ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 66, 2020-08-11 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"א באב התש"ף, 11 באוגוסט 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 14), התש"ף–2020, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שלמה קרעי, ישראל אייכלר, יוסף ג'בארין וינון אזולאי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: שנה וחצי לאחר תחילת פרויקט מצלמות הגוף על השוטרים אין נתונים, אין שקיפות ואין אכיפה של נוהל השימוש בהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה על מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת ינון אזולאי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: השארת עצורים כבולים ברגליהם גם בעת הדיון בבית המשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יריב לוין: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מיכל וונש, בבקשה.

מיכל וונש: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל וונש: חבריי חברי הכנסת, הבוקר כינסתי את הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול לדיון דחוף בנושא סגירת תוכנית היל"ה והסכנה להידרדרות בני הנוער התלויים בה.

מיכל וונש: פרויקט היל"ה מהווה חבל הצלה לכ-8,000 בני נוער אשר נפלטו ממערכת החינוך ומצאו את עצמם ברחוב.

מיכל וונש: כל שנה מתווספים אלפי נערים ונערות.

מיכל וונש: המשמעות המיידית של סגירת התוכנית היא החזרת בני הנוער הללו לרחוב, ומשם המדרון חלקלק – לעבר התמכרות לסמים ואלכוהול.

מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, הריבית שנשלם על אותם נערים ונערות אשר יגיעו לרחוב תהיה גבוהה בהרבה מעלות התוכניות השונות העומדות בפני סגירה.

מיכל וונש: חוזקה של חברה נמדד בחוליה החלשה ביותר בה.

מיכל וונש: לא ייתכן שמדינת ישראל תפתח את שנת הלימודים בחודש הבא רק לחלק מהתלמידים שלה.

מיכל וונש: אין לנו את הפריבילגיה לבחור מי יתחיל ללמוד ומי לא.

מיכל וונש: הוועדה בראשותי דרשה משר האוצר, שר החינוך וראש הממשלה לטפל בעניין ולאשר את התקציב לתוכנית עד 2021 לכל הפחות.

מיכל וונש: יש צורך דחוף בתקציב ארוך טווח ומחייב כדי שלילדים, למשפחות ולמורים תהיה מעט ודאות במציאות של חוסר ודאות.

מיכל וונש: אנא החריגו את התקציב.

מיכל וונש: אל תאטמו את ליבכם.

מיכל וונש: אל תהפכו את חבל ההצלה לחבל התלייה של אותם נערות ונערים.

מיכל וונש: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת אליהו ברוכי, בבקשה.

אליהו ברוכי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשעה זו מתקיים מסע ההלוויה של רבי ישראל משה פרידמן, האדמו"ר מסדיגורה זצ"ל, שנפטר הלילה לאחר מחלה קשה.

אליהו ברוכי: ראיתי הבוקר כותרת: אבל בעולם החסידי.

אליהו ברוכי: לתאר את לכתו כאבל של מגזר כזה או אחר זה פספוס.

אליהו ברוכי: נכון, האדמו"ר היה חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל ונצר לרבי ישראל מרוז'ין אבל חייו הפרטיים היו מוקדשים לכלל ישראל.

אליהו ברוכי: הרבי מסדיגורה נולד בארצות הברית; אחר כך עלה ארצה.

אליהו ברוכי: הוא למד בישיבה חסידית והמשיך לישיבה ליטאית.

אליהו ברוכי: אחר כך נסע לכהן כרב קהילה באנגליה, ושב לארץ הקודש לאחר פטירתו של אביו.

אליהו ברוכי: לצד היותו איש תורה הוא עסק בשאלות חינוכיות עכשוויות, כאילו הוא עדיין בחור צעיר שמכיר את נפש הצעירים ואת דור המסכים.

אליהו ברוכי: אינני יודע כמה יודעים, אבל האדמו"ר היה גם איש ארץ ישראל במלוא מובן המילה.

אליהו ברוכי: בפעם הראשונה שנכנסתי אליו עם רעייתי – כך סיפר לי היום בצער מקורבו מוטי גרוזמן – האדמו"ר פנה דווקא בשאלה לאשתי: נו, הוא מתייחס אלייך בכבוד?

אליהו ברוכי: הוא שאל.

אליהו ברוכי: זה מה שהטריד אותו בעבודת השם של חסידיו.

אליהו ברוכי: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת מתן כהנא – איננו; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – איננו; חברת הכנסת קרן ברק – איננה.

יריב לוין: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום יצאה לדרך תהלוכת מחאה של האימהות הערביות.

היבה יזבק: הן יוצאות לצעוד במשך חמישה ימים מחיפה לירושלים.

היבה יזבק: זו מחאה של נשים ואימהות אמיצות, נשים חזקות שרוצות לזעוק את זעקתה של חברה שלמה, אשר סובלת כבר שנים על גבי שנים מהאלימות ומהפשע והפשיעה בתוך החברה.

היבה יזבק: אני רוצה להגיד לנשים האלה שאנחנו איתן ולצידן, וכולנו נצטרף למחאה חשובה זו.

היבה יזבק: אני פונה לכולם להשתתף ולעמוד ליד נשים חזקות אלה במחאה המאוד-צודקת הזאת.

היבה יזבק: גם חברנו חבר הכנסת איימן עודה משתתף במחאה הזאת כבר משעות הבוקר.

היבה יזבק: אני אצטרף, שאר החברים מהמשותפת יצטרפו, ואני פונה לכלל הציבור לבוא ולהשתתף.

היבה יזבק: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: יישר כוח לנשים הלוחמות, לאימהות שמבטאות את כעסה וזועקות את זעקתה של חברה ערבית שלמה הסובלת מהאלימות ומהפשע והפשיעה.

היבה יזבק: זוהי סוגיה צודקת והומניטרית, אבל הטיפול בה מתבצע על בסיס הנחות יסוד פוליטיות.

היבה יזבק: ברכות לנשים, ואנחנו עימכן.

היבה יזבק: )

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חבר הכנסת יעקב טסלר – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות כנסת נכבדים, גם השבוע אציין את תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם בשבוע החולף, והיו לא מעט, לצערי: ב-3 באוגוסט נהרג רוכב אופנוע, גבר בן 24, לאחר שסטה מנתיבו ופגע במדרכה בכביש עוקף בין אבו סנאן לירכא; עוד באותו יום, 3 באוגוסט, נהרג גבר בן 66.

בועז טופורובסקי: הרכב הפרטי שבו נהג התנגש ברכב אחר, שני הנהגים עצרו בשול הדרך, יצאו החוצה, משאית פגעה בשניהם, ואחד מהם, כאמור, נהרג; הרוג שלישי באותו יום, עדיין 3 באוגוסט, נפטר מפצעיו גבר בן 80 לאחר שנפגע במעבר חצייה מרוכבת אופניים, ברחוב העלייה בתל אביב.

בועז טופורובסקי: ב-4 באוגוסט נהרגה אישה בת 80 לאחר שרכבה התהפך ברמת גן.

בועז טופורובסקי: ב-5 באוגוסט נפטר מפצעיו הולך רגל, גבר בן 72, שרכב פרטי פגע בו ב-9 ביולי ברחוב דרך הים בחיפה; באותו יום נהרג גבר בן 37 בתאונה חזיתית בין שני כלי רכב בכביש 90, צפונית לצומת בית הערבה.

בועז טופורובסקי: ב-6 באוגוסט נהרג צעיר בן 27 לאחר שנלכד עם רכבו מתחת למשאית בכביש 79, בצומת עילוט לכיוון צומת המוביל; באותו יום נפטר מפצעיו רוכב אופניים חשמליים, גבר בן 55, לאחר שרכב פרטי התנגש בו ב-19 ביולי בכביש 20.

יריב לוין: חבר הכנסת טופורובסקי, צר לי, אבל המסגרת היא דקה.

בועז טופורובסקי: יש הרבה הרוגים השבוע.

יריב לוין: צר לי.

יריב לוין: אז צריך למצוא את הדרך להזכיר אותם באופן קצר יותר או – – –

בועז טופורובסקי: או להקטין את כמות – – –

יריב לוין: כן, או למצוא דרך אחרת לעשות את זה, אבל זה – – –

בועז טופורובסקי: 13 הרוגים.

בועז טופורובסקי: אפילו – – –

יריב לוין: ליבנו עם כולם, אבל אנחנו מוכרחים לשמור על מסגרת הזמנים.

בועז טופורובסקי: מעולה.

בועז טופורובסקי: מישהו ישלים.

בועז טופורובסקי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, 260,000 תלמידי חינוך מיוחד אמורים להיכנס לשנת הלימודים החדשה.

סונדוס סאלח: 260,000 תלמידים והוריהם מודאגים מהמתווה החדש, שלא לוקח את הצרכים המיוחדים שלהם בחשבון.

סונדוס סאלח: אני ועוד הרבה הורים מודאגים.

סונדוס סאלח: איך אפשר להשאיר תלמידים עם צרכים מיוחדים, עם אתגרי למידה, עם קשיי למידה, עם צרכים של ליווי מיוחד כמו סייעת ליד אותו תלמיד בבית הספר – איך אפשר להשאיר אותם בבתים לבד, במתווה שמשאיר את כיתות ה'-ו' בבתים, וללכת לעבודה כאימא בראש שקט?

סונדוס סאלח: עוד פעם המערכת רואה אותם כשקופים, לא רואה אותם בכלל, זה מצד אחד.

סונדוס סאלח: מצד שני, סוגרים תוכניות כמו קרב, כמו תוכניות לנוער בכלל ולנוער בסכנה.

סונדוס סאלח: וזה מראה כמה המערכת לא חושבת באופן חינוכי, שיאפשר חינוך רגיל וחינוך משלים לכלל התלמידים על מנת להדביק את הפערים.

סונדוס סאלח: אני פונה לכלל הגורמים הרלוונטיים להנחות את המשרדים ואת מקבלי ההחלטות לחרוג מהתקציבים, להשקיע בלימודים.

סונדוס סאלח: זאת השקעה בכולנו.

סונדוס סאלח: הפקרת החינוך תעלה לנו ביוקר לדורות – בכל הילדים שלנו, ובעתיד של כולנו.

סונדוס סאלח: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת עופר כסיף – איננו.

יריב לוין: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: סלאם עליכום ורחמת אללה וברכאתוהו.

אימאן ח'טיב יאסין: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: מעל במה זו אני רוצה להביע הוקרה והערכה לכל הנשים שלנו, האימהות שלנו, האימהות השכולות, אימהות הבנים קורבנות האלימות בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: יישר כוח לאום ח'ליל מחיפה.

אימאן ח'טיב יאסין: יישר כוח לחברנו איימן עודה על התהלוכה שהתחילה היום.

אימאן ח'טיב יאסין: ) אני אדבר קצת בעברית בשביל שכולם יבינו.

אימאן ח'טיב יאסין: היום התחילה תהלוכה של נשים, ביוזמת חברנו איימן עודה – אימהות לנרצחים ונרצחות בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: כולי תקווה שהקול הזה יגיע למקומות הנכונים, שצריכים לתת את הפתרון ההולם והמתאים והמיידי לתופעת ההרג והרצח והאלימות בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק – מהמקום הזה אני גם רוצה להדגיש שאנחנו לקראת שנת הלימודים החדשה.

אימאן ח'טיב יאסין: שמענו אתמול בישיבה של ועדת החינוך את שר החינוך ואת המתווה והתוכנית שהוא מתיימר לה – ואני מקווה שיצליח, עם צוות המשרד, באמת לפתוח את שנת הלימודים.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל מצד שני, אנחנו רוצים שהשנה הזאת באופן ספציפי לא תערים עוד קשיים על החינוך בחברה הערבית, שסובל מהדרה ומהזנחה ומאפליה לאורך כל השנים.

אימאן ח'טיב יאסין: המון תודות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, היום פרסם בנק ישראל את דוח היציבות הפיננסית שלו, ובו הוא קובע, ומאשש את מה שידענו מזמן: ישראל נמצאת בתחתית המדדים העולמיים בסיוע שניתן למשק, מה שמוביל את המשק ואת יציבות המערכת הפיננסית לסיכון בינוני עד גבוה.

עודד פורר: אתמול בישיבת סיעה מיוחדת שקיימנו בסיעת ישראל ביתנו הציגו מנהלי חברות סטרטאפ, חברות הזנק, שהן הקטר שמושך את המשק הישראלי, וסיפרו עד כמה הענף הזה מוזנח על ידי הממשלה, איך מדיניות הממשלה פוגעת ביכולתם לייצר ולפעול דווקא בתקופה הזו, שבה אנחנו כל כך זקוקים לה.

עודד פורר: אז במקום שבממשלה יאשימו כל פעם פקיד כזה או אחר וכל פעם יחשבו שהפקידים אשמים בתופעה הזו, מוטב שבממשלה יעשו את מה שהם צריכים לעשות מזמן: לקחת את אותם חוקים, שאנחנו הנחנו והממשלה דחתה, שמדברים על פיצוי באמצעות חוק מס רכוש וקרן הפיצויים – להזרים כסף למשק.

עודד פורר: העובדה שאומרים שהפקידים אשמים – אז אחת מהשתיים: או שלממשלה יש מדיניות שגויה והפקידים מיישמים אותה ולכן היא צריכה ללכת הביתה, בגלל המדיניות, או שהממשלה לא מצליחה לנהל את הפקידים שלה ולכן היא צריכה ללכת הביתה, כי היא לא יודעת לנהל.

עודד פורר: בכל מקרה המסקנה זהה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברים, תחילה אני רוצה להודות באופן אישי לחברנו בועז טופורובסקי, על זה שלקחת על עצמך משימה מאוד מאוד כואבת, ואתה עומד פה כל הזמן ומקריא שמות של קורבנות של תאונות דרכים.

וליד טאהא: אז לפחות אנחנו הח"כים נאמר לך תודה על זה, כי באמת אתה עושה עבודת קודש.

וליד טאהא: אנחנו מאחלים לך שלא תהיה לך הרבה עבודה מעין זו בהמשך, אבל עד עכשיו באמת שאפו לך.

וליד טאהא: כיוון שלא נשאר לי הרבה זמן, היושב-ראש, אז אלינו, כח"כים ערבים, מגיעות הרבה מאוד פניות מסטודנטים בוגרים של אוניברסיטאות בחו"ל, וגם של אוניברסיטאות בשטחים, שמשרד הבריאות לא קיבל את התעודות שלהם ויש לו כלפיהם טענות.

וליד טאהא: הבעיה שסטודנטים אלה מרגישים שאין להם כתובת, הפניות שלהם לא נענות בזמן הדרוש, הם לא יודעים למה מעכבים אותם, ומגיע להם, מאיתנו לפחות, שייערכו מולם פגישות וידרשו מהם ספציפית: כל אחד והבעיה שלו – מה רוצים ממנו, ולא להשאיר אותם תלויים.

וליד טאהא: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, דיברתי כאן אתמול על החשיבות של תוכנית היל"ה, ואני רוצה לשתף אתכם, חבריי חברי הכנסת, במה שכתבה לי הבוקר אימא מודאגת: אני אימא לשלושה ילדים שעברו קשיים גדולים במסגרת החינוך החרדי, ולפני שבע שנים התגרשתי.

יוראי להב-הרצנו: הבן הבכור שלי ישב אז בבית ולא למד, ואז הציעו לי בפעם הראשונה את התוכנית.

יוראי להב-הרצנו: בהתחלה הוא לא היה מוכן לשמוע דבר, אבל המלאכים של היל"ה לא ויתרו.

יוראי להב-הרצנו: לאט-לאט הם עטפו אותו והביאו אותו למצב של למידה והצטיינות.

יוראי להב-הרצנו: הוא סיים את היל"ה בבגרות מלאה עם ממוצע גבוה.

יוראי להב-הרצנו: יש לי עוד בן שעכשיו נמצא בהיל"ה, הוא נשר מבית הספר לאחר המון קשיים, וגם אותו לאט-לאט מביאים למקום של למידה ומוטיבציה.

יוראי להב-הרצנו: התוכנית הזאת, תוכנית היל"ה, מצילה נפשות, בלעדיה הילדים האלה ילכו לאיבוד.

יוראי להב-הרצנו: אין להם עוד אופציות, זאת ההזדמנות האחרונה שלהם לפני היפלטות מוחלטת ממערכת החינוך.

יוראי להב-הרצנו: אני מתחננת – כך היא כותבת – תמשיכו להפעיל את תוכנית היל"ה.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת קטי שטרית – איננה.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בכל העולם כלי התקשורת מדברים על קריסת הממשלה בלבנון, על התפטרות הממשלה, ואלי קריסת המדינה.

ג'אבר עסאקלה: ומה אצלנו, מה המצב אצלנו?

ג'אבר עסאקלה: רשימה חלקית: מאות אלפי מובטלים, עסקים קורסים, אלפי עצמאים על סף קריסה, תחום התיירות סגור, פגיעה במערכת המשפט, תחום התרבות סגור, מערכת הבריאות על סף קריסה, מערכת הסיוע הסוציאלי בסכנת קריסה, מערכת החינוך סגורה ובאי-ודאות לגבי העתיד, תוכניות חינוכיות נסגרות – הזכירו את היל"ה, את קרב – תאונות עבודה, תאונות דרכים, הרוגים, הריסת בתים, קנסות, צווי הריסה כל הזמן, וזו רשימה חלקית.

ג'אבר עסאקלה: בקיצור, שיתוק, בלבול ואי-ודאות.

ג'אבר עסאקלה: במה עסוקים נתניהו ושריו?

ג'אבר עסאקלה: בתרגילים פוליטיים, במלחמות פנימיות, בהישרדות של ראש ממשלה מושחת.

ג'אבר עסאקלה: נתניהו, אירחל, אירחל, אירחל, תתפטר.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוריאל בוסו – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ידידי יוראי דיבר הרגע על תוכנית היל"ה, שזו תוכנית חשובה.

יבגני סובה: למעלה מ-8,000 תלמידים מדי שנה מקבלים סיוע מהתוכנית הזאת.

יבגני סובה: הנוער הנושר – בכלל, המילה "נושר" זאת לא מילה טובה; זה נוער במצוקה, זה נוער שזקוק לעזרתנו.

יבגני סובה: ואני שמעתי שיש כוונה לסגור את התוכנית הזאת.

יבגני סובה: ואני קורא מפה לשר החינוך לשקול שוב את ההחלטה שלו, כי אתמול שמעתי בוועדת החינוך את המתווה שהציג השר, וגם אמרתי לו ובירכתי אותו ואמרתי: ההצלחה שלך זה ההצלחה של ילדינו, ולחלק מאיתנו יש כבר נכדים שהם במערכת החינוך.

יבגני סובה: אז בוודאי שרק בן אדם מנותק או חייזר יכול לאחל לשר החינוך להיכשל בתפקידו.

יבגני סובה: ולכן אני קורא לו שוב: אדוני, תשקול שוב את הנושא של סגירת תוכנית היל"ה.

יבגני סובה: למעלה מ-8,000 תלמידים חייבים להמשיך בתוכנית הזאת.

יבגני סובה: והרוב הגדול מהם באים להתגייס לצבא, חוזרים לחברה והופכים לאזרחים לכל דבר, אזרחים טובים.

יבגני סובה: מחר יש הפגנה בשעה 13:00 מול הכנסת.

יבגני סובה: אני קורא לכל חבריי חברי הכנסת לבוא, לדבר עם האנשים, ולתמוך בתוכנית החשובה הזאת, תוכנית היל"ה.

יבגני סובה: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום, ביוזמתי וביוזמת חברי אוסאמה סעדי, קיימנו דיון בוועדת החוקה בסוגיית הייצוג ההולם לאוכלוסייה הערבית, בהמשך לדוח שהגישה הנציבות לאחרונה.

יוסף ג'בארין: הדוח מדבר על ייצוג של האוכלוסייה הערבית בסביבות של 12%.

יוסף ג'בארין: אלא מה, הנתון הזה מטעה.

יוסף ג'בארין: כאשר לא מכלילים את משרד הבריאות, לרבות בתי החולים הממשלתיים, הייצוג של האוכלוסייה הערבית יורד ל-7.7% – הרבה הרבה פחות משיעור האוכלוסייה הערבית באוכלוסייה הכללית והרבה פחות אפילו מהיעד הכללי שהממשלה החליטה עליו ב-2007 והושג רק ב-2016, 10% ייצוג.

יוסף ג'בארין: לכן אני אומר שחובת הייצוג ההולם שקיימת בחוק בעצם אינה מקוימת בפועל.

יוסף ג'בארין: זהו מצב בלתי חוקי.

יוסף ג'בארין: וכאשר עולים בדירוג של השירות הממשלתי הייצוג הולך ומצטמצם, ככה שבדירוג הבכיר ייצוגם של האזרחים הערבים הינו פחות מ-3%.

יוסף ג'בארין: לייצוג בשירות המדינה יש משמעות מאוד חשובה, גם של השתתפות בגופים שמקבלים את ההחלטות ומקצים את המשאבים, אבל זה גם משאב כלכלי: כל אחוז נוסף של ייצוג זה מאות משרות חדשות לצעירים הערבים ולאקדמאים הערבים, מכאן חשיבות הנושא וחשיבות המאבק שלנו להגיע לכמה שיותר ייצוג – לפחות ל-20%, לדעתי, שזה שיעורם הכללי באוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: שלמה המלך אומר בקהלת: "ועוד ראיתי תחת השמש מקום המשפט שמה הרשע".

יצחק פינדרוס: למה שם דווקא, במשפט?

יצחק פינדרוס: יש מקומות רבים של רשעות.

יצחק פינדרוס: אתמול הכריזו שופטי בג"ץ כנגד הריסת בית המחבל שרצח את החייל עמית בן יגאל, ה' ייקום דמו.

יצחק פינדרוס: הפסיקה עוררה סערה רבתי: פוליטיקאים מימין גינו, מהמרכז התחמקו, מהשמאל גיבו.

יצחק פינדרוס: כל אחד ותפיסת עולמו, כל אחד והאג'נדה שלו.

יצחק פינדרוס: אתמול בלילה, כשנרגעו הרוחות קצת, התבוננתי בפסק הדין, מי השופטים בעד הריסת בית המחבל – השופטת, איזה פלא, יעל וילנר, שמונתה על ידי שקד, פלא ממש.

יצחק פינדרוס: נגד ההריסה, הפלא ופלא, השופטים ג'ורג' קרא ומני מזוז, מי שסגר את התיק הפלילי נגד שרון ואחר כך הכשיר בשבתו כיועץ המשפטי לממשלה את הפגיעות החמורות ביותר בזכויות האדם בתקופת ההתנתקות.

יצחק פינדרוס: ברור לכול שאם היו במקרה מוציאים מהרכב השופטים את מזוז ושמים במקומו את המתנחל נעם סולברג, התוצאה הייתה הפוכה.

יצחק פינדרוס: אז לא ערכים, לא עקרונות, לא חוקים מניעים את פסקי הדין ואת גלגלי הצדק שטוחנים לאט, אלא אג'נדות.

יצחק פינדרוס: לא משנה כמה שופטים ימנים, דתיים, שמרנים ימונו, הכול בסופו של דבר תפיסת עולם פוליטית.

יצחק פינדרוס: אז למה צריך שני מבנים?

יצחק פינדרוס: צריך גם פה בניין וגם שם בניין?

יצחק פינדרוס: צריך ממשלה חליפית?

יצחק פינדרוס: בניין חליפי?

יצחק פינדרוס: פרלמנט חליפי?

יצחק פינדרוס: למה הדבר הזה?

יצחק פינדרוס: חבר'ה, או שתבטלו את הכנסת או שתבטלו את בית המשפט.

יצחק פינדרוס: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, בעוד כמה ימים, בתחילת שנת הלימודים, אלפי ילדים בנגב לא יגיעו לבתי הספר, כי אין מסגרת כזאת.

סעיד אלחרומי: עד עכשיו אין פתרון לקרוב ל-5,000 ילדים בגיל שלוש עד חמש.

סעיד אלחרומי: נוסף עליהם, אלפי ילדים גם לא יזכו ללמוד כי אין פתרון קצה ואין להם יכולת ללמוד מרחוק.

סעיד אלחרומי: למרות ההבטחה לפני כמה חודשים והקצבה של 50 מיליון שקל לטפל ספציפית באוכלוסייה החלשה הזאת – העניין עדיין לא הוסדר.

סעיד אלחרומי: בנוסף, העומס הנוראי בבתי ספר, ואני אציין כאן את בתי ספר אלעזאזמה א' וב'.

סעיד אלחרומי: יש שם, בשטח מאוד מצומצם, כ-2,300 תלמידים, והמדינה לא מאפשרת להוסיף אפילו מבנה אחד נוסף, זאת אומרת שהילדים נדחסים כמו סרדינים.

סעיד אלחרומי: האפשרות האחרת היא שתהיה שביתה של כל החברה הבדואית והמגזר הבדואי.

סעיד אלחרומי: המצב הזה שברירי מאוד ולא יכול להימשך.

סעיד אלחרומי: אני קורא כאן לשר החינוך, למנכ"ל משרדו, לקחת את העניינים לידיים: בתי ספר שקיימים כבר 50 שנה, לא יכול להיות שעכשיו מערימים קשיים להרחבתם ולהצבת קרוונים חדשים.

סעיד אלחרומי: תציבו את הקרוונים כדי שהתלמידים יתחילו ללמוד, ואחר כך נשב לפתור את כל הסוגיות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת עוזי דיין – איננו; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה; חבר הכנסת מנסור עבאס – איננו; חבר הכנסת אופיר סופר – איננו.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, קורים הרבה דברים במדינה ומעבר לגבולות, וכמעט כולם מקבלים כיסוי תקשורתי.

עאידה תומא סלימאן: זה, אנחנו לא שומעים עליו הרבה: אתמול נערך דיון בבג"ץ בנושא שטח האש 918 או בשמו המקורי מסאפר יטא.

עאידה תומא סלימאן: ב-1981 הציע שר החקלאות שרון להקצות שטחי אימונים לצה"ל בדרום הר חברון ללא כל צורך מבצעי.

עאידה תומא סלימאן: מהפרוטוקולים נמצא כי הסיבה לכך היא התפשטות ערביי ההר.

עאידה תומא סלימאן: ב-1999 פינה צה"ל כ-700 תושבים מהאזור בעילה של מגורים בלתי חוקיים בשטח אש.

עאידה תומא סלימאן: כשנה לאחר מכן הם הוחזרו על פי צו ביניים ומאז הם חיים בפחד מתמיד מגירוש וסובלים מהריסות חוזרות ונשנות של בתיהם, מקורות המים שלהם ושטחיהם החקלאיים.

עאידה תומא סלימאן: מכתב ממסאפר יטא: אני רג'דה איברהים אבו ארם.

עאידה תומא סלימאן: אני חיה הכבר 35 שנים בג'ינבה שבמסאפר יטא.

עאידה תומא סלימאן: ברמדאן 1985 הצבא הרס את הכפר שלנו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי בת שמונה ואני זוכרת שראיתי את הכול לנגד עיניי ואת הפחד של המשפחה שלי מהצבא ומהמינהל האזרחי.

עאידה תומא סלימאן: היום אני בת 43 ואני חיה בפחד יום-יומי מגירוש, מגיל שמונה.

עאידה תומא סלימאן: בקרוב יהיה עוד דיון ואנחנו חוששים לעתיד שלנו – האדמה, הכפרים והבתים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: לצערי, גם זה קורה אפילו אם לא מדברים עליו.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלי אבידר – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השבוע מציינים 14 שנה לפטירתו של החייל סמל ראשון יואן (יעקב יוסף) זרביב, זיכרונו לברכה, שנפל בקרב במלחמת לבנון השנייה ביום י"ח באב תשס"ו.

יוסף טייב: בן 22 היה בפטירתו, הותיר אחריו את הוריו ושלושת אחיו היקרים, עמנואל, אורן וראובן.

יוסף טייב: יואן נולד ביום ז' באב תשמ"ד בצרפת להוריו, אברהם ג'רר וחנה זרביב.

יוסף טייב: הוא עלה לארץ בגיל 19 בשנת 2003, התגייס לצה"ל בשנת 2004 ושירת כחייל בודד בחטיבת הנחל בגדוד שחם 931 כלוחם.

יוסף טייב: השנה, בשל משבר הקורונה, הוריו לא הצליחו להגיע.

יוסף טייב: למרות שלשכתי ניסתה לעזור, הם לא הצליחו להגיע ולפקוד את הקבר של בנם, שנמצא באשדוד.

יוסף טייב: שוחחתי עם הוריו ארוכות ואמרתי להם שאעלה את זכרו כאן, בבית הזה.

יוסף טייב: הרצון של יואן להילחם על הארץ הוא הוכחה ניצחת שכל ישראל ערבים זה לזה, והוא מהווה סמל ודוגמה ליהודי צרפת שמחוברים לארץ ישראל, לעם ישראל ולתורת ישראל.

יוסף טייב: יהיה זכרו ברוך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלו אנחנו נחשפים ליותר ויותר פרטים מפרשה מזעזעת ומחרידה של התעללות בפעוטות בגן ברמלה.

אופיר כץ: אתמול פורסם כי בסרטונים מהגן נצפו למעלה מ-200 מקרי אלימות שתועדו במצלמות.

אופיר כץ: מה שהקטנטנים האלה עברו שם, לפי הדיווחים, זה פשוט גיהינום.

אופיר כץ: לצערי זה לא המקרה היחיד.

אופיר כץ: בזמן שאנחנו מדברים כאן ייתכן שיש עוד מקרים כאלה.

אופיר כץ: אנחנו מוכרחים לעצור את התופעה הזו, ואני פועל מסביב לשעון על מנת לעשות את זה, בשלושה צירים חשובים: ביטול דחיית חוק המצלמות – דרך אגב, קודם סיימתי פגישה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועוד ארגונים רלוונטיים ויש התקדמות בנושא, וכנראה שאנחנו כן נבטל את הדחייה הזאת; יש איזשהו מכשול משפטי שאנחנו צריכים להתגבר עליו, ואני מקווה שהחוק ייכנס לתוקף ב-1 בספטמבר – כניסה לתוקף של חוק הפיקוח והחמרת הענישה.

אופיר כץ: כאן אני רוצה לציין את יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד חבר הכנסת ג'בארין, שכבר קיים במהלך השבוע האחרון שני דיונים מאוד מאוד חשובים לקידום החוק.

אופיר כץ: לצערי אנחנו רואים ענישה מאוד מאוד מקילה ומגוחכת לאותן מתעללות שמואשמות בבית משפט.

אופיר כץ: קנסות, עבודות שירות, מאסר על תנאי.

אופיר כץ: אין מידתיות בין חומרת המעשה לחומרת הענישה.

אופיר כץ: הצעת החוק שאני מקדם – כבר שנה אני מנסה – קובעת שכל מתעללת בפעוט תשב בכלא, לא פחות מכך.

יריב לוין: משפט אחרון, כי אתה כבר הרבה מעבר לדקה.

אופיר כץ: משפט אחרון.

אופיר כץ: אני קורא לך שוב, אדוני שר המשפטים אבי ניסנקורן, לתמוך בהצעת החוק שלי כלשונה – בלי עבודות שירות, עוד היום, ונמנע את האסון הבא.

אופיר כץ: זו החובה שלנו לשמור על ביטחון הילדים שלנו.

אופיר כץ: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה.

אריאל קלנר: בעקבות פסיקת בג"ץ אתמול, שביטלה את צו הריסת בית המחבל שרצח את הלוחם עמית בן יגאל, השם ייקום דמו.

אריאל קלנר: הדברים שאקריא מתבססים על פוסט שהעלה אמש הרב חיים נבון.

אריאל קלנר: יש לי כלל אצבע בנוגע להתלבטות אילו שאלות אינן מעניינו של בית המשפט.

אריאל קלנר: כל נושא שבו אתה יודע מראש מה יפסוק כל שופט לפי השקפת עולמו אינו נושא משפטי אלא מוסרי, ואין בו שום יתרון לשופטים, ובדרך כלל להפך.

אריאל קלנר: השופט איש השמאל קרא והשופט איש השמאל מזוז פסקו נגד השופטת הדתייה בנוגע להריסת בתי מחבלים, וזה לא הפתיע אף אחד.

אריאל קלנר: שני שופטים חילונים, גרוסקופף ופוגלמן, פסקו נגד השופט הדתי הנדל בנוגע לחמץ בבתי חולים בפסח, וגם זה היה צפוי.

אריאל קלנר: מתוך תשעה שופטים שדנו בפסילתם של המועמדים לכנסת בן-ארי וכסיף, שבעת השופטים המזוהים עם השמאל פסלו בלי למצמץ את הימין הקיצוני ואישרו את השמאל הקיצוני.

אריאל קלנר: רק שני השופטים המתנחלים, במקרה לגמרי, מינץ וסולברג, היו די ישרים כדי לומר שצריך ליישר קו בין שני הקצוות.

אריאל קלנר: בכל המקרים הללו, כאשר היה די ידוע מראש מה יפסוק כל שופט לפי זהותו והשקפתו, סימן הוא שאין מדובר בשאלה משפטית שצריך בשבילה השכלה משפטית או ניסיון משפטי.

אריאל קלנר: ולגבי ויכוח בין רעיונות וערכים יש שיטה מעניינת שנקראת דמוקרטיה, שבה מכריעים בין רעיונות בבית הנבחרים ולא בקבוצה נבחרת שבוחרת את עצמה בשיטת חבר מביא חבר, או יותר נכון שמאלן מביא שמאלן.

אריאל קלנר: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה.

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי לכנסת, אני חושב שאין לב שלא כאב ואין עין שלא דמעה היום כששמענו את אבא של עמית בן יגאל, זכרונו לברכה.

עמית הלוי: הוא לא ביכה היום את רצח בנו, הוא ביכה את העובדה שהוא לא הבין את הטרמינולוגיה של בג"ץ אתמול.

עמית הלוי: הוא לא הבין איך שופט בישראל, אני אצטט, מגדיר את הרצח המכוון שלו, חייל בפעילות מבצעית, כלא מקרה קיצוני.

עמית הלוי: השופט קרא כתב: הריסת בית צריכה להיות שמורה רק למצבי קיצון.

עמית הלוי: רצח חייל גולני בארץ ישראל, כל חייל שהוא, הוא דבר שבשגרה?

עמית הלוי: הוא לא מקרה קיצון?

עמית הלוי: ואני רוצה להוסיף עוד משהו מזעזע בהקשר של הטרמינולוגיה.

עמית הלוי: בתיאור הרצח כותב השופט קרא: "המפגע" – כמו שהוא קורא לו – "עלה על גג דירתו בקומה השלישית, נטל משם חצי בלוק והשליכו לעבר החיילים – – – וכתוצאה מכך קיפד את חייו חייל צה"ל – – –".

עמית הלוי: תיאור טיולי מאוד, של טיול.

עמית הלוי: וזה אחרי שהתביעה במשפט אומרת שהוא חיכה שהחיילים יעלו בשביל, והוא זיהה שהם חיילי צה"ל, והוא זרק את האבן.

עמית הלוי: לא חצי בלוק, לא חצי ולא רבע, זרק את הבלוק.

עמית הלוי: כמה שברים היו בגולגולת של עמית בן יגאל, זיכרונו לברכה.

עמית הלוי: אז בצדק אבא של עמית לא יכול להבין את הטרמינולוגיה הזאת, ואני חושב שאף אחד לא יכול להבין.

עמית הלוי: אבל ברשותך עוד דבר אחד, כיוון שאנחנו כאן בבית המחוקקים יודעים שלא רק הטרמינולוגיה – – –

יריב לוין: אנחנו מעבר לזמן, אז באמת במשפט.

עמית הלוי: לא רק הטרמינולוגיה הייתה הבעיה בבית המשפט אתמול.

עמית הלוי: האיוולת המשפטית כשמערכת הביטחון דורשת ענישה קולקטיבית – סליחה, כשהשופטים מגדירים את הדרישה של מערכת הביטחון על פי תקנה 119 כענישה קולקטיבית, הם לא מבינים במה מדובר.

עמית הלוי: לא מדובר על ענישה.

עמית הלוי: כשמערכת הביטחון דורשת הריסת בית היא לא דרשה לענוש את הרוצח על הרצח, היא דרשה למנוע את הרצח הבא.

עמית הלוי: היא דרשה למנוע שהילדים, אותם שמונה ילדים שהשופטים ריחמו עליהם – –

יריב לוין: תודה רבה.

עמית הלוי: – – ירצחו את עמית בן יגאל 2.

עמית הלוי: ומשפט אחרון, ברשותך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: לא, אי-אפשר, לא.

יריב לוין: אני מצטער, יש מסגרת זמנים.

יריב לוין: אנחנו תכף כבר מגיעים ליותר משתי דקות.

עמית הלוי: מאה אחוז.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת מתן כהנא – איננו.

יריב לוין: אם כך, חברות וחברי הכנסת, תמו נאומים בני דקה.

יריב לוין: מכאן, בהתרגשות, אנחנו עוברים לנאום הבכורה של חברת הכנסת תהלה פרידמן, בבקשה.

תהלה פרידמן: בשבועות האחרונים, מאז הגעתי לבית הזה, אני לא מפסיקה לחשוב על רבן יוחנן בן זכאי, אחד היהודים החשובים ביותר בהיסטוריה; מי שברגע האחרון הצליח לחלץ את העם היהודי מירושלים של בית המקדש הבוער ליבנה של בית המדרש המחבר ולהמציא אותו מחדש.

תהלה פרידמן: אני חושבת על המנהיג הזה, שחי בתוך ירושלים, בתוך מלחמת אחים נוראה, כשבחוץ עומדים הרומאים ומחכים לרגע הנכון להיכנס ולהחריב הכול; מלחמת אחים שהתחילה בגלל ויכוח על היחס לרומאים, אבל הפכה מהר מאוד למלחמה של זהות, מלחמת הכול בכול: מה שאתה חושב על הרומאים הפך למי שאתה.

תהלה פרידמן: מה שאת מאמינה שצריך לעשות הפך למי שאת.

תהלה פרידמן: אם אני לא מסכימה איתכם, אני נגדכם, לגמרי, עד לשפיכות דמים.

תהלה פרידמן: השנאה שטפה את הכול.

תהלה פרידמן: בשם השנאה נשלפו סכינים בבית המקדש.

תהלה פרידמן: בשם השנאה הוצתו מחסני המזון שיכלו להחזיק עיר במצור.

תהלה פרידמן: בשם השנאה הגיע הרעב, ועם הרעב הגיע הייאוש.

תהלה פרידמן: רבן יוחנן בן זכאי לא היה מהאו"ם.

תהלה פרידמן: הוא ותלמידיו היו צד במאבק.

תהלה פרידמן: הם נלחמו בקנאים ובקנאות.

תהלה פרידמן: אבל בשלב מסוים הוא בוחר אחרת.

תהלה פרידמן: הוא מבין שבמלחמת האחים כולם כבר הפסידו, והוא עושה מהלך מפתיע ופונה לאויב המר שלו, זה שלהבנתו אשם בחורבן המתקרב.

תהלה פרידמן: אבא סיקרא קראו לו, מנהיג הקנאים בירושלים.

תהלה פרידמן: גם אבא סיקרא כבר יודע שמלחמת האחים יותר מסוכנת מהאויב שבחוץ, אבל האיש הזה, שהבעיר את האש, מגלה שהוא כבר לא מצליח להשתלט עליה.

תהלה פרידמן: האנשים שלו לא מקשיבים לו, השנאה שהוא הפיץ הפכה להיות יותר חזקה ממנו.

תהלה פרידמן: יחד, ראש הקנאים וראש המתונים מצליחים להבריח את רבן יוחנן בן זכאי החוצה מירושלים, לא על מנת להחזיר את הגלגל אחורה אלא כדי להתחיל משהו חדש.

תהלה פרידמן: להניח את היסודות ליום שאחרי.

תהלה פרידמן: לנאומי פתיחה של חברי כנסת חדשים יש כללים.

תהלה פרידמן: אני אמורה לספר על תחנות בחיי, להודות למי שהביאני עד הלום ולשתף משהו מהחלומות ומהשאיפות שבשמן ולשמן הגעתי אל הבית הזה.

תהלה פרידמן: אבל נאום הפתיחה שלי יכול מאוד להיות גם נאום הסיום, והרלוונטיות של החלומות והתוכניות שאיתם באתי מוטלת בספק בתוך הכאוס הזה של דהרה אל התהום וההרס של בחירות רביעית.

תהלה פרידמן: ולכן אני מוותרת על כללי הטקס, ומבקשת סליחה מאבא ואימא שיושבים פה ובאמת הביאוני עד הלום, ומהורי האיש שלי, ומכל השותפות והשותפים הרבים לדרך שאני צריכה להזכיר.

תהלה פרידמן: אבל אני מבקשת לומר משהו אחר.

תהלה פרידמן: נדמה לי שהוא גם בשמם.

תהלה פרידמן: אלפיים שנה עברו מרבן יוחנן.

תהלה פרידמן: חזרנו לירושלים, בנינו מדינה, אבל עכשיו, בתוך משבר אדיר ממדים, אנחנו מוצאים את עצמנו שוב במקום מפחיד.

תהלה פרידמן: מגפה קטלנית משתוללת בחוץ, ובפנים – אותו רצון הרסני לנצח אחד את השני.

תהלה פרידמן: אותם עיוורון ואיוולת, אותה שנאה ממארת, שגורמת לנו להשקיע את מרב האנרגיה במאבק הפנימי.

תהלה פרידמן: ושוב, כמו אז, שורפים את מחסני האמון.

תהלה פרידמן: מפוררים את מערכות השלטון.

תהלה פרידמן: מסכנים, בחוסר אחריות מטריף דעת, את עצם קיום הבית המשותף.

תהלה פרידמן: בלב ימי הקורונה, בתוך משבר בריאותי, כלכלי וחברתי שלא ידענו כמותו, בתוך משבר משטרי אחרי שנה וחצי בשיתוק ללא תקציב מאושר, בגירעון קשה, במיתון, שוב יש מי שרוצה שנאחז איש בציציות הראש של אחיו, ששוב נשוסה זה בזה; ששוב ניקח כל פצע וצלקת חברתית ונשפשף אותם עד זוב דם; שוב נלעג ונבוז לכאבים של אחרים.

תהלה פרידמן: שלוש פעמים בתוך שנה וחצי ניסיתם לנצח, לכופף, להכריע, להכניע – חייבים להפסיק את זה.

תהלה פרידמן: חייבים להפסיק לנסות לנצח.

תהלה פרידמן: אסור שישראל הראשונה תכריע את ישראל השנייה, אבל אסור גם שישראל השנייה תכריע את ישראל הראשונה.

תהלה פרידמן: אסור לנצח אחד את השני.

תהלה פרידמן: אני יהודייה, דתייה, ציונית דתית, לאומית, פמיניסטית, ירושלמית.

תהלה פרידמן: גדלתי לתוך שפה ומסורת מסוימות.

תהלה פרידמן: גדלתי לתוך בית, קהילה ומסורת שעיצבו אותי.

תהלה פרידמן: יש בעולם שלי המון אמת, יופי וטוב – אבל לא כל האמת, לא כל היופי, לא כל הטוב.

תהלה פרידמן: אני לא רוצה שכולם יהפכו להיות אני, אני לא רוצה שכולם יאמינו באותם דברים כמוני, כי אני יודעת שגם בקהילות ובעולמות אחרים יש אמת, יופי וטוב, ויש לי מה ללמוד מהם.

תהלה פרידמן: יש לי מה ללמוד מהמסורתיות המזרחית, מיהודי ברית המועצות, מיהודי אתיופיה, מצאצאי החלוצים בהתיישבות העובדת, מהליברלים האינדיבידואליסטים, מהחרדים, מהחרד"לים; יש לי מה ללמוד מהערבים, מהדרוזים, מהבדואים, יש לי מה ללמוד מיהודי התפוצות.

תהלה פרידמן: נכון, לחלק מהקבוצות והמגזרים האלה יש עקרונות, ערכים ומעשים שאני מתנגדת להם בתוקף – חלקם ממש מאיימים עליי כאישה, כיהודייה, כציונית, כדתייה – אבל אני זוכרת ויודעת שבכל אחת מהקבוצות, ממש בכל אחת, יש אומנם את מי שרואים את עצמם כדרך היחידה, הנכונה שתכף-תכף כולם יכירו בצדקתה, ירצו להיות כמותה, והיא תוביל ותשלוט, אבל יש גם את מי שמבינים שהשונות בינינו אינה זמנית, שנגזר עלינו לחיות יחד ושזה אתגר חיינו.

תהלה פרידמן: עימם אני מבקשת לכרות ברית של מתונים – עם כל הכוחות מכל המגזרים שמבינים את האתגר הזה שנקרא חיים ביחד; להחזיר את הכוח מהקצוות שמטריפים את החיים של כולנו וליצור מרכז משותף.

תהלה פרידמן: אני מדברת בטון רך, אני יודעת, ואפשר לטעות ולחשוב שגם המסר שלי הוא של מרכז רך ופשרני.

תהלה פרידמן: אבל זה בדיוק להפך: המרכז שלי הוא מרכז לכתחילה – מרכז קנאי שלא מוכן להתפשר על המרכזיות שלו, על האחריות שלו לכל תושבי מדינה, על המקום שיש בו לכל מי שרוצה באמת לחיות יחד; ששם גבול לקנאות, ששם גבול לאנוכיות.

תהלה פרידמן: מרכז שיש לו מסירות נפש על מתינות, על דמוקרטיה, על יהדות שעושה מקום; מרכז שמגן בגופו על כללי משחק שמאפשרים לנו לנהל מחלוקת בלי להתפרק לחתיכות.

תהלה פרידמן: הרב אברהם יצחק הכהן קוק כתב לפני שנים רבות על "שלושה כוחות" ש"מתאבקים כעת במחננו: הקודש, האומה והאנושיות".

תהלה פרידמן: במילים שלנו: הדתיות, הלאומיות וההומניזם.

תהלה פרידמן: הרב קוק עצמו היה איש שכל-כולו קודש.

תהלה פרידמן: אבל הוא ידע כמה מסוכנים הקודש המוחלט, הלאומיות המוחלטת או ההומניזם המוחלט.

תהלה פרידמן: אף אחד לא צודק לבדו.

תהלה פרידמן: חברה בריאה היא חברה שיש בה שלושת הכוחות הללו, לא רק כדי שירסנו אחד את השני; אנחנו זקוקים זה לזה.

תהלה פרידמן: בשישה שבועות שאני בבית הזה שמעתי אין-סוף לעג וארס כלפי קבוצות שלמות בחברה הישראלית.

תהלה פרידמן: שמעתי את התקווה שהם ייעלמו ואנחנו נוכל לשלוט ללא מצרים.

תהלה פרידמן: אני רוצה לספר לכם משהו: הם לא ייעלמו.

תהלה פרידמן: צאו לכמה בחירות שתרצו – אף אחד לא ייעלם.

תהלה פרידמן: אם נמשיך לנסות לנצח אחד את השני, מי שינוצח יהיה העתיד של הילדים שלנו, מי שיובסו יהיו הערבות ההדדית, החוסן הפנימי, היכולת להמשיך ולקיים את הנס הזה שנקרא מדינת ישראל.

תהלה פרידמן: אנחנו חיים בתוך נס.

תהלה פרידמן: אני בת לצנחן ממשחררי ירושלים, האבא של האיש שלי הוא צנחן ממשחררי ירושלים, ואני חיה ומגדלת את ילדיי בירושלים.

תהלה פרידמן: היום-יום הכי פשוט ובסיסי שלי הוא התגשמות הנבואות הגדולות ביותר של נביאי ישראל: זקנים וזקנות ברחובה של עיר, ילדים וילדות משחקים.

תהלה פרידמן: מה שעבור סבי וסבתי היה חלום שקשה לדמיין הוא מציאות החיים הפשוטה שלי.

תהלה פרידמן: אבל מעולם לא לקחתי אותה כמובן מאליו.

תהלה פרידמן: יהודה עמיחי לימד אותנו: "מרחוק כל דבר נראה נס / אבל מקרוב גם נס לא נראה כך.

תהלה פרידמן: / אפילו מי שעבר בים סוף בבקיעת הים / ראה רק את הגב המזיע / של ההולך לפניו / ואת נוע ירכיו הגדולות".

תהלה פרידמן: אני בעלת נס המכירה בניסה.

תהלה פרידמן: אני מודה לקדוש ברוך הוא על הזכות לחיות בנס הזה, ובעיקר אני מרגישה אחראית עליו, לשלומי, לשלומו ולשלמותו.

תהלה פרידמן: כי שלומי קשור בחוט לשלומו.

תהלה פרידמן: באתי לכאן כדי להיות חלק מהנהגה שמחויבת לקיום הנס שנקרא מדינת ישראל; הנהגה שלא רוצה לנקום על עוולות, לדאוג לאנשי שלומנו או להיות צודקת, אלא רוצה לשקם ולאחות.

תהלה פרידמן: הנהגה שרוצה לדאוג למי שבחר בה בדיוק כמו למי שלא; שלא לועגת לכאב של מי שהפסיד; שמאמינה באחווה; הנהגה שמטפחת מערכות שלטון מעולות, שפועלת לפיוס ולשיקום פנימי, הנהגה שלא רוצה למחוק אף אחד.

תהלה פרידמן: לא הנהגה של קילרים; אני מחכה ומתפללת להנהגה של הילרים.

תהלה פרידמן: האמנתי בהכרח של ממשלת אחדות.

תהלה פרידמן: אני עדיין מאמינה שזאת הדרך היחידה להניח את היסודות לשלב הבא בחיי המדינה, להציל אותנו מחורבן, להמציא את עצמנו מחדש.

תהלה פרידמן: הרבה מחיי המקצועיים והציבוריים הקדשתי לחיבורים שנועדו להביא ליצירת מרכז ישראלי ויהודי חדש.

תהלה פרידמן: אני מאמינה שהאחריות והחובה שלנו היא לעשות רבן יוחנן בן זכאי: לכרות ברית של מתונים, ליצור מרכז ישראלי חדש שמגדיר את עצמו לפי מה שהוא כן, ולא לפי מה שהוא לא.

תהלה פרידמן: אלה ימי הבית השלישי.

תהלה פרידמן: ובדיוק כמו השניים שקדמו לו הוא שביר, הוא דליק, הוא לא מובן מאליו.

תהלה פרידמן: היציבות שלו היא באחריותנו, הקיום שלו תלוי בנו.

תהלה פרידמן: זאת המשמרת שלנו.

תהלה פרידמן: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת תהלה פרידמן והמון בהצלחה.

יריב לוין: אני מזמין את השרה פנינה תמנו לברך את חברת הכנסת פרידמן.

יריב לוין: אחריה – ברכות משאר עמיתינו.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת נכבדים, חברת הכנסת תהלה היקרה, ברוכים הבאים – בני משפחתך שנמצאים למעלה, ונושאים את עיניהם אלייך.

פנינה תמנו: דברים היוצאים מן הלב נכנסים אל הלב.

פנינה תמנו: תהלה, זאת זכות בשבילי לברך אותך ביום המרגש הזה.

פנינה תמנו: נכון, עבר קצת זמן מהרגע שנכנסת, אבל נאום בכורה זה תמיד מרגש ונכנס לדברי הימים של ישראל.

פנינה תמנו: אנחנו עומדות כאן היום בבית המחוקקים, המקום שבו עמדו גדולי האומה הזאת, הבית שמעצב את פני החברה הישראלית כבר שבעה עשורים, המקום שבו מחוקקים – ואת מחוקקת עכשיו – את החוקים הכי גדולים; הבית שמתווה את הדרך לחברה הישראלית בדברים הטובים.

פנינה תמנו: את הדברים הפחות-טובים אנחנו נעדיף להשאיר בחוץ.

פנינה תמנו: אמרת שבנאומי בכורה נהוג בדרך כלל לספר את נקודות הדרך, ושאת מוותרת על לספר ולפרוס את נקודות הציון שאת עשית עד שהגעת עד הלום.

פנינה תמנו: אני לא מוותרת על כך, וגם אומר שהחיבור שלי ושלך – נכון, הוא מתוך העולם הפוליטי, אבל הוא היה מיידי.

פנינה תמנו: שתינו למדנו באולפנת צפירה, גדלנו והתחנכנו בבית דתי, מסורתי, לאומי, ציוני; ושתינו גם בחרנו בגיל מאוד צעיר לא לשבת על הגדר.

פנינה תמנו: כך שאת הסיפור שלך אני מכירה עוד לפני כן, אבל ככל שצללתי לקראת הנאום הזה – אני יכולה לומר לך שיש אנשים שדווקא הצמיחה העיקרית של מנהיגותם קורית בבית הזה, אבל יש אנשים שהצמיחה שלהם והמאסה הקריטית והמשמעותית במנהיגות שלהם היא דווקא בנקודות הציון והדרך שהם עשו עד הלום – מנהיגות שאינה תלויה בזמן ומקום.

פנינה תמנו: אני רוצה לומר לך, תהלה, המנהיגות שלך היא לא מובנת מאליה, עוד מהימים שהיית בת נוער.

פנינה תמנו: לא כל בן נוער או בת נוער בוחרים ללכת ולהתנדב במרכזי קליטה.

פנינה תמנו: היום, כשרת העלייה והקליטה, וגם כמישהי שעשתה עלייה בעצמה, אני יודעת שדרך הישראלים היפים אפשר ללמוד הכי הרבה, אפשר להתאקלם הכי מהר.

פנינה תמנו: אני חושבת שעצם העובדה שבחרת בגיל האנרגטי שלך להשקיע בילדים המתוקים, בין אם בלימוד השפה העברית ובין אם בלימוד התנ"ך, ולאחר מכן גם כבת שירות לאומי לשרת את המדינה במרכזי קליטה עם מי שבאותם רגעים עושה את דרכו ואת הצעדים הראשונים במדינה שלנו – זה לא דבר שהוא מובן מאליו.

פנינה תמנו: וגם כאישה צעירה תהלה בחרה לעסוק תמיד בחיבורים, לעסוק בישראליות שלנו, בגיוון שלנו.

פנינה תמנו: אמרת קודם ששונות זה לא משהו זמני, זה המסע שלנו, זה כאן, זה האתגר האמיתי.

פנינה תמנו: בבחירות שלך, בין בהקמת התנועה הירושלמית, ובין בלהיות עמיתה בכירה במכון שחרית, שעוסקים בלכידות חברתית, ובטח כיו"ר אישה של תנועת נאמני תורה ועבודה – אני חושבת שבכל הנקודות האלה את הוכחת שמה שלנגד עינייך זה העובדה שבימים האלה אנחנו בונים כאן חברה, חברה ישראלית, עם אתגר.

פנינה תמנו: ולעיתים גם אם נדמה לנו שאנחנו מחזיקים באמת אחת – יש באמת לא רבים שלא מפחדים לראות גם את האמת של הצד השני, לראות את הגיוון ולהבין שלפעמים ההקשבה או אפילו הפשרה או הלמידה התמידית זה דרך חיים.

פנינה תמנו: אני חושבת, כמו שאמרתי, שאת היסודות המוצקים למנהיגות שלך, שהיא – אמרת קודם שאת מדברת בטון עדין, צנוע, אני לא זוכרת את המילה שהשתמשת בה, אבל זה בדיוק המנהיגות שלך; היא צנועה אבל מאוד מאוד נחושה וחודרת.

פנינה תמנו: לכן, זו גאווה שאת בבית הזה, אחת מהמנהיגות של ישראל לדורות בבית הזה.

פנינה תמנו: אמרת קודם שאולי אלה הימים האחרונים לכנסת.

פנינה תמנו: נכון, אנחנו לא בימים פשוטים, אנחנו בימי משבר, וכולי תקווה שנצליח לאחות את הקרעים והשברים בתוך הקואליציה ולהוביל את ישראל בימי המשבר האלה להמשך ממשלת האחדות, כי בסוף – אני חושבת שגם אני וגם את בסוף בחרנו אחדות.

פנינה תמנו: את לא הופתעת שאני בחרתי ללכת לאחדות, כי מבחינתי זה ערך עליון, וזה ערך בפני עצמו, וכך גם לא הופתעתי שאת בחרת ללכת לאחדות.

פנינה תמנו: זה בעצם שזור לאורך כל חייך.

פנינה תמנו: מי שפועל ממקום של לאחד, לחבר את החברה הישראלית, מתוך אהבת ישראל ומתוך אהבת הארץ הזאת, אין מה לתהות ואין מה להתפלא שהוא בוחר באחדות.

פנינה תמנו: אז לא אבדה התקווה.

פנינה תמנו: בכלל, אני חושבת שאת רק התחלת את דרכך במנהיגות הלאומית, ויש עוד הרבה לעשות.

פנינה תמנו: אבל, כמו שאמרתי, יש אנשים שהמנהיגות שלהם תלויה בזמן ובמקום, ואת לא כזו.

פנינה תמנו: אני יודעת שמכל מקום שאת נמצאת בו את עושה למען האחר ולא למען מי שדומה לך, את רואה את הגיוון.

פנינה תמנו: אני מאחלת לך שתאריכי ימים כאן, בבית הזה, שתפעלי למען החברה הישראלית ועם ישראל, שתמשיכי לראות את האוכלוסיות שהכי הרבה זקוקות לך ולנו ולמנהיגות של הבית הזה, ובטח למנהיגות נשית.

פנינה תמנו: אני חושבת שיש רבות ורבים שיכולים לשאת עיניים אלייך וללמוד מנהיגות מהי.

פנינה תמנו: את מכבדת את הבית הזה ואת מכובדת, ואני גאה להיות חברה שלך למפלגה, ומברכת אותך בהמון המון הצלחה.

פנינה תמנו: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לשרה פנינה תמנו.

יריב לוין: עד כאן נאום הבכורה של חברת הכנסת תהלה פרידמן.

יריב לוין: שוב, המון הצלחה.

יריב לוין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/846).

יריב לוין: ]

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 6) (חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף

יריב לוין: –2020, לקריאה ראשונה, של חברת הכנסת אתי עטייה, בבקשה.

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, "חסד ואמת נפגשו, צדק ושלום נשקו" – תהלים פ"ה, פסוק י"א.

חוה אתי עטייה: מעשים גדולים מתבצעים לא באמצעות עוצמה אלא באמצעות התמדה.

חוה אתי עטייה: בשנת 1996 נחקק חוק שכר שווה לעובדת ולעובד למען קידום שוויון ומניעת אפליה בין המינים בכל הנוגע לשכר במקום עבודתם.

חוה אתי עטייה: מאז ועד היום ידע החוק תיקונים מספר, עדות לעיסוק המתמיד בנושא החשוב הזה עקב המציאות התעסוקתית המשתנה ללא הרף.

חוה אתי עטייה: אני מאמינה שחוק כתוב הוא רשת ביטחון מוצקה שתכליתה להגן על מגזר או ציבור.

חוה אתי עטייה: אנחנו בתור מחוקקים עוסקים במלאכת האריגה.

חוה אתי עטייה: אם מתגלים קרעים או חורים ברשת שלנו, תפקידנו לאחות אותם למארג יציב וחיוני שיוכל לשרת את בוחרינו נאמנה גם במציאות של היום.

חוה אתי עטייה: נדבך על נדבך, טלאי על טלאי, אנחנו מבטיחים שהרשת הזאת תעשה את תפקידה לאורך זמן.

חוה אתי עטייה: יותר מ-20 שנים עברו מאז נחקק החוק ועדיין מדהים לגלות כמה עמוקים פערי השכר כאן אצלנו, במדינת חברות ההזנק, הסטרטאפ, בדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון שמקדשת את ערך השוויון.

חוה אתי עטייה: מסקר שנערך בקרב מדינות ה-OECD מתגלה כי פער השכר הממוצע בין גברים לנשים בישראל עומד על 32% וישראל מפגרת אחרי מרבית המדינות שבמדד.

חוה אתי עטייה: בשבוע שעבר פורסמה כתבה באחד העיתונים – כי הפער הזה משתקף גם בחיסכון הפנסיוני ובקרן ההשתלמות, עדות על כך שהאפליה הנוכחית אינה נקודתית אלא הרסנית, ממושכת, והיא בכייה לדורות.

חוה אתי עטייה: כאמור, אני מאמינה שמעשים גדולים מתבצעים באמצעות התמדה.

חוה אתי עטייה: עוד כשהתמודדתי לכנסת הצבתי לי מטרה לפעול למען זכויות הנשים, בין היתר, באמצעות מיגור אפלייתן.

חוה אתי עטייה: בשבוע שעבר אישרה ועדת העבודה הרווחה והבריאות לקריאה ראשונה את הצעתי לחייב חברות המעסיקות יותר מ-100 עובדים לפרסם מדי שנה בשנה דוח המפרט את הבדלי השכר בין גברים לנשים בארגון.

חוה אתי עטייה: חשוב לי לציין שהצעת החוק שלי עוסקת במגזר הפרטי ואינה כוללת עיצומים כספיים על עסקים שבהם יימצאו פערים.

חוה אתי עטייה: פרסום הדוח לא יהיה כרוך בהוצאות מיוחדות מצד המעסיקים שהרי מדובר בנתונים נגישים.

חוה אתי עטייה: מדובר בצעד ראשון, שמניח כי חובת הפרסום תייצר שקיפות ותביא לצמצום הפערים, זאת מתוך התחשבות מלאה במעסיקים בתקופה מורכבת זו.

חוה אתי עטייה: אין שמחה ממני על אישור התיקון הזה.

חוה אתי עטייה: אני יודעת כי השלכות תיקון החוק ייטיבו עם ציבור הנשים שבשוק העבודה וייגעו לליבם של כל מי שערך השוויון הוא נר לרגליו, נשים וגברים כאחד.

חוה אתי עטייה: אני מודה ליו"ר הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, שפעל רבות בהבאת תיקון החוק לקריאה ראשונה, לארגון ויצ"ו ישראל על שיתוף הפעולה המלא ועל העשייה המבורכת למען זכויות הנשים, ולכל העוסקים במלאכה שעזרו לי לקדם את החוק.

חוה אתי עטייה: אני קוראת לכם, חבריי חברי הכנסת מהימין ומהשמאל, לתמוך בקריאה ראשונה.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

יריב לוין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – מוותר; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – איננו; חבר הכנסת ווליד טאהא – לא נמצא.

יריב לוין: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש סוג של הצעות חוק – נחכה לחילופי היו"ר.

אנטאנס שחאדה: גברתי היושבת-ראש, יש סוגי חוקים שקשה להתנגד להם, וקשה לעמוד בצד כאשר מדובר במנגנון לתיקון עוול שקיים בחברה, גם בשוק העבודה, ומייצר ריבוד מעמדי בתוך החברה, בין היתר באמצעות כוחות השוק, בעיקר במגזר הפרטי.

אנטאנס שחאדה: לכן אני חושב שנתמוך בחוק הזה, נלווה אותו, אבל נבקש גם להרחיב את הצעת החוק.

אנטאנס שחאדה: אנחנו אכן רוצים שוויון מלא בין גברים לנשים בשוק עבודה, שוויון מלא בהכנסה, שוויון מלא בתנאי התעסוקה והעבודה, כדי לנסות להגיע לשוויון מגדרי ככל האפשר, ואפשר.

אנטאנס שחאדה: אבל אציע למציעה, אבקש להרחיב את הצעת החוק, שתכלול גם קבוצות אחרות בחברה, דהיינו לבקש שהדוחות יכללו גם דוחות על הבדלי שכר, למשל, בין מועסקים יהודים למועסקים ערבים, כי אנחנו יודעים, לפי נתוני הלמ"ס, שקיים פער שכר הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי, בעיקר במגזר הפרטי ובעיקר גם בחברות סטרטאפ.

אנטאנס שחאדה: אתן לך דוגמה – יש חברות סטרטאפ שפתחו סניפים בנצרת ומעסיקים מהנדסים באותה רמה בנצרת, כפר סבא, רעננה, במרכז הארץ, אבל רמת השכר היא 80% מהעלות.

אנטאנס שחאדה: אותו מועסק, אותה תעודה, אותם מאפיינים במרכז ובנצרת, לדוגמה.

אנטאנס שחאדה: לכן אבקש להוסיף על החוק – שהחוק יכלול בקשה לדוחות שכר, הבדל בין אוכלוסייה ומועסקים יהודים למועסקים ערבים, בין מועסקים במרכז לבין מועסקים בפריפריה, וזאת במטרה באמת להביא למצב של שוויון בשכר בין כל המועסקים, בין כל מרכיבי החברה במדינה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה ובהצלחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נמצא כאן; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – מוותר; חבר הכנסת איימן עודה – איננו; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נמצא; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נמצא; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושבת-ראש.

עאידה תומא סלימאן: האמת, אני מצטרפת לברכות של חברי חבר הכנסת אנטאנס שחאדה לחברת הכנסת על הצעת החוק, שבעיניי צריכה להיות בסוג של קונסנזוס, אם זה בא מהקואליציה או מהאופוזיציה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש ניסיון לתקן עוול רב שנים שבו הנשים סובלות מתשלומי שכר שאינם שוויוניים.

עאידה תומא סלימאן: נשים בדרך כלל מקבלות משהו כמו 70% מהשכר שגברים מקבלים לאותה משרה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהשקיפות והשיימינג, גם כן, במקרה הזה – שחברות יצטרכו להסביר לציבור למה הם לא משלמים אותו שכר על אותה עבודה – זה דבר חשוב ביותר.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, אני חושבת שהגיע הזמן שהמדינה עצמה והממשלה תקבל על עצמה את האחריות ליצור את השוויון הזה.

עאידה תומא סלימאן: הרי בשירות המדינה עד היום הזה נשים בשירות המדינה, שזה אמור להיות המקום ששומר הכי הרבה על החוק, אמור לשמור על שוויונן של נשים ושוויון שכרן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם לפתח מנגנונים שמבהירים שהניסיון לעקוף את השוויון בשכר, שבא דרך כל מיני הטבות ותוספות שנותנים לגברים, אם זה בענייני רכב ונסיעות וכל מיני תגמולים כאלה ואחרים – הם שיוצרים את הפער.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה צעד בכיוון הנכון, ואני חושבת שהגיע הזמן להתמקד בבעיות כאלה ולנסות להגיע.

עאידה תומא סלימאן: אשמח מאוד לראות באיזשהו שלב גם כן, שהמדינה מתעסקת ביצירת מקומות עבודה לנשים, כאשר משהו כמו 38% בלבד מהנשים הערביות מצאו מקומות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנגיע למצב שגם ימצאו מקומות עבודה וגם יקבלו שכר שווה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, רצית לדבר או את מוותרת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, כי תורך עבר קודם.

אימאן ח'טיב יאסין: יו"רית מכובדת, חברות וחברים, אין ספק – הצעת חוק חשובה, ראויה, נחוצה כבר מלפני הרבה זמן.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מקווה שבאמת הפעם זה יהיה בפועל, ריאלי, ויגיע ולו קצת צדק לנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: לא ייתכן שאנחנו, בעידן של הזמן הזה, שנשים מכהנות בכל התפקידים, בוודאות אנחנו יכולות ויכולים לראות את הפערים בשכר של נשים.

אימאן ח'טיב יאסין: הסטטיסטיקה והמחקרים מדברים על פערים שמתקרבים ל-30% בין שכר שמקבלת אישה לבין שכר של גבר שמכהן באותו תפקיד.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה להגיד בוודאות איך עוקפים את החוקים ואיך עושים את זה בפועל, בשטח.

אימאן ח'טיב יאסין: למרות שהחוק מדבר על שכר שווה, בכל מקומות העבודה מנסים למצוא כל מיני סיבות איך להוסיף לגברים פה שעות נוספות, פה ביטוח רכב, שם תוספת מיוחדת, תוספת מאמץ, שעות לא רגילות.

אימאן ח'טיב יאסין: הכול אפשרי.

אימאן ח'טיב יאסין: רק כשמגיעים לנשים, צריך להיאבק על זה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהעניין של להסדיר את זה בצורה חוקית ולעקוב אחרי הדברים ולבקש דיווח ממקומות העבודה על השכר שנותנים לנשים ולגברים, זה מה שיעשה את הצדק כלפי החברה ולא רק כלפי הנשים, כי שכר הוגן זה לא רק לנשים עצמן.

אימאן ח'טיב יאסין: שכר הוגן זה בחזרה לחברה בכללה.

אימאן ח'טיב יאסין: והנהנות העיקריות – לא הנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: הנהנים העיקריים זה החברה והילדים והמשפחה והמשק בכלל.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מקווה שבאמת בקרוב אנחנו נגיד שזה היסטוריה.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לגמרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אולי גם ראשת ממשלה.

אימאן ח'טיב יאסין: שתהיה לנו קודם כול אישה שיושבת בוועדת השרים ולא רק השתיים שהוסיפו, שיהיו לנו נשים בוועדת המל"ל, שיהיו לנו נשים בדירקטורים בחברות הממשלתיות ביחסיות הולמת.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להגדיר את ההולם הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אגב, אני מגישה משהו מחר בנושא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני חושב שהצעת חוק – שוויון הוא דבר חשוב, הוא צעד נוסף לחברה מתוקנת, חברה שנותנת שוויון הזדמנויות.

אוריאל בוסו: ודווקא בגלל זה חשבתי להציג את הנושא שהיום העליתי בוועדת חינוך, את המצוקה, ואת השוויון האמיתי של מי שאנחנו צריכים לזעוק, להיות קולם, של ילדי החינוך המיוחד, שקולם פחות יכול להישמע לולא אנחנו נהיה השגרירים שלהם; קולם של אלו שלהם אנחנו צריכים לתת תמיד העדפה מתקנת – ודווקא בימים הללו אנחנו רואים שלפני פתיחת השנה החינוך המיוחד נרמס והזכויות אינן שוות לכל ילד שיפתח את שנת הלימודים.

אוריאל בוסו: לכן העברתי פנייה לשר החינוך – ילדי החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי, בחינוך החרדי.

אוריאל בוסו: לאחר שקמה ועדה גילו שיש שבע שנים אחורה פער של בערך 200 מיליון ש"ח; הסכימו כרגע, מ-40 מיליון ש"ח בשלב הראשון להגיע ל-20 מיליון, ועכשיו זה ירד ל-17.5 מיליון.

אוריאל בוסו: ופונים אליהם פקידים ממשרד החינוך שאם הם לא יחתמו על ויתור כל הזכויות הרטרואקטיביות, גם את זה הם מעכבים להם.

אוריאל בוסו: זו דרישה בלתי שוויונית ולא נכונה, ואני חושב שדווקא בעת הזאת, שאנחנו מציגים חוק כל כך חשוב, שיסתכלו גם לילדים הללו בעיניים, ונוכל לומר להם: אנחנו נהיה השגרירים שלכם, שתוכלו לפתוח את השנה כמו שאר ילדי ישראל.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – לא נמצא; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב טסלר – גם אינו נמצא; חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נמצא; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – גם אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: גברתי היושבת-ראש, חבריי וחברותי חברי הכנסת, כמובן שהצעת החוק סופר חשובה, ואנחנו תומכים בה.

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה צעד בכיוון הנכון למען שוויון בשכר לאנשים שעושים את אותה עבודה – אותה עבודה במפעלים, אותה עבודה במקומות העבודה השונים – ולכן חשוב הדין והחשבון השנתי שבעל העסק ימסור לגבי הפרשי השכר ולגבי מה הוא עושה בכדי לגרום לכך שיהיה שוויון בשכר.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לדבר ולהתרכז בנקודה מאוד כואבת של תעסוקת נשים בפריפריה.

סעיד אלחרומי: בעיקר נשים שלא רכשו השכלה ואין להן כלים לעבוד במפעלים או במקומות מוסדרים, אלא עובדות בניקיון, בחקלאות, במקומות ששם המעסיקים דורסים אותן ודורסים את הזכויות שלהן.

סעיד אלחרומי: אני הכנתי הצעת חוק בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: זו גם התנכלות של המדינה וגם התנכלות של המעסיק.

סעיד אלחרומי: בחלק מהמקומות דורשים מהנשים האלה להגיע ב-06:00 לעבודה.

סעיד אלחרומי: כשאימא לילדים בגיל בית ספר נדרשת להגיע ב-06:00 לעבודה, היא לא תגיע לשם, והיא תפסיד גם את המינימום שהיא מקבלת, של 2,000 או 2,000 ומשהו שקל מלשכת התעסוקה.

סעיד אלחרומי: לכן חשוב שנחדד נקודה, שאימא שיש לה ילדים בגילאי בית ספר, כשהיא נדרשת להגיע לעבודה, שתגיע לפחות בשעות נורמליות, 07:30 או 08:00.

סעיד אלחרומי: הדבר השני, מעסיקים כאלה – שדרך אגב, מעסיקים מאות עובדים בחקלאות, במושבים – לא מעסיקים אותן באופן ישיר, אלא מעסיקים אותן דרך קבלנים, ראיסים.

סעיד אלחרומי: אלה אוספים את הנשים בטרנזיטים ומגיעים למקומות האלה.

סעיד אלחרומי: הנשים האלה יוצאות ב-04:00, 04:00, לפנות בוקר, וחוזרות ב-16:00, 17:00, אחר הצוהריים.

סעיד אלחרומי: תאמינו לי, כשאנחנו מחשבים כמה היא מקבלת ליום עבודה, וזה 140 שקל, או 130 שקל – זה מגיע ל-13 או 14 שקל לשעה, לשעת עבודה, כאשר שכר המינימום הוא 30 שקל לשעה.

סעיד אלחרומי: זו הקבוצה הנשחקת, הקבוצה שנדרסת מתחת לפעילות – הלא-חוקית, דרך אגב – של המעסיקים האלה.

סעיד אלחרומי: אני מקווה, חבריי, שביחד נמצא פתרון מסוים, חקיקה מתאימה, שהאנשים האלה לא ימשיכו לגזול מהנשים האלה את מה שמגיע להן.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת קרן ברק – מוותרת; חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא נמצאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, צוות קו כחול, לא נעים להכיר.

מתן כהנא: מי אתם, צוות קו כחול, שלקחתם על עצמכם את המשימה להקפיא את ההתיישבות?

מתן כהנא: מי אתם, צוות קו כחול, שלקחתם על עצמכם למשימה להפוך קרקעות מדינה לקרקעות פרטיות של פלסטינים?

מתן כהנא: מי אתם, צוות קו כחול, שלקחתם על עצמכם להפוך יהודים שומרי חוק לעבריינים בעל כורחם?

מתן כהנא: מי אתם, צוות קו כחול, שבלי שאף אחד תובע, מסתובבים ביישובים ומחפשים איך לעצור, להקפיא ולהרוס?

מתן כהנא: מי אתם, צוות קו כחול, שעושים יותר נזק מכל ארגוני ה-BDS, מכל בתי הדין בהאג ומהממשל של אובמה?

מתן כהנא: מי אתם, צוות קו כחול?

מתן כהנא: בשם מי אתם עובדים?

מתן כהנא: אדוני היועץ המשפטי לממשלה, תעצור את הצוות הזה, זה בידיים שלך.

מתן כהנא: בינתיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מנסור עבאס – לא נמצא; חבר הכנסת רם בן ברק – גם אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נמצאת; חבר הכנסת עמית הלוי – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – לא כאן; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – גם הוא לא; חברת הכנסת סונדוס סאלח – גם לא; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – גם לא נמצא פה; חבר הכנסת אופיר סופר – גם אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אנחנו נעבור להצביע על הצעת החוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את מצביעה מפה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר גמור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצביע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 6) (חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף–2020, בקריאה ראשונה, של חווה אתי עטייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה עכשיו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נוסיף אתכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים –אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 6) (חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף

מיכל (מיקי) חיימוביץ': –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חמישה בעד, ולהם אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת אוריאל בוסו, חברת הכנסת קרן ברק, חבר הכנסת מתן כהנא, חבר הכנסת ווליד טאהא, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עוד מישהו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת אתי עטייה, חבר הכנסת עודד פורר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זהו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את בוסו כבר אמרנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להתפעל מכושר הזיכרון שלך לשמות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה אנחנו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 14.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כן, ההצעה התקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 14 בעד, אין מתנגדים, והיא תחזור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים כעת לנושא הבא שלנו, שאילתות לשרה להגנת הסביבה, שתשיב על השאילתות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם מישהו מתכוון לשאול בשמו של חבר הכנסת עופר כסיף?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא לא כאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מנהלת את הישיבה, אבל איפה חבר הכנסת עופר כסיף, מישהו יכול לברר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב, בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה, השאילתה שלך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת, השרה להגנת הסביבה הגיעה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הינה, חבר הכנסת עופר כסיף הגיע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה אחריו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רגע, השרה תעלה ואז אנחנו נתחיל את זה כיאה וכיאות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: גברתי השרה, לפי סעיף 15א בחוק שירותי המדינה (מינויים), יש חובה לייצוג הולם של בני האוכלוסייה הערבית בכל הדרגות ובכל המקצועות במשרדי הממשלה.

אנטאנס שחאדה: רצוני לשאול: 1.

אנטאנס שחאדה: מה אחוז העובדים הערבים במשרדכם? 2.

אנטאנס שחאדה: מה אחוזם בתפקידים הבכירים במשרד?

אנטאנס שחאדה: 3.

אנטאנס שחאדה: מה בכוונת המשרד והשרה לעשות כדי להבטיח ייצוג הולם לבני האוכלוסייה הערבית?

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: לפי סעיף 15א בחוק שירות המדינה אכן יש חובה לייצוג הולם של בני האוכלוסייה הערבית בכל הדרגות ובכל המקצועות במשרדי הממשלה.

גילה גמליאל: עם כניסתי לתפקיד כשרה להגנת הסביבה אני פועלת לקידום נושא הגיוון התעסוקתי מתוך הכרה בחשיבות הגיוון והיתרונות שלו – לממשלה ולחברה הישראלית בכלל.

גילה גמליאל: במשרד להגנת הסביבה מועסקים כיום 47 עובדים מהחברה הערבית.

גילה גמליאל: נכון לעת הזו זה מהווה 7.1% מכלל העובדים.

גילה גמליאל: נתון זה מצביע על מגמת הגידול בשנים האחרונות, והמשרד נחוש להמשיך את המגמה עד להגעה ליעד.

גילה גמליאל: 48% מעובדי המשרד הם בדרגה של מפקח ממונה ובדרגה של 42 ומעלה, לרבות סגן מנהל המשטרה הירוקה ועובדים מקצועיים בתחומי ההנדסה והמשפטים.

גילה גמליאל: עוד אציין כי כמחצית מהעובדים מהחברה הערבית התקבלו לעבודה במשרות שאינן ייעודיות וזכו במכרזים המיועדים לכלל הציבור.

גילה גמליאל: בימים אלו אני הנחיתי גם את מנכ"ל משרדי וגם את ההנהלה לשים דגש מיוחד על גיוון תעסוקתי בכלל ועל החברה הערבית בפרט, על מנת להגיע ליעדים כבר בשנת 2020, על מנת לעמוד ביעדים שהממשלה הציבה בפני הממשלה כולה.

גילה גמליאל: אני כולי תקווה שגם נצליח בזה.

גילה גמליאל: מה שאנחנו עושים בפועל על מנת להגדיל את אחוז העובדים זה גם הגדלת החשיפה למשרות שמתפרסמות באמצעות העמותות באוניברסיטאות, גם המשרד שלנו משתתף באופן פעיל בכל ירידי התעסוקה לאקדמאים מהחברה הערבית, וגם מפרסמים משרות ייעודיות בהרבה מאוד תחומים כדי לקלוט סטודנטים ערבים על מנת שיוכלו להוות עתודה לעובדי ציבור לעתיד לבוא ויוכלו להשתלב בהמשך כעובדים מן המניין.

גילה גמליאל: אני אמשיך לפעול על מנת שכמה שיותר ייכנסו לתפקידים בדרגות הבכירות, שנעמוד ביעדים של הממשלה.

גילה גמליאל: כך פעלתי במשרדי הקודם, במשרד לשוויון חברתי, וודאי ובוודאי כאן, ואני באמת מודה לך על עצם השאלה.

גילה גמליאל: נבדוק אם יש עוד נתונים.

גילה גמליאל: כך: במשרד יש 1,001 עובדים קבועים, מתוכם 85 עובדים, שמהווים 8.5% מכלל העובדים הקבועים; יש 245 מנהלים, מתוכם תשעה מנהלים, שמהווים 3.7% מכלל המנהלים; בנוסף, ברשות מועסקים 863 עובדים שעתיים לא כולל מדריכים, מתוכם 134 ערבים, המהווים 15.5% מהעובדים השעתיים.

גילה גמליאל: זהו, זה לגבי הרשות, של הרט"ג, וכולי תקווה שבאמת המצב ישתפר, כי זה מה שצריך להיות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה, שאלה נוספת.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, כבוד השרה.

אנטאנס שחאדה: אני בטוח שבגלל שגם היית השרה לשוויון חברתי הנושא מאוד מדבר אלייך ותפעלי למען שינוי המצב.

אנטאנס שחאדה: אבל יש לי שאלה: האם מתוכננת פתיחת סניפים, שלוחות של המשרד ביישובים הערביים?

אנטאנס שחאדה: אני יודע שהיה בנצרת, אני לא יודע אם עדיין יש, אבל זה מקל – –

גילה גמליאל: עדיין יש בנצרת.

אנטאנס שחאדה: – – על השתלבות האוכלוסייה הערבית – –

גילה גמליאל: עדיין יש את השלוחה בנצרת.

אנטאנס שחאדה: – – במיוחד נשים, כי יש את חסם הנסיעות והיציאה למרכז.

אנטאנס שחאדה: זה מקל על ההשתלבות של נשים, בעיקר במשרות בכירות וניהוליות במשרדים.

גילה גמליאל: אין ספק שבנושא של הפריפריה בכלל, גם בהקשר של החברה הערבית – מאוד מקשה עצם הדרישה שהמשרדים יהיו בירושלים כדי לאפשר באמת השתלבות של כלל האוכלוסייה במגזר הציבורי.

גילה גמליאל: יחד עם זאת, יש שלוחות, כפי שאמרת קודם, באמת באזורים גם בדרום וגם בצפון.

גילה גמליאל: במקרה הזה המשרד שלי כן התברך בכך שקיימת שלוחה בנצרת, כך שזה בהחלט מסייע ויכול לעזור.

גילה גמליאל: עוד שאלות בנושא הזה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעבור לשאלה הבאה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: כבוד היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, העולם ניצב בפני עידן של שינוי אקלימי קיצוני ומסוכן, שפגיעתו באזורנו תהיה קשה במיוחד.

עופר כסיף: עלינו לקדם בדחיפות תוכנית לאומית להתמודדות עם המשבר: הפחתת פליטות, שמירה על המערכות האקולוגיות ועוד.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: האם קיימת תוכנית לאומית להתמודדות שכזאת?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: כיצד המשרד מתכוון להתמודד עם משבר האקלים?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: מהם התקציבים שהוקצו לנושא?

עופר כסיף: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה, אני רוצה לברך אותך על עצם העלאת הנושא, שהוא כל כך חשוב.

גילה גמליאל: ביל גייטס, רק השבוע – הוא צפה בעצם את הפוטנציאל משבר קורונה כבר לפני מספר שנים, התריע עכשיו שהבעיה והסיכון הגלובלי הגדול שהוא ראה לזמנים הקרובים זה באמת משבר האקלים.

גילה גמליאל: אז תבורך על עצם הנושא.

גילה גמליאל: עם כניסתי לתפקיד אני התרעתי שמדינת ישראל חייבת להקדים ולהיערך למשברים משמעותיים העומדים לפתחה, ובראשם שינויי האקלים והידלדלות המגוון הביולוגי.

גילה גמליאל: דווקא היום, בצד האתגרים שזימן משבר הקורונה, עלינו להתעקש לקדם צמיחה כלכלית שתומכת בסביבה.

גילה גמליאל: משבר הקורונה נתן לכולנו הזדמנות לחשב מסלול מחדש.

גילה גמליאל: מדינת ישראל, כאומת סטרטאפ חייבת לנצל את חלון ההזדמנויות ההיסטורי, לעודד ולמנף השקעות בתעשיית הקלינטק ובטכנולוגיות פורצות דרך לפיתוח אנרגיות חלופיות.

גילה גמליאל: המשרד בראשותי שוקד בימים אלו על שתי תוכניות לאומיות להתמודדות עם משבר האקלים, תוכניות המכילות פעולות מיידיות ליישום ולביצוע, הן בטווח הקצר והן בטווח הארוך.

גילה גמליאל: הראשונה, תוכנית ליצירת כלכלה דלת פחמן בישראל, כולל עדכון היעדים לפעולות להפחתת פליטות לשנת 2050, ותוכנית נוספת, של מנהלת שינוי האקלים, היא תוכנית להתמודדות עם שינויי האקלים הכוללת זיהוי המגמות המרכזיות שעימן ישראל תצטרך להתמודד בשנים הקרובות בתחום זה, ובהתאם קובעת את סדרי העדיפויות לפעולות שעל ישראל לנקוט כדי לשפר את המצב.

גילה גמליאל: התקציב שהוקצה עד כה לשתי התוכניות הלאומיות הללו נאמד ב-3 מיליוני שקלים – על התהליך של מעבר לכלכלה דלת פחמן, כולל ליווי וייעוץ של ה-OECD, מחקרי מדיניות בין-לאומיים ועוד.

גילה גמליאל: עקרונות מתווה ההשקעות שהגשתי לממשלה גם מבוסס על אסטרטגיית השקעה המניבה פירות והתייעלות שתוכל להוביל לחיסכון וליצירת הכנסות כלכליות בהיקף של מיליארדי שקלים.

גילה גמליאל: יישום התוכנית הינו בחשיבות עליונה, שכן דוח הסיכונים של הפורום הכלכלי העולמי מתחילת 2020 דירג את הכישלון בנקיטת פעולה להפחתת שינויי אקלים והתמודדות עימם כסיכון העולמי הראשון בעוצמת ההשפעה הגלובלית שלו, וכך גם הסבירות להתממשותו מבין עשרת הסיכונים המרכזיים העומדים בפני האנושות.

גילה גמליאל: באותו דוח דורגו גבוה גם סיכונים נוספים להם קשר הדוק לשינויי האקלים: משברי מזון ומים עולמיים, אסונות טבע, גלי הגירה לא רצוניים, כל הנושא של אירועי אקלים קיצוניים, אסונות סביבתיים מעשה ידי אדם, קריסה של מערכות אקולוגיות ואובדן המגוון הביולוגי.

גילה גמליאל: האוקיינוסים והימים בעולם נמצאים תחת לחצים הולכים וגוברים כתוצאה מהתרחבות הפעילות הכלכלית במרחב הימי, הפוגעים בבתי גידול טבעיים בים ובחופים.

גילה גמליאל: הם גורמים להידלדלות מהירה בגודל אוכלוסיות החי והצומח בים.

גילה גמליאל: שינויי האקלים מחריפים את המגמה.

גילה גמליאל: הים סופג את מרב ההתחממות, שיעור הפחמן הדו-חמצני עולה ומוביל לעלייה ברמת החומציות בים.

גילה גמליאל: זיהום האוויר מהווה גורם סיכון סביבתי גדול ביותר על הבריאות, ועל פי נתונים שפרסם ארגון הבריאות העולמי, 2,500 מתושבי ישראל מתים מדי שנה ממחלות שקשורות לזיהום האוויר.

גילה גמליאל: מחציתם של מקרי המוות נגרמים מזיהום אוויר שמקורו בתחבורה.

גילה גמליאל: ההשפעות הכלכליות הקשורות לאובדן ימי עבודה, עלויות אשפוז ואובדן רווחה – כל זה מתלווה לתחלואה שקשורה בזיהום אוויר – מוערכות בכ-28 מיליארד שקלים בשנה.

גילה גמליאל: בשנים האחרונות מתחזקת תפיסה המציעה מעבר לדרך חדשה לניהול הכלכלה העולמית.

גילה גמליאל: מדינת ישראל צריכה להיות מובילה בנושא – להחליף את כל הכלכלה הליניארית בכלכלה מעגלית.

גילה גמליאל: בניגוד למודל המסורתי, שבו אנו כורים משאבים, מייצרים מוצרים וזורקים אותם בסוף השימוש, הכלכלה המעגלית מציעה את המודל החדש והנכון: מערכת שמעוצבת ומתוכננת באופן שמשיב את המשאבים ומאפשר להם להתחדש.

גילה גמליאל: במערכת כזו המושג פסולת כמעט ולא קיים.

גילה גמליאל: בכלכלה מעגלית יצרנים שואפים להאריך ככל האפשר את זמן החיים של המוצרים או החומרים בכל אחד מהגלגולים שלהם.

גילה גמליאל: יותר ויותר ממשלות בעולם מבקשות להשתמש בתכנון משולב על מנת לפתח כלכלה כחולה – כלכלה שנשענת גם על כל אותם שירותים אקולוגיים ותרבותיים של הים והחוף, ועל מנת לשמר מערכות אקולוגיות ומגוון ביולוגי ימי וחופי.

גילה גמליאל: מדובר לכאורה באתגרים גדולים לאנושות, אולם כפי שהאנושות אחראית למצב הקשה שאליו כדור הארץ הגיע, אותה אנושות צריכה ויכולה לקחת אחריות על שיקום כדור הארץ והסביבה שבה אנו חיים.

גילה גמליאל: מחירי ייצור ואגירת אנרגיות מתחדשות נמצאים במגמת ירידה, ואנחנו צריכים לתת הזדמנות להאיץ את ההשקעות הללו באנרגיות מתחדשות.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים להאיץ את המהפכה התעשייתית הרביעית של פיתוחים טכנולוגיים, קלינטק, מהפכת המידע והדיגיטציה, ולמנף אותם כמכפיל כוח.

גילה גמליאל: עלינו להאיץ את ההתפתחות בחשיבה עירונית – ציפוף עירוני כמנוף לפיתוח בר-קיימא, לקידום בנייה ירוקה, לערים חכמות, לתכנון משמר מים, לערים דיגיטליות ולהתחדשות עירונית.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים לבזר את ייצור החשמל.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים להאיץ קידום אנרגיות סולריות.

גילה גמליאל: התברכנו היום בכך שהמאבק שלנו, המאבק המשותף שקידמנו, גם המשרד להגנת הסביבה וגם הוועדה שעומדת בראשה כבוד היושבת-ראש – ביחד אנחנו מצליחות לקדם את ההפחתה של כל אותן תחנות כוח על מנת לספק חשמל, וכן יותר לקדם אנרגיות סולריות, יותר התייעלות אנרגטית במרחב.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את ראש הממשלה שנתן לי גיבוי מלא למהלך הזה.

גילה גמליאל: עלינו לעבור במהירות להנעה חשמלית בתחבורה הציבורית בערים.

גילה גמליאל: גם כאן אני משקיעה הרבה מאוד תקציבים להפוך את כל – לא את כל – בשלבים ראשונים מספר רב של אוטובוסים לחשמליים.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים לקדם שבילי אופניים בערים.

גילה גמליאל: יש עבודה רבה.

גילה גמליאל: אני יכולה לפרוס לך את כל הכוונות ואת כל הרצונות של המשרד.

גילה גמליאל: כולי תקווה – ומכאן אני גם אומר משהו שלא קשור ישירות לשאילתה: חוסר היציבות השלטונית פוגע פגיעה קשה מאוד ביכולת לנהל את אותן תוכניות מבורכות, על מנת שנוכל להתמודד עם משברים כבדי משקל.

גילה גמליאל: על כן, אנחנו חייבים לראות את טובת אזרחי המדינה שלנו מול העיניים ולעצור את הטירוף – פשוט כך: לעצור את הטירוף ולא לתת לגלגל מערכת בחירות נוספות, שאף אחד כבר לא יכול להכיל אותן.

גילה גמליאל: תחשוב שאת כל הכספים הללו נשקיע בדיוק בתוכניות הללו, ונמצא את עצמנו במקום אחר.

גילה גמליאל: זה ממש בגדול התשובה שלי עבורך היום, ואם תרצה עוד לראות דברים יותר מפורטים, אני אשמח להציג בפניך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת להגיד: כל מילה – יש לך שאלה נוספת?

עופר כסיף: כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

עופר כסיף: באורך של התשובה.

עופר כסיף: הכול בסדר, אני מתכוון כמחמאה.

עופר כסיף: תודה רבה על התשובה המנומקת.

עופר כסיף: אשמח מאוד, כמובן, לקבל כל חומר כתוב שיש.

עופר כסיף: יש לי עוד שתי שאלות מאוד קצרות: אחת קשורה ישירות לשאילתה והשנייה קשורה בעקיפין.

עופר כסיף: מאחר שאת גם הרשית לעצמך, אני מרשה לי גם.

עופר כסיף: השאלה הראשונה, באמת בקצרה: ב-5 ביוני, יום הסביבה, את כתבת מאמר מבורך מאוד, ואני באמת גם מברך אותך עליו, ובין השאר הזכרת שם שאת מקצה 5 מיליון שקל לחינוך סביבתי.

גילה גמליאל: נכון.

עופר כסיף: השאלה שלי: איפה זה עומד כרגע?

עופר כסיף: השאלה שנייה, שהיא יותר עקיפה: לבקשתי, ביום חמישי, כמו שאת יודעת, ביוזמה שלי יתקיים דיון מהיר בוועדת חוץ וביטחון בנושא הקמת אזור תעסוקה באזור נחל רבה, מה שנקרא, שהולך להרוס באופן מוחלט אזור – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מסדרון אקולוגי.

עופר כסיף: – – אקולוגי מדהים.

עופר כסיף: ראיתי תמונות – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני הייתי שם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני ביקרתי שם.

עופר כסיף: – – שכבוד היושבת-ראש הייתה שם.

עופר כסיף: היא הראתה לי תמונות מהמקום, עם חיות שלא ידעתי אפילו שיש באזור שלנו.

עופר כסיף: אנחנו מדברים על אלפי דונמים שעומדים בפני הרס, וזה פשוט הרס נוראי של סביבה.

עופר כסיף: אני פונה אלייך לא רק בשאלה מה את עומדת לעשות, אלא פונה אלייך גם בבקשה שתעזרי לי בדיון המהיר ביום חמישי למנוע את האסון האקולוגי הזה.

עופר כסיף: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: ראשית, לגבי בנושא ששאלת קודם, כבר בתחילת השבוע הבא, בשעה טובה, יוצא קול קורא לכל אותם ארגונים סביבתיים על מנת לקדם את הנושא של החינוך הסביבתי, ואכן הוקצו לשם כך 5 מיליון שקלים, שיוצאים לדרך.

גילה גמליאל: אז כבר בתחילת השבוע הבא הקול קורא יפורסם.

גילה גמליאל: אני כבר עברתי על הטיוטה של הקול קורא, ובשעה טובה.

גילה גמליאל: לגבי הנושא שהעלית עכשיו, לאחר הדיון שיתקיים בוועדה אני אקבל את כל הנתונים אליי, ואני גם כבר קיבלתי ממך טרם הדיון הזה את הדברים, ואני ממתינה לקבל את התשובות של המשרד שלי בעניין הזה לגבי עמדתו המקצועית, וכולי תקווה שבאמת ביחד עם הוועדה אולי נוכל לגייס את כל הכוחות למנוע את ההיבט הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני, כמובן, גם אגיע לדיון ביום חמישי בוועדת החוץ והביטחון.

גילה גמליאל: מעולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה נושא בהחלט חשוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפרופו סוגיית משבר האקלים, ביום שני הבא אתה מוזמן לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא ההיערכות למשבר האקלים גם ברמה הלאומית וגם ברמה המקומית.

גילה גמליאל: עכשיו אתה צריך להקריא שאילתה נוספת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את השאילתה שלי.

עופר כסיף: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה?

עופר כסיף: שאני אתקן אותך?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, אל תנסה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מספיק להקריא.

עופר כסיף: בכל מקרה, לא הייתי מצליח.

עופר כסיף: השאילתה של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ': על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה, התחנה המרכזית בתל אביב היא המתחם התחבורתי שגורם לזיהום האוויר הרב ביותר מבין המתחמים הנמצאים בתוך שכונות מגורים.

עופר כסיף: רצוני לשאול: 1.

עופר כסיף: כמה חריגות מחוק אוויר נקי אותרו במתחם התחנה מאז שנת 2008?

עופר כסיף: 2.

עופר כסיף: האם הוגשו קנסות בגין החריגות?

עופר כסיף: 3.

עופר כסיף: האם משרדך מבצע פעולות לסגירת התחנה?

עופר כסיף: תודה.

גילה גמליאל: בשנת 2019 נמדדה בתחנת הניטור לוינסקי חריגה שנתית למזהם של החנקן הדו-חמצני בריכוז של 51.5 מיקרוגרם/מ"ק בעת שערך הסביבה השנתי למזהם הינו 40, כלומר זה יותר, כפי שנקבע בתקנות אוויר נקי.

גילה גמליאל: למזהם – בעצם, יש מזהמים נוספים שלא נמדדו חריגות, ולא ניכנס עכשיו לכל הרזולוציות.

גילה גמליאל: כמו כן, נמדדו 27 חריגות יממתיות מהערך היממתי המותר לחלקיקים נשימים עדינים, וזאת לעומת 18 חריגות מותרות בשנה על פי התקנות.

גילה גמליאל: מקור זיהום אוויר עיקרי באזור הינו הפעילות האינטנסיבית של אוטובוסים על הציר של לוינסקי ובסביבתו.

גילה גמליאל: לא ניתנו קנסות בגין חריגות אלו, לטענת הגורמים המקצועיים במשרד מכיוון שהזיהום נמדד מחוץ לשטח התחנה ואין גורם אחד שאחראי לפליטתו.

גילה גמליאל: ישנן חברות אוטובוסים שונות, כלי רכב פרטיים ועוד, הפולטים זיהום ברמה מותרת אך הפליטות המצטברות מהם גורמות לחריגה מערכי הסביבה שנקבעו למזהמים שונים בתקנות.

גילה גמליאל: נציין כי המשרד להגנת הסביבה הוציא הוראות לצמצום זיהום אוויר לחברות האוטובוסים, בהתאם לסמכותו, לפי סעיף 41 לחוק אוויר נקי.

גילה גמליאל: ההוראות מחייבות, בין היתר, מעבר הדרגתי להנעה חלופית, להתקנת מסנני חלקיקים, להכשרת נהגים לנהיגה חסכונית ולהקמת מנגנון יעיל לטיפול בתלונות ציבור על עשן.

גילה גמליאל: כמו כן כוללות ההוראות איסור על שימוש באוטובוסים מזהמים, כפי שהוגדרו בהוראות.

גילה גמליאל: המשרד קנס בשנים האחרונות ארבע חברות אוטובוסים בסך כולל של 4.9 מיליון שקלים, בשל הפרת הוראות לצמצום זיהום אוויר.

גילה גמליאל: כמו כן, המשרד מצוי בהליכי אכיפה כנגד שתי חברות אוטובוסים נוספות בגין הפרת ההוראות.

גילה גמליאל: לשאלה אם המשרד מבצע פעולות לסגירת התחנה: תראו, על מנת לצמצם פליטות מאוטובוסים – אנחנו רגולטור שמחייב את חברות התחבורה הציבורית להפחית פליטות, בין היתר באמצעות הצטיידות באוטובוסים חדשים וגם על ידי גריטה של ישנים ובאמצעות התקנה של מסננים על אוטובוסים קיימים.

גילה גמליאל: כמו כן, המשרד מסייע כספית ברכישת אוטובוסים חשמליים ללא זיהום.

גילה גמליאל: המשרד סבור כי הפתרון המיטבי לצמצום הזיהום באזור הוא פשוט, כפי שאני מבינה: להעתיק את שטח התחנה המרכזית מהמקום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדיוק.

גילה גמליאל: יחד עם זאת, בדיוק בימים אלו אני לומדת את הנושא.

גילה גמליאל: היו אליי כמה פניות גם כן מאזרחים תושבי דרום תל אביב, ולאור החשיבות של הנושא אני גם מתכוונת לערוך סיור במתחם התחנה המרכזית, ללמוד את הנושא על בוריו, לקדם פתרונות מהירים לצמצום זיהום אוויר.

גילה גמליאל: מבדיקה ראשונית שעשיתי, ההיבט התכנוני – יש תוכנית שייעדה את שטח התחנה המרכזית למגורים, למשרדים ולמסחר.

גילה גמליאל: בנוסף, על פי מידע שנמסר למשרד שלנו, משרד התחבורה היה אמור לקדם תוכנית להקמת מרכז תחבורה חדש בצומת חולון, שבטווח הארוך היה אמור להחליף את התחנה המרכזית.

גילה גמליאל: אלה חלק מהדברים שנבחן אותם.

גילה גמליאל: כמובן שנגייס את יושבת-ראש הוועדה, וביחד – אני רואה שזה עובד לנו, אז אנחנו – – –

עופר כסיף: אני חושב ששלושתנו מספיקים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האמת שזה נכון.

גילה גמליאל: לגמרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שזה חשוב מאוד לסייר שם.

גילה גמליאל: אני בהחלט חושבת שניקח את הדברים ונקדם אותם.

גילה גמליאל: תושבי דרום תל אביב, מגיע להם לחיות עם אוויר נקי ולחיות חיים בריאים ללא כל אותם דברים.

גילה גמליאל: אני מאמינה שנתגייס ונצליח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בשמחה.

גילה גמליאל: אני רק חייבת לומר שההחלטה היא לא החלטה של המשרד להגנת הסביבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

גילה גמליאל: אבל בהחלט יש לנו את האפשרות, כפי שראינו בשיתוף פעולה גם מול משרדים אחרים, לקדם את הקו הנכון לאיכות חיים ואוויר נקי לאזרחים שלנו.

גילה גמליאל: עוד שאלות?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, אנחנו נסתפק בזה.

גילה גמליאל: אוקיי, אז תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נצא לסיור משותף.

עופר כסיף: הייתי אומר משהו על הדיון הקודם, שלא הייתי.

עופר כסיף: אבל לא משנה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לשרה להגנת הסביבה, השרה גילה גמליאל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תם סדר-היום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ב באב התש"ף, 12 באוגוסט 2020, בשעה 11:00.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיבה זו נעולה.