיבה?

משולם נהרי: כן, אבל אני חושב שהצעות כאלה – כשמדובר בהצעה טובה, הצעה ראויה אבל הצעה שיש לה גם השלכות, צריך לבדוק את כל ההיבטים ולקיים דיון בנושא הזה.

משולם נהרי: חבל, זאת יכולה להיות הצעה טובה אבל חבל להביא אותה ובסוף היא נופלת, כשאפשר לקיים דיון, לבדוק ולראות.

משולם נהרי: בסופו של דבר, אנחנו נמצאים היום בתקופת הקורונה, ובתקופה הזאת נבחנים הרבה דברים שיש להם השלכות.

משולם נהרי: בכל פעם אנחנו מגלים תחום אחר שפוגע ואנשים נפגעים שם, אם אלה מעסיקים ואם אלה עובדים, ומנסים לחפש פתרונות.

משולם נהרי: כל הזמן אנחנו עוסקים בתיקון של ליקויים או בדברים שצריך לעשות לטובת העובדים.

משולם נהרי: אני הייתי מציע לך לדחות את ההצבעה ולהביא את זה לדיון.

משולם נהרי: לנסות לקדם את הנושא הזה.

משולם נהרי: לדעתי חבל שההצעה תיפול.

משולם נהרי: בכל זאת מדובר פה במשהו שהוא לטובתם של העובדים, אורנה.

אורנה ברביבאי: לא, אני מתעקשת להצביע.

משולם נהרי: טוב.

משולם נהרי: אני רוצה לומר משהו שקשור לימים האלה, לימים שלפני ראש השנה.

אורנה ברביבאי: פרשת השבוע.

משולם נהרי: כן, כן.

משולם נהרי: או פרשת השבוע או מענייני דיומא, וגם פרשת השבוע היא מענייני דיומא, מפני שפרשת ניצבים, יגיד לך גם מאיר, היא תמיד סמוך לראש השנה.

משולם נהרי: זו פרשה שמדברת על אחדות.

משולם נהרי: "אתם נצבים היום כלכם – – – ראשיכם, שבטיכם, זקניכם – – –".

אורנה ברביבאי: אין אחדות בקואליציה.

אורנה ברביבאי: אתה רוצה שתהיה אחדות בעם?

אורנה ברביבאי: איזה אחדות?

אורנה ברביבאי: ראית את הקרקס שהיה פה קודם?

משולם נהרי: מישהו אמר:

משולם נהרי: אם כל אחד ינקה לפתח ביתו, והייתה החצר נקייה.

אורנה ברביבאי: בוא נתחיל בקואליציה שתנקה את פתח ביתה, ואחר כך נמשיך.

משולם נהרי: כל אחד צריך לתרום את חלקו ולא להמתין שהשני יעשה.

משולם נהרי: משה רבנו, אדם שהנהיג את הציבור לאורך תקופה ארוכה, אדם שתרם את חייו, את משפחתו, את כל-כולו להנהגה של עם ישראל, היה אכפת לו הציבור שלו – לפני שהוא נפרד מן העולם, מה הוא בוחר להגיד להם, איזה טיפ הוא נותן להם?

משולם נהרי: הוא אומר להם: רבותיי, אני מכיר אתכם.

משולם נהרי: אני עברתי איתכם הרבה.

משולם נהרי: תמיד הייתם מתלוננים, תמיד היו ויכוחים.

אורנה ברביבאי: עם קשה עורף.

משולם נהרי: תמיד הייתה שנאה, תמיד היו מחלוקות, תמיד אנשים לא היו מרוצים, תמיד אנשים רצו יותר וכשנתנו להם – התלוננו.

משולם נהרי: אני אומר לכם, מכיר אתכם טוב.

משולם נהרי: אתם רוצים לשרוד, אתם רוצים להתקיים?

משולם נהרי: "אתם נצבים היום כלכם – – – ראשיכם, שבטיכם, זקניכם ושטריכם – – – טפיכם נשיכם וגרך אשר בקרב מחניך, מחטב עציך עד שאב מימיך".

משולם נהרי: כל המעמדות – ראשיכם, שבטיכם, זקניכם, שוטריכם – כולם בלי יוצא מן הכלל.

משולם נהרי: אין הבדלי מעמדות, עד חוטבי עציכם.

אורנה ברביבאי: עליזה מאשרת לך לסיים.

משולם נהרי: אם אתם תלכו יחד ותתחברו יחד, אף אחד לא יכול להזיק לכם, אף אחד לא יכול לפגוע בכם.

משולם נהרי: גם הקורונה לא תפגע, אם תהיה אחדות, אם כולם יהיו מאוחדים.

משולם נהרי: ואני מסיים במשל יפה, לסיכום.

משולם נהרי: היה זקן שהגיע זמנו להיפרד מן העולם, והוא שכב על ערש דווי וידע שימיו ספורים.

משולם נהרי: קרא לבניו לצוות אותם ורצה לתת להם איזה טיפ לחיים.

משולם נהרי: אמר להם: בניי – היו לו בנים חסונים, חזקים; אמר להם: הביאו לי חבילת קנים.

משולם נהרי: הביאו לו חבילת קנים.

משולם נהרי: אמר: אתם, החזקים, אני רוצה לראות מישהו שיכול לשבור את החבילה הזאת.

משולם נהרי: הראשון מנסה, השני והשלישי וכן הלאה – אף אחד לא מצליח.

משולם נהרי: הוא אמר: הביאו אליי את חבילת הקנים, ואני אראה לכם איך אני שובר אותה.

משולם נהרי: אתה, שכיב מרע?

משולם נהרי: הביאו לו.

משולם נהרי: התיר את הקשרים, עוד קשר ועוד קשר.

משולם נהרי: ואחר כך שלף קנה אחד ושבר אותו, ועוד קנה ושבר אותו, עד ששבר את כל החבילה.

משולם נהרי: אמר להם: בניי, אם תהיו מאוחדים וקשורים כמו חבילת הקנים, אף כוח שבעולם לא יכול לשבור אתכם, אבל אם אתם תורידו את הקשרים ותיפרדו אחד מהשני, כל שכיב מרע יכול להזיק לכם ולפגוע בכם.

משולם נהרי: מכאן, אמר להם משה רבנו: אחדות.

משולם נהרי: אחדות זה הקיום שלנו, זה סוד קיומנו וזה מה שייתן לנו לחיות זה בצד זה, ולא זה תלוי ליד זה.

משולם נהרי: תודה.

שרן השכל: תודה רבה לך, סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים משולם נהרי.

שרן השכל: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, האם את מעוניינת להשיב?

שרן השכל: לא.

שרן השכל: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים בעד עובד בעבודה מהבית), התש"ף–2020, של חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

שרן השכל: מי בעד?

שרן השכל: מי נגד?

שרן השכל: נא הצביע.

שרן השכל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 37 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי ביטוח מופחתים בעד עובד בעבודה מהבית), התש"ף–2020, לא נתקבלה.

שרן השכל: במערכת – 14 בעד, 37 נגד.

שרן השכל: אני מוסיפה בעד את חברי הכנסת אורנה ברביבאי, יבגני סובה, אלי אבידר, עודד פורר – היית בתוך המליאה?

שרן השכל: וחברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, כולם בעד.

שרן השכל: 19 בעד, 37 נגד.

שרן השכל: ההצעה לא עברה, ולכן היא מוסרת מסדר-היום.

שרן השכל: נעבור להצעה לסדר-היום בדבר הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא:

שרן השכל: המחסור באלפי חדרי לימוד בבתי הספר בחברה הערבית, מס' 1351, של חבר הכנסת ווליד טאהא.

שרן השכל: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש.

שרן השכל: חבר הכנסת ווליד טאהא, אתה מוזמן לבוא ולנמק את הצעתך.

שרן השכל: לרשותך עד עשר דקות.

וליד טאהא: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, בבוקר התחלנו את היום בדיון בוועדת החינוך בנושא שקשור בקליטת מורים ומורות ערבים למערכת.

וליד טאהא: הדיון היה סביב נושא שיטת הניקוד שבאמצעותה קולטים מורים ומורות ערבים.

וליד טאהא: היא איננה קיימת בחברה היהודית.

וליד טאהא: החברה היהודית כנראה איננה סובלת מעודף של מורות ומורים, ועל כן כל מי שמסיים את לימודיו ומבקש להיכנס למערכת, אין לו בעיה להיקלט ולהמשיך את עבודתו שם.

וליד טאהא: בניגוד למה שקורה בחברה היהודית, בחברה הערבית יש עודף של למעלה מ-13,000 מורות ומורים שמחכים להיכנס לעבודה שלהם ומתקשים.

וליד טאהא: הם מחכים שנים על גבי שנים כדי להיכנס.

וליד טאהא: אבל אני עכשיו אדבר על נושא אחר, שגם הוא מלווה את מערכת החינוך בחברה הערבית, וגם הוא מהווה עוד נושא כאוב וקשה מאוד במערכת החינוך הערבית, שמן הסתם הוא תוצאה של עשרות שנים של אפליה ואי-שוויון של המערכת.

וליד טאהא: הכוונה שלי היא למחסור חמור מאוד בכיתות לימוד, לא רק בנגב, שידוע לכולם ששם סובלים סבל רב מאוד ממחסור בכיתות לימוד ואפילו מאי-קליטת אלפי ילדים בגילאי שלוש עד חמש – כמעט 3,000 ילדים נמצאים ללא מסגרת חינוך בכלל; אני מדבר על מחסור של למעלה מ-2,500 כיתות לימוד ביישובים הערביים, מחסור שמשרד החינוך הכיר בו, בצורך.

וליד טאהא: כלומר, הרשויות הגישו בקשות להכרה בצורך של כיתות לימוד, משרד החינוך הכיר בכך שצריך לבנות את הכיתות האלה, ואולם עד היום הם לא עשו את זה.

וליד טאהא: למעלה מ-2,500 כיתות לימוד – אלה נתונים של המשרד עצמו.

וליד טאהא: ואני כמובן אינני מדבר על ירושלים המזרחית, ששם הקטסטרופה והאפליה הם תהומיים, אבל זה נושא אחר.

וליד טאהא: נושא המחסור בכיתות הלימוד בלט בכל הקושי שלו דווקא בתקופת הקורונה, כאשר התחיל הצורך ללמוד בקבוצות קטנות ובשיטת הפיצולים.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על מחסור שבפועל קיים במרבית היישובים הערביים.

וליד טאהא: לבית ספר חסרות כיתות לימוד, הוא משתמש בכל חדרי השירות שברשותו כדי לנצלם ללמידה בפועל, ואז באה הקורונה והגיע הצורך לעשות פיצול ולעשות קבוצות והקבצות.

וליד טאהא: בית הספר, שבלאו הכי סובל ממחסור חמור של כיתות לימוד, מבקשים ממנו להסתדר בלמידה בקבוצות במצב של תחלואה וקורונה.

וליד טאהא: הרי הנושא הזה היה צריך להדאיג כל ממשלה, ואני לא מדבר על האזרח הערבי שהיה צריך להיות מודאג.

וליד טאהא: כל ממשלה בישראל הייתה צריכה להיות מודאגת מהמחסור החמור הזה, מהמחסור המזעזע בכיתות לימוד בחברה הערבית, והיא לא הייתה צריכה לחכות לנציג של הציבור הערבי כדי שיעלה לדוכן ויעלה צעקה כלפי המחסור החמור הזה, מחסור שאת תוצאותיו רואים בכל ההיבטים של החינוך.

וליד טאהא: מדינת ישראל מככבת בעולם בפערים בין התלמידים על רקע לאומני, והיא נמצאת בראש הטבלה של הפערים הבין-לאומיים בתחום הזה.

וליד טאהא: התוצאות של מבחני הפיז"ה הראו נתונים מזעזעים על הפערים בין התלמיד הערבי לבין התלמיד היהודי.

וליד טאהא: תוצאות מבחני הבגרות שהתפרסמו מעידות על פערים אדירים בין התלמיד הערבי לתלמיד היהודי, ובכל הרמות שאנחנו רק נוגעים בהן אנחנו רואים את הפערים המדהימים בין ילד לילד במדינת ישראל.

וליד טאהא: בין ילד לילד.

וליד טאהא: ילד בן שש הוא ילד, בין אם הוא גר ביישוב יהודי ובין אם הוא גר ביישוב ערבי.

וליד טאהא: ואולם ילד שגר ביישוב ערבי מוענש – מוענש – לעומת ילד שגר ביישוב יהודי.

וליד טאהא: גם הפערים התקציביים, ברמת תקצוב, ידועים לכולם ומתפרסמים מדי פעם.

וליד טאהא: בחינוך היסודי הפער בין תלמיד ערבי לתלמיד יהודי מגיע עד כדי 15%, בחטיבות הביניים הפער קופץ לכדי 35%, ובחינוך העל-יסודי הפער מגיע עד כמעט 70%.

וליד טאהא: זה לא משהו שאי-אפשר לתקן, זה עניין של מדיניות, עניין של רצון, זה עניין של סדר-יום – מה כן רוצים, מה לא רוצים.

וליד טאהא: המצב הזה צריך לבייש כל שר בממשלה, צריך לבייש את ממשלות ישראל לדורותיהן, ומישהו צריך לתת על זה את הדעת.

וליד טאהא: אי-אפשר שבשנת 2020 מערכת החינוך הערבית תסבול ממחסור של אלפי כיתות לימוד.

וליד טאהא: זה עניין של כסף, עניין של החלטה פוליטית, זה לא מכה משמיים, זה לא משהו שאי-אפשר לסדר אותו.

וליד טאהא: זה משהו שאפשר לטפל בו באמצעות החלטה.

וליד טאהא: ולצערנו, החלטות – אין, ועל כן התלמיד הערבי מפגר בכל התחומים מכל תלמיד במדינת ישראל, והמצב הזה בלתי נסבל, בלתי סביר, וצריך לשנות אותו.

וליד טאהא: אי-אפשר להמשיך עם המצב הזה.

וליד טאהא: אי-אפשר להמשיך להתייחס לחינוך בחברה הערבית כאל משהו שצריך להוכיח בו ריבונות, ולא משהו שצריך לתת בו חינוך.

וליד טאהא: זה משהו אבסורדי, שמתמשך לאורך כל העשורים ולאורך כל השנים, והגיעה העת לשנות אותו.

וליד טאהא: אני העליתי את ההצעה שלי לוועדת חקירה לבחינת נושא המחסור בכיתות לימוד.

וליד טאהא: אבל לצערנו, מכיוון שאני יודע שהמחסור הוא פוליטי ולא מחסור אחר, והוא נוצר בכוונה תחילה ולא נוצר כתוצאה ממכת טבע, ואני יודע שאפילו שזו הצעה שכל חבר כנסת אמור לתמוך בה, לצערי היא הולכת להיזרק לפח וח"כים יתנגדו לה משיקולים זרים ולא לעניין ולא חינוכיים, גברתי היושבת-ראש, אני הופך את ההצעה שלי להצעה לסדר לדיון בוועדת החינוך.

וליד טאהא: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: כהצעה לוועדה פרלמנטרית זה חייב להיות בוועדת הכנסת.

אורנה ברביבאי: הוא יכול?

אורנה ברביבאי: בעצם, אתה הופך את זה להצעה רגילה.

וליד טאהא: נכון.

אורנה ברביבאי: אוקיי.

אורנה ברביבאי: אני מודה לך.

וליד טאהא: תודה.

אורנה ברביבאי: ישיב מאיר פרוש, סגן שר החינוך.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע ווליד טאהא, בשנת 2020 הוכר הצורך ב-2,838 כיתות לימוד בבתי הספר ובגני הילדים במגזר הלא-יהודי.

מאיר פרוש: המספר הזה, 2,838, זה כ-18% מהצורך הקיים בכל הארץ; זאת, כאשר חלקה של החברה הערבית בקרב האוכלוסייה הכללית עומד על כ-21%.

מאיר פרוש: כפי הידוע, על מנת שניתן יהיה לתקצב פרויקט לבינוי יש צורך בהגשת מסמכי קרקע על ידי הרשות – זה דבר בסיסי ראשון, אם יש מסמכי קרקע – וכאשר יש מסמכי קרקע, מתבקשים גם להביא תוכנית אדריכלית, פרויקט שהוא זמין לתקצוב.

מאיר פרוש: נכון להיום, לצערנו רק כ-200 כיתות במגזר הלא-יהודי נמצאות בסטטוס זה, וכמובן, הן יובאו לדיון בוועדות התקצוב הקרובות.

מאיר פרוש: חשוב גם להביא כאן – מאחר שדובר על הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בעניין הזה, אם כי זה הופך בסוף להצעה לסדר-היום – – –

אורנה ברביבאי: למרות שזה עובר לוועדת החינוך, כן.

מאיר פרוש: אבל בכל אופן, חשוב להביא כאן את הניצול התקציבי של הרשויות במגזר הלא-יהודי.

מאיר פרוש: לדוגמה, בכפר קאסם הניצול התקציבי של הרשאות שכבר הועברו לרשות בשנים 2012–2020 עומד על כ-40% בלבד.

מאיר פרוש: באל-קסום הניצול התקציבי של הרשאות שהועברו לרשות בשנים 2012–2020 עומד על כ-55% בלבד.

מאיר פרוש: אני מבקש להדגיש שבעשור האחרון הושקעו משאבים ומאמצים רבים לבינוי כיתות לימוד במגזר הלא-יהודי, והדבר גם ניכר בשטח.

מאיר פרוש: ואני אומר כאן במאמר לא מוסגר אפילו: גם כאשר נעשה מאמץ ברור שיש חסר גדול, אני לא מתכחש לכך.

מאיר פרוש: בשנים 2010–2020 הושקעו כ-23 מיליארד שקלים בבניית כ-30,000 כיתות לימוד חדשות בכל המגזרים, ומתוכן 7,056 כיתות לימוד במגזר הלא-יהודי, בהשקעה של קרוב ל-6 מיליארד שקלים.

מאיר פרוש: לפיכך, 24% מכלל הכיתות החדשות שנוספו בתקופה הזו נבנו במגזר הלא-יהודי.

מאיר פרוש: מדי שנה בודק מינהל הפיתוח במשרד החינוך את הצורך בכיתות לימוד בכל רחבי הארץ ומתקצב רשויות לבינוי בהתאם לזמינות ובכפוף לתקציב הקיים.

מאיר פרוש: לנושא הבדואים בדרום, ישנה החלטת ממשלה, 2397, אשר המשרד פועל לפיה, לתקצוב בניית כיתות שלא יפחת מ-236 מיליון ש"ח בשנה, לשנים 2017–2020.

מאיר פרוש: לנושא הדרוזים, ישנה החלטת ממשלה, 959, שהמשרד פועל לפיה, לתקצוב של בניית 38 כיתות בשנה לשנים 2016–2020, וגם 8 מיליון שקלים בשנה לחידוש מבנים.

מאיר פרוש: במזרח העיר בירושלים כל פרויקט הזמין לתקצוב – מתוקצב.

מאיר פרוש: בנוסחה לתקצוב כיתות לימוד קיימים קריטריונים אשר מיטיבים עם הרשויות במגזר הלא-יהודי, כמו למשל קריטריון המצב הסוציו-אקונומי של כל רשות.

מאיר פרוש: וככל שזה נמוך, הציון גבוה יותר.

מאיר פרוש: לכן, אני רוצה לומר כך: ביחס לעבר, אני חושב שלא הייתה תקופה כזאת משגשגת בתחום הבינוי של כיתות.

מאיר פרוש: ברור, כמו שאמרתי קודם, החוסר הוא גדול, אבל הבעיה היא גם בזמינות של קרקעות.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לציין דוגמה.

מאיר פרוש: תוכנית החומש לכיתות, שהסתיימה ב-2016, עמדה על כ-8,000 כיתות בשנה.

מאיר פרוש: משרדי החינוך והאוצר הפעילו תוכנית חומש חדשה לשנים 2017–2021, ובתוכנית הזו מספר הכיתות לשנה הוכפל מכ-8,000 לכ-16,000 כיתות בשנה.

מאיר פרוש: כמובן, המגזר הערבי מקבל את חלקו, וכבר כעת החלו במשרד לגבש תוכניות חומש לשנים 2022–2026.

מאיר פרוש: כמובן, שוב, יש חסר גדול גם במגזר הערבי, גם במגזר היהודי, ובמגזר היהודי, אני אומר לך, יש חסר גדול מאוד במגזר החרדי.

מאיר פרוש: אנחנו משתדלים להדביק את הקצב, אבל מאחר שגם המציע מבקש להעביר את זה לדיון בוועדה, אני באופן עקרוני מסכים לכך, והכנסת תחליט לאיזו ועדה זה עובר.

מאיר פרוש: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: טוב.

אורנה ברביבאי: מאחר שההצעה עברה מבקשה לוועדת חקירה פרלמנטרית לדיון בוועדת החינוך, אנחנו עוברים להצבעה על המחסור באלפי חדרי לימוד בבתי ספר בחברה הערבית, בעצם להעברת הדיון לוועדת החינוך, בעד ונגד.

אורנה ברביבאי: כולם במקום?

אורנה ברביבאי: בבקשה, חברים, הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אורנה ברביבאי: לפי ההצבעה הממוחשבת: בעד – חמישה, נגד – אף אחד.

אורנה ברביבאי: תכף אני מוסיפה.

אורנה ברביבאי: כן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: ווליד טאהא – בעד; סעיד אלחרומי – בעד; אוסאמה – בעד; אימאן ח'טיב – בעד; קטי – בעד; תהלה פרידמן – בעד; רם שפע – בעד; דיכטר – בעד.

אורנה ברביבאי: סך הכול 13 בעד.

אורנה ברביבאי: ההצעה עוברת לדיון בוועדת החינוך.

אורנה ברביבאי: תודה.

אורנה ברביבאי: אנחנו ממשיכים מכאן להצעה לסדר-היום בדבר הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: הפערים בין הצהרות ראש הממשלה ושר האוצר לבין ביצוע התקציב בפועל בתקופת משבר הקורונה, מס' 1443, של חבר הכנסת עודד פורר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת פורר, בבקשה.

עודד פורר: מי ישיב?

אורנה ברביבאי: אמור להשיב לך סגן שר האוצר יצחק כהן.

אורנה ברביבאי: אני מקווה שהוא יגיע עד אז.

עודד פורר: איך הוא ישיב על הצעה כשהוא לא נמצא?

אורנה ברביבאי: אני מקווה שהוא מאזין לך ממקום כלשהו במליאה.

אורנה ברביבאי: עשר דקות, בבקשה.

עודד פורר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, בתחילת הדרך זה קרה אחת לשבוע; אחר כך זה קרה אחת לכמה שבועות.

עודד פורר: אבל תמיד, גברתי, זה דרמטי.

עודד פורר: תמיד זה קורה סמוך למהדורות החדשות של השעה 20:00.

עודד פורר: ואם יש משהו שממשלת ישראל הנוכחית מצטיינת בו זה הפקת מסיבות עיתונאים או תדרוכי עיתונאים או הצהרות לתקשורת או כל כינוי שתחליטו שמשמעו נתניהו – נתניהו, פודיום, דגלים מגוהצים מאחוריו, והרבה איפור ותפאורה.

עודד פורר: וכך, פעם אחר פעם, גברתי, מתכנס הציבור אל מול המסכים וממתין בקוצר רוח לשמוע איזו תוכנית יציג הפעם ראש הממשלה כדי להוציא את המשק מהבוץ.

עודד פורר: ואני חייב לומר את האמת, אם יש משהו שנתניהו מצטיין בו זה להציג תוכניות.

עודד פורר: הוא יודע להישיר את המבט אל המצלמה; הוא יודע לכוונן את קולו בדיוק לטון הנכון ולהניף את ידיו בדיוק בזמן.

עודד פורר: בהצהרות הללו הוא מצטיין.

עודד פורר: ההצהרות הן בזמן הנכון, עם תאורה מושלמת, עם אווירה מחשמלת.

עודד פורר: הוא טורף את המצלמה, אין מה לומר.

עודד פורר: אבל אז האורות כבים; את הדגלים מאחסנים עד למסיבת העיתונאים הבאה, שבה יצהיר נתניהו בדיוק ההפך ממה שהצהיר במסיבת העיתונאים הנוכחית.

עודד פורר: שר האוצר עוד מגיע לתדרוכים הללו, אבל רק כדי שיהיה ברור ההבדל מי מציג מצוין ומי מציג פחות, מי בדיבור שוטף ומי פחות, שלא תתבלבלו ושלא תטעו לחשוב שאולי יש גם שר אוצר שיודע להציג כמו נתניהו.

עודד פורר: אין ספק שנתניהו הוא שחקן התיאטרון הטוב ביותר על המגרש הפוליטי.

עודד פורר: אולי בגלל זה, גברתי, הוא השאיר את התיאטראות סגורים עד לאחרונה, כדי למנוע את התחרות הזאת.

עודד פורר: הוא לא כל כך אוהב את התחרות, הוא אוהב אותה רק כשהיא נעשית בין חברי מפלגתו המשחרים לפתחו כדי לקבל עוד איזה ג'וב, עוד איזה תפקיד.

עודד פורר: אבל כשהמסך יורד, כשמגיעים לשלב הקשה שבו צריך לבצע, לא רק להציג – זה כל הסיפור.

עודד פורר: הממשלה הזו לא מנהלת, היא לא מושלת, היא מתנהלת.

עודד פורר: רואים את זה בגיבוש התוכניות.

עודד פורר: וכתוצאה מהשליפות האלה, שאתם עוד מעיזים לקרוא להן תוכניות, יש לכם, רבותיי, בעיה גם בביצועים.

עודד פורר: לפני זמן לא רב עמדתי כאן והזהרתי אתכם מהתוכנית המטופשת של משרד האוצר לבזבז 6 מיליארד שקלים שהקציבו, כביכול, להחזרת עובדים לעבודה.

עודד פורר: אמרתי, או יותר נכון אמרנו, כל חברי ועדת הכספים, שאתם בונים את התוכנית הזאת עקום, באופן בלתי סביר, שלא תוכלו לבצע אותה, ומה שכן תבצעו ממנה לא יסייע לעסקים.

עודד פורר: אז בסוף מה קרה?

עודד פורר: ה-6 מיליארד התכווצו ל-5.4 מיליארד, אבל מתוכם בוצעו רק 200 מיליון שקלים.

עודד פורר: אדוני השר, 4% ביצוע.

עודד פורר: הסיוע לענף התיירות עומד על 43% ביצוע; פרק ההמשכיות העסקית, שמרכז את הסיוע לעסקים, שאתם ממשיכים לפגוע בהם בדרך ההתנהלות שלכם לעניין פתיחה וסגירה של המשק בתהליכי קבלת ההחלטות העקומים, שם רק 43% ביצוע.

עודד פורר: אבל יש נושא אחד שהייתי מראה אותו גם כנושא הדגל שמייצג את ביצועי הממשלה – הכשרות מקצועיות.

עודד פורר: אדוני השר, שר התקשורת, אדוני שר התקשורת יועז הנדל, יועז – להכשרות מקצועיות תקצבה הממשלה 275 מיליון שקלים; יש לך מושג כמה ביצעה הממשלה בנושא הזה, יש לך השערה?

עודד פורר: אני אקל עליך – אפס.

עודד פורר: אפס בביצוע.

עודד פורר: 275 מיליון שקלים, בוצעו אפס.

עודד פורר: הבעיה היא שלא משנה כמה הייתם שמים על הסעיף הזה – 300, 400, 500 – כשהביצוע אפס, אין משמעות למה שאתם מתקצבים.

עודד פורר: מתחילת המשבר דרשנו סיוע למגזר השלישי.

עודד פורר: חברת הכנסת, השרה אורית פרקש הכהן, היית חלק מוועדת הכספים כשדרשנו סיוע למגזר השלישי והיית חלק מוועדת הכספים כשהעברנו ודרשנו שזה יופיע בחוק – 230 מיליון שקל סיוע למגזר השלישי.

עודד פורר: כמה ביצעה הממשלה?

עודד פורר: אפס, אפס מתוך התקציב הזה.

עודד פורר: זה לא שאין כסף, זה לא שהתקציב לא קיים, זה שאתם פשוט חסרי יכולת.

עודד פורר: איך אתם לא מתביישים פעם אחר פעם לבוא ולהישיר מבט לאזרחים – –

שלמה קרעי: זה בגלל שלא נתתם להעביר את הכספים.

עודד פורר: – – ולהגיד: ביצענו אפס.

עודד פורר: זה בגלל וזה בגלל וזה בגלל, אבל אני אומר לך, חבר הכנסת קרעי, מה אתם עושים, על כל שלל השרים שלכם וסגני השרים שלכם, אם בסוף בביצועים יש לכם אפס?

עודד פורר: הממשלה הזאת, שהרשימה של ביצועי האפס שלה עוד ארוכה – נלחמתם, ודרשתם בוועדת הכספים 700 מיליון שקלים לטובת תווי מזון לאוכלוסיות מוחלשות; כמה ביצעתם מתוך ה-700?

עודד פורר: אפס.

עודד פורר: אפס ועוד אפס ועוד אפס שווה אפס בביצוע.

שלמה קרעי: העובדות אף פעם לא מבלבלות אותך.

עודד פורר: יש לכם פעמים שאתם מבריקים.

עודד פורר: למשל, בפרק האצה ופיתוח של המשק – 31% ביצוע; בנושא של האצת פרויקטי דיגיטציה למרחוק, אולי אחד הנושאים הכי קריטיים וחשובים כדי שלדור הצעיר לא תהיה עוד שנה אבודה – אתה יודע מה אחוזי הביצוע שם?

עודד פורר: 10% ביצוע בלבד, שמצטרפים ל-12% אחוזי ביצוע בהאצת פרויקטי תשתית בתחום ההייטק.

עודד פורר: בסך הכול הצלחתם לבצע 52% מהתקציב שיועד לתקופה הזאת כדי לסייע למשק הזה במשבר הקורונה.

עודד פורר: המשמעות, רבותיי וגברתי וגבירותיי, שבין ההצהרות של ראש הממשלה ושר האוצר לבין המציאות בשטח קיים נתק; לא נתק – תהום פעורה בין ההצהרות לבין הביצוע, ונראה לי שאתם צריכים תקציב מיוחד שיאיץ בכם ללמוד איך מבצעים, איך מנהלים, איך מובילים.

עודד פורר: לאחרונה התפטר הממונה על התקציבים, תוך שהוא משאיר כתב אישום חמור על דרך ההתנהלות של הממשלה.

עודד פורר: חשוב לי להבהיר: יש לי והיו לי מחלוקות קשות עם אגף התקציבים; ביושבי כיושב-ראש ועדת הכספים לא חסכתי מהם ביקורת מעולם, אבל לא העזתי מעולם לחשוב שאני לא צריך לשמוע אותם.

עודד פורר: לא רק שאני צריך לשמוע אותם – גם להקשיב להם, ללמוד מהם, ואחר כך לקבל את ההחלטות בוועדה גם אם הן בניגוד לדעתם.

עודד פורר: כך גם אתם; תפקידו של שר האוצר הוא להחליט, תפקידה של הממשלה הוא להחליט, אבל יש לה עוד תפקיד – היא צריכה לחשוב לפני שהיא מחליטה, היא צריכה לדון, לרתום להחלטה את כל המנגנון הממשלתי ולהוביל אותו.

עודד פורר: וכשכותב הממונה על התקציבים שתהליכי קבלת ההחלטות מושפעים מאינטרסים צרים, לא ענייניים, קצרי טווח, בשליפה מהמותן וללא עבודת מטה מקצועית ודיון מוקדם, ברור לכל בר-דעת שאתם מועלים בתפקידכם ומנהלים בדיוק הפוך, הפוך מהדרך שבה צריך לנהל כדי לרתום את הממשלה לביצוע ולא לחנוק את יכולת הביצוע.

עודד פורר: דוח ביצוע התקציב שפרסם החשב הכללי מצטרף לדבריו של מרידור.

עודד פורר: הם מביאים אותנו לכלל מסקנה, חבריי חברי הכנסת: או שתוכניות הממשלה – אדוני סגן השר, אני שמח שהצטרפת אלינו – הן קטסטרופליות ובלתי ניתנות לביצוע ובשל כך הממשלה צריכה ללכת הביתה, או שהתוכניות הן מצוינות אבל ממשלת ישראל פשוט לא מסוגלת לבצע אותן, ובשל כך הממשלה צריכה ללכת הביתה.

שלמה קרעי: או שיש מישהו שקורא לאנרכיה וקורא לציבור לא להקשיב.

עודד פורר: בכל מקרה, בכל מקרה המסקנה היא אחת: נכשלתם.

עודד פורר: לכו הביתה, זוזו הצידה.

עודד פורר: נכשלתם ביצירת תוכנית כלכלית מקיפה, גדולה, ברורה, שמייצרת ודאות ומאפשרת להתמודד עם המשבר; נכשלתם בניהול הממשלה, ברתימת כל הכוחות לטובת ניהול המשבר הזה.

עודד פורר: אתם לא מסוגלים לקבל החלטה, וכשאתם כבר מקבלים איזושהי החלטה – אתם משנים אותה ברגע.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: כי יש לחץ קטן מהכיוון של דרעי או של ליצמן.

עודד פורר: אין לכם יכולת הכרעה.

עודד פורר: ובמצב דברים כזה, כשהממשלה לא מתפקדת, כששרי הממשלה לא מצליחים לבצע את המוטל עליהם וראש הממשלה לא מצליח לקיים אפילו אחת מההצהרות וההתחייבויות שלו לציבור, אין לכם מנדט ציבורי למשול.

עודד פורר: זוזו הצידה ותאפשרו למי שיודעים לנהל, שיודעים לעשות סדר, לתקן את כל מה שקלקלתם.

עודד פורר: בכל מקרה, הנתונים הם חד-משמעיים.

עודד פורר: הפערים בין ההצהרות של ראש הממשלה לבין הביצוע מחייבים הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית שתבדוק את הכשל.

עודד פורר: ובזה אני אסיים: לדעתי, חבריי מהקואליציה, זה אינטרס שלכם.

עודד פורר: אתם כל הזמן מאשימים את כולם בכישלון – את הפקידים, את המנכ"לים, את ראשי האגפים.

עודד פורר: לשיטתכם, כולם אשמים, לכם אין שום אחריות.

עודד פורר: אז אם זה המצב, ובזה אני מסיים, בואו נבדוק את זה.

עודד פורר: בואו נבדוק מה לא בוצע, למה לא בוצע.

עודד פורר: אל תפחדו, אור השמש יחטא את המוגלה הזו שהבאתם אל תרבות הניהול בממשלה, והוא היחיד שיכול להחזיר את האמון.

עודד פורר: ולכן הקמתה של ועדת חקירה שתבחן את הפער הזה זה אינטרס שלכם והיא תהיה תחילתו של התיקון.

עודד פורר: אני מצפה מראש הממשלה ומכם לתמוך.

עודד פורר: אבל מה, כנראה שלא תעשו את זה, כי אתם מ-פ-ח-דים.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת פורר.

אורנה ברביבאי: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

שלמה קרעי: אני מחכה ליום שתעלה ותיתן את רשימת ההישגים של ישראל ביתנו.

עודד פורר: כבר עכשיו.

אלי אבידר: בבחירות הבאות אתה לא נכנס בכלל.

עודד פורר: – – – את רשימת ההישגים של אלי ישי.

שלמה קרעי: מה זה קשור עכשיו?

שלמה קרעי: תן לי הישג אחד של ליברמן.

עודד פורר: – – – ההישגים, תאמין לי – – – את רשימת ההישגים של אלי ישי, הפטרון שלך.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: בבקשה, חבר הכנסת איציק כהן.

אורנה ברביבאי: רבותיי.

אורנה ברביבאי: כן, בכבוד.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: הצעה של ידידי חבר הכנסת פורר לגבי הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפערים בין הצהרות ראש הממשלה ושר האוצר ובין ביצוע התקציב בפועל בתקופת משבר הקורונה.

יצחק כהן: אני מכיר את עודד הרבה שנים.

יצחק כהן: אדם מאוד ישר, יש לו יושר אינטלקטואלי.

יצחק כהן: הוא בטוח לא בדק את הדברים, כי אם הוא היה בודק את הנתונים הוא לא היה מגיש את ההצעה הזו.

עודד פורר: דוח של החשב הכללי, אדוני.

יצחק כהן: הכול בסדר, עודד.

יצחק כהן: הכול בסדר.

יצחק כהן: עודד, התוכנית הממשלתית להתמודדות עם הקורונה, עם מגפת הקורונה, הינה נרחבת מאוד מאוד ומאוד מקיפה, וכוללת מענה ארוך טווח לעסקים, לעצמאים ולאזרחים – לכולם, לכל הספקטרום, עודד.

יצחק כהן: אין אחד שנשאר בחוץ.

יצחק כהן: לכולם דאגנו.

יצחק כהן: ולאורך הזמן עולות ביקורות שונות לגבי שיעור הביצוע של התוכנית.

עודד פורר: אם הכול כל כך טוב, אז למה כל כך רע?

יצחק כהן: אתה לא שומע אותי.

עודד פורר: אם הכול כל כך טוב, למה כל כך רע?

יצחק כהן: אתה לא שומע.

עודד פורר: מחוץ לבניין – תצא החוצה, תשאל את האנשים.

יצחק כהן: אתה לא שומע אותי.

אוסנת הילה מארק: – – – הממשלות הרעות האלה שהיו במשך עשור.

אוסנת הילה מארק: לא ישבתם בממשלות האלה, פורר?

אוסנת הילה מארק: חוץ מאבידר.

יבגני סובה: אחלה חיקוי היה אתמול.

יבגני סובה: החיקוי ב"ארץ נהדרת" טוב.

אוסנת הילה מארק: היה עשר, נכון?

יבגני סובה: מצוין, מצוין.

אוסנת הילה מארק: גדול, ענק.

יבגני סובה: מצוין.

אוסנת הילה מארק: אתה רואה, יש כאלה שמקבלים דמויות ויש כאלה שאפילו לא סופרים אותם.

תמר זנדברג: וואי, וואי, כמה מסביבך עכשיו – חבל על הזמן.

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: חברים, אנחנו נאפשר לסגן השר להשיב.

אורנה ברביבאי: כן, בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברים, עודד, לאורך הזמן עולות ביקורות שונות – זה טבעי, לגיטימי, וזה אך מתבקש – לגבי שיעור הביצוע של התוכנית.

יצחק כהן: אבל יש לציין כי לאחר אישור תוכנית הוודאות הכלכלית, שמעניקה זכאויות לדמי אבטלה ומענקים עד ליוני 2021, היקף התוכנית התקציבית גדל משמעותית, ולכן התייחסות לשיעור הביצוע רלוונטית פחות, בפרט שחלק גדול מן הזכאויות הן עתידיות ולכן לא היו יכולות להיות ממומשות עד כה.

עודד פורר: שיעור הביצוע היה – – –

יצחק כהן: הכול בסדר.

יצחק כהן: תצלול, תצלול למספרים.

יצחק כהן: אתה הלוא איש מספרים, תצלול.

יצחק כהן: מעבר לכך, ידידי עודד, הפער שצוין בהצעה של סכומים שלא מומשו בחלק ההמשכיות העסקית הוא ברובו בגין הלוואות בערבות מדינה, הלוואות שעומדות לטובת הציבור והמימוש שלהן תלוי בביקוש להן.

יצחק כהן: יצוין שבהלוואות לעסקים קטנים – אני לא שומע כלום, גברתי היושב-ראש.

אורנה ברביבאי: חברים, אתם מפריעים לו לדבר.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: חברים.

יצחק כהן: אני אחזור.

יצחק כהן: בשביל עודד אני חוזר.

יצחק כהן: הפער שצוין בהצעה של סכומים שלא מומשו בחלק ההמשכיות העסקית הוא ברובו בגין הלוואות בערבות מדינה – הלוואות שעומדות לטובת הציבור, והמימוש שלהן תלוי בביקוש להן.

יצחק כהן: יצוין שבהלוואות לעסקים קטנים ובינוניים, שלהן ביקוש גבוה, קרוב ל-18 מיליארד – עודד, אתה לא שומע.

יצחק כהן: כבוד השר.

יצחק כהן: כבוד השר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת פורר, הוא מדבר אליך.

יצחק כהן: הוא שאל שאלות יפות וצריך לתת תשובות טובות.

עודד פורר: מה הפיצוי של המשרד – – –

יצחק כהן: אני עונה לך, יא ולדי, אני עונה לך.

יצחק כהן: תקשיב.

יצחק כהן: אלו הלוואות שעומדות לטובת הציבור והמימוש שלהן תלוי בביקוש להן.

יצחק כהן: יצוין שבהלוואות לעסקים קטנים ובינוניים, שלהן ביקוש גבוה, קרוב ל-18 מיליארד ש"ח כבר בוצעו, עודד פורר.

יצחק כהן: אנחנו מגדילים את היצע ההלוואות עוד לפני שהמכסה מגיעה לסיומה.

יצחק כהן: עשינו כך בעבר, אנחנו עושים כך גם עכשיו, ונעשה את זה בעתיד.

עודד פורר: אם היית מקשיב לי – – –

יצחק כהן: תקשיב רגע.

יצחק כהן: ולכן ישנם 8 מיליארד ש"ח המופיעים כחלק מהמכסה ולא בוצעו, שכן 18 המיליארד שהועמדו להלוואות עוד לא מומשו במלואם.

יצחק כהן: כשייגמרו 18 המיליארד יהיו להם עוד 8 מיליארד, העיקר – זה תלוי בביקושים.

יצחק כהן: ואני מציע, עודד, שלא להתמקד באחוזי מימוש התוכנית.

יצחק כהן: זה נתון מטעה, מאחר שמדובר בתוכנית של זכאויות שמאפשרת לאזרחים, לעסקים ולעצמאים רשת ביטחון לשנה הקרובה, עד יוני 2021.

עודד פורר: מתוך 230 מיליון שקל לעמותות – אפס ביצוע.

עודד פורר: אתה חי עם זה בשלום?

יצחק כהן: יקירי, אני מוכן שתבוא אליי למשרד, ללשכה באוצר, ונעבור סעיף-סעיף.

יצחק כהן: ואתה רואה שכל האוהלים שהיו מחוץ למשרד נעלמו.

יצחק כהן: כל ההפגנות שם כבר לא קיימות.

יצחק כהן: כולם קיבלו מענה, עודד.

יצחק כהן: כולם קיבלו מענה.

עודד פורר: היום אומרים לך ארגוני עצמאים: אנחנו לא סומכים עליכם, עכשיו בהחלטות – – –

יצחק כהן: אני בקשר איתם.

יצחק כהן: תאמין לי.

עודד פורר: היום, עכשיו – – –

יצחק כהן: עודד, אם צריך לשפר – משפרים, וברוך השם זו תוכנית ענקית.

יצחק כהן: זו לא תוכנית פשוטה.

יצחק כהן: עשרות מיליארדים.

יצחק כהן: ושר המשפטים מפריע לי עכשיו.

יצחק כהן: אפשר?

יצחק כהן: עודד, עליזה אומרת שאני יכול לרדת.

יצחק כהן: אתה מרשה?

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אז אני מבקש – מה אתה רוצה עם ההצעה הזאת?

עודד פורר: אני רוצה להצביע.

יצחק כהן: אז נצביע נגד.

עודד פורר: אני אגיד לך יותר מזה, איציק: אם הכול כל כך טוב, תאשרו את הוועדה ויגידו שאנחנו – – –

יצחק כהן: אתה כל שבוע מציע ועדת חקירה אחרת.

יצחק כהן: בסוף כל הכנסת תהיה ועדות חקירה.

יצחק כהן: מתי הכנסת תעבוד?

יצחק כהן: הרי אתם עובדים קשה.

אלכס קושניר: בינתיים הצבעתם נגד כולנו.

אורנה ברביבאי: סגן שר האוצר, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה לסדר-היום בדבר הצורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא – – –

קריאה: אני יכול להצביע מפה?

אורנה ברביבאי: אתה תוכל להצביע מפה.

קריאה: אורנה – – –

אורנה ברביבאי: אני אקבל את ההצבעות שלכם מכאן.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים, שוב אני אומרת, להצבעה על הצעה לסדר-היום בנושא ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא: הפערים בין הצהרות ראש הממשלה ושר האוצר לבין ביצוע התקציב בפועל בתקופת משבר הקורונה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה אם להעביר את זה לוועדת הכנסת.

אורנה ברביבאי: הצבעה, בבקשה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 25 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

אורנה ברביבאי: על פי ההצבעה הממוחשבת: בעד – עשרה, נגד – 25.

אורנה ברביבאי: אני לוקחת הצבעות מכאן.

אורנה ברביבאי: בבקשה: שטרן – בעד; השכל – נגד; סובה?

אורנה ברביבאי: קושניר – בעד; פורר – כמובן בעד; מי עוד רוצה שאני אקח הצבעה?

אורנה ברביבאי: שלמה קרעי – נגד; קטי שטרית – נגד; אליהו חסיד – נגד; עוד מישהו?

אורנה ברביבאי: סך הכול 13 בעד, 29 נגד.

אורנה ברביבאי: ההצעה הוסרה מסדר-היום, כמובן.

אורנה ברביבאי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/851).

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת – הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 48) (יושב-ראש הוועדה הציבורית לעניין שכר חברי הכנסת), התש"ף–2020.

אורנה ברביבאי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה ראשונה את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 48) (יושב-ראש הוועדה הציבורית לעניין שכר חברי הכנסת), הצעת חוק שמוגשת מטעם ועדת הכנסת לאחר שאושרה בוועדה ללא מתנגדים.

): למי שלא מכיר – ועדת הכנסת אחראית לבחירת ועדה מייעצת שדנה בשכר חברי הכנסת ובתנאי שכרם.

): כהונת הוועדה היא לחמש שנים.

): כהונתה של הוועדה האחרונה פגה בחודש ינואר 2019, ועד היום לא מונתה חדשה בגלל שלוש מערכות הבחירות הרצופות שהתקיימו ולא אפשרו את הקמתה.

): בשל כך, ומתוקף תפקידי וחובתי כיושב-ראש ועדת הכנסת, התחלתי לעסוק במינוי הוועדה ובהליך איתור של חברים חדשים שיסכימו לכהן בוועדה שאותה עלינו למנות, בהוראת חוק, כאן במליאה.

): החוק קובע כי הוועדה תמנה שלושה חברים כאשר לפחות אחד מהחברים צריך להיות חבר סגל אקדמי ויושב-ראש ההרכב יהיה חבר ועדה שהוא חבר בסגל אקדמי.

): לפני כחודשיים, כשהתחלתי לפעול בשיתוף יושב-ראש הכנסת לגיוס חברים לוועדה, גילינו כי המלאכה אינה פשוטה כלל ועיקר.

): החברים בוועדה חייבים כמובן להיות אנשים ראויים, ראויים מאוד, שאינם בניגוד עניינים ואין להם השתייכות מפלגתית.

): הוועדה חייבת להיות בלתי תלויה ונקייה משיקולים זרים.

): פנינו ללא מעט גורמים ומועמדים.

): חלקם נפסלו בגלל חשש של ניגודי עניינים, בגלל עיסוקם ונגיעה לפעילות הכנסת, ויש רבים מאוד כאלה.

): ויש כאלה שסירבו לקחת חלק בוועדה מתוך החשש לעסוק בנושא הזה של שכר ותנאי חברי הכנסת, והאמת – אפשר להבין אותם.

): בתוך כך, כשלמדתי את הנושא ראיתי שהחוק מחייב שיושב-ראש הוועדה יהיה הנציג של הסגל האקדמי – דבר שנראה לי תמוה וחסר היגיון לאור העובדה שהדבר הנכון הוא שהאדם המתאים ביותר ייבחר.

): חזרתי אחורה לפרוטוקולים של דיוני הוועדה שדנה בהצעת החוק המקורית כדי להבין את הרציונל העומד מאחורי הקביעה הזו.

): מעיון בפרוטוקולים מצאתי שחקיקת החוק ארכה כמעט שלוש שנים.

): הקריאה הטרומית התקיימה בחודש נובמבר 1999, והקריאה השלישית – בחודש יולי 2002.

): אבל בעיקר מצאתי שרק בישיבה האחרונה של ועדת הכנסת אז, בהכנה לקריאה השנייה והשלישית, אחרי שלוש שנות דיונים – בשנייה האחרונה, מה שנקרא – הוחלט על צמצום מספר חברי הוועדה מחמישה לשלושה, והייתה קביעה שיושב-ראש הוועדה יהיה חבר הסגל האקדמי בוועדה ובעצם ימונה באופן אוטומטי ליושב-ראש הוועדה.

): מהדיונים עולה שלא היה איזה היגיון מנחה ומסודר לטובת המינוי, למעט העובדה שביקשו שבראשות הוועדה לא יעמוד אדם בעל ממון, או "מיליארדר", כפי שכינה זאת חבר הכנסת לשעבר שאול יהלום.

): הניחו שאם חבר הסגל האקדמי יהיה גם יושב-ראש הוועדה, אז יובטח שלא יהיה מדובר באדם בעל שכר גבוה.

): צריך להגיד את האמת: הדרישה הזאת לא מאוד הגיונית.

): במקום לבחור את האדם המתאים ביותר מתוך השלושה שנבחרים לוועדה, זה שיהיה המוכשר ביותר גם לנהל את דיוניה וגם לייצג את הוועדה בדיונים מול חברי הכנסת – וגם, צריך לומר בכנות, לעמוד בפני הלחצים שמופעלים עליו על ידי חלק מחברי הכנסת וגופים אחרים וגורמים אחרים – במקום כל זה ייבחר לתפקיד באופן אוטומטי חבר ועדה שהוא נציג סגל אקדמי; בלי שיקולים של התאמה, בלי שיקולים של יכולת, בלי שיקולים של מוכנות – רק שיקול שרירותי וחסר היגיון.

): למה שלא ימונה, למשל, כלכלן או אדם שבקי בשכר הציבורי, או אולי איש מהמגזר הפרטי?

): מה ההיגיון בקביעה שרק מרצה באוניברסיטה יכהן כיושב-ראש הוועדה?

): בימים האחרונים ראיתי כבר כל מיני טענות כאילו אנחנו משנים את החוק כדי למנות יושב-ראש ידידותי יותר לחברי הכנסת ושיתאפשר לנו לשפר את התנאים שלנו.

): אז בלי להעליב את המבקרים, כמובן כמובן שמדובר בקשקוש ובחוסר הבנה של המצב.

): אנחנו משנים את החוק, או מבקשים לשנות את החוק, כי החוק דורש שינוי, ומכיוון שהחוק מחייב אותנו למנות ועדה חדשה לחמש השנים הקרובות בהקדם האפשרי, זה הזמן לעשות זאת.

): אין קשר לגובה שכר חברי הכנסת או לתנאי ההעסקה שלנו.

): אני לא מתכוון לדחות חקיקה נכונה רק בגלל איזה פחד מביקורת של כל מיני אנשים שחושבים שכל מה שאנחנו עושים זה ממניעים נסתרים ואפלים.

): הגישה הזו, כאילו מאחורי כל פעולה של חבר כנסת עומד איזה מניע מושחת ונסתר, זו גישה ותפיסה פופוליסטית.

): ואני לא מתכוון לתת לה יד ולא מתכוון שהיא תשתק אותי מלעשות את הדבר הנכון.

): צר לי, אבל מתפקידנו כמחוקקים – גם כשזה לא נעים, גם כשזה לא פופולרי, גם כשזה לא הטיימינג הנכון – לפעול לתיקון של חוקים שהם חסרי היגיון.

): לא סתם החוק הזה עבר בוועדת הכנסת בהכנה לקריאה ראשונה ללא התנגדויות.

): לא סתם חברי האופוזיציה, גם מיש עתיד וגם מהרשימה המשותפת, אמרו בוועדה ולפרוטוקול שאין בעיה בהצעת החוק, ואין היגיון בכך שחבר סגל אקדמי יתמנה באופן אוטומטי להיות יושב-ראש הוועדה.

): וגם כאשר קיימנו התייעצויות על החוק עם אנשי מקצוע בכנסת, עם הייעוץ המשפטי, עם חברי כנסת נוספים ונציגים מסיעות הבית – כולם הסכימו שאין בעיה בתיקון הזה.

): כולם מבינים שמה שצריך להוביל במינוי היושב-ראש הוא האיש המתאים ביותר, שיכול להיות כמובן חבר סגל אקדמי אבל גם יכול להיות שלא.

): הרי האבסורד הכי גדול הוא שאם נבחר שלושה חברי ועדה ששלושתם חברי סגל אקדמי, ממילא בוועדת הכנסת ובמליאה היינו צריכים לקבוע מי מהם יכהן כיושב-ראש הוועדה – שיקול דעת שחייב, כמובן, להישמר לטובת העניין.

): עכשיו, לגבי הטענות הכלליות על אופן קביעת שכר חברי הכנסת ולגבי העלייה הצפויה בשכר שלנו השנה בגלל העלייה הגדולה בשכר הממוצע במשק, אני אומר כאן, מעל דוכן הכנסת, קבל עם ועדה: העלייה הצפויה בינואר לטעמי לא צריכה להתקיים בשום צורה.

): אסור שהיא תקרה בשום אופן.

): ודרך אגב, זה בכלל לא קשור לוועדה שבה אנחנו דנים ומדברים עכשיו, כי זו עלייה חסרת היגיון, והיא אוטומטית בגלל המדד שהתעדכן.

): בדיוק מהסיבה הזו אני חתום על הצעת חוק שמבקשת לבטל את העלייה הצפויה בחודש ינואר הקרוב, ועומד על קידומה של הצעת החוק הזאת בהקדם.

): מאותה סיבה בדיוק אני, כמו כל שאר חבריי בסיעת כחול לבן, תורמים כל חודש משכרנו לעמותות ולפילנתרופיה.

): אז אני מבקש מחבריי פה היום לא לערבב בין הדברים.

): את החוק צריך לשנות כי הוא פשוט חסר היגיון.

): לכנסת צריכה להיות הסמכות להעמיד בראש הוועדה את נציג הציבור המתאים ביותר מבין חברי הוועדה, שהוא לא בהכרח מרצה באוניברסיטה או חבר סגל אקדמי.

): במקביל, בשכר חברי הכנסת צריך לטפל.

): העלייה הצפויה – גם היא חסרת היגיון, אבל כאמור מדובר בשני דברים שונים לחלוטין.

): על כן, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה על מנת שתחזור לדיון בוועדת הכנסת להכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

): תודה רבה, גברתי.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חבר הכנסת אליהו חסיד – אינו נוכח; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות, בבקשה.

תמר זנדברג: תגיד, איתן, ידידי איתן גינזבורג, אתה לא מתבייש?

): לא.

תמר זנדברג: לא רועדת לך קצת היד לעלות לפה בזמן – –

): קראת את החוק הזה?

תמר זנדברג: אני אתייחס לזה.

תמר זנדברג: – – בזמן – –

): – – – שאת חושבת שהדמוקרטיה רק אצלך.

תמר זנדברג: – – של חצי מיליון מובטלים?

): אני לא מתבייש.

): חצופה.

תמר זנדברג: במקום להתעסק בזה – –

): חצופה.

תמר זנדברג: – – אתם מביאים לפה איזה חוק על שכר חברי הכנסת?

): אל – – – לא.

תמר זנדברג: אתה יודע מה – –

מיכאל מלכיאלי: לא קראת את החוק.

תמר זנדברג: – – אני יודעת שהיד שלך כן רועדת.

קטי קטרין שטרית: תיתני דוגמה.

קטי קטרין שטרית: תצהירי שאת מוותרת על השכר שלך, עכשיו.

תמר זנדברג: תגידי, אל תטיפי לי מוסר.

תמר זנדברג: למה מי את בכלל?

קטי קטרין שטרית: עכשיו.

קטי קטרין שטרית: פטפטנית.

קטי קטרין שטרית: פטפטנית וטרחנית.

תמר זנדברג: עכשיו, איתן, אני יודעת שכן רועדת לך היד.

קטי קטרין שטרית: כל החיים שלך – – –

תמר זנדברג: אתה יודע איך אני יודעת?

תמר זנדברג: כי עמדת פה והצטדקת: זה הדבר הנכון לעשות, זה לא ירתיע אותי.

תמר זנדברג: אתה יודע מה?

קטי קטרין שטרית: אני ויתרתי על תוספת.

קטי קטרין שטרית: את לא ויתרת.

תמר זנדברג: אני מאמינה לך שאתה חושב שזה נכון.

קטי קטרין שטרית: חוצפנית.

תמר זנדברג: אבל באמת זה מה שהכנסת צריכה לעשות עכשיו?

תמר זנדברג: מהבוקר אנחנו כאן, כל יום – –

): – – –

תמר זנדברג: – – בוועדות: על מצוקת מורי הדרך, העסקים הקטנים והבינוניים, עובדות המעבדות, נפגעות פגיעה מינית.

תמר זנדברג: זה מה שצריך להעסיק את המליאה?

תמר זנדברג: זה?

): – – –

): זה?

): אתה יודע מה – – –

): – – –

קטי קטרין שטרית: למה לא באת היום לוועדה שלי?

קטי קטרין שטרית: למה לא באת?

תמר זנדברג: אתה יודע מה?

): אני – – –

תמר זנדברג: שלמה קרעי, שלמה קרעי החתים – – –

): לא ראיתי אותך בשום דיון.

קטי קטרין שטרית: לא רואים אותך – – –

): – – –

קטי קטרין שטרית: לא רואים אותך בשום ועדה.

תמר זנדברג: שלמה קרעי – – –

קטי קטרין שטרית: לא רואים אותך בשום ועדה.

איתן גינזבורג: פופוליסטית.

קטי קטרין שטרית: למה לא באת היום לוועדה לנערות בסיכון גבוה?

קטי קטרין שטרית: את, שאת מצהירה בכל מקום, איפה את היית?

קטי קטרין שטרית: שלחו לך – –

תמר זנדברג: תגידי, את בודקת לי נוכחות?

קטי קטרין שטרית: – – הודעה.

קטי קטרין שטרית: שלחו לך הודעה.

קטי קטרין שטרית: את צבועה.

קטי קטרין שטרית: בשם החברתיות במדינה הזאת – –

תמר זנדברג: תגידי, לא הבנתי, את שומרת על היומן שלי?

קטי קטרין שטרית: – – למה לא באת?

תמר זנדברג: כי הייתי בוועדת הכלכלה על מורי הדרך.

תמר זנדברג: שבי בשקט, חצופה.

קטי קטרין שטרית: לא, תבואי לנושאים שעליהם את מטיפה לנו.

קטי קטרין שטרית: תבואי לנושאים שעליהם את מטיפה לנו.

תמר זנדברג: תגידי, מי שואל אותך לאן לבוא?

תמר זנדברג: לא הבנתי, את בודקת לי את היומן?

קטי קטרין שטרית: את מעיזה להטיף.

תמר זנדברג: מי את בכלל?

קטי קטרין שטרית: – – –

תמר זנדברג: איתן, יש הצעת חוק שקשורה לשכר חברי הכנסת והייתה צריכה לבוא לפה קודם.

תמר זנדברג: אני מאמינה לך שתקדם אותה – אולי כן אולי לא.

תמר זנדברג: עליית השכר צפויה בינואר הקרוב, בוא תקדם – – –

): אני חתום עליה.

תמר זנדברג: יופי.

תמר זנדברג: גם אני חתומה עליה.

): אבל מה זה קשור?

תמר זנדברג: אבל למה אתה מביא – –

): מה זה קשור?

תמר זנדברג: – – דבר כזה – –

): – – – לוועדה?

תמר זנדברג: – – במקום להביא את מה שצריך להביא?

): למה את משקרת לציבור עכשיו?

תמר זנדברג: למה?

): למה את משקרת לציבור?

תמר זנדברג: למה הציבור צריך להסתכל עכשיו – – –

): למה את משקרת לציבור?

תמר זנדברג: למה הציבור צריך להסתכל – –

): את חברת כנסת ואת משקרת לציבור.

תמר זנדברג: – – עכשיו, למה הציבור צריך להסתכל עכשיו ולראות – –

): תגידי את האמת למצלמות.

תמר זנדברג: – – שזה מה שמתעסקים בו?

תמר זנדברג: זה מה שמשנה, אם הוא יהיה חבר סגל בכיר או לא חבר סגל בכיר?

): מה זה עניינך?

תמר זנדברג: מה זה חשוב עכשיו?

תמר זנדברג: המדינה בוערת.

תמר זנדברג: במה אתם מתעסקים?

תמר זנדברג: השתגעתם?

תמר זנדברג: ממשלת חירום לקורונה – זה מה שיש לכם לעשות, להשתמש ברוב הפרלמנטרי?

תמר זנדברג: איפה ה-11 מיליארד שקל שהבטחתם לציבור עד יום שלישי?

תמר זנדברג: היום יום רביעי.

תמר זנדברג: איפה זה?

תמר זנדברג: זה מה שיש פה ועל זה אתם צועקים עליי?

תמר זנדברג: אתם לא מתביישים?

תמר זנדברג: שבו בשקט ותתביישו, כי זה הדבר היחיד – – –

אוריאל בוסו: – – –

תמר זנדברג: לא, באמת, מישהו יכול לבוא ולהגן על זה?

תמר זנדברג: בוא, תגיד לי אתה.

תמר זנדברג: אתה תצביע – סבבה, יש משמעת.

תמר זנדברג: זה מה שהיה צריך לעשות עכשיו?

אוריאל בוסו: – – –

תמר זנדברג: זה מה שהיה צריך להביא?

תמר זנדברג: זה הדבר הכי חשוב?

תמר זנדברג: אין קורונה בעולם?

תמר זנדברג: לא הבטחתם ממשלת חירום לקורונה?

מיכאל מלכיאלי: אני שמעתי אותו – – –

תמר זנדברג: לא הבטחתם שלא תתעסקו בשום דבר חוץ מהקורונה?

אוסנת הילה מארק: – – –

תמר זנדברג: אז זאת בודקת לי נוכחות בוועדות, ואתה לא מתבייש, כי גם אם זה לא פופולרי אתה תעשה.

תמר זנדברג: באמת.

תמר זנדברג: סבבה, זה לא פופולרי.

תמר זנדברג: במקום להקדיש את מה שלא פופולרי לדברים שהציבור צריך, בזה צריך עוד פעם להתעסק – בעצמנו?

אוריאל בוסו: – – –

תמר זנדברג: שמישהו יסביר לי מה זה כל כך חשוב אם יושב-ראש הוועדה יהיה איש סגל אקדמי בכיר או לא?

תמר זנדברג: מה, מה, מה?

תמר זנדברג: עכשיו, ערב ראש השנה, במשבר כלכלי ודמוקרטי ובריאותי חסר תקדים, זה מה שיש לעשות?

אוריאל בוסו: מה ניקח, שהחתול ישמור על החלב?

תמר זנדברג: לא מאוחר, באמת אני אומרת – סבבה, צעקנו, נהנינו.

תמר זנדברג: לא מאוחר, אפשר גם עכשיו למשוך את הצעת החוק הזאת, ולהגיד: נחכה לזמן יותר טוב בשביל להחליט אם זה יהיה איש סגל בכיר או לא איש סגל בכיר שיחליט על שכר חברי הכנסת.

תמר זנדברג: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: חברים, אנחנו רוצים להמשיך.

שלמה קרעי: זאת הצעת חוק נגד האקדמאים.

תמר זנדברג: הינה, בבקשה.

תמר זנדברג: איתן, שלמה קרעי, מבחינתו זאת הצעת חוק נגד האקדמאים, זה מה שאתה רוצה לעשות?

תמר זנדברג: באמת?

שלמה קרעי: אני לא אמרתי את זה.

שלמה קרעי: אני תומך בהצעה של איתן.

תמר זנדברג: זה מה שאמרת כרגע.

תמר זנדברג: זה מה שאמרת כרגע.

): שלמה קרעי תומך במי שמדבר על הדוכן.

): יאללה, יאללה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת גולן, שלוש דקות, בבקשה.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, איתן, אני רוצה לומר לך – – –

אורנה ברביבאי: חברים, חבר הכנסת קרעי, אנחנו רוצים להמשיך.

יאיר גולן: איתן, אני רוצה לומר לך שדיברת יפה, אבל אני רוצה להעיר לך דבר אחד פשוט: את החשדנות שלנו קניתם ביושר.

יאיר גולן: זה לא במקרה.

יאיר גולן: אבל נניח, לצורך דיוננו, שאכן הנושא הוא דחוף ונדרש ובזה צריכה לעסוק הכנסת, נניח.

יאיר גולן: האם לא היה ראוי שלפני שאנחנו דנים בנושא הזה, נקדים לנושא החשוב הזה דיון בנושא יותר חשוב: סולידריות וערבות הדדית?

יאיר גולן: שנדבר למשל, ככנסת, על ויתור על שכר – לא תרומות, ויתור על שכר – כדי לשמש דוגמה אישית לכל עם ישראל.

יאיר גולן: האם לא היה ראוי שנדון כאן, מעל בימת הכנסת, בכך שכל בכירי השירות הציבורי – תהיה סולידריות ודוגמה אישית?

קריאות: – – –

יאיר גולן: שכולם יתרמו משכרם – לא יתרמו, יוותרו על שכרם – למען העצמאים הקטנים, למען הפרילנסרים, למען אלה שאין להם עבודה והם מובטלים עכשיו?

יאיר גולן: אם יש דבר שחסר במשבר הזה זה דוגמה אישית, בלי יוהרה, בלי התפארות בדברים שלא צריך להתפאר בהם, אלא פשוט דוגמה אישית פשוטה.

יאיר גולן: זה מה שהיום נדרש מהבית הזה.

יאיר גולן: ואני ממליץ בחום, לפני שדנים בשכר חברי הכנסת, בתנאי השכר שלהם והשירות שלהם, לדון בדבר פשוט: סולידריות ודוגמה אישית.

יאיר גולן: תודה רבה.

): למה אתה אומר את זה?

): אני מתפלא עליך.

): אני מאוד מתפלא עליך.

אורנה ברביבאי: תודה לחבר הכנסת גולן, שגם הותיר לנו זמן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אגב, לי אין פנסיה מהצבא, גם אין לי שום נכסים, ואני חושב שחברי הכנסת צריכים לקצץ בשכרם, זו עמדתנו.

יבגני סובה: בחודש דצמבר 2019, אם כבר מדברים על השכר של הח"כים, כל הסיעה שלנו הלכה לחשבות, ויתרנו על התוספת עבור שנת 2020, 1,300 שקל.

יבגני סובה: לפחות את המינימום.

יבגני סובה: חלק מהח"כים עשו את זה רק במרץ.

יבגני סובה: זה – בהמשך לדיון.

שלמה קרעי: כל אחד בהתאם לעבודה שלו.

יבגני סובה: כל אחד בהתאם למוסר שלו, לא קשור לעבודה.

יבגני סובה: תוספת שכר על שנה שהח"כים כמעט לא עבדו.

יבגני סובה: זה המינימלי שמצופה מכל ח"כ לעשות, ועשינו את זה בחודש דצמבר 2019, תסתכלו ותבדקו, ומי שלא עשה את זה, שיעשה את זה עכשיו.

יבגני סובה: אני חושב שהציבור גם מעריך את הדבר הזה, לפחות בתקופה הזאת.

יבגני סובה: אבל אני רוצה לספר, גברתי היושבת-ראש, סיפור מרגש מאוד שקראתי אתמול באתר ynet.

יבגני סובה: בחורה בת שמונה, ליאן הרפז, החליטה לעזור להורים שלה, צבי ומירב, שמובטלים היום.

יבגני סובה: אבא שלה עוסק בטיולים לחוץ לארץ ואימא שלה – ברפואה משלימה.

יבגני סובה: הילדה בת השמונה החליטה יחד עם אח שלה לסחוט לימונדה ולהכין עוגיות בשביל למכור ולעזור להורים שלה.

יבגני סובה: סיפור מרגש במיוחד.

יבגני סובה: אתם יודעים למה זה מרגש?

יבגני סובה: תקשיבו טוב לסיפור, כולכם תקשיבו טוב, כי כשאני שמעתי את זה נזכרתי בסיפור שלי.

יבגני סובה: כשהייתי בן 13 – זה היה בשנת 1993, שנתיים אחרי התפרקותה של ברית המועצות – אימא שלי חזרה מהעבודה בדמעות בגלל שהמפעל שלה נסגר, מפעל ענק למכונות השקיה; אלפי אנשים עבדו שם והמפעל הזה פשוט נסגר וכל 5,000 האנשים קיבלו ביום אחד מכתבי פיטורים.

יבגני סובה: את הדמעות שלה אני זוכר עד היום, כי בסיטואציה הזאת אתה לא יודע מה תעשה.

יבגני סובה: ואני בן 13, חושב: מה אפשר לעשות?

יבגני סובה: התחלנו ממש לעבוד.

יבגני סובה: ואני תלמיד מצטיין ולא מזניח את הלימודים.

יבגני סובה: מכרנו דברים בשוק.

יבגני סובה: והכי חשוב – התחלתי למכור מסטיקים בכיתה, גברתי היושבת-ראש.

יבגני סובה: אצלנו בבית הספר ילדים בגיל 14-13 עישנו סיגריות, ועל עישון סיגריות היו יכולים להעיף אותך מבית הספר, זה כמו עבירה פלילית.

יבגני סובה: אני קלטתי שבשביל שאנשים יסתירו את הריח מעישון הם צריכים מסטיקים.

יבגני סובה: ככה נולד בי הרעיון להרוויח קצת כסף.

יבגני סובה: הייתי מביא מסטיקים לכיתה ובשו-שו הייתי מוכר מסטיקים.

יבגני סובה: אז יום אחד מכרתי חמישה, בשבוע אחר כך מכרתי עשרה, והגעתי לרמה של כמעט בלוק ביום, 100 מסטיקים ביום.

יבגני סובה: וזה מה שעזר – לא רק לי, זה לא דמי כיס, זה דמי הישרדות.

יבגני סובה: בשנות התשעים, במדינה שגדלתי, לא היה כזה דבר דמי אבטלה, גם סיוע לא היה, היית צריך לשרוד.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סובה, תם הזמן.

יבגני סובה: אני מסיים בחצי דקה את הסיפור הזה.

אורנה ברביבאי: לא, חצי דקה זה יותר ממה שנדרש.

יבגני סובה: תני לי 20 שניות.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יבגני סובה: ואני אומר גם לילדה הזאת מכפר סבא, הרפז, וגם להורים שלה וגם לאח: תהיו גאים בילדה שלכם, תהיי גאה במה שאת עושה.

יבגני סובה: אם הממשלה לא מסייעת, לפחות את תעזרי להורים.

יבגני סובה: ואני מאמין שיום אחד את תחליפי פה את האנשים ואת הדור הבא של מדינת ישראל, ואנחנו כולנו גאים בך.

יבגני סובה: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת סובה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת רם שפע – מוותר?

אורנה ברביבאי: כן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, שלוש דקות.

סעיד אלחרומי: גברתי היושבת-ראש, לפני שעה קלה הגשתי בקשה לוועדת חקירה פרלמנטרית לחקירת אירועי אום אל-חיראן ב-18 בינואר 2017, שבהם נהרג מירי שוטרים המנוח המחנך יעקוב אבו אלקיעאן, ובהמשך הרכב שלו הידרדר ופגע בשוטר ארז לוי.

סעיד אלחרומי: נהרגו שני אנשים באותו בוקר מצער, באותו בוקר שההדים שלו נמשכים עד לרגע זה.

סעיד אלחרומי: כל הזמן בשנים האחרונות ביקשנו, אני וחבריי, ועדת חקירה בלתי תלויה שתבדוק את האירועים ובעצם תביא לחקר האמת ולהענשת מי שגרם לעוול הנורא הזה למשפחת אבו אלקיעאן וליעקוב אבו אלקיעאן, המחנך שנהרג באותו אירוע.

סעיד אלחרומי: אז כך קרו הדברים, שכוחות גדולים של משטרה פשטו עם שחר על היישוב אום אל-חיראן.

סעיד אלחרומי: ויעקוב אבו אלקיעאן, כשהגיעו השוטרים, לקח דברי ערך מהבית ועלה על הג'יפ שלו ויצא מהבית.

סעיד אלחרומי: הוא יצא בנסיעה איטית עם אורות דולקים, ופתאום השוטרים פותחים באש על יעקוב אבו אלקיעאן.

סעיד אלחרומי: הרכב שלו, אחרי הפתיחה באש, מידרדר, פוגע בשוטר, והמשטרה מכתרת את האזור.

סעיד אלחרומי: גם חבר הכנסת איימן עודה נפגע מירי באותו בוקר, גם אנשי ציבור ומתנדבים ערבים ויהודים היו באותו בוקר באום אל-חיראן.

סעיד אלחרומי: אבל יעקוב נהרג שלוש פעמים.

סעיד אלחרומי: פעם ראשונה – מירי שוטרים.

סעיד אלחרומי: פעם שנייה – מזה שהפקירו אותו שעות ארוכות בלי להגיש לו עזרה, עד שהוא נפטר.

סעיד אלחרומי: פעם שלישית – כאשר צמרת המשטרה, כולל השר לביטחון פנים באותו זמן, יצאו לתקשורת בהצהרות שיעקוב הוא איש של דאעש ויעקוב הוא מחבל.

סעיד אלחרומי: לאור הגילויים האחרונים בימים האחרונים, אני חושב שהגיעה העת לנקות את שמו של יעקוב אבו אלקיעאן.

סעיד אלחרומי: למען ההגינות ולמען הצדק, ראוי שאנחנו – בשבוע הבא אני מגיש את הבקשה לוועדת חקירה.

סעיד אלחרומי: כן, אני מבקש מכל מי שמבקש צדק לתמוך בהקמת הוועדה, אבל אני קורא לשר המשפטים לאזור אומץ ואכן שהוא, לפני השבוע הבא, יורה על פתיחת החקירה מחדש.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

קריאה: נצטרף אליך גם אנחנו.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת אלחרומי.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על שני דברים.

שלמה קרעי: דבר ראשון, איתן, יושב-ראש ועדת הכנסת, אני שמח על כך שאתם עושים את הצעד הראשון ברכישת משילות בבית הזה.

שלמה קרעי: סוף-סוף מחוקקים חוק בלי שכולם מלטפים אתכם.

שלמה קרעי: רק על המאמץ הזה ועל היוזמה הזאת מגיע לכם שנתמוך בחוק הזה, למרות שאני לא מבין גם כן מה החשיבות שלו כל כך בזמן הזה.

שלמה קרעי: לגבי הצעת החוק שהזכרת לתיקון חישוב עדכון השכר, הצעת החוק שהגשתי וחתומים עליה מכל סיעות הבית חברי כנסת, כך שדמי האבטלה ייכנסו לתוך חישוב השכר הממוצע במשק ולא תהיה עלייה בינואר בשכר חברי הכנסת.

שלמה קרעי: איתן, למרות שחודש וחצי ההצעה עמדה על שולחנך בניסיון לקבל פטור מחובת הנחה ולא קיבלה את הפטור הזה – בגלל ההתנגדות של שר המשפטים, להבנתי – אני שמח שעכשיו אתה כן מצטרף אלינו וכן הודעת שתתמוך.

): אני הייתי חתום עליה.

שלמה קרעי: אתה היית חתום, אבל שר המשפטים – – –

): – – –

שלמה קרעי: אתה בעצמך אמרת לי, אתה חתמת רק אחרי שחברים מכל סיעות הבית חתמו, ולמרות ההתנגדות של ניסנקורן, ולכן גם אני מניח שהיא לא קיבלה פטור מחובת הנחה.

שלמה קרעי: אבל בסדר, העיקר שההצעה הזאת תעבור.

שלמה קרעי: וחשוב לומר, מי שלא יתמוך בהצעה הזאת, כשיקבל את התוספת של ה-5,000 שקל בינואר, שלא יבוא ויגיד: אנחנו נתרום את הכסף הזה.

שלמה קרעי: אל תתרמו, תתקנו ותעשו את מה שצריך מראש.

שלמה קרעי: בנושא אחר, אני רוצה להזכיר את יאיר לפיד, וחבל שהוא לא נמצא כאן.

שלמה קרעי: יאיר מופיע אצלנו פעם בכמה זמן, עולה כאן כמו כוכב לבימה ומשתלח בכולם: יש מובטלים ויש עצמאים והממשלה לא דואגת להם.

שלמה קרעי: והינה הבוקר תשמעו ציוץ שהעלה עידן רול – הכול מגובה במסמכים ובצילומי מסך.

שלמה קרעי: כותב כך: היום תעלה הצעת החוק שלי ושל יאיר לפיד לביטול קיזוז 30% מדמי האבטלה בזמן הכשרות מקצועיות.

שלמה קרעי: הצעת חוק חשובה.

שלמה קרעי: הנתונים של המכון הישראלי לדמוקרטיה – הוא ממשיך – מראים כי למעלה ממחצית ממובטלי הקורונה רוצים לעבור הכשרה מקצועית, אך שני-שלישים מתוכם לא יכולים להרשות לעצמם לוותר על שליש מדמי האבטלה.

שלמה קרעי: אממה, את הדבר הזה כבר תיקנו.

שלמה קרעי: מ-1 באוגוסט כל מי שעובר הכשרות מקצועיות מקבל 100% דמי האבטלה.

חוה אתי עטייה: זו הצעת חוק שלי.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: תיקנו את זה כבר.

שלמה קרעי: זה שדואג למובטלים – – –

): הוא לא כתב שזאת הצעת חוק שלך.

): זו עבירה אתית של חבר הכנסת.

שלמה קרעי: זאת הצעת חוק של חברת הכנסת אתי עטייה.

): זאת הצעת חוק שלי ושלה.

שלמה קרעי: וגם שלך.

): גם הצעת החוק שעלתה היום, חבר הכנסת שכח לציין, כפי שנהוג, שהצעה דומה – – –

שלמה קרעי: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אני ציטטתי את האתר לביטוח לאומי.

שלמה קרעי: לא ישבתי ובדקתי מה המקור של ההנחיה הזאת באתר לביטוח לאומי.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת קרעי, זמן.

שלמה קרעי: בכל מקרה, זה שדואג למובטלים ולעצמאים לא טרח אפילו לבדוק בגוגל, אולי ההוראה הזאת כבר קיימת.

שלמה קרעי: ואני שמח שחברת הכנסת אתי עטייה וחבר הכנסת איתן גינזבורג וחברים נוספים בדקו את זה.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

שלמה קרעי: אז לפני שאתם באים ומאשימים את הממשלה ואת הכנסת שלא דואגים, לפחות תבדקו, אולי כן דאגו באמת.

שלמה קרעי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה, חבר הכנסת קרעי.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורנה ברביבאי: אפשר להחליש פה?

אורנה ברביבאי: מישהו מדבר בטלפון בקולי קולות.

אורנה ברביבאי: חברים.

אורנה ברביבאי: בבקשה, שלוש דקות.

ניצן הורוביץ: תודה, גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, עשרות אלפי אנשים יוצאים כל שבוע לצמתים, לגשרים, לבלפור, להפגין.

ניצן הורוביץ: וגם אם תנסו להשתיק אותם, לעצור אותם, לחקור אותם – קולות המפגינים והשלטים שהם נושאים יישמעו גם כאן במשכן.

ניצן הורוביץ: כי המדינה צוללת, הדמוקרטיה מדממת.

ניצן הורוביץ: לנו יש עבר, אבל ליורשינו אין עתיד בגללך.

ניצן הורוביץ: אם לא תקום ותהיה אזרח, הם יעשו אותך נתין.

ניצן הורוביץ: מגיע לנו להיות עם חופשי מביבי.

ניצן הורוביץ: אתם מנסים לקבור את המחאה, אבל אנחנו זרעים שנובטים בחושך.

ניצן הורוביץ: לגדול בשקט, לא בשקר.

ניצן הורוביץ: מגיע לנו.

ניצן הורוביץ: צדק לאיאד.

ניצן הורוביץ: די, די לכיבוש.

ניצן הורוביץ: לא באנו להתחיל מלחמת אחים, אלא לסיים אותה.

ניצן הורוביץ: חם לנו, כי ביבי שורף את המועדון.

ניצן הורוביץ: ביבי הוא מנהיג הפילוג והשקר.

ניצן הורוביץ: אומרים לנו: אם אין לחם שתו נפט מדובאי, אבל נתניהו הוא מנהיג רעיל.

ניצן הורוביץ: דע לך, ביבי, שחזירות זה לא כשר.

ניצן הורוביץ: תתפטר.

ניצן הורוביץ: כאלה שלטים שם יש הרבה.

ניצן הורוביץ: מר כלכלה, מר ביטחון, מר הסתה ומר לנו ממך, לך.

ניצן הורוביץ: צריכים לעשות פרמוט מחדש, לעשות קונטרול z.

ניצן הורוביץ: אז אל תגידו יום יבוא, הביאו את היום, כי תמיד הכי חשוך לפני עלות השחר, והכי חשוב: שושקה לחופש נולדה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת הורוביץ.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה.

אורנה ברביבאי: חברים, אני מציעה שתיגשו למקומותיכם.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: אני אמתין לך.

אורנה ברביבאי: אני אמתין.

אורנה ברביבאי: תעלו בבקשה, אני רוצה לעבור להצבעה.

אורנה ברביבאי: אני ממתינה.

אורנה ברביבאי: אני אקבל מכאן הצבעות, מי שנמצא פה במליאה.

קטי קטרין שטרית: אני פה.

אורנה ברביבאי: אני רואה אותך, קטי, כל הזמן לנגד עיניי, עם אותו צבע ז'קט היום.

מיכאל מלכיאלי: רואה וגם שומעת.

אורנה ברביבאי: גם שומעת.

קטי קטרין שטרית: – – – ז'קט.

אורנה ברביבאי: לגמרי.

אורנה ברביבאי: יותר מזה, קטי.

קטי קטרין שטרית: ברור.

קטי קטרין שטרית: אני אוהבת את אורנה ברביבאי.

אורנה ברביבאי: הדדי לגמרי.

אורנה ברביבאי: הדדי.

אורנה ברביבאי: הורוביץ, הגעת למקומך.

אורנה ברביבאי: זנדברג, הגעת למקומך.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה מטעם ועדת הכנסת.

אורנה ברביבאי: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 48) (יושב-ראש הוועדה הציבורית לעניין שכר חברי הכנסת), התש"ף–2020.

אורנה ברביבאי: הציג אותה יושב-ראש ועדת הכנסת.

אורנה ברביבאי: ההצבעה היא בעד או נגד להחזיר לדיון את הצעת החוק ולהכין את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 48) (יושב-ראש הוועדה הציבורית לעניין שכר חברי הכנסת), התש"ף–2020, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בהצבעה האלקטרונית: 18 בעד, שישה נגד.

עומר ינקלביץ': תכניסו אותי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: השרה ינקלביץ', לא היית – את לא יכולה להצביע, אני מצטערת.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת קטי – בעד; חבר הכנסת פינדרוס – בעד; חבר הכנסת חסיד – בעד; חבר הכנסת קרעי – בעד.

אורנה ברביבאי: 22 בעד, שישה מתנגדים.

אורנה ברביבאי: ההצעה חוזרת לדיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכנסת.

אורנה ברביבאי: תודה.

אורנה ברביבאי: << הלסי >> החוק לצמצום תאגידי המים לא מיושם ונתקל בקשיים רבים << הלסי >>

אורנה ברביבאי: אנחנו ממשיכים מכאן להצעות לסדר-היום בנושא: החוק לצמצום תאגידי המים לא מיושם ונתקל בקשיים רבים, מס' 1380, 1385 ו-1388.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אתה פעיל היום, קרעי.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות, בבקשה.

שלמה קרעי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה שבועות פנה אליי אזרח ושאל מדוע חוק שהכנסת חוקקה לפני כשנתיים לא מיושם.

שלמה קרעי: הוא דיבר על החוק לצמצום תאגידי המים מ-56 ל-30, שעבר בסוף הכנסת העשרים.

שלמה קרעי: זה חוק שעמלו עליו רבות חברים כמו דוד ביטן, שהיה יושב-ראש הוועדה, השר דהיום אלי כהן ונוספים, בדחיפה משמעותית ביותר של תוכנית טלוויזיה ומגישה עקשנית במיוחד בשם סיון כהן מ"הכול כלול".

שלמה קרעי: אני רוצה להדגיש: עמדותיי כלפי מעמדה של הכנסת בכלל ומול הרשויות האחרות בפרט ידועה לכול.

שלמה קרעי: לבית הזה צריכה להיות משמעות בלתי מתפשרת, ואת החלטות הכנסת כל הרשויות צריכות לקיים.

שלמה קרעי: כאשר חוק כל כך ברור, צרכני וחשוב לא מיושם בכלל בגלל שיש מי שלא מעוניינים שייושם, זה בלתי נתפס בעיניי.

שלמה קרעי: יש ריבון בישראל.

שלמה קרעי: גם עם אנרכיסטים כמו לפיד, ליברמן או בנט, שמבצעים דה-לגיטימציה לשלטון המרכזי וקוראים לאזרחים לא לשתף פעולה עם החלטות הממשלה או הכנסת; או פקידים, יועצים משפטיים ושופטים, שמנסים כל העת, ואף מצליחים, לדרוס את החלטות הריבון, אסור לקבל זאת בשום פנים ואופן, ולא משנה בכלל מה הנושא.

שלמה קרעי: לא לפיד, לא ליברמן, לא בנט, וגם לא מפלגת צלאח א-דין, ששמעתי כי היא עובדת במרץ כדי להשתיק אותי במאבקי בכנופיית שלטון החוק והניסיון שלהם להפלת שלטון הימין שלא בקלפי – אף אחד מהם לא ימנע את מימוש החלטות הריבון.

שלמה קרעי: החשש קיים.

שלמה קרעי: אם מול ראש ממשלה מצליחים להתנהל באופן כל כך מושחת עד לתפירת כתבי אישום כאלה מופרכים והתנהלות כמו של כנופיה, מה אומר אני הקטן?

שלמה קרעי: החשש קיים.

שלמה קרעי: אשרי אדם מפחד תמיד, אבל זה לא ישנה את הדרך שבה אני פועל.

שלמה קרעי: מטרת החוק לצמצום תאגידי המים היא, בין היתר, להשוות את שירותי המים והביוב לכלל אזרחי ישראל, תוך העדפה מתקנת וסבסוד צולב לרשויות המוחלשות, וגם להוזיל עלויות לצרכן.

שלמה קרעי: זה דבר שיתאפשר על ידי ייעול המנגנון והפחתת הוצאות.

שלמה קרעי: במקום שימשכו מהתאגידים דיבידנדים של מאות מיליוני שקלים לצרכים אחרים, יפחיתו עלויות ויתייעלו.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אסור לנו לאפשר שהחוקים שהכנסת מחוקקת יהפכו לאות מתה בספר החוקים.

שלמה קרעי: לא ייתכן שגוף כלשהו במדינה יורה לאנשיו לא לשתף פעולה עם זרועות הביצוע של הממשלה, שפועלות מכוח חוק שחוקק רק לפני שנתיים.

שלמה קרעי: אם רוצים לשנות את החוק, יתכבדו ויבצעו את הנדרש לשם כך.

שלמה קרעי: אני יודע שהשר זאב אלקין קשוב לעניין הזה.

שלמה קרעי: שוחחתי איתו גם הבוקר על כך, וייתכן שזה באמת מה שצריך לעשות.

שלמה קרעי: אם תהיה כאן דרישה לעשות שינוי מסוים בחוק כדי שהוא ייושם באופן שיהיה לטובת אזרחי ישראל, ובהסכמה של כל הצדדים, אנחנו נשתף פעולה בעניין הזה.

שלמה קרעי: עד אז, כל עוד שינוי החוק לא יקרה, יש לקיים את החוק ככתבו וכלשונו.

שלמה קרעי: לא ייתכן שכל דאלים גבר.

שלמה קרעי: תארו לעצמכם שחברי הכנסת כאן יחוקקו, למשל, את החוק שלי שצפוי לעלות ביום ראשון בוועדת שרים לענייני חקיקה, בנושא ביטול עמלת פירעון מוקדם על המשכנתה, ואיגוד הבנקים יורה לבנקים לא לשתף פעולה עם הכנסת.

שלמה קרעי: זה נראה לכם סביר?

שלמה קרעי: אזרחי ישראל בחרו בנו כדי לשרת אותם וכדי לקדם חוקים לטובתם.

שלמה קרעי: יבואו בעלי אינטרסים ויאמרו: אנחנו מצפצפים עליכם?

שלמה קרעי: זו חוצפה.

שלמה קרעי: מטרת החוק היא לצמצם בעלויות המושתות על הציבור, להפרות רשויות מוחלשות ובשום אופן לא לחזור לשירותי המים והביוב שהיו כאן לפני 20 שנה.

שלמה קרעי: בכובענו כרשות המפקחת נוודא שהחוק יתקיים ככתבו וכלשונו.

שלמה קרעי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת שלמה קרעי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הינה, יש כמה רגעים שהכנסת מתחילה לעסוק בדברים של צורכי הציבור: תאגידי המים, מחירי המים, צרכני המים.

ישראל אייכלר: בכל פרלמנט בעולם זה רוב הדברים שעוסקים בהם.

ישראל אייכלר: הלוואי שנזכה לכך שיבואו ימים שגם בכנסת הזאת רוב העיסוקים יהיו בצורכי הציבור ולא בסערות הגדולות.

ישראל אייכלר: מאז שהוקמו תאגידי המים, חברי הכנסת, אנחנו, נציגי הציבור, מקבלים אין-ספור פניות מאזרחים.

ישראל אייכלר: מדובר באזרחים אומללים שנתקלים בקשיים מול התאגידים.

ישראל אייכלר: כבר הגשנו הצעות חוק לביטול תאגידי המים.

ישראל אייכלר: כל השקר התועמלני שהיה נגד העיריות, שצריך תאגידי מים כדי לחסוך בשחיתויות הגדולות של מחלקות המים בעירייה; הרי העיריות מורכבות מנציגי ציבור שנבחרו, הם נבחרי ציבור, אז הם חייבים לציבור – אז הם מושחתים.

ישראל אייכלר: צריך להביא אנשים מהרווארד שלא חייבים לאף אחד, או שופטים, שיהיו הפקידים של המים, שלא תהיה להם שום בעיה שבאה אישה זקנה וענייה שאין לה מאיפה לשלם את המים.

ישראל אייכלר: בעיריות היו הנחות במים.

ישראל אייכלר: ביטלו את זה.

ישראל אייכלר: בחוק תאגידי המים לא יכולים לוותר אפילו על פרוטה אחת לאלמנה המסכנה.

ישראל אייכלר: בחוק.

ישראל אייכלר: ואמרו שיחסכו.

ישראל אייכלר: מה חסכו?

ישראל אייכלר: בנו מנגנונים אדירים שהם הרבה יותר גדולים מכל מחלקות המים שהיו בעיריות.

ישראל אייכלר: אז כבר דיברנו על זה שצריך להחזיר את תאגידי המים לעיריות.

ישראל אייכלר: אבל לפחות ביקשנו כמה הצעות חוק: קודם כול, להקים ועדת הנחות בתוך תאגידי המים; עוד הצעת חוק שהגשנו בשעתו – אגב, אף אחת מההצעות האלה לא התקבלו בגלל המנגנונים שמתפרנסים מהרוע הזה.

ישראל אייכלר: ביקשנו עוד משהו: יש לתאגידי המים משהו שאין לחברת החשמל ולאף שירות אחר – יש להם מנגנוני גבייה שיש להם סמכויות כמו הוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, הם יכולים לבוא ולהחרים לאנשים.

ישראל אייכלר: יש להם כוח שבשעתו ניתן להם, וביקשנו לבטל את זה.

ישראל אייכלר: גם זה לא הלך.

ישראל אייכלר: לכן, אני מציע לחזור – בעזרת השם, כל כנסת חדשה, בערך כל שלושה חודשים, אנחנו מגישים עוד פעם את ההצעות האלה.

ישראל אייכלר: הצוות המשפטי בלשכה שלי כבר הכין הצעות חוק בשני הנושאים: א.

ישראל אייכלר: לבטל את סמכות האכיפה המיוחדת של תאגידי המים; ב.

ישראל אייכלר: להקים ועדת חריגים שתתחשב במקרי רווחה, בשיתוף מחלקת הרווחה של העירייה ונציגי ציבור.

ישראל אייכלר: והדבר הכי חשוב זה לבטל את תאגידי המים ולהחזיר לעיריות את מחלקות המים.

ישראל אייכלר: כמו שהם נותנים שירותי כבישים, חינוך, תחבורה ודברים אחרים, שייתנו מים.

ישראל אייכלר: שלא תהיה שחיתות – על זה כבר דיברנו היום הרבה, מה זאת שחיתות ומיהם המושחתים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, יש הרבה יותר מושחתים בתוך החוק מאשר מושחתים שפועלים נגד החוק.

ישראל אייכלר: תודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ישראל אייכלר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: ישיב השר למשאבי מים, השר זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת שהציעו את ההצעה לסדר-היום, אני ברשות

זאב אלקין: כם אנסה לעשות קצת סדר, איפה אנחנו נמצאים, כי צודק חבר הכנסת קרעי שבגדול ברור שתפקידה של הרשות המבצעת לקיים את ההחלטות של הכנסת, אבל לא תמיד הכנסת מקבלת החלטות שלא סותרות אחת את השנייה.

זאב אלקין: במקרה הספציפי הזה זה המצב החוקי, במקרה שלנו, של חוק תאגוד אזורי.

זאב אלקין: כעיקרון, הרעיון לחבר יחד תאגידים שונים לישויות יותר גדולות הוא רעיון נכון משתי סיבות: 1.

זאב אלקין: הוא מאפשר לחסוך משהו בסעיף ההנהלות, כי אם מחברים שני תאגידים, מספיק שתהיה להם הנהלה אחת; 2.

זאב אלקין: כשיש תאגיד יותר גדול, הוא בא יותר חזק מול קבלני משנה וספקי משנה ויכול לסגור מחירים קצת יותר נמוכים.

זאב אלקין: לכן למהלך הזה יכולה להיות השפעה מיטיבה מסוימת על משק המים.

זאב אלקין: אגב, לא כזאת גדולה, לא כזאת גדולה: מדובר במצטבר, ביחד, אם כל החוק יקוים ככתבו וכלשונו, בכמה עשרות מיליוני שקלים, נדמה לי, שהם כמובן אחוז מאוד מאוד קטן מכלל האמבטיה של משק המים.

זאב אלקין: זאת אומרת, ההשפעה על התעריף תהיה טובה, היא אמורה להוריד אותו, אבל זניחה, זה לא מה שיוריד את מחירי חשבונות המים של אזרחי מדינת ישראל, אבל עדיין זה צעד לכיוון הנכון.

זאב אלקין: איפה הבעיה ביישום של החוק שאליו התייחסתם?

זאב אלקין: במקביל, בחוק אחר כתוב שמי שצריך לקבל החלטה ושולט בתאגיד וצריך לאשר את החיבור זה הדירקטוריון, וחברי הדירקטוריון של התאגיד הם אלה שנושאים באחריות מלאה לגורלו ולעתידו.

זאב אלקין: בדרך כלל הרוב המוחלט הם נציגי הרשות המקומית – באופן טבעי, אגב, כי היא זאת שדואגת לצרכנים, שהם חלק מתושבי הרשות.

זאב אלקין: כאן המבחן של החוק שחוקק כאן בכנסת למעשה פגש חוק אחר, שחוקק באותה הכנסת, והם התנגשו.

זאב אלקין: כי במבחן המעשה התיקון שעליו אתם מדברים של תאגוד אזורי עבר כבר לפני כשנתיים, וחבר הכנסת ביטן אז הוביל את תהליך החקיקה.

זאב אלקין: מאז השנתיים האלה, כמעט אף אחד לא התחבר, או אולי אף אחד לא התחבר.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי קיימת התנגדות מאוד מאוד חריפה של השלטון המקומי – תכף אני אסביר אותה – וכתוצאה מההתנגדות הזאת, בכל הדירקטורים שהנושא הזה עלה הדירקטורים הצביעו נגד החיבור.

זאב אלקין: לכן אין שום דרך חוקית לחבר בפועל בין התאגידים אלא רק דרך אחת, שהיא מאוד מאוד קיצונית: יכולה רשות המים לפזר את הדירקטוריון, לפטר את המנכ"ל ולמנות לתאגיד סוג של ועדה קרואה.

זאב אלקין: לעשות את זה במקום של תאגיד כושל אחד זה אפשרי, ורשות המים גם עושה את זה מדי פעם, אבל לעשות את זה בכל מדינת ישראל, לפטר חברי דירקטוריון שנבחרו כחוק ולמעשה מייצגים את הרשויות המקומיות, ולהשתלט על כל התאגידים כדי לחבר אותם בכוח בניגוד לעמדה של כל השלטון המקומי ובניגוד לעמדה של חברי דירקטוריון התאגידים, זה אירוע מאוד מאוד לא פשוט, כי הוא למעשה פחות או יותר מנטרל את הבחירה החופשית הדמוקרטית של התושבים באותן ערים שבחרו רשות מקומית, והיא זאת שבחרה את הנציגים שלה לדירקטוריון של התאגיד.

זאב אלקין: לעשות את זה בהיקף ארצי – אני אפילו לא בטוח שזה יעבור איזשהו מבחן משפטי, פשוט לפטר את כולם.

זאב אלקין: זאת התמונה.

זאב אלקין: ממה נובעת ההתנגדות של נציגי השלטון המקומי בדירקטוריונים?

זאב אלקין: הסיבה מאוד פשוטה.

זאב אלקין: התנגדות שלהם, שאני יכול להבין אותה, לסבסוד צולב.

זאב אלקין: הם אומרים: כרגע יש תאגיד שמייצג רשות או כמה רשויות; התאגיד הזה עובד בנוסחה כלכלית מסוימת, גם אחרי הרבה השקעות שנעשו וכו'; הוא מניב למשל דיבידנדים לרשות, כשמדובר על תאגידים חזקים – והרי ראש רשות וחברי המועצה לא לוקחים לכיס את הדיבידנדים האלה, הם מחלקים אותם לתוכניות השונות בתוך אותה רשות מקומית.

זאב אלקין: לכן באים חברי דירקטוריון חזק ומצליח, ואומרים: אנחנו לא רוצים לפגוע בתושבים של הערים שלנו.

זאב אלקין: אנחנו דאגנו טוב למשק המים, השקענו ולכן העלויות אצלנו יותר נמוכות, או שזה מסיבות כאלה ואחרות, כי יש לנו תשתיות יותר טובות, השקענו לאורך כל השנים; עכשיו אתם מבקשים מאיתנו לקחת כסף – ולמעשה זה לא כסף, אלה שירותים שאנחנו נותנים כרשות מקומית, על סמך הדיבידנדים.

איתן גינזבורג: זה כסף שהתושבים משלמים.

זאב אלקין: לא, תושבים משלמים על המים, אבל תאגיד שהוא יעיל מביא לרשות המקומית דיבידנדים, ומהדיבידנדים האלה הרשות נותנת שירותים לתושבים שלה.

זאב אלקין: ואז למעשה החלטה של חיבור בכוח מכריחה את אותן רשויות להפסיק את השירותים לתושבים שלהן למרות שהרשויות האלה עבדו טוב ועשו תאגיד יעיל והצליחו, ולמעשה להשקיע את הכסף הזה במקום אחר, שבו התאגיד היה פחות יעיל והפך להפסדי ויש תשתיות מים וביוב גרועות וכן הלאה וכן הלאה.

זאב אלקין: הדבר הזה מאוד מאוד לא פשוט.

זאב אלקין: אגב, זה לא תמיד קשור למצב הסוציו-אקונומי של הרשויות.

זאב אלקין: למשל, יש יישוב שלאף אחד אין ספקות לגבי המצב הסוציו-אקונומי שלו, כפר שמריהו, שבכלל לא מתואגד, ותשתיות המים והביוב שלו נוראיות.

זאב אלקין: זה קשור לסיבות שונות ומשונות שאני לא אפרט אותן כאן כרגע.

זאב אלקין: לכן למעשה הגענו למבוי סתום.

זאב אלקין: אגב, לעיתים – וזאת תופעה יותר מוזרה, אבל לצערי גם היא קיימת – גם חברי הדירקטוריון החלש, שלכאורה צריך להיות מעוניין להיבלע, גם הם מתנגדים, כי באים נציגי הרשות המקומית של אותו תאגיד ואומרים: אנחנו רוצים לקבל החלטות, לא רוצים שמישהו מבחוץ יקבל החלטות עבורנו.

זאב אלקין: ולפעמים יש עוד סיבות מורכבות יותר.

זאב אלקין: חבר הכנסת אייכלר, למשל, בוודאי מכיר את ההתנגדות של עיריית בני ברק שהתאגיד העירוני שלה יתחבר לעוד תאגידים.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי התאגיד הזה, מהסיבות המיוחדות של בני ברק, פועל במתכונת מאוד מיוחדת, שאגב מייקרת את התהליך, כי היא משביתה בשבת את כל הקשר עם הרשת הארצית של המים דרך מתקנים יקרים יחסית, וכתוצאה מזה תושבי בני ברק משלמים יותר על המים, כי מבחינות הלכתיות חשוב להם שזה יפעל בצורה כזאת.

זאב אלקין: אומרים אנשי התאגיד של בני ברק: אנחנו עושים את זה לעצמנו, זאת החלטה שלנו, מחר אנחנו נהיה חלק מתאגיד יותר גדול והוא יסרב לעשות את זה, כי הוא מממן את זה, ואז מה נעשה?

זאב אלקין: לא נוכל לצרוך מים, או לפחות חלק מהתושבים שלנו לא יוכלו לצרוך מים.

זאב אלקין: אז אל תחברו אותנו, אנחנו רוצים להיות עצמאיים, לקבל החלטות בעצמנו ולשלם קצת יותר בהסכמה כחלק מהרשות המקומית, כדי לתת שירות לאזרח מהסוג שהוא רוצה.

זאב אלקין: לכן למשל התאגיד של בני ברק מתחנן שלא יחברו אותו.

זאב אלקין: אתם רואים שיש פה מכלול שלם של סיבות והתנגדויות.

זאב אלקין: מה הפתרון שאני מציע לעניין הזה?

זאב אלקין: מייד כשנכנסתי לתפקיד, ראיתי שיש כאן בעיה: יש חוק, אבל הוא אות מתה.

ישראל אייכלר: כבוד השר, אני רוצה שתבין את הבעיה מיסודה.

ישראל אייכלר: כל הסיפור הזה של תאגידים היה כי לא רצו לחזור למקור, להחזיר לכל עירייה ועירייה – – –

זאב אלקין: לא, לא, לא, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אני זוכר מביטן שהייתה פשרה, שיעשו – – –

זאב אלקין: לא, יש פה שתי סוגיות שונות, תפרידו ביניהן.

זאב אלקין: יש ויכוח ישן-נושן, הוא כבר הרבה שנים בכנסת הזאת, ואני הייתי עוד בלידתה של הרפורמה של התאגידים, כבר אז הייתי חבר כנסת.

זאב אלקין: הוויכוח הוא מה עדיף – האם שרשות תנהל או שתאגיד ינהל.

ישראל אייכלר: זה לא הוויכוח.

זאב אלקין: לא, לא, לא, אלה שני ויכוחים שונים.

זאב אלקין: יש את הוויכוח הזה.

איתן גינזבורג: אבל זה היה הוויכוח בוועדה שדיברה על הרפורמה, אדוני.

איתן גינזבורג: אני הייתי חבר בכל הישיבות שם והייתי גם יושב-ראש תאגיד מים באותה עת, וזה היה הוויכוח הגדול: האם צריך להחזיר את תאגידי המים למחלקות מים בעירייה – אנחנו הצענו להחזיר את זה עם משק כספי סגור, ורשות המים מטעמיה סירבה לזה – או להתחיל לצמצם.

איתן גינזבורג: רשות המים אמרה שחזקות לא יתחברו, אם הן עומדות בקריטריונים.

איתן גינזבורג: הן לא יתחברו, וחלשות יתחברו.

זאב אלקין: חבר הכנסת גינזבורג, יש פה שתי סוגיות: יש אמירה אחת שאומרת שכשמשק המים לא מופרט לקופה סגורה וההכנסות ממכירת המים לא משרתות ב-100% את העלויות של משק המים – כולו, אגב, זה לא רק העירוני; זה גם תחנות התפלה, זה גם צנרת של מקורות.

זאב אלקין: הרי כל משק המים היום מתנהל כאמבטיה סגורה, ומהרגע שהוא התחיל להתנהל כך מדינת ישראל הפכה למדינה מובילה בתחום של המים, מה שלא היינו קודם.

זאב אלקין: ברגע שנעשתה הרפורמה הזאת, הפכנו למובילים בתחום ההתפלה, הפכנו למובילים בתחום של החיסכון.

זאב אלקין: היום אנחנו אחת המדינות שבהן הבזבוז של המים בצנרת מנקודת ההתחלה עד נקודת הקצה הוא הכי נמוך.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי שינינו והשקענו סוף-סוף בצנרת שלנו וגם בטכנולוגיות שונות.

זאב אלקין: אנחנו גם מדינה מאוד טכנולוגית, אז פיתחנו טכנולוגיות והיום כל העולם בא ללמוד כאן איך חוסכים מים ולא מבזבזים אותם באחוזים גבוהים.

איתן גינזבורג: זה בזכות – – –

זאב אלקין: זה בזכות הרבה דברים, בין השאר גם תאגוד.

זאב אלקין: כי תאגוד גרם לכך – מה שקודם לא היה.

זאב אלקין: הרי למה יש רשויות שבהן תשתית המים והביוב היא גרועה?

זאב אלקין: כי הרשויות המקומיות לא השקיעו.

זאב אלקין: כי לא רואים את זה.

זאב אלקין: כשבונים מבנה רואים אותו, גם בבחירות רואים אותו, אפשר להצביע על משהו, השקעה – – –

איתן גינזבורג: אפשר היה לפתור את זה בקביעה שזה משק מים סגור, כמו אבטחה וביטחון.

איתן גינזבורג: כמו שיש אגרת ביטחון.

איתן גינזבורג: הכסף הזה הולך – – –

זאב אלקין: אבל משק המים הוא סגור לא ברמה עירונית, חבר הכנסת גינזבורג, משק המים סגור ברמה ארצית.

זאב אלקין: כי אחרת יבואו וישאלו אותך: מי יממן מתקני התפלה?

זאב אלקין: איך זה בדיוק יעבוד?

זאב אלקין: משק המים הוא אמבטיה ארצית, הוא דואג לצינורות הובלה, הוא דואג לביוב, הוא דואג למט"שים, הוא דואג למתקני התפלה, שכבר הזכרתי, ועוד ועוד ועוד – וזה הכול מתאזן ביחד.

זאב אלקין: ומאז שעברנו לעבוד בצורה כזאת, כפי שאמרתי, אנחנו היום מדינה מובילה בעולם בתחום ניצול משאבי המים שלנו.

זאב אלקין: אפשר להמשיך את הוויכוח הזה, אבל לא על זה אנחנו מדברים כרגע.

זאב אלקין: כי ברגע שההכרעה הייתה שכן נשארים עם מודל תאגידים אמרו שחיבור תאגידים ביחד יביא להוזלה מסוימת.

זאב אלקין: וזה נכון, אני לא מתכחש לזה, רק שכחו לשאול את התאגידים.

זאב אלקין: הם לא רוצים להתחבר.

זאב אלקין: עכשיו אני אעבור מפה בכל זאת, חבר הכנסת אייכלר, ברשותך, למה ההצעה שלנו.

זאב אלקין: אמרתי מהרגע הראשון: יש פה מבוי סתום.

זאב אלקין: השלטון המקומי, ובצדק מבחינתו, לא נותן להתקדם, כי הוא דואג לתושבים שלו, זה תפקידם של ראשי ערים.

שלמה קרעי: אבל למה לא – – – הרי הכנסת היא ריבון – – –

זאב אלקין: אני אגיד לך.

זאב אלקין: אבל הכנסת כריבון נתנה סמכויות – חבר הכנסת קרעי, הכנסת כריבון נתנה סמכויות לשלטון המקומי לדאוג לתושבים, נתנה לו אחריות, נתנה לו סמכות, ויושבים אנשים שעליהם האחריות, נבחרו כדין, ולהם הסמכות, ואומרים: אני לא הולך לפגוע בתושבים של הרשות שלי בגלל שאני התנהלתי טוב ויעיל ומישהו אחר התנהל לא טוב.

זאב אלקין: אפשר להבין את זה.

זאב אלקין: הכנסת, אם היא רוצה, יכולה לעזור לחלשים, אבל שואל התאגיד היותר-חזק: למה על חשבון התושבים שלי?

זאב אלקין: הרי זה לא כסף שמישהו לוקח לכיס, זה בסוף כסף שנכנס לתקציבה של הרשות והופך לשירותים לאזרח.

זאב אלקין: וכפי שאמרתי, גם רוב החלשים מתנגדים, מסיבות אחרות.

זאב אלקין: ולכן אני מהרגע הראשון אמרתי, בואו ננסה למצוא לזה פתרון.

זאב אלקין: אני נגד חוקים שהם אות מתה.

זאב אלקין: יותר גרוע – במצב היום, אתם צריכים להבין שבגלל שהחוק כבר התחיל לפעול, המנגנון שלו, היום יש הרבה תאגידים שבאים לבנק, רוצים לקחת הלוואה לאיזשהו פרויקט תשתיתי, ואומרים להם: מי אתה?

זאב אלקין: אתה בכלל לא חוקי, אתה היית צריך להתחבר לפי החוק, לא רוצה לתת לך הלוואה, אולי לא תהיה בעוד חצי שנה.

זאב אלקין: זאת אומרת שזה הפך למכשול למשק המים, לא לבלוע ולא להקיא, תסלחו לי על הביטוי לגבי הסיטואציה שיש.

זאב אלקין: ולכן אנחנו עשינו שולחן עגול.

זאב אלקין: רשות המים, אנחנו כמשרד משאבי המים, משרד חדש שהוקם והוביל את התהליך הזה, משרד האוצר והשלטון המקומי.

זאב אלקין: הגענו להבנות עם השלטון המקומי שאנחנו הולכים לשנות את המודל למודל של חברה מנהלת.

זאב אלקין: מה המשמעות של זה?

זאב אלקין: שתאגיד שהוא חזק יותר ויעיל יותר לוקח על עצמו אחריות על תאגיד חלש.

זאב אלקין: למעשה אנחנו חוסכים ככה על שתי הנהלות.

זאב אלקין: יש רק הנהלה אחת, אנחנו כן מייצרים את האפקט של הגודל כי הכול פועל ביחד ויש את היתרון הזה של היכולת לעבוד מול ספקים במחירים יותר טובים, אבל מצד שני אין סבסוד צולב מרשות לרשות.

זאב אלקין: למעשה התאגיד החזק מנהל בנפרד את הקופה של התאגיד החלש יותר ומנסה לעשות אותה כמה שפחות הפסדית או יותר רווחית, כל אחד בהתאם למצב ההתחלתי, ובמקביל ממשיך לנהל את הקופה שלו.

זאב אלקין: הרשות המקומית שהייתה מוצלחת יותר ממשיכה לקבל את כל מה שהיא קיבלה עד עכשיו, גם ברמת השירותים וגם ברמת הדיבידנדים במידה שהתאגיד מביא דיבידנדים בתוך אותה רשות.

זאב אלקין: זה מודל שהוא יותר גמיש.

זאב אלקין: זה נכון שהוא משאיר יותר קשיים לתאגידים שהיו מוצלחים פחות, אבל הוא עדיין מקדם אותם – – –

איתן גינזבורג: זה בעיקר פוגע בשירות לתושבים.

זאב אלקין: לא.

איתן גינזבורג: זה בעיקר פוגע בשירות לתושבים.

זאב אלקין: חבר הכנסת גינזבורג, המודל שאני מדבר עליו לא פוגע בשירות לתושבים.

זאב אלקין: אגב, מי שהציע את המודל זה השלטון המקומי.

איתן גינזבורג: מכיוון שאתם כופים עליו כל פעם.

איתן גינזבורג: מועצת המים ורשות המים, שזה אותו גוף, הם עושים מה שהם רוצים.

איתן גינזבורג: כמו שבהצעת החוק קבעו קריטריונים והודיעו לנו: אתם תאגיד שלא צריך להתאגד, כי אתם עומדים בקריטריונים א', ב', ג'.

איתן גינזבורג: מה קרה חצי שנה אחרי זה?

איתן גינזבורג: קיבלנו מכתב מרשות המים: אתם חייבים להתאגד.

איתן גינזבורג: למרות – – – קודם שלא מחייב אותי להתאגד.

איתן גינזבורג: כי הם עושים מה שהם רוצים.

זאב אלקין: לא, חבר הכנסת גינזבורג, הם פועלים בהתאם לחוק.

איתן גינזבורג: הם לא פועלים בהתאם לחוק.

זאב אלקין: הקריטריונים שמופיעים בחוק הם סף שממנו הם יכולים להתיר לך שאתה לא צריך להתאגד, אבל הם לא חייבים להתיר לך לא להתאגד.

איתן גינזבורג: אני שמעתי מה אמר לי אפי דביר באוזן, אני שמעתי מה יושב-ראש רשות המים אמר לי.

איתן גינזבורג: אל תגיד לי שזה בדיוק – – –

זאב אלקין: אבל אפשר לקרוא את החוק, חבר הכנסת גינזבורג.

זאב אלקין: היום אתה מחוקק, אתה מוזמן לקרוא את החוק ולקרוא מה שכתוב שם.

זאב אלקין: עכשיו, רשות המים, יש לה סמכות במצבים מסוימים להתיר פטור מתאגוד אבל אין לה חובה לעשות את זה.

זאב אלקין: היא צריכה לקבל החלטה מתוך התמונה הכוללת שהיא רואה של כמות השחקנים ושל התאגידים החלשים, וגם החזקים, כי בסוף צריך לדאוג גם לתאגידים חלשים.

זאב אלקין: זה לא חוכמה שכל החזקים יגידו: אני ממשיך לעבוד לבד, אני אפילו לא מוכן להיות חברה מנהלת של תאגיד יותר חלש, גם אם זה לא עולה לי כסף.

זאב אלקין: להפך, אני מרוויח כסף, אבל אני לא רוצה להתעסק עם החלש, שימות לבד.

זאב אלקין: גם זו גישה לא הוגנת.

זאב אלקין: ולכן יש כאן הצעה, שאגב, לזכותו של השלטון המקומי ייאמר שהוא הציע אותה כבר לפני שנתיים-שלוש, ומשרד האוצר התעקש, לדעתי בטעות, כנגד הנוסחה הזאת, כי הוא רצה ללכת בנוסחה של הכול או לא כלום.

זאב אלקין: בסוף הנוסחה של הכול או לא כלום הסתיימה כרגיל, כמו שקורה בעולם ובחיים שלנו – בכלום.

זאב אלקין: ולכן כרגע מדובר על נוסחה שאנחנו מדברים על יישום שלה בהסכמה, יחד עם השלטון המקומי: תאגידים שרוצים להתחבר – ואגב, יש כמה בודדים כאלה שרוצים להתחבר וכרגע לא עושים את זה בגלל כל המלחמה בין השלטון המקומי לרשות המים.

זאב אלקין: תאגידים שרוצים להתחבר, יתחברו.

זאב אלקין: תאגידים שמעדיפים מודל של חברה מנהלת ילכו על מודל חברה מנהלת.

זאב אלקין: אגב, יש מקום בארץ, אחד, שבו זה כבר נוסה כפיילוט וזה מאוד מאוד מוצלח – עבודה משותפת של קריית אתא וקריית ים.

זאב אלקין: קריית אתא כתאגיד חזק הפך לחברה מנהלת של קריית ים.

זאב אלקין: החוק היום כבר מאפשר את זה, זה קיים בחוק.

זאב אלקין: למעשה בצורה כזאת אנחנו נדע לתת מענה מיטבי לפחות בתנאים האלה.

זאב אלקין: גם נדע להוביל חיבור, אולי קצת פחות מהודק מכפי שתוכנן מלכתחילה אבל חיבור אמיתי, שיעבוד ולא רק יישאר כאות מתה בספר החוקים.

זאב אלקין: וגם נעשה את זה יחד עם השלטון המקומי, בלי לגרום לסבסוד צולב ובלי לפגוע בזכויות של התושבים של הרשויות המקומיות השונות, שהם למעשה אלה שבחרו, נניח, הנהלות יותר מוצלחות ויש להם תאגידים יותר מוצלחים.

זאב אלקין: איפה זה עומד כרגע מבחינת הביצוע?

זאב אלקין: אנחנו קיווינו שיהיה חוק הסדרים יחד עם התקציב בצורה מסודרת, זה היה אמור להיות פרק בחוק ההסדרים.

זאב אלקין: אנחנו נראה הלילה אם יהיה חוק הסדרים.

זאב אלקין: חוששני.

זאב אלקין: לפחות לפי מה שפורסם נכון לעכשיו בסדר-היום של הממשלה אין חוק הסדרים, ולכן כרגע בתוקף החוק שעליו דיברתם, שהוא כידוע מייצר קושי גדול.

זאב אלקין: אני מאוד מאוד מקווה שבסופו של דבר המחוקק כאן יאפשר לנו ליישם את המודל הנכון, שיש עליו כרגע הסכמה של כל השחקנים בתחום משק המים – גם של השלטון המקומי, גם של רשות המים, גם של האוצר, שסוף-סוף ירד מהעץ והתיאוריות הגדולות והבין שצריכים להיות מעשיים, וכמובן אנחנו, כאלה שמובילים את הנוסחה.

זאב אלקין: אני מקווה שזה יקודם או בחקיקה פרטית או בחקיקה ממשלתית.

זאב אלקין: אנחנו הצבענו בשלב הראשון לתת ארכה ליישום החוק, כדי לראות שהמודל אכן עובד ואכן כולם מתחברים, כפי שהובטח על ידי השלטון המקומי.

זאב אלקין: לאחר מכן, ברגע שרואים שכולם נכנסים למודל הזה – לתקן כבר את החוק בצורה קבועה.

זאב אלקין: במידה שיהיה – וכנראה לא יהיה – חוק ההסדרים אנחנו גם ננסה לקדם תזכיר חוק ממשלתי בתחום הזה.

זאב אלקין: ניקח את פרק המים שתוכנן לחוק ההסדרים, אגב לא רק בנושא הזה אלא גם בנושא שאתה הארת, חבר הכנסת גינזבורג, של סוגיית הסמכויות בין רשות המים לבין הדרג הנבחר.

זאב אלקין: אני חושב שאחת הבעיות היום היא שרשות המים, כמו שאמרת, הרבה פעמים עושה כרצונה – – –

אורית פרקש הכהן: לזה גם אני פה.

זאב אלקין: אני יודע, אני יודע.

איתן גינזבורג: כבר דיברנו על – – –

זאב אלקין: אבל זה לא דומה.

זאב אלקין: מקרה אחד לא דומה למקרה שני, השרה פרקש הכהן.

אורית פרקש הכהן: צריך להיזהר לא לשפוך את התינוק – – –

זאב אלקין: אמת, אמת.

זאב אלקין: נכון, את צודקת, צריך ללכת על נוסחה מאוזנת.

זאב אלקין: אני חושב שאנחנו הגענו אליה, לפחות בהסכמה עם משרד האוצר.

זאב אלקין: נוסחה שהיא יותר מאוזנת וכן מאפשרת, בכל זאת, לדרג הנבחר להשפיע על תחום משק המים.

זאב אלקין: כרגע אני יועץ של רשות המים, כשהיא רוצה היא מקשיבה לי – – –

אורית פרקש הכהן: אבל יש החלטות ממשלה.

אורית פרקש הכהן: תקבע מדיניות בהחלטות ממשלה.

זאב אלקין: אי-אפשר כל דבר לנהל בהחלטות ממשלה, זה לא מצב נורמלי ולא מצב תקין.

זאב אלקין: הינה, אתם מעלים מולי נושא, וגם אם אני מסכים איתכם במאה אחוז והכנסת תקבל החלטה ואני כשר ארצה לבצע אותה, כל מה שאני יכול זה לבוא לרשות המים ולייעץ.

זאב אלקין: ירצו – יקבלו, לא ירצו – לא יקבלו.

זאב אלקין: הינה, אתם מדברים על המחיר.

זאב אלקין: אני למשל יזמתי, ומועצת רשות המים האחרונה, למזלי, אחרי הרבה מאוד ויכוחים, לפחות בשלב הראשון הצביעה פה אחד בעד ההצעה שלי: בתקופה של משבר קורונה, סיטואציה מאוד מורכבת, אנשים נמצאים בבית בכוח כי מחזיקים אותם בבית בכוח, בדקנו בכמה גדל השימוש במים לצרכים ביתיים.

זאב אלקין: אין סיבה שבגלל זה אנשים עולים לתעריף גבוה ומשלמים תעריף גבוה.

זאב אלקין: ברור שצריך לשלם על המים, אבל אין סיבה שישלמו בתעריף גבוה ולא בתעריף נמוך.

זאב אלקין: והצעתי להגדיל את המכסה של תעריף מסובסד בהתאם לגודל של השימוש – רואים את זה בניתוח של כלל משק המים במדינת ישראל.

זאב אלקין: היה דיון לא פשוט, אבל בסוף כרגע מועצת המים לפחות אישרה לצאת לשימוע ולהתחיל להניע את התהליך הזה.

זאב אלקין: אבל היא יכלה גם להגיד לי לא, ויכולתי עד מחר להסביר שיש משבר קורונה ושהכנסת מבקשת – – –

אורית פרקש הכהן: יש הרבה מאוד חשיבות לשמור את השווקים האלה כלכליים, בלי הקורונה.

זאב אלקין: אמת.

זאב אלקין: מאה אחוז.

זאב אלקין: אני לא חולק על זה.

זאב אלקין: לכן – – –

אורית פרקש הכהן: והגוף שאתה מדבר עליו ספציפית מייצג גם אינטרסים של חקלאים ועוד הרבה אינטרסים – –

זאב אלקין: נכון מאוד.

אורית פרקש הכהן: – – שהם לא רק משק המים.

אורית פרקש הכהן: שהם לא רק בעצם נקי נקי – – – משק המים.

זאב אלקין: אמת, אמת.

זאב אלקין: לכן צריך להיות איזון.

זאב אלקין: אבל לא יכול להיות מצב ששר, שהוא מייצג את הממשלה, שהיא מייצגת של הכנסת, כל מה שהוא יכול לעשות אם הוא רוצה לשנות משהו זה רק לחוקק, כן?

זאב אלקין: זה מצב לא נורמלי.

איתן גינזבורג: למה אתה לא מדבר על מה שהציע אייכלר?

איתן גינזבורג: על זה גם מסכימים ראשי הרשויות.

איתן גינזבורג: רק למי שרוצה: להחזיר את משק המים כמשק סגור עם החרגות מים, כמו שהיה בעבר.

איתן גינזבורג: זה מצמצם לך את כל – – –

זאב אלקין: איתן, אני עונה לך.

זאב אלקין: משק המים צריך להיות סגור לא בתוך עיר אחת.

איתן גינזבורג: הוא היה ככה.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: משק המים צריך להיות – – –

איתן גינזבורג: 60 שנה זה היה ככה.

זאב אלקין: שנייה.

זאב אלקין: משק המים צריך להיות סגור לא רק בתוך עיר אחת.

זאב אלקין: הוא צריך להיות סגור גם בתוך האמבטיה הארצית כולה.

זאב אלקין: אחרת לא יהיו פרויקטים להתפלה – ולא היו פה עשרות שנים.

איתן גינזבורג: – – –

זאב אלקין: ולא יהיו עוד הרבה דברים, ונחזור – –

איתן גינזבורג: – – –

זאב אלקין: – – נחזור לבצורת.

זאב אלקין: זה דבר אחד.

זאב אלקין: דבר שני, אני אגלה לך שגם אם פתאום מישהו היום – תשאל בשקט את ראשי הערים, שהם גדולי הטוענים לביטול התאגידים, אם הם מוכנים בפועל לביטול הזה כשהמשמעות של זה היא לשלם בחזרה לתאגיד.

זאב אלקין: הרי אם אתה מפרק תאגיד, אתה צריך לשלם לו בחזרה על כל מה שהוא קנה כתשתיות של מים וביוב מאותה רשות מקומית.

זאב אלקין: הרי תאגיד לקח הלוואה וקנה, ועכשיו הוא מחזיר אותה – כל תאגיד בקצב משלו.

זאב אלקין: עכשיו, המשמעות של זה מבחינת הרשות המקומית היא לרכוש את זה בחזרה.

זאב אלקין: אני עוד לא ראיתי תור ארוך של רשויות מקומיות שעומדות בתור להחזיר לאוצר את כל המענקים – – –

שלמה קרעי: מי הבעלים של התאגידים?

זאב אלקין: מה?

שלמה קרעי: מי הבעלים של התאגידים?

ישראל אייכלר: ב-50% העירייה היא הבעלים.

איתן גינזבורג: לא 50% – 100%.

ישראל אייכלר: 100%?

איתן גינזבורג: 100%.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: לא, לא.

זאב אלקין: זה לא משנה.

זאב אלקין: אבל ברגע שאתה סוגר תאגיד, אתה צריך לעשות חוזה – זה שהעירייה הבעלים לא גורם לזה שהיא העבירה בחינם לתאגידים את משק המים והביוב.

זאב אלקין: הם שילמו לרשויות המקומיות סכומים גדולים מאוד.

איתן גינזבורג: כי זה מה שהאוצר עשה כדי שתסכימו עם זה.

איתן גינזבורג: בוא, אנחנו מכירים – – –

זאב אלקין: בסדר.

זאב אלקין: אבל אתה רואה עכשיו רשות מקומית שעומדת בתור לעשות הפוך, לשלם בחזרה?

ישראל אייכלר: לא לשלם.

ישראל אייכלר: להחזיר לה.

איתן גינזבורג: – – –

זאב אלקין: אבל היא קיבלה כסף על זה.

זאב אלקין: מה זאת אומרת "להחזיר לה"?

זאב אלקין: היא קיבלה כסף גדול על זה.

איתן גינזבורג: היא תיקח לעצמה את חובותיו של התאגיד?

אליהו ברוכי: ומאיפה הכסף הזה?

אליהו ברוכי: מאיפה זה נפרע?

זאב אלקין: מה?

אליהו ברוכי: זה מהמים.

אליהו ברוכי: אתה מחזיר לך את הכול לרשות, כולל המים, כולל ארנונה, רווחים עתידיים.

איתן גינזבורג: היא תיקח.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: היא תיקח על עצמה.

זאב אלקין: אבל היא לא תיקח על עצמה.

איתן גינזבורג: אבל היא – – –

זאב אלקין: יש כרגע המצב.

זאב אלקין: יש הבנקים.

זאב אלקין: בנקים נתנו הלוואות לתאגידים.

זאב אלקין: מי יחזיר כסף לבנקים כשאתה סוגר את התאגיד?

אליהו ברוכי: מהמחיר של המים.

אליהו ברוכי: מההפרשים העתידיים.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: אבל מי ייקח על עצמו אחריות על ההלוואות האלה?

אליהו ברוכי: הרשות.

זאב אלקין: הרשות המקומית?

אליהו ברוכי: כן.

זאב אלקין: אני לא רואה תור.

זאב אלקין: כשאני בשקט עם אותם ראשי רשויות שהם נגד תאגוד אזורי, ולכן אומרים: בואו נבטל את התאגידים, ואני שואל: אתה מוכן לקחת על עצמך את ההלוואה של התאגיד ולשלם?

זאב אלקין: הם אומרים: לא, לא, לא, זה לא.

זאב אלקין: לכן, זה הרבה יותר מורכב מכפי שאתם חושבים, גם אם הכנסת הייתה מחליטה לבטל את התאגידים.

זאב אלקין: אבל כרגע זה לא הכיוון, ובעיניי בצדק זה לא הכיוון.

זאב אלקין: הכיוון לחבר ולהרוויח מהגודל הוא נכון, ובמודל שבהסכמה עם השלטון המקומי אפשר לעשות את זה.

זאב אלקין: ועכשיו תורה של הכנסת לתת למודל הזה את הפלטפורמה החוקית והמשפטית הנדרשת, כדי שבאמת תהיה התאמה בין החוק לבין מה שיכול לקרות בפועל.

זאב אלקין: זה אתגר של הכנסת, אם בחקיקה פרטית ואם בחקיקה ממשלתית, כפי שאנחנו ננסה להוביל.

שלמה קרעי: אם כבר מחוקקים חוק כזה, אז כדאי – – –

איתן גינזבורג: החיבורים יהיו בהסכמה בלבד?

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: אבל השלטון המקומי, בשונה ממה שהיה בעבר, מוכן להוביל את כל החיבורים האלה.

איתן גינזבורג: רשות או תאגיד שלא מוכנים להתחבר, לא יכפו עליהם חיבור?

זאב אלקין: אם הוא חי ומתפקד, כן.

זאב אלקין: לפי אותם קריטריונים שיש בחוק.

איתן גינזבורג: עצמאי, מי שעובד – – –

זאב אלקין: לפי אותם קריטריונים שיש בחוק, למי שעומד בזה.

זאב אלקין: היום רוב הרשויות שלא מתואגדות בכלל, הן לא עומדות בקריטריונים.

זאב אלקין: הן דווקא הכי חלשות ופשוט לא תאגדו את עצמן כי אף אחד לא רוצה לקחת אותן לאף תאגיד.

זאב אלקין: זו הבעיה העיקרית.

שלמה קרעי: מכובדי השר, אני חושב שאם כבר מחוקקים ומתקנים את החוק כמו שאתה מציע, ואם יש הסכמה גורפת בין כל הצדדים, אז זה מקובל לגמרי.

שלמה קרעי: אבל מה שהזכיר חבר הכנסת אייכלר לגבי ועדת הנחות, שאין היום בתאגידי המים, אני חושב שזה דבר שאנחנו צריכים – – –

זאב אלקין: יש משהו אחר.

זאב אלקין: יש מנגנון שנוצר מראש בתהליך החקיקה שאפשר את המכסות של המים המסובסדים, של התעריף הנמוך לקבוצות האוכלוסייה החלשות – שהכנסת הגדירה אותן, אגב, לא אף אחד אחר.

זאב אלקין: ובאמת המשפחות האלה מקבלות למעשה מים מסובסדים בהיקף של פי שניים: במקום 3.5 קוב לנפש הן מקבלות 7 קוב לנפש.

זאב אלקין: ולכן בפועל, כתוצאה מזה הן אף פעם לא חורגות וכן משלמות את המים בתעריף הנמוך.

זאב אלקין: עכשיו, אם רוצים לשנות את החוק בהקשר הזה ולהגדיל או להקטין את הקבוצה הזאת – אפשר, אבל צריך להבין שבגלל שזה משק סגור כל פעולה שאתה עושה בתעריף, יש לה מחיר.

זאב אלקין: אם אתה מגדיל את ההיקף של המים המוזלים, אתה מעלה בהיקף כזה או אחר את המים לכל השאר, גם לאזרחים שמשלמים תעריף יקר יותר כי הם משתמשים יותר במים, ומה שיותר משמעותי – לתעשייה ולמלונות.

אליהו ברוכי: או על חשבון הדיבידנדים.

זאב אלקין: מה?

אליהו ברוכי: או על חשבון הדיבידנדים.

זאב אלקין: התעריף בסוף מאזן את הכול.

זאב אלקין: דיבידנד זה כבר שאלה של התנהלות של תאגיד פרטני.

זאב אלקין: זה לא רלוונטי.

זאב אלקין: אבל התעריפים בסוף מאוזנים.

זאב אלקין: יש תעריף אמיתי: כמה עולה להחזיק משק המים במדינת ישראל.

זאב אלקין: הוא די אי שם באמצע, בין התעריף הזול יותר, שהוא למגורים עד גובה מסוים, לבין התעריף היקר יותר.

זאב אלקין: אם אתה מכניס עוד קבוצות אוכלוסייה או מוזיל להן עוד את התעריף או מגדיל את הגודל – למשל, למה שהצעתי לעשות עכשיו יכול להיות שיהיו תוצאות גם לגבי התעריף היקר, אני לא מתחבא מאחורי זה.

זאב אלקין: אני טענתי ברשות המים שיש כל מיני סיבות ספציפיות השנה ובשנה הבאה, ויכול להיות שלא יהיה צורך לייקר ויכול להיות שזה יתאזן ממקום אחר.

זאב אלקין: אבל בפועל אין חוכמות, אין משחקים ואין ארוחות חינם: אתה רוצה לתת למישהו מים יותר בזול ממה שזה באמת עולה, מישהו אחר ישלם על זה יותר ביוקר, והמישהו אחר הזה הם גם גופים שאנחנו רוצים לעזור להם: אלה בעלי העסקים, תעשייה וכו'.

שלמה קרעי: אדוני השר, מדובר במיליונים שנמשכים כדיבידנדים.

קריאה: בדיוק.

קריאה: זה לא רק המים – – –

זאב אלקין: אבל הדיבידנדים האלה – – –

שלמה קרעי: מה זה למעשה דיבידנד?

זאב אלקין: טוב, חבר הכנסת קרעי, הדיבידנד הזה, אני מסביר לך מה זה.

זאב אלקין: הדיבידנד הזה זה שירותים שמקבלים אזרחים ברשויות מקומיות שמנהלות נכון את התאגיד, בצורה יעילה – –

שלמה קרעי: זה למעשה הגדלה – – –

זאב אלקין: – – שהשקיעו בעבר אולי במשק המים והביוב שלהן יותר ממה שהשקיעו – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת שלמה קרעי, זה לא דיון כרגע.

אליהו ברוכי: זו רק הצעה לסדר-היום.

זאב אלקין: עכשיו, אפשר להמשיך – – –

שלמה קרעי: זה למעשה הגדלת תעריף הארנונה.

שלמה קרעי: משק המים לא סגור.

שלמה קרעי: אתה אומר שהם התייעלו, זאת אומרת, התאגיד התייעל במשק המים.

שלמה קרעי: במשק המים אפשר להפחית את העלויות לאזרחים, אבל מושכים דיבידנדים ומעלים בעצם את – – –

אליהו ברוכי: אולי כדאי להעביר את זה לדיון באיזושהי ועדה – – –

זאב אלקין: אני מציע – – –

איתן גינזבורג: – – –

שלמה קרעי: לסגור את משק המים – – –

זאב אלקין: אני מציע – – –

אליהו ברוכי: שנייה, חברי הכנסת, זה לא דיון.

אליהו ברוכי: אולי נעביר את זה לאיזשהו דיון באחת הוועדות?

זאב אלקין: חבר הכנסת קרעי וחבר הכנסת גינזבורג, אני מסכים שהנושא הוא מרתק וחשוב, וצדק חבר הכנסת אייכלר שסוף-סוף הכנסת מתעסקת בנושאים שהיא צריכה להתעסק בהם.

זאב אלקין: אני בהחלט אשמח אם תחליטו להעביר את הנושא הזה לוועדת הכלכלה, שהיא הוועדה בכנסת שהיא זאת שמפקחת על משק המים.

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: אז נודיע – – –

זאב אלקין: ואני מתחייב אישית, אם אתם רוצים לבוא לשם, יחד עם רשות – – –

איתן גינזבורג: – – – לשבח את כבוד השר, שבזמן כל כך קצר – –

אליהו ברוכי: למד לעבוד.

איתן גינזבורג: – – הפך להיות מומחה בתחום.

איתן גינזבורג: באמת יישר כוח גדול.

איתן גינזבורג: אני יושב כאן ונפעם מרמת הבקיאות והידע.

זאב אלקין: לא, לא.

אליהו ברוכי: לא, לא.

אליהו ברוכי: זה לא מעכשיו, זה מהעבר – מהדיונים.

זאב אלקין: לא, לא.

זאב אלקין: חבר הכנסת גינזבורג, לא הייתה לי ברירה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה, אתה רוצה דקה לפני ההצבעה?

אוסאמה סעדי: אולי.

אליהו ברוכי: אז לפני ההצבעה.

זאב אלקין: בוודאי.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה, עמדה, בבקשה.

אליהו ברוכי: דקה לרשותך.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, באמת אני הייתי שותף גם לדיונים בהצעת חוק כזאת בכנסת העשרים, בוועדה שחברנו דוד ביטן הוביל.

אוסאמה סעדי: אני חושב שיש ויכוח בעד ונגד התאגידים – כמובן שיש יתרונות ויש חסרונות – אבל ודאי שכולם תמימי דעים שבאמת צריך לצמצם את מספר התאגידים.

אוסאמה סעדי: אני פה מעלה שתי נקודות שכל הזמן אני מעלה, גם בזמן הדיונים בוועדה לפני אישור החוק וגם אז במליאה: אני מעלה את הנושא של ההיטלים.

אוסאמה סעדי: ההיטלים שגובים התאגידים פר מטר להיתר בנייה היו בערך 30–40 שקל, והיום זה בערך 160–170 שקל; וגם הנושא של תעריפי המים, למרות שזה לא קשור לתאגידים אלא לרשות המים, והתלונות הרבות על הניפוח ועל החשבוניות שעכשיו מקבלים האזרחים – כאשר בעבר, כאשר זה היה בעיריות ובמועצות – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: – – האזרחים אומרים: לא היינו מקבלים את אותם חשבונות; וגם האמצעים שהתאגידים נוקטים לגבייה, יש הרבה תלונות על זה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

זאב אלקין: חבר הכנסת סעדי, קודם כול, כשאתה אומר שכולם תמימי דעים, כנראה אתה לא מכניס ל"כולם" את ראשי הרשויות, בין השאר, של המגזר שאתה מייצג כאן בכנסת, כי כמעט כולם נגד, כמעט פה אחד, וכולם באים אליי להסביר לי למה זה לא טוב לחבר.

זאב אלקין: כנראה שאתה לא מסונכרן איתם בהקשר הזה של "כולם".

זאב אלקין: אבל לגבי שאר הדברים שאמרת, קודם כול זה נכון שפעם מחיר המים במדינת ישראל היה מחיר לא ריאלי, צריך להודות.

זאב אלקין: ולכן מדינת ישראל השקיעה בפרויקטים תשתיתיים בתחום המים רק מה שנשאר תוך כדי דיון בתקציב המדינה.

זאב אלקין: ולכן היא גם לא הייתה יכולה בפועל לעשות לא מתקני התפלה ולא שום דבר.

זאב אלקין: היינו מדינה שבה בכל שנה של בצורת היינו בצרה.

זאב אלקין: אנחנו היום במקום אחר לגמרי, בגלל, בין השאר, שארגנו את משק המים שלנו במחיר אמיתי.

זאב אלקין: לגבי העלייה בתקופה האחרונה, שאליה אני התייחסתי, היא נובעת – הרי מחיר המים לא השתנה, אז מה קרה?

זאב אלקין: מניתוח העומק שאני עשיתי – ובאמת יש הרבה תלונות מלא מעט אזרחים במהלך השנה האחרונה, החודשים האחרונים – הסיבה לזה היא שהות ממושכת בבית, שלא רק הגדילה את כמות המים, אלא בגלל שמשפחה ממוצעת היא בדרך כלל על הקשקש של הכמות המותרת, עברו אותה ואז התחילו לשלם תעריף שהוא יקר יותר, פי שניים, ואז חשבון המים גדל ב-20%–30%, ומייד אזרחים מרגישים את זה.

זאב אלקין: ולכן יזמתי את מה שיזמתי.

זאב אלקין: יהיה על זה בטח ויכוח גם בשימוע הציבורי שאליו יצאנו.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שבסוף אני אצליח לשכנע את מועצת רשות המים – כי אני רק יכול לייעץ לה, היא זאת שמקבלת החלטות – והיא אכן תתמוך בכיוון הזה עד הסוף, ושבעוד כמה שבועות אכן תצביע על ההרחבה הזמנית של הכמות המוכרת עד שנסיים את משבר הקורונה ונחזור לאורח החיים הנורמלי.

אליהו ברוכי: לפני הצבעה, יש לנו עוד עמדה מהצד של חבר הכנסת עמית הלוי.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: דקה אחת לרשותך.

עמית הלוי: כבוד השר, אני מנצל את זה לעוד נושא בהקשר הזה, אבל זה נוגע לתעריפים שהזכרת.

עמית הלוי: יש טענה שכיוון שהתחשיב הוא חודשי – נדבר על הדירוג בין התעריפים, הזולים והפחות – הוא לא תואם משק רגיל של בית, כיוון שהמשק הוא שנתי.

עמית הלוי: אנשים שוכרים דירה לשנה והוצאות החינוך הן שנתיות.

עמית הלוי: ההצעה שהתכוונתי לשלוח אליך בדיוק בימים האחרונים ואני מעלה אותה כאן היא שהתחשיב יהיה או שנתי או דו-שנתי, כך שאם אדם בחודש מסוים מחוץ לבית או שהוא בחופש, בחודש אחר הוא משתמש יותר.

עמית הלוי: בסופו של דבר, ההוצאות הן שנתיות, והתחשיב היום, שהוא תחשיב חודשי, לא תואם את סל ההוצאות הרגיל – – –

זאב אלקין: אני לא יכול לא להשיב.

זאב אלקין: לפי התקנון, אני חייב.

עמית הלוי: ולכן אשמח שזה ייכנס גם לתוך הדיון, הסיפור הזה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעביר את זה לדיון המשותף עכשיו, עם ההצעה הזאת, בעזרת השם, לוועדת הכלכלה.

זאב אלקין: יש לי מה לענות, אבל היושב-ראש החליט שגם ככה הטרחתי אתכם יותר מדי בינתיים.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

אליהו ברוכי: עמדה נוספת מהצד.

איתן גינזבורג: תודה רבה, כבוד השר.

איתן גינזבורג: אני אעשה את זה ממש ממש קצר.

איתן גינזבורג: אתה דיברת על שימוע ציבורי, ואני חייב להטיל זרקור נוסף על התנהלות מועצת המים בכל הנוגע לשימועים ציבוריים.

איתן גינזבורג: היה לי גם שיג ושיח עם נציגי רשות המים.

איתן גינזבורג: אי-אפשר להבין שום דבר מהנוסחים שמפרסמים לציבור לכאורה ביחס לכוונות של רשות המים.

איתן גינזבורג: כלום.

איתן גינזבורג: גם לאנשים מאוד מקצועיים יהיה קשה להבין מה כתוב שם; על אחת כמה וכמה הציבור.

איתן גינזבורג: ואם תבדוק לאורך השנים מי אותו ציבור שבא לשימוע, אתה תראה שם תמיד את בעלי אותם אינטרסים, שזה תאגידים ורשויות מקומיות, ואולי גם מפעלים.

איתן גינזבורג: באמת, מה שנקרא, ציבור אמיתי, ומי שבאמת נפגע בכל הנוגע לתעריפים – אותו לא תמצא שם לעולם.

איתן גינזבורג: לכן הייתי מציע לך כשר ממונה, אומנם אתה שר מייעץ כמו שאתה קורא לעצמך, לצערנו, ואנחנו צריכים לטפל גם בזה – – –

זאב אלקין: תעזרו לי גם בזה.

איתן גינזבורג: בהחלט, אם תרצה.

איתן גינזבורג: אנחנו פרטנרים שלך בהקשר הזה.

איתן גינזבורג: צריך שלפחות הקול-קורא שיוצא, ושהשימוע עצמו לא יהיה רק כל כך מקצועי, אלא שיבינו גם שיש ציבור אמיתי שלא מבין את כל המונחים והחשבונאות ואת כל הנוסחאות, אף אחד לא מבין מה כתוב שם.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

זאב אלקין: תרשה לי משפט על זה.

אליהו ברוכי: משפט אחד, בבקשה.

זאב אלקין: אני לא יכול להתאפק שלא להגיב.

זאב אלקין: חבר הכנסת גינזבורג, אני בהחלט יכול להבין על מה אתה מדבר, כמי שחווה הופעה ממש לאחרונה במועצת רשות המים כדי לשכנע אותם לתמוך בהצעתי.

זאב אלקין: אני כן טרחתי לקרוא את המסמכים, שאכן היו מורכבים, ולרדת לעומקם.

זאב אלקין: ואז כשנימקתי בדיון במועצה – הדרג המקצועי דווקא לא אהב את ההצעה שלי, אבל בנתונים שהם הביאו הבאתי הוכחות שזה נכון ללכת לכיוון שאני רוצה.

זאב אלקין: במהלך הדיון האחרון נציגי רשות המים אמרו: רגע, רגע, רגע, מה שפרסמנו זה לא בדיוק נכון – הנכון הוא ההפוך, ולכן הטיעון שלך לא עובד.

זאב אלקין: בהחלט אני יכול להבין את החוויה שאתה מדבר עליה.

אליהו ברוכי: אנחנו נעבור להצבעה להעביר את הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.

אליהו ברוכי: מי שבמקומו – במקומו, מי שלא – אני אוסיף פה.

זאב אלקין: אני מצרף את קולי.

זאב אלקין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אליהו ברוכי: באלקטרוני יש לנו אחד בעד.

אליהו ברוכי: אנחנו מוסיפים את השר אלקין; חבר הכנסת אופיר סופר – בעד; חבר הכנסת אייכלר – בעד; חבר הכנסת טייב, אוסאמה, חבר הכנסת גדי יברקן, סגן השר, חבר הכנסת עוזי דיין, חבר הכנסת קרעי, חבר הכנסת לוי.

אליהו ברוכי: השרה פרקש, את הצבעת או שאיתן הצביע?

איתן גינזבורג: אני.

אליהו ברוכי: את לא מצביעה – אתה הצבעת.

אליהו ברוכי: היא לא מצביעה.

אליהו ברוכי: יש תשעה נוספים בעד, אז יש לנו עשרה בסך הכול.

אליהו ברוכי: ההצעה עוברת לדיון בוועדת הכלכלה.

אליהו ברוכי: << הלסי >> הגברת האכיפה במקרי טרור ופשיעה חקלאית << הלסי >>

אליהו ברוכי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הגברת האכיפה במקרי טרור ופשיעה חקלאית, מס' 1381, 1383 ו-1392.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סגן השר, השר, אני מבקש מחברי הכנסת, תהיו איתי לזמן קצר, אני רוצה לתאר לכם סיפור של איתן זאב, חקלאי שמעבד את אדמתו סמוך לאחד הכפרים.

אופיר סופר: אני רוצה שתבינו טוב טוב את הסיטואציה.

אופיר סופר: לאחר תקופה של כמה חודשים שהוא מעבד את אדמתו, פתאום, בבוקר אחד, הוא מתחיל לשמוע קריאות במסגדים, והוא מזהה תנועה של המון ערבי משולהב שמגיע לכיוון של השלוחה שבה הוא מעבד את אדמתו.

אופיר סופר: אני רוצה לדבר רגע אחד על השלוחה הזאת.

אופיר סופר: לשלוחה הזאת מרחק ההגעה של כוח צה"ל זה 40 דקות.

אופיר סופר: זאת אומרת, כוח צה"ל שירצה להתערב שם, ייקח לו המון המון זמן להגיע, ונתיב מילוט אחד אפשרי כדי לצאת מאותה שלוחה.

אופיר סופר: איתן נוהג באיפוק רב – משאיר את החקלאים הבודדים שאיתו למעלה על השלוחה ויורד לכיוון הערבים; משאיר את הנשק הארוך שלו שם, כדי לא לעורר אנטגוניזם, ומנסה למנוע את הסיפור.

אופיר סופר: מנסה למנוע את החיכוך.

אופיר סופר: תארו לכם עשרות מכוניות שמגיעות, עשרות מכוניות שמגיעות, והוא נעמד מול ההמון הערבי הזה ומנסה למנוע את העימות.

אופיר סופר: ובסופו של דבר, האירוע מתפתח לידי חיכוך ויש שם שני פצועים פלסטינים.

אופיר סופר: אבל האירוע הזה יכול היה להיגמר בקלות בלינץ' כלפי כל החקלאים הישראלים שם.

אופיר סופר: והאירוע הזה יכול היה להיגמר בקלות עם עשרות ערבים הרוגים שהיו שם.

אופיר סופר: אני מדבר כאן על תופעה שלא קיימת רק ביו"ש, אלא אנחנו רואים שהיא קיימת גם בגליל וגם בנגב.

אופיר סופר: תופעה שמלווה אותנו, צריך לומר, אדוני היושב-ראש, מראשית שנות הציונות; הנושא של החקלאי הישראלי והטרור הערבי.

אופיר סופר: כשמדינת ישראל נותנת נשק בידי החקלאי הישראלי והיא אומרת לו שכנראה לכוחות ההגנה, ולא משנה אם זה צה"ל או משטרת ישראל, ייקח זמן רב להגיע, היא בעצם נותנת לו כלים כדי להגן על עצמו, כדי להגן על אדמתנו.

אופיר סופר: מדינת ישראל צריכה להחליט אם כשהיא נותנת את הנשק היא נותנת כלים בידי החקלאי הישראלי כדי להגן עליו מפני הטרור הערבי או שהיא נותנת כלים בידי הטרור הערבי כדי להגן עליו מפני החקלאי הישראלי.

אופיר סופר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעביר את הדיון לוועדת החוץ והביטחון, כי אני חושב שהדיון הזה נוגע גם בשטחי יו"ש, גם בגליל וגם בנגב, וזה דיון מורכב.

אופיר סופר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר סופר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת משה ארבל – איננו.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עוזי דיין, בבקשה.

עוזי דיין: תודה רבה.

עוזי דיין: אדוני היושב-ראש, חבריי הכנסת, אני ארחיב, מאוד בקצרה, את הסוגיה שעלתה כאן, כי היא רעה חולה בכלל בתחום הפשיעה החקלאית בישראל, והחקלאים ואנחנו הם קורבנות שלה.

עוזי דיין: המרחב הכפרי בישראל משתרע על 85% מהשטח של מדינת ישראל.

עוזי דיין: חיים בו יותר מ-800,000 תושבים ביותר מ-1,000 יישובים.

עוזי דיין: ערך התפוקה הכלכלית בשנה הוא כ-30 מיליארד שקל.

עוזי דיין: החקלאות נותנת מקורות תעסוקה ליותר מ-80,000 איש, ובעקיפין – לעוד כמה עשרות אלפי אזרחים.

עוזי דיין: ולכן, ניתן לראות שהתרומה של החקלאים למדינה היא חיונית גם מבחינה כלכלית, גם מבחינה חברתית, גם מבחינת מניעת השתלטות עוינת על שטחים פתוחים.

עוזי דיין: החקלאים סובלים שנים רבות מתופעות חמורות של פשיעה חקלאית, שפוגעת גם כלכלית וגם מורלית, ויש לומר שלפשיעה הזאת יש גם אופי פלילי-לאומני, כלומר היא נעשית בצורה שמעמתת יהודים וערבים, בגלל שרוב הפשיעה היא נגד אזרחים יהודים.

עוזי דיין: עכשיו, זה מאורגן על ידי כנופיות מסודרות – ואני לא אנתרופולוג פה, אני לא מדבר כי קראתי נתונים באיזשהו מקום; אני יותר מ-11 שנה שומר עם השומר החדש, עם קבוצת חברים שלי, פעם בחודש לילה שלם, מהשעה 22:00 עד 05:00, ואני רואה מה קורה בשטח: גנבות של תוצרת, גנבות של כלים חקלאיים, הצתות, ונדליזם.

עוזי דיין: יותר ממיליארד שקל לשנה – רק הנזק הישיר.

עוזי דיין: וכשמסתכלים על החקלאים, על כמה מדובר, אז למעלה מ-70% מהחקלאים חוו לפחות אירוע אחד של פגיעה, ו-20%, זאת אומרת, לאחד מכל חמישה חקלאים יש כל חודש אירוע כזה.

עוזי דיין: אין לזה מענה טוב.

עוזי דיין: 62% מהתלונות נסגרות.

עוזי דיין: למה הן נסגרות?

עוזי דיין: מחוסר עניין לציבור.

עוזי דיין: אז לציבור אולי אין עניין בזה, אבל לציבור החקלאים יש עניין גדול בזה.

עוזי דיין: לכן גם פחות ופחות מגישים תלונה.

עוזי דיין: יש הרבה יותר בעיות, אבל במושב שאני גדלתי בו כבר לא מגישים תלונות למשטרה – מקסימום לוקחים ידית של טורייה והולכים לחפש מי עשה את זה.

עוזי דיין: נוסיף על זה שבזמן האחרון קו התפר פרוץ, וחלק גדול מהחדירות ומהפשיעה לאורכו הן חקלאיות.

עוזי דיין: בגלל שיש לזה משמעויות, כפי שנאמר על ידי חברי אופיר סופר, שהן גם ביטחוניות, גם חברתיות וגם כלכליות, כדי לטפל בזה צריך שילוב של גופים.

עוזי דיין: אז אני מבקש שתהיה פה הסכמה של חבריי, וגם של סגן השר, ידידי, להעביר את זה לטיפול של ועדת החוץ והביטחון.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת עוזי דיין.

אליהו ברוכי: סגן השר גדי יברקן.

אליהו ברוכי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי מזכירת הכנסת, אקדים ואומר שהנושא הזה הוא נושא חשוב מאוד.

דסטה גדי יברקן: אני אפילו הייתי מכנה אותו הטרור החקלאי, ולא הפשיעה החקלאית.

דסטה גדי יברקן: עבירות הפשיעה החקלאית הינן תת-קטגוריה ייחודית במסגרת עבירות הרכוש, המבוצעות על ידי כנופיות בהרכבים משתנים, הן ברמה המקומית והן ברמה הארצית, ומהוות בעיה גלובלית המקשה על צמיחה והתפתחות כלכלית.

דסטה גדי יברקן: מרבית המגזר החקלאי בישראל נמצא במרחב הכפרי.

דסטה גדי יברקן: היקף הפשיעה החקלאית הינו קטן ביחס לכלל הפשיעה.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, ועקב החשיבות הלאומית המיוחסת להתיישבות החקלאית בישראל, נושא הפשיעה החקלאית הוכר כבעיה ומטופל על ידי המשטרה, ובמסגרת זו המשימה הוטלה על מערכי מג"ב, אשר משקיעים מאמץ רב במשאבים ובפעילות אופרטיבית לתקיפת התופעה.

דסטה גדי יברקן: הוקמו בחטיבות המרחביות של מג"ב יחידות חקירה ומודיעין – להלן: ימ"ר כפרי – שייעודן הוא אכיפת החוק כלפי עבריינים המבצעים פשיעה כלפי ציבור החקלאים במדינה.

דסטה גדי יברקן: בשנת 2018 הוקם מרכז בינה במטה מג"ב, המאגד בתוכו מגוון כלי עבודה טכנולוגיים ומודיעיניים במטרה להיאבק בתופעת הפשיעה החקלאית, הן בפן הפלילי והן בפן הכלכלי, באופן יעיל יותר.

דסטה גדי יברקן: הוקצו אמצעים טכנולוגיים, הוקמה תקיפה כלכלית ייעודית לנושא הפשיעה החקלאית.

דסטה גדי יברקן: הודק הקשר מול מערך התביעות והפרקליטות, תוך הצגת דרישה לענישה מחמירה.

דסטה גדי יברקן: הודק שיתוף הפעולה בנושא עם גורמים נוספים.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה, אדוני היושב-ראש, יצוין כי מג"ב פועל רבות ליצירת שותפויות לחיזוק הביטחון האישי במרחב הכפרי, לדוגמה עם רשות הטבע והגנים ויחידת הפיצו"ח.

דסטה גדי יברקן: האכיפה מתבצעת בכל סוגי ורמות הפשיעה החקלאית, החל בגנבת תוצרת חקלאית וגנבת ציוד חקלאי ובעלי חיים, וכלה באירועי היזק לרכוש.

דסטה גדי יברקן: מבחינת הנתונים, בניגוד לנטען בהצעה לסדר-היום, נתוני מג"ב מצביעים כי לאורך השנים ישנה ירידה מתמדת בעבירות הפשיעה החקלאית.

דסטה גדי יברקן: בעשור האחרון ישנה ירידה של 56%.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, חשוב לציין כי בשנה האחרונה ישנה עלייה של 36% בפשיעה החקלאית בהשוואה לאשתקד, כאשר עיקר העלייה הינה במספר האירועים של גנבת תוצרת בהיקפים קטנים.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה יוער כי גנבת תוצרת הינה עבירה קלה יחסית לביצוע, היא מבוצעת לעיתים על ידי אובייקטים אקראיים ואינה דורשת כלים מיוחדים או מיומנויות מיוחדות.

דסטה גדי יברקן: כל עובר אורח יכול להיכנס למטע, שלעיתים גם אינו מגודר, ולקטוף את הפרי מהעץ.

דסטה גדי יברקן: בעבר מרבית תיקי החקירה, בדגש על תיקי גנבת התוצרת ה"קלים", נסגרו מחוסר עניין לציבור.

דסטה גדי יברקן: כיום, המצב השתנה ויש מענה לתיקים אלה בהליך של הסדר מותנה.

דסטה גדי יברקן: בתחום האכיפה הכלכלית, מתחילת 2019 ועד לאוגוסט 2020 נתפס רכוש לחילוט בשווי של מעל 25 מיליון ש"ח.

דסטה גדי יברקן: עוד יצוין כי מאז הקמת מרכז בינה במטה מג"ב פוצחו 58 פרשיות, נעצרו 311 חשודים בפשיעה החקלאית, מתוכם 148 נעצרו עד תום ההליכים וכן הוגשו 441 כתבי אישום בעבירות חקלאיות, ומתוכם 156 תיקים הסתיימו בהסדר מותנה – כ-35% מסך כתבי האישום.

דסטה גדי יברקן: לסיכום אומר, אדוני היושב-ראש, היקף הפשיעה החקלאית הוא קטן ביחס לכלל הפשיעה.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, מדובר בתופעת פשיעה בעלת השלכות משמעותיות, הן ברמה הלאומית והן ברמה האישית.

דסטה גדי יברקן: יצוין כי בעקבות ההכרה בחשיבות הנושא, הטיפול הוטל על מג"ב כאשר במסגרת זו נערכו שינויים ארגוניים ותהליכים במג"ב אשר ייעלו את הטיפול בעבירות הפשיעה החקלאית, והובילו לפיתוח פרשיות משמעותיות על ידי הימ"רים הכפריים שתוצאותיהן ניכרות בירידה משמעותית ועקבית בכמויות התיקים, 56% בעשור האחרון.

דסטה גדי יברקן: משנת 2007 נערכו שינויים בחקיקה לאור ההבנה כי מדובר בעבירות חמורות המצריכות התייחסות מחמירה יותר במטרה להגביר את ההרתעה.

דסטה גדי יברקן: חרף השינויים שנערכו בחוק, עדיין יש צורך להחמיר את מדיניות הענישה הננקטת בבתי המשפט נוכח הנזקים המשמעותיים הנגרמים כתוצאה מעבירות אלו, וכן נוכח ההשפעה הקריטית שיש לעבירות אלו על המשילות במרחב הכפרי ותחושת הביטחון של החקלאים.

דסטה גדי יברקן: באשר לאירוע המתואר בהצעה לסדר-היום, חבריי חברי הכנסת, היות שמדובר בכתב אישום שהוגש על ידי הפרקליטות, יש להפנות את הנושא למשרד המשפטים לקבלת מענה.

דסטה גדי יברקן: חשוב לי לציין, אדוני היושב-ראש, שבתחילת דבריי אמרתי שלכנות את זה "פשיעה חקלאית" זה להקל.

דסטה גדי יברקן: זהו טרור לכל דבר ועניין.

דסטה גדי יברקן: החקלאות העברית, לצערי הרב, עם השנים, עם קידמת הטכנולוגיה – הדבר הזה נשכח.

דסטה גדי יברקן: אפילו החקלאים הישראלים שמייצרים בארץ ישראל, מעבדים את השדות ואת האדמה, הולכים ונפגעים הן מבחינת התוצר והן מבחינת המעמד שלהם – ובוודאי ובוודאי גם כשהם עמלים לעבד את אדמות ארץ ישראל ולהביא אל שולחננו, מה שנקרא, תוצרת כחול לבן.

דסטה גדי יברקן: על הדבר הזה אי-אפשר לעבור בשתיקה.

דסטה גדי יברקן: בוודאי המשרד לביטחון הפנים יעשה הכול כדי שהנושא הזה והחקלאים והתוצרת הישראלית תהיה בטוחה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שזה יהיה כישלון נחרץ של הממשלה אם לדבר הזה לא יהיה מענה.

דסטה גדי יברקן: והנושא הזה, גם מבחינת המשילות, מזכיר לי את הוויכוח הסוער, יותר נכון, החשיפה הסוערת של עמית סגל בנושא של מח"ש, שאני השכם והערב מדבר עליו כבר כמעט מהרגע שנכנסתי לכנסת.

דסטה גדי יברקן: הבעיה של מח"ש זה שהרבה אנשים חשבו שלחקור את מח"ש – זה תויג עם חרדים, עם אתיופים או עם ערבים, כשאנחנו הגשנו בקשה לחקור אלימות שוטרים או בכלל עובדי מדינה.

דסטה גדי יברקן: והנושא הזה עכשיו התנפץ לכולנו – שבעצם מח"ש הוא חותמת גומי של הרבה אנשים קטנים, במספר וגם אולי באישיותם, לבוא חשבון עם הרבה אנשים שלא מוצא חן בעיניהם.

דסטה גדי יברקן: אני חושב ששר המשפטים עושה טעות שהוא טומן את ראשו בחול, וזה לא עניין פוליטי.

דסטה גדי יברקן: לחקור מי ששוגה במילוי תפקידו, ולגבות – כל שוטר, כל עובד מדינה, המדינה צריכה לגבות אותו.

דסטה גדי יברקן: כי היא שולחת אותו.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, אם מתוכם יש כמה סוררים שמשתמשים בחוק ונעזרים בחוק, ועוברים עבירה, גם הדבר הזה צריך לבוא לחקירה.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה מאוד שבנושא הזה – סוף-סוף כולם יודעים על מה אנחנו מדברים – נמצא את הנתיב להתעלות מעל הפוליטיקה הקטנה הזו כדי שכולנו בסוף נבין שאנחנו פה כדי לשרת את הציבור, ולציבור יש משמעות בהתנהלות של מערכת אכיפת החוק.

דסטה גדי יברקן: ואני רוצה להודות לך, אדוני, על הזמן הסביר מינוס שקיבלתי.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: לפני הצבעה יש עמדה מהצד של חבר הכנסת עמית הלוי.

אליהו ברוכי: בבקשה, דקה לרשותך.

עמית הלוי: חברי סגן השר יברקן, אני לא מקבל את ההפניה שלך, של חבר הכנסת סופר וחבר הכנסת דיין למשרד המשפטים בגלל שהוגש כתב אישום.

עמית הלוי: אתה דיברת בשבח הימ"ר במרחב הכפרי.

עמית הלוי: אני אומר לך מה ימ"ר מחוז ש"י עשה.

עמית הלוי: ימ"ר מחוז ש"י, אחרי האירוע המזעזע הזה, המצמרר הזה, כמו שתיאר אותו כאן חבר כנסת סופר, שיכול היה להסתיים בלינץ' של חמישה חקלאים ישראלים – הגעתם, עצרתם את הישראלים, החרמתם להם את הנשקים.

עמית הלוי: הגדלתם לעשות אחר כך, להגיע ולהחרים את הנשק הצבאי של איתן זאב, בניגוד לעמדת המפקד הצבאי.

עמית הלוי: כי מה אתם מצפים, שהוא ישמור על הילדים שלו עם אבנים?

עמית הלוי: מה אתם מצפים?

עמית הלוי: והכי חמור – הגעתם אליו אחרי ארבעה ימים, לחקלאי הצדיק הזה, זרקתם אותו על הרצפה, אזקתם אותו כאילו שהוא איזה עבריין של משפחת פשע.

עמית הלוי: על מי מדובר?

עמית הלוי: אתם יודעים על מי מדובר?

עמית הלוי: הוא התנגד?

עמית הלוי: הייתם קוראים לו לחקירת משטרה, אין סיכוי בעולם שהוא לא היה מגיע.

עמית הלוי: זאת התנהגות של ימ"ר במדינת ישראל?

עמית הלוי: זה לא יעלה על הדעת הדבר הזה.

אליהו ברוכי: תודה.

עמית הלוי: תחזירו לו את הנשק, את הנשק הצבאי, את הנשק האישי, תתנצלו – לא ככה עוצרים אזרח במדינת ישראל, לא אזרח כמוהו.

עמית הלוי: מה, אין הקשר לעבירה הזאת?

עמית הלוי: היה אירוע, היה אירוע ביטחוני.

עמית הלוי: מה, זה פושע פלילי?

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אוקיי, אנחנו נעבור להצבעה על העברת הדיון לוועדת החוץ והביטחון, לפי המציעים.

אליהו ברוכי: סליחה, בבקשה, רגע אחד.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: מי שירצה, נוסיף אותו פה אחרי ההצבעה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – אין נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אליהו ברוכי: אז באלקטרוני אין מצביעים בעד.

אליהו ברוכי: פה יש לנו את חבר הכנסת אופיר סופר, חברת הכנסת קטי שטרית, חבר הכנסת עוזי דיין, חבר הכנסת הלוי וחבר הכנסת קלנר, חבר הכנסת יעקב אשר, חבר הכנסת טייב וחברת הכנסת אורלי פרומן, גם חבר הכנסת גדי יברקן.

אליהו ברוכי: תשעה יש לנו בעד מחברי הכנסת הנוכחים, אז ההצעה התקבלה לעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: << הלסי >> הקפאת תקציב התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון – תוכנית 360 << הלסי >>

אליהו ברוכי: נעבור להצעות הבאות לסדר-היום: הקפאת תקציב התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון (תוכנית 360) – מס' 1382, 1416, 1438 ו-1441.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תוכנית 360 היא התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון שהחלה בשנת 2009 במטרה לסייע לילדים ולבני נוער במצבי קיצון.

אורלי פרומן: הייתה לי הזכות להכיר את התוכנית ממש בראשיתה, עם חבר הכנסת יעקב אשר, שהיה ראש העיר בני ברק, והוא אחר כך יוסיף על העניין.

אורלי פרומן: מדובר בילדים ובני נוער שחוו הטרדות ואלימות, ילדים שהוצאו מבתיהם, ילדים עם בעיות בריאות והתפתחות ובעיות רווחה או בעיות נפשיות.

אורלי פרומן: במסגרת התוכנית הזאת פועלים מעונות, גני ילדים, מועדוניות, יחידות להתפתחות הילד, מרכזים לגיל הרך, מרכזי נוער, מרכזי הדרכה להורים, חדרי שלווה למענה רגשי; וכשמה כן היא, תוכנית 360, ונועדה להעניק לילדים האלו טיפול מקיף ומשמעותי כל היום וכל השנה.

אורלי פרומן: בעשור האחרון טופלו במסגרת התוכנית כרבע מיליון ילדים ב-185 רשויות מקומיות, והיא הוכתרה על ידי תהליך הערכה כאפקטיבית ומוצלחת.

אורלי פרומן: 40,000 ילדים יצאו מכלל סיכון בכלל וכ-100,000 ילדים נוספים השתפרו משמעותית ורמת הסיכון שלהם פחתה.

אורלי פרומן: מה הבעיה?

אורלי פרומן: התקציב של התוכנית עומד על 220 מיליון שקל לשנה, ובסך הכול נותרו ל-2020 31 מיליון שקלים להפעלה מספטמבר עד דצמבר, והם לא מועברים לתוכנית.

אורלי פרומן: למה?

אורלי פרומן: באמת מצב בלתי נסבל.

אורלי פרומן: בסך הכול 31 מיליון.

אורלי פרומן: ושוב הגענו למצב שבו החלשים הם שנפגעים.

אורלי פרומן: כמו תמיד, הרשויות החזקות לוקחות על עצמן את מימון התוכנית.

אורלי פרומן: וכמו תמיד, הרשויות החלשות מחליטות על סגירת התוכנית כי הן לא מסוגלות להמשיך ולממן אותה.

אורלי פרומן: אז אני מבקשת, ביום ראשון האחרון הודיעה הממשלה על אישור תוספת תקציבית מיוחדת של 11 מיליארד שקלים.

אורלי פרומן: מתוכם יש כמיליארד שקלים למערכת הבריאות והרווחה, ועוד 400 מיליון שקלים לישיבות.

אורלי פרומן: אז מתוך כל הסכומים הגדולים האלה, משרד האוצר וחמשת המשרדים השותפים לתוכנית לא יכולים למצוא 31 מיליון שקלים, כפי שהמדינה כבר התחייבה?

אורלי פרומן: זאת לא בקשה חדשה.

אורלי פרומן: ואף אחד מחמשת המשרדים – משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד העלייה והקליטה והמשרד לביטחון הפנים, כל אלו שותפים לתוכנית הזאת – לא מצא את 31 מיליון השקלים כדי שהתוכנית תמשיך ותציל את עשרות אלפי הילדים שלוקחים בה חלק.

אורלי פרומן: אני שמחתי לראות שחברי כנסת גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה הצטרפו להצעה לסדר-היום שהגשתי, מתוך הבנה של חשיבות הנושא והדחיפות של המשך הפעלת התוכנית.

אורלי פרומן: אני הייתי שמחה – אני מבינה שסגן השר נהרי פה – לא להעביר את זה לשום ועדת כספים, אלא שתבשר לנו פה שנמצא התקציב ונוכל להמשיך ולטפל באותם ילדים.

אורלי פרומן: ואם לא, אז כמובן הבקשה היא להעביר לדיון בוועדת הכספים.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי פרומן.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, המוכרת כתוכנית 360, היא תוכנית בין-משרדית ומשותפת למשרדי הרווחה והשירותים החברתיים, חינוך, בריאות, עלייה וקליטה וביטחון הפנים.

יוסף טייב: את התוכנית מוביל משרד הרווחה והשירותים החברתיים, ומטרת התוכנית היא לשנות את הדרך שבה החברה הישראלית מתמודדת עם ילדים ובני נוער בסיכון ולהיטיב ולעבות את השירותים בקהילה המיועדים להם.

יוסף טייב: לרשויות הועמד תקציב ייעודי נוסף והועברו אליהן האחריות והסמכות לעשות שימוש בתקציב זה כדי לפתח מענים לילדים ולבני נוער בסיכון, בהתאם לצרכים, למאפיינים שמייחדים אותם לפי כל יישוב ולשיקול הדעת של היישוב.

יוסף טייב: בבחירת הרשויות הייתה הקפדה על הרמה החברתית והכלכלית הנמוכה ביותר בדרך כלל וייצוג לקבוצות אוכלוסייה חלשות ושונות תרבותית – עולים, ערבים, חרדים.

יוסף טייב: היקף התקציב לכלל התוכנית הוא כ-220 מיליון שקלים, תקציב משותף לכלל המשרדים, כפי שאמרה חברת הכנסת אורלי.

יוסף טייב: כל המשאבים מיועדים לפיתוח מענים בקהילה.

יוסף טייב: כשליש מהמשאבים מוקצים לתוכניות התערבות ושירותים עבור ילדים בגיל הרך.

יוסף טייב: אני רוצה לומר לכם שדווקא בזמן הזה, בזמן הקורונה, אנחנו רואים שהתופעה של נוער בסיכון הולכת וגדלה, לצערי.

יוסף טייב: זה הזמן לבוא ולמצוא את 30 מיליון השקלים האלה.

יוסף טייב: לא מדובר פה בסכומים שאי-אפשר להשיג.

יוסף טייב: זאת תוכנית שיש כמה משרדים ששותפים לה.

יוסף טייב: חובתנו כחברי כנסת לבוא ולדרוש מאותם משרדים למצוא את הכספים האלה.

יוסף טייב: התוכנית הזאת נותנת מענה וגם נמצאה כאפקטיבית.

יוסף טייב: היא נותנת מענה.

יוסף טייב: דווקא בתקופה הזאת של הקורונה אנחנו עוצרים את המענה הזה?

יוסף טייב: מה נעשה עם הילדים האלה?

יוסף טייב: התוכנית הזאת חייבת להימשך וחובתנו למצוא את התקציב הזה, תקציב פעוט, כדי שהתוכנית הזאת תוכל להמשיך.

יוסף טייב: אני בעצמי מסתובב בערים גדולות כמו נתניה, לצורך העניין, ואני רואה עולים מכלל האוכלוסייה – מברית המועצות, אתיופים, צרפתים – שמשתמשים ומקבלים את המענה דרך התוכנית הזאת.

יוסף טייב: אני לא אוכל לישון בלילה אם אני אדע שמחר בבוקר אותם נערים לא יוכלו לקבל את המענה.

יוסף טייב: אדוני סגן השר, אני משתתף בקריאת חברת הכנסת אורלי פרומן, אנא מכם, אנא תמצא ותבשר לנו כאן בשורה, שלא נצטרך להעביר את הבקשה לוועדת הכספים.

יוסף טייב: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף טייב, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שאחת התוכניות המוצלחות שעשתה מדינת ישראל הייתה התוכנית שבאה אחרי ועדת שמיד לילדים ונוער בסיכון.

היא בעצם איגמה משאבים של חמישה משרדי ממשלה, שזה לא דבר קל לעשות היום; אף פעם לא היה קל לעשות את זה, שחמישה משרדים יעבדו באותו כיוון, לאותה מטרה, וישימו את המשאבים שלהם שם.

כמו שאמרה קודם חברת הכנסת פרומן, זכיתי אז גם להיות ראש עיריית בני ברק ולהקים את המערך הזה בבני ברק, מתוך 20 יישובים, נדמה לי, שהיו בפיילוט.

אם אני זוכר נכון, גברתי, את היית מנהלת מחוז במשרד החינוך ועמדנו מולך בעניין הזה.

בבני ברק עשינו מהפכה גדולה בתוכנית הזאת לנוער וילדים בסיכון.

מהפכה אדירה עם הצלחה גדולה, שממשיכה עד היום, עם איגום משאבים, עם איגום תקציבים ועם עבודה נהדרת בשטח.

אני רוצה לומר שילד בסיכון – אגב, אחת ההגדרות לילדים בסיכון היא גם ילדים עם צרכים מיוחדים.

הם בסיכון מובנה, מה שנקרא.

הם בסיכון מובנה וגם הם נמצאים בתוכנית הזאת.

הטיפול בהם והעבודה הגדולה שנעשית איתם, אם זה בקבוצות ואם זה כיחידים – בזמנו אני הכנסתי מדריכי רחוב, מה שנקרא, מדריכים שהיו מסתובבים בגינות הציבוריות ואוספים ילדים כאלה, ומכניסים אותם למסד הנתונים.

הם היו אחראים – לכל מדריך היו את הילדים שהוא היה אחראי להם.

נמצא פה הרב משולם נהרי, הוא מכיר היטב את הפרויקט הזה, עם פרויקט נוח"ם, שעשינו ביחד.

מדובר כאן בהצלת נפשות אמיתית, אדוני היושב-ראש.

ודווקא עכשיו אנחנו נמצאים במצב שבו בעצם העבירו להם תקציב לשמונה חודשים ובזה נגמר התקציב לשנה הזאת.

אז רשויות חזקות, יכול להיות שיכולות לתת את התקציב הזה בינתיים, עד שיגיע הכסף מהממשלה – אני מקווה שזה נמצא בתוך ה-11 מיליארד שקל – אבל רשויות אחרות צמצמו באופן דרסטי את הפעילות הזאת.

אני רוצה לומר שדווקא עכשיו, בימי הקורונה, שהם ימים שבהם הילדים נמצאים פחות במסגרות – גם הילדים הללו נמצאים פחות במסגרות, נמצאים יותר בבית.

חלק מהם מבתים שהם סיכון בפני עצמם.

הגדרה של ילד בסיכון מגיעה מהרבה פרמטרים.

זה לא ילד חולה וזה לא, חלילה, ילד שיש לו מום; הוא ילד בסיכון בגלל הרבה מאוד דברים.

לכן, העברת התקציב הזאת היא קריטית, היא מיידית.

חייבים לעשות כל דבר ולהודיע לרשויות, גם אם ייקח שבוע-שבועיים.

נשמע תכף את דברי התשובה, אבל אני מאוד מקווה שהתוכנית הזאת מתוקצבת במלואה בתיקון שהממשלה אמורה לעשות הלילה ולהעביר את זה לכנסת לאישור.

אבל אני אומר, צריך להוציא מכתב לראשי הרשויות ולהגיד: תמשיכו לממן את התוכנית הזאת באופן מלא, כי אתם תקבלו את הכסף – בעוד שבועיים, עוד שבוע, עוד שלושה שבועות.

להפסיק דבר כזה זה לקחת ילדים, לגדוע טיפול שלם ברצף ומי יודע איפה נמצא אותם.

לאחר שכבר יאושר התקציב, מי יודע אם זה לא יהיה מאוחר.

תודה רבה, אדוני.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אליהו ברוכי: ישיב סגן שר העבודה והרווחה משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני לא אחזור על הדברים שאמרתם.

משולם נהרי: זו אמת לאמיתה, התוכנית הזאת חיונית מאוד, במיוחד לקיומם של בני נוער בסיכון, כפי שציינת.

משולם נהרי: התוכנית הזאת הייתה אחת הבשורות בזמנו לנוער בסיכון, לטפל בהם ולהקיף אותם ב-360 מעלות, בכל התחומים, כאשר משרד הרווחה הוא המשרד המתכלל – יש את משרד הביטחון, משרד החינוך, משרד הקליטה, יש את הרשויות המקומיות, את השלטון המקומי, הג'וינט, כולם חברו יחדיו כשהמטרה שלנו היא באמת להציל כמה שיותר ולמנוע הידרדרות של בני נוער, לתת להם מענים עוד לפני שהם מגיעים למצבי סיכון.

משולם נהרי: הבעיה היא תקציב.

משולם נהרי: אני בכוונה לא מביא את כל הרקע – כולנו יודעים כמה זה חשוב, אין פה מחלוקות כמה זה חשוב וחיוני – אבל הייתה בעיה של התקציב.

משולם נהרי: התקציב לא קוצץ, התקציב הוא מלא כפי שאמרתם, זה 218.5 מיליון, אבל העודפים לא הגיעו.

אורלי פרומן: העודפים המחויבים?

משולם נהרי: העודפים המחויבים.

משולם נהרי: משרד הרווחה קיבל את העודפים המחויבים, 80%, זה מה שנתנו.

משולם נהרי: בעיקר מי שלא קיבל את כל העודפים, את מרב העודפים, נדמה לי 50%, זה משרד החינוך, כאשר חלק הארי של התוכנית זה גם כן בתחום החינוך, ועוד משרדים לא קיבלו.

משולם נהרי: אנחנו ניהלנו משא ומתן עם האוצר, מתוך החשיבות של התוכנית הזאת, ושאי-אפשר, במיוחד בתקופה הזו, בימים טרופים אלה, צריך להתאמץ ולהביא את הכסף.

משולם נהרי: ההתחייבות הייתה שהעודפים יגיעו עכשיו, בפנייה הראשונה שתהיה לוועדת הכספים הם יוחזרו.

משולם נהרי: אבל אנחנו לא הסתפקנו וההבטחה של האוצר הייתה: אנחנו נממן את זה; אם העודפים לא יגיעו מייד בזמן הקרוב, אנחנו נדאג למימון ביניים, אבל לא יהיה שום קיצוץ וכל ארבעת החודשים הללו, שזה הרבעון האחרון של השנה, יהיו כרגיל ללא שום קיצוץ.

אליהו ברוכי: יפה.

משולם נהרי: אתמול הייתה גם כן ישיבה אצלנו עם האוצר, וזו ההתחייבות, כי אנחנו יודעים מה זה עודפים מחויבים, אני חייתי עם זה הרבה שנים.

אורלי פרומן: כן.

משולם נהרי: עודפים מחויבים, עד שהם מגיעים – ותמיד יש ויכוחים בוועדת הכספים.

משולם נהרי: אבל ההתחייבות שלנו, וזה מה שעודד אותנו, היא שמשרד האוצר מוכן לממן מימון ביניים עד שיהיו העודפים, והעודפים הם אלה שבעצם צריכים לתת את המענה לתקופה הזו.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אורלי פרומן: א.

אורלי פרומן: זו בשורה.

אורלי פרומן: אבל מה לוחות הזמנים?

אורלי פרומן: זאת אומרת – – –

משולם נהרי: לא.

משולם נהרי: התוכנית תפעל מעכשיו.

אורלי פרומן: אתם תוציאו הודעה על התוכנית?

משולם נהרי: הכול, כן.

משולם נהרי: התוכנית תמשיך כרגיל.

אורלי פרומן: אבל תוציאו את ההודעה הזאת, כדי שגם הרשויות לא יעצרו ושגם – – –

קריאה: – – –

אורלי פרומן: אני שמחה על כך.

אורלי פרומן: אני רוצה לדעת לוחות זמנים.

משולם נהרי: אנחנו נודיע.

משולם נהרי: כיוון שרק אתמול הייתה ישיבה על זה, ויכול להיות שבגלל שהנושא עלה, זה גם חשוב – יכול להיות שזה גם כן – –

אורלי פרומן: זירז.

משולם נהרי: – – המריץ אותם, זירז אותם.

משולם נהרי: כמו שעשינו במעונות, אנחנו נודיע לרשויות המקומיות.

משולם נהרי: היו לנו הרבה נושאים עם הרשויות המקומיות.

משולם נהרי: הרשויות המקומיות, דבר ראשון שהן עושות – הן מודיעות שאין, מכניסות את כולם לפניקה, אבל אנחנו ודאי שנודיע.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: סגן שר העבודה, תודה רבה.

אורלי פרומן: ההכנסה לפניקה היא בעיקר ברשויות החלשות.

משולם נהרי: אנחנו נודיע ונעדכן אתכם בשבוע הבא.

אורלי פרומן: בשבוע הבא תעדכן אותנו?

משולם נהרי: מתי שזה יהיה, אפילו השבוע או בתחילת שבוע הבא אני אעדכן אתכם.

אליהו ברוכי: סגן השר, תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעה לסדר-היום.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: הצבעה.

אליהו ברוכי: על מה?

אליהו ברוכי: הוא הודיע שהוא קיבל.

אליהו ברוכי: יש על מה להצביע?

אורלי פרומן: שנייה.

אורלי פרומן: זה לא עניין של להצביע.

אורלי פרומן: אני רוצה לוחות זמנים, כי אם לא, זה צריך לעלות לוועדת כספים, אז – – –

אליהו ברוכי: לוחות זמנים של מה?

אליהו ברוכי: הוא אמר שהתוכנית ממשיכה כרגיל.

אורלי פרומן: בסדר, אבל – – –

אליהו ברוכי: לוחות זמנים למה?

משולם נהרי: זו ההודעה.

אורלי פרומן: לוח זמנים – שיוצאת הודעה לחברה שמפעילה את התוכנית ולרשויות המקומיות שלא עוצרים את התוכנית, התוכנית נמשכת, ואתם – מול האוצר שיעביר לכם מהר את הכסף.

משולם נהרי: אוקיי.

משולם נהרי: אנחנו מודיעים לכל הגורמים שזה ממשיך.

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: רוצים הצבעה?

משולם נהרי: שום שינוי לא יהיה.

אורלי פרומן: חברים, מה אתם – – –

קריאות: – – –

מאיר פרוש: – – – הצבעה – – –

אני חושב שנסתפק בהודעת סגן השר.

אורלי פרומן: אתה תודיע לנו?

משולם נהרי: אני אודיע לך.

אורלי פרומן: אתה מודיע לי.

משולם נהרי: כן, אני מודיע לך.

אורלי פרומן: אני אודיע לחברים, בסדר.

אליהו ברוכי: אז אתם מסתפקים בתשובת השר?

כן, כן.

<< הלסי >> הנגשת מבני ציבור וחינוך, בדגש על בתי ספר לתלמידי החינוך המיוחד << הלסי >>

אליהו ברוכי: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעה לסדר-היום בנושא: הנגשת מבני ציבור וחינוך, בדגש על בתי ספר לתלמידי החינוך המיוחד, מס' 1440.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

סונדוס סאלח: תודה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני רוצה לדבר היום על 260,000 תלמידים ותלמידות של חינוך מיוחד, על 260,000 הורים מודאגים שהנושא והסוגיות והאתגרים שעומדים בפני הילדים שלהם מדירים שינה מעיניהם; על האמירות ועל הסוגיות הקשות העומדות בפני אוכלוסייה מיוחדת זו במיוחד במערכת החינוך, כך שהמצב היום מקשה עליהם גם בהנגשת המבנים פיזית וגם בהנגשת החומרים הלימודיים.

סונדוס סאלח: הזכות לחינוך, כפי שאנחנו כולנו מסכימים, היא אחת הזכויות החברתיות הבסיסיות ביותר, זכות שצריכה להיות חוצה מגדרים, מגזרים, אוכלוסיות או כל שונות שהיא; זכות שוויונית בהקצאת המשאבים, בנגישות למשאבים והזדמנות לחינוך שווה לכולם.

סונדוס סאלח: חינוך הוא תהליך מובנה של הקניית ידע, אבל לא רק ידע: זה גם ערכים, אמונות, השקפות, תפיסות עולם, מתוך כוונה לשנות את הפרט כך שהפרט ישנה את הסביבה שלו וגם את החברה שלו.

סונדוס סאלח: בגלל היותו תהליך – מי שלמד כימיה, זה תהליך אנדותרמי ואקסותרמי, זה שואב אנרגיות ופולט אנרגיות; זה תהליך חשוב מאוד, שדורש משאבים וחוזר בחזרה ומשפיע על המשאבים, משפיע על כל החיים שלנו, על כל התחומים: הפוליטיים, החברתיים, הכלכליים, הבריאותיים.

סונדוס סאלח: לכן, בשונה מזכויות אחרות זו זכות שכולנו צריכות וצריכים להילחם עליה, על הזכות האינדיבידואלית וגם על הזכות הקולקטיבית לחינוך שווה לכולם, במיוחד לאוכלוסיית החינוך המיוחד.

סונדוס סאלח: האמירות ההצהרתיות של משרד החינוך על חינוך שווה לכולם, חינוך איכותי, הנגשת המבנים, התאמת החומר הלימודי לאוכלוסייה מיוחדת זו, הן לוטות בערפל, הן מנותקות מהמציאות.

סונדוס סאלח: היום יש פער גדול בין המצב הרצוי למצוי, פער אחד גדול, שמקשה על אוכלוסייה זו.

סונדוס סאלח: ועכשיו בצל המשבר, משבר הקורונה, המשבר הבריאותי, הכלכלי, החברתי, החינוכי, הנתונים אף מדאיגים יותר.

סונדוס סאלח: המצב מדאיג יותר עבור תלמידים עם מוגבלות.

סונדוס סאלח: היעדר נגישות פוגע לא רק ביכולת לממש את הזכות אלא בזכות לשוויון בחינוך.

סונדוס סאלח: האוכלוסייה מופקרת בכלל ובחברה הערבית בפרט.

סונדוס סאלח: אף אחד לא בוחן את מצב שירותי התמיכה, את האבחון, הטיפולים שמקבלת אוכלוסייה זו, את הנגשת המבנים לאנשים עם מוגבלות מיוחדת זו.

סונדוס סאלח: תארו לעצמכם את הסבל של תלמידה ושל תלמיד כאלה, עם אתגרים מיוחדים, להתנייד בתוך בית ספר.

סונדוס סאלח: קיימים פערים גבוהים בהשכלתם של אנשים עם מוגבלות בין החברה הערבית לחברה היהודית, בין תלמידים בלי מוגבלות לבין תלמידים עם מוגבלות.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

סונדוס סאלח: אני מסיימת.

סונדוס סאלח: מבדיקת הנציבות עולה כי תלמידים רבים אינם זוכים למימוש זכויותיהם להנגשה פרטנית ומגיעים למערכת החינוך, לעיתים למשך שנים, כאשר אינם זוכים להתאמות הנדרשות.

סונדוס סאלח: לילדים עם מוגבלות אין גישה למקומות רבים בבית הספר – לא לספרייה, לא למעבדות, לא לשירותים.

אליהו ברוכי: נא לסיים, בבקשה.

סונדוס סאלח: אין שירותים מותאמים למוגבלים – אני מסיימת.

סונדוס סאלח: כל בית ספר שהוא לא מונגש – גם פיזית, גם חינוכית – לתלמידים עם מוגבלות הוא בית ספר מפלה, פוגע, פוגע בתלמידים אלה, והוא נמדד על פי פגיעה זו, גם אם הוא עם 100% זכאות לבגרות – –

אליהו ברוכי: תודה.

סונדוס סאלח: – – או מצוינות בבגרות.

אליהו ברוכי: תודה.

סונדוס סאלח: אותה אוכלוסייה, אנחנו צריכים לשלב אותה בתוך בית הספר ובכל תחומי החיים.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת סונדוס סאלח.

אליהו ברוכי: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית כול, אני לראשונה עומד מעל הדוכן כשאתה מכהן כיושב-ראש הישיבה, אז אני מאחל לך הרבה הצלחה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

מאיר פרוש: ותזכה לקדש שם שמיים.

אליהו ברוכי: אמן.

מאיר פרוש: חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת המציעה, משרד החינוך עוסק זה שנים רבות בהנגשת מוסדות החינוך לתלמידים, להורים ומורים עם מוגבלויות, הן ברמה הפרטנית והן ברמה הפיזית והכללית.

מאיר פרוש: על פי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, 1998, ותקנותיו, על המדינה, מוסדותיה וארגוניה להנגיש את שירותיהם ומבניהם עבור אנשים עם מוגבלות, זאת בכדי לאפשר להם תפקוד ללא חסמים עד כמה שניתן כדי שיוכלו להתנהל בחיי היום-יום ככל אדם ואזרח במדינה.

מאיר פרוש: מערכת החינוך מקיימת מערך שלם ומסודר של הנחיות, נהלים ותקצוב על מנת לקיים את החוק ותקנותיו ולאפשר לתלמידים עם מוגבלות לתפקד וללמוד ככל שאר התלמידים.

מאיר פרוש: יש הנחיות ונהלים ובהם הסבר מפורט מה יש לעשות על מנת לממש הנגשות עבור תלמידים, הורים ומורים.

מאיר פרוש: רמת ההנגשה במוסדות לחינוך מיוחד היא גבוהה לאין ערוך מבמוסדות חינוך רגילים בשל הצורך הרב בהנגשה שקיים במוסדות אלה.

מאיר פרוש: יודגש כי החוק מטיל את אחריות ההנגשה על הרשויות המקומית והבעלויות, ומחובתן לבצע את ההנגשה במוסדות החינוך, על כל מרכיביה ורבדיה.

מאיר פרוש: משרד החינוך מסייע בתקצוב מהלכי ההנגשה.

מאיר פרוש: על פי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ותקנותיו, כל בעלים של מוסד חינוך נדרש לבצע בהדרגה, עד מאי 2019, נגישות כללית בכל מוסדות החינוך שבבעלותו.

מאיר פרוש: נגישות כללית כוללת התקנת פיר מעלית, הנגשת דרכי גישה והנגשת שירותים בבניין המרכזי של המוסד החינוכי.

מאיר פרוש: בנוסף להנגשה הכללית, תלמיד עם מוגבלות אשר הוריו מבקשים עבורו הנגשה פרטנית בגין לקותו ותפקודו – למשל התאמת תאורה, הצללה, טכנולוגיה מסייעת ועוד – מקבל הנגשות אלה על פי תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות פרטנית לתלמיד ולהורה), התשנ"ח–2018 – אפשר בבקשה להנמיך קול?

אליהו ברוכי: אפשר, בבקשה, ביציע למעלה?

אליהו ברוכי: סליחה, אם אפשר בבקשה.

מאיר פרוש: הליך הגשת הבקשה להנגשה פרטנית עבור תלמידים עם מוגבלות פיזית וחושית מתבצע באופן שוטף על ידי השלטון המקומי מול משרד החינוך.

מאיר פרוש: הצוות המקצועי של משרד החינוך מנחה ומסייע להורים בהפניית הבקשה לרשות, והיא פונה למשרד בבקשה לתקצוב.

מאיר פרוש: ככל שישנם מקרים שבהם הדבר לא מתבצע, נבקש להביאם בפנינו לטיפול מול נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים, אשר קיבלה את המנדט לאכוף את החוק.

מאיר פרוש: חשוב לציין כי משרד החינוך כלל בתוכניות העבודה שלו בשנים האחרונות תקציבים ייעודיים לנושא התאמות נגישות במוסדות חינוך בהתאם לנדרש בתקנות הנגישות.

מאיר פרוש: להלן הנושאים המתוקצבים: הנגשת כיתות שמע עבור לקויי שמיעה – בחמש השנים האחרונות תקצב המשרד את הרשויות המקומיות בגין 7,632 כיתות ללקויי שמיעה, בתקציב כולל של מעל 229 מיליון ש"ח.

מאיר פרוש: עלות תקצוב כל כיתה היא 30,000 ש"ח.

מאיר פרוש: בכל שנה מתוקצבות בממוצע כ-1,500 כיתות.

מאיר פרוש: להלן פירוט תקציב נגישות אקוסטית לפי שנים:

מאיר פרוש: ב-2016 סכום התקציב היה יותר מ-46 מיליון שקל ל-1,540 כיתות; ב-2017 הוא היה 51.6 מיליון בעבור 1,729 כיתות; ב-2018 היה הסכום 49 מיליון ו-856,020 שקל בעבור 1,662 כיתות; ב-2019 הסכום היה 49 מיליון ו-856,800 שקל עבור 1,668 כיתות; ב-2020, נכון ל-8 באוגוסט 2020, התקציב שהושקע היה 31 מיליון ו-394,000 שקל עבור 1,046 כיתות.

מאיר פרוש: הנגשה פרטנית פיזית עבור תלמיד או הורה עם מוגבלות, בהתאם לתקנות נגישות פרטנית: בחמש השנים האחרונות תקצב המשרד הנגשה פרטנית פיזית ב-845 מוסדות בסכום של כ-151.6 מיליון שקל.

מאיר פרוש: להלן נתוני תקצוב הנגשה פרטנית פיזית לפי שנים:

מאיר פרוש: ב-2016 הוקצבו 24 מיליון ו-272,752 שקל עבור 120 מוסדות; ב-2017 היו 37 מיליון ו-737,585 שקל עבור 170 כיתות; ב-2018 היו 39 מיליון ו-393,726 שקל עבור 215 כיתות; ב-2019 הושקעו 50 מיליון ו-233,245 עבור 340 כיתות.

מאיר פרוש: הנגשה כללית: בחמש השנים האחרונות תקצב המשרד תשתית להנגשה ב-2,110 מוסדות בעלות של 110,000 שקל למוסד.

מאיר פרוש: התשתית כוללת פיר מעלית, שירותי נכים והנגשת הדרך למבנה משער בית הספר.

מאיר פרוש: להלן נתוני התקצוב לפי שנים:

מאיר פרוש: ב-2016 השקיעו 32 מיליון ו-279,059 שקל עבור 293 מוסדות; ב-2017 היו 36 מיליון ו-387,000 עבור 330 כיתות; ב-2018 היו 39 מיליון ו-392,724 שקל עבור 358 כיתות; ב-2019 השקיעו 10 מיליון ו-230,000 שקל עבור 93 מוסדות.

מאיר פרוש: הנגשת מוסדות חינוך חדשים: המשרד כלל במפתח העלות לבניית מ"ר תוספת של 2% עבור התאמות נגישות במבנה חדש על פי הנדרש בתקנות.

מאיר פרוש: בכל שנה מתוקצבות 3,400 כתות.

מאיר פרוש: התאמות הנגשה מסוג טכנולוגיה:

מאיר פרוש: המשרד מספק הנגשה זו ל-5,000 תלמידים מדי שנה, בעלות של 20 מיליון ש"ח.

מאיר פרוש: דוגמה לסוגי הנגשות: ערכה לעיוור הכוללת מחשב, מקלדת ברייל ומנוע קולי, טלוויזיה במעגל סגור, אייפד הכולל אפליקציית עזר לדיבור, מערכת להגברה קולית לפעילות חוץ בית ספרית ועוד.

מאיר פרוש: בנוסף, משרד החינוך מסייע במימון הנגשת טיולים לתלמידים.

מאיר פרוש: בשנים האחרונות תוקצב הנושא ב-20 מיליון ש"ח.

מאיר פרוש: לסיכום הדברים, משרד החינוך רואה חשיבות רבה בהנגשת המוסדות והלמידה לתלמידים עם מוגבלות, פועל ליישום החוק ומעמיד סיוע תקציבי להנגשה כללית ופרטנית לרשויות המקומיות ולבעלויות על מוסדות החינוך, האמונות על הביצוע.

מאיר פרוש: המשרד מצוי כל העת בשיח עם השלטון המקומי על מנת לשפר את שיעורי הביצוע ולהביאם לכדי מימוש מלא לטובת התלמידים.

מאיר פרוש: תודה, אדוני.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו מסתפקים בתשובת השר?

קריאה: ועדת החינוך.

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: ההצבעה היא אם להעביר לדיון בוועדת החינוך.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: אם מישהו לא במקומו, אנחנו נוסיף אותו מפה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אליהו ברוכי: שניים בעד.

אליהו ברוכי: אנחנו נוסיף את אוסאמה, סעיד אלחרומי, חברת הכנסת סונדוס סאלח, חברת הכנסת קרן ברק.

אליהו ברוכי: אז יש לנו שישה בעד העברת ההצעה לדיון בוועדת החינוך.

אליהו ברוכי: << הלסי >> הקמת שדה תעופה משלים לנתב"ג בנבטים – מנוע צמיחה לאומי חדש בנגב << הלסי >>

אליהו ברוכי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא:

אליהו ברוכי: הקמת שדה תעופה משלים לנתב"ג בנבטים – מנוע צמיחה לאומי חדש בנגב, מס' 1227, 1228, 1237 ו-1253.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך.

קרן ברק: כבוד היושב-ראש, השרים, זה דווקא מצוין שגם שרת התחבורה נמצאת פה וגם השר במשרד הביטחון, כי זה נושא נבטים, שדה התעופה בנבטים.

מירי רגב: את מדברת על נושא שאני יזמתי.

קרן ברק: אז בול בשביל זה טוב ששניכם נמצאים פה.

קרן ברק: אפשר לסגור את זה ביניכם ובא לציון גואל.

מירי רגב: זו החלטה של משרד התחבורה ולא של משרד הביטחון.

מירי רגב: זה לא שדה צבאי, זה שדה אזרחי.

מירי רגב: בסוף האחריות האזרחית על התעופה היא של שרת התחבורה.

קרן ברק: השאלה היא מדוע – – –

מירי רגב: אבל אני שמחה שמיכאל ביטון ובני גנץ הפעם תומכים בעמדתי.

קריאה: לא, לא, לא.

קריאה: קרן – – – קרן – – –

קרן ברק: רגע, שנייה, משרד התחבורה, השאלה היא למה תוכנית המתאר ממשיכה לפעול ומוקצים מיליונים לרמת דוד.

קרן ברק: זו השאלה.

קרן ברק: תעצרי את התוכנית הזו.

מירי רגב: נכון, היא לא תהיה.

קרן ברק: אבל ממשיכים אותה.

קרן ברק: ועכשיו יש תקן סביבה – זה ממשיך.

קרן ברק: זה ממשיך.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: טוב.

קרן ברק: הליך התכנון להקמת שדה תעופה משלים לנתב"ג הוא אבסורד מתמשך המתפרס מעל 40 שנה.

קרן ברק: כבר בשנת 1975 החליטה ממשלת ישראל על הקמת שדה תעופה בין-לאומי נוסף, ומאז התחיל ונמשך עד היום הוויכוח על מיקומו.

קרן ברק: החלופות הן, כידוע, רמת דוד או נבטים.

קרן ברק: בכנסת, השרה, אני עומדת בראש המאבק הזה בכנסת, ולאחר אין-ספור סיורים ופגישות – וגם ברגע זה יושבים אצלי בחדר בישיבה בדיוק בנושא הזה – שאני עורכת בנושאים של הקמת שדה התעופה, אני סבורה שהמקום הנכון הוא נבטים.

קרן ברק: אני שמחה שקלעתי לדעת חכמים, שרת התחבורה.

קרן ברק: אני רק אגיד כמה נתונים ברורים: אורך המסלול ברמת דוד הוא קצר מאורך המסלול בנבטים.

קרן ברק: גודל המטוסים בנבטים הוא גודל מטוסים לא מוגבל: כל מטוס יוכל לנחות שם בכל גודל, מכל יעד, טיסות טרנס-אטלנטיות.

קרן ברק: גם המסלול הכי ארוך, גם מטוסים.

קרן ברק: אין שום הגבלה ביכולת של שדה התעופה בנבטים.

קרן ברק: לעומת זה, ברמת דוד זה מוגבל גם לטיסות קצרות, גם למטוסים קטנים, גם המסלול הרבה יותר קצר וגם רק לטיסות לואו-קוסט, כי הן קצרות ואלה יעדים קרובים.

קרן ברק: נוסף על כל זה, שדה התעופה ברמת דוד – התושבים אינם מעוניינים בו.

קרן ברק: אם יש שם סקר סביבתי שתומך ברמת דוד, אני אהיה מאוד מאוד מופתעת, וזה רק יראה שקרה שם משהו מאוד מוזר.

קרן ברק: זה בלב התושבים, קרוב לכל השכונות.

קרן ברק: לעומת זה, נבטים, כידוע, זה רחוק מאוד.

קרן ברק: העלות בנבטים היא תשיעית, או עשירית – בין שישית לעשירית – מהעלות שברמת דוד.

קרן ברק: אורך הזמן לשדה ברמת דוד הוא פי חמישה: זה 15 שנה, ובנבטים אפשר לגמור את זה תוך חמש שנים מקסימום.

קרן ברק: זאת אומרת, התשובה ברורה לכולם: הקמת שדה תעופה בנבטים זה המהלך הנכון והחיוני ביותר.

קרן ברק: אז איפה הבעיה?

קרן ברק: כבוד השר ביטון, אתה איתי?

קרן ברק: איפה הבעיה, למה לא מקימים את השדה במקום שהכי הגיוני להקימו?

קרן ברק: היחידים שעומדים מנגד הם אנשי חיל האוויר.

קרן ברק: לדברי חיל האוויר, קיימת בעיה עם פעילות בית הספר לטיסה בחצרים.

קרן ברק: אומנם אני לא טייסת לשעבר, ואפילו לא שירתי בחיל האוויר, אני מהירוקים, חי"רניקית, אבל מתוקף תפקידי וכמי שמעורבת בנושא הלכתי והתייעצתי עם גורמי מקצוע מהשורה הראשונה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

קרן ברק: אנשי חיל האוויר לשעבר ובכירים בתחומי התעופה ותכנון שדות תעופה, אנשים שלא יעזו להציע רעיון או לזלזל, אפילו לא קצת, בביטחון ישראל, חשוב להם רק ביטחון ישראל, אמרו שאין בעיה עם נבטים.

קרן ברק: חשוב להדגיש: כולם, ככלל, החל מראשי רשויות בצפון ועד הדרום, משרדי ממשלה – –

אליהו ברוכי: נא לסיים, בבקשה.

קרן ברק: – – מומחים מתחום שדות התעופה, הסביבה והבריאות, יוצאי חיל האוויר ומפקד חיל האוויר לשעבר והרמטכ"ל היוצא, כולם תומכים בחלופת נבטים.

אליהו ברוכי: תודה.

קרן ברק: מילה אחרונה: על פי אנשי המקצוע האלה, את בעיית חיל האוויר ניתן לפתור בכסף.

קרן ברק: לכן, מדינת ישראל חייבת לקבל החלטה עכשיו להקים שדה תעופה נוסף על נתב"ג בנבטים.

קרן ברק: כבוד השרה, אנחנו סומכים עלייך.

קרן ברק: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת קרן ברק.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: אני כאן כדי לחזק את דברי חבריי, את קרן ושאר החברים.

סעיד אלחרומי: אני חושב שהקמת נמל תעופה אזרחי בנגב היא צו השעה, הוא מאוד מאוד חיוני לתושבי הנגב.

סעיד אלחרומי: בנמל התעופה הצבאי בנבטים יש שטח עצום, ואפשר בקלות להקים.

סעיד אלחרומי: חברתי קרן ציינה גם את נושא העלויות, גם את נושא המסלול וגם את כל התנאים שיעשו את זה כמה שיותר מהר וכמה שיותר זול.

סעיד אלחרומי: הדבר העיקרי זה הנגישות לתושבי הנגב.

סעיד אלחרומי: הנגב מתפתח; גם מספר התושבים, גם נושא התעסוקה, אבל הנושא העיקרי הוא נושא התיירות וגם הקרבה לים המלח.

סעיד אלחרומי: מי שרוצה להגיע לנגב יכול להגיע ישירות בטיסה.

סעיד אלחרומי: נמל תעופה בנבטים יהיה קרוב לאזור ים המלח, קרוב לבאר שבע, בירת הנגב, ובכלל יש מטרופולין שמתפתח, ועכשיו כביש 6 מגיע לשם, עד צומת הנגב, וגם עוד ועוד פרויקטים.

סעיד אלחרומי: רק שלשום דיברנו על בית חולים נוסף בצד המזרחי, בכניסה המזרחית לבאר שבע, ולכן אני חושב ומצטרף לחבריי בתביעה להקים את נמל התעופה המשלים בנגב.

סעיד אלחרומי: רבותיי, אי-אפשר לדבר על פיתוח הנגב לכלל התושבים כאן בלי להקים פרויקטים לאומיים, בלי להקים פרויקטים שמהווים בעצם מנוע צמיחה לאזור כולו.

סעיד אלחרומי: לכן, אנחנו מפצירים – אני מפציר במשרד הביטחון ובאנשי הביטחון להסיר את התנגדותם להקמת נמל התעופה באזור נבטים, לתת לעגלה הזו לעלות על המסלול ולקדם את הנגב, כלל הנגב וכלל תושביו.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, חברי השר ביטון, בתקופה הקרובה, כפי שהתפרסם, תתקבל החלטה חשובה מאין כמותה בעבור מדינת ישראל, החלטה על המיקום שבו יוקם שדה תעופה בין-לאומי נוסף.

אופיר סופר: צריך לומר שמדובר בהחלטה דרמטית בעלת משמעויות אסטרטגיות בעבור מדינת ישראל – וכשאני אומר אסטרטגיות איני מתכוון רק לביטחוניות אלא גם לכלכליות.

אופיר סופר: וברשותכם, אמנה שלוש סיבות שיסבירו מדוע שדה התעופה חייב להיות מוקם בצפון, ובסיבה השלישית אציין גם ממה עלינו להיזהר.

אופיר סופר: הסיבה הראשונה, גברתי השרה: הצפון משווע למנוע צמיחה מז'ורי, כלכלי, רב-ממדי; כזה שיעסיק עשרות אלפי עובדים; כזה שישרת את קריית שמונה; כזה שישרת את שלומי; כזה שישרת את מגדל העמק; כזה שישרת את עפולה; כזה שישרת את בית שאן, את חיפה ואת הקריות.

אופיר סופר: כחבר כנסת שגר בגליל, זה שהנציגות הפרלמנטרית כאן מועטה – אולי גם נציגויות אחרות – אין זה אומר שצריך להזניח את הצפון.

אופיר סופר: את הסיבה השנייה פחות אפרט, רק אגיד ככותרת:

אופיר סופר: עמדתו החד-משמעית של צה"ל וחיל האוויר לשימור המרחב האווירי, אדוני היושב-ראש, ולשימור עליונותו האווירית של צה"ל במזרח התיכון, בג'ונגל של המזרח התיכון, היא חד-משמעית.

אופיר סופר: הסיבה השלישית היא תמיכתם של גורמי המקצוע, ואני חושב שאני אומר את הדברים מידיעה, הן במשרד התחבורה – – –

קרן ברק: אף אחד לא – – –

אופיר סופר: גברתי, אני אזכיר לך רק מי ישב במשרד התחבורה בשנה האחרונה.

אופיר סופר: הן במשרד התחבורה, הן בעניינים התחבורתיים, הן בעניינים הכלכליים והן בעניינים התיירותיים – גורמי המקצוע כולם בעד הקמתו של שדה התעופה בצפון.

אופיר סופר: ואני מציע רק להיזהר, אני מציע – – –

קרן ברק: אתה מטעה – – –

אופיר סופר: חברתי חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: אבל אתה מטעה.

קרן ברק: אתה אומר דברים לא נכונים.

אופיר סופר: אני מציע, אני מציע לנו להיזהר.

קרן ברק: מה להיזהר, אתה אומר – – – דברים לא נכונים.

אופיר סופר: יש לנו שדה תעופה – את לא נותנת לי לדבר.

אופיר סופר: אדוני, אני רוצה את השניות האלה אחר כך.

אופיר סופר: יש לנו שדה תעופה ברמון בדרום, יש לנו שדה תעופה בן-גוריון במרכז, וראוי שיהיה לנו שדה תעופה בצפון.

אופיר סופר: עלינו להיזהר מקבוצות לחץ קטנות, מינוריות ולא רלוונטיות.

אופיר סופר: זה נכון, ההצעה שאני מציע כאן היא נכונה לכלכלת ישראל, היא נכונה, גברתי השרה, לביטחון ישראל – –

קרן ברק: זה בדיוק ההפך.

אופיר סופר: – – ואני מבקש שיתקיים על כך דיון.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת.

קרן ברק: הפוך.

אופיר סופר: כיוון שכולכם – –

אליהו ברוכי: חברת הכנסת.

אופיר סופר: – – נגעתם בסוגיה הביטחונית – אני חושב שהיא לא המרכזית, אבל כיוון שכולכם נגעתם בסוגיה הביטחונית כסוגיה המרכזית אני מבקש שיתקיים על כך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

אופיר סופר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אחרי תשובת השר אנחנו נעשה הצבעה.

קרן ברק: אז אני לא מסכימה – לא בחוץ וביטחון.

קרן ברק: בשום חוץ וביטחון.

אליהו ברוכי: ישיב השר מיכאל ביטון, השר במשרד הביטחון.

קרן ברק: זה לא בוועדת חוץ וביטחון.

אליהו ברוכי: אחרי זה נעשה הצבעה.

אופיר סופר: שלא יישמע שאני נגד הנגב.

מירי רגב: אני רוצה אחר כך גם להגיד איזה משפט.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, טוב לראות אותך בדוכן ובכנסת.

מיכאל ביטון: בהצלחה.

אליהו ברוכי: תודה.

מיכאל ביטון: גברתי שרת התחבורה, חברי הכנסת, מגישי ההצעה לסדר-היום, תרשו לי לסקור בפניכם את ההיסטוריה של הדברים, כי אני במקרה עוד לא ארבעה חודשים שר במשרד הביטחון אבל סוגיית שדה אזרחי בנגב זה דבר שאני עוסק בו שבע שנים בערך.

מיכאל ביטון: אני רוצה לסקור בפניכם את ההשתלשלות של הדברים וגם להגיד לכם מה עמדת משרד הביטחון בסוף.

מיכאל ביטון: ראשית, צה"ל עולה דרומה, עולה לנגב.

מיכאל ביטון: אנחנו עומדים ביעד הזה: עיר הבה"דים הגיעה; טייסות גדולות ושלמות הגיעו לנבטים; יחידות נוספות מגיעות לנגב; גולת הכותרת – בשלושת החודשים האחרונים הסרנו את החסמים ופתחנו את המכרז של קריית המודיעין, פרויקט ענק שיקום בליקית ויצא לדרך אחרי עיכובים רבים; קריית התקשוב נבנית בבאר שבע; עוד בתי ספר של חיל האוויר, מודיעין ועוד משימות אחרות.

מיכאל ביטון: מאסה קריטית של צה"ל עולה לנגב.

מיכאל ביטון: השאלה שפה עולה עכשיו היא סוגיית שדה אזרחי בנגב.

מיכאל ביטון: לפני כמה שנים הקמנו את מועצת הנגב, כמה אנשים טובים, מייסדים: מוחמד אלנבארי, ראש מועצת חורה לשעבר, סגן ראש העיר של באר שבע טל אל על, סיגל מורן, ראשת המועצה האזורית בני שמעון לשעבר, ואנוכי הקמנו את מועצת הנגב ושאלנו מה אנחנו רוצים לעשות בנגב, למה הנגב לא מאורגן.

מיכאל ביטון: היו כמה פה שהסבירו לנו בממשלה ובכנסת שאין סיכוי למועצה הזאת לעבוד ולקום ולפעול ולהשפיע, ובחרנו נושאים שבקונסנזוס, נושאים מוסכמים.

מיכאל ביטון: נושא אחד מוסכם היה המאבק לשוויון בבריאות בנגב, ובמועצת הנגב, בהובלתי, עשינו בג"ץ נגד מדינת ישראל על אי-שוויון בבריאות, כי הבריאות בנגב פחות טובה מבמרכז הארץ.

מיכאל ביטון: הבג"ץ הזה תלוי ועומד.

מיכאל ביטון: נושא שני בהסכמה רחבה בכלל הנגב זה הקמת שדה אזרחי בעוטף באר שבע כמנוע לפיתוח כלכלי.

מיכאל ביטון: נושאים נוספים היו הסדרת ההתיישבות הבדואית בהסכמה, בדיאלוג, ופתרון הבעיות האזרחיות, ועוד הרבה מאוד נושאים.

מיכאל ביטון: באשר לשדה האזרחי בנגב, בזמן שלא הייתי כאן והייתי ראש עיר עמדת הממשלה משכה באופן חד-משמעי לכיוון שדה אזרחי ברמת דוד.

מיכאל ביטון: גם כשהיו ויכוחים, המערכת הפוליטית הממשלתית, הפרלמנטרית והתכנונית קידמה את אופציית רמת דוד כשדה אזרחי משלים לבן-גוריון.

מיכאל ביטון: מה שעשינו במועצת הנגב, במאבק, היה לדרוש שתיבחן אופציה של שדה אזרחי בנגב, והמאבק הזה הצליח, ואנחנו עומדים פה ודנים על הדרישה של הנגב לשדה אזרחי בנגב.

מיכאל ביטון: ולכן, חבר הכנסת סופר, צריך להפריד, כי מה שנשמע פה – אתה יודע, באותה הצעה לסדר-היום נשמעו פה עמדות סותרות, גם של חברי כנסת.

אופיר סופר: בואו נהיה קונקרטיים.

מיכאל ביטון: רגע, יש אחד בעד שדה ברמת דוד ויש אחד נגד.

קריאה: – – –

מיכאל ביטון: חבר'ה, עוד לא הקשבתם לי – אתם כבר חילקתם את המשימות לוועדות, אז בואו נסכם.

אליהו ברוכי: אולי לא יהיה דיון בכלל.

מיכאל ביטון: בואו נביא כבר הצעה.

אופיר סופר: – – –

אליהו ברוכי: אולי הם קיבלו את התשובה.

מיכאל ביטון: אפשר לסיים.

מיכאל ביטון: מה ההצעה?

קרן ברק: חוץ וביטחון.

אופיר סופר: אבל היית באמצע.

מיכאל ביטון: אז יאללה, סגרנו.

מיכאל ביטון: אז ביי.

קרן ברק: לא, דבר.

מיכאל ביטון: אבל זה לא מכובד.

קרן ברק: אתה צודק.

מיכאל ביטון: עשית שאילתה, הקשבתי לך בקשב רב – –

קרן ברק: זה לא שאילתה, זו הצעה לסדר-היום.

אופיר סופר: מחילה, כבוד השר.

קרן ברק: זה לא אנחנו, זה – – –

מיכאל ביטון: – – ועכשיו אני רואה שסגרתם על ועדת חוץ וביטחון, אז תודיעו לי, חבל על הזמן.

קרן ברק: לא, אנחנו רוצים את התשובה שלך.

מיכאל ביטון: אז יאללה, בואו נתקדם.

מירי רגב: דפדף, תתקדם.

מירי רגב: תתקדם, מיכאל.

מירי רגב: תתקדם, כפרה.

קרן ברק: נעלבים, נעלבים.

מיכאל ביטון: אז לא, אנחנו ממשיכים.

מירי רגב: תתקדם, מיכאל.

מיכאל ביטון: היינו בפרק שמועצת הנגב עוררה את האפשרות ואת הדרישה שיקום שדה אזרחי בנגב, במטרופולין באר שבע, כולל בחינת האופציה של נבטים – כולל להחזיר את אופציית נבטים לשולחן.

מיכאל ביטון: אני שמח שהיום קולות חדשים בממשלה אומרים: בואו נבדוק את נבטים.

מיכאל ביטון: הרוח הממשלתית עד לפני ארבעה חודשים דחפה לכיוון רמת דוד.

מיכאל ביטון: עכשיו יש קולות חדשים.

מיכאל ביטון: זה טוב.

מיכאל ביטון: אנחנו נכנסנו למשרד הביטחון לפני ארבעה חודשים.

מיכאל ביטון: מיקדנו מאמץ בלפתור את הבעיה של קריית המודיעין, להעלות אותה על סדר-היום ולסגור את המכרז, ועשינו את זה, ומייד קיימנו כמה דיונים על שדה משלים, אזרחי, בנגב.

מיכאל ביטון: בתוך הדיונים הללו דנו באופציה של שדה אזרחי בנבטים.

מיכאל ביטון: שמענו קולות מקצועיים, גם של אנשי צה"ל וגם של משרד הביטחון, שאומרים: לאירוע הזה יש השלכות כלכליות, ביטחוניות, תפקודיות, ואנחנו – אנשי המקצוע בתוך צה"ל ומשרד הביטחון – לא בקלות ממליצים על סגירת האופציה של רמת דוד ומעבר אוטומטי לנבטים.

קרן ברק: הם רק לא קוראים לזה "צבא".

מיכאל ביטון: הם אנשי מקצוע.

מיכאל ביטון: בסדר, שמענו אותם.

קרן ברק: זה היה קל, אם היו אנשים קלים.

מיכאל ביטון: שמענו אותם.

מיכאל ביטון: שר הביטחון דרש מצה"ל ומשרד הביטחון בסיכום הישיבות, ואמר: אני מבקש שכל האופציות יהיו על השולחן.

מיכאל ביטון: תלכו לעשות עבודת מטה יסודית ותביאו לי אופציה לשדה אזרחי במטרופולין באר שבע כמנוע לצמיחת באר שבע והנגב.

קרן ברק: כל הכבוד.

מיכאל ביטון: אתם רוצים נבטים – בבקשה; אתם רוצים חצרים – בבקשה.

מיכאל ביטון: יש לכם רעיונות נוספים – שדה תימן, כל דבר אחר.

מיכאל ביטון: אני רוצה לשמוע רעיונות לשדה אזרחי בנגב.

מיכאל ביטון: הדיון על השדה בצפון – זה באמת מה שאמרה שרת התחבורה.

מיכאל ביטון: הם קידמו את זה והם יחליטו – מקדמים או לא מקדמים.

קרן ברק: לא הבנתי.

מיכאל ביטון: אופציות רמת דוד התקדמה מאוד.

מיכאל ביטון: עכשיו שרת התחבורה באה עם מדיניות חדשה, וזה – – –

קרן ברק: ההתקדמות היא אותו דבר.

מיכאל ביטון: לא, לא אותו דבר.

קרן ברק: אותו דבר.

אליהו ברוכי: – – – הדיון.

אליהו ברוכי: בואו נשמע את כבוד השר.

מיכאל ביטון: ברמת דוד עברו תהליך תכנוני.

קרן ברק: אותו דבר.

מיכאל ביטון: לא, לא.

קרן ברק: אותו דבר.

מיכאל ביטון: זה לא אותו דבר.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קרן ברק, זה לא דיון עכשיו.

מיכאל ביטון: גם בוועדות ארציות לתכנון.

מירי רגב: מיכאל, מיכאל, שניהם עבדו במקביל.

מיכאל ביטון: לא.

מירי רגב: כן, בגלל שעשר שנים – – –

מיכאל ביטון: בואו נסכים.

מיכאל ביטון: אני מסכים איתכם, אבל אני אדייק אתכם.

מיכאל ביטון: בהתחלה רמת דוד – – –

קרן ברק: היא שרת התחבורה, אתה אומר לה איך המשרד שלה עבד?

מיכאל ביטון: רגע, תאמיני לי.

מיכאל ביטון: רמת דוד רץ קדימה, ואחרי זה אנחנו במועצת הנגב ביקשנו – –

קרן ברק: בסדר, אז כרגע זה אותו מצב.

מירי רגב: – – שמנבטים לא ירדו כאופציה.

קרן ברק: כרגע זה אותו מצב, בנקודת הזמן הזאת.

מיכאל ביטון: אבל אמרתי שעכשיו שרת התחבורה אומרת:

מיכאל ביטון: אני – לא יודע מה היא אומרת, היא תכף תגיד – אבל היא אומרת:

מיכאל ביטון: אני דוחפת עכשיו לכיוון הנגב.

מיכאל ביטון: זה בסדר, זה טוב, זה יפה, אני בעד.

מיכאל ביטון: מכאן ואילך מה צריך לקרות?

קרן ברק: היא דרומית בנשמתה.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: היא לא בנשמתה, היא גם בגופה – היא נולדה בקריית גת.

קרן ברק: קריית גת זה לא כזה דרום.

מיכאל ביטון: זה כן דרום.

מיכאל ביטון: זה דרום מאה אחוז.

מירי רגב: תל אביב זה דרום.

אופיר סופר: אז אתם רוצים שני שדות במרכז.

מירי רגב: לא, עכשיו אל תכניס אותנו למלחמה.

קרן ברק: – – – מירי, תני לו שדה – – –

מיכאל ביטון: אני בעד שדה אזרחי בגליל ואני בעד שדה אזרחי בנגב, אני בעד שני שדות.

קרן ברק: ותיתן לו משהו קטן בחיפה וזהו.

מיכאל ביטון: אני רוצה לסכם ולהגיד לכם את עמדת משרד הביטחון.

מיכאל ביטון: שוב, שר הביטחון הנחה את מערכת הביטחון וצה"ל להציג לו בחודשים הקרובים, אחרי עבודה תכנונית, כלכלית, ביטחונית, תפקודית, שילוב של אזרחי וצבאי, כל הסוגיות, עומס אווירי וכן הלאה, ועוד סוגיות שלא ניתן לפרט – בתוך כמה חודשים להציג את כל האופציות על השולחן.

מיכאל ביטון: הוא ביקש מאנשי המקצוע לא לפסול שום אופציה.

מיכאל ביטון: זאת העבודה הפנימית שלנו בחודשים הקרובים.

מיכאל ביטון: וכמובן תהיה עבודה משותפת עם משרד התחבורה, שהוא דרמטי בהקמת שדה אזרחי; האוצר דרמטי במימון ובהשלכות כלכליות; משרד רה"מ כמתכלל – יש פה עבודה בין-משרדית שצריך לעשות אותה, תודה רבה.

קרן ברק: רגע, מתי זה יוצג?

קרן ברק: מתי גנץ מתכוון להציג?

מיכאל ביטון: אמרתי, בחודשים הקרובים.

קרן ברק: מה זה חודשים קרובים, חודש או 11 חודש?

מיכאל ביטון: לא, זה לא יהיה חודש, זה יהיה כמה חודשים.

קרן ברק: כמה, שלושה?

מיכאל ביטון: אני לא יכול להגיד לך את זה, אבל זה לא יהיה חצי שנה, זה יהיה פחות מחצי שנה ויותר מחודש.

קרן ברק: יפה.

קרן ברק: כל מספר זוכה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, השר מיכאל ביטון.

אליהו ברוכי: שרת התחבורה, בבקשה.

מירי רגב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ובהצלחה.

מירי רגב: לא התכוונתי לעלות ולדבר על הנושא הזה כי באופן עקרוני הצעה לסדר-היום, ייעודה – – –

קרן ברק: לא שומעים אותך.

מירי רגב: אני אומרת שלא התכוונתי לעלות, לא ידעתי שאני אהיה היום שרה תורנית, ויצא טוב, אתם רואים?

קרן ברק: יצא מעולה.

מירי רגב: אתם רואים, יצא שאני שרה תורנית, וגם ככה ההצעות לסדר-היום הופנו – – –

אוסאמה סעדי: את לא מגיעה לכנסת בכלל.

מירי רגב: אוסאמה סעדי, גם ככה השאילתות הופנו למשרד הביטחון.

מירי רגב: אני רוצה להגיד ככה: קודם כול, תודה רבה לכם, המציעים.

מירי רגב: אני שמחה שהכנסת מתעסקת בסוגיות חשובות, בין היתר גם בהחלטות ששרים מובילים כדי לראות איך אנחנו מממשים אותן ודוחפים אותן.

מירי רגב: נכנסתי לתפקידי לפני שלושה וחצי חודשים, שמתי לי כמה עקרונות עבודה.

מירי רגב: משרד התחבורה הוא משרד גדול, משרד שיש לו אחריות אזרחית על אוויר, ים ויבשה, על כל הכניסה והיציאה אל הארץ ומהארץ החוצה.

מירי רגב: היה לי ברור שנצטרך לקבל החלטות חשובות ודרמטיות בתחום שדה תעופה שלישי.

מירי רגב: זה לא סוד, עשר שנים לא התקבלה החלטה.

מירי רגב: עשר שנים גררו החלטה לגבי שדה תעופה שלישי ורצו איתה בוועדות, גם נבטים, גם רמת דוד, כשמי שמוביל את ההחלטה על שדה תעופה אזרחי זה משרד הביטחון.

מירי רגב: זה לא היה מקובל עליי.

מירי רגב: משרד הביטחון, יש לו say וחלק בהחלטות, אבל בסוף יש ממשלה, יש שרת תחבורה, ושר התחבורה, שרת התחבורה, הם המחליטים, הם המובילים הצעת מחליטים לגבי כל מה שקשור לשדה תעופה שלישי, שדה תעופה בים – אולי תכף נדבר על זה – שאטלים ימיים, סחר ימי ואופציות לסחר ימי, וכמובן כל סוגיית התשתיות.

מירי רגב: תאמינו לי שלמדתי – בעיקר לך, סופר, אני אומרת, כי אתה הצגת כאן עמדת מיעוט – את הסוגיה הזאת.

מירי רגב: אני בן אדם מאוד יסודי.

מירי רגב: שום קבוצת לחץ לא יכולה להשפיע עליי, רק העניין, האמת, וקידום הנושא לטובת החברה הישראלית.

מירי רגב: בוודאי אני לא יכולה להיות חשודה כמי שלא מתעסקת עם הפריפריה ולא מתעסקת עם הגליל, ההפך הוא הנכון.

מירי רגב: סוגיית הפריפריה, הגליל, הנגב – גם איו"ש אבל כרגע אנחנו לא מדברים על איו"ש – היא סוגיה שמלווה אותי גם בתפקיד הזה, בחיבור מדינת ישראל.

מירי רגב: לא לחינם אמרתי שפרויקט הדגל יהיה לחבר ברכבת על ציר מזרחי מקריית שמונה ועד אילת; רכבת אזרחית שתהיה מקבילה לרכבת החוף.

מירי רגב: וגם את זה אני אעשה, בתיאומים עם כל הגורמים הרלוונטיים.

מירי רגב: ואתה יודע היטב, סגן שר הביטחון, שאת ההחלטה – – –

קרן ברק: הוא שר, לא סגן שר.

מירי רגב: מה אמרתי?

קרן ברק: אמרת סגן, הוא לא סגן, הוא שר במשרד הביטחון.

מירי רגב: שר במשרד הביטחון.

קרן ברק: מה, הוא לא מגיע לישיבות ממשלה?

קרן ברק: את לא רואה אותו שם?

קטי קטרין שטרית: תקשיבי, זה השר האמיתי.

מירי רגב: אתם יודעים מה, הכי חשוב זה חברי וידידי מיכאל.

מיכאל ביטון: – – –

מירי רגב: אתה יודע שגם ארבע שנים משכו את הסוגיה של רכבת קלה לליקית, וגם את זה סגרתי.

מירי רגב: אני מכירה אותו שנים, מאז שהוא היה צוער, ולקחתי אותו בבה"ד 1 לסדרת טלוויזיה, "להיות קצין".

קטי קטרין שטרית: מירי, איך הוא לא במפלגה הנכונה?

מירי רגב: מה לעשות, הוא התבלבל, אבל הוא יחזור.

מירי רגב: הוא יחזור הביתה כי הוא מבין שלא נשארה לו מפלגה.

מירי רגב: אבל זה לא הזמן עכשיו.

אוסאמה סעדי: מה עם עראבה – – –

מירי רגב: קודם כול, נעשה לך מחלף מירושלים ישר אליך לבית.

מירי רגב: אתה יודע גם שקיבלתי החלטה, שארבע שנים גררו אותה, בעניין ליקית, בעניין רכבת מהירה לליקית.

מירי רגב: תראה, סופר, סוגיית שדה תעופה שלישי – – –

אופיר סופר: אני יכול להשחיל משפט, גברתי השרה?

מירי רגב: שנייה.

מירי רגב: לאחר שלמדתי את הסוגיה הזאת, והיו אצלי גם מחיל האוויר וגם ממשרד הביטחון וגם הגופים האזרחיים וגם רת"ע, קיבלתי החלטה ששדה תעופה שלישי יהיה בדרום.

מירי רגב: שמחתי לשמוע מנציגי משרד הביטחון שגם בני גנץ, ראש הממשלה החליפי ושר הביטחון, חושב כך.

מירי רגב: אני קיבלתי, ונתתי זמנים שעד סוף אוקטובר הם מביאים לי את החלופה הדרומית וישתפו פעולה יחד עם משרד הביטחון.

מירי רגב: הם יבואו ויציגו לנו איפה נכון שזה יהיה.

מירי רגב: אני באופן עקרוני לא חושבת שנכון ששדה אזרחי צריך להיות בתוך שדה צבאי, בוודאי עם כל המשימות שיש לשדה צבאי, בוודאי עם כל בעיית הציפורים, שאתה מכיר אותה היטב ברמת דוד.

מירי רגב: צריך לתת מענה לצפון, ניתן מענה לצפון, אני עוד לא אגיד לך איזה, כי כרגע אני נמצאת בעבודה גם על זה.

מירי רגב: אין ספק ששדה שלישי יהיה בדרום, ניתן מענה גם לדרום, ואני אומרת לך שאין ברירה.

מירי רגב: תראה, זה לא סוד שהתחלנו לתכנן ושמנו כבר הרבה מאוד כסף בתכנון – – –

אופיר סופר: שדה שני יהיה בדרום.

אופיר סופר: אבל גברתי השרה – – –

מירי רגב: שנייה.

מירי רגב: אתה יודע ששמנו הרבה מאוד כסף על שדה, שדה תעופה בים.

מירי רגב: אתה יודע את זה, נכון?

אופיר סופר: גברתי השרה, רק משפט אחד.

אופיר סופר: אפשר משפט אחד?

מירי רגב: כן.

מירי רגב: משום שכבר אין שטחים במדינת ישראל.

מירי רגב: יש עבודה, עושים אותה שנה גופים בין-לאומיים, על שדה תעופה בים.

מירי רגב: לכן אני אומרת לך, יש מצוקות תחבורתיות למדינת ישראל בגלל השטח שלה.

מירי רגב: יש מצוקות גם בים, גם באוויר וגם על הקרקע.

מירי רגב: בעוד חמש שנים אנשים לא יוכלו לזוז כאן בגלל רמת הפקקים.

מירי רגב: אנחנו ניתן כאן פתרון מערכתי רחב לנגישות, לזמינות ולחיבור אזרחי מדינת ישראל.

מירי רגב: אני יודעת שיש גם בעיה בצפון, אנחנו נעסוק גם בה.

מירי רגב: אבל כרגע, שדה התעופה השלישי המשלים יהיה בדרום, נקודה.

קרן ברק: כל הכבוד, אנחנו מאוד שמחים לשמוע.

אופיר סופר: גברתי השרה, אני יכול לומר משפט ?

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מירי רגב: שלום לך, מיקי זוהר.

מירי רגב: לא ראיתי שהתחלפת במהירות האור והחלפת את כבוד היושב-ראש הקודם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשרה מירי רגב.

קריאות: – – –

מירי רגב: זאת ההזדמנות – אני לא יודעת מתי תהיה לי שוב הזדמנות לדבר כאן מעל דוכן המליאה, וזאת ההזדמנות לברך גם את אזרחי ישראל וגם את מי שנמצא כאן בשנה טובה, שנה של בריאות, שנה שנהיה טובים אחד לשני ובעיקר נדע להוקיר את מה שיש לנו ולהודות לקדוש ברוך הוא על מה שיש לנו.

מירי רגב: שנה טובה לכם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשרה מירי רגב, דברים חשובים.

מכלוף מיקי זוהר: ומכאן, לאחר שסיימנו את הצעות לסדר-היום, נעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: קודם נעבור להצבעה.

אוסאמה סעדי: לאיזה ועדה?

מכלוף מיקי זוהר: לאיזו ועדה אתם רוצים?

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להצביע, כן.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין

מירי רגב: לוועדת החוץ והביטחון.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שנעשה הצבעה חדשה, כי רק אחד הצביע.

אוסאמה סעדי: מיקי, איזו ועדה?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לעשות הצבעה מסודרת.

אוסאמה סעדי: לאיזה ועדה?

מכלוף מיקי זוהר: לוועדת החוץ והביטחון.

אוסאמה סעדי: לא, אנחנו מציעים כלכלה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה מציע כלכלה.

מכלוף מיקי זוהר: מה רוצה המציעה?

קרן ברק: לא, אנחנו לא רוצים.

קרן ברק: אולי פנים וזהו?

אוסאמה סעדי: אז ועדת הכנסת.

קרן ברק: אתה רוצה לתקוע את זה?

אוסאמה סעדי: ועדת הפנים?

מכלוף מיקי זוהר: ועדת הפנים.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, הצבעה למעבר לוועדת הפנים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש להצביע – מי בעד ומי נגד ועדת הפנים?

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: תוצאת ההצבעה האלקטרונית: בעד – שניים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצרף את חברת הכנסת סונדוס סאלח, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חבר הכנסת עופר כסיף, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, חבר הכנסת ישראל אייכלר – הוא הצביע.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת קרן ברק, חבר הכנסת אופיר סופר וחברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

מכלוף מיקי זוהר: השרה מירי רגב לא הצביעה, אז אני לא יכול לספור אותה.

מכלוף מיקי זוהר: יכולת להצביע.

מירי רגב: לא – – – אני איתם.

מכלוף מיקי זוהר: אז גם השרה מירי רגב מצטרפת.

קרן ברק: היא שחקנית קבוצתית.

קרן ברק: אתה לא מכיר את מירי?

מכלוף מיקי זוהר: השרה מרים סיבוני.

מירי רגב: מה המציעים רוצים?

מכלוף מיקי זוהר: מרים סיבוני מירי רגב.

מירי רגב: מה שנוח למציעים, למרות שלי – – –

מכלוף מיקי זוהר: התוצאה היא 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: ההחלטה אושרה, וזה יעבור לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו עוברים לשאילתות.

מכלוף מיקי זוהר: שאילתה ראשונה תופנה לשר הביטחון.

מכלוף מיקי זוהר: לא מופיע לי פה מיהם השואלים.

מכלוף מיקי זוהר: את שאילתות מס' 127 ו-128 יפנה חבר הכנסת עופר כסיף.

מכלוף מיקי זוהר: איפה שר הביטחון, איפה סגן שר הביטחון?

מכלוף מיקי זוהר: איפה מיכאל אדרי – סליחה, מיכאל ביטון?

מכלוף מיקי זוהר: אם מיכאל אדרי צופה עכשיו בשידור הזה, הוא מרוצה, ויש אחד כזה, שאני מדבר איתו הרבה בזמן האחרון.

מכלוף מיקי זוהר: מיכאל?

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל בשאילתה מס' 186 לסגן שר העבודה והרווחה.

מכלוף מיקי זוהר: יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, משולם נהרי מוזמן לעלות לדוכן ולהשיב על השאילתות, משום שלאחר מכן יש גם שאילתה של חברת הכנסת סונדוס סאלח.

מכלוף מיקי זוהר: אפילו שתי שאילתות – יש לה 188 ו-196.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן שר העבודה והרווחה הרב משולם נהרי, השאילתה שלי מדברת על משיכת מענק לכל אזרח לתושבים זכאים שהם אזרחי חו"ל: מי שאין לו חשבון בנק מקבל את כספי המענק בסניפי הדואר בהצגת תעודת זהות.

ישראל אייכלר: אבל יש מספר רב של אזרחי חו"ל הזכאים למענק, ואין להם חשבון בנק.

ישראל אייכלר: הם אינם יכולים למשוך את הכסף מאחר שאין להם תעודת זהות.

ישראל אייכלר: רצוני לשאול: כיצד דואגת המדינה להעביר את המענק לאותם זכאים?

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת הרב אייכלר, מענק לתושבי ישראל ולמקבלי קצבת ילדים בתקופת משבר הקורונה שולם בחודש אוגוסט 2020 לכל תושב ישראלי מגיל 18, נוסף למענק כפול ששולם למקבלי קצבאות שונות בעקבות משבר הקורונה.

משולם נהרי: זכאים שאין ברשותם חשבון בנק הופנו להגיע לסניפי הדואר עם תעודה מזהה לקבלת המענק החל ביום ראשון 23 באוגוסט 2020.

משולם נהרי: בעלי אשרת שהייה שאין להם חשבון בנק הופנו לקבל את המענק בבנק הדואר בהצגת דרכון וכרטיס שהונפק על ידי הביטוח הלאומי בעת קבלת המספר המזהה.

משולם נהרי: זה שנים רבות המוסד לביטוח לאומי מנפיק לכל תושב זכאי בעל אשרה א'2 וא'4 שיש לו אשרת שהייה בארץ וזכאי לקבל שירותי ביטוח לאומי וביטוח בריאות, תעודה ייחודית מטעם הביטוח הלאומי, שנשלחת בדואר לכתובת התושב.

משולם נהרי: תעודה זו, שמונפקת על ידי הביטוח הלאומי עם הגשת המסמכים הנדרשים לקבלת תושבות, כוללת את פרטי המבוטח, לרבות מספר הדרכון, תאריך הלידה ושמו המלא של המבוטח – וכן מספר מזהה זמני במוסד לביטוח לאומי.

משולם נהרי: בעת ההיערכות לתשלום המענקים הנחינו את רשות הדואר לשלם מענק לתושבים שיזדהו באמצעות התעודה המצורפת בצירוף דרכון.

משולם נהרי: תושבים שאין ברשותם כרטיס או שהחליפו דרכון התבקשו לפנות אל הביטוח הלאומי במייל ייעודי או בפקס לצורך הנפקת כרטיס מזהה חדש.

ישראל אייכלר: רק שאלת הבהרה, אדוני, אני רוצה להיות ברור: אמרת שאם אין לו כרטיס הוא יכול לבוא לביטוח הלאומי ולקבל כרטיס.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: לפנות דרך המייל או בפקס.

ישראל אייכלר: ולבקש כרטיס.

ישראל אייכלר: וזה כרטיס מזהה שיזכה אותו בבנק הדואר והוא יוכל להוציא את המענק?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: זה כרטיס מזהה חדש – או שאבד לו או שאין לו.

משולם נהרי: הוא יכול לקבל כרטיס מזהה חדש שיש בו פרטי הדרכון והכול, ועם זה הוא יכול לקבל את הכסף.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך.

משולם נהרי: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת סונדוס סאלח תעלה ותבוא.

מכלוף מיקי זוהר: יש לך שאילתות מס' 188 ו-196.

מכלוף מיקי זוהר: תתחילי, גברתי, משאילתה מס' 188, שיעור המובטלים בעיר נצרת, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שיעור המובטלים בעיר נצרת עלה בתקופת משבר הקורונה ועומד כיום על כ-53%.

סונדוס סאלח: שיעור זה מעורר דאגה לגבי עתיד העיר, תושבי העיר וההעסקה בנצרת.

סונדוס סאלח: ברצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: האם משרדך מודע לנתונים אלו?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: אם כן – האם יש למשרדך תוכנית לטיפול באבטלה?

סונדוס סאלח: 3.

סונדוס סאלח: אם כן – מהי התוכנית ומתי היישום?

משולם נהרי: אכן, בתקופת משבר הקורונה עלה שיעור המובטלים בעיר נצרת בצורה משמעותית, ולפי פרסומי שירות התעסוקה – אני מדגיש – נכון לחודש מאי 2020 הוא עמד על 27.3%.

אוסאמה סעדי: זה מאי.

אוסאמה סעדי: זה עוד לא היה, אנחנו בספטמבר.

סונדוס סאלח: שמתם לב שיש משבר?

משולם נהרי: אני מדבר על מאי.

משולם נהרי: אנחנו מסתמכים – – –

אוסאמה סעדי: מאי זה – – –

משולם נהרי: אבל אני לא יודע מאיפה לקחו את המספר הזה.

סונדוס סאלח: הניגשים לביטוח הלאומי.

משולם נהרי: אנחנו מסתמכים על פרסומי שירות התעסוקה.

משולם נהרי: יכול להיות שיש שוני, אבל אני לא יודע אם זה קפץ בכפול.

משולם נהרי: בכל אופן נתייחס לפתרונות.

משולם נהרי: נוסף לתוכניות שאותן מפעיל מינהל תעסוקת אוכלוסיות בזרוע העבודה בעיר נצרת, במסגרת פעילותו השוטפת – כמו מרכז ריאן, אשת חיל, תעסוקה ורווחה – לפני שבועות ספורים הכריז שר העבודה והרווחה על השקת תוכנית הכשרות מקצועיות בהיקף של כמיליארד ש"ח, אשר צפויה להחזיר כ-100,000 איש מבין כלל המובטלים במשק לשוק העבודה.

משולם נהרי: התוכנית מבוססת על ליווי פרט אינטנסיבי עד להשמה, הכולל הכשרות והשמות מקצועיות איכותיות בשיתוף עם המעסיקים.

משולם נהרי: כמו כן, גובשו תוכניות, תמריצים ומנגנונים שיקדמו חזרה למעגל העבודה וצמצום היקף האבטלה.

משולם נהרי: לפי האומדנים, תוכנית זו צפויה להוביל לחיסכון של כ-2 מיליארד ש"ח בדמי האבטלה.

משולם נהרי: התוכנית שעליה עובדים כיום במרץ כלל גורמי המקצוע במשרד תוכל לחזק את המענים שהמשרד נותן כבר כיום במקביל להקמת מערך הכשרות שיחזיר ישראלים רבים לשוק העבודה ויספק תעסוקה איכותית והולמת לאוכלוסיות מגוונות תוך הקניית מיומנויות וכישורים.

משולם נהרי: כמובן, כמו בכל דבר זה תלוי גם בתקציב שיעבור לזרוע העבודה.

משולם נהרי: עקרונות התוכנית: הכשרה והסבה מקצועית מותאמת לצורכי המשק, ליווי אישי עד למציאת העבודה, שותפות הדוקה עם המעסיקים במשק ותמריצים לעובדים ולמעסיקים.

משולם נהרי: התוכנית תתמקד באוכלוסיות הבאות: 1.

משולם נהרי: צעירים מקבלי דמי אבטלה בעלי ותק תעסוקתי מצומצם יחסית; 2.

משולם נהרי: מבוגרים בעלי ניסיון תעסוקתי עשיר המבקשים הסבה מקצועית וליווי פרטני אינטנסיבי, לטובת קליטה חוזרת בתעסוקה; 3.

משולם נהרי: צעירים בני 18–24 ואוכלוסיות נוספות שלא היו בשוק העבודה, וכעת בזמן של שפל תעסוקתי וכלכלי מבקשים להיקלט לראשונה בשוק העבודה; 4.

משולם נהרי: עובדים בשכר נמוך, בעלי סיכוי גבוה להיפלט משוק העבודה, אשר נרצה לשמר את משרתם.

משולם נהרי: הליווי הוא פרטני להשתלבות בעבודה – הענקת ליווי אישי לכ-100,000 איש עד למציאת עבודה.

משולם נהרי: זה כולל: אבחון מקצועי והכוון תעסוקתי אישי מול מאבחן או באופן דיגיטלי; קורסי אוריינות דיגיטלית, אנגלית, עברית – לפי צורכי הפרט והמעסיק; סיוע בכתיבת קורות חיים, הצגה עצמית; עבודה בסביבה מקוונת ועוד; הפניה לראיונות וליווי עד קבלה לעבודה; הפניה להכשרה מקצועית במידת הצורך.

משולם נהרי: עכשיו אנחנו גם מדברים על הכשרה מקצועית איכותית: מגוון מסלולי הכשרה בדגש על שיתוף המעסיקים משלב הגדרת הביקוש ועד להשמה; בניית הכשרות לפי צורכי המעסיקים ושיתופם בכל שרשרת התהליך; ביזור ופישוט של מערך ההכשרות, והמטרה היא השמות ולא תעודות – נכון שתעודה זה דבר חשוב, אבל כרגע המטרה שלנו היא להחזיר אותם לעבודה או לשלב אותם בעבודה; יצירת "מסלולים ירוקים" למעסיקים; דמי אבטלה מוגדלים, 20%, או דמי קיום לאורך ההכשרה; מיקוד כלל התקצוב בקורסים איכותיים על סמך המדד המתחשב בשכר, משרות פנויות והשינויים בהיקף המועסקים; הקמת בית ספר דיגיטלי להכשרות מקוונות ללא עלות – לכולם.

משולם נהרי: יש גם שותפות עם המעסיקים, ואת זה אני רוצה להרחיב: איסוף מידע מהשטח על משרות פנויות וחיבור למועמדים; תפירת "חליפה אישית" למעסיק, עד להשמת העובד הנכון עם ההכשרה המתאימה; בנייה משותפת של ההכשרות והצפת צרכים לגבי הכשרות נדרשות נוספות; בניית מערכת טכנולוגית להנגשת הביקושים והמשרות במשק.

משולם נהרי: כמובן שהם יקבלו תמריצים, גם המעסיק וגם העובד, זה חלק מהעלות, מהתקציב של מיליארד שדיברנו עליו ושהאוצר הסכים להעביר לצורך הנושא של הכשרות מקצועיות.

משולם נהרי: למעסיק – המודל הגרמני:

משולם נהרי: סבסוד שכר עובדים שצומצמה משרתם; מימון שכר מתלמד בתקופת ההכשרה אצל המעסיק – כיום המעסיק נדרש לשלם את זה; מענק על קליטת עובד שעבר הכשרה לאחר שישה חודשי עבודה; מעסיקים שיחזירו עובדים מחל"ת יקבלו הכשרה מתקדמת לעובד על חשבון המדינה.

משולם נהרי: זה למעסיק.

משולם נהרי: ולפרט – דמי אבטלה מוגדלים: מעבר לדמי האבטלה, תוספת של 20% או דמי קיום במהלך ההכשרה; קבלת דמי אבטלה חלקיים לאחר קבלה לעבודה, לעובדים בשכר נמוך; מענק התמדה בתעסוקה לאחר שישה חודשי עבודה; סל גמיש להורים לילדים צעירים: מימון שמרטף, צהרונים, קייטנות לטובת הכשרה ותעסוקה.

משולם נהרי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: יש לך שאילתה נוספת, גברתי.

סונדוס סאלח: לא, שאלה נוספת.

מכלוף מיקי זוהר: את קודם כול רוצה שאלה נוספת, שאלת המשך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה, גברתי, שאלת המשך.

סונדוס סאלח: כידוע לכם, לפי תוכנית הרמזור של פרופ' גמזו, העיר נצרת שובצה כעיר אדומה ויש בה סגר.

סונדוס סאלח: כל התוכניות ששמענו עליהן הן כמו ללמד שחייה אדם שנמצא במדבר.

סונדוס סאלח: טוב שעושים הכשרות, אבל אין שום עבודה.

סונדוס סאלח: הכשרות לשוק העבודה שנסגר בנצרת.

סונדוס סאלח: מה עושים למען העסקים, כדי להתקיים בתקופה הזו, עכשיו שהעיר נצרת היא אדומה וכל העסקים שם נסגרים?

אוסאמה סעדי: בסגר.

סונדוס סאלח: כן, בסגר.

סונדוס סאלח: אדומה, בסגר, וגם העסקים נסגרים שם.

סונדוס סאלח: אנשים הגיעו לפת לחם, מה יעשו עם הכשרות?

משולם נהרי: אבל הסגר ממתי עד מתי?

אוסאמה סעדי: שבוע.

משולם נהרי: שבוע, אבל באיזה שעות?

משולם נהרי: כל היום?

אוסאמה סעדי: 19:00 עד 05:00.

משולם נהרי: 19:00 עד 05:00.

משולם נהרי: העבודה היא ביום, והלימודים גם ביום.

סונדוס סאלח: אלה שעות שיא בפעילות שוק נצרת – – –

אוסאמה סעדי: – – – לימודים, אין מסעדות.

סונדוס סאלח: אין מסעדות, אין מרכזי קניות, אין חנויות.

אוסאמה סעדי: – – – בלילה.

משולם נהרי: אבל ההכשרה המקצועית שאנחנו מדברים עליה – השילוב, דמי האבטלה התוספתיים וכל הליווי והכול – הם לא כשהאדם ישן אלא כשהאדם ער.

משולם נהרי: תודה.

סונדוס סאלח: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: שאילתה 196, של חברת הכנסת סונדוס סאלח: מס פיקדון על עובדים מבקשי מקלט, בבקשה, גברתי.

סונדוס סאלח: מנתוני רשות האוכלוסין וההגירה, נראה שבעבור פחות מ-1% מכלל העובדים מבקשי המקלט הופקדו כספי הפיקדון המגיעים להם במלואם, בזמן שהמשרד העניש רק 30 מעסיקים בשל אי-הפקדת כספי הפיקדון.

סונדוס סאלח: רצוני לשאול: 1.

סונדוס סאלח: כיצד מתכוון משרדך לפצות את העובדים ולתבוע את הסכום מהמעסיקים?

סונדוס סאלח: 2.

סונדוס סאלח: כיצד מתכוון משרדך לסייע להם בתביעה ישירה של המעסיקים?

סונדוס סאלח: תודה.

משולם נהרי: בעקבות פסיקת בג"ץ בתיק 2293/17 בוטל הניכוי של סכומי פיקדון משכרו של מבקש מקלט, מה שנקרא "חלק העובד".

משולם נהרי: בהתאמה, החל מיום 23 באפריל 2020 חל איסור לנכות משכרו של מבקש המקלט סכומי פיקדון כלשהם, ועל המעסיק חלה החובה להשיב למבקש המקלט כספים שנוכו משכרו לצורך הפקדה בפיקדון עד לאותו מועד.

משולם נהרי: במקביל, על המעסיק להמשיך ולהפקיד בעד העובד מדי חודש בחודשו פיקדון בסכום השווה ל-16% משכר עבודתו של מבקש המקלט בעד החודש שבעדו משולם הפיקדון.

משולם נהרי: אכן, עם קבלת פסיקת בג"ץ ושחרור כספי הפיקדון, גם במשרד העבודה והרווחה התקבלו כמה תלונות, וכן עלו ממצאים במסגרת הליכי אכיפה שעניינם חשד לביצוע ניכויים משכר העובד מבלי להעבירם לפיקדון.

משולם נהרי: במקרים אלו פתח מינהל הסדרה ואכיפה בהליכי חקירה.

משולם נהרי: צריך לומר כי אין ביכולתו של המשרד לפתוח בהליכי חקירה במקרים שלא הובאו לידיעתו, אם במסגרת הליכי אכיפה ואם באמצעות תלונה.

משולם נהרי: על כן, ככל שידוע על מקרים שלא טופלו, אנחנו נשמח להתעדכן ולבדוק את הדברים.

משולם נהרי: לעניין טענות לפיקוח לקוי על קליטת כספי הפיקדון והניהול שלהם, אנו ממליצים להפנות טענות אלו לרשות האוכלוסין וההגירה במשרד הפנים, שנושא זה מצוי באחריותה.

משולם נהרי: לשאלתך בדבר האפשרות לקדם מנגנון שיטיל על המדינה חובה להשיב את כספי הפיקדון לעובד על חשבונה, ולתבוע את הכסף מהמעסיקים באופן פרטני – זאת אומרת שהמדינה תייצג את האנשים האלה – ובאשר להענקת סיוע משפטי על חשבון המדינה לעובדים המעוניינים לתבוע את כספם ממעסיק, שיש חשש שביצע ניכוי שלא כדין לפיקדון העובד, הרי שמדובר בהצעות מהפכניות בעלות השלכות רוחב, לא רק על אוכלוסיית מבקשי המקלט כי אם על אוכלוסיית העובדים הזרים באשר היא.

משולם נהרי: יודגש כי ניתן לפנות לממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה במשרדנו במדיות השונות – פייסבוק, ווטסאפ, דואר אלקטרוני – למיצוי הליכים מול המעסיק, מבלי להידרש לערכאות משפטיות.

משולם נהרי: לצד זאת, לאור העלויות המשמעותיות שעשויות להיות מושתות על קופת המדינה, נמליץ להפנות את השאלות גם למשרד האוצר.

משולם נהרי: אבל אנחנו, מבחינת המשרד, כל מקרה שיגיע אלינו – ומישהו שיודע על מקרה כזה, שיגיע אלינו, וזה יכול להיות באמצעות הפייסבוק, הווסטאפ, הדואר האלקטרוני – הפיקוח שלנו יטפל בנושא הזה.

משולם נהרי: יש לנו אמצעים איך לאכוף את החוק על אנשים שמפירים אותו.

משולם נהרי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: סיימנו עם השאילתות אליך למשרד העבודה והרווחה.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו נוכל לחזור לתחילת השאילתות, לשאילתות הראשונות, שמופנות לשר במשרד הביטחון, וישיב עליהן כמובן חברי, השר מיכאל ביטון.

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל בשאילתה 127, של חבר הכנסת עופר כסיף: עלייה במספר צווי ההריסה בגדה, בבקשה.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: בשנתיים האחרונות חלה עלייה של 162% במספר צווי ההריסה שהוצאו למבנים בגדה, בטענה חדשה שהם נבנו על אתרים ארכיאולוגיים.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: מה מספר הצווים שהוצאו בשבע השנים האחרונות, בפילוח של ערבים ויהודים?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: באילו התנחלויות ומאחזים ישראליים יש אתרים ארכיאולוגיים?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: האם קיימת הסדרת מבנים באתרים ארכיאולוגיים?

עופר כסיף: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני, חברי השר מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: יושב-ראש הכנסת – כבוד סגן יושב-ראש הכנסת – –

מכלוף מיקי זוהר: נכון, יש יושב-ראש לכנסת, קוראים לו יריב לוין.

מיכאל ביטון: – – ויושב-ראש הקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: זה כן.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת כסיף, חברי כנסת נכבדים ונכבדות, בהתייחס לשאילתה בנושא צווי הריסה בגדה, משנת 2015 הוגשו על ידי יחידת קצין מטה ארכיאולוגיה 361 צווי הפסקת הרס עתיקות.

מיכאל ביטון: חלק מאותם צווים הם צווים חוזרים באותו אתר ארכיאולוגי, הניתנים לאותו גורם.

מיכאל ביטון: צווים אלו כאמור ניתנו כתוצאה מהתעלמות מן הצו הראשוני, בעקבות המשך הרס העתיקות או לחלופין בעקבות הרס עתיקות נוסף בחלק אחר בתחום האתר.

מיכאל ביטון: בסך הכול משנת 2015 הוגשו צווי הפסקת הרס עתיקות ב-147 אתרי עתיקות בשטחי איו"ש.

מיכאל ביטון: פילוח צווי הפסקת הרס עתיקות לפי פילוח מגזרי: במגזר הפלסטיני ניתנו כ-307 צווים בכ-116 אתרי עתיקות; מתוך כלל הצווים הללו יש כ-191 צווים חוזרים, זאת אומרת אותו מקום, אותה עבירה, מקבלים פעמיים לפחות את אותו צו.

מיכאל ביטון: במגזר היהודי – כ-43 צווים בכ-30 אתרי עתיקות; מתוך כלל הצווים, 13 צווים חוזרים.

מיכאל ביטון: במגזר השומרוני – כ-11 צווים באתר עתיקות אחד; כלל הצווים שחילקו במגזר זה הם צווים חוזרים.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, 11 פעמים אוכפים על אותו מקום.

מיכאל ביטון: בהתייחס לאתרים ארכיאולוגיים בתחומי יישובים יהודיים, יחידת קצין מטה ארכיאולוגיה מבצעת סקרים ארכיאולוגיים וחפירות הצלה קודם למתן אישורי הפקדה ומתן תוקף לתוכניות מתאר בכלל.

מיכאל ביטון: בכפוף לתוצאות הבדיקה מחליט קצין המטה אילו מבין האתרים נועדים לשימור ואילו ניתנים להריסה.

מיכאל ביטון: ברוב המקרים גם אם מדובר בביטול מגרשים או שינוי תוואי, המתפ"ש – מפקדת תיאום פעולות בשטחים – פועלת לשמר ולפתח את האתרים לטובת הציבור.

מיכאל ביטון: קיימת רשימה של 82 יישובים ישראליים שבהם ישנם אתרי עתיקות.

מיכאל ביטון: יצוין שבחלק מהיישובים האתרים נמצאים בסמוך או בתוך מובלעת בתוך תחום שיפוט היישוב.

מיכאל ביטון: בהתייחס להסדרת מבנים באתרים ארכיאולוגיים, בנייה באתרי עתיקות, בין אם מוכרזים ובין אם לא, מחייבת קבלת היתר בנייה מקצין מטה ארכיאולוגיה.

מיכאל ביטון: בפרק ח' לחוק העתיקות, סעיפים 41, 45, מותנית כל פעולה להקמת מבנים – בין אם שימוש במבנים או מתקנים קדומים כמו מערה או בור מים – בהיתר של קצין מטה ארכיאולוגיה.

מיכאל ביטון: בעשור האחרון, ככל שידה של מערכת הביטחון משגת, לא הוגשו בקשות להיתר בנייה בתחומי אתרי העתיקות מהמגזר הפלסטיני, ובכלל כשהנושא הגיע לבג"ץ והעותרים נדרשו להגיש בקשות לקצין מטה ארכיאולוגיה.

מיכאל ביטון: במקרים אחדים, שבהם הוכנה תוכנית בינוי ליישובים פלסטיניים קיימים, ביצעה היחידה סקר ארכיאולוגי לאיתור הגרעין הקדום של האתר.

מיכאל ביטון: בתחום המוגדר כגרעין קדום על פי התב"ע ניתן לאשר תוספת בנייה לגובה, ואילו בשאר המרחב הבנייה מותנית בחפירת בדיקה, כפי שאנו נוהגים גם במגזר היהודי.

מיכאל ביטון: דוגמאות לכך ניתן לראות בח'רבת א-תוואני בנפת חברון, ובפצאל שבבקעת הירדן.

מיכאל ביטון: לסיכום, מדיניות הסדרת מבנים באתרים ארכיאולוגיים מותנית בהכנת תוכנית מתאר בכפוף להגדרת תחום הגרעין הארכיאולוגי הקדום וביצוע חפירות בדיקה בכל בקשה להיתר בנייה.

עופר כסיף: שאלה נוספת, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת המשך.

עופר כסיף: כן, שאלת המשך.

עופר כסיף: האם תוכל להגיד לי, בבקשה, מתוך אותם אתרים ארכיאולוגיים שבעטיים – או כתירוץ – נהרסו בתים של פלסטינים, כמה מהאתרים האלה הם אתרים שמזוהים עם יישובים או אתרים יהודיים וכמה מהם מזוהים עם אתרים אחרים?

מיכאל ביטון: התקלת אותי, אין לי תשובה לשאלה הזאת.

מיכאל ביטון: אני מוכן לבדוק עבורך את השאלה ולהשיבך בכתב.

עופר כסיף: אודה לך מאוד.

מיכאל ביטון: אתה תשלח לי המשך, ואני אשיב לך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

עופר כסיף: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: מעצר סטודנטים מאוניברסיטת ביר זית, שאילתה מס' 128.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

עופר כסיף: לאחרונה התגברו המעצרים של סטודנטים באוניברסיטת ביר זית בשל פעילות פוליטית אזרחית חוקית במסגרת התא הסטודנטיאלי הדמוקרטי המתקדם.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: מהן עילות המעצרים?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: מה הקשר בין הפעילות הסטודנטיאלית החוקית למעצרים?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: האם הוגשו כתבי אישום כנגד העצורים?

עופר כסיף: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה, ישיב.

מיכאל ביטון: מכובדי סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת עופר כסיף, חברי כנסת נכבדים, בהתייחס לשאילתה בנושא מעצר סטודנטים באוניברסיטת ביר זית, רשויות אכיפת החוק והגורמים המבצעיים בצה"ל אינם מחזיקים רישומים ביחס לעצורים שבהם נרשם אם העצור או הנאשם הוא סטודנט או לא.

מיכאל ביטון: ההחלטות בדבר מעצרים או נקיטת הליכים משפטיים מתקבלות בכל מקרה לגופו, בהתאם לעילות המעצר והכללים במישור הפלילי או הביטחוני.

מיכאל ביטון: מעצרים של חשודים אינם מתבצעים רק בשל היותו של האדם סטודנט, וכמו כן ההפך – אדם אינו חסין ממעצר רק בשל היותו סטודנט.

מיכאל ביטון: לצד זאת חשוב לציין כי באוניברסיטאות רבות באזור יהודה ושומרון פועלים ארגונים המהווים התאחדות בלתי מותרת לאור אופי פעילותם או שהוכרזו על ידי המפקד הצבאי כהתאחדויות בלתי מותרות.

מיכאל ביטון: ככל שאדם חבר בארגון שהינו התאחדות בלתי מותרת הרי שהדבר מהווה עבירה ועשוי להוביל לנקיטת הליכים פליליים.

מיכאל ביטון: אשר לבקשה לקבל פירוט בדבר הליכים משפטיים שננקטו כנגד סטודנטים, לא ניתן להתייחס לבקשה כללית.

מיכאל ביטון: ככל שיש בקשה לקבל מידע על אודות מקרה מסוים יש לפרט את שמו של הנאשם או פרטים מזהים אחרים, והפנייה תיבדק בהתאם.

מיכאל ביטון: באשר לארגון בשם "התא הסטודנטיאלי הדמוקרטי המתקדם", שהופיע בגוף השאילתה – לא קיים ארגון המוכר למערכת הביטחון בשם זה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

עופר כסיף: שאלת המשך, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת המשך.

עופר כסיף: אני מבין שעבור הכובש ארגונים של הנכבש באופן כללי לא ייחשבו חוקיים.

עופר כסיף: זה מתבקש על פי הגדרה, אחרת לא היה מדובר בכיבוש.

עופר כסיף: אבל מאחר שמדובר בכיבוש אין ספק שהכובש לא מעוניין שתהיה התנגדות, גם אם התנגדות בלתי אלימה לעצם הכיבוש – המנוגד, יש לציין, לחוק הבין-לאומי, שלא לדבר על כללי הצדק הטבעי.

עופר כסיף: אבל, בהמשך לתשובתך הראשונה, אדוני, ידוע לי שחלק לפחות מאותם סטודנטים שנרדפים על ידי משטר הכיבוש נעצרו בתוך האוניברסיטה עצמה כאשר היו במסגרת לימודיהם.

עופר כסיף: איך ניתן להגיד שלא ידוע לעוצרים שמדובר בסטודנטים?

מיכאל ביטון: לא אמרנו לך שאנחנו לא עוצרים סטודנטים.

מיכאל ביטון: כל סטודנט שהוא חבר בארגון טרור ופעיל בארגון טרור, מה שקראתי לו ביובש התארגנות בלתי מותרת, הוא בסכנת מעצר.

מיכאל ביטון: טוב שיתמקד בלימודיו האקדמיים ולא בחברות בארגון טרור.

מיכאל ביטון: אנחנו נשים יד על טרוריסטים בכל מקום שהם, גם באוניברסיטה.

מיכאל ביטון: זה לא מקום לחסינות מפני טרור.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת ההמשך – – –

עופר כסיף: אני מבין.

עופר כסיף: זה בוודאי לא חסינות לכובש להמשיך את הכיבוש.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת ההמשך נשאלה ובזה זה הסתיים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשר במשרד הביטחון, חברי השר מיכאל ביטון.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: יום ארוך היה לי.

מכלוף מיקי זוהר: ועכשיו נעבור לשאילתות למשרד לביטחון הפנים.

מכלוף מיקי זוהר: ישיב עליהן סגן השר לביטחון פנים, חבר הכנסת, ידידי היקר.

מכלוף מיקי זוהר: בוא, גדי, אתה מוכן?

דסטה גדי יברקן: כן, מוכן.

מכלוף מיקי זוהר: טוב.

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל בשאילתות.

דסטה גדי יברקן: מוכן ומזומן.

מכלוף מיקי זוהר: שאילתה מס' 33, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי: רציחתו של תושב כפר עארה מוסטפא יוניס.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: הריגתו.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, בתאריך 13 במאי שנה זו, 2020, אנשי האבטחה בבית חולים שיבא ירו לעבר מוסטפא יונס, תושב כפר ערערה במשולש, הפגוע בנפשו, והמשיכו לירות בו גם בהיותו מנוטרל על הרצפה וכשלא נשקפת ממנו כל סכנה, וזאת תוך שימוש בלתי פרופורציונלי בנשק וכמעט וידוא הריגה.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם המקרה מוכר למשרדך?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: אם כן – האם המקרה נחקר?

אוסאמה סעדי: 3.

אוסאמה סעדי: מהן תוצאות החקירה?

אוסאמה סעדי: 4.

אוסאמה סעדי: האם המעורבים יושעו מתפקידם?

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה מירי רגב, שאילתה חשובה.

דסטה גדי יברקן: במענה על שלוש השאלות – נרכז אותן בקצרה: משטרת ישראל פתחה בחקירה מייד עם קרות האירוע המתואר.

דסטה גדי יברקן: במסגרת ניהול החקירה המשטרה ביצעה ומבצעת פעולות חקירה רבות בתחומים ואפיקים שונים.

דסטה גדי יברקן: בהקשר זה יצוין כי החקירה מתנהלת במרץ במטרה להגיע לחקר האמת בהקדם האפשרי.

דסטה גדי יברקן: בסיום החקירה יועבר התיק לפרקליטות לשם קבלת ההחלטה.

דסטה גדי יברקן: נוכח העובדה שהחקירה עודנה מתנהלת, לא נוכל למסור פרטים נוספים על אודותיה בשלב זה.

דסטה גדי יברקן: כמובן, מענה זה הוא לסעיפי השאלות 1 עד 3.

דסטה גדי יברקן: לשאלה הרביעית, השעיית המעורבים באירוע אינה בסמכות המשטרה, מאחר שמדובר במאבטחים המוחזקים על ידי חברת האבטחה ולא בשוטרים.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה כמובן בבדיקה ונמצא במשרד המשפטים.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה שבמקרה הזה, שהוא קצת שונה וחריג, משום שזה גם בוצע על ידי מאבטחים ולא שוטרים – בכל אופן, אני רוצה להאמין ומקווה שחקר האמת יגיע.

דסטה גדי יברקן: כל אדם שמקפח את חייו, לא משנה אם הוא יהודי, מוסלמי – לא משנה, בכל דרך – זו אבדה.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, הנושא הזה, כפי שאמרתי, נמצא בבדיקה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: יש שאילתה נוספת לחבר הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: שאלת המשך, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת המשך?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר, למעשה אנחנו לא קיבלנו נתונים ועובדות חדשים.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על מקרה רצח של צעיר שבא לקבל לטיפול נפשי, ואנחנו כולנו ראינו את הסרטון.

אוסאמה סעדי: אנחנו, אני וחבריי, היינו אצל המשפחה.

אוסאמה סעדי: המשפחה מבקשת, איך שאמרת, לחקור ולהגיע לחקר האמת ולהעמיד את המעורבים ברצח של בנם לדין.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים כמעט – על יותר מארבעה חודשים, ומה אני אגיד לך, כבוד סגן השר, החקירה מתנהלת בעצלתיים.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה שנגיע, גם פה וגם בשאילתה נוספת, על איאד אלחלאק – גם שם יש רצח של אדם שהוא בעל מוגבלות – אנחנו עכשיו לא רוצים לחכות ארבע שנים, כמו במקרה של השהיד יעקוב אבו אלקיעאן, שתבואו ותגידו לנו: עכשיו אנחנו מתנצלים.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו אומרים: לא צריך לחכות שנים.

אוסאמה סעדי: אפשר לנהל את החקירה, לסיים את החקירה ולהעמיד את האחראים לדין על מנת שמקרים כאלה לא יישנו, בין שזה ערבים ובין שזה יהודים.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת סעדי, אני בהחלט זוכר את המקרה המתואר.

דסטה גדי יברקן: אני מאמין שגם אתה זוכר.

דסטה גדי יברקן: שני המקרים הללו הם שונים בתכלית, מאחר שבמקרה המדובר בשאילתה מס' 40 מדובר באדם שניסה לפגוע באנשים, והוא ניסה לדקור את המאבטחים.

אוסאמה סעדי: הוא נורה כשהוא היה על הרצפה על ידי חמישה מאבטחים.

דסטה גדי יברקן: האיש זה – – –

אוסאמה סעדי: אתה ראית את הסרטון.

דסטה גדי יברקן: אני ראיתי את הסרטון, כמו כל אזרחי מדינת ישראל וכמוך בדיוק.

אוסאמה סעדי: נו.

אוסאמה סעדי: נכון.

דסטה גדי יברקן: זה לא המקרה שאנחנו צריכים לקום ולהזדעזע במובן הזה שהרגו בן אדם ערבי ולא בדקו.

דסטה גדי יברקן: האיש בא לפגע – –

אוסאמה סעדי: לא.

דסטה גדי יברקן: – – ולפגוע באנשים – –

אוסאמה סעדי: הוא בא לקבל טיפול.

דסטה גדי יברקן: – – ורואים את זה במצלמות – – –

אוסאמה סעדי: הוא בא לקבל טיפול רפואי.

דסטה גדי יברקן: אתה עושה חטא.

אוסאמה סעדי: יש לו הפרעות.

אוסאמה סעדי: הוא בא לקבל טיפול, הוא לא בא לעשות פיגוע.

דסטה גדי יברקן: אתה טועה ומטעה.

אוסאמה סעדי: לא.

דסטה גדי יברקן: ואתה מערבב מין בשאינו מינו.

דסטה גדי יברקן: שני האירועים הללו שונים בתכלית, מצערים ככל שיהיו.

דסטה גדי יברקן: במקרה הזה הגיע אדם לפגע.

דסטה גדי יברקן: בדיעבד, כשבודקים – האיש הזה מעורער בנפשו, יש לו מחלות נפשיות.

דסטה גדי יברקן: זה בכלל סיפור אחר שצריך לבדוק, ואנחנו נגיע לשאילתה הבאה.

אוסאמה סעדי: גדי, הוא בא לקבל טיפול בבית חולים בגלל שיש לו הפרעות נפשיות.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, זה לא – – –

דסטה גדי יברקן: אני לא מכיר אדם שמגיע לקבל טיפול והוא מגיע לפגע.

אוסאמה סעדי: הוא לא בא לעשות פיגוע.

מכלוף מיקי זוהר: לא ניתן לייצר פה פינג-פונג.

אוסאמה סעדי: בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: אני עובר לשאילתה 40, גם היא שלך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בעניין איאד אלחלאק.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, ביום 30 במאי 2020 נורה למוות על ידי שוטרי מג"ב צעיר פלסטיני מירושלים המזרחית, בשער האריות, בשם איאד אלחלאק, אוטיסט בעל צרכים מיוחדים שהיה בדרכו לבית הספר לבעלי צרכים מיוחדים בעיר העתיקה.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם המקרה מוכר למשרדך?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: אם כן – האם נחקר המקרה?

אוסאמה סעדי: 3.

אוסאמה סעדי: מה תעשה המשטרה כדי למנוע מקרים נוספים כאלה בעתיד?

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, חבר הכנסת.

דסטה גדי יברקן: אשר לאירוע המתואר, בניגוד לשאילתה הקודמת, יצוין כי סמוך למועד התרחשותו פתחה המחלקה לחקירות שוטרים בחקירה.

דסטה גדי יברקן: לפיכך, שאלות נוספות הנוגעות לחקירה יש להפנות למשרד המשפטים.

דסטה גדי יברקן: נחזור על זה בסעיף הבא.

דסטה גדי יברקן: מענה על שאלה מס' 3: כבר בשבועות הראשונים לתפקידו השר לביטחון הפנים, שותפי למשרד, השר אוחנה, ביום 14 ביוני 2020, הוא יזם וקיים דיון בראשותו בנושא התמודדות המשטרה עם בעלי מוגבלויות, בהשתתפות ממלא מקום מפכ"ל, מפקד מחוז ירושלים ובכירי המשטרה, מנכ"ל המשרד, נציגי משרד המשפטים, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, משרד הבריאות ומשרד הרווחה.

דסטה גדי יברקן: הדיון התקיים בגישה המערכתית ולא נסוב סביב אירוע זה או אחר, ומטרתו הייתה טיוב אופן התמודדות משטרת ישראל בכל אירוע או מפגש שבו מעורב בעל מוגבלות, לצד חיזוק ההיבט המניעתי, בשיתוף פעולה עם כלל המשרדים והגופים, לבחינת דרכים להימנע מהצורך במעורבות משטרת ישראל מלכתחילה.

דסטה גדי יברקן: במהלך הדיון סקרה המשטרה נתונים, נהלים ועדכונים רלוונטיים בהכשרת השוטרות והשוטרים אשר הוכנסו לשימוש וכאלה העתידיים להיכנס, מתוך הבנה כי יש להתאים את אופן הטיפול במפגש שבין שוטרות ושוטרים לאנשים בעלי מוגבלויות עם צרכים מיוחדים.

דסטה גדי יברקן: במהלך הדיון אמר השר כי "מתוך אלפי ואולי עשרות אלפי אינטראקציות – – – בין שוטרים לאזרחים, רוב מוחלט ומכריע מסתיים באופן חיובי, המגשים את מטרות המשטרה.

דסטה גדי יברקן: מטרת הדיון הזה היא לעסוק במיעוט שבמקרים, ובאופן ספציפי במפגשים שבין שוטר לאדם בעל מוגבלות, כדי לשפר את יכולת הזיהוי ואף הפעולה של משטרת ישראל ולהעמיק את ההבנה של השוטר בנושא זה", סוף ציטוט.

דסטה גדי יברקן: לסיכום אומר, חבר הכנסת סעדי וחבריי חברי הכנסת, שהמשטרה, כמטרת-על, מחויבת להגן על שלומו וביטחונו של הציבור כולו, ועל ציבור בעלי המוגבלויות בכלל זה.

דסטה גדי יברקן: על השוטרים לקבל כלים במסגרת הכשרתם כך שיוכלו לזהות ולהתמודד באופן מיטבי עם בעלי המוגבלויות כשיידרשו לכך.

דסטה גדי יברקן: השר לביטחון פנים ואנוכי הנחינו לקדם את עבודת המטה בשיתוף משרד המשפטים ולהקים צוותי משבר משולבים של גורמי טיפול והאכיפה בהתאם למערכים הפועלים בעולם.

דסטה גדי יברקן: בנוסף, השר הנחה לקדם תוכניות הכשרה של מערכי המשטרה הרלוונטיים בנושא התמודדות עם בעלי מוגבלויות, ושיתוף פעולה עם גורמי מקצוע במשרדי הרווחה והבריאות, ולבחון בהקשר זה מפגש בלתי אמצעי של השוטרים עם בעלי מוגבלות.

דסטה גדי יברקן: המשרד לביטחון פנים הנחה על הוספת לומדה לכלל השוטרים בנושא סימני זיהוי והקניית כלים לשיח ראשוני עם בעלי מוגבלויות, והנחה כי טרם הפצת הלומדות לשוטרים תתקבל התייחסותם של המשרדים והגופים הרלוונטיים.

דסטה גדי יברקן: עוד הנחה השר כי באירועים שבהם מדווח שמדובר באדם בעל מוגבלות, יש לשלוח, במידת האפשר, שוטר ותיק ומנוסה.

דסטה גדי יברקן: כמו כן, על משטרת ישראל לוודא כי המידע המצוי ברשותה זמין לשוטרים בעת מענה לקריאות שבהן מעורבים אנשים בעלי מוגבלויות.

דסטה גדי יברקן: יתר על כן, במידת הצורך יש לתחקר ולהפיק לקחים מאירועים שבהם היו מעורבים בעלי מוגבלויות.

דסטה גדי יברקן: השר לביטחון פנים ומשטרת ישראל מחויבים לחיזוק והעמקת שיתוף הפעולה עם כלל הגורמים במשרדי הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת, במקרה הזה היה אירוע מצער מאוד.

דסטה גדי יברקן: אני יודע שבשנים האחרונות מצאו אנשים עם מוגבלויות את מותם במפגש עם המשטרה.

דסטה גדי יברקן: אחד מהם שאנחנו זוכרים, לוחם לשעבר, חייל משוחרר, יהודה ביאדגה, שנהרג לפני שנה בבת ים, וגם איאד הצטרף לפני כמה זמן.

דסטה גדי יברקן: בדיוק בגלל זה אנחנו במשרד לביטחון פנים ביחד עם המשטרה מנחים לפתח שיטות תקשורת ועבודה, על מנת להציל חיים ועל מנת להנגיש למשטרה את הציבור הזה, שלצערנו הרב הולך וגדל.

דסטה גדי יברקן: הסיפור הזה יהיה מנת חלקנו כדי למצוא לו פתרון.

דסטה גדי יברקן: בסיפור הזה, שהופנה למח"ש לבדיקת שוטרים – אני אומר לך, כחבר בממשלה: אני לא מאמין במח"ש.

מכלוף מיקי זוהר: רציתי לשאול על זה בדיוק.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שראש מח"ש מזמן הייתה צריכה להתפטר.

דסטה גדי יברקן: הגוף הזה לא קשור לשמאל, ולא לימין, ולא קשור לפוליטיקה.

קטי קטרין שטרית: גדי, יש ישיבת סיעה.

אוסאמה סעדי: זה חלק מההצהרה בשעה 19:00, אדוני היושב-ראש?

דסטה גדי יברקן: אדוני, אני רק רוצה להגיד לך שהנושא הזה לא קשור לא לערבים ולא לזה.

דסטה גדי יברקן: אני לא מאמין שמח"ש יגיעו לחקר האמת, ואני אבוא להתנצל בפניהם במידה שיגיעו לכך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש – – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: סיימנו, אדוני.

אוסאמה סעדי: שאלת המשך, לא שאלתי.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת המשך, קדימה.

אוסאמה סעדי: אני יודע שאנחנו מתקרבים לשעה 19:00, כנראה שהקדימון הזה הוא קדימון לישיבת הסיעה.

אוסאמה סעדי: אנחנו שנים, אדוני היושב-ראש, סגן השר, השרה מירי רגב, אומרים שאנחנו לא מאמינים במח"ש.

אוסאמה סעדי: ומח"ש זו מחלקה לטיוח.

אוסאמה סעדי: זה מה שאמרנו כל הזמן.

אוסאמה סעדי: טוב שעכשיו אתם הגעתם למסקנה הזאת, כי זה קשור לכתבי האישום ולחקירות של ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: לא.

דסטה גדי יברקן: לא נכון.

אוסאמה סעדי: טוב שאתם הגעתם למסקנה הזאת.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו דורשים – – –

דסטה גדי יברקן: אל תטעה ואל תטעה.

דסטה גדי יברקן: אל תערבב.

דסטה גדי יברקן: חבל.

דסטה גדי יברקן: חבל.

דסטה גדי יברקן: אנחנו באותו צד.

דסטה גדי יברקן: חבל.

דסטה גדי יברקן: חבל.

דסטה גדי יברקן: אל תערבב.

אוסאמה סעדי: סגן השר, אני אומר ואני שואל: מכיוון שעכשיו אנחנו שנינו לא מאמינים למח"ש ויש פה צעיר עם מוגבלות שנרצח, ויש מצלמות, וזה חלק מזה.

אוסאמה סעדי: איפה המצלמות?

אוסאמה סעדי: למה מסתירים את המצלמות?

אוסאמה סעדי: אנחנו דורשים.

אוסאמה סעדי: ההורים שלו, של איאד, אבא ואימא שלו, דורשים צדק לאיאד.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: בצדק.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים לשאילתות לסגן שר הפנים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אתה סיימת את עבודתך להיום.

דסטה גדי יברקן: זהו?

דסטה גדי יברקן: שיגידו תודה.

דסטה גדי יברקן: באתי לעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך, סגן השר לביטחון פנים חבר הכנסת גדי יברקן.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו עוברים לשאילתות לסגן שר הפנים, סגן השר יואב בן צור.

מכלוף מיקי זוהר: שאילתה ראשונה – לחבר הכנסת עופר כסיף: תחקיר "המקור" חושף התעמרות שיטתית במבקשי המקלט.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אדוני סגן השר, בתאריך 18 ביוני השנה, 2020, פורסם תחקיר המתעד אלימות פקחים, זלזול, טרטור ויחס משפיל ומתעלל של פקידי לשכת רשות האוכלוסין וההגירה בבני ברק.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: מהי תוכנית משרדך להתמודדות עם המוצג בתחקיר?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: מהם מנגנוני הפיקוח והבקרה הקיימים כיום נוכח התנהלויות כאלה? 3.

עופר כסיף: כיצד יבטיח משרדך שהתנהלויות כאלה לא תחזורנה?

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי המזכירה, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, בעקבות שידור תוכנית "המקור" בערוץ 13 ראוי להעמיד דברים על דיוקם, מבלי לגרוע מהסוגיות שעלו בתחקיר ואשר דורשות התייחסות.

יואב בן צור: בפתח הדברים חשוב להדגיש כי הצילומים בוצעו לפני יותר משנתיים, וכי מאז ועד היום נעשו פעולות רבות, אשר שינו לחלוטין את המציאות במקום.

יואב בן צור: אנו ערים לכשלים שהוצגו בתוכנית וליחס שניתן על ידי חלק מעובדי הרשות למקבלי השירות, ואנחנו לא מתכוונים להתעלם מכך – על אף העובדה כי מדובר בעבודה מורכבת מאוד מבחינה רגשית.

יואב בן צור: חלק מן ההתנהגות שנראתה בכתבה חורגת מן המצופה מעובד ציבור, ובוודאי אינה מייצגת את דרכה של רשות האוכלוסין וההגירה.

יואב בן צור: נושא השירות, האופן שבו הוא ניתן ותשומת הלב לשירות מכבד ושווה הם נושאים הנמצאים על סדר-היום באופן קבוע.

יואב בן צור: ככל שיימצא שיש לפעול באופן פרטני בנוגע להתנהלותו של עובד כלשהו, תיבחן הסוגיה בהתאם.

יואב בן צור: מתקן האכיפה בבני ברק הוא מתקן גלוי לכול, המקבל מאות אנשים ביום, ואשר אך לאחרונה, בחודש דצמבר 2019, ביקרו בו עיתונאים, ובהם גם רביב דרוקר, אשר הציג את התחקיר האמור.

יואב בן צור: מר דרוקר שהה במקום ללא כל מגבלה, שוחח עם עובדים, וראה במו עיניו כי המצב כיום שונה באופן מהותי מהמצב שצולם בשנת 2018.

יואב בן צור: בתקופה שחלפה מאז צילום התחקיר נעשו צעדים רבים לשינוי אופן התפעול של המקום, במטרה לשפר את השירות, לייעל את העבודה ולהנעים את השהות של כל מי שנמצא במתקן.

יואב בן צור: בין היתר, הוכנסו שיפורים טכנולוגיים, הוכנסה מערכת לזימון תורים, ולאחרונה אף החלו להישלח הודעות טקסט לניידים של מקבלי השירות, המתאימים להם את השירות באופן פרטני.

יואב בן צור: כמו כן, בתקופה זו הועברו לעובדי מינהל אכיפה וזרים הכשרות מגוונות, לרבות הכשרות מקצועיות, סדנאות להתמודדות עם לחץ ושחיקה, בניית חוסן רגשי, ניהול כעסים ועוד, והן הוטמעו בעבודה השוטפת של הרשות.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: שאלת המשך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, שאלת המשך, בבקשה.

עופר כסיף: האם אותם פקחים שבתוכנית ששודרה התעמרו בצורה כל כך ברוטלית במבקשי המקלט – האם אותם אנשים, נקרא לזה "נקראו לסדר", בצורה כזאת או אחרת?

יואב בן צור: מהדברים שאמרתי – אני לא יודע אם שמת לב – בתוך הדברים שאמרתי, אמרתי שנעשה בירור עם אותם אנשים, והם אכן נקראו לבירור.

יואב בן צור: אני לא יכול להגיד מה התוצאות של הבירור, אבל בעיקרון האנשים האלה – – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יואב בן צור: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – שלילת תושבות של מייסד ה-BDS, עומר ברגותי.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אדוני סגן השר, בעקבות הודעתה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עו"ד דינה זילבר שבסמכותך לשלול את תושבותו של עומר ברגותי, הורית ב-6 באוקטובר 2019 על הכנת חוות דעת משפטית בעבורך.

קטי קטרין שטרית: רצוני לשאול: 1.

קטי קטרין שטרית: האם התקבלה חוות דעת משפטית?

קטי קטרין שטרית: 2.

קטי קטרין שטרית: האם בכוונתך לפעול לאלתר לביטול התושבות של מר ברגותי?

יואב בן צור: חברת הכנסת קטי שטרית, מאחר שנכון למועד זה לא קיימת המלצה של גורמי הביטחון לשלול את תושבותו של מר ברגותי, הרי שלא נדרשה חוות דעת משפטית בעניין זה.

יואב בן צור: שר הפנים ימשיך לבחון סוגיה זו, שוב, בהתאם להתפתחויות במעשיו ובהתאם להמלצת גורמי הביטחון.

יואב בן צור: ככל שיידרש לכך יפעל לשלילת תושבתו.

יואב בן צור: שר הפנים כבר שלל תושבות למי שהיה צריך לשלול, אבל כרגע, כיוון שאין חוות דעת ביטחונית המצריכה הזה, כרגע השר לא שולל.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת המשך.

קטי קטרין שטרית: א.

קטי קטרין שטרית: לא מדובר בפגיעה ביטחונית, מדובר בפגיעה בביטחונה האוניברסלי של מדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: האדם הזה פועל בכל רשת אפשרית, מטיל חרם על ישראל, מבקש להטיל חרם גם על העולם התרבותי, גם על העולם האקדמי.

קטי קטרין שטרית: האיש הזה רוצה לשלול לחלוטין את מדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: איך זה ייתכן שהאיש הזה ממשיך להיות תושב המדינה?

יואב בן צור: שלילת תושבות, יש לה נהלים ויש לה כללים.

יואב בן צור: השר פועל לפי הכללים האלה ובעיקר לפי חוות דעת ביטחוניות.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אבל יש חוות דעת משפטית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יואב בן צור: חוות דעת משפטית לא מזיזה את חוות הדעת הביטחונית.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: שאלה קצרה: הליך ביורוקרטי לעולים, שאילתה מס' 165.

אריאל קלנר: אדוני סגן השר, אדוני היושב-ראש, ארגון נפש בנפש פרסם מידע עדכני בדבר נוהל משרד הפנים המחייב בדיקת רקע פלילי על ידי ה-FBI ואישור אפוסטיל המעידה על אותנטיות המסמך.

אריאל קלנר: בדיקה זו עולה מאות דולרים, כך הובא לידיעתי, מעבר להעמסת ביורוקרטיה על העולה.

אריאל קלנר: רצוני לשאול: 1.

אריאל קלנר: כיצד בכוונתך לפעול בנדון?

אריאל קלנר: 2.

אריאל קלנר: האם הרלוונטיות היא רק לעולים מארה"ב וקנדה?

אריאל קלנר: 3.

אריאל קלנר: אם כן – למה?

יואב בן צור: בראשית דבריי אציין, חבר הכנסת קלנר, ככלל, בכל בבקשה למתן מעמד עולה, מכל מדינה בעולם, בין אם התקבלה בארץ ובין אם מחו"ל, יש להמציא את כל המסמכים המצוינים בנוהל שמספרו 5.2.0001, מסמכים מקוריים ומאומתים כולל תעודת יושר.

יואב בן צור: עולים מארצות הברית נדרשים להציג תעודת יושר מקורית ומאומתת ואפסוטיל החתומה על ידי FBI, וזאת מהסיבה שאדם בעל עבר פלילי ממדינה אחת בארצות הברית יוכל להביא תעודת יושר נקייה ממדינה אחרת.

יואב בן צור: תעודת יושר המונפקת על ידי ה-FBI משקפת את המציאות ומסנכרנת את המידע הפלילי בין כל המדינות בארצות הברית.

יואב בן צור: חוק השבות, התש"י–1950, מעניק לכל יהודי שהביע את רצונו להשתקע בישראל את הזכות לעלות לישראל ולקבל תעודת עולה.

יואב בן צור: בשנת 1954 תוקן חוק השבות והוסף הסעיף המתיר לשר הפנים שלא להעניק אזרחות ישראלית ליהודי בעל עבר פלילי שעלול לסכן את שלום הציבור.

יואב בן צור: לאור העובדה כי מידע פלילי הוא אחד מסייגי חוק השבות, נדרשת תעודת יושר מכל עולה ללא קשר למקום מוצאו.

יואב בן צור: אנו נדרשים לשלום הציבור, ובבואנו לאשר בקשות למתן מעמד עולה עלינו לדעת שהמבקש לא יעמיד את חיי הציבור בסכנה.

אריאל קלנר: תודה.

אריאל קלנר: שאלה נוספת – לי נאמר שאנשים לא נדרשו להציג את התעודות האלה.

אריאל קלנר: זה ממש נהיה כמו ביורוקרטיה מיותרת.

אריאל קלנר: לפחות האם על בדיקת האפוסטיל ניתן לוותר?

אריאל קלנר: ברור שעל תעודת יושר אי-אפשר.

אריאל קלנר: אשמח לדעת אם משרד הפנים יהיה מוכן לוותר על כך.

יואב בן צור: כרגע משרד הפנים עובד לפי הנוהל הקיים.

יואב בן צור: כרגע לא הולך להיות שינוי בנוהל הזה, והוא ימשיך לבקש את התעודות הללו.

אליהו ברוכי: תודה רבה לסגן שר הפנים.

אליהו ברוכי: נעבור לשאילתה הבאה.

אליהו ברוכי: שר התקשורת יעלה ויבוא.

אליהו ברוכי: שר התקשורת יועז הנדל, בבקשה.

אליהו ברוכי: אנחנו מדלגים קצת בסדר.

אליהו ברוכי: נתחיל עם חבר הכנסת אריאל קלנר.

אליהו ברוכי: כבוד השר, בבקשה.

אליהו ברוכי: אנחנו מתחילים עם השאילתה של חבר הכנסת אריאל קלנר בגלל ישיבת הסיעה שיש לו, כדי שיוכל ללכת לשם.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת קלנר, בבקשה.

אריאל קלנר: לפי סקר המכון הישראלי לדמוקרטיה, כ-42% מהציבור מתעדכן לפחות פעם ביום בחדשות בתחנות הרדיו הארציות.

אריאל קלנר: כיום ישנן רק שתי תחנות כאלו, כשלמעשה קיימים כללים ברשות השנייה המסדירים הענקת רישיון להקמת תחנת רדיו ארצית פרטית.

אריאל קלנר: רצוני לשאול: 1.

אריאל קלנר: מדוע אין תחנה כזאת?

אריאל קלנר: 2.

אריאל קלנר: מהן הפעולות שנוקט משרדך לעידוד פתיחת תחנות כאלה?

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: בבקשה, שר התקשורת.

יועז הנדל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: זה בגלל ישיבת הסיעה?

אליהו ברוכי: כן.

יועז הנדל: תודה רבה לחבר הכנסת קלנר.

יועז הנדל: אני רוצה להתחיל דווקא בענייני היום.

יועז הנדל: אור השמש מחטא.

יועז הנדל: אין תחקיר עיתונאי שהוא לא ראוי.

יועז הנדל: אין במדינת ישראל גוף שאסור לבקר אותו.

יועז הנדל: אי-אפשר לדבר על רוממות הדמוקרטיה אבל כשיש חשיפה עיתונאית לא נוחה לבקש לפסול אותה.

יועז הנדל: מי שבעד דמוקרטיה חופשית ותקשורת חופשית לא יכול לבקש שיגישו לו תחקירים רק אם הם מסתדרים לו על פי האג'נדה.

יועז הנדל: תקשורת, תפקידה לחשוף הכול, לבקר פוליטיקאים, לא להתחנף אליהם, לבקר מוסדות ממשל, לחפש בעיות ולא רק מתחת לפנס.

יועז הנדל: אני מאלה שעומדים כאן בכנסת שוב ושוב ומדברים על ממלכתיות, לתת גיבוי למוסדות המדינה.

יועז הנדל: אבל איך אפשר לחשוב על פסילת תחקיר, בין אם זה של עמית סגל או בין אם זה של מישהו אחר, בשם הפוזיציה?

יועז הנדל: אפשר וצריך לקבל את העובדה שהוגשו כתבי אישום נגד ראש הממשלה בישראל, וזו עובדה מצערת, אחרי תהליך סדור במשטרת ישראל ובפרקליטות.

יועז הנדל: אפשר לתת להם גיבוי על התהליך ועדיין לשאול שאלות ולהשמיע ביקורת על אותו תהליך.

יועז הנדל: אפשר וצריך לגבות את משטרת ישראל ואת השוטרים, אנחנו הרי שולחים אותם להתמודד עם המשימות הכי מורכבות בחברה הישראלית, ועדיין להרים דגל אדום כשיש התנהלות לא תקינה ואלימות משטרתית.

יועז הנדל: רק לא מפוזיציה, רק לא לדבר מפוזיציה: להגן על המשטרה כשהיא חוקרת את נתניהו ולתקוף אותה כשהיא מייצרת סדר בהפגנות נגד נתניהו – או להפך: המשטרה טובה רק כשהיא מפזרת את ההפגנות נגד נתניהו וכשהיא חוקרת פתאום לתקוף אותה.

יועז הנדל: זה לא מתקבל על הדעת.

יועז הנדל: וזה המקום וההזדמנות להכות על חטא: אני חשבתי שיעקוב אבו אלקיעאן הוא מחבל.

יועז הנדל: כך הבנתי, כך התבטאתי, כי זה החומר שהגיע לידיי.

יועז הנדל: היו תחקירים עיתונאיים אז, הם לא הושמעו מספיק.

יועז הנדל: אסור שזה יקרה.

יועז הנדל: הטרגדיה של איאד, אסור היה שתקרה.

יועז הנדל: המוות של יעקוב אבו אלקיעאן היה מיותר, טרגדיה מיותרת.

יועז הנדל: וכדי שנפיק לקחים, כדי שנשתפר, כדי שנצמצם פגיעה בחפים מפשע צריך לחשוף הכול לאור השמש וללמוד מזה.

יועז הנדל: גדולתה של מדינת ישראל היא לא ביכולותיה הטכנולוגיות ולא הצבאיות; גדולתה דווקא במילה הכתובה, ביכולת לשאול שאלות מוסריות, לפעמים עד הלקאה עצמית, לבדוק את עצמנו, לעשות חשבון נפש.

יועז הנדל: מדינה יכולה וצריכה להתנצל כשהיא טועה, כשאנשיה, שאנחנו שלחנו לשם, טעו.

יועז הנדל: ומכאן לשוטרי משטרת ישראל, שנמצאים על המדוכה תמיד: נמצאים על המדוכה כשתומכי נתניהו לא אוהבים שהם מבצעים חקירות; נמצאים על המדוכה כשמתנגדי נתניהו לא אוהבים שהם מייצרים חוק וסדר בהפגנות; נמצאים על המדוכה כאשר הם עוסקים בהפגנות של חרדים, מתנחלים, או כל קבוצה אחרת במדינת ישראל.

יועז הנדל: שוטרי משטרת ישראל, אני מאחוריכם.

יועז הנדל: תעשו את תפקידכם נאמנה, תתחקרו, תבדקו את עצמכם, תפיקו לקחים.

יועז הנדל: את התלונות צריך להפנות רק אלינו, אל הדרג המדיני.

יועז הנדל: אנחנו אחראים להצלחות ולטעויות.

יועז הנדל: ועכשיו, חבר הכנסת קלנר, לגבי שאלתך.

יועז הנדל: הרשות השנייה, בסמכותה להעניק זיכיונות להפעלת תחנות רדיו אזוריות.

יועז הנדל: הרישיון להפעלת תחנת רדיו בכיסוי ארצי נובע מתיקון חקיקה שבבסיסו עמד הרצון להפעיל תחנות רדיו דיגיטליות.

יועז הנדל: בעבר ניסתה מדינת ישראל לקדם שידורי רדיו דיגיטליים; הדבר לא צלח, ולכן, נכון לעכשיו, שידורי הרדיו הם רק אנלוגיים באמצעות תדרי FM.

יועז הנדל: אתה צודק.

יועז הנדל: הגיע הזמן שנחשוב מחדש.

יועז הנדל: יכול להיות שהגיע הזמן שיהיו תחנות ארציות מסחריות.

יועז הנדל: יכול להיות שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו אם גלי צה"ל, לא כדאי שתעבור שינוי.

יועז הנדל: האם לא כדאי שיהיו תחנות נוספות שיהיו בפריסה ארצית ותהיה תחרות?

יועז הנדל: אני מאלה שחושבים שתחרות תמיד תורמת; תחרות באקטואליה, תחרות בחשיפה, תחרות בעיתונות, תחרות בשוק, תחרות בתקשורת.

יועז הנדל: ולכן אני אומר לך כאן שאנחנו נבדוק את זה, נקיים על זה בדיקה ודיון.

יועז הנדל: יש עכשיו נושאים מורכבים שמלווים את משרד התקשורת, עיקרם תשתיות, כדי שתחנות הרדיו יעבדו, כדי שתהיה קליטה בבתים, כדי שאנשים ישתמשו בניידים שלהם ובאינטרנט בבית כשאנחנו מבקשים מהם לעבוד מרחוק, ללמוד מרחוק, לקבל שירותי רפואה מרחוק, במיוחד בתקופת קורונה.

יועז הנדל: התשתיות במדינת ישראל במצב לא טוב – אנחנו עשור בפיגור בנושא הסיבים האופטיים; אנחנו במקום מהגרועים בעולם בנושא הטלפונים הניידים.

יועז הנדל: יותר ויותר מידע עובר בטלפונים האלה שאנחנו מחזיקים ביד, ופחות ופחות תשתיות, כך שאנחנו מקבלים כביש צר שמעמיסים עליו המון המון מכוניות ואז יש פקק.

יועז הנדל: אלה נושאים שבראש סדר העדיפויות, ואני מקווה שממשלת ישראל, שאני חלק ממנה, תדע להעביר את ההחלטות הנכונות, כי בינתיים זה תקוע.

יועז הנדל: ואחרי זה, בוודאי יש מקום לשאול את השאלות לגבי שוק התקשורת.

יועז הנדל: היום הוקמה ועדה בראשות חבר הכנסת לשעבר רועי פולקמן.

יועז הנדל: היא התחילה לעבוד והיא נוגעת בשוק השידורים הישראלי – איך מייצרים רגולציה על השידורים במדינת ישראל, כי אנחנו נמצאים עם רגולציה של שנות התשעים.

יועז הנדל: אנחנו מתעסקים בכלי ולא בתוכן.

יועז הנדל: מייצרים רגולציה על ערוץ 12, 13, הוט, יס, בזמן שמרבית התוכן עובר בכלל באינטרנט, ב-OTT.

יועז הנדל: הגיע הזמן שנשאל את עצמנו גם על רגולציה בתחום הרדיו, תחנות הרדיו.

יועז הנדל: בהחלט תחנה ארצית מסחרית היא שאלה מהותית, שלי אין תשובה טובה למה לא הוחלט עליה עד עכשיו.

יועז הנדל: אני מתכוון להיכנס לנושא, לבדוק אותו ולהחזיר תשובות מדויקות.

יועז הנדל: תודה לך.

אריאל קלנר: תודה, יש לי שאלת המשך.

אריאל קלנר: קודם כול, אני מודה לך על ההתייחסות בהתחלה בנושא התחקירים העיתונאיים, דבר חשוב מאוד.

אריאל קלנר: רק לחדד דבר אחד, המשטרה וכל הפרקליטות וכל הנושאים האלה, צריך לראות מי בודק אותם, כי מערכת שבודקת את עצמה זה לא בדיוק איזונים ובלמים.

יועז הנדל: אני מסכים איתך, אריאל, חבר הכנסת קלנר, אני מסכים איתך.

יועז הנדל: אנחנו צריכים לוודא שבודקים את מערכות החוק והמשפט, בודקים את כולנו.

יועז הנדל: כולם ראויים לביקורת.

יועז הנדל: אין גוף שלא ראוי לביקורת, אבל דבר אחד אני לא אקבל, וזה לשפוך את התינוק עם המים.

יועז הנדל: סבי, כשהוא עלה לארץ, הוא חלם על זה שתהיה לנו מדינה יהודית עם מוסדות יהודיים.

יועז הנדל: זה היה החלום שלו בגולה, כי בגולה הכול היה שלהם, של הגויים.

יועז הנדל: הוא רצה שיהיו פה שופטים יהודים ושוטרים יהודים.

יועז הנדל: זה היה החלום הכי גדול שלו.

יועז הנדל: אני לא מוכן לבטל את החלום הזה במחי חקירה של ראש ממשלה או חקירה של מישהו אחר, או במחי הפגנות נגד ראש ממשלה.

יועז הנדל: אני לא רוצה שנדבר מפוזיציה.

יועז הנדל: המשטרה, יש הרבה דברים לתקן בה, בפרקליטות יש דברים לתקן, במערכת המשפט.

יועז הנדל: אני מאלה שמבקרים את מערכת המשפט, אבל בסוף זה שלנו, זה אנחנו.

יועז הנדל: זה לא אנחנו והם.

יועז הנדל: זה אנחנו וצריך לעשות את זה תוך ביקורת בונה ולא ביקורת הורסת.

אריאל קלנר: על כך אני לא חולק עליך, רק רציתי לחדד את השאלה.

אריאל קלנר: אני שמח על התשובה שלך בנושא התקשורת.

אריאל קלנר: שים לב רק לנקודה אחת, אדוני השר, תחנות רדיו ממשלתיות נהנות ממימון ציבורי כבד, ולכן יכולות להרשות לעצמן למכור פרסומות במחירי הפסד.

אריאל קלנר: מה שתחנה פרטית, גם אם תצליח להתמודד, לא תוכל להרשות לעצמה.

אריאל קלנר: זו נקודה שצריך לתת עליה את הדעת.

יועז הנדל: אני מסכים.

יועז הנדל: אני מזכיר לך עוד נקודה, סתם כדי להועיל בדיון.

יועז הנדל: יש גם תדרים שאנחנו מעבירים לאותן תחנות רדיו, וגם זה נכס, משאב של מדינה, וגם אותו אתה צריך להביא בחשבון.

יועז הנדל: מדינת ישראל עם משאב מוגבל של תדרים, וגם הם חלק מהחישוב הכללי.

יועז הנדל: ואני מסכים איתך, אני בעד תחרות, נקודה; בעד הורדת רגולציה ככל שאני יכול אבל עם שמירה – בסוף שמירה על כך שתהיה פה תקשורת חופשית, מגוונת ומאוזנת.

אריאל קלנר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אריאל קלנר, אתה משוחרר לישיבת הסיעה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: נאום ההקדמה של השר היה צריך להיות אליי, אבל קלנר גנב את זה, אז זה בסדר.

יועז הנדל: אני אתן גם נאום פתיחה בשבילך, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, העיר עראבה, שזאת העיר שלי, אדוני, בגליל התחתון, מנותקת מרשת סלולרית, דבר הגורם למרבית האוכלוסייה בעיר לניתוק מהמוקדים שמחוץ לעיר, מה שמוביל לעיתים קרובות אף לפגיעה בחייהם של אנשים הנזקקים לעזרה רפואית מיידית.

אוסאמה סעדי: רצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם הנושא מוכר למשרדך?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: מה ייעשה משרדך על מנת להביא לפתרון הבעיה הזו?

יועז הנדל: חבר הכנסת סעדי, אתה תרשה לי גם נאום קצר.

יועז הנדל: מכיוון שאנחנו יודעים לשתף פעולה בנושאים שחשובים לאזרחי מדינת ישראל, יהודים וערבים, אני דווקא רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לדבר על תפיסתי – ואחרי זה לגעת בשאלה הנקודתית הזאת – ודווקא לדבר על איך אני רואה את שיתוף הפעולה בתוך מדינת ישראל.

יועז הנדל: תראה, דווקא עכשיו, במשבר הבריאותי הכלכלי העצום הזה, יש כאלה שמבקשים, בעיניי, לשבור את עמוד השדרה הציוני משני הכיוונים.

יועז הנדל: יש כאלה שמבקשים לבסס ממשלה שכל תפקידה להישבע אמונים לאדם אחד במקום להישבע אמונים למדינה.

יועז הנדל: אני מחויב רק למדינה ולא לאדם.

יועז הנדל: ולערכים הציוניים.

יועז הנדל: יש כאלה שמבקשים לייצר ממשלה על הקולות שלכם, של הרשימה המשותפת, ועם כל הכבוד, אני חושב שלייצר שותפות עם מפלגה שהיא אנטי-ציונית ולא מכירה בהסדר המכונן שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית, זה משהו שאני לא מוכן לתת לו יד.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: כי אין ברירה, וזה נוגע לשאלה שלך.

יועז הנדל: בעיניי, אנחנו צריכים לדאוג לשילוב ערביי ישראל; לשילוב ערביי ישראל בזכויות וחובות.

יועז הנדל: לתת שירות מלא לערביי ישראל.

יועז הנדל: ואין כזה דבר – כדאי להפסיק עם השקר הזה, כי כולנו יודעים כאן במליאה שאין כזה דבר הצבעה אחת.

יועז הנדל: יש, בסופו של דבר, צורך לשלב את ערביי ישראל.

יועז הנדל: ואני חושב שהרשימה המשותפת, עם תפיסותיה, היא בדיוק הכיוון ההפוך.

יועז הנדל: ולכן, אנחנו מנענו ממשלה שכל תכליתה הייתה להיות ממשלה שמצהירה אמונים רק לנתניהו במקום רק למדינת ישראל; ומנענו ממשלת מיעוט עם שותפות עם הרשימה המשותפת.

יועז הנדל: ואני אומר את זה בקול, בצורה שאינה משתמעת לשני פנים:

יועז הנדל: אנחנו נעשה את זה גם בעתיד, כי זאת תפיסת עולמנו.

יועז הנדל: אנחנו נהיה כאן ונמנע את זה גם בעתיד.

יועז הנדל: אנחנו צריכים ממשלה שמבוססת על ההכרה בהסדר המכונן שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יועז הנדל: וזאת לא גזענות, למרות שאני שמעתי כל מיני דברי ביקורת, אלא להפך, זאת תפיסה שאומרת שהשילוב יבוא והמחויבות לדאוג לערביי ישראל במדינת ישראל, דרך יצירת הסכמה על מה אנחנו – רוב ומיעוט, יהודים וערבים.

יועז הנדל: ומהצד השני, אגב, זה גם לא שנאת נתניהו אלא זאת תפיסת עולם.

יועז הנדל: נתניהו בעד ונגד – זה לא המנוע האידיאולוגי שלנו.

יועז הנדל: הוא לא יהיה הסיבה והמסובב לכל דבר פה.

יועז הנדל: מדינת ישראל חשובה מכדי שכולם יתרכזו בו, בנתניהו.

יועז הנדל: אלה דברים שאנחנו אומרים בראש חוצות מרגע שנכנסנו לפוליטיקה גם למי שלא רצה להקשיב, ואלה הדברים שנשמור עליהם בעתיד.

יועז הנדל: נאמנים לציונות, לממלכתיות, לאחדות, אהבת הארץ והאנשים שחיים בה.

יועז הנדל: תאהבו או לא, זה מה שאנחנו – דרך ארץ.

יועז הנדל: ומכאן לשאלתך.

אוסאמה סעדי: זה קשור.

יועז הנדל: זה קשור בהחלט, כי אני מחויב, ואתה יודע.

אליהו ברוכי: ביקשת הקדמה.

אליהו ברוכי: בכית על הקיפוח של ההקדמה שאריאל קיבל.

אוסאמה סעדי: לא, אני רציתי את ההקדמה ההיא.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אליהו ברוכי: את ההיא רצית?

אליהו ברוכי: בקופי?

אליהו ברוכי: נו, באמת.

יועז הנדל: נדאג גם להקדמות אחרות.

יועז הנדל: חבר הכנסת סעדי, אני מחויב לאזרחי ישראל הערבים, ואני מחויב להעניק שירות בכל מקום במדינת ישראל.

יועז הנדל: ואנחנו, כמו שאמרתי קודם, נמצאים במצב לא טוב בכל מקום, אבל קל וחומר בשני מגזרים: במגזר החרדי ובמגזר הערבי.

יועז הנדל: המציאות שם לא טובה, לא תקינה, נקודה.

יועז הנדל: ואי-אפשר לעטוף את זה בצורות אחרות.

יועז הנדל: בעיר עראבה אין היום אפילו מתקן סלולרי אחד.

יועז הנדל: אין אנטנה, מה שאומר שיש יותר קרינה.

יועז הנדל: בטעות חושבים – יש קבוצות מסוימות במדינת ישראל שחושבות שאיפה שיש אנטנות, יש יותר קרינה.

יועז הנדל: הפוך – איפה שאין אנטנות יש יותר קרינה; ככל שתשים יותר אנטנות, יש פחות קרינה.

יועז הנדל: דומה הדבר למעלית, כשאתה נכנס אתה לא יכול לדבר.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: כי אתה מתנתק מהאנטנות ובעצם אתה חוטף יותר קרינה מהמכשיר שבידך.

יועז הנדל: ולפעמים זה פי מאות.

יועז הנדל: אגב, העיר שפרוסה עם הכי הרבה אנטנות זאת תל אביב, וכשאתה מסתובב בתל אביב אתה חוטף פחות קרינה.

יועז הנדל: המושב שאני גר בו, יש בו יותר קרינה.

יועז הנדל: איפה שאין אנטנות יש יותר קרינה.

יועז הנדל: זו המציאות, ואת המציאות הזו צריך להסביר לתושבים, לראשי הרשויות, ומשרד התקשורת צריך לוודא שפורסים תשתיות איפה שאפשר.

יועז הנדל: עכשיו, לא תמיד אפשר.

יועז הנדל: תיקח את הדוגמה שאתה הצגת: היו מתקנים בעיר – הם פורקו.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: בגלל דרישת בעלי הנכסים, לא בגלל שום דבר אחר – לא מעורבות של המדינה; בעלי הנכסים ביקשו לפרק אותם.

יועז הנדל: אחרי זה היה פירוק נוסף, בגלל איומים וחבלה בציוד, איומים באלימות.

יועז הנדל: בעלי הנכסים החליטו שלא שווה להם להסתבך.

יועז הנדל: אני מבין מאיפה נבעו האיומים – חשש מהקרינה, למרות שהמציאות היא בדיוק הפוכה.

יועז הנדל: פשוט לא הסבירו לאותם מאיימים שמה שהם עושים זה שמקבלים תוצאה הפוכה לגמרי ממה שהם קיוו.

יועז הנדל: היו נכסים או מתקנים שהועלו באש, לרבות תורן בבריכת המים – אתה מכיר את זה.

יועז הנדל: היה ניסיון להקמת מתקן על כביש 804, ולמרות קבלת היתר ובניית בסיס התורן זה לא צלח.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: כי הייתה התנגדות אלימה של התושבים.

יועז הנדל: ופה טרקטור, אגב, פגע בבסיס התורן כבר באמצע העבודות.

יועז הנדל: ב-2018–2019 נעשו עוד כמה ניסיונות להקים אתרים בתוך העיר על ידי אחת החברות.

יועז הנדל: למרבה הצער, כאשר הגיעו לשלב קבלת ההחלטות המעשיות, לא התקבלו החלטות על הקמת האתרים.

יועז הנדל: אני אומר לך, בימים אלה ממש מתקיים שיח עם החברות להקמת מתקנים ואני מאוד מקווה שהשיח הזה יניב פרי ויהיה כיסוי לעיר, אבל זה לא יעבוד בלי שאנחנו נסביר לתושבים.

יועז הנדל: ופה המחויבות היא גם שלך כשליח ציבור, גם שלי כשר התקשורת וגם של ראש הרשות.

יועז הנדל: חייבים להסביר לתושבים שאיפה שיש אנטנות יש פחות קרינה, כי אחרת – בסוף, חברות זה עסק כלכלי.

יועז הנדל: הן לא יקימו עוד אנטנה ועוד אנטנה ועוד אנטנה וכל פעם יחטפו נזקים.

יועז הנדל: זה לא יעבוד.

יועז הנדל: ולכן צריך לשנות את הגישה למתקני התקשורת.

יועז הנדל: ואני מציע שראש הרשות – וראיתי את זה, אגב, זה חוצה מגזרים; אני רואה את זה במגזר החרדי לפעמים, את החשש הגדול מאנטנות, ואני מוצא את זה במגזר הערבי.

יועז הנדל: ועם ה-G5, שכידוע לכם עדיין רק בשלב החיתולים, אני מוצא את החשש הזה גם במגזרים אחרים.

יועז הנדל: ולכן, לא תהיה ברירה אלא הסברה, וברגע שיש הסברה ותחושה שאפשר להקים את המתקנים, והמתקנים לא יינזקו ולא ישרפו אותם ולא יפגעו בהם, אז אני חושב שבשיתוף של ראש הרשות והחברות העסק הזה יכול לקרום עור וגידים, ונפתור את הבעיה די בקלות.

יועז הנדל: אבל זה חייב להיות מבוסס על אמון שבין ראש הרשות, תושבים, חברות, משרד התקשורת.

יועז הנדל: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: שאלת המשך?

אליהו ברוכי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אחרי הנאום של כבוד השר חייבים.

יועז הנדל: בבקשה.

אוסאמה סעדי: למרות שזה במסגרת של שאלת המשך, קשה להתמודד עם הנאום חוצב הלהבות של כבוד השר, שתמיד מתבלבלים – וגם הוא התבלבל, ודיבר על מדינה ציונית-דמוקרטית.

יועז הנדל: מדינה יהודית-דמוקרטית.

אליהו ברוכי: יהודית-דמוקרטית.

אוסאמה סעדי: אמרת מדינה ציונית-דמוקרטית וחזרת על העניין הזה של הציונות.

יועז הנדל: ציונות.

יועז הנדל: לא מדינה ציונית, מדינה יהודית.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגד הציונות.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא יכולים להיות ולחיות עם הציונות.

אוסאמה סעדי: ודמוקרטיה – אני מזכיר לך – היא אף פעם לא התנתה ולא מתנה זכויות בחובות.

אוסאמה סעדי: ואתה אומר: אנחנו נעמוד על זה שהאזרחים הערבים – גם זכויות וגם חובות.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אני יודע למה אתה מכוון, והעניין הזה גם של השירות הצבאי וגם של השירות האזרחי, במסגרת השירות הצבאי – אתה יודע, גם המדינה פטרה את האזרחים הערבים.

אוסאמה סעדי: מסיבות מובנות ומסיבות עקרוניות אנחנו מתנגדים לזה.

אוסאמה סעדי: אבל אמרת שאתם נגד ממשלת מיעוט בתמיכת הרשימה המשותפת, אז אני אומר לך, כנראה שהבחירות מתחילות להתקרב.

אוסאמה סעדי: הרשימה המשותפת תמשיך להתחזק ותמשיך לגדול, ודרך ארץ – אתם לא תהיו, ולכן אתם לא תמנעו כל ממשלה שתקום.

אוסאמה סעדי: אנחנו, הרשימה המשותפת, בנסיבות הקיימות ובטווח הנראה לעין אף פעם לא נהיה בממשלה ולא רוצים להיות בממשלה, אז תנוח דעתך.

יועז הנדל: מכיוון, חבר הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: תנוח דעתך.

אוסאמה סעדי: לענייננו, לנושא שלנו, אנחנו נפגשנו, ואני אמרתי בפגישה הראשונה שלנו שעם כל התהום האידיאולוגית הפעורה בינינו, בין הרשימה המשותפת לבינך, דרך ארץ, אנחנו בהחלט חושבים שכשר וכאחראי למשרד חשוב מאוד, משרד התקשורת – ויושב פה חברי סעיד אלחרומי, שמייצג את האזרחים הערבים בנגב, ששם בכלל אין מה לדבר על תשתיות, ויש לו שאילתה בנושא הזה, ותכף תענה על זה.

אוסאמה סעדי: אבל גם בעיר כמו עראבה, שהיא עיר של 25,000 איש, התשתיות גם שם – נכון ששרפו ופירקו חלק מהמתקנים, אבל יש חלופות.

אוסאמה סעדי: סיכמנו, גם בפגישה שהייתה במשרדך עם מודר יונס, ראש ועד ראשי הרשויות, שאנחנו נמשיך לשתף פעולה על מנת באמת לשרת את האזרחים הערבים ואת היישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: נתנו פתרון ספציפי לעראבה – שיש אנטנה.

אוסאמה סעדי: כאשר האנטנות נמצאות בלב-ליבו של היישוב אז יש חשש של האזרחים – לא רק אצל ערבים ואצל חרדים, אצל כלל האזרחים; כאשר האנטנה היא מעל הבית שלך וצמוד אליך אז אנשים חוששים מזה.

אוסאמה סעדי: יש הר שנמצא ליד, ואפשר לשים את האנטנה שם ולפתור את הבעיה.

אוסאמה סעדי: ניסית להתקשר אליי בשישי-שבת, כשהייתי אצל ההורים – בשישי-שבת אין אצלנו קליטה, ולכן לא יכולים לדבר בכלל.

יועז הנדל: אז תודה.

יועז הנדל: דווקא נתחיל בסיפא של דבריך.

יועז הנדל: אכן, אנחנו נשתף פעולה בכל מה שקשור לתשתיות במדינת ישראל.

יועז הנדל: אני מחויב לערביי ישראל כמו שאני מחויב ליהודים בארץ כשר תקשורת, ודווקא זה מחדד את הפער בינינו, חבר הכנסת סעדי, ואני גאה בפער הזה.

יועז הנדל: אני מאמין במדינה יהודית ודמוקרטית, מדינת לאום שבה למיעוטים יש זכויות פרט, שוויון בזכויות פרט, אבל לא זכויות לאום, וזה הוויכוח האידיאולוגי העמוק.

אוסאמה סעדי: – – –

יועז הנדל: אני לעולם לא אתן לערביי ישראל זכויות לאום במדינת ישראל – וזה ויכוח עמוק, ואני חושב שאפשר לנהל אותו בצורה מכובדת – ולכן, לעולם לא אהיה שותף פוליטי שלך.

יועז הנדל: מכיוון שאני ראיתי את התהליך – – –

אוסאמה סעדי: לא מחפשים שותפים פוליטיים – – –

יועז הנדל: מכיוון שראיתי את התהליך – – –

אוסאמה סעדי: לא נהיה שותפים פוליטיים.

יועז הנדל: מכיוון שראיתי את התהליך שקרה בדרך עם הרעיון להקים ממשלת מיעוט, אז אני גם יודע שיש – אתה יודע, השותפות הזאת, זו הרי לא הייתה הצבעה אחת בלבד – שנינו יודעים, או כולנו יודעים, ולכן אני חושב שדווקא כן צריך לחדד את הפערים.

יועז הנדל: אני מאמין במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית; אני מאמין בערכים הציוניים.

יועז הנדל: חלק מהערכים הציוניים שלי זה שערביי ישראל הם שווי זכויות – אתה, ילדיך ומשפחתך שווי זכויות פרט בדיוק כמו ילדיי ומשפחתי.

יועז הנדל: כלאום, אני אומר לך חד וחלק, לא יהיו זכויות לאום לאף לאום חוץ מהעם היהודי במדינת ישראל.

יועז הנדל: ואני אומר את זה בקול, אולי בנועם, אבל בצורה מאוד נחרצת ונחושה, וצר לי שבשם המאבק, כן ביבי לא ביבי – –

אוסאמה סעדי: אנחנו מיעוט לאומי, לא יעזור.

אוסאמה סעדי: אנחנו מיעוט לאומי.

אוסאמה סעדי: 20% – אנחנו מיעוט לאומי – –

יועז הנדל: – – יש כאלה שמוכנים לוותר על התפיסה הזאת ועל עמוד השדרה הציוני.

אוסאמה סעדי: – – אנחנו מיעוט לאומי, אין מה לעשות.

אוסאמה סעדי: יש מיעוטים לאומיים בעולם.

אוסאמה סעדי: יש מיעוטים – – –

יועז הנדל: אתה מיעוט, נכון.

יועז הנדל: בוא אני אספר לך משהו: אתה יודע מה מוסלמי ויהודי, כמיעוט, עושים בבריטניה?

יועז הנדל: נשבעים לראש הכנסייה האנגליקנית, וכשהדגל מורם הם מצדיעים.

יועז הנדל: ואתה יודע מה עושים בשווייץ, למרות שיש צלב?

יועז הנדל: גם יהודים וגם נוצרים מסתכלים על הדגל והוא הדגל שלהם.

יועז הנדל: ובהולנד, הקתולים שרים את ההמנון למרות שהוא לא נוח, כי הוא המנון פרוטסטנטי, לכאורה.

יועז הנדל: יש כאלה דוגמאות בעולם.

יועז הנדל: מיעוטים יודעים לחיות עם רוב במדינה כאשר הדברים מוגדרים.

יועז הנדל: כאשר יש ערבוב בשם המאבק בנתניהו או לא בשם המאבק בנתניהו, אז מתחיל ערפל שלא בריא לאף אחד.

יועז הנדל: לכן, חידוד העמדות והפער בינינו הוא חשוב, חשוב להבהיר אותו.

יועז הנדל: אני דואג לערביי ישראל, אני דואג לשילובם עם זכויות וחובות.

יועז הנדל: אני חושב, אגב, שאפשר לשרת בכל שירות במדינת ישראל, וערביי ישראל יכולים לשרת במכבי אש ובבתי ספר ובמשרדי ממשלה ובחקלאות ובאלף נושאים – ובבתי חולים.

יועז הנדל: אין שום סיבה שלא, ואין שום סיבה שנתנגד לשירות לאומי.

יועז הנדל: ואני רוצה שיהיו להם זכויות בדיוק כמו שיש לי, חוץ מזכויות לאום, שאותן אני לא אעניק לעולם במדינת ישראל מלבד לעם היהודי, כי זו מהותה של הציונות – הקמת בית לאומי לעם היהודי, כי אין לנו שום מקום אחר.

יועז הנדל: ולכן, זה הפער בינינו, ועם אותו פער אני חי בשלום, גם עם הצורך שלי להגן על זכויותיך, על זכויות הפרט שלך, ולדאוג לכך שתהיה תשתית אמיתית וטובה גם במגזר הערבי, ואני אומר לך שנכשלנו בזה לאורך שנים.

יועז הנדל: אני אשמח להמשיך לעבוד על זה ולמצוא כל פתרון.

יועז הנדל: הסברתי לך איפה הבעיה מראשיתה.

יועז הנדל: אני מקווה שהיא נפתרה – היא צריכה להיפתר בהסברה ובעבודה קשה של ראש הרשות, ואני מבטיח לך שאם יש אתר שאפשר שם להקים – – –

קריאה: – – –

יועז הנדל: לא, הייתה שם פגיעה בעבר, לכן – זה לא סתם, הרי, זה לא נובע מסתם.

יועז הנדל: הייתה פגיעה בעבר בניסיון להקים שם אנטנה, עם טרקטור, ולכן הצורך עכשיו זה לראות קודם כול שהמקום מאובטח, ואפשר להקים שם, וזה לא נשרף ואין חבלה, ואז אני חושב שכולם יהיו שבעי רצון.

יועז הנדל: אני אגיד לך, שנינו מסכימים, ופה אנחנו באותו קו: לא יכול להיות ש-25,000 תושבים במדינת ישראל – יהודים, ערבים, נוצרים, לא משנה מה הם – יחיו בלי שתהיה להם קליטה של טלפונים ניידים בביתם, ואני יודע שגם יש בעיות באינטרנט בקווים הנייחים.

יועז הנדל: לא יכול להיות, ואנחנו חייבים לטפל בזה.

יועז הנדל: זה לא מתקבל על הדעת.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: השאילתה הבאה – חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

אליהו ברוכי: שאילתה אחרונה להיום.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: השר, בית הספר היסודי עבדה הוקם בשנת 2001 כבית ספר צומח עד כיתה ט'.

סעיד אלחרומי: כיום לומדים בו מעל 300 תלמידים מהיישוב עבדה והסביבה.

סעיד אלחרומי: קיים קושי גדול בחיבור לאינטרנט, דבר המעכב את תהליך הלמידה וההתפתחות של בית הספר.

סעיד אלחרומי: רצוני לשאול: מדוע לא מניחים תשתית בזק בבית הספר?

יועז הנדל: תודה רבה, חבר הכנסת אלחרומי.

יועז הנדל: תודה על השאלה.

יועז הנדל: אני רוצה קודם כול להדגיש – – –

קריאה: אין נאום?

יועז הנדל: לא.

יועז הנדל: השארתי אותו בלי נאום.

יועז הנדל: נגמרו לי הנאומים.

יועז הנדל: אני רוצה קודם להדגיש שאנחנו במשרד תקשורת עם דגש מאוד גדול על פריסת הסיבים האופטיים, האינטרנט המהיר, בעיקר בבתי ספר, כי יש את היכולת.

יועז הנדל: זאת אומרת, מתווה הסיבים, שחשוב לי מאוד שיעבור, כרגע הוא תקוע בממשלה, לצערי.

יועז הנדל: אני מקווה שאולי היום נצליח לחלוץ איזה פקק, ואם לא אז זה מאבק שאני אנהל.

יועז הנדל: הוא לא קשור לכך שבעצם יש חובת פריסה של סיבים אופטיים בבתי ספר; זה אינטרנט מהיר, בסדר?

יועז הנדל: יש גם איזו עבודה על המחירים, אבל זה מה שאנחנו עושים.

יועז הנדל: אני רואה את זה בכלל ואני רואה את זה באזורים מרוחקים בפרט, כי שם זה עוד יותר חשוב.

יועז הנדל: למה?

יועז הנדל: כי כנראה ההשקעה פר ילד – במרכז היא יותר גבוהה מאשר ההשקעה בפריפריה, בנגב בוודאי, ואני רואה חשיבות רבה בהנגשת תשתיות התקשורת בכל חלקי הארץ.

יועז הנדל: בתאריך 26 במאי קיימנו סיור ליד בית הספר והמרפאה כדי לבחון הקמת תשתיות תקשורת באזור, ליישוב בכלל ולחיבור בית הספר בפרט.

יועז הנדל: יש, אגב, כל מיני פתרונות.

יועז הנדל: זה לא חייב לבוא עם סיב אופטי, זה יכול לבוא גם עם גלים מילמטריים.

יועז הנדל: יש כל מיני פתרונות.

יועז הנדל: בסיור השתתפו נציגי משרד התקשורת, נציגי הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים, נציג המועצה האזורית ונציגים של חברות תקשורת.

יועז הנדל: בסיור הזה של משרד התקשורת עלה הצורך המיידי בחיבור בית הספר, וחברת בזק, שהיא שמספקת את השירות הזה, בעיקר לבתי הספר, נערכה להקמת החיבור – כבר למעלה מחודש, היא מוכנה כבר מלפני חודש.

יועז הנדל: אני בדקתי במשרד, ופה אני פותח את הערוץ הזה: למיטב ידיעתי לא התקבלה עדיין ההזמנה לחיבור התשתית, זאת אומרת, צריך הזמנה.

יועז הנדל: הם לא באים לבד.

יועז הנדל: הם צריכים הזמנה לחיבור התשתית – הזמנה של המועצה האזורית נווה מדבר.

סעיד אלחרומי: נווה מדבר או רמת נגב?

יועז הנדל: לא, מהמועצה האזורית נווה מדבר.

יועז הנדל: לא התקבלה הזמנה.

יועז הנדל: ככה לפחות – זה הדיווח שאני קיבלתי, ואם אני טועה אני אשמח לקבל ממך פידבק.

יועז הנדל: מאז הסיור פנה אחד מנציגיי במשרד התקשורת לנציגי המועצה האזורית, ניסה לברר איתם, בניסיון לזרז את ההזמנה, אחרי שקיבלנו את הפנייה.

יועז הנדל: החברה טוענת שהיא גם פנתה בעצמה למועצה ולא נענתה, לא קיבלה תשובה, לא קיבלה את ההזמנה.

יועז הנדל: אם תתקבל הזמנה, חברת בזק תפרוס ובית הספר יחובר לתשתיות – הם אומרים שתוך 22 יום.

יועז הנדל: אז מה שאני מבקש הוא שתעשה על זה מעקב אישי, תבדוק שההזמנה יצאה, תראה, תתעד אותה, את ההזמנה, ובוא נספור מרגע ההזמנה 22 ימים ונראה אם יש איזו תקלה והחיבור לא התקיים.

אליהו ברוכי: שאלת המשך, בבקשה.

סעיד אלחרומי: המועצה האזורית נווה מדבר היא בעצם קבלן משנה של משרד החינוך, שמטפל בבית הספר.

סעיד אלחרומי: זה עדיין יישוב לא מוכר, ולכן אני לא רוצה שהנושא ייפול בין משרד החינוך לבין המועצה האזורית.

סעיד אלחרומי: מי נושא שם בעלויות ההקמה?

יועז הנדל: רגע, בוא נשים רגע את העלויות בצד, כי העלויות – עכשיו אנחנו עוסקים בהן בכל מיני בתי ספר.

יועז הנדל: קודם כול צריכה להיות הזמנה, כי אם אין הזמנה, אם אין את החיבור, אז אין כלום.

יועז הנדל: צריך את החיבור, צריך לחבר את בית הספר.

סעיד אלחרומי: זאת אומרת, מועצת נווה מדבר צריכה לבצע את ההזמנה – – –

יועז הנדל: חייבים להזמין, קודם כול חייבים להזמין כדי שתהיה תשתית.

יועז הנדל: אחרי שתהיה תשתית אז כבר יש מעבר לעלות, ובעלות יש שני מחירים: אחד של החשכ"ל – יש פה ניסיון גם של משרד התקשורת וגם של משרד החינוך להפחית עלויות.

יועז הנדל: אבל קודם כול שתהיה תשתית, כי הטענה היא – ומהבדיקות שלנו – שלא התקבלה הזמנה.

יועז הנדל: כשאין הזמנה אי-אפשר לחבר לתשתית, אז אני לא יכול לבוא בטענות לבזק או לכל חברה אחרת כשעדיין אין תשתית ואין הזמנה.

יועז הנדל: המחיר זה השלב הבא.

סעיד אלחרומי: אוקיי, אז אנחנו נפנה למועצה ונהיה במעקב.

יועז הנדל: בדיוק.

יועז הנדל: זה מה שאני מציע.

סעיד אלחרומי: אוקיי, אוקיי.

יועז הנדל: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תם סדר-היום.

אליהו ברוכי: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, ביום שני, כ"ה באלול התש"ף, 14 בספטמבר 2020, בשעה 16:00.

אליהו ברוכי: ישיבה זו נעולה.