ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 62, 2020-08-03 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, י"ג באב התש"ף, 3 באוגוסט 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 34) (רישום חברה באופן מקוון), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון מס' 4); הצעת חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (תיקון מס' 20) (הגדלת סכום ההוצאה הממשלתית בשנות התקציב 2020 ו-2021 לשם התמודדות עם משבר הקורונה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק רשות הספנות והנמלים (תיקון מס' 7), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקון) (תיקון) (הארכת המועד להשבת התמורה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1672/23 וכלה בהצעת חוק פ/1734/23: הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (סמכות השר להגנת הסביבה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – סמכויות ועדת חקירה פרלמנטרית), מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, אוסנת הילה מארק, מיכאל מלכיאלי ומתן כהנא; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – חובת תשלום מס למי שאינו משרת שירות צבאי או שירות אזרחי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – סייג לגרימת מוות בפעילות מבצעית), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכות למגורים בדירה ציבורית לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור עישון ברכב שנמצא בו קטין שטרם מלאו לו 15 שנים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, יעקב מרגי ומיכאל מלכיאלי; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – איסור המתת כלבים בריאים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תשלום על פי צריכה בעסקה מתמשכת), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, ע'דיר כמאל מריח ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – קביעת סכום מרבי לחיוב חשבון), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, מיכאל מלכיאלי, ע'דיר כמאל מריח ומאי גולן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תיעוד שיחות בין צרכן לעוסק ומסירתו לצרכן), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – ביטול סמכויות גבייה ואכיפה מיוחדות), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, ע'דיר כמאל מריח, עופר כסיף ואנטאנס שחאדה; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מקדמות על חשבון חוב מזונות ילד), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול האפשרות לצוות על עיכוב יציאה מהארץ בגין חוב כספי נמוך), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – מחלקות לעבירות מין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – דור ללא עישון), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון – סימון רכיבי מוצר טבק על גבי חפיסות או אריזות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק תשלום שכר היועץ המשפטי ומבקר העירייה (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת פיתוי קטין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ביטול סמכויות גבייה מינהליות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (שילוט אלקטרוני ומערכת כריזה באוטובוס בשפה הערבית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (שמירת מרחק בעת עקיפת רוכבי אופניים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – איסור פרסום שמו של נפגע), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק העונשין (תיקון – שימוש במידע בידי עובד הציבור), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק ציון שם ההורה בטופס, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הגבלת שעות העסקה של מתמחה ברפואה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורלי פרומן, מיכל שיר סגמן, אופיר סופר ואלי אבידר; הצעת חוק איסור הפליית אנשים עם עיוורון המלווים בכלבי נחייה (תיקון – אנשים עם מוגבלות המלווים בבעל חיים מסייע), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (פטור מבחינות לרופאים ממדינות מסוימות בחוץ-לארץ בעלי ניסיון של חמש שנים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מועד לתביעת גמלת כסף והתקופה שבעדה תשולם), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות מופחתים למי שיצא לפרישה מוקדמת (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הודעה לפני גביית חוב), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מתקן פוטו-וולטאי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת בועז טופורובסקי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם בתאגידים שהוקמו בחוק ובחברות ממשלתיות), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת משה ארבל; הצעת חוק בית המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני זוג מאותו המין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת יידוע נפגעי עבירה בדבר זכויותיהם), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק החזר מקדמה בשל ביטול אירוע פרטי (נגיף הקורונה החדש), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת הילה שי וזאן, יעקב מרגי ומשה גפני; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם בקרב העובדים בשירות המדינה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי קונין, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אלי אבידר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת החוק העות'מאני על האגודות (תיקון – שימוש בשם), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אלי אבידר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגדרת חדר מחוזק כמרחב מוגן), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת משה ארבל; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – שקיפות בקבלת החלטות בתקופת התפשטות נגיף הקורונה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עידן רול; הצעת חוק שמירת הסביבה החופית (תיקון – התאמת תוכניות ישנות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'; הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון – פיצויים שהוטלו על ידי בית משפט צבאי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איילת שקד, משה ארבל, עידן רול ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עפר שלח; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר גישה ובטיחות בנתיבי תנועה ציבוריים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק איסור שימוש ברכב ממשלתי לשר וסגן שר ביום המנוחה השבועי ובחג, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת תקופת כהונה של ראש הממשלה), מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פרסום נאות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (חובת פרסום לציבור על ידי הצבת שלט), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק חובת שימוש חוזר במי מזגנים, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – ביטול סעיף המין בתעודת הזהות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (פקידי יערות ברשות מקומית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – הזכות לשוויון), מאת חברי הכנסת איתן גינזבורג, מיכל וונש, עינב קאבלה ותהלה פרידמן; הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים שלא כדין – עוולה אזרחית (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק-יסוד: מגילת העצמאות, מאת חברי הכנסת מיכל וונש, איתן גינזבורג, עינב קאבלה ותהלה פרידמן; הצעת חוק התאמת טפסים ממשלתיים (פרטי הורים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת יוראי להב הרצנו; הצעת חוק הרשות הלאומית למניעת התאבדויות, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, יעקב מרגי, אופיר כץ, אורלי פרומן, מאי גולן, מתן כהנא, יעקב אשר, אורנה ברביבאי, טלי פלוסקוב, אימאן ח'טיב יאסין, מרב מיכאלי, עאידה תומא סלימאן, סונדוס סאלח, מיקי חיימוביץ', אוריאל בוסו, בצלאל סמוטריץ', מיכאל מלכיאלי, הילה שי וזאן ואלכס קושניר; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי לילדים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק יום לציון אירועי הפרהוד, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אופיר כץ, מאי גולן ואופיר סופר.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח ביקורת שנתי 70ג' של מבקר המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת הילה שי וזאן, אלכס קושניר, מאי גולן, אליהו חסיד ואיימן עודה בנושא: אי-מתן פיצוי לזוגות צעירים שהיו אמורים להתחתן בתקופת הקורונה, ובעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת אוסאמה סעדי בנושא: הפגיעה הקשה בבעלי אולמות האירועים.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת שלמה קרעי, מתן כהנא ומשה ארבל בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: השתלטות הרשות הפלסטינית על שטחי C.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יריב לוין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה אומנם התירה את פעילות תנועות הנוער בקיץ, אך את קיצוץ התקציב, מתוך 4 מיליארד שקלים, עוד לא מצאו לנכון לפתור.

יוראי להב-הרצנו: הינה כמה דברים שכתב לי שובל לוקר, פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא, סניף ישי במודיעין.

יוראי להב-הרצנו: כך שובל אומר:

יוראי להב-הרצנו: בני עקיבא היא תנועה שמחנכת אותי לערכים, לסובלנות, לקבלת האחר.

יוראי להב-הרצנו: בלי התקציב הדרוש לקיום הפעילות הסניף, ועוד מאות כמוהו, הסניף פשוט ייסגר.

יוראי להב-הרצנו: הבית השני שלי ייעלם ללא סיבה מוצדקת.

יוראי להב-הרצנו: איך ילד כמוני צריך להרגיש כשהוא רואה שסוגרים את החינוך הבלתי-פורמלי, זה שמגדל ומטפח את הדור הבא של המנהיגים, של הלוחמים בצה"ל?

יוראי להב-הרצנו: אני בטוח – אומר שובל – ש-90% מחברי הכנסת והשרים שיושבים ממש פה במליאה היו בתנועות נוער ויודעים שבזכות התנועות הם הגיעו לכאן.

יוראי להב-הרצנו: אל תיקחו לי את הסניף, אל תסגרו לי את הבית.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו; חבר הכנסת מתן כהנא – איננו; חבר הכנסת אלי אבידר – לא נמצא; חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – לא נמצא; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – איננו; חבר הכנסת רם בן ברק – אף הוא לא כאן; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נמצא כאן; חבר הכנסת אריאל קלנר – גם הוא לא כאן; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – לא נמצא; חבר הכנסת יאיר גולן – לא נמצא; חברת הכנסת אורלי פרומן – לא נמצאת; חבר הכנסת ינון אזולאי – לא נמצא; חבר הכנסת עופר כסיף – לא נמצא; חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא נמצאת; חבר הכנסת יעקב טסלר – אף הוא לא נמצא כאן; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – לא נמצא.

יריב לוין: ואנחנו מגיעים לחבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה.

בועז טופורובסקי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, כמו בכל שבוע, גם הפעם אציין את פרטי תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם בשבוע החולף בדרכים: ביום שלישי, 28 ביולי, בשעות הבוקר, נהרגה אלן בן חיים, רוכבת אופניים בת 55, לאחר שהחליקה בשולי כביש 375 מדרום לירושלים; עוד באותו היום נהרגה צעירה בת 20 בתאונת דרכים בין שני כלי רכב, בכביש 40 סמוך למצפה רמון; בהמשך אותו יום נהרגה הולכת רגל בת 75, לאחר שנפגעה מרכב בשדרות דוד טוביהו בבאר שבע.

בועז טופורובסקי: יומיים לאחר מכן, יום חמישי, 30 ביולי, נהרג עוד הולך רגל, גבר בן 50, מפגיעת רכב בכביש 4, סמוך לצומת שמרת; בהמשך אותו היום נהרג רוכב האופנוע יהודה לוי, בן 30, מפגיעה חזיתית של משאית, בדרך אם המושבות בבני ברק; עוד באותו יום טרגי נהרגו אח ואחות למשפחת מלחם, אמיר, בן 24 ותימאא, בת 22, בתאונה ביישוב ערערה.

בועז טופורובסקי: האחים נהרגו לאחר שמשאית שהידרדרה פגעה ברכב, והוא נפל מגובה 2 מטרים אל חצר בית המשפחה ופגע באחים.

בועז טופורובסקי: שבעה הרוגים השבוע בדרכים, שבעה הרוגים גם בשבוע הקודם.

בועז טופורובסקי: מתי יהיה לזה סוף?

בועז טופורובסקי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המייחד את העם בישראל זה היותנו לעם אחד.

משה אבוטבול: למרות שאנו פזורים ביבשות שונות ובמדינות רבות, הכאב הוא משותף, בפרט כשמדובר בזיכרון של אבותינו הקדושים, מנוחתם עדן.

משה אבוטבול: פורסם לפני כמה ימים בעיתונות ובתקשורת על סכנה של הרס בתי העלמין היהודיים, והפעם בתימן.

משה אבוטבול: בונים שם על בתי העלמין של היהודים ולא עושים חשבון לשלטון ולא חולקים כבוד לבני האדם הטמונים שם.

משה אבוטבול: בגלל הרגישות, הסכנה והפחד לא מפרטים כאן את המצב כולו וגם לא את השמות המוזכרים שם, שמדווחים על המצב הקשה.

משה אבוטבול: יש עוד בעיות קשות שם של נישול היהודים מרכושם, מבתיהם, למרות שהם מחזיקים בשטרי מכר.

משה אבוטבול: שוללים את זכויותיהם וגונבים את בתיהם, ולצערנו חסרים שם תשמישי קדושה ושאר הצרכים, כגון שוחט, מוהל, מסדר קידושין, תלמוד תורה.

משה אבוטבול: היהודים שם חיים בפחד נורא ואיום, מסיים המדווח.

משה אבוטבול: מצווה לפרסם את הסבל של אחינו היהודים הסובלים בתימן ולפעול להעלאתם ארצה, ולמנוע בנייה על גבי בתי העלמין.

משה אבוטבול: אני קורא לשר החוץ מר גבי אשכנזי ולשרת התפוצות הגב' עומר ינקלביץ', להיכנס לתמונה, לטפל בבקשה בנושא.

משה אבוטבול: הפרטים הנוספים נמצאים גם אצלי.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת יבגני סובה – איננו; חבר הכנסת מאיר כהן – לא נמצא; חבר הכנסת עוזי דיין – לא נמצא; חבר הכנסת עודד פורר – לא נמצא; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אף היא לא נמצאת; חברת הכנסת מאי גולן – לא נמצאת; חברת הכנסת אורנה ברביבאי – איננה; חברת הכנסת קרן ברק – איננה.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, התקיים היום דיון בוועדה לביקורת המדינה על דוח מבקר המדינה על העומס בבתי חולים בזמן הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, יצאתי מהדיון הזה מאוד מודאגת ממצב בתי החולים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בעיצומו של הגל השני, כבר בתי החולים עמוסים, ואנחנו בפתחו של חורף ועלייה, שבדרך כלל באוגוסט מטפסת, בכל הנושא של שפעת וכל מיני מחלות.

עאידה תומא סלימאן: ובתי החולים עמוסים, לא ערוכים, עוד לא קיבלו את התקנים החדשים שהובטחו להם, ועדיין לא אוישו כל התקנים האלה.

עאידה תומא סלימאן: המחלוקת על חלוקת התקנים האלה בין האוצר לבין הבריאות בזמן כל כך קריטי מדאיגה ביותר.

עאידה תומא סלימאן: שלושת בתי החולים בעיר נצרת, שמשרתים כ-250,000 מהאזרחים בצפון, בעיקר מהאוכלוסייה הערבית, עדיין סובלים מתת-תקצוב ועדיין סובלים למרות כל העומס בטיפול בחולי קורונה.

עאידה תומא סלימאן: היום הייתי בקשר עם מנהלי בתי החולים: תמיכה בתקנים – אין להם הבטחה; שיפוי על הפסקת טיפולים אלקטיביים, שהם מקור ההכנסה העיקרי – גם כן אין הבטחה ברורה; יש הערמת קשיים בקבלת התקציבים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין לא למדנו את הלקח.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בעיצומו של הגל השני ועדיין מתמהמהים.

עאידה תומא סלימאן: אם לא מכינים לפחות את מערכת הבריאות, אז על מה מדברים לטפל במשבר הזה?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, באמת, בכל לשון של בקשה, לתמוך בבתי החולים, לא לגרום למצב שלא יהיה להם, כמו שאמרו, כסף לשלם משכורות כבר בחודש הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת תומא סלימאן, הנושא הוא אכן חשוב מאוד, ואנחנו אישרנו גם בנשיאות שיתקיים דיון בעניין הזה עוד השבוע.

יריב לוין: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר נחשפנו לעדויות מזעזעות ולא אנושיות של התעללות בפעוטות, בקטנטנים חסרי ישע בגן ילדים פרטי ברמלה על ידי נשות הצוות של הגן.

אורלי פרומן: רבותיי, התיאורים מזעזעים, כפי שהתגלה במצלמות הגן.

אורלי פרומן: לצערנו זאת לא פעם ראשונה שהתעללויות כאלה קורות במסגרות שאינן מפוקחות.

אורלי פרומן: נשות הגן שעובדות שם, איננו יודעים אם הן בעלות מקצוע כן או לא, אבל ילדים נקשרו עם ידיים מאחור, ריססו עליהם חומרי ריסוס, זרקו עליהם חבילות של מטליות לחות – עדויות מזעזעות.

אורלי פרומן: במקביל, באותו שבוע, אחת המטפלות שהתעללה בגן אחר קיבלה בסך הכול עונש של 11 חודשי מאסר.

אורלי פרומן: אני חושבת שאנחנו לא יכולים להפקיר יותר את הגיל הרך, את הפעוטות מגיל לידה עד גיל שלוש.

אורלי פרומן: מדינת ישראל באמצעות משרד החינוך חייבת לקחת אחריות על כל מסגרות החינוך בגילאים האלו, לדאוג שהצוות הוא צוות מקצועי, פיקוח, תוכניות לימודים כמו שצריך.

אורלי פרומן: במקביל, בוודאי להחמיר בענישה למי שפושע.

אורלי פרומן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, נגיף הקורונה שינה את חיינו באופן קיצוני, אדוני.

מאיר כהן: שבר כלכלי, משבר רפואי ומציאות חיים שלא הכרנו.

מאיר כהן: אני רוצה לקחת אתכם לנקודת הקצה של המגפה, לנפטרים: מאז פרוץ המגפה קברה ישראל 541 מאזרחיה ואזרחיותיה.

מאיר כהן: לצורך ההשוואה, בתאונות דרכים נהרגו, בועז – –

בועז טופורובסקי: 164.

מאיר כהן: – – 349 אזרחיות ואזרחים בשנת 2019 כולה.

מאיר כהן: רק בקורונה השנה – 192 יותר.

מאיר כהן: החישוב המצמרר, אדוני היושב-ראש, מעלה כי מספר הנפטרים עלול להגיע בסוף 2020 ל-1,300 נפטרים ממחלת הקורונה, בהנחה שלא יהיה משהו דרמטי, בעזרת השם, בחודשי החורף.

מאיר כהן: המספר הזה צריך להופיע באדום בוהק ומודגש בכל פינה ופינה, ואנחנו לא מספיק – הטרמינולוגיה לפעמים מכשילה אותנו, כי אומרים: אתמול מתו שניים מקורונה או שלושה מקורונה, אז מתו עוד 100 מדברים אחרים.

מאיר כהן: היום מתו שישה – זאת עלייה של 100%.

מאיר כהן: אם הטרמינולוגיה אומרת, מדגישה, מה הפערים מיום ליום, בכמה אחוזים זה קופץ, בוודאי ובוודאי שזה רמזור אדום לכולנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה בדבר החלטה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כך שהשר צחי הנגבי יכהן בתפקיד שר ההתיישבות, וזאת בשל הפסקת כהונת השרה ציפי חוטובלי בתפקיד זה, בהתאם לסעיף 22(ג) לחוק-היסוד, במועד קבלת החלטת הממשלה בדבר מינויה כשגרירה.

יריב לוין: אני מזמין את השר דוד אמסלם.

יריב לוין: השר אמסלם, אני מזמין אותך למסור את ההודעה, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים כך שהשר צחי הנגבי יכהן בתפקיד שר ההתיישבות, וזאת בשל הפסקת כהונת השרה ציפי חוטובלי בתפקיד זה, בהתאם לסעיף 22(ג) לחוק-היסוד, במועד קבלת החלטת הממשלה בדבר מינויה כשגרירה.

דוד אמסלם: בהתאם לסעיף האמור בחוק-היסוד, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זאת.

דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני רוצה לאחל לציפי חוטובלי, אישה מדהימה, באמת בהצלחה בתפקידה.

דוד אמסלם: היא יוצאת לשליחות מאוד משמעותית לגבי מדינת ישראל, ובאמת אני מאחל לה הצלחה.

דוד אמסלם: הצלחה שלה זו הצלחה של המדינה.

דוד אמסלם: אני מקווה שהקדוש ברוך הוא באמת ייתן לה את כל הכוחות וגם סייעתא דשמיא תהיה לה, כדי שבאמת תצלח את כל המכשולים ותייצג אותנו בכבוד גדול.

דוד אמסלם: לגבי השר צחי הנגבי, אני מאחל גם לו בהצלחה.

דוד אמסלם: הוא שר שבעצם עבר הרבה תפקידים בעבר בממשלה, עם ניסיון גדול, לדעתי אחד הפרלמנטרים הכי ותיקים בכנסת.

דוד אמסלם: הוא חבר אישי שלי, אז בוודאי אני מאחל לך, צחי, הצלחה גדולה מאוד.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני בוודאי מצטרף לאיחולים.

יריב לוין: אני חושב שהשרה ציפי חוטובלי בהחלט תחסר לנו כאן.

יריב לוין: אני חושב שהיא מסיימת 11 שנים וחצי של עשייה בכנסת, מתוכן חלק מהשנים גם בממשלה.

יריב לוין: אנחנו בהחלט מודים לה, ומאחלים לה הצלחה גדולה בשליחות החשובה שלה בלונדון.

משה אבוטבול: היא גדלה בבית טוב.

יריב לוין: אנחנו עוברים לדיון.

יריב לוין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להצטרף לאיחולים לחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

יאיר גולן: היא יוצאת לשליחות חשובה בשמה ולמענה של מדינת ישראל.

יאיר גולן: איני יכול לומר דברים דומים לגבי השר צחי הנגבי, לא מכיוון שאיני מאחל לו הצלחה – אני מאחל לו הצלחה מקרב לב – אלא מכיוון שהמשרד שהוא אמור לעמוד בראשו הוא משרד מיותר.

יאיר גולן: החיבור המוזר הזה של החטיבה להתיישבות יחד עם האחריות על השירות הלאומי-אזרחי זה שני דברים שלא צריכים להתחבר יחדיו, גם לא זכאים למשרד משל עצמם.

יאיר גולן: אבל אדוני היושב-ראש, מעבר לעניין הקונקרטי הזה אני רוצה להתייחס לאירועי השבוע האחרון.

יאיר גולן: היינו עדים בשבוע האחרון למתיחות בגבול הצפון.

יאיר גולן: חוויתי מתיחויות מהסוג הזה לא מעט בשנים 2012–2014, עת כיהנתי כאלוף פיקוד הצפון.

יאיר גולן: כל אירוע ואירוע כזה הוא בעל פוטנציאל הסלמה.

יאיר גולן: כל אירוע ואירוע כזה, אתה יודע איך הוא מתחיל, אי-אפשר לדעת איך הוא מסתיים.

יאיר גולן: הוא יכול להסתיים גם במלחמה כוללת.

יאיר גולן: העניין הזה של מה שאנחנו קוראים מיסקלקולציה, שיכול להשתלט על דעתם שלהם, אויבינו, ויכול גם להכות בנו מעת לעת, הוא עניין מסוכן מאין כמותו.

יאיר גולן: בזמנים מתוחים שכאלה ראוי שבראש ממשלת ישראל יעמוד אדם שיכול להפנות את כל מעייניו, את כל מרצו, את כל יכולותיו, רק לדבר אחד: טובת מדינת ישראל וביטחון מדינת ישראל.

יאיר גולן: בשנת 2008 נאמרו הדברים האלה: "ראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות, אין לו מנדט ציבורי ומוסרי לקבוע דברים כל כך גורליים במדינת ישראל.

יאיר גולן: קיים חשש, אני חייב להגיד אמיתי ולא בלתי מבוסס, שהוא יכריע הכרעות על בסיס האינטרס האישי של ההישרדות הפוליטית שלו ולא על פי האינטרס הלאומי משום שהוא נמצא במצוקה המיוחדת הזו, הכל-כך עמוקה".

יאיר גולן: הדברים האלה נאמרו על ידי חבר הכנסת בנימין נתניהו כלפי ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט.

יאיר גולן: אני אומר לראש הממשלה היום בנימין נתניהו: נאה דורש – נאה מקיים.

יאיר גולן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת ינון אזולאי – איננו; חבר הכנסת עופר כסיף – איננו.

עופר כסיף: אני פה.

יריב לוין: סליחה, סליחה, סליחה.

יריב לוין: בבקשה.

עופר כסיף: נוכח נפקד.

יריב לוין: תשמע, לא היית פה עד לפני עשר שניות.

עופר כסיף: זה נכון.

עופר כסיף: הכול בסדר.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עדים בשבועות האחרונים, כמו שכולנו יודעים, להפגנות ומחאות מרשימות מאוד, ובמקביל – להסתה לאלימות מצד ראש הממשלה ואנשיו, הסתה שנופלת על אוזניים קשובות, נפש כעורה וידיים חמושות שמחפשות קורבן.

עופר כסיף: אני רוצה, קודם כול, לברך מפה את המפגינים ואת המוחים.

עופר כסיף: אתם האור שבלב האפלה – קונרד בתרגום לעברית היה קורא לזה האור שבלב המאפליה – עמוד האש שלפני המחנה שיתקן את ההרס הנוראי שיצרו ועדיין יוצרים נתניהו וחבורתו; אתם הפטריוטים האמיתיים, אלה שטובת הציבור כולו ורווחת הכלל, ערבים ויהודים, נשים וגברים, דתיים וחילונים, ימנים ושמאלנים, לנגד עיניכם.

עופר כסיף: אלה שיוצאים נגדכם, המסיתים המוציאים דיבתכם רעה, המכים ושוברי הבקבוקים, אינם פטריוטים אלא לאומנים חשוכים ששנאתם אומנותם.

עופר כסיף: המפגינים אינם אלימים.

עופר כסיף: אם יש אירועים אלימים, הרי שהם בשוליים של השוליים, ובדרך כלל יוזמה של פרובוקטורים מושתלים.

עופר כסיף: בפרפראזה לסמואל ג'ונסון אני אומר שהסתה ושקרים הם מפלטו האחרון של הנבל.

עופר כסיף: אני רוצה לומר משהו על מושג האלימות, שכולם מתהדרים בהתנגדות לו.

עופר כסיף: המדינה מעצם טבעה כגוף כופה – כלומר, כל מדינה – נשענת על אלימות.

עופר כסיף: הסוציולוג הנודע מקס ובר כתב כך בחיבורו המוכר והנודע "הפוליטיקה כמקצוע".

עופר כסיף: הוא כתב כך: כל מדינה מבוססת על כוח.

עופר כסיף: אם לא היו קיימים מוסדות חברתיים שידעו את השימוש באלימות, הרי שמושג המדינה היה מתבטל.

עופר כסיף: הקשר בין המדינה לאלימות הוא אינטימי במיוחד: מדינה היא קהילה אנושית הדורשת, בהצלחה, את המונופול על השימוש הלגיטימי באלימות בשטח נתון.

עופר כסיף: בגרמנית: gewalt – אלימות.

עופר כסיף: המדינה עצמה, על זרועותיה ומוסדותיה, מפעילה אלימות מטבעה, כל מדינה.

עופר כסיף: לכן ההבחנה החשובה איננה בין אלימות מול אי-אלימות, אלא בין אלימות הכרחית ולגיטימית לבין אלימות שרירותית שאינה לגיטימית.

עופר כסיף: כבר הזכרתי בעבר את הצהרת העצמאות של ארצות הברית ומגילת הזכויות של צרפת שלאחר המהפכה, שבשתיהן נאמר שפגיעה בזכויות האדם והמיעוט או הפרת האמנה בין האזרח לשלטון, קרי הפרת ההסכמה, זאת אלימות שרירותית, ולה נדרשת התנגדות – ובנסיבות מסוימות, כמו שנאמר שם, אפילו התנגדות אלימה.

עופר כסיף: שמעתי קודם שראש הממשלה בסיעת הליכוד הזכיר וציטט את אדמונד ברק, אבי המחשבה השמרנית המודרנית.

עופר כסיף: אז קודם כול, אדמונד ברק, גם בהקשר הזה היה מאוד ברור.

עופר כסיף: הוא תמך במרד האמריקאי נגד הכתר הבריטי ובשחרור אירלנד והודו מהשלטון הבריטי האימפריאליסטי על בסיס מה שאני כרגע אמרתי – אני מסכם, ברשותך, בעוד כמה שניות, אדוני.

עופר כסיף: ראש הממשלה וחבר מרעיו מנצלים בציניות את כוחם ומפעילים אלימות שרירותית נגד אזרחי ישראל בכלל ונגד המוחים בפרט.

עופר כסיף: מדיניות שמרעיבה את הציבור ומונעת ממנו עבודה ודיור זו אלימות.

עופר כסיף: שקרים מסמרי שיער נגד המפגינים, הסתה רווית שנאה נגד התקשורת, איומים על מה שמכונה שומרי הסף – זאת האלימות האמיתית.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף – – –

עופר כסיף: אני מסיים, אני מסיים.

עופר כסיף: המפגינים אינם אלימים, וטוב שכך.

עופר כסיף: ראש הממשלה וחבורתו הם אלה שאלימים נגד הציבור.

עופר כסיף: אני קורא לאזרחים לצאת להפגנות ולמחאות, לשמור על הוראות משרד הבריאות ועל האי-אלימות, ועדיין, לא לוותר.

יריב לוין: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בימים האחרונים מתנהל שיח של שנאה ושיסוי נגד החלטה מקצועית של שר הפנים לאשר את כניסתם של סטודנטים ותושבי חו"ל לארץ ישראל, החלטה חשובה מאוד, שהתקבלה באומץ וניתנה לאחר התייעצות רחבה עם גורמי המקצוע.

אוריאל בוסו: אבל דבר אחד מפריע: מתוך אלפי הסטודנטים, שחלקם מגיעים מהמגזר הכללי, אוניברסיטאות, מכללות, תוכניות ציונות חשובות כמו תגלית וכדומה.

אוריאל בוסו: יש גם כמה אלפים שהם תלמידי ישיבות.

אוריאל בוסו: הנתון הזה לא מגיע לתקשורת, לעיתונים, אבל מה?

אוריאל בוסו: החרדים מגיעים.

אוריאל בוסו: הגיע הזמן לעצור את הפופוליזם הזה ולקרוא לילד בשמו.

אוריאל בוסו: סטודנטים, דינם אחד.

אוריאל בוסו: זה לא משנה, אל תבלבלו את הציבור עם נתונים ומצגי שווא.

אוריאל בוסו: סטודנטים הם סטודנטים, בין אם הם לומדים לימודי קודש, בין אם הם לומדים לימודי חול.

אוריאל בוסו: לכולם מגיעה זכות שווה.

אוריאל בוסו: די לצביעות ולקטלוגים המיותרים.

אוריאל בוסו: צבע הדם של כל הסטודנטים שווה, וגם צבע הלחיים.

אוריאל בוסו: צריך להפסיק עם ההכללות וההגדרות המשונות, ובטח עם השקר והצביעות.

אוריאל בוסו: ואם כבר צביעות, אני סתם תוהה לעצמי – – –

אלעזר שטרן: רגע, אני לא מבין, בחורי הישיבות מוכנים שיקראו להם סטודנטים?

אוריאל בוסו: הם סטודנטים בהגדרה.

אוריאל בוסו: מה אתה חושב, מאיפה מכניסים אותם?

אוריאל בוסו: על איזה סעיף הם נכנסים?

אוריאל בוסו: הם סטודנטים שלומדים לימודי קודש, אבל אוי ואבוי – – –

אלעזר שטרן: רגע, הם סטודנטים?

יוליה מלינובסקי: לכמה זמן הם מגיעים לפה?

אוריאל בוסו: אבל אני תוהה לעצמי – פרופ' גמזו, שהיה יקיר התקשורת מאז שהתמנה לפרויקטור, הפך ברגע אחד למותקף, מהרגע שהוא אישר את כניסת הסטודנטים ובחורי הישיבות.

אוריאל בוסו: ובנוסף נקודה, אדוני היושב-ראש:

אוריאל בוסו: לאחרונה עלתה בתאגיד השידור הציבורי כאן 11 תוכנית בשם "היהודים באים", שדיברו עליה.

אוריאל בוסו: ולאחר הפנייה שלי לשר החינוך, כשהגיעה הפנייה מאתר משרד החינוך, התבשרנו דווקא ביום תשעה באב שאכן התכנים הוסרו מאתר משרד החינוך, אבל לצערי התברר שצוות מקצועי במשרד החינוך רוצה לאתגר את השר והחליט לחבר את התכנים הללו דרך קישורים משניים של משרד החינוך.

אוריאל בוסו: אני קורא לשר החינוך לפעול מייד להסיר את החרפה הזו מאתר ממשלתי של משרד החינוך, ולא להגדיר את דמויות התנ"ך המיוחדות שלנו דרך תוכנית סאטירה שנויה במחלוקת, גרועה כזאת, בשם "היהודים באים".

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה.

יריב לוין: חבר הכנסת – – –

מרב מיכאלי: – – –

יריב לוין: סליחה.

יריב לוין: אין לי עיניים בגב.

יריב לוין: עיניים בגב אין לי.

יריב לוין: מאחר שכבר הקראתי את שמך גם בנאומים בני דקה ולא היית, אז ההנחה הייתה שמה שאני לא רואה לא נמצא.

יריב לוין: אבל את רואה, יש הפתעות.

מרב מיכאלי: חריצות יתר של היועץ שלי, ניר דורבן, אני בכלל לא ידעתי שאפשר בסידור החדש להירשם לנאומים בני דקה שלא דרך המליאה, אוי ואבוי.

מרב מיכאלי: כל הכבוד, התברכתי ביועץ חרוץ ביותר.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, שמעתי כרגע את חבר הכנסת בוסו מתלונן על שיח השיסוי.

מרב מיכאלי: תרשה לי לתקן אותך, חבר הכנסת בוסו.

מרב מיכאלי: אתה טועה ומטעה, משום שמה שקורה הוא אפליה קשה וחמורה נגד אזרחיות ואזרחי ישראל שחודשים על גבי חודשים ממש מתחננים ומתחננות בפני משרד הפנים ורשות האוכלוסין – מתחננים בפניהם לאפשר לבני הזוג שלהם, לבנות הזוג שלהם, לילדות ולילדים שלהם, להורים שלהם, להיכנס לארץ – –

אוריאל בוסו: יש הבדל בין להיכנס ולבוא ללמוד לבין להיכנס ולבוא לבקר.

מרב מיכאלי: – – למרות שהם לא אזרחים – ומסורבים.

מרב מיכאלי: פשוט מסורבים, ומשרד הפנים גם לא טורח לענות ולא מספק תשובות מושכלות, לא בריאותיות ולא אחרות.

אוריאל בוסו: – – – אף אחד לא קפץ עליהם.

מרב מיכאלי: אבל לפתע פתאום אפשר לפתוח את השערים ל-17,500 לא אזרחים – –

ישראל אייכלר: את משקרת, זה שקר.

ישראל אייכלר: אין ישראלי שלא יכול – – –

ניצן הורוביץ: לא ישראלים, זרים, זרים.

ניצן הורוביץ: אתם לא נותנים.

מרב מיכאלי: – – רק בגלל שהם מקורבים למקומות האלה שנותנים את רישיון הכניסה הזה.

משה אבוטבול: – – –

אוריאל בוסו: לימודים.

אוריאל בוסו: באים ללימודים.

מרב מיכאלי: פשוט אפליה בלתי נסבלת.

ניצן הורוביץ: שקרנים, חבורת שקרנים.

מרב מיכאלי: אנחנו מטפלות ומטפלים בפניות.

מרב מיכאלי: אנחנו מטפלות ומטפלים כבר שלושה חודשים.

מרב מיכאלי: אני מטפלת וניצן מטפל וחברתי תמר זנדברג מטפלת, ולאלי אבידר יוצא לטפל בפניות של אזרחיות ואזרחים שבני הזוג שלהם לא יכולים לבוא לכאן ללוות אנשים לטיפול רפואי.

ישראל אייכלר: – – –

אוריאל בוסו: את מטעה.

אוריאל בוסו: גם משרד החוץ, גם משרד הפנים – אנחנו מטפלים במקרים.

מרב מיכאלי: יש ילדות וילדים שנולדו לישראלים בחו"ל ועוד לא הספיקו להיכנס לארץ – הם לא יכולים להיכנס.

מרב מיכאלי: ילדות וילדים שנאלצים חמישה חודשים או להיפרד מההורים שלהם או לחיות עם אחד או עם השני.

משה אבוטבול: זה לא נכון.

משה אבוטבול: כל מי שבא – – –

אוריאל בוסו: יש קריטריונים.

מרב מיכאלי: יש קריטריונים – –

אוריאל בוסו: יש קריטריונים.

אוריאל בוסו: סטודנטים זה סטודנטים וביקורים זה ביקורים.

מרב מיכאלי: – – וראו זה פלא, וראו זה פלא – אזרחים לא יכולים בקריטריונים האלה להכניס את בני או בנות הזוג שלהם – –

משה אבוטבול: זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: אל תשקר.

ניצן הורוביץ: שקרן.

מרב מיכאלי: – – אבל 17,000 סטודנטיות – לא סטודנטיות, איזה סטודנטיות?

מרב מיכאלי: אברכים, גברים כולם, הם יכולים להיכנס.

מרב מיכאלי: בשבילם יש קריטריונים.

משה אבוטבול: זה לא נכון מה שאת אומרת.

מרב מיכאלי: משום שנשארו לי 24 שניות אני אגיד את זה לסיום בצורה הברורה ביותר.

ניצן הורוביץ: משה, אתה פשוט טועה.

ניצן הורוביץ: אתה טועה.

ניצן הורוביץ: אתה טועה.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, מדובר באפליה קשה ובלתי נסבלת, שחייבת להסתיים מייד.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

משה אבוטבול: זה לא נכון, ניצן.

משה אבוטבול: זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: משה, עדיף לך לבדוק ולשתוק.

משה אבוטבול: זה לא נכון, תבדוק את העובדות.

משה אבוטבול: גם חרדים בלי מסמכים לא יכולים להיכנס.

ניצן הורוביץ: מדובר על אזרחים זרים.

ניצן הורוביץ: אזרחים זרים.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, חבר הכנסת הורוביץ, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: – – –

ניצן הורוביץ: תבדוק אתה.

משה אבוטבול: משרד הפנים הוא ישר בנושא.

ניצן הורוביץ: ממש, ישר.

משה אבוטבול: ישר כמו סרגל.

ניצן הורוביץ: עקום ומושחת.

משה אבוטבול: ישר כמו סרגל.

ניצן הורוביץ: ושקרן גם.

משה אבוטבול: כולל השר.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: עד כאן.

ניצן הורוביץ: השר במיוחד, אגב.

יריב לוין: עכשיו חבר הכנסת טסלר ברשות דיבור, בבקשה.

אלי אבידר: לא להפריע ליעקב עכשיו, מר אבוטבול.

אלי אבידר: לא להפריע.

יעקב טסלר: אלי, אתה יודע מה שאני הולך לומר?

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי בצער רב את דברי ההסתה והשקרים שהטיח היום בוועדת החוקה חבר הכנסת אלי אבידר נגד המגזר החרדי – –

אלי אבידר: שקרים?

אלי אבידר: שקרים?

יעקב טסלר: תכף, תכף.

יעקב טסלר: – – ובהם האשמת בהאשמה גורפת שלפיה הם אחראים להפצת הנגיף, בלי לבדוק את הנתונים.

יעקב טסלר: מתפלא אני עליך, חבר הכנסת אלי אבידר, שגם אתה ממשיך עם להקת המסיתים נגד המגזר החרדי.

אלי אבידר: מה הרווחת?

אלי אבידר: מה הרווחת עכשיו?

יעקב טסלר: ואני מזועזע, כי אני מכיר אותך, אלי, כבן אדם רציני, בן אדם שבודק דברים לעומק לפני שהוא מדבר ומאשים.

יעקב טסלר: אני מכיר את אלי אבידר אחר עד היום, ומהיום אני מכיר מישהו אחר.

יעקב טסלר: אלי, אתה יודע, חבר הכנסת אבידר, אני מוקיר ומעריך אותך ולכן הכאב שלי – אני זועק מליבי.

יעקב טסלר: אנחנו נציגי ציבור פושעים?

יעקב טסלר: האם אותנו אתה מכנה פושעים, שהבאנו את הקורונה על הציבור שלנו?

יעקב טסלר: אם אנחנו מוגדרים בעיניך ככאלו, אז אני מודיע לך – – –

יריב לוין: אתה רשום לדבר.

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, אין צורך.

יעקב טסלר: חבר הכנסת אבידר, אני אתן לך זכות תגובה.

יריב לוין: לא צריך.

יריב לוין: אתה רשום לדבר, תוכל להשיב.

אלי אבידר: שלוש פעמים.

משה אבוטבול: אבידר, אין כפל מבצעים.

משה אבוטבול: אבידר, אין כפל מבצעים.

אלי אבידר: פעם אחת אמרתי – אני אוותר.

אלי אבידר: שלוש פעמים?

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, אתה רשום לדבר, ואגב, הוא גם נהג בך בכבוד גדול.

יעקב טסלר: אם אנחנו נציגי ציבור שאפשר לכנות אותנו פושעים – –

יבגני סובה: – – –

יריב לוין: הוא רשום לדבר, חבר הכנסת סובה.

יריב לוין: הכול בסדר.

יריב לוין: בשלב הזה ההפרעות לחבר הכנסת טסלר הן כאלה שהוא לא מצליח לומר את דבריו.

יריב לוין: בבקשה.

יעקב טסלר: – – אז אני מודיע לך, חבר הכנסת אבידר, חד-משמעית: אל תפנו אתה וחבריך לבקשת עזרה מאותם פושעי ציבור.

יעקב טסלר: הרי אתם הולכים לעשות זאת מאחורי הקלעים בלי שהציבור שלכם מודע לכך.

אלי אבידר: מי ביקש ממך משהו פעם?

אלי אבידר: מי ביקש ממך משהו פעם, תסביר לי?

אלי אבידר: מה אתה מספר – – – מי ביקש ממך?

יעקב טסלר: הדברים שאמרת הם דברי בלע.

יעקב טסלר: אין להם שחר.

יעקב טסלר: הפילוג והשנאה מעבירים על הדעת ומבלבלים את העובדות.

יעקב טסלר: שקר, גם אם תצעקו אותו כמה וכמה פעמים, עדיין לא יהפוך לאמת.

ניצן הורוביץ: ומה העובדות?

ניצן הורוביץ: מה העובדות, אדוני?

ניצן הורוביץ: מה העובדות?

ניצן הורוביץ: מה העובדות, אדוני?

ניצן הורוביץ: אלה אזרחים זרים – – –

יעקב טסלר: אתה בדקת שהציבור החרדי הם מביאים את הקורונה לישראל?

ניצן הורוביץ: לא, לא בזה מדובר.

אלי אבידר: אני אמרתי את זה?

יעקב טסלר: כן.

אלי אבידר: אתה משקר.

יעקב טסלר: אני לא משקר.

אלי אבידר: אתה משקר, אתה משקר.

יעקב טסלר: אתה האשמת אותנו שאנחנו מביאים את הקורונה.

אלי אבידר: אתה משקר ואתה ממשיך לשקר.

יעקב טסלר: אנחנו מדביקים?

יעקב טסלר: הזכרת מודיעין עילית, הזכרת ביתר.

יעקב טסלר: אלי, חבר הכנסת אבידר, הזכרת את הנתונים.

יוליה מלינובסקי: – – –

אלי אבידר: אתה משקר, אתה משקר.

יעקב טסלר: אבל הם לא הנתונים.

אלי אבידר: בוא אני אגיד לך, אתה משקר.

יעקב טסלר: איך אני מרגיש את עצמי ביום הזה, כשאני יוצא לרחוב?

יוליה מלינובסקי: 70% – – – ברחוב החרדי.

יעקב טסלר: כשאני יוצא לרחוב ומסתכלים עליי כמי שמדביק?

יוליה מלינובסקי: יש נתונים.

אלי אבידר: אתה פגעת, אתה פגעת.

יעקב טסלר: אני הבאתי את החולי?

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי וחבר הכנסת אבידר, די, מספיק.

יריב לוין: שניכם רשומים לרשות דיבור.

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, את רשומה בזכות דיבור, את תוכלי להגיב כמה שתרצי.

יריב לוין: תנו לו לסיים.

יריב לוין: אתם לא נותנים לו לומר משפט אחד רצוף.

יעקב טסלר: חבר הכנסת אבידר.

אלי אבידר: מה שנעשה – נעשה.

אלי אבידר: אל תחזור בך, הכול בסדר.

יעקב טסלר: אני שמעתי את המשפט.

אלי אבידר: – – – שמעתי.

אלי אבידר: אל תחזור בך.

אלי אבידר: הכול בסדר.

יעקב טסלר: אני שמעתי את המשפט – זה לא נעים לך לשמוע?

יעקב טסלר: אבל גם לי זה לא היה נעים לשמוע.

אלי אבידר: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, די.

יריב לוין: תן לו לסיים.

יעקב טסלר: איך אתה מגדיר אותי, איך אתה מגדיר אותי, כנציג ציבור, פושע?

יעקב טסלר: במה אני פשעתי?

יעקב טסלר: שאני ממלא את חובתי פה?

אלי אבידר: אתה לא ממלא.

יעקב טסלר: אני לא ממלא?

יעקב טסלר: זה הוויכוח?

יעקב טסלר: אז אם אני לא ממלא את חובתי, אני פושע?

אלי אבידר: אתה לא ממלא את חובתך.

יעקב טסלר: אני צריך לבוא ולהסביר לך מה זה המילה פושע?

יעקב טסלר: את מי מגדירים כפושע?

אלי אבידר: אתה לא דואג לציבור שלך.

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, די.

יריב לוין: די.

אלי אבידר: אתה לא דואג לציבור שלך.

יעקב טסלר: את מי אנחנו מגדירים כפושע?

יעקב טסלר: כפושע האחרון?

יעקב טסלר: המגזר החרדי פושעים?

יעקב טסלר: הנציגים שנמצאים פה בכנסת הם פושעים?

יעקב טסלר: אלי, כואב לי.

יעקב טסלר: כואב לי.

יעקב טסלר: צר לי.

יעקב טסלר: אני לא האמנתי כששמעתי, אדוני היושב-ראש.

יעקב טסלר: כששמעתי את זה אמרתי לעצמי: אני שומע את אלי אבידר ידידי?

יעקב טסלר: אני שומע אותו ככה מכנה אותי, פושע?

יעקב טסלר: צר לי, ואני מציע לך כידיד, חזור בך.

יעקב טסלר: תתנצל בפניי, תתנצל בפני כל אלה הנציגים שעושים את שליחותם נאמנה.

יעקב טסלר: אנחנו יכולים להיות חלוקים בדעות, זה לגיטימי, אבל לקחת אותי ולהגיד: אתה פושע, עם יתר כל הנציגים שיושבים פה במליאה ושליחי הציבור שעושים את תפקידם לבוא ולייצג את הציבור, להשמיע את קולו ולעמוד על הדברים שבנפשנו?

יעקב טסלר: זה תפקידנו ולזה כאן נשלחנו.

יעקב טסלר: ולכן אני מציע לך, חבר הכנסת אבידר, אנא, תתנצל בפני כל אלה שאתה הגדרת אותם וכינית אותם ציבור פושעים.

יעקב טסלר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

יבגני סובה: – – – לקרוא לקצין צה"ל – – –

יעקב טסלר: לא מסכים עם זה?

יעקב טסלר: לא מסכים?

יריב לוין: חבר הכנסת סובה, תכף אתה עולה לדבר.

יעקב טסלר: אני השמעתי ואמרתי.

יעקב טסלר: לא מסכים?

יריב לוין: אתה הבא בתור.

אלי אבידר: איך הצלחת לשקר כל כך הרבה פעמים בשלוש דקות?

אלי אבידר: איך הצלחת?

אלי אבידר: איך הצלחת?

יעקב טסלר: איפה שיקרתי?

יעקב טסלר: בוא, אני אביא לך את הסרטון.

יעקב טסלר: עברתי עליו כמה וכמה פעמים.

אלי אבידר: איך הצלחת?

אלי אבידר: איך הצלחת?

יריב לוין: טוב, רבותיי, עכשיו חבר הכנסת הורוביץ ברשות דיבור ונא לאפשר לו.

ניצן הורוביץ: כן, היות שאני מטפל בנושא הזה כבר כמה חודשים, ישמע הציבור וישפוט.

ניצן הורוביץ: בערך באזור חודש מרץ הוציאה הממשלה הנחיה, כדי למנוע הדבקה בקורונה, שרק אזרחים ישראלים מורשים לבוא לארץ – אלא חריגים.

ניצן הורוביץ: והחריגים האלה היו מתי מעט.

ניצן הורוביץ: ואמרה חברת הכנסת מיכאלי: למשל, בני זוג נשואים אבל לא אזרחים ישראלים, הורים לא אזרחים ישראלים שיש להם פה ילדים, ילדים שיש להם פה הורים אבל הם לא ישראלים לא הורשו לבוא ולא מורשים.

ניצן הורוביץ: לא מורשים.

ניצן הורוביץ: אני מכיר מאות סיפורים כאלה.

ניצן הורוביץ: והינה, מה קרה?

ניצן הורוביץ: למה אנחנו כל כך כועסים?

ניצן הורוביץ: כי בניגוד למה שאמר הפרויקטור ובניגוד למדיניות, פתאום 17,000 איש זרים, אזרחים זרים, פתאום יכולים לבוא לחגים לישראל.

ניצן הורוביץ: למה, למה?

ניצן הורוביץ: כן, לקחו, אמרו: גם סטודנטים, כדי שלא יהיה אפשר להגיד שאלה תלמידי ישיבות מארצות הברית, אמרו: גם סטודנטים, ניתן לאיזה 1,000, 2,000.

ניצן הורוביץ: אבל המאסה העיקרית היא מאסה של משהו כמו 15,000 תלמידי ישיבות זרים.

ניצן הורוביץ: לא ישראלים.

ניצן הורוביץ: הם לא באים לפה להיות עולים חדשים.

ניצן הורוביץ: הם לא באים לפה – – –

יוסף טייב: – – – גדול מזה.

יוסף טייב: 60% מהם נשארים לגור פה – – –

ניצן הורוביץ: אבל אדוני, אני מדבר איתך על תושבים – – –

יוסף טייב: – – –

ניצן הורוביץ: אבל אדוני, תקשיב ואל תשקר.

ניצן הורוביץ: מספיק עם זה.

יוסף טייב: – – –

ניצן הורוביץ: אתם, אין לכם בושה.

ניצן הורוביץ: אתם, אין לכם בושה להתעלל באנשים שהם, אגב, תושבים כאן, יש להם ילדים פה, הם נשואים – בעל, אישה – – –

יוסף טייב: – – –

ניצן הורוביץ: אבל אתה לא מבין שלאף זר לא נותנים להיכנס – לא, אני לא שומע.

ניצן הורוביץ: אני לא שומע כי אתה פשוט – –

יוסף טייב: – – –

ניצן הורוביץ: – – חסר בושה.

משה אבוטבול: – – –

ניצן הורוביץ: אתה משקר פה בכנסת בלי בושה.

ניצן הורוביץ: חבל על זה, חבל.

ניצן הורוביץ: פשוט תשתוק.

ניצן הורוביץ: שתוק.

משה אבוטבול: – – – אל תקרא לו זר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אבל אדוני, יש פה תושבים – – –

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ.

משה אבוטבול: אולי אתה זר – – –

ניצן הורוביץ: טוב, זה בדיוק מה שאני אומר.

יריב לוין: ראשית, תאפשרו לו לדבר.

ניצן הורוביץ: זה בדיוק מה שאני אומר.

יריב לוין: ושנית, אני לא מציע להשתמש במונחים "תשתוק".

יריב לוין: זה לא מכובד.

ניצן הורוביץ: ואתם יודעים הרי שזה לא יעבור, אבוטבול.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: זה לא יעבור כי יש כאן אפליה בוטה – –

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, תכף את תוכלי לדבר.

ניצן הורוביץ: – – ואנחנו נלך עם זה לבית המשפט העליון.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול, מספיק.

ניצן הורוביץ: וזה לא יעבור כי יש כאן אנשים – זה לא זרים, הם תושבי ישראל, רק אין להם אזרחות ישראלית.

ניצן הורוביץ: הם נשואים לישראלים, יש להם ילדים שחיים בארץ, או הילדים שלהם בחו"ל, והם לא יכולים לראות אותם.

ניצן הורוביץ: ומדובר במאות ואולי אלפים, כי משרד הפנים לא נותן אישור.

קריאה: נכון.

ניצן הורוביץ: לא נותן, ואל תעשה לי פרצוף.

ניצן הורוביץ: לא נותן.

ניצן הורוביץ: אני אביא אליך את השמות, שיתקשרו אליך ויבקשו.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: לא נותנים אישור.

ניצן הורוביץ: למה?

יוסף טייב: – – – שההורים נמצאים פה ולא נותנים להיכנס – – –

ניצן הורוביץ: למה?

ניצן הורוביץ: ובוא נגיד, כי פה יצאה גם האמת.

ניצן הורוביץ: אתה יודע מה, הינה, הוא אמר – כי הם לא יהודים.

משה אבוטבול: זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: כי הם לא יהודים.

יוסף טייב: שקר וכזב.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: אז מה הסיבה?

ניצן הורוביץ: אז מה הסיבה שנותנים ל-17,000 תלמידי ישיבות זרים, אמריקאים – –

משה אבוטבול: – – – 17 – – –

ניצן הורוביץ: – – אמריקאים, שאין להם זיקה לישראל, אבל לאנשים אחרים – שגם הם לא ישראלים – לא נותנים?

ניצן הורוביץ: משום שאלה יהודים ואלה לא, ולכן לא נותנים להם להיכנס.

קריאות: – – –

ניצן הורוביץ: אם ישראל רוצה להיות מדינה כזאת, אם אתם חושבים שזה ששר הפנים הוא אריה דרעי והוא חרדי ובגלל זה אתם תנהלו את מדיניות הכניסה והיציאה לישראל – –

יוסף טייב: – – –

ניצן הורוביץ: – – לפי קריטריונים של דת – –

משה אבוטבול: – – –

ניצן הורוביץ: – – אתם טועים.

ניצן הורוביץ: ואנחנו נלך עם זה לבג"ץ, ואתם יודעים שזה לא יעבור, כי זה לא יכול לעבור.

ניצן הורוביץ: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

משה אבוטבול: ניצן, יש הרבה חרדים שלא נכנסים כי הם לא מתאימים לקריטריונים, ותפסיק לעוות ולשקר כל הזמן.

משה אבוטבול: תפסיק.

ניצן הורוביץ: אז איך פתאום 17,000?

משה אבוטבול: – – – איך הגעת ל-17,000?

משה אבוטבול: אתה כל יום מעלה ב-2,000.

משה אבוטבול: כל יום – – –

ניצן הורוביץ: 17,000.

ניצן הורוביץ: די, זה לא ילך לכם הדבר הזה.

ניצן הורוביץ: זה לא ילך.

משה אבוטבול: מחר זה יהיה 30,000.

משה אבוטבול: במכפלות האלה, מחר זה יהיה 30,000.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: 30,000 נוסעים לאומן – – –

משה אבוטבול: כל פעם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול וחברת הכנסת מלינובסקי, מה תעשי כשיגיע תורך לדבר?

יריב לוין: כבר אמרת הכול.

יוליה מלינובסקי: – – –

משה אבוטבול: היא יודעת מתי להתעורר.

משה אבוטבול: כשמדובר בחרדים היא תמיד ערנית.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול.

יריב לוין: אני אוסיף לך, אל תדאג.

יריב לוין: חבר הכנסת סובה, בבקשה.

יריב לוין: אם לא תתחיל זה לא ייפסק.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש – לא, אני מנסה להבין.

יבגני סובה: אתם בעד פתיחת השמיים, תגידו לי?

משה אבוטבול: פתיחת השמיים – – –

יבגני סובה: אז בואו נפתח את השמיים.

יבגני סובה: אתם בממשלה, בואו נפתח את השמיים.

יבגני סובה: למה אתם לא לוחצים לפתוח את השמיים?

יבגני סובה: בואו נפתח את השמיים – –

קריאות: – – –

יבגני סובה: – – בואו נעשה הכול.

יבגני סובה: אם אתם בממשלה בעד פתיחת השמיים, תעשו את זה בתוך הממשלה, כי הממשלה מקבלת החלטות שהציבור לא מבין, ככה באים בטענות אליכם.

יבגני סובה: היום אתם עושים – לסגור בשבת; מחר – לפתוח בשבת.

יבגני סובה: תעשו בתוך הממשלה, שהציבור יבין את ההחלטות של הממשלה.

יבגני סובה: בואו נפתח את השמיים.

משה אבוטבול: אנחנו – – –

יבגני סובה: בואו נפתח את השמיים.

יבגני סובה: תפעילו לחץ על ראש הממשלה – –

משה אבוטבול: אנחנו כל היום מתפללים ופותחים את השמיים.

יבגני סובה: – – ואז לא תהיה בעיה.

משה אבוטבול: כל היום.

משה אבוטבול: אנחנו רק מתפללים.

יבגני סובה: תעשו בדיקות.

יבגני סובה: תעשו בדיקות בשדה.

יבגני סובה: תעשו בדיקות.

אוריאל בוסו: – – – לפי קריטריונים – – –

יבגני סובה: אבל אתם, תקשיבו לי טוב, תיתנו פתרונות.

יבגני סובה: כבר חמישה חודשים אנחנו נמצאים במשבר, וראש הממשלה חושב איך לגרור מדינה לבחירות רביעיות.

יבגני סובה: למה?

יבגני סובה: לא בגלל הישיבות ולא בגלל התלמידים.

יבגני סובה: בגלל מה?

יבגני סובה: בגלל משפטו האישי.

יבגני סובה: אז אל תספרו את הסיפורים.

משה אבוטבול: אתה – – –

יבגני סובה: תתחילו להפעיל לחץ בתוך הממשלה על ראש הממשלה – –

משה אבוטבול: הפתרון שלך זה רק בחירות, לא יותר מזה.

יבגני סובה: – – ויהיה לכם גם יותר ברור מה ההחלטות שמקבלת הממשלה.

יבגני סובה: זה מה שצריך לעשות.

אוריאל בוסו: – – –

יבגני סובה: אתם פה מנהלים ויכוח שהוא כלל לא רלוונטי למציאות.

קריאות: – – –

יבגני סובה: כלל לא רלוונטי למציאות.

יריב לוין: חברי הכנסת בוסו ואבוטבול, די.

יבגני סובה: לא, אני פונה אליכם.

יבגני סובה: זה בסדר שהם מגיבים לי.

יבגני סובה: כשאתם תפעילו לחץ בתוך הממשלה גם הציבור יבין מה ההחלטות שאתם מקבלים.

יבגני סובה: כי הציבור רואה מהצד ש-17,000, 15,000 – מה זה משנה כמה – 10,000 אנשים שבאים מהמדינה עם התחלואה הכי גדולה, ומה?

יבגני סובה: ש"ס ויהדות התורה רוצים להכניס אותם לישראל.

יבגני סובה: בשביל מה?

יבגני סובה: תגידו, אם הם יחכו עוד חודשיים, מה יקרה, חבר הכנסת אבוטבול?

יבגני סובה: מה יקרה, תגיד לי?

משה אבוטבול: – – – חודשיים בחו"ל – – –

יבגני סובה: מה יקרה אם הם יחכו עוד חודשיים?

יבגני סובה: מה יקרה, תגיד לי, אם הם יחכו חודשיים?

משה אבוטבול: – – – מה זה "מה יקרה" – – –

יבגני סובה: מה זה "מה יקרה"?

יבגני סובה: אנחנו כבר עברנו גל ראשון וראינו מה היה בגל הראשון.

משה אבוטבול: חלקם למדו פה.

משה אבוטבול: חלקם למדו פה.

יבגני סובה: בגל הראשון ראינו מה היה.

יבגני סובה: כשסגרו את השמיים ברגע האחרון זה מה שקרה.

משה אבוטבול: – – – שמחות שבאים הסטודנטים – – –

יבגני סובה: אבל יש לי פה 30 שניות.

משה אבוטבול: – – –

יבגני סובה: יש לי פה 30 שניות, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: אני רוצה להראות.

יבגני סובה: אתם יודעים מה זה הדבר הזה?

יבגני סובה: זה פניות של אנשים, שקיבלתי, שעדיין מחכים להחזר של הטיסות שבוטלו.

יבגני סובה: אני חבר ועדת הכלכלה.

יבגני סובה: אנחנו דנו בוועדת הכלכלה ביחד עם הקואליציה – זה לא קשור קואליציה–אופוזיציה; הכנסת קיבלה תקנות זמניות לחוק של פיצוי – חוק טיבי, מה שנקרא.

יבגני סובה: ובסוף מה אני שומע?

יבגני סובה: אתמול הממשלה מקבלת הצעת חוק נוספת, שתדחה את ההחזר של ביטולי נסיעות ל-1 באוקטובר.

יבגני סובה: זו, אדוני היושב-ראש, עוד דוגמה להחלטות הבזויות של הממשלה.

יבגני סובה: קיבלתם החלטה להחזיר את הכסף, קיבלתם החלטה לפצות את האנשים, אנשים מחכים להחזר כספי, אלה הפניות של האנשים, ובסוף אתם, הממשלה, דוחים את זה ל-1 באוקטובר.

יבגני סובה: כשאתם תתחילו לקבל החלטות נכונות, הציבור גם יבין אתכם, את הממשלה.

יבגני סובה: תבואו בטענות רק לעצמכם.

יבגני סובה: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת מאיר כהן – איננו; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: עכשיו את.

יוליה מלינובסקי: אבוטבול מתחיל להתחמם.

משה אבוטבול: הכול מוכן, גברת.

יוליה מלינובסקי: אתה כבר מוכן?

יוליה מלינובסקי: יופי.

משה אבוטבול: הכול מוכן.

יריב לוין: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, היום בוועדת קורונה קיימנו דיון על נושא התרבות.

יוליה מלינובסקי: ואללה, את מי זה מעניין?

יוליה מלינובסקי: אנחנו פה רבים על בתי כנסת, על התקציב, על כל מיני דברים אחרים.

יוליה מלינובסקי: עולם התרבות – אבל אל תשכחו שעולם התרבות זה גם כן הנפש שלנו.

יוליה מלינובסקי: כן, יש אנשים שחשוב להם ללכת לבית כנסת להתפלל ויש אנשים שחשוב להם ללכת לתיאטרון וגם כן ליהנות שם.

יוליה מלינובסקי: זה הנפש, זה החופש, זה היצירתיות, זה מחשבה אחרת.

יוליה מלינובסקי: אני מבינה שיכול להיות שבליכוד – וראש הממשלה בפרט דווקא רוצה לסגור את זה, זה הכי טוב, אגב.

יוליה מלינובסקי: אני דיברתי בדיון על משטרים אחרים שהדרך שלהם להתמודד עם העם או עם אי-שביעות רצון העם הייתה דווקא לפגוע בעולם התרבות, כי מעולם התרבות באות המחשבות, שם אתה מדמיין, שם אתה חושב.

יוליה מלינובסקי: עדיף לסגור, ושבן אדם יהיה תלוי באוכל, עבודה וזהו, שלא יחשוב.

יוליה מלינובסקי: ברגע שאזרח לא חושב הוא רובוט, הוא מציית להנחיות הממשלה, ולכולם זה בסדר גמור.

יוליה מלינובסקי: אבל זה לא יקרה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בעולם אחר, בשנה אחרת, במדינה אחרת.

יוליה מלינובסקי: אנחנו האזרחים כבר לא מוכנים לזה.

יוליה מלינובסקי: אז מדינת ישראל וממשלת ישראל החליטו לסגור את עולם התרבות.

יוליה מלינובסקי: בעצם כבר הכול פתוח, לכל דבר מצאו פתרונות כאלה ואחרים, ועולם התרבות סגור.

יוליה מלינובסקי: ועזבו את הנפש שלנו, מאחורי הקלעים יש הרבה אנשים – יש את אנשי הבמה ואת מי שמטפל בתאורה והגברה, כל העולם הזה.

יוליה מלינובסקי: ואומנים.

יוליה מלינובסקי: לא כל האומנים זה עומר אדם ויאיר גולן – איך קוראים לו?

יוליה מלינובסקי: לא חשוב – שמרוויחים הרבה כסף.

קריאה: אייל גולן.

יוליה מלינובסקי: יש אנשים קטנים שזה בעצם כל העולם שלהם, זו הפרנסה שלהם.

יוליה מלינובסקי: הם לא מרוויחים מיליונים אבל מתפרנסים בכבוד.

יוליה מלינובסקי: אז ממשלת ישראל החליטה שעולם התרבות הוא לא חשוב.

יוליה מלינובסקי: הבטיחו לנו מתווה עוד בשבוע שעבר; עברו ימים – שום דבר לא קרה.

יוליה מלינובסקי: היום היה קבינט קורונה, שוב פעם לא החליטו.

יוליה מלינובסקי: אחלה דבר, להתכנס ולא להחליט.

יוליה מלינובסקי: מצוין, אחלה דרך.

יוליה מלינובסקי: אגב, גם פתיחת עסקים בשבת – עדיין לא הוחלט.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שבשבת הקרובה זה יהיה סגור.

משה אבוטבול: מה, את – – –

יוליה מלינובסקי: ובאותה דרך ממשלת ישראל, בלי שום בושה, מחליטה שכן, מותר להכניס לפה 17,000 איש זרים, לא אזרחי ישראל, בחורי ישיבות.

יוליה מלינובסקי: דיברנו על זה.

יוליה מלינובסקי: ובאותה יד – אגב, שמיים סגורים, השאלה למי.

יוליה מלינובסקי: באותה יד – אדוני היושב-ראש, הגשתי לך שאילתה דחופה בנושא הזה ואתה עוד לא ענית לי: אני רוצה לדעת מראש הממשלה על סמך מה הוא נתן אישור ל-30,000 איש עכשיו, בימים האלה, לטוס לאומן.

יוליה מלינובסקי: מי נתן את האישור הזה?

יוליה מלינובסקי: אז תחליטו בממשלה: אנחנו בקורונה או אנחנו בישראבלוף?

יוליה מלינובסקי: יש לנו תחלואה או שסתם סוגרים דברים?

יוליה מלינובסקי: מותר לטוס או לא מותר לטוס?

יוליה מלינובסקי: או השאלה למי למותר לטוס, לאיזה יעד ולאילו קבוצות.

יוליה מלינובסקי: אז אני רוצה להבין את ההיגיון מאחורי דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: וכן, חבר הכנסת אבוטבול, ובלי לפגוע באף אחד, אבל פילוסוף אחד גדול פעם אמר – –

יריב לוין: משפט אחרון רק.

יוליה מלינובסקי: – – שהדרך לטפל בבעיה זה קודם כול להכיר בבעיה.

יוליה מלינובסקי: יש לנו תחלואה גבוהה מכלל הציבור בישראל במגזר החרדי.

יוליה מלינובסקי: זו העובדה.

יוליה מלינובסקי: אתה ואני היינו בסיור בפיקוד העורף, ואתה ואני ראינו – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, אנחנו כבר תכף חמש דקות.

יוליה מלינובסקי: אני מסיימת.

יוליה מלינובסקי: בסדר.

יריב לוין: תאמיני לי, כבר מזמן.

יוליה מלינובסקי: אני מסיימת.

יוליה מלינובסקי: ואתה ואני ראינו ש-70% ממלוניות קורונה זה הציבור החרדי.

יוליה מלינובסקי: מה לעשות, אלה עובדות.

יוליה מלינובסקי: אז להכחיש את העובדות האלה זה לשים ראש בחול.

יוליה מלינובסקי: אתם רוצים לעזור לציבור שלכם, לבוחרים שלכם?

יוליה מלינובסקי: אנא מכם, בואו נתגייס ביחד כולנו ונטפל בבעיה, ולא נספר סיפורי סבתא.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אגב, אני עדיין מחכה לתשובה על השאילתה, לאישור שלך.

יוליה מלינובסקי: מאוד מעניין.

יריב לוין: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בדרך לכנסת היום בבוקר אתם ואני נתקלנו במחאה של העובדים המדהימים של תוכנית קרב, שחרב הפיטורים מונחת ממש בימים אלה על צווארם.

יוראי להב-הרצנו: הם מפגינים במקום להיות בשיא העשייה החינוכית שלהם בתקופה המורכבת הזאת.

יוראי להב-הרצנו: למי שלא מכיר, מדובר בתוכנית מדהימה, שכבר בערך 25 שנה מספקת שיעורי העשרה למאות אלפי תלמידים, בעיקר בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית של מדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: בפרויקט מועסקים כ-4,000 אנשי חינוך, מדריכים ואנשי מינהלה, שעובדים במסירות ובמחויבות כדי לצמצם פערים ולייצר שוויון הזדמנויות.

יוראי להב-הרצנו: עבור רבים מהילדים האלה שנמצאים בפריפריה תוכנית קרב היא הדרך היחידה להגיע לשיעורי העשרה בנושאים כמו רובוטיקה, כמו מוזיקה, מחול, יצירה, תיאטרון.

יוראי להב-הרצנו: המגוון הרחב הזה, אדוני היושב-ראש, הוא זה שמעניק לאנשים את הכלים שאיתם הם יוכלו לרדוף אחרי החלומות שלהם – לרדוף, להשיג וליצור.

יוראי להב-הרצנו: ואת כל זה, ועוד דברים אחרים ורבים, משרד החינוך ומשרד האוצר קוטעים עכשיו.

יוראי להב-הרצנו: קוטעים, כמעט מבלי להניד עפעף.

יוראי להב-הרצנו: כרגע בית המשפט הוא הדבר היחיד שמונע ממכתבי הפיטורים להישלח לאלפי אנשי חינוך שמעסיקה התוכנית.

יוראי להב-הרצנו: מדובר הרי בפתרון זמני.

יוראי להב-הרצנו: ואני שואל: איך זה הגיוני שבעיצומו של המשבר החברתי והבריאותי הכי גדול בדור שלנו, אנשי חינוך שעמלים יום-יום בפריפריה נשלחים לביתם?

יוראי להב-הרצנו: לכן הגעתי למסקנה, ואני מקווה שתצטרפו אליי כי זה חוצה קואליציה ואופוזיציה, שבמיוחד עכשיו אסור להרפות ואסור לשתוק.

יוראי להב-הרצנו: קרב, כמו תוכניות חינוך אחרות, נפלה קורבן לאטימות וניתוק של הממשלה הזאת, ואני לא זוכר ניתוק שכזה.

יוראי להב-הרצנו: אף שבכל שנה משרדי הממשלה מחדשים את התוכניות מול תוכנית קרב ומול תוכניות חינוך רבות, השנה זה לא קרה.

יוראי להב-הרצנו: משרדי החינוך והאוצר משחקים משחק מסוכן, משחק פוליטי ציני מסוכן על גבם של מיליוני ילדים, ומשהים תוכניות בסך 4 מיליארד ש"ח, שכרגע חסרים בכל תחומי החינוך.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו לא ניתן להם לקחת את תקציב החינוך כבן ערובה בקרבות הפוליטיים הציניים שלהם.

יוראי להב-הרצנו: אסור למדינה להפריע לצעירים שלה – הצעירים הכי צעירים – לרדוף אחרי החלומות שלהם, ולא משנה אם הם נולדו ברמת גן או בקריית מלאכי או בטבריה.

יוראי להב-הרצנו: מוכרחים להבטיח שוויון הזדמנויות לכולם.

יוראי להב-הרצנו: לכולם.

יוראי להב-הרצנו: חייבים להבטיח את העתיד של החינוך של כל התלמידים בישראל, ומוכרחים לעשות את זה במיוחד בתקופה מורכבת זו.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול בשעת לילה מאוחרת "התווטסאפתי" עם ההורים של הרב אחיעד אטינגר, השם ייקום דמו.

מתן כהנא: אני רק מזכיר לכם שהרב אטינגר עבר בצומת אריאל, עבר אותו כבר, שמע יריות של מחבל, חזר אחורה כדי להסתער על המחבל הזה, ולצערנו בקרב שהיה שם גם הרב אטינגר נרצח וגם סמל ראשון גל קיידאן.

מתן כהנא: הרב אטינגר השאיר אלמנה ו-12 ילדים יתומים, מנע טבח בצומת הזה.

מתן כהנא: הרסו את הבית, אבל מאז – ומה ששלחו לי אתמול ההורים שלו זה פשוט לא ייאמן, אם היה מותר להראות פה תמונה הייתי מראה אותה – וילה מטורפת פת"ח בנו לו ביישוב שלהם.

מתן כהנא: אני אומר לכם, מבחינת המחבלים האלה, לרצוח יהודים זה פשוט אקזיט.

מתן כהנא: זה פשוט אקזיט.

מתן כהנא: וכל עוד אנחנו נמשיך עם אוזלת היד הזו של לא להרוס בתי מחבלים, כמו שהבית של הרוצח של עמית בן יגאל, השם ייקום דמו, עוד לא נהרס, ונותנים להם לבנות את הווילות המטורפות האלה, זה פשוט מזמין את הרצח הבא.

מתן כהנא: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת קרן ברק – איננה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלי אבידר, הינה זה הגיע.

אלי אבידר: אדוני, יש הבדל בין הודעה אישית לנאום.

אלי אבידר: למרות שזה נראה שאנחנו לא מתוכננים, אנחנו מכינים את הנאומים שלנו.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: ולכן אתה תוכל, אם אתה תרצה עוד דקה – תקבל.

יריב לוין: אני סומך עליך שאתה תצליח את שני המסרים להעביר.

אלי אבידר: על הדברים שחטא בהם חבר הכנסת טסלר, זה ייקח יותר מדקה.

יריב לוין: ואני רק רוצה לבקש, חבר הכנסת אבידר.

יריב לוין: אמרו לי, ובצדק, אנשים שראו את אחד השידורים של המליאה שבאחד הנאומים שלך אמרת דברים, בוא נאמר, שחרגו מגדר הביקורת הרגילה, על משפחת אחימאיר לדורותיה.

יריב לוין: אני חושב שנכון שנמצא את הדרך לשמור את הביקורת בגדר שבו היא צריכה להיות.

יריב לוין: ואני חושב שמשפחת אחימאיר לדורותיה תרמה למדינת ישראל כל כך הרבה בדרכה ועל פי אמונתה, שהיא ראויה גם להערכה וגם שנקפיד בכבודה.

יריב לוין: בבקשה.

אלי אבידר: אדוני, משפחת אחימאיר – אני מבקש לא לספור לי את הזמן הזה.

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: אתה עדיין על הזמן של חבר הכנסת כהנא, שסיים הרבה קודם.

אלי אבידר: מאה אחוז.

אלי אבידר: משפחת אחימאיר לדורותיה הייתה מכובדת בעיניי.

אלי אבידר: לצערי, שני אחים לבית אחימאיר לקחו לעצמם את החופש להתבטא, גם ברשתות החברתיות וגם בצורות שהם מתבטאים, בצורה לא ממלכתית.

אלי אבידר: ותמיד אני אומר: מי שמחליט להיות לא ממלכתי, יתחזק ויקבל גם את הלא-ממלכתיות בפניו.

יריב לוין: טוב, אבל הם לא פה ולא יכולים להתייחס.

אלי אבידר: מה לעשות, אנחנו, חברי הכנסת, מדברים על הציבור, ולפעמים הוא לא נמצא כאן ונוכח.

יריב לוין: אז אני חושב שאנחנו צריכים להחיל על עצמנו קצת יותר.

אלי אבידר: אבל שום דבר שנאמר שם לא חרג ולו בקמצוץ מהאמת ההיסטורית.

אלי אבידר: ונחזור לנאום שלי, אם אפשר.

יריב לוין: בבקשה.

אלי אבידר: תודה רבה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה שבועות שהשר המקשר לכנסת דודי אמסלם עולה לפודיום, צועק ואומר את דבריו.

אלי אבידר: בתחילה חשבתי שמדובר בכעס, ברגשות אישיים.

אלי אבידר: אבל אפילו לקשה תפיסה כמוני נפל האסימון.

אלי אבידר: איך אומר העיתונאי מנחם הורוביץ, יצאנו לבדוק: כל נאום של השר אמסלם מתחלק לשני חלקים.

אלי אבידר: בחלק הראשון הוא אומר: אתם אדוני הארץ, מותר לכם הכול, אתם ממשיכים את השיטה המפא"יניקית, אתם אנשים שמשקרים, יש לכם מוסר כפול, אתם קוראים לציבור הימני "אוכלי עשב", מתנשאים ומאמינים לבלוף שלכם.

אלי אבידר: ואז הוא עובר לסעיף הקיפוח: אנחנו מבינים, אנחנו לא טיפשים כל כך כמו שאתם חושבים, לימדו אותנו לקרוא ולכתוב.

אלי אבידר: והחלק השני של כל נאום מסתיים בשיר הלל לנתניהו: אתם שופכים את דמו של ראש הממשלה על בסיס יומי, על זה שהוא עובד 20 שעות לטובת אזרחי מדינת ישראל; אף אחד במשכן לא מגיע לקצה האצבע של היכולת שלו; אתם לא מגיעים לקרסוליים שלו, הוא אומר.

אלי אבידר: אז יש לי כמה הערות.

אלי אבידר: נתחיל מהחלק השני.

אלי אבידר: מחילה, השר אמסלם, אתה ושאר נאמני נתניהו באמת לא מגיעים לקרסוליים של נתניהו, כי אתם בחרתם להישאר בסוליה.

אלי אבידר: אנחנו, השר אמסלם, יש לחלקנו כבוד ועמוד שדרה, ואנחנו מסתכלים עליו מלמעלה ורואים את הקרחות שבפריזורה.

אלי אבידר: ולגבי החלק הראשון של הנאומים – מחילה נוספת, החכם אמסלם, אל תדבר בשם מצביעי הימין.

אלי אבידר: וגם אף אחד לא הסמיך אותך לשנות לנו את הכתובת לרחוב רגשי נחיתות פינת קיפוח.

אלי אבידר: אז לפני שאתה צועק כדאי שתדע שלבוחרים שלך, כמו לרבים אחרים באוכלוסייה, אין היום מה לאכול, למרות שאתה בטוח שזה חרטא.

אלי אבידר: הם זקוקים למנהיגות ופתרונות אמיתיים, ולא שנאה פילוג וקיפוח.

אלי אבידר: ומשהו קטן לסיום: השר אמסלם, אתה לא מעודכן, "אוכלי עשב" זו אינה קללה, זו ברכה.

אלי אבידר: זו מעלה מוסרית, זו בריאות, זה ביטחון תזונתי, זו טבעונות.

אלי אבידר: אבל איש באמונתו יחיה, כך אני מאמין.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, הטירוף של השר אמסלם ינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים עד שנתניהו יתפטר.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: אתה מבקש להתייחס לדברים של חבר הכנסת טסלר?

יריב לוין: כי זו ההזדמנות, חבר הכנסת אבידר.

יריב לוין: אני מזכיר לך.

משה אבוטבול: אם הוא שכח מזה כנראה שזה לא מעניין אותו.

יריב לוין: הוא ייזכר, האמן לי, חבר הכנסת אבוטבול.

יוליה מלינובסקי: – – – ענייני טבעונות.

אלי אבידר: חבר הכנסת טסלר, אם הייתי חושב לרגע שאתה לא מבין, אם הייתי חושב לרגע שאתה לא מבין את מה שנאמר שם, בוועדה, אז הייתי אומר מילא.

אלי אבידר: אבל אני יודע שאתה מבין, ואחד הדברים שאמרתי שם בוועדה, ואני לא חוזר במילה – בזמן שחברים שלך למפלגה אחרת, מפלגה חרדית אחרת, באו ונלחמו על זה שלא יעלו את הקנסות, החברים שלך העלו את הקנס ל-500 שקל.

אלי אבידר: סיפרו לנו כל היום שהם מתנגדים והם לא ייתנו, והם יעשו – בסוף העליתם.

יעקב טסלר: – – –

אלי אבידר: הדבר השני, חבר הכנסת טסלר, אני רוצה לומר לך את הדבר הבא: אתם לא שומרים על הציבור שלכם.

אלי אבידר: תגיד מה שאתה רוצה, אתם לא שומרים על הציבור שלכם.

אלי אבידר: אתה רוצה לדאוג לציבור שלך?

אלי אבידר: שמור עליו.

אלי אבידר: שמור עליו.

יעקב טסלר: זה מה שעשיתי.

אלי אבידר: אם אתה מביא אנשים, תדאג שיבדקו להם קורונה לפני זה.

אלי אבידר: תכניס אותם למלוניות לשבועיים.

אלי אבידר: שמור עליו.

אוריאל בוסו: – – –

יעקב טסלר: אני מזכיר לך – – – אם שומרים על הנחיות – – –

אלי אבידר: בוסו, אל תתערב, אני לא תוקף את ש"ס.

אלי אבידר: תעשה לי טובה, אני לא תוקף את ש"ס, אל תכניס לתקיפה.

אלי אבידר: תשאיר אותי בדגל התורה ואגודת ישראל.

אלי אבידר: שמור על הציבור שלך, שמור עליו.

אלי אבידר: אתה הולך להביא 17,500 אברכים – אין שום בעיה.

אלי אבידר: שמור על הציבור.

אלי אבידר: בדוק להם קורונה, תכניס אותם לשבועיים למלוניות, ריבונו של עולם.

אלי אבידר: אל תגרום שיידבקו ואחרי זה תבוא לתקוף ותגיד: למה סוגרים אותנו, למה עושים לנו עוצר.

אלי אבידר: אני נלחמתי בוועדה כדי שלא יהיה עוצר.

אלי אבידר: אני נלחמתי עם ראשי העיר שלך כדי שלא יעשו אפליה, שביתר עילית – יטפלו בה כמו בתל אביב.

אלי אבידר: אני נלחמתי כדי שלא יטילו על האנשים שלך קנסות.

אלי אבידר: אל תספר לי סיפורים.

אלי אבידר: ועכשיו, לסיום, אני רוצה להגיד לך משהו.

אלי אבידר: זה פשע שאין נסלח ממנו שדובר של יושב-ראש ועדה מוציא הודעה ומסלף את הדברים שלי.

אלי אבידר: והדבר שאמרתי, אני גאה בזה שהלכתי לקבל דעת תורה מהרב הגדול קנייבסקי.

אלי אבידר: ולהגיד את מה שאמרתי, זה לא רק שקר, זה פשע.

אלי אבידר: ולסיכום אני רוצה להגיד לך דבר אחד: ככה קורה, ככה קורה – –

יעקב טסלר: – – – שאני פושע, אני מנצל – – – אני פושע, אני פושע בעיניך, זה מה שמפריע לי.

אלי אבידר: – – שחבר כנסת מהמפלגה שלך רוצה לקבל כותרת וחצי ב-ynet, ואחרי זה מצטער על זה.

יעקב טסלר: זה מה שמפריע לי.

יעקב טסלר: על זה לא ענית לי, אלי.

יעקב טסלר: לא התייחסת.

אלי אבידר: חכה לסבב הבא, אני מגיע אחר כך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חברים יקרים, אני חושב שיש לנו מזל.

אלכס קושניר: המזל שלנו הוא שלראש הממשלה יש דובר שלא פועל לפי דף המסרים המזויף של הליכוד אלא מדווח לנו מה חושב עלינו ראש הממשלה ומה הוא עושה באמת.

אלכס קושניר: בדרך כלל הדובר הזה עושה את זה באמצעות ציוצים בטוויטר, אבל היום הוא הגדיל לעשות והתראיין לגלי ישראל.

אלכס קושניר: הוא סיפר לנו על שעות הפנאי של ראש הממשלה.

אלכס קושניר: מסתבר שראש הממשלה משתעשע כשבנו הדובר מראה לו את התמונות מההפגנות.

אלכס קושניר: "חייזרים" הוא קורא להם.

אלכס קושניר: תדמיינו לכם את התמונה הבאה: אב ובן יושבים על הספה ונקרעים מצחוק, תוך כדי שהבן מדפדף בנייד שלו בתמונות מההפגנות, תמונות של החייזרים שמבקשים להשמיע את קולם.

אלכס קושניר: תראה, אומר הבן, החייזר הזה איבד את מקום העבודה שלו.

אלכס קושניר: עזוב את זה, אומר האב, החייזר הזה סגר את העסק שלו ופיטר 20 חייזרים כמוהו.

אלכס קושניר: שניהם צוחקים עד דמעות.

אלכס קושניר: תראה את החייזר הזה, ממשיך הבן, הוא רק השתחרר מהצבא.

אלכס קושניר: הוא גם היה לוחם, אבל עכשיו אין לו מה לעשות חוץ מלהגיע להפגנות.

אלכס קושניר: הוא בטח גם היה סטודנט ואין לו איך לשלם על הלימודים עכשיו, מוסיף האב ולרגע נהיה רציני.

אלכס קושניר: איזה כיף שהמצאנו שכולם שמאלנים, פשוט גאוני.

אלכס קושניר: ושוב, הצחוק מתגלגל בבית בבלפור.

אלכס קושניר: אבל במציאות שלנו, כשבבלפור צוחקים המדינה בוכה.

אלכס קושניר: אני רוצה לפנות להוד מעלתם בנימין ויאיר נתניהו.

אלכס קושניר: אולי אתם לא מודעים לכך, אבל אלה שאתם קוראים להם חייזרים הם חיילים משוחררים, סטודנטים, זוגות צעירים, מובטלים, בעלי עסקים, מורי דרך, אומנים ואנשי תרבות, הורים יחידניים, חילונים, דתיים, יהודים, ערבים, דרוזים – כל עם ישראל.

אלכס קושניר: כל החייזרים האלה מממנים אתכם ואת מחייתכם כבר יותר מעשור.

אלכס קושניר: כל החייזרים האלה משרתים אתכם, משלמים לכם מיסים, הולכים לצבא, עושים מילואים, ותתפלאו, חלק לא מבוטל מהם אפילו הצביע לכם בעבר.

אלכס קושניר: אבל אל תתפלאו כשהם לא יצביעו לכם יותר, כי נפתחו להם העיניים.

אלכס קושניר: הם, לעומתכם, לא חיים בפלנטה אחרת.

אלכס קושניר: הם כאן, נאבקים כדי לשרוד.

אלכס קושניר: אני זה המדינה והמדינה זה אני, אמר לואי ה-14.

אלכס קושניר: אני זה המדינה והמדינה זה אני, אומר המלך נתניהו הראשון, וצוחק עם יורש העצר שלו.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, הם לא מדווחים על ההפגנות, הם משתתפים בהן, הם מתדלקים – כך אמר בנימין נתניהו, הסופר-טנקר של ההסתה שמרחף מעל לחברה הישראלית ומרסס בחומרים מאיצי בעירה כבר שנים לא קטנות ולא מעטות.

יואב סגלוביץ': זו לא תקשורת מגויסת אלא מגייסת – אמר מי שיש לו כתב אישום על שוחד, מרמה והפרת אמונים.

יואב סגלוביץ': והשוחד על מה הוא?

יואב סגלוביץ': בפריפריה של התקשורת.

יואב סגלוביץ': הוא ניסה גם לגייס אותה, אבל עבור תמורה, עבור כסף.

יואב סגלוביץ': כתב אישום על שוחד.

יואב סגלוביץ': כך אמר ראש הממשלה: זו לא תקשורת מגויסת אלא מגייסת, ועל מי הוא דיבר ועל מה הוא דיבר?

יואב סגלוביץ': הוא דיבר על גל המחאה שנמצא בארץ ונמצא בכל מקום.

יואב סגלוביץ': כל מוצאי שבת בשבועות האחרונים גם אני נמצא בגשרים ובצמתים, במה שראש הממשלה קורא לו "מדגרות קורונה".

יואב סגלוביץ': ללא ספק, במילים הוא מבין; הוא יודע להשתמש במילים, במילים שמייצרות משמעות, שמייצרות תמונה.

יואב סגלוביץ': כל אחד – תעצמו את עיניכם, תחשבו מה עובר לכם בראש על מדגרות קורונה.

יואב סגלוביץ': נכון, זה לא נכנס לגדר החוק, זו לא הסתה, ודאי שלא, אבל אלה מילים מכוערות שהוא מקפיד להשתמש בהן, והוא עושה את זה ברצף, שנים ארוכות.

יואב סגלוביץ': דבר אחד או שניים הוא מבין בזכות המחאה.

יואב סגלוביץ': הוא עמד מעל כל במה ועשה את עבודתו כיושב-ראש אופוזיציה בתקופות אחרות, ואמר ודיבר על הדברים שהוא מאמין בהם, אבל אז הוא נאבק על זכות המחאה.

יואב סגלוביץ': היום הוא נאבק על זכות אחרת.

יואב סגלוביץ': על זכות ההתבכיינות.

יואב סגלוביץ': עוד לא היה מעולם ראש ממשלה שיש לו קול בריטון כל כך יפה, אבל הוא גם מצליח ליילל בבריטון.

יואב סגלוביץ': תפקח את העיניים, ביבי, תרים את הראש לגשרים, סובב את ראשך לצמתים.

יואב סגלוביץ': אל תראה שם רק מחלפים, תראה שם אנשים.

יואב סגלוביץ': הוצא את הראש מחלון ביתך, תראה שם אזרחים שמביעים מחאה.

יואב סגלוביץ': הם מביעים אותה נגדך, נגד כישלונותיך, נגד ההסתה שאתה מייצר, נגד הפילוג.

יואב סגלוביץ': כן, נכון, הם נגדך, אבל הם בעד המדינה.

יואב סגלוביץ': הם מזכירים לך שהמדינה לא שלך.

יואב סגלוביץ': אכן, נבחרת.

יואב סגלוביץ': אתה אינך הבעלים ואינך יכול לנהוג בה מנהג של בעלים, גם אם כל שותפיך מתנהלים כאילו אתה מלך.

יואב סגלוביץ': אתה לא.

יואב סגלוביץ': אתה ראש ממשלה מקרטע, נכשל בדרכך, נכשל בקואליציה, שאתה מנהל אותה בצורה שלומיאלית, עם ממלא מקום, או יותר נכון זה לא ממלא מקום – ראש ממשלה חליפי.

יואב סגלוביץ': אינכם מסוגלים אפילו לעשות דבר וחצי דבר, כולל להוסיף מיטות לבתי החולים.

יואב סגלוביץ': רק היום, 20 מיטות בלבד נוספו לבתי החולים מתחילת משבר הקורונה.

אורנה ברביבאי: סגלוביץ', זמן.

יואב סגלוביץ': בנימין נתניהו, די לבכיינות.

יואב סגלוביץ': פשוט לך.

יואב סגלוביץ': תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף לדברים שאמרו לפניי: גם אני מפגינה, ואני חושבת שאם מישהו מכאן, מהשמאל – לא איזה נבחר ציבור, איזה שמאלני – –

עודד פורר: כאן זה ימין.

תמר זנדברג: – – או מהימין – מהאופוזיציה.

תמר זנדברג: למה אני אומרת, אבל, "שמאל"?

תמר זנדברג: כי אם איזה שמאלני זוטר באיזו תחנת רדיו נידחת היה אומר עשירית ממה שהשר אמסלם מרשה לעצמו כל שבוע כאן להגיד על נציגי ציבור, על מפגינים, על אזרחי המדינה, המדינה הייתה רועדת.

תמר זנדברג: אבל זה ככה עובר, וזה מותר.

תמר זנדברג: ולכם, חבריי, סבבה שנכנסים סטודנטים, לימודי קודש, לימודי חול – הכול נהדר.

תמר זנדברג: מה עם המשפחות של הישראלים?

תמר זנדברג: בשביל זה לא?

תמר זנדברג: למה, כי הם לא התחתנו ברבנות?

תמר זנדברג: איך אתם לא מתביישים, באמת?

תמר זנדברג: אבל אני רוצה רגע לחזור לנושא הדיון שלנו, אף אחד לא דיבר עליו.

תמר זנדברג: אנחנו ממנים עכשיו שר חדש, שר החרטא.

תמר זנדברג: עכשיו, שימו לב, זה כאילו כבר עובר מתחת לרדאר: קמה לה כאן ממשלת קורונה, מממשלת חירום ואחדות שתטפל אך ורק בנושא הקורונה, ואיזה שר אנחנו ממנים היום?

תמר זנדברג: שר ההתנחלויות.

תמר זנדברג: המגזר הכי פריבילגי, הכי מנותק, שמיוצג כאן בכנסת ייצוג יתר – –

צחי הנגבי: זה לא שר ההתנחלויות.

תמר זנדברג: – – הולך לקבל כאן עכשיו שר מיוחד בממשלת הקורונה.

תמר זנדברג: לא העובדות הסוציאליות, לא השירותים החברתיים, לא נוסף איזשהו דבר בתחומי הבריאות, הכלכלה, החברה – להתמודד עם המשבר.

תמר זנדברג: זה מה שצריך עכשיו להוסיף?

צחי הנגבי: הקיבוצים – – –

תמר זנדברג: שר מיוחד להתנחלויות?

משה ארבל: תמר, מיליון ישראלים ביהודה ושומרון, מיליון ישראלים ביהודה ושומרון, את יודעת כמה צפיפות זה יוריד – – –

תמר זנדברג: מה הרבותא לנו, אני רוצה לשאול אותך – –

משה ארבל: – – –

תמר זנדברג: – – מה הרבותא לאלה שגרים מחוץ לגבולות מדינת ישראל לנו, הישראלים, שצריכים לקבל שר מיוחד?

תמר זנדברג: עכשיו, אתה, צחי הנגבי – –

משה ארבל: – – – אני סומך עליו – – –

צחי הנגבי: – – – כמה אפשר לשקר?

תמר זנדברג: – – שר שלא מאמין – –

משה ארבל: מיליון – – –

תמר זנדברג: – – ולא חושב שיש כאן איזה מצב קשה, איזה מצב כלכלי, איזה משהו – בשבילך זה חרטא.

צחי הנגבי: חבל – – –

תמר זנדברג: מה תעשה בתור שר ההתנחלויות?

צחי הנגבי: גליל לא מעניין אותך?

תמר זנדברג: את מי תשרת?

צחי הנגבי: נגב לא מעניין אותך?

תמר זנדברג: את מי תשרת?

צחי הנגבי: הקיבוצים לא מעניינים אותך?

תמר זנדברג: לא, אותך זה לא מעניין.

צחי הנגבי: המושבים לא מעניינים אותך?

תמר זנדברג: אתה יודע מה?

תמר זנדברג: אני רוצה לצטט אותך.

עודד פורר: – – –

תמר זנדברג: כשהובטח לך המינוי הזה, את מי אמרת שתשרת – את הנגב?

תמר זנדברג: את הגליל?

צחי הנגבי: כן, כן.

תמר זנדברג: את ההתיישבות בגבולות מדינת ישראל?

צחי הנגבי: כן – – –

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אמרת שיש לך חשבון מיוחד עם ההתנחלויות, כדי לכפר על הצבעת עבר.

צחי הנגבי: – – –

תמר זנדברג: זה מה שאתה הולך לעשות – –

צחי הנגבי: 90% מהחטיבה להתיישבות זה – –

תמר זנדברג: – – ואתה לא תוכל לרחוץ בניקיון כפיך.

צחי הנגבי: – – הנגב והגליל.

תמר זנדברג: אתה שר חרטא מיותר – –

צחי הנגבי: – – –

תמר זנדברג: – – במשרד מיותר, שבניגוד למשרדים המיותרים האחרים, המשרד הזה לא רק מיותר, הוא גם מזיק, תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

צחי הנגבי: אולי אתה תציל את כבוד ההתנחלויות.

תמר זנדברג: אה, פתאום זה כן התנחלויות.

צחי הנגבי: כן.

תמר זנדברג: עכשיו שכחת מהנגב והגליל, נכון?

צחי הנגבי: אל תפסלי מיליון איש.

תמר זנדברג: מה הם שונים ממני?

עודד פורר: צחי, עכשיו אני בימין?

תמר זנדברג: למה מגיע להם שר שלי לא מגיע?

מיקי לוי: מאיפה הבאת – – –

עודד פורר: אני רק חייב לומר שהלוואי שבאמת שר זה מה שהיה פותר את זה שלא בונים בהתנחלויות, אבל לצערי העשור של נתניהו מהבחינה הזאת מוכיח בדיוק אחרת.

צחי הנגבי: תגיד לי איפה – – –

עודד פורר: הפעם היחידה שחזרו לבנות אחרי הקפאת בנייה ארוכה הייתה כשאביגדור ליברמן מונה לשר ביטחון, אבל לא על זה רציתי לדבר.

עודד פורר: אני כן רוצה להתייחס, דווקא כן, לכל העברות הסמכויות האלה והבלבול הזה.

עודד פורר: כבר אף אחד לא יודע על מה אחראי כל אחד מהשרים מתוך 36 השרים.

עודד פורר: ולא רק שיש 36 שרים, בסוף גם צריכים פרויקטור.

עודד פורר: אז יש לנו 36 שרים, אבל אנחנו צריכים פרויקטור לענייני בריאות.

צחי הנגבי: איך, איך 36?

צחי הנגבי: די לשקר.

עודד פורר: אה, יש 34.

צחי הנגבי: יש 32.

עודד פורר: אם עכשיו יש 32 או 34 זה בכלל – זהו, נפתרה הבעיה.

מיקי לוי: ירד אחד, ירד אחד.

עודד פורר: הרי אף אחד לא יודע כבר, קשה למנות אותם.

צחי הנגבי: כל כך הרבה שקרים.

עודד פורר: אבל בסוף, על כל 30 וכמה השרים שלכם צריך פרויקטור לענייני בריאות.

עודד פורר: עכשיו, בכלכלה אתם לא מטפלים, אז כבר יושב-ראש האופוזיציה, יאיר לפיד, אומר: צריך פרויקטור לענייני כלכלה.

עודד פורר: זאת אומרת: שרים לא, השרים הרי לא עושים דבר מבחינת מה שהם צריכים לעשות – בוא נביא פרויקטורים.

עודד פורר: אולי 30 פרויקטורים היו פותרים את העניין.

עודד פורר: אבל אני רוצה לומר לכם, הסיפור האבסורדי פה – אני אומר לך את זה באמת, צחי, אתה שנים ארוכות בבית הזה, אתה ישבת בממשלות: ישראל נמצאת במצב הכלכלי הכי קשה שהייתה.

עודד פורר: אגב, לא רק מדינת ישראל – משבר כלכלי עולמי.

עודד פורר: צריכים להתגייס, צריכים ניהול יעיל, נכון, מהיר.

עודד פורר: ומה עושה הממשלה, שבוע אחרי שבוע אחרי שבוע?

עודד פורר: במה היא מעסיקה את הכנסת אם לא בהעברת סמכויות מצד לצד, אם לא באתננים הפוליטיים והתקציבים הפוליטיים לזה או לזה, והשיירה לזה, והשיירה לזה, והטבת המס לזה, והעלאת השכר לזה.

עודד פורר: ואת מי שוכחים בסוף?

עודד פורר: תמיד שוכחים בסוף את החיילים, את המילואימניקים, שמסתכלים בעיניים כלות ולא מבינים במה אתם מתעסקים.

עודד פורר: עכשיו תיקח שתי דוגמאות:

עודד פורר: תראה מה עשיתם רק בשבוע שעבר עם החוק בנושא של דמי אבטלה: קצין צה"ל, שירת ביחידה קרבית, עשה שנה קבע, הלך ללמוד שלוש-ארבע שנים, ושומו שמיים, התחתן רק בגיל 27, 28, שזה הגיל הממוצע לנישואים במדינת ישראל, ואין לו ילד – הוא יקבל פחות מכל אזרח אחר שלא שירת בצבא, שלא למד, שלא לקח חלק בכל התהליך הזה, ורק מה, עד גיל 28 הביא ילד, ולכן הוא יקבל בדמי האבטלה שלכם 20%, יותר מ-20% מאותו מילואימניק.

עודד פורר: בסוף אנחנו מוצאים את הדור הצעיר עם 47.6% מהנרשמים בלשכת התעסוקה מתחת לגיל 34.

עודד פורר: 200,000 מובטלים מתחת לגיל 27.

עודד פורר: מחקר שירות התעסוקה שלכם מראה שעד גיל 24 האזרחים נפגעו הכי קשה.

עודד פורר: דור אבוד, ומי הדור האבוד?

עודד פורר: הדור של הלוחמים, הדור של אלה שהיו מוכנים להקריב את חייהם למען המדינה כדי שאנחנו נוכל לשבת כאן ולנהל איזשהו דיון.

עודד פורר: ובאים מי מאלה ששוללים את הזכות של הדור הזה לדמי אבטלה ראויים ולקצבה הראויה דווקא כשהם צריכים את זה, ובמה אתם עסוקים?

עודד פורר: בהעברת סמכויות משר לשר, ממשרד למשרד וממינוי למינוי, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת-ראש, עמיתי השר, אני אופטימי חסר תקנה.

אלעזר שטרן: האמת, קיוויתי שהממשלה המנופחת, המנותקת, ממשלת העריקים הזאת, תנצל את ההזדמנות, תשמור על הפריטטיות הקדושה ותגיד לכחול לבן: הינה, שרה אחת פחות – תהיו גם אתם עם שר אחד פחות.

אלעזר שטרן: אדוני השר המקשר, תשמע, אבל כנראה שבאמת רמת הניתוק היא כזאת שבמקום לנצל הזדמנות, לשמור על פריטטיות, אולי לא לפצות את כל העריקים שבממשלה הזאת, אז אנחנו מוסיפים עוד שר לממשלה, והשר צחי הנגבי יודע שזה לא עניין אישי.

צחי הנגבי: איפה מוסיפים עוד שר?

צחי הנגבי: למה – – –

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: אני יודע, צחי, תאמין לי, אני יודע.

צחי הנגבי: למה לשקר?

אלעזר שטרן: אפשר, כן.

צחי הנגבי: כל הזמן צועקים – – –

אלעזר שטרן: מוסיפים סמכויות, בסדר, בסדר.

אלעזר שטרן: אבל לא על זה רציתי לדבר.

אלעזר שטרן: אני רציתי לדבר על החייזרים, בכינוי החדש, על האנרכיסטים, על מפיצי המחלות.

אלעזר שטרן: השר אמסלם, עליתי לכאן לאחל לראש הממשלה להידבק.

אלעזר שטרן: אני מאחל שראש הממשלה יידבק.

אלעזר שטרן: אם רמי מתן הוא מפיץ מחלות, אז הלוואי שראש הממשלה יידבק, שגם הוא יהיה גיבור בחווה הסינית.

אלעזר שטרן: הטנק שלו נפגע – אתה שריונר, אתה יודע מה זה; או אתה לא יודע מה זה, גם אני לא יודע מה זה שהטנק שלך חוטף ונהרגים לך עשרות חברים, ואתה נכנס ויוצא ונכנס ויוצא ומתעוור לפרק זמן.

אלעזר שטרן: והאכפתיות הזאת בדיוק שולחת אותך לבלפור להפגין.

אלעזר שטרן: והאכפתיות הזאת בדיוק, שנוספו עליה זכרם וצוואתם של הלוחמים שלא חזרו משם, שולחת אותך להפגין בבלפור כדי שתהיה פה מדינה טובה יותר.

אלעזר שטרן: אפשר לחלוק, אתה יכול לבוא מצד אחד של המפה הפוליטית ומישהו מצד אחר, אבל המוכנות הזאת לצאת לרחובות, אל תזלזל בה.

אלעזר שטרן: אתה ואני, כשנהיה שם, ישלמו לנו, משלמים לנו; אלה אנשים שעוזבים הכול.

אלעזר שטרן: ואני אומר לך שמאותה רוח של החווה הסינית מגיעים הפעם לבלפור.

אלעזר שטרן: אתה תגיד לי: לא כולם.

אלעזר שטרן: אז לא כולם, אף פעם לא כולם.

אלעזר שטרן: אבל הוא, לדוגמה, בדיוק מאותו מקום.

אלעזר שטרן: אתה רוצה, תשאל אותו.

אלעזר שטרן: אל תתבייש לשאול אותו.

אלעזר שטרן: תשאל את אלוף משנה במילואים רמי מתן: למה אתה בבלפור?

אלעזר שטרן: ותשאל אותו: איזה מחלה אתה מפיץ?

אלעזר שטרן: אני לא אומר שאתה אמרת, אבל אמרו: מקום שמפיצים בו מחלות.

אלעזר שטרן: איזה זלזול.

אלעזר שטרן: איזה הכללות.

אלעזר שטרן: איך אנחנו מגיעים לשפה הזאת בבית הזה?

אלעזר שטרן: ואני מסתכל על האנשים האלה, חלקם בעמדות שלי וחלקם לא בעמדות שלי, ואתה שואל את עצמך: תגיד – אולי אם היה יושב פה השר לוין, הייתי שואל איפה הקבינט.

אלעזר שטרן: באותו יום שהתפרקה כחול לבן – –

אורנה ברביבאי: שטרן, נגמר הזמן.

אלעזר שטרן: – – בישרו לנו, אורנה, את בטח זוכרת, שהוקם קבינט פיוס.

אורנה ברביבאי: כן, הייתי חלק ממנו.

אלעזר שטרן: איפה, תגידו?

אלעזר שטרן: מה זה קבינט פיוס?

אלעזר שטרן: אני מוכן להיות חבר בקבינט פיוס, לעשות שלום בתוך הממשלה הזאת.

אלעזר שטרן: אבל בשורה התחתונה, אני מציע לכולנו, באמת – – –

אורנה ברביבאי: שטרן, צריך לסיים.

עודד פורר: גם קבינט הפיוס פריטטי?

עודד פורר: אז איך הם יקבלו שם החלטה?

אורנה ברביבאי: אין זמן.

אלעזר שטרן: עכשיו, דרך אגב, בשביל השלום בתוך הממשלה הזאת, גם קבינט לא יודע איזה לא יעזור.

אלעזר שטרן: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת שטרן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, אחרון הדוברים.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, אני רוצה לפתוח בברכות לגב' חוטובלי, שתהיה שגרירה בלונדון.

ישראל אייכלר: יש לנו קהילה יהודית חמה גדולה הקשורה לארץ ישראל, גם כאלה שעולים לארץ וגם כאלה שבאים כמה וכמה פעמים בשנה לארץ.

ישראל אייכלר: ברכות לשר צחי הנגבי, בן המשפחה הלוחמת, שבצעירותו נלחם על יישובי ימית ובבגרותו יבנה התיישבות בכל רחבי הארץ, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: בהזדמנות זאת אני מבקש לברך את שר הבריאות יולי אדלשטיין, אסיר ציון, המייצג האמיתי של יהדות ברית המועצות, שהתייצב אמש כאמיל זולא בצרפת האנטישמית במשפט דרייפוס.

ישראל אייכלר: אני מאשים, הוא אמר השבוע על עלילות התקשורת, כאילו מכניסים 17,000 תלמידי ישיבות בלי בידוד ומציגים את החרדים כמפיצי מחלות.

ישראל אייכלר: הוא סיפר שישבו שבועות ארוכים והכינו מתווה לכל העולים – מנעל"ה, ממסע, מהסוכנות – וכולם בירכו אותו שהוא הציל את הציונות, וכולם רוצים תיירות.

ישראל אייכלר: וכשזה מגיע לחרדים, זאת אנטישמיות לשמה.

ישראל אייכלר: כך אמר יושב-ראש הכנסת לשעבר, שהוא מזכיר לי את אמיל זולא, וכל ההמון האנטישמי זועקים נגד ה-juifs, היהודים שבוגדים במדינה.

ישראל אייכלר: מי שמוביל היום את ההסתה האנטישמית הוא איווט האיום, שמתיר את דמם של מיליון יהודים חרדים יום-יום.

ישראל אייכלר: הוא עלול להביא למצב של שפיכות דמים, חס וחלילה.

ישראל אייכלר: הוא יותר מסוכן ליהודים החרדים מאשר כהנא היה מסוכן לערבים.

ישראל אייכלר: לכן אני מבקש להוציא את איווט ביתנו האנטישמי מחוץ לחוק.

ישראל אייכלר: הוא פשוט סכנה לקיום המדינה, סכנה לשלום הציבור.

ישראל אייכלר: אי-אפשר לשתוק, אי-אפשר לאפשר לבן אדם שמצא את עצמו – אומנם הוא עושה את זה בציניות, אומנם הוא עושה את זה ברשעות, אומנם הוא ממשיך את הדרך האנטישמית של הסרטונים שהם עשו לפני הבחירות, אבל אנחנו צריכים לדעת שישראל נמצאת בסכנה וצריך להציל את ישראל מהמפלגה האנטישמית הגזענית שנקראת איווט ביתנו.

עודד פורר: אתה הסכנה הכי גדולה של מדינת ישראל.

עודד פורר: אתה הסכנה הכי גדולה למדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אנחנו למדנו שיש לנו זכות, זכות ההפגנה – – –

עודד פורר: אין סכנה גדולה מהעובדה שאתה יושב פה.

עודד פורר: הקדוש ברוך הוא יודע – – –

ישראל אייכלר: 65 שנה – גברתי, מפריעים לי, האנטישמים מפריעים לי לדבר.

עודד פורר: אתה מקדם הכי גדול של שנאת ישראל, של שנאת חינם.

עודד פורר: תתבייש לך.

ישראל אייכלר: אני מבקש שהאנטישמים ישתקו וייתנו לי לדבר.

עודד פורר: תרד מהדוכן.

ישראל אייכלר: כתם שחור אתם על מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אתם רוצים להפוך את המדינה לאויבי היהדות החרדית, ולא ניתן לכם את זה.

עודד פורר: אין לך שום זכויות.

עודד פורר: אתה יהודי במקרה.

עודד פורר: נשמה יהודית אין לך.

עודד פורר: נשמה יהודית אין לך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, הם לא נותנים לי לדבר.

עודד פורר: זה שיש לך כיפה על הראש לא אומר שאתה יהודי.

עודד פורר: אתה האנטישמי הכי גדול שפגשתי.

ישראל אייכלר: אתם סכנה לכל ילד חרדי שיוצא לרחוב, שמישהו יפגע בו.

עודד פורר: מימיי לא פגשתי אנטישמי גדול יותר ממר ישראל אייכלר.

עודד פורר: שמך לא ישראל, תאמין לי, אתה מתחזה.

עודד פורר: אתה לא יהודי.

ישראל אייכלר: אתם, דמם יהיה בראשכם.

ישראל אייכלר: אנחנו לא ניתן לכם להסית נגדנו.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים בדבר אחד – – –

עודד פורר: אתה לא יהודי, אתה לא יהודי.

עודד פורר: אתה מתחזה.

ישראל אייכלר: דרייפוס היה יהודי, ואני לא יהודי.

ישראל אייכלר: יולי אדלשטיין הוא יהודי.

ישראל אייכלר: הוא אמר נכון.

עודד פורר: מימיי לא פגשתי שונא ישראל, מעורר שנאת חינם – – – אין שונא יותר גדול מישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, הוא לא נותן לי לסיים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד עוד משפט חשוב.

עודד פורר: אין שונא יותר גדול מישראל אייכלר.

עודד פורר: תתבייש לך.

ישראל אייכלר: אתה – עודד פורר הרשע ישב פה והסית נגד תלמידי הישיבות.

ישראל אייכלר: אתה אנטישמי – – –

עודד פורר: רד מהדוכן, נגמר לך הזמן.

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אנחנו נילחם באנטישמיות עד טיפת דמנו האחרונה.

ישראל אייכלר: אנחנו לא נאפשר לאנטישמים להסית את העם הזה נגד העם היהודי.

אלעזר שטרן: אתה מחולל האנטישמיות הכי גדול.

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, אני מאפשר לך משפט אחרון ובזה סיימנו.

ישראל אייכלר: משפט אחרון.

עודד פורר: אני מבקש הודעה אישית.

יריב לוין: הודעה אישית על מה, הוא דיבר עליך?

ישראל אייכלר: לא, לא, אחרי שהוא אמר שישראל אייכלר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, אני מבקש שתסיים, משפט אחרון.

ישראל אייכלר: לא, אני לא נותן לו.

ישראל אייכלר: הוא האשים אותי, הוא אמר שאני לא יהודי, הוא אמר: האנטישמי הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, משפט אחרון.

יריב לוין: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עוד משפט אחרון.

ישראל אייכלר: 65 שנה לימדו אותי שלעשות הפגנה ולחסום כבישים – מקבלים מכות ומעצרים ואין זכות כזאת.

ישראל אייכלר: פתאום, כאשר עושים את זה ומסיתים נגד ראש הממשלה, לרצח ראש הממשלה, יותר מאשר הסיתו נגד רבין, אז אומרים שההפגנה זאת הזכות הקדושה של הדמוקרטיה.

ישראל אייכלר: איפה הזכות הקדושה של ההפגנה שלי פה לצעוק נגד מפלגה אנטישמית?

אלי אבידר: מי משלם מיסים, אייכלר, אתה?

יריב לוין: טוב, חבר הכנסת אייכלר, אני הייתי מציע להימנע מביטויים מהסוג הזה.

יריב לוין: אנחנו עוברים עכשיו לדברי סיכום של השר דוד אמסלם.

יריב לוין: בבקשה.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

תמר זנדברג: אתה המסית הכי גדול בכנסת.

אלעזר שטרן: אתה מחולל האנטישמיות הכי גדול.

אלעזר שטרן: שנאת חרדים זה רק בגללך, רק בגללך.

אלעזר שטרן: רק בגללך שונאים חרדים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אתה פשוט באת באמצע הדברים, לכן לא הבנת למה חבר הכנסת אייכלר מדבר ככה.

דוד אמסלם: אם היית שומע מה הם אמרו לו, מה שנקרא, אוזניך היו מצלצלות.

אלכס קושניר: יהודי לא יקרא ליהודי אחר "אנטישמי".

דוד אמסלם: דקה, אני אעשה סדר בעניין ואני אתחיל – – –

אלכס קושניר: – – – אתה מצטרף לאייכלר?

אלכס קושניר: גם אתה קורא "אנטישמי"?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: איך אתה מדבר על יהודי?

אלכס קושניר: זאת לא יהדות, כי אף יהודי לא יקרא ליהודי אחר "אנטישמי".

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אני אתחיל עם אלי אבידר, חבר הכנסת אלי אבידר.

אלכס קושניר: – – –

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

ישראל אייכלר: אתה הוצאת סרטון אנטישמי – – –

דוד אמסלם: אנחנו נענה בכמה מילים לאלי אבידר.

דוד אמסלם: אשמח מאוד אם גם תשמע כמה משפטים לגבי מה שאמרת.

אלי אבידר: אני טיפ-טיפה עסוק.

דוד אמסלם: אני אשמח מאוד אם גם תשמע כמה משפטים לגבי מה שאמרת.

אלי אבידר: אני טיפ-טיפה עסוק, אבל – – –

דוד אמסלם: תראו, קודם כול נתחיל מהסוף.

דוד אמסלם: אלי אבידר צעק עכשיו לחבר הכנסת אייכלר: מי משלם מיסים, אתה?

דוד אמסלם: אז בוא אני אספר לך: החבר'ה החרדים, בחלקם הגדול עובדים ומשלמים מיסים.

אלכס קושניר: כמה?

קריאה: רובם.

אלכס קושניר: כמה?

דוד אמסלם: רובם, המרכזיים.

דוד אמסלם: הם לא צריכים לתת לך דין וחשבון.

אלכס קושניר: אני רוצה לדעת.

דוד אמסלם: לכן זה רק מראה – – –

אלכס קושניר: – – –

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

דוד אמסלם: אני לא הפרעתי.

דוד אמסלם: שמעו, רבותיי, אני יושב פה שעה וחצי, שומע את כל – – –

עומר ינקלביץ': – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, חברת הכנסת עומר ינקלביץ'.

דוד אמסלם: חברת הכנסת עומר ינקלביץ'.

יריב לוין: השרה, השרה.

דוד אמסלם: השרה, סליחה.

דוד אמסלם: השרה עומר – – –

עומר ינקלביץ': – – –

אלכס קושניר: הם לא רוצים לקחת את הכלים.

אלכס קושניר: הם לא רוצים לקחת את הכלים.

אלכס קושניר: מה שמעניין אותם זה רק – – –

דוד אמסלם: חבר הכנסת קושניר.

דוד אמסלם: חבר הכנסת קושניר, תשמע, אני שעה וחצי יושב כאן, שומע את כל דברי ההבל והבלע שלכם.

דוד אמסלם: אני שותק, לא מפריע לכם, אבל אתם מרשים לעצמכם, כרגיל, להפריע כל הזמן לכולם.

אלכס קושניר: אני רק שאלתי אותך שאלה.

דוד אמסלם: איך אמרתי, אתם אדוני הארץ, לכם מותר הכול.

דוד אמסלם: אתם התחברתם – – –

עודד פורר: שכל פעם שמישהו יעז לעלות על הדוכן ולהגיד למי מחברי הכנסת שהוא אנטישמי – הוא לא ידבר כאן.

עודד פורר: זה לא – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת פורר, אני לא הפרעתי לך.

דוד אמסלם: אני לא הפרעתי לך.

עודד פורר: האיש הזה מעז פעם אחר פעם לעלות על הדוכן ולהשתמש בדוכן הזה כדי להסית נגד יהודים, נגד לוחמים, נגד חברי כנסת, ואתה מגן עליו?

דוד אמסלם: חבר הכנסת פורר, אני רוצה לענות לך.

דוד אמסלם: בסדר, בוא נשמע.

עודד פורר: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: חבר הכנסת פורר, בוא תקשיב.

דוד אמסלם: בוא אני אסביר לך.

עודד פורר: תוקיע אותו.

עודד פורר: תוקיע את האיש הזה.

עודד פורר: תוקיע את הדברים של האנטישמי הזה, שונא – – –

ישראל אייכלר: אנטישמי אתה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר לך שיהודי – – –

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת פורר, קודם כול – – –

עודד פורר: תוקיע אותו.

עודד פורר: תוקיע אותו – – –

דוד אמסלם: חבר הכנסת פורר, יהודי לא יכול להיות אנטישמי.

עודד פורר: אל תגן עליו.

יריב לוין: רגע, השר אמסלם, רגע אחד.

עודד פורר: אל תגן עליו.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, קודם כול, ברגע זה התייתר הצורך בהודעה האישית שלך – למה?

עודד פורר: לא התייתר, אדוני, לא התייתר.

יריב לוין: כי אתה אמרת עכשיו את אותו דבר שבגינו ביקשת ממני הודעה אישית, אז אני מצטער – – –

עודד פורר: לא התייתר.

עודד פורר: לא התייתר.

יריב לוין: זה לא יכול להיות.

עודד פורר: האיש עולה על הדוכן פעם אחר פעם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, מספיק כבר.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אתה רוצה, תוציא אותי.

יריב לוין: מספיק כבר.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: הבנו.

יריב לוין: שמענו.

עודד פורר: פעם אחר פעם הוא מרשה לעצמו לעלות לדוכן, אתה לא תמנע ממני את הזכות להשיב לו.

יריב לוין: ברגע שאתה אומר עליו את מה שהוא אמר עליך אין מקום להודעה אישית, לצערי.

עודד פורר: אתה לא תשלול ממני את הזכות.

יריב לוין: לצערי.

יריב לוין: תודה.

עודד פורר: אתה לא תשלול ממני את הזכות.

דוד אמסלם: חבר הכנסת פורר, תן לי רק לדבר.

דוד אמסלם: אני אמרתי, אני שמעתי אותך בקשב רב.

יריב לוין: עכשיו אל תפריע לשר אמסלם.

עודד פורר: אני לא מוכן שאתה תשלול ממני את הזכות.

יריב לוין: אתה יכול לבקש, אין הצדקה להודעה אישית.

דוד אמסלם: חבר הכנסת פורר, אני רוצה לומר לך – – –

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, קיבלתי את הבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: נדון בה אחר כך.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אין הצדקה שהאיש הזה פעם אחר פעם יעלה ויוכל להגיד מה שהוא רוצה, ואתה תגיד לי שאני לא אוכל לעלות לדוכן ולהשיב לו.

יריב לוין: רבותיי, מה שאין הצדקה זה להתלהמות הזאת.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, קודם כול שב במקומך.

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, שב במקום.

עודד פורר: העניין הזה שהם מרשים לעצמם לנאום בבניין הזה – – – לא יהיה.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עודד פורר: יש לי זכות להשיב לו.

עודד פורר: יש לי זכות להשיב לו.

יריב לוין: שב במקום.

עודד פורר: אני אומר לך, יש לי זכות להשיב לו.

יריב לוין: שב במקום.

עודד פורר: אתה לא יכול לשלול אותה ממני.

יריב לוין: שב במקום.

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, שב במקום.

יריב לוין: איזו מין התנהגות זו?

עודד פורר: איזו מין התנהגות זו שחבר כנסת קורא לחבר כנסת "אנטישמי", ואתה נותן לזה גיבוי?

יריב לוין: שב במקום, חבר הכנסת קושניר.

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יריב לוין: אני שמעתי במו אוזניי אותך קורא לו כך.

יריב לוין: זה מה ששמעתי בינתיים.

יריב לוין: לא משהו אחר.

אלכס קושניר: אה, ואותו לא שמעת?

יריב לוין: אז שב, בבקשה.

יריב לוין: שב, בבקשה.

אלכס קושניר: את אייכלר לא שמעת?

אלכס קושניר: יש לך שמיעה סלקטיבית.

יריב לוין: שב, בבקשה.

יריב לוין: שב, בבקשה.

יריב לוין: זה לא מקובל – – –

דוד אמסלם: חבר הכנסת קושניר וחבר הכנסת פורר – – –

יריב לוין: רגע אחד, השר אמסלם.

יריב לוין: לא מקובלת עליי השיטה הזו שבאים לכאן במין צעקות מהסוג הזה.

עודד פורר: אין לנו דרך.

עודד פורר: סותמים לנו את הפה.

יריב לוין: יש דרך.

אלכס קושניר: אתה לא נותן לנו לדבר.

יריב לוין: אתם נשמעים פה לא פחות מכל אחד אחר.

יריב לוין: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם דיברתם שעה וחצי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להזכיר לכם, עד עכשיו, משעה 16:00, רק אתם מדברים.

דוד אמסלם: הכול שקר אצלכם, הרי הכול בלוף.

דוד אמסלם: שעה וחצי דיברתם.

דוד אמסלם: אני עונה, אתם לא נותנים לי לדבר דקה?

דוד אמסלם: עכשיו אני אענה לאלי אבידר.

דוד אמסלם: אלי אבידר אמר קודם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, אתה דיברת על השר אמסלם, הוא לא הפריע לך לשנייה.

דוד אמסלם: הוא ניתח את הדברים שאמרתי, שהתחלנו בפעם הקודמת ככה וככה וככה.

אלי אבידר: למה כך – – –

דוד אמסלם: אני מבין שהוא שומע, ולאחר הדברים שלי הוא מנתח את סדר הדברים וחושב עליהם.

דוד אמסלם: א.

דוד אמסלם: אני שמח על כך.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר: הוא אומר שאנחנו חסרי עמוד שדרה, אנחנו בליכוד.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם – מי אומר את זה?

דוד אמסלם: חבר כנסת מישראל ביתנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשפתחתי במילון מה זה "חסרי חוליות", עלה לי: ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: אתם חסרי חוליות.

דוד אמסלם: הרי כשאתה יושב פה אתה מקבל אישור.

דוד אמסלם: אתה.

דוד אמסלם: אתה בכלל כדי לכתוב משהו אתה מקבל אישור.

דוד אמסלם: אתה, אתה ואתה.

אלי אבידר: אתה מקבל אישור על מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: כדי לנשום אתם מקבלים אישורים.

אלי אבידר: מה אתה אומר?

דוד אמסלם: אתה מדבר עלינו בליכוד?

אלי אבידר: אחי, יאיר נתניהו מפעיל אותך.

אלי אבידר: אתה מדבר עלינו?

דוד אמסלם: אתה מדבר עלינו בליכוד, אם יש לנו עמוד שדרה כן או לא? זה מצחיק אותי.

דוד אמסלם: זו בדיחה עלובה, חבר הכנסת אלי אבידר.

אלי אבידר: יאיר נתניהו שולח לכם ווטסאפים, אתה מדבר עלינו?

דוד אמסלם: לכן אתה שואל – אמרתי להם: מי משלם מיסים?

דוד אמסלם: תראה איזה משפט.

דוד אמסלם: אתה שואל את חבר הכנסת אייכלר.

דוד אמסלם: גם החרדים משלמים מיסים, בדיוק כמוך.

דוד אמסלם: יש כאלה פחות ויותר.

דוד אמסלם: במדינת ישראל לא משלמים מיסים לפי אם אתה מאמין או לא מאמין או חובש כובע או לא.

דוד אמסלם: יש חוק – לפי מבחן ההכנסות שלך.

דוד אמסלם: אז אני מניח שגם אצל ישראל ביתנו יש ציבור שלם שלא משלם מס הכנסה בגלל שהוא לא מגיע לסף המס, וכך צריך להיות.

דוד אמסלם: אז אתה שואל אותו מי משלם מיסים?

דוד אמסלם: הרי אם זה לא היה פה, בכנסת ישראל, הייתי חושב שזה איזה פרלמנט שקם בו מישהו שלא כל כך אוהב יהודים.

אלי אבידר: אנטישמי, תגיד "אנטישמי", מה אכפת לך, תנסה.

דוד אמסלם: לא חשוב, עזוב את זה עכשיו.

דוד אמסלם: איך אמרתי פעם – עזבו.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי ההסתה, ואת זה אני מפנה לחבר הכנסת פורר.

דוד אמסלם: תקשיב, חבר הכנסת פורר: אנחנו עוברים כבר שנה וחצי מערכת בחירות, שלוש מערכות בחירות.

אלי אבידר: בגללכם.

דוד אמסלם: אני ראיתי את הסרטונים שאתם הפצתם, אני הזדעזעתי, הזדעזעתי מהשנאה, מהפילוג.

אלי אבידר: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: אתם נבנים על שני דברים, אני אומר לך, בלי זה אין יש עתיד ואין ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: מחר, אם כל החרדים מחליטים להיות לא חרדים והשבת מפסיקה להיות שבת, אין לכם מה למכור לציבור.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: אתם נבנים רק על השנאה הזו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להזכיר לך שכשהיה חוק הגיוס – בסוף בסוף בסוף, לקראת הסוף, ביום האחרון, אנחנו הסכמנו להעביר את חוק הגיוס בדיוק, ככתבו וכלשונו, כולל צבע החוברת, בדיוק כמו שניסח אותו שר הביטחון, שהתפטר אז, ליברמן.

דוד אמסלם: מי לא הסכים?

דוד אמסלם: באותו יום שהם הבינו שאנחנו הולכים להביא את זה למליאת הכנסת, מי לא הסכים?

דוד אמסלם: לפיד וליברמן.

עודד פורר: שקר.

עודד פורר: איזה שקר.

עודד פורר: אתה יודע שזה שקר.

דוד אמסלם: עודד, אני מעריך אותך מספיק, אתה יודע שמעולם אני לא אומר דבר שקר, בטח לא – – –

עודד פורר: במקרה הזה לא צריך הרבה, אפשר לבדוק.

עודד פורר: אפשר לבדוק.

דוד אמסלם: אבל אני מספר לך.

דוד אמסלם: אני הייתי יושב-ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: אני הבאתי את זה לסדר-היום של הכנסת.

דוד אמסלם: באותו יום לפיד עשה מסיבת עיתונאים – – –

עודד פורר: אני מדבר בשם ישראל ביתנו, לא בשמם.

דוד אמסלם: וגם אתם הוצאתם הודעה, תקשיב.

עודד פורר: תבדוק.

עודד פורר: תבדוק.

עודד פורר: תבדוק.

מיקי לוי: החוק הזה היה ריק.

עודד פורר: יש גוגל – תבדוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אתם הייתם באים איתנו למהלך, היינו מעבירים את החוק – – –

עודד פורר: יש גוגל.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אני מספר לך.

מיקי לוי: הוא היה ריק מתוכן.

מיקי לוי: לא היו לו התחלה ולא סוף.

דוד אמסלם: אבל אתם לא רציתם, בגלל שלא היה לכם עניין בעניין.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: בגלל שאם החוק היה עובר, ממה הייתם מתפרנסים בעתיד, איך הייתם נכנסים לכנסת?

דוד אמסלם: מה מספרים?

דוד אמסלם: איך בעצם משניאים את האחד על השני?

דוד אמסלם: הרי זו הפרנסה, מזה אנחנו בנויים.

דוד אמסלם: הרי אתם לא בנויים מדברים פוזיטיביים.

דוד אמסלם: אתם לא אומרים: עשינו כך, כך וכך.

אלי אבידר: לא, כי אתם פוזיטיביים.

אלי אבידר: אתם פוזיטיביים, דודי?

דוד אמסלם: תראה את החרדים, תראה את הערבים, תראה איך הם לא משלמים מיסים, הם לא הולכים לצבא, מיהם?

דוד אמסלם: זה השיח שלכם.

אלי אבידר: דודי, אתם פוזיטיביים?

אלי אבידר: דודי, אתה פוזיטיבי?

דוד אמסלם: זה השיח שלכם מהבוקר עד הלילה.

יעקב מרגי: – – –

אלי אבידר: אתם פוזיטיביים?

אלי אבידר: מרגי, אתה – – –

יעקב מרגי: כל היום אתם מסיתים: חרדים, חרדים – – –

דוד אמסלם: אז לכן אני רוצה להגיד לך, אלי אבידר – דרך אגב, אני רוצה לומר לך עוד דבר קטן.

דוד אמסלם: אלי אבידר, אני בדרך כלל – – –

יעקב מרגי: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני בדרך כלל לא כל כך אוהב לאכול עשב, אבל אם אתה אוהב, אני יכול לקחת אותך פה לדשא מחוץ לכנסת, להשאיר אותך שם איזה שבוע כדי שתרעה באחו ותאכל עשב.

דוד אמסלם: אתה אומר שאני בעצם – – –

אלי אבידר: אתה פגעת בכל הטבעונים עכשיו.

אלי אבידר: אתה אפילו לא מבין את זה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אז אנחנו נשים אותך, אני מציע שנקשור אותך, או נשים אותך, נוציא אותך לאחו, שתרעה – –

אלי אבידר: עם מי הסתבכת, אמסלם?

אלי אבידר: עם הטבעונים.

אלי אבידר: חמסה עליך.

דוד אמסלם: – – שתרעה קצת בדשא ובעשב ותאכל כאוות נפשך, מה שנקרא.

דוד אמסלם: בסדר?

אלי אבידר: הסתבכת עם הטבעונים, אמסלם, הסתבכת.

דוד אמסלם: מה זה חשוב עם מי?

דוד אמסלם: אני, בשבילי, כשמישהו אומר לי: אתה אוכל עשב – –

אלי אבידר: אתה אמרת.

דוד אמסלם: – – אז אני מבין – – –

אלי אבידר: אתה אמרת.

אלי אבידר: אתה אמרת.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אל תפריע לי.

אלי אבידר: אתה אמרת.

אלי אבידר: אתה אמרת.

דוד אמסלם: כשאתה עולה כאן לפודיום אני שותק, לא מעיר לך.

אלי אבידר: צודק.

דוד אמסלם: אתה, יש לך נטייה – לא רק אתה, חבריך – לבוא ולהפריע.

דוד אמסלם: שמעתי אתכם.

דוד אמסלם: איך אמרתי, שעה וחצי אני יושב כאן ושותק ושומע את כל דברי ההבל והבלע שלכם, אז כשיש לי הזדמנות כבר להשיב לכם אתה מפריע לי?

דוד אמסלם: בן אדם סביר, אני מניח שאם אומרים לו: לך תאכל עשב, בקונוטציה שלילית, הוא נעלב טיפה.

אלי אבידר: אבל אתה אמרת את זה, מה אתה רוצה ממני?

דוד אמסלם: בגלל שאני מצטט חלק ממה שנקרא נביאי השמאל – – –

אלי אבידר: אני אמרתי שלאכול עשב זה כבוד.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: לא אני אמרתי את זה.

דוד אמסלם: אמרתי: השמאל אמר עלינו.

אלי אבידר: דודי, אמרתי לך שלאכול עשב זה כבוד.

דוד אמסלם: לכן אני מזמין אותך לאותו ד"ר גוגל שהציע עודד פורר, חבר הכנסת פורר.

דוד אמסלם: תסתכל שם מי אמר על מי אוכלי עשב, באיזו קונוטציה ולמה.

דוד אמסלם: אז לכן אני מזכיר מדי פעם את השורשים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אנשים שזרקו דברים – איך אמרתי, לפעמים זה נפלט להם, הם לא מתכוונים להגיד את זה בגלל שזה לא נעים ולא יפה.

דוד אמסלם: אבל כשאתה בעידנא דרתחא, כשאתה לא חושב, לפעמים נפלט לך, בדיוק כמו שנפלט לך עכשיו.

דוד אמסלם: תראה, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני רוצה לענות לך משהו.

דוד אמסלם: באמת הפתעת אותי.

דוד אמסלם: אתה אומר שאתה מאחל לראש הממשלה להידבק, אז א.

דוד אמסלם: אני רוצה – – –

אלעזר שטרן: במחלה של רמי מתן.

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה, אני מצטט.

דוד אמסלם: אתה אמרת – – –

אלעזר שטרן: במחלה – תצטט הכול.

דוד אמסלם: בבקשה, אתה אמרת שאתה מאחל לראש הממשלה להידבק – אתה התחלת.

דוד אמסלם: ראש הממשלה אמר שבבלפור, בהתקהלות – –

אלעזר שטרן: לא אמרתי שהוא אמר.

אלעזר שטרן: אמרתי – –

דוד אמסלם: – – יש מדגרות קורונה.

אלעזר שטרן: – – על דברי ראש הממשלה.

דוד אמסלם: שנייה.

אלעזר שטרן: אמרתי גם לי.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: ואתה אמרת שאתה מאחל לראש הממשלה להידבק.

אלעזר שטרן: במחלה של רמי מתן.

אלעזר שטרן: דודי, זה לא מתאים לך.

דוד אמסלם: מה המחלה של רמי מתן?

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: איזו מחלה יש לו?

דוד אמסלם: תגיד לנו.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך.

דוד אמסלם: נו?

אלעזר שטרן: לעשות הכול למען עם ישראל, להיכנס לחווה הסינית, להסתכן – –

דוד אמסלם: מה הקשר?

אלעזר שטרן: – – להיפצע.

אלעזר שטרן: אכפתיות מהמדינה.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך – – –

אלעזר שטרן: זאת המחלה.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לספר לך משהו קטן.

אלעזר שטרן: בבקשה.

דוד אמסלם: אם התכוונת לזה, אני מניח שאין לנו פה מחלוקת על כך שראש הממשלה – – –

אלעזר שטרן: ככה נאמר, יש פרוטוקול.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אני חשבתי שאתה – אתה ציטטת קודם את סיפור הקורונה, אתה אמרת: מדבקות קורונה.

אלעזר שטרן: לא אמרתי.

דוד אמסלם: אמרת שראש הממשלה – – –

אלעזר שטרן: הפצת מחלות, תסתכל.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אבל אם אתה אומר שזאת הכוונה – –

אלעזר שטרן: כן.

דוד אמסלם: – – אז אני מניח שאתה מבין לבד שראש הממשלה גם באופן אישי תרם לביטחון מדינת ישראל, כולל פציעה – –

ישראל אייכלר: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: – – כולל פציעה – –

אלעזר שטרן: – – –

דוד אמסלם: – – וגם משפחתו – –

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה לשבת.

יריב לוין: מספיק.

דוד אמסלם: – – וגם משפחתו שילמה מחיר יקר מנשוא.

אלעזר שטרן: זה לא קשור, אבל.

דוד אמסלם: תראה, אם אתה מחליט – – –

אלעזר שטרן: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אז ברור לך לחלוטין – אם אתה מדבר על הקורונה, אז דבר על הקורונה; אם אתה מדבר על אהבת ישראל והתרומה לביטחון מדינת ישראל של משפחת נתניהו, אני מניח שאין טעם לדבר על זה.

דוד אמסלם: אתה מבין לבד, כל הציבור מכיר – –

אלעזר שטרן: לא דיברתי על המשפחה.

דוד אמסלם: – – את התרומה.

דוד אמסלם: אז לכן לא הצלחתי להבין מה הקשר בין אלוף משנה רמי מתן לבין זה.

יוראי להב-הרצנו: היום קראו למפגינים חייזרים – – –

דוד אמסלם: אני גם שומע, דרך אגב, את חבר הכנסת סגלוביץ'.

דוד אמסלם: הוא הלין על כך שראש הממשלה טען שהתקשורת לא מגויסת אלא מגייסת.

דוד אמסלם: הוא טוען ואומר שבעצם זה התפקיד של התקשורת, והוא עצמו יוצא להפגנות וכו' וכו', והוא גם מאשים את ראש הממשלה בשלושה – בכתבי אישום, מה שנקרא כל הסריה הרגילה שאנחנו מכירים מצד השמאל.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לומר לחבר הכנסת סגלוביץ', קודם כול לגבי הנושא של כתבי האישום, הרי אתה יודע לבד שאני חושב שכתבי האישום האלה נתפרו לראש הממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה יודע לבד שאין מדינה בעולם, אחת, שהייתה מעיזה להגיש כתב אישום כזה נגד ראש ממשלה.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל הציבור יודע את זה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך יותר מזה.

דוד אמסלם: על זה הלכנו לשלוש מערכות בחירות.

דוד אמסלם: באנו לציבור, אמרנו לו: מה אתה בוחר?

דוד אמסלם: הרי זה לא פתאום התגלה לנו אתמול.

דוד אמסלם: הרי מנדלבליט עצמו במסגרת מערכות הבחירות עשה מסיבת עיתונאים והודיע שהוא מגיש כתב אישום נגד ראש הממשלה, בהתערבות בוטה בתוך מערכת הבחירות, דבר שהוא חסר תקדים מבחינתי.

יוראי להב-הרצנו: מי קבע – – –

דוד אמסלם: עכשיו, ארבע שנים כל ההדלפות של אותה מערכת – שאתה הקמת בזמנו, שאמרת שהייתה לך הזכות להקים אותה – כל החקירות היו בעיתונים ביום-יום.

דוד אמסלם: הייתי פותח עיתון הארץ כל יום, קורא, משתגע.

דוד אמסלם: הבן אדם עוד בחדר חקירות – אני פותח רדיו, שומע.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע את האמת.

יואב סגלוביץ': הרי כולם יודעים.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אתה עצמך יודע.

יואב סגלוביץ': כולם יודעים.

דוד אמסלם: לא, אתה במיוחד.

יואב סגלוביץ': – – – כולם יודעים.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה, בגלל שאתה חלק מהדנ"א של אותה מערכת.

דוד אמסלם: אתה מכיר, אתה חינכת את חלקם, עד היום הם שם.

דוד אמסלם: אתה גם יודע מה עשית בפרשת הרפז.

דוד אמסלם: אתה יודע.

דוד אמסלם: הרי לא אני אמרתי את זה.

דוד אמסלם: לא אני אמרתי.

יואב סגלוביץ': ברור.

דוד אמסלם: איך אמרתי, מסיח לפי תומו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה יודע שזה היה לא מתומלל, לא נכתב.

דוד אמסלם: אתה יודע שהחוקרים לא כתבו את זה.

יואב סגלוביץ': דודי – – –

דוד אמסלם: אתה יודע שזה תומלל על ידֵי בסוף – – –

יואב סגלוביץ': דודי, אתה גם שקרן וגם טיפש.

דוד אמסלם: אבל זה מה שקראתי.

יואב סגלוביץ': גם שקרן וגם טיפש.

דוד אמסלם: יכול להיות.

אלי אבידר: לא לריב, לא לריב, דודי.

דוד אמסלם: אבל זה מה שקראנו בעיתונים.

אלי אבידר: דודי, הגעת ל-4,000 לייקים, נשבע לך, תסתכל על עליזה.

דוד אמסלם: אתה יודע, ואתה יודע שבסוף זה תומלל על ידי מישהי ששמעה – –

קטי קטרין שטרית: – – –

דוד אמסלם: – – וקיבלה כמה שקלים לשעה וכתבה.

דוד אמסלם: אתה יודע, דרך אגב, למה מבקר המדינה בסוף – אתה יודע למה בהתחלה החקירה נסגרה ונפתחה אחרי כמה שנים.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: אתה גם יודע מה עשית.

יאיר גולן: דודי – – –

דוד אמסלם: לכן אני מציע לך, אתה יודע, כבר אמר מי שאמר: מי שהולך עם חמאה על הראש, שלא יצא לשמש.

דוד אמסלם: אני מציע לך.

יואב סגלוביץ': – – –

דוד אמסלם: באמת, אתה באופן אישי, עזוב את האחרים; אתה, אל תדבר אף פעם על נושא של ערכים.

יואב סגלוביץ': – – – לדבר.

דוד אמסלם: אל תדבר אף פעם על נושא של אנשים שעברו על החוק.

דוד אמסלם: אתה, אל תדבר, תן לאחרים.

דוד אמסלם: עזוב, אתה מגחיך את עצמך ואת החוק.

אלעזר שטרן: בינתיים לא הוגש נגדו כתב אישום.

דוד אמסלם: זאת גם שאלה, דרך אגב, שאלה מאוד – לכן אני חושב – דרך אגב, אני מציע לכם לא להגיש הצעות אי-אמון על הצוללות שנחקרו במשטרה, להגיש הצעה לוועדת חקירה.

דוד אמסלם: אני מציע להגיש ועדת חקירה ממלכתית על כל פרשת הרפז, על כל מה שקרה שם.

מיקי לוי: אז תגיש.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה עד היום מחלחל אלינו.

מיקי לוי: תגיש – – –

דוד אמסלם: הרי איך זה עובד אצלכם?

דוד אמסלם: אצלכם זה עובד ככה: אם זה נגד ראש הממשלה אתם מייד שם; אם זה לטובת ראש הממשלה אז אתם מתנגדים באופן אינסטינקטיבי.

דוד אמסלם: שמענו גם את חבר הכנסת יאיר גולן קודם מדבר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להקריא לכם משהו שחבר הכנסת גולן כתב, בזה, הוא כתב בזה שלו – – –

יריב לוין: השר אמסלם, חברנו חבר הכנסת עמית הלוי מחכה כבר מהכנסת העשרים-ואחת כדי להישבע אמונים, סוף-סוף זה מגיע.

דוד אמסלם: בסדר, אני רק אסיים את זה.

יריב לוין: בסדר.

דוד אמסלם: אתה יודע, בסוף יש פה שעה וחצי של הכפשות.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לא, לא, זה – – –

דוד אמסלם: לא יכול להיות שאנחנו נענה להם שבע דקות.

יריב לוין: זה בסדר.

דוד אמסלם: זה כל הסיפור.

יריב לוין: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: הרי אני עובר אחד-אחד על מה שהם כתבו, מה שהם אמרו.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: ולכן אני רוצה לומר מה כתב היום, או מה בעצם צייץ יאיר גולן: "ההחלטות הן בממשלה, החוקים הם בכנסת, השינוי" – רבותיי – "הוא ברחוב.

דוד אמסלם: הערב, חובת התייצבות בהפגנות – בכיכרות, ברחובות, בצמתים, בגשרים.

דוד אמסלם: הבית בבלפור חייב להתפנות מיושביו.

דוד אמסלם: אנחנו במלחמה על הבית.

דוד אמסלם: חובה לנצח.

דוד אמסלם: " רבותיי, כשאני אמרתי שמיליונים יצאו לרחובות בגלל שהם לא יקבלו את החלטת הפרקליטות על תפירת התיקים של ראש הממשלה, שי ניצן עשה מסיבת עיתונאים עם מנדלבליט, ויצאו ואמרו שאני אומר דברים מסוכנים לדמוקרטיה, לא אחראים ומסוכנים.

דוד אמסלם: אני מבין שמלחמה על הבית, לצאת לצמתים, לגשרים, לרחובות על בסיס יומי ולגרום לאנרכיה במדינת ישראל זה בסדר.

דוד אמסלם: לא שמענו לא את הפרקליטות, לא את מנדלבליט אומר: רבותיי, רק שנייה, יש פה אמירות מסוכנות.

דוד אמסלם: מה זה?

דוד אמסלם: אני, לפי שיטתי, הבנתי: את מי שיושב בבלפור בוחר העם.

דוד אמסלם: לא ברחובות, לא עם לפידים בוערים, לא עם אבנים ובקבוקים.

דוד אמסלם: ככה לימדו אותי.

דוד אמסלם: אבל אצלכם לא.

דוד אמסלם: עכשיו, מה מדהים?

דוד אמסלם: זה כאילו יצאנו לבחירות לפני שבע שנים.

דוד אמסלם: הרי הבחירות הסתיימו לפני שלושה חודשים.

דוד אמסלם: העם אמר את דברו, העם תמך בנתניהו.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא היה ראש ממשלה שקיבל כמות קולות כמו שקיבל ראש הממשלה נתניהו בבחירות האחרונות.

דוד אמסלם: אבל מה זה מעניין אתכם?

דוד אמסלם: אתם תמשיכו באלימות, אתם תמשיכו בהסתה, אתם תמשיכו בדרך שלכם בגלל שאתם באמת ציבור אנטי-דמוקרטי.

דוד אמסלם: אני אסביר לכם מה השורש של העניין – וחבר הכנסת סגלוביץ', הבעיה שלכם היא שאתם לא מקבלים את הלגיטימיות שלנו, אתם לא מקבלים שכל קול במדינת ישראל יש לו – מה שנקרא, הוא זהה בקלפי, לכל אזרח יש זכות הצבעה.

דוד אמסלם: את זה הם לא מקבלים.

דוד אמסלם: הם לא יכולים לקבל את זה שיש ציבור במדינת ישראל שהכריע שראש הממשלה בעצם יוביל את המדינה.

דוד אמסלם: מבחינתם מי שהצביע ככה הוא אוכל עשב.

דוד אמסלם: הם לא בסדר, זה אנשים ששיקול הדעת שלהם הוא לא במקום.

דוד אמסלם: זה הפטרנליזם שלכם.

דוד אמסלם: וזה מה שמפריע לי הכי הרבה.

דוד אמסלם: אתם לא מקבלים, יש לכם בעיה קשה בדמוקרטיה, בתפיסה הדמוקרטית.

דוד אמסלם: על מה אתם מפגינים, הרי, על מה אתם מפגינים?

דוד אמסלם: היו עכשיו בחירות, על מה אתם מפגינים?

דוד אמסלם: הרי אין שום קשר בין הקורונה לבין ההפגנות, דבר וחצי דבר, תסתכלו על השלטים, אלא פשוט אתם מפגינים כדי לייצר אנרכיה, כדי לנראות שמדינת ישראל לא נשלטת.

דוד אמסלם: לכן אתם מפזרים את זה בהרבה מוקדים.

דוד אמסלם: ככל שייסגרו יותר צמתים, המדינה תהיה יותר משותקת, לכאורה, ויחלחל למטה לציבור שאין שלטון במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: תכתיבו לנו על מה להפגין.

דוד אמסלם: זאת הכוונה שלכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, זאת בדיוק – –

יוראי להב-הרצנו: תכתיב לנו גם על מה להפגין.

דוד אמסלם: – – האנרכיה.

דוד אמסלם: ככה בעצם מתבצעת אנרכיה במדינה.

יוראי להב-הרצנו: תכתיב לנו על מה להפגין, יהיה יותר טוב.

יוראי להב-הרצנו: שהממשלה תכתיב למפגינים על מה להפגין.

יוראי להב-הרצנו: אתה יודע מה זה אומר בדמוקרטיה.

דוד אמסלם: ולכן כשאני רואה אתכם בהפגנות אני שואל את עצמי מדוע.

דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין על מה בדיוק אתם מפגינים.

דוד אמסלם: מצד אחד אתם לא רוצים בחירות, אתם אומרים, ומצד שני אתם מפגינים, ואני לא מצליח להבין על מה.

דוד אמסלם: הרי אמרתי, במדינת ישראל, במדינה דמוקרטית, מחליפים ראש ממשלה רק בקלפי, לפחות בעולם המושגים שלי, לא אצלכם.

דוד אמסלם: כנראה אצלכם זה באלימות, לא משנה, הכול כשר.

יוראי להב-הרצנו: אז דודי, תכתיבו לנו על מה להפגין.

דוד אמסלם: עכשיו, אנחנו רואים את – כשאנחנו רואים את מה שקורה בערוצי התעמולה, תאמין לי, זה מזכיר לי את צפון קוריאה.

דוד אמסלם: אני אספר לך, מר אבידר, ומר סגלוביץ', בסוף יש עובדות.

דוד אמסלם: אני מסתכל בטלוויזיה, אני רואה שמתוך שעה וחצי של חדשות, שעה ועשרים זה על ראש ממשלה, על ההפגנות בבלפור.

דוד אמסלם: זה מה שקורה שעה ועשרים.

דוד אמסלם: נראה לך פרופורציונלי?

דוד אמסלם: האם הפגנות של הימין ככה היו מסוקרות אי פעם?

דוד אמסלם: באים בהתחלה, אם יש 20,000 – אומרים 2,000, דקה וחצי ועוברים לנושא הבא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה מקבל פרומו: הערב תהיה ההפגנה, מחר יהיו אלפים.

דוד אמסלם: מאיפה אתם יודעים כמה יהיו?

דוד אמסלם: אתם כבר מספרים לנו כמה יהיו.

דוד אמסלם: אתם מפיקים את האירוע, מר נוסבאום מפיק את האירוע.

דוד אמסלם: הוא לא משתתף, הוא המפיק.

דוד אמסלם: הערוצים הם מפיקים.

דוד אמסלם: עכשיו, מה הבעיה שלי?

דוד אמסלם: כשהייתי שר התקשורת אמרתי, ואתם יודעים את זה לבד – בוודאי אתם, ישראל ביתנו, אבל גם הם יודעים; אתם יודעים שהתקשורת במדינת ישראל היא מוטה באופן קיצוני.

דוד אמסלם: רכשו אותה כמה בעלי הון שיש להם כסף.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם לחלוטין שאם היה רוכש אותה איזה מישהו שהוא מהצד הימני, הכול היה מתהפך, או לפחות היה יותר מאוזן.

דוד אמסלם: בגלל שאמרתי, אנחנו חונכנו על ערכים הגונים וישרים.

דוד אמסלם: אבל תשימו לב לבד, אני לא צריך לדבר, תדליקו טלוויזיה.

דוד אמסלם: לפעמים אני חושב שאתם עיוורים.

דוד אמסלם: דברים נמדדים בעובדות; תסתכלו כמה דקות שמים לכל אייטם, על מה מדברים בערוץ 11 – 12 זה הערוץ המוביל, והם מתיישרים אחריו, 13 ו-11.

דוד אמסלם: תסתכלו ותגידו לי אם זה לא מתאים יותר לצפון קוריאה או שזה מתאים יותר למדינה דמוקרטית.

דוד אמסלם: אתם לבד, אתם יודעים את האמת, יודעים את האמת.

דוד אמסלם: הרי אמרתי, מתוך שעה וחצי חדשות, כמעט שעה ועשרים רק הסיפור הזה.

דוד אמסלם: כמעט כל יום.

יוראי להב-הרצנו: מה שווה התקשורת אם לא שולטים בה?

דוד אמסלם: דרך אגב, אין לנו בעיה עם זכות ההפגנה.

דוד אמסלם: מישהו פעם שאל על זכות ההפגנה?

דוד אמסלם: אבל יש לנו בעיה עם כך שסוגרים כל יום – זו לא הפגנה, כל יום – רחובות בעיר הבירה ובערים אחרות בארץ בשם חופש ההפגנה, כאילו זה החופש היחיד שיש במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אין אזרחים, אין תנועה.

דוד אמסלם: אני אספר לכם, אתם יודעים את זה לבד: כשהחרדים הפגינו בכניסה לעיר, הביאו להם את המכת"זיות, העיפו אותם בגסות – – –

אלי אבידר: לא אנחנו.

אלי אבידר: אתה הבאת – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם הלכו על משהו אידיאולוגי, משהו שבאמונתם.

אלי אבידר: – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: לא חשוב אם צודקים או לא, אבל הם באו מתוך אמונה של – – –

יוראי להב-הרצנו: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: תקשיב.

דוד אמסלם: הם באו מתוך אמונה של 3,500 שנה של העם היהודי; מסכים או לא מסכים, לא חשוב.

יוראי להב-הרצנו: ואנחנו?

דוד אמסלם: הפעילו עליהם מכת"זיות, מכתז"יות עם בואש.

דוד אמסלם: אתם זוכרים את מה שקרה בעמונה?

דוד אמסלם: באה המשטרה עם אלות, סוסים, שברו את הראשים של האנשים.

אלי אבידר: מי היה ראש הממשלה?

דוד אמסלם: אתם שמעתם משהו מכם?

אלי אבידר: מי היה ראש הממשלה אז?

דוד אמסלם: אמרתם?

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: שום דבר.

אלי אבידר: מי היה ראש הממשלה?

אלי אבידר: מי היה ראש הממשלה?

דוד אמסלם: אבל תראו מה קרה עכשיו, יש מכת"זיות – – –

אלי אבידר: מי היה?

דוד אמסלם: תקשיב טוב.

דוד אמסלם: נוסבאום וחבריו עשו – –

אלי אבידר: מי היה ראש הממשלה?

דוד אמסלם: – – באולפן: מה פתאום מכת"זיות?

דוד אמסלם: הסברתי לכם, פתאום עכשיו נולדה המכת"זית, אתמול בבוקר.

דוד אמסלם: לא ידענו מה זה מכת"זית, עכשיו הופעלו מכת"זיות נגד פורעים במרכז העיר.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם לא רצו להתפזר עד 02:00.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: מה זה משנה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: יש שוטרים שקוראים, מה זה משנה?

דוד אמסלם: ככה אנחנו רוצים, עם עד 05:00, עד 05:00; אם אני בא לכנסת וחוסמים את הכניסה, חוסמים, אז מה?

דוד אמסלם: ככה, מגיע לנו.

דוד אמסלם: אנחנו אדוני הארץ, אנחנו מחליטים את הכללים, לא המשטרה.

דוד אמסלם: אנחנו קובעים הכול פה: מתי באים להפגין, מתי מתכנסים, באיזה שעות.

דוד אמסלם: אתם לא תאמינו, הרי מהצוהריים סוגרים את כל הרחובות של כיכר פריז, חמישה-שישה רחובות בירושלים, במרכז ירושלים.

דוד אמסלם: עשרות אלפי אנשים לא יכולים לעבור שם.

דוד אמסלם: אז מילא פעם אחת, בסדר; פעם בחודש, ניחא, אז יש.

דוד אמסלם: יום-יום.

דוד אמסלם: זו הפקרות לשמה, אנרכיה.

דוד אמסלם: וכל זה בחסות מי?

דוד אמסלם: בתי המשפט.

דוד אמסלם: נוזפים בשוטרים.

יוראי להב-הרצנו: דודי, אין לאנשים – – –

דוד אמסלם: השוטר כבר משותק, הוא כבר לא יודע מה לעשות, אם לשמור על החוק או לשמוע את השופטת.

יוראי להב-הרצנו: אין לאנשים עבודה – – –

דוד אמסלם: והכול מגלגל השיניים של בית המשפט העליון.

יוראי להב-הרצנו: תחזיר אותם לעבודה – הם לא יהיו ברחוב.

דוד אמסלם: אני מניח שאני אומר לכם באחריות: בהתנתקות – הרי בגירוש אתם עצרתם אנשים על שמאל ועל ימין, ואם גם מחר זה יקרה, חס ושלום, באיזו הפגנה של הימין, אתם תעצרו אותה ותפעילו לא רק מכת"זיות.

דוד אמסלם: אתם תגידו: חבר'ה, זו עבריינות לשמה, יש פה סדר ציבורי – צריך לשמור עליו.

דוד אמסלם: אבל כשזה מגיע אליכם אין כללים, לית דין ולית דיין.

דוד אמסלם: אתם, מגיע לכם הכול מכול כול.

דוד אמסלם: לכן מה שהפתיע אותי הוא שפתאום המשטרה שמה – אתמול אני רואה בחדשות: למה היא עכשיו משתמשת במכת"זיות?

דוד אמסלם: אתה שומע, חבר הכנסת סגלוביץ'?

דוד אמסלם: לחסום כבישים.

דוד אמסלם: לקחו עכשיו את המכת"זית, שרכשו אותה, פיתחו אותה בארץ, ולמה עכשיו משתמשים בה?

דוד אמסלם: לחסום כבישים, כאילו היא איזה בריירה ב-100 שקל.

דוד אמסלם: הרי זה כלי משטרתי שהמשטרה מחליטה מתי להפעיל אותו, איך וכמה.

דוד אמסלם: אף אחד לא אומר לה.

דוד אמסלם: בוודאי לא אני.

דוד אמסלם: בוודאי אין לי שמחה על כך שהיא מפעילה אותו, בוודאי לא נגד אזרחים, אבל אם היא מגיעה למסקנה שזה הכלי הנכון בעת הנכונה, זה מה שהיא עושה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא יצאתי על כך שהיא הפעילה את זה גם נגד אנשי הימין בהפגנות.

דוד אמסלם: אני חושב שזה ככה, זו החלטה שלה.

דוד אמסלם: אני מאמין שהשוטר הוא לא פה ולא פה.

דוד אמסלם: הוא רוצה לשמור על הסדר.

דוד אמסלם: אבל שימו לב מה קרה: כל אנשי השמאל העלו את סיפור המכת"זיות עכשיו – המשטרה כבר מפחדת גם מכם.

דוד אמסלם: היא לא מפעילה את המכת"זיות, היא כבר שמה אותן – עוד מעט היא תפעיל אותן להסעות של המפגינים, אני מניח, אם תמשיכו ככה.

דוד אמסלם: אז לכן, באמת אני חושב, תסתכלו קצת על עצמכם, תראו לאן אתם מדרדרים את מדינת ישראל באמת.

דוד אמסלם: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לשר אמסלם.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של אמיר אוחנה, שנכנסה לתוקפה ביום חמישי, ט' באב התש"ף, 30 ביולי 2020, בא במקומו חבר הכנסת עמית הלוי.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, ולסעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אני מזמין את חבר הכנסת עמית הלוי לעלות לדוכן, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת עמית הלוי, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת ולאחר מכן אתה תשיב: "מתחייב אני".

יריב לוין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

עמית הלוי: מתחייב אני.

יריב לוין: ברכות ובהצלחה גדולה.

עמית הלוי: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו מבקשים לכבד כעת את זכרו של חבר הכנסת לשעבר דב בן-מאיר, זכרו לברכה, שהלך לעולמו בחודש מרץ האחרון והוא בן 92.

יריב לוין: נכבד את זכרו בקימה.

יריב לוין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יריב לוין: ) נא לשבת.

יריב לוין: דב בן-מאיר נולד באוגוסט 1927 בפולין.

יריב לוין: הוא עלה ארצה בשנת 1935 ולמד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.

יריב לוין: לאחר מכן הוא למד תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.

יריב לוין: בשנת 1946 התגייס לשורות הפלמ"ח והיה חבר בהנהגת התנועה המאוחדת של הנוער העובד והלומד.

יריב לוין: בין השנים 1954 עד 1962 שירת דב כמנהל שירות הפרסומים במשרד ראש הממשלה.

יריב לוין: בשנת 1962 כיהן כמנכ"ל האגודה למלחמה בסרטן, ובמקביל כמזכיר מפלגת העבודה ומועצת הפועלים במחוז תל אביב.

יריב לוין: בשנת 1981 נבחר דב לכהן כחבר כנסת וכיהן במשך שתי כנסות ברציפות, עד שנת 1988, מטעם סיעת המערך.

יריב לוין: בין היתר היה סגן יושב-ראש הכנסת, חבר בוועדת העבודה והרווחה, בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בוועדת העלייה והקליטה ובוועדת המשנה לשימור אתרי התיישבות.

יריב לוין: דב בן-מאיר שימש גם ראש אגודת הידידות הפרלמנטרית בין ישראל וגרמניה.

יריב לוין: במקביל, בשנים 1981 עד 1989 כיהן דב בן-מאיר כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו ושימש בה סגן ראש העירייה וממלא מקום ראש העיר.

יריב לוין: לאחר תום כהונתו בכנסת ובעיריית תל אביב-יפו מונה דב ליועצו של שר האוצר דאז שמעון פרס, זיכרונו לברכה, והיה אחראי לקידום הקשרים הכלכליים של ישראל עם מדינות דוברות גרמנית.

יריב לוין: בשנת 1990 פנה למגזר הפרטי ועסק בין היתר בייעוץ לחברות גרמניות בפיתוח קשרים עסקיים מול ישראל ומול ירדן.

יריב לוין: דב בן-מאיר זכה לתואר יקיר העיר תל אביב ויקיר ההסתדרות.

יריב לוין: הוא פרסם כ-15 ספרים שעסקו בחברה הישראלית ובקידומה, במערכת הביטחון, במדיניות החוץ ובתולדותיו של העם היהודי.

יריב לוין: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: אני מזמין לשאת דברים לזכרו את השר אסף זמיר, בבקשה.

אסף זמיר: תודה רבה, היושב-ראש.

אסף זמיר: חבריי חברי הכנסת, הגעתי לכאן היום לדבר על דב בן-מאיר, זכרו לברכה, שיצא לי אפילו להכיר.

אסף זמיר: היריעה קצרה מלהכיל את הרזומה העשיר שלו.

אסף זמיר: היושב-ראש ציין הכול, רק אזכיר שהיה גם מנכ"ל האגודה למלחמה בסרטן, חבר כנסת, סגן יושב-ראש הבית הזה, ולאחר מכן סגן ממלא מקום ראש עיריית תל אביב-יפו, תפקיד שגם אני זכיתי לכהן בו, וכל זה בלי שהתחלנו לדבר על העובדה שאת הספר ה-22 שלו הוא הוציא בגיל 90, לא פחות.

אסף זמיר: הוא זכה בתואר יקיר העיר תל אביב-יפו בשנת 1998.

אסף זמיר: זה תואר שמוענק למי שגר בעיר שנים רבות, ובעיקר לכאלה שפעלו ותרמו לקידום ולהתפתחות שלה.

אסף זמיר: כשראיינו אותו לפני שלוש שנים הוא אמר: תמיד חיפשתי עשייה ולא דיבורים, זה שאף פעם לא הייתי יס-מן של מישהו בסופו של דבר לא היה לטובתי.

אסף זמיר: אבל אנשים כאלה – חסרי פשרות, אנשי עבודה, חרוצים ויצירתיים – ראויים להערכה הגדולה ביותר על התרומה שלהם לעיר.

אסף זמיר: הם אלה שהפכו אותה לעיר המדהימה שהיא היום, לעיר תיירות אדירה, למוקד מסחר, למקום עם אין-ספור אפשרויות.

אסף זמיר: דב נפטר לפני ארבעה חודשים, קצת אחרי שמשבר הקורונה הכה בנו בעוצמה, ואני תוהה מה היה לו לומר על העיר שהוא כל כך אהב במציאות הזו שנכפתה עלינו, על איך עיר של אינטראקציות ואנשים וחיבורים ושיתופי פעולה הפכה בעל כורחה להיות משהו שלא קיים לה בדנ"א – עיר של זום, של ריחוק ושל סגר.

אסף זמיר: איך העיר שהיא כולה חיי לילה וקולינריה, אומנות ותרבות, רחובות הומי אדם וחנויות בכל פינה נסגרה קצת אחרי שהוא הלך ועדיין מנסה להתאושש.

אסף זמיר: אם אני יכול להמר, אני משוכנע שזה היה לו קשה מאוד.

אסף זמיר: המורשת של אנשים כמוהו, כאלה שלא הפסיקו ליצור ולעבוד עד יומם האחרון, מחייבת אותנו לפעול ללא הרף כדי לאפשר לאחרים לעשות בדיוק את אותו הדבר.

אסף זמיר: כל מי שהכיר את דב בן-מאיר יודע שהוא היה נבחר ציבור בכל רמ"ח איבריו, משרת כל אדם שפונה אליו עם דלת פתוחה תמיד, עם חדוות עשייה גדולה מאוד.

אסף זמיר: אני, בשם כל יושבי הבית הזה, רוצה להודות לו על תרומה יוצאת דופן לציבור בישראל ולמדינת ישראל.

אסף זמיר: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר דב בן-מאיר.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(א) – רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: נא לשבת, עוברים להצבעה על הודעת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה לשנות את חלוקת התפקידים בין השרים, כך שהשר צחי הנגבי יכהן בתפקיד שר ההתיישבות, וזאת בשל הפסקת כהונת השרה ציפי חוטובלי בתפקיד זה, בהתאם לסעיף 22(ג) לחוק-היסוד, במועד קבלת החלטת הממשלה בדבר מינויה כשגרירה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת הממשלה – 30 נגד – 16 נמנעים – אין הודעת הממשלה על שינוי בחלוקת התפקידים בממשלה נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 30, נגד – 16, אין נמנעים.

יריב לוין: אני אוסיף את קולותיהם של חברי הכנסת סגלוביץ' וברביבאי, ואם כך 30 בעד, 18 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהודעת הממשלה אושרה על ידי הכנסת.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יואב סגלוביץ', סונדוס סאלח ואלי אבידר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: פערי שכר בין גברים לנשים בחסות המדינה; בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת עופר כסיף בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: משבר הקורונה חידד את העובדה שנשים, שהן חיוניות ביותר לחברה, מועסקות בענפים מתגמלים פחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אופיר סופר, יוסף טייב ומיכל וונש בנושא: מתן הקלות בקבלה לעבודה בבתי החולים לעשרות אחיות עולות מצרפת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא: פיטורי מנהלת בית ספר חיוואר בחיפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אישרתי הודעה אישית לחבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.

עודד פורר: אתה לא נותן לי הודעה אישית – – –

יריב לוין: אני הסברתי כבר קודם, נדמה לי שכל אחד אמר כאן על השני מספיק.

יריב לוין: אם אתן לך, יבוא גם חבר הכנסת אייכלר ויגיד שהוא מבקש לדבר שוב.

עודד פורר: יש הבדל – – –

יריב לוין: לא רואה בזה צורך.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כשישב ראש הממשלה בנימין נתניהו והחליט מי יעשה איזה תפקיד בממשלת ישראל הוא החליט למנות גם את דוד אמסלם להיות השר המקשר לכנסת.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע איזה תדריך הוא נתן לו, אבל כנראה הוא לא נתן לו תדריך שמתאים למדינה שרואה במקום הזה מקום מכובד ומקום מכבד.

יואב סגלוביץ': יכול להיות ויכוח בין מפלגות, יכול להיות ויכוח בין פרטים, הכול לגיטימי.

יואב סגלוביץ': מה שלא יכול להיות זה ששר מקשר לכנסת יעלה וישתלח באופן אישי על דברים שאין לו מושג בהם, וכל פעם מחדש אני מתאפק אם לא הגיע הזמן שאני אגיד כמה דברים שאני כן יודע אבל לא נכון שאני אגיד אותם.

מיקי לוי: תגיד, תגיד.

יואב סגלוביץ': מדוע לא נכון שאני אגיד אותם?

יואב סגלוביץ': כי בממלכה או במדינה שבה אני נמצא ובה אני שירתי ובה אני חי ובה אני נמצא ופועל, אנשים שעושים תפקידים – מרגע שהם סיימו את תפקידם, הם צריכים לנצור את מה שיש בראשם ובליבם.

יואב סגלוביץ': אבל לומר לכם את האמת, הפיתוי הוא נורא גדול.

יואב סגלוביץ': הפיתוי הוא גדול, כי עומד שר בממשלת ישראל, כשליחה של ממשלת ישראל, וכל מי שכאן, כל מי שנמצא ואיננו נמצא כאן, אותו מייצג השר המקשר לכנסת.

יואב סגלוביץ': והאם כשהשר המקשר לכנסת מטיח דברי בלע, שאינם נכונים, והם שקריים ופוגעניים, האם שותף להם, לדוגמה, השר ליצמן?

יואב סגלוביץ': אני מניח שלא, לא היה לי דבר עם השר ליצמן ועם אף אחד מחברי הממשלה – השר צחי הנגבי, שישב כאן, השר יזהר שי.

יואב סגלוביץ': הוא ייצג אותם, הוא מייצג אותם, הוא לא מייצג לא את עצמו.

יואב סגלוביץ': הוא מייצג גם את הכנסת, כי הוא שר בממשלת ישראל, ששואבת את כוחה מהכנסת הזאת.

יואב סגלוביץ': ואל מול ההתנהגות הזאת – לא אני צריך לשים סוף לעניין הזה.

יאיר גולן: אפס ממלכתיות.

יואב סגלוביץ': לא אני זה שצריך להגיד: עד כאן.

יואב סגלוביץ': אני קורא לשרי הממשלה, שאותם הוא מייצג, להגיד – לא על התוכן, לא על הוויכוח הלגיטימי שבין מפלגות ובין דעות ובין רעיונות; בזה שימשיך, זה הכוח של הכנסת – על הדבר האישי, שעולה שר מכוחו כשר מקשר לכנסת, מדבר דברי בלע והוא לא נעצר ואף אחד מחברי הממשלה לא אומר לו: עד כאן, כי הוא לא מדבר כחבר כנסת בקטע הזה, הוא השר המקשר לכנסת.

יואב סגלוביץ': הוא מביא גם את קולו של השר ליצמן, גם את זה של השר הנגבי, של השר יזהר שי, של כל אחד מחברי הממשלה שנמצאים ושאינם נמצאים כאן.

יואב סגלוביץ': וחובת

יואב סגלוביץ': כם ותפקידכם להגיד לו: די.

יואב סגלוביץ': אני לא מתכונן לרדת או לעלות – תלוי בזווית המסת

יואב סגלוביץ': כל – לעומק הדברים ולעומק המילים הקשות, הלא-מבוססות, שמטיח השר, ולא רק בי.

יואב סגלוביץ': אבל הוא עושה את זה כנראה כשגרה, כנראה הוא רוצה שבכל פעם מחדש שהוא יעשה את תהיה הודעה אישית ואני אבוא ואדבר.

יואב סגלוביץ': אין לי את החוויה הזאת, אני רוצה כאן לדבר על דברים שהם חשובים לי, שהם מעניינים אותי, שבשבילם החלטתי להיכנס לחיים הפוליטיים, שבגינם עזבתי את המקום היותר-נוח או הפחות-נוח שבו הייתי.

יואב סגלוביץ': אני קורא כאן, למרות הביקורת שיש לי וששמעתם לא מזמן על ראש הממשלה: אם זה השר המקשר שאתה בחרת, זה גם פרצופך, ככה אתה נראה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

יואב סגלוביץ': [מס' כ/842; דברי הכנסת, חוב' י"ח, ישיבה 53; נספחות.

יואב סגלוביץ': ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 66), התש"ף

יריב לוין: –2020, לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר להציג את הצעת החוק.

יריב לוין: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

דוד אמסלם: רוצה שאני אסכם עכשיו?

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

אתה יודע מה, דודי?

תכתוב לי מה רצית להגיד.

אלי אבידר: חכה שנייה, דודי עונה לך ואז תגיד אותו דבר.

דוד אמסלם: ניכרים דברי אמת.

יעקב אשר: אין מחלוקת בכל הבניין הזה שהדברים שאתה אומר הם דברי אמת.

יעקב אשר: יכולים לחלוק עליך, אבל על זה שאתה איש אמת אף אחד לא יכול לחלוק.

דוד אמסלם: הם יבחרו גם מי יהיה אצלנו השר המקשר, השר פה – אתה יודע איך זה עובד אצלם.

דוד אמסלם: הם גם רוצים להכתיב לנו מה יהיה אצלנו.

דוד אמסלם: זה בעצם – – –

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים – השר ליצמן, השר אמסלם – אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 66) (החרגת ביטוח רפואי מעיקול בידי צד שלישי), התש"ף.

יעקב אשר: הצעה זו היא הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת הרב מיכאל מלכיאלי, אחד מחברי הכנסת היותר-חרוצים, ממוקדים, שכבר עכשיו הוועדה מטפלת בחוק שני שלו בקדנציה הזאת.

יעקב אשר: חוקים טובים, חברתיים, מועילים ופרקטיים.

יעקב אשר: סעיף 43 לחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, מסמיך את רשם ההוצאה לפועל לצוות על עיקול נכסי החייב הנמצאים בידי צד שלישי.

יעקב אשר: לצד זאת קבועות בחוק הוראות המגבילות את הטלת העיקול, כדי לאזן בין זכות הזוכה לגבות את החוב לבין זכות החייב לקיום בסיסי.

יעקב אשר: מוצע להוסיף לרשימת נכסי החייב שבידי צד שלישי שלא ניתן לעקלם, כספים שמגיעים לחייב מכוח סל שירותי הבריאות הבסיסי לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי ומכוח פוליסת ביטוח לתרופות שאינן כלולות בסל שירותי הבריאות ולמימון השתלות וניתוחים בחוץ לארץ, ומכוח פוליסת ביטוח סיעודי.

יעקב אשר: זאת, במטרה לאפשר לחייב שזכאי לקבל כספים – גם אם הוא חייב וגם אם הוא פשט רגל וגם אם הוא במצב כמו שהוא נמצא, עדיין הדברים האלה הם דברים שנמצאים אומנם בידי צד שלישי, אבל הם בעצם נועדו לשמור על איכות החיים, לשמור על החיים עצמם, אם זה השתלות, אם זה תרופות מחוץ לסל וכו'.

יעקב אשר: זאת, במטרה לאפשר לחייב לקבל כספים מקופת חולים או מחברת ביטוח לצורך טיפול רפואי או בשל מצב סיעודי, לקבלם בלי שיוטל עליהם עיקול.

יעקב אשר: ההצעה אושרה בוועדה פה אחד, אין לה הסתייגויות, והיא קיבלה הרבה תשבחות, כמו שאמרתי קודם.

יעקב אשר: יישר כוח.

יעקב אשר: חבר הכנסת מלכיאלי, סיפרתי לכולם שבליין של הוועדה יש כבר עוד חוק חברתי מצוין שלך.

יעקב אשר: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאות שנייה ושלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

יעקב אשר: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: להצעת חוק ההוצאה לפועל לא הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אתה יכול לדבר משם, אם אתה רוצה.

אורנה ברביבאי: יש לך חמש דקות.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שזאת הצעת חוק מאוד חברתית וטובה, שבאמת עוזרת לאותם אנשים חלשים ביותר, אותם אנשים שמעוקלים גם ככה, שגם מצב הבריאות שלהם לא משהו, זה באמת מציל את הבריאות שלהם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כאן להודות ליושב-ראש הוועדה, ידידי חבר הכנסת יעקב אשר, שדחף את זה וליטש את הדיון בכל מילה ודקדק על מנת שנוציא את הנוסחה הטובה ביותר.

מיכאל מלכיאלי: באמת, הרב יעקב אשר זוכה לתשבחות גדולות מאוד כיושב-ראש הוועדה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לך על ניהול הוועדה, על הקידום של החוק הזה, וכמו שאמרת, בעזרת השם שנזכה יחד בוועדה הזאת להעביר עוד חוקים חברתיים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה גם להודות לשר המשפטים אבי ניסנקורן, שתמך בהצעת החוק הזאת בוועדת שרים יחד עם השר דודי אמסלם, תמכתם בהצעת החוק וזירזתם את הקידום שלה; לאודי מעודה, יחד עם משה ברקת, וכמובן לתומר מוסקוביץ' מרשות האכיפה, שתמך בהצעה הזאת מההתחלה וידע לעזור לנו ללטש אותה בצורה מקצועית.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לכולם לתמוך בהצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת מלכיאלי.

אורנה ברביבאי: אני מבינה שחבר הכנסת אוסאמה סעדי, שביקש להתייחס, לא כאן.

אורנה ברביבאי: הוא בחג.

אורנה ברביבאי: אוקיי, אנחנו נעבור להצבעה.

אלי אבידר: אין עוד התייחסויות?

אורנה ברביבאי: לא, לא נרשמו עוד אנשים לדיבור.

אורנה ברביבאי: לכן אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

אורנה ברביבאי: אתם במקומותיכם?

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה, מי בעד?

אורנה ברביבאי: מי נגד?

אורנה ברביבאי: רגע, הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורנה ברביבאי: יש לנו עשרה בעד בקריאה שנייה.

אורנה ברביבאי: אני מוסיפה את יעקב אשר בעד, אז זה 11.

אורנה ברביבאי: אלי אבידר?

אלי אבידר: בעד.

אורנה ברביבאי: בעד.

אורנה ברביבאי: מיקי לוי – בעד; אליהו חסיד – בעד.

אורנה ברביבאי: אז הגענו ל-14?

אורנה ברביבאי: רגע, מי למעלה?

אורנה ברביבאי: אני לא רואה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אופיר כץ – 15.

אורנה ברביבאי: עוד, חברים?

אורנה ברביבאי: 15 בעד.

אורנה ברביבאי: החוק עבר בקריאה שנייה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 66), התש"ף–2020, נתקבל.

אורנה ברביבאי: רגע, רגע.

אורנה ברביבאי: בעד – 12 איש.

אורנה ברביבאי: מצטרפים שלא הצביעו?

אורנה ברביבאי: יעקב אשר בעד, מצטרף; מיכל שיר – בעד; שלמה קרעי – בעד; אלי אבידר – בעד; מיקי לוי – בעד; ואליהו חסיד – בעד.

אורנה ברביבאי: סך הכול עוד שישה.

אורנה ברביבאי: סך הכול 18 בעד.

אורנה ברביבאי: החוק עבר בקריאה שנייה ושלישית ונכנס לספר החוקים.

אורנה ברביבאי: בהצלחה.

אורנה ברביבאי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1303).

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצעת חוק עובדים זרים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש).

אורנה ברביבאי: אני מזמינה את שר הבינוי והשיכון יעקב ליצמן להציג את החוק.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לך.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להביא להצבעה בקריאה ראשונה את הצעת חוק עובדים זרים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, אשר עניינה הסדרת תנאי מגורים הולמים וחובת ביטוח רפואי לעובדים פלסטינים בענפי הבניין, התעשייה והחקלאות.

יעקב ליצמן: ענפי הבנייה, התעשייה והחקלאות הם ענפים מרכזיים בכלכלה הישראלית, והפועלים הפלסטינים הם כוח עבודה משמעותי בענפים אלה.

יעקב ליצמן: במסגרת ההתמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה ועל מנת לשמור על הפעילות הכלכלית בישראל גיבש משרד הבינוי והשיכון, יחד עם משרדי ממשלה נוספים, מתווה לכניסת הפועלים ולינה שלהם בישראל כך שיפחת הסיכון להדבקה ותישמר הפעילות הכלכלית.

יעקב ליצמן: אכן, באתרי הבנייה לא היה מקרה הדבקה אחד שידוע למשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: יחד עם זאת, מאחר שעד להתפרצות הנגיף היתרי הכניסה היו יומיים, ובעקבות הטלת הסגר על שטחי הרשות הפלסטינית נדרשנו לבנות מתווה שבו נכנסים כלל הפועלים ולנים תקופה ממושכת בישראל, ובכלל זה באתרי הבנייה, התקנות לשעת חירום והצעת החוק שמובאת כעת לקריאה ראשונה ביקשו לעגן את חובת המעסיק בגין תנאי מגורים הולמים וחובת הביטוח הרפואי.

יעקב ליצמן: האצת פעילות ענף הבנייה היא הכרח הן לנוכח מצוקת הדיור והן לאור ההזדמנות להאצת הפעילות הכלכלית בתקופה זו.

יעקב ליצמן: אני מבקש את תמיכת חברי הכנסת בהצעת החוק האמורה והעברתה לדיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הקורונה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, השר ליצמן.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – מוותר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: חשבתי שלא תקראי לי.

אורנה ברביבאי: למה שאני לא אקרא לך?

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בסתיו 1989 אשתי ואני טיילנו במזרח והזדמנו לתהלוכה מסורתית ברובע גינזה בטוקיו שביפן.

אלי אבידר: שוטרי משטרת טוקיו ויסתו את התנועה וברגע שחסמו את הצומת, מפקד השוטרים שרק במשרוקית וכל השוטרים כרעו ברך כאחד.

אורנה ברביבאי: חברים, אתם מפריעים.

אלי אבידר: אני מתחיל מההתחלה, גברתי.

אורנה ברביבאי: תתחיל מהתחלה, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בסתיו 1989 אשתי ואני טיילנו במזרח והזדמנו לתהלוכה מסורתית ברובע גינזה בטוקיו שביפן.

אלי אבידר: שוטרי משטרת טוקיו – –

אורנה ברביבאי: חברים, אתם מפריעים.

אלי אבידר: – – ויסתו את התנועה וברגע שחסמו צומת למעבר התהלוכה, מפקד השוטרים שרק במשרוקית וכולם, כולל המפקד, כרעו ברך כדי לא להסתיר לאזרחים את התהלוכה.

אלי אבידר: נדהמתי.

אלי אבידר: חשבתי שמעטות המדינות שדבר כזה יכול להתקיים בהן.

אלי אבידר: נחזור לזה בסוף.

אלי אבידר: מקומה של המשטרה בחברה הישראלית עולה לדיון ציבורי בכל פעם שיש קונפליקט: שיטור יתר מול העדה האתיופית, שיטור חסר בחברה הערבית, שיטור דו-קוטבי מול העדה החרדית ושיטור לא מידתי כלפי המחאה.

אלי אבידר: בעת משבר מורכב מוזזת המשטרה הצידה וצה"ל עובר לקדמת הבמה.

אלי אבידר: כך היה בפינוי ימית וכך גם בהתנתקות.

אלי אבידר: למה, בעצם?

אלי אבידר: כי צה"ל בקונסנזוס.

אלי אבידר: החיילים הם הילדים של כולנו.

אלי אבידר: מול החיילים המתיישבים בכו בדמעות, אבל לשוטרים יצעקו "מדינת משטרה".

אלי אבידר: המשטרה תמיד נתפסת כמקצועית, יעילה וכמספקת את הסחורה, אבל מהו מקומה האמיתי בחברה הישראלית?

אלי אבידר: כולנו רואים מה קורה בארצות הברית – שוטרים בעלי אגו פגום ותפיסות חשוכות גורמים נזק עצום כבר שנים.

אלי אבידר: אסור שהתופעה תחלחל, לא לפיקוד המשטרה הבכיר ולא לדרגי השטח.

אלי אבידר: לאנשי המשטרה היקרים אני רוצה להזכיר שפחד אזרחים מהמשטרה הוא הבסיס ליציבות משטרים טוטליטריים, אבל בדמוקרטיות חייבים להתקיים יחסי הערכה ושותפות עם האזרחים.

אלי אבידר: פחד אזרחים משוטרים קיים באיראן ובסוריה.

אלי אבידר: אתם לא רוצים להיות שוטרים כאלה ואנחנו לא רוצים לחיות במשטר כזה.

אלי אבידר: אתם, אנשי המשטרה, גדולים ממניפולציות של פוליטרוקים שמאשימים אתכם שאתם חלביים ולא מתביישים להדליף שיחה עם מפקד מחוז ירושלים רק כדי להרגיע את קבוצות הווטסאפ של הליכוד; אתם לא תרגישו טוב אם תפגעו באזרחים שמממשים את זכותם החוקית והדמוקרטית להפגין, וגם לא באימהות המדהימות באפודים הצהובים.

אלי אבידר: אתם חלק מהעם והעם הוא חלק מכם.

אלי אבידר: אתם עובדים קשה, אתם זכאים להערכה, אתם חייבים להיות בקונסנזוס.

אלי אבידר: ולסיום, שאלה: הייתם מסוגלים לכרוע ברך כדי לא להסתיר לאזרחים תהלוכה?

אלי אבידר: אני בטוח שכן.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, הטירוף ינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים עד שתחזור השפיות.

אלי אבידר: תודה רבה, גברתי.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת אלי אבידר.

יעקב ליצמן: הוא התכוון לחוק אחר, לא לזה.

אורנה ברביבאי: הוא יודע מה הוא נואם – תסמוך עליו לפחות בזה.

אורנה ברביבאי: אולי זה לא ערב לאוזניך.

אלי אבידר: אני יכול לענות לו?

אורנה ברביבאי: לא, חבל, מיותר.

אלי אבידר: דברים טובים.

אורנה ברביבאי: תשובה קצרה.

אורנה ברביבאי: לא צריך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, שלוש דקות.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, השר אמסלם, חוק הגיוס היה גיבוב של משפטים.

מיקי לוי: לא היה לו בסיס, לא הייתה לו התחלה ולא היה לו סוף ולכן הוא היה ריק מתוכן.

מיקי לוי: אז על מה תלין?

מיקי לוי: על מה אנחנו מפגינים, אדוני השר?

מיקי לוי: אנחנו מפגינים על הניהול הכושל של ראש הממשלה.

מיקי לוי: על ניהול כושל של ראש ממשלה שיש לו מדינה ולא מדינה שיש לה ראש ממשלה.

מיקי לוי: אנחנו מפגינים על ראש ממשלה, כשבתיק הפרקליטות כתוב: מדינת ישראל נגד הנאשם בנימין נתניהו; נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים.

מיקי לוי: על זה אנחנו מפגינים.

מיקי לוי: איזה בכיין ראש ממשלה.

מיקי לוי: אכלו לי, שתו לי, מאיימים לרצוח אותי.

מיקי לוי: גם הציוץ המאיים של רצח התגלה ללא בסיס, פייק ניוז.

מיקי לוי: עשרות אלפי האנשים ואזרחים טובים, ללא שייכות פוליטית או מגזרית, עומדים על הגשרים ברחבי מדינת ישראל מדי מוצאי שבת ומוחים.

מיקי לוי: מדי שבוע מתקיימות הפגנות בבלפור, קיסריה, תל אביב, על ידי אותם אזרחים טובים.

מיקי לוי: לא, הם לא אנרכיסטים, הם לוחמים.

מיקי לוי: הם שירתו ואכפת להם ממדינת ישראל.

מיקי לוי: הם מוחים על כישלון הממשלה בטיפול בנגיף הקורונה.

מיקי לוי: מוחים על המצב הכלכלי, על אובדן מקום העבודה ועל סכנה לעתידם ולעתיד ילדיהם.

מיקי לוי: המחאה חצתה אוקיינוסים, כך אומרים, והגיעה לגשרים גם בארצות הברית.

מיקי לוי: הבוקר שלח אליי חבר צילום מקיסריה.

מיקי לוי: לא תאמינו: גדרות לאורך רחובות קיסריה, ממגנים את הרחובות כדי למנוע הפגנות.

מיקי לוי: לא ייאמן.

מיקי לוי: מדינה דמוקרטית אמרנו?

מיקי לוי: אה.

מיקי לוי: לא גדרות יעצרו אותנו.

מיקי לוי: לא נפסיק ולא נידום.

מיקי לוי: מיהם המפגינים, על פי ראש הממשלה?

מיקי לוי: אנרכיסטים, שמאלנים, מדגרת קורונה.

מיקי לוי: לא הבנתי כלום: אלה הפגנות מצחיקות, או הפגנות מסיתות שמסכנות חיים?

מיקי לוי: כך או כך, העובדה שראש הממשלה לועג לאזרחיו היא שפל שמעיד יותר מכול על הניתוק של נתניהו וחוסר הכשירות שלו לטפל בבעיות המדינה.

מיקי לוי: בניהול השערורייתי רואים את התוצאות.

מיקי לוי: רואים את התוצאות של משבר הקורונה, בריאותית וכלכלית.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, אנחנו האזרחים לא חייזרים.

מיקי לוי: עלינו אתה צוחק?

מיקי לוי: לאיזו רמה הגעת?

מיקי לוי: איזו בושה.

מיקי לוי: אזרחי מדינת ישראל חייזרים?

מיקי לוי: לאיזה שפל הגעת.

מיקי לוי: לך לך לדרכך, נתניהו, לך לך, אין לך הבסיס המוסרי להמשיך ולהיות ראש הממשלה.

מיקי לוי: לך, כי לראש ממשלה עם שלושה כתבי אישום – שוחד, מרמה והפרת אמונים – אין מקום מוסרי וערכי בינינו, לך.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מתן כהנא – לא כאן; חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו; חבר הכנסת אריאל קלנר – איננו; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – איננו; חבר הכנסת עידן רול – איננו; חבר הכנסת יאיר גולן – איננו.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת אורלי פרומן.

יוראי להב-הרצנו: – – –

אורנה ברביבאי: כן, כן.

אורנה ברביבאי: אני אקרא לך תכף.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורלי פרומן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ממשלת ישראל, שוב אקרא כאן היום: הצילו את המציל, והפעם הרופאים וכל עובדי מערך הרפואה, ובכלל הזירה הבריאותית בישראל, שלא מטופלת ולא מנוהלת.

אורלי פרומן: האחיות נדרשו לשבות כדי להשיג תקנים, יש מחסור בציוד מיגון עבור הצוותים הרפואיים, ימי הבידוד של הצוותים הרפואיים מנוכים מימי המחלה שלהם גם אם זה בידוד שני, שלישי או רביעי.

אורלי פרומן: לשם השוואה, ממשלת צרפת הוסיפה כ-15,000 תקנים של אנשי רפואה ותגברה את צוותי הקורונה.

אורלי פרומן: ממשלות צרפת ובריטניה, לאות הערכה, אף העלו את שכר הרופאים בשיא המשבר הכלכלי.

אורלי פרומן: זאת ועוד, בתחילת הגל הראשון ממשלת ישראל הנחתה את הנהלות בתי החולים לעצור את הפעילות השגרתית ולהתמקד בקורונה.

אורלי פרומן: המחיר הכלכלי של הצעד הזה עבור בתי החולים מגיע למאות מיליוני שקלים.

אורלי פרומן: הגירעונות מצטברים, אבל משרד הבריאות לא מעביר את התקציבים הנדרשים.

אורלי פרומן: גם ציוד המגן המסופק לבתי חולים אינו מספיק: כפפות, משקפי מגן, מסכות, חלוקים חד-פעמיים – כל אלו הם פריטים מצילי חיים עבור הצוותים הרפואיים, השוהים שעות ארוכות בסביבות רוויות קורונה, והממשלה מטילה על בתי החולים לרכוש את רוב הציוד באופן עצמאי.

אורלי פרומן: שמירה על בריאות הציבור היא יותר מלהג ריק, מיציאת ידי חובה על ידי קריאה לציבור לשמור על מרחק ועל היגיינה; שמירה על בריאות הציבור היא בראש ובראשונה שמירה על בריאות הרופאים, האחיות ואנשי צוותם.

אורלי פרומן: והינה, היום, איך קרה שממש ברגעים אלה למעלה מ-3,000 אנשי רפואה מצויים בבידוד?

אורלי פרומן: חוסר מוכנות של מערכת הבריאות, ובראשם בתי החולים הציבוריים, משמעו סיכון הציבור.

אורלי פרומן: קצת נתונים: בישראל על כל 1,000 איש יש שלושה רופאים או רופאות וחמש אחיות.

אורלי פרומן: בשווייץ על כל 1,000 איש יש חמישה רופאים ו-15 אחיות.

אורלי פרומן: בנורבגיה על כל 1,000 איש – חמישה רופאים ו-17 אחיות.

אורלי פרומן: ושם מצליחים לספק להם מיגון רפואי, העלאת שכר, מספקים תנאים של חיבה להצלחה שלהם בהבראתם של האזרחים.

אורלי פרומן: אני קוראת לשרי ממשלת ישראל: תעשו את החשבון בעצמכם.

אורלי פרומן: כשיש קרוב ל-2,000 מאובחנים מדי יום כחולי קורונה, מי יישאר לטפל בהם?

אורלי פרומן: הצילו את המציל.

אורלי פרומן: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי פרומן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עופר כסיף – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

אורנה ברביבאי: אני אוסיף אותך, אוקיי, בסוף, אבל תצטרך להמתין.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עופר כסיף, נמצא?

אורנה ברביבאי: איננו.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה; חבר הכנסת יעקב טסלר – ביקש להימחק; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו; חברי חבר הכנסת יבגני סובה –איננו; חבר הכנסת מאיר כהן – איננו.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות, בבקשה.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: אני, ברשותך, לא אתייחס לחוק הזה.

עודד פורר: אני רוצה להתייחס דווקא למאורעות שקרו כאן קודם עם חבר הכנסת אייכלר.

עודד פורר: פעם אחר פעם מרשים לעצמם חברי כנסת מאגודת ישראל או מדגל התורה, כל פעם הם עושים תורנות ביניהם, לעלות לפה ולכנות חברי כנסת אחרים בכינויים בזויים ובמילים שהדעת אינה סובלת.

עודד פורר: ואני אומר לכם עוד הפעם, ואני אגיד את זה שוב ושוב ושוב:

עודד פורר: לא יהיה כדבר הזה שיעלה לפה חבר כנסת ויקרא לחבר כנסת אחר "אנטישמי", בצורה כזו או אחרת.

עודד פורר: לא מקובל, לא יהיה, ואני מצפה מכל חברי הבית להוקיע את זה.

עודד פורר: את השימוש במונח הזה כנראה יכול לעשות מישהו שאינו מבין בכלל מהי אנטישמיות, כיצד סבלו מאותה אנטישמיות, כמה לחמו יהודים – שאולי לא מתלבשים בדיוק כמו חבר הכנסת אייכלר – בשביל לשמור על היהדות שלהם.

עודד פורר: פעם אחר פעם, שוב ושוב, ללוחמים, לקצינים.

עודד פורר: ואני אומר לכם, מי שמשתמש במילה הזו כלפי יהודי אחר הוא אנטישמי בעצמו.

עודד פורר: ואני חייב לומר, אדוני השר, שזה בא דווקא בתקופה שאחרי 123 שנה סוף-סוף גם המפלגות החרדיות לוקחות חלק במוסדות הלאומיים.

עודד פורר: עד עכשיו הם לא לקחו חלק במוסדות הלאומיים.

עודד פורר: סוף-סוף אנחנו רואים דווקא את הקבוצות החרדיות לוקחות חלק במוסדות הלאומיים, לוקחות חלק בהרכבה שלהם.

עודד פורר: אז אני מציע – אני יכול להתווכח איתכם על אם צריך ללבוש בגד כזה או בגד אחר; אני לא מטיל ספק ביהדותו של אף אחד, בוודאי לא של מי שחי בארץ ישראל.

עודד פורר: ולכן אולי תיקחו דווקא את זה שהחלטתם כן להשתתף במוסדות הלאומיים, תיקחו את זה גם צעד קדימה, ותבינו שאין לכם מונופול לא על היהדות ולא על מיהו יהודי.

עודד פורר: הדברים האלה בסוף ייקבעו על פי דעת הרוב, ואותה נקבל.

עודד פורר: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת פורר.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יוראי הרצנו.

קריאה: אה, יוראי לפני – – –

אורנה ברביבאי: אני מגיעה לסוף.

אורנה ברביבאי: אחר כך עאידה ואחר כך סמוטריץ'.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בדיון הקודם עמד פה השר אמסלם ואמר שלא נוח לו שיש מפגינים צעירים שמפגינים מחוץ לבלפור.

יוראי להב-הרצנו: לא נוח לו שהם עושים את זה יום-יום, נאספים הצעירים ברחבת כיכר פריז ומפגינים.

יוראי להב-הרצנו: לא נוחה לו ההימצאות שלהם, ולא נוחים לו המסרים שהם אומרים.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול אותך, השר אמסלם: איפה אתה רוצה שהצעירים יהיו?

יוראי להב-הרצנו: עבודה אין להם.

יוראי להב-הרצנו: 80% ממי שנפלט משוק העבודה, השר אמסלם, לא חזר.

יוראי להב-הרצנו: 200,000 צעירים עד גיל 27 מובטלים.

יוראי להב-הרצנו: חצי מהסטודנטים שעבדו כבר לא עובדים.

יוראי להב-הרצנו: רבע מהם לא מקבלים אפילו אבטלה.

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה רוצה שהם יהיו, השר אמסלם, אם לא ברחוב, נגד הממשלה?

יוראי להב-הרצנו: אין להם עבודה.

יוראי להב-הרצנו: גם אין להם דיור.

יוראי להב-הרצנו: יושב פה השר ליצמן, שר הדיור.

יוראי להב-הרצנו: אני כינסתי דיון בוועדת הכלכלה, שבו כולנו הופתענו לגלות שאין שקל של סיוע לצעירים בשכר דירה.

יוראי להב-הרצנו: שקל.

יוראי להב-הרצנו: הופתעתי גם לגלות שאין עבודת מטה שקשורה לנושא.

יוראי להב-הרצנו: אז אין עבודה, אין דיור.

יוראי להב-הרצנו: איפה אתה רוצה שהם יהיו?

יוראי להב-הרצנו: בלימודים?

יוראי להב-הרצנו: גם אין לימודים, כי הקמפוסים סגורים.

יוראי להב-הרצנו: השר אמסלם, השר המקשר בין הממשלה המנותקת, ממשלת העריקים הזאת, לכנסת, אמור לי אתה איפה אתה רוצה שהצעירים יהיו.

יוראי להב-הרצנו: השר ליצמן, שר השיכון, מה עם העזרה לצעירים, איך אתה מצפה שהצעירים ישלמו שכר דירה?

יוראי להב-הרצנו: הם גרים לא בבית ההורים שלהם, ועכשיו הם, כולם, חזרו לבית ההורים.

יוראי להב-הרצנו: למה ממשלת ישראל מתעלמת מהצעירים?

יוראי להב-הרצנו: אין עזרה במקומות העבודה, אין עזרה בדיור, אין עזרה בלימודים – מה אתם מצפים שהצעירים במדינת ישראל יעשו, מה?

יוראי להב-הרצנו: אתם כועסים עליהם שהם מפגינים, מה אתם מצפים שהם יעשו?

יוראי להב-הרצנו: בכל העולם עוזרים לצעירים, בישראל אין שום סיוע.

יוראי להב-הרצנו: יושב פה השר שוסטר, שר החקלאות – מה אתם מצפים?

יוראי להב-הרצנו: אין סיוע לתנועות הנוער, יש 4 מיליארד שקל שהם כספי ערובה, שאין שום התייחסות אליהם.

יוראי להב-הרצנו: אני יודע שנושא החינוך חשוב לך, השר שוסטר.

יוראי להב-הרצנו: איפה אתם, למה אתם לא מרימים קול זעקה?

יוראי להב-הרצנו: למה אתם נותנים לשר המקשר לזרוק בוץ על המפגינים החשובים האלה, לקרוא להם חייזרים.

יוראי להב-הרצנו: אני הייתי עם בן זוגי בבלפור במוצ"ש, עם פצי.

יוראי להב-הרצנו: לא ראיתי חייזרים שם, ראיתי ישראלים יפים שחשובה להם המדינה, שרוצים לראות פה מדינה אחרת, שדואגת לצעירים שלה, שדואגת לאלה שתורמים למדינה.

יוראי להב-הרצנו: אפס אחריות, אפס אחריות, ואתם עוד מעיזים לזרוק בוץ על המפגינים, לנזוף בנו שאנחנו הולכים להפגין.

יוראי להב-הרצנו: תתביישו לכם.

יוראי להב-הרצנו: איפה כל שרי הממשלה הזאת, איפה אתם?

יוראי להב-הרצנו: אני לא מבין, הדואר שלי קורס ואתם לא עושים שום דבר.

יוראי להב-הרצנו: הצעירים בישראל מאבדים את החיים שלהם, מאבדים, כל עולמם קורס עליהם.

יוראי להב-הרצנו: ואין פלא שאנחנו ברחובות, אף אחד לא שם עלינו.

יוראי להב-הרצנו: אז השר אמסלם, אני אשמח אם תוכל להרים את הראש שלך ולהביט לי בעיניים כשאני מדבר אליך פה במליאה.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מבין.

יוראי להב-הרצנו: עם יד על הלב אני לא מבין מה אתה רוצה מהמפגינים, לא מבין.

יוראי להב-הרצנו: אני תובע מהממשלה שתתחיל להתייחס ברצינות לבעיות שמעסיקות את האזרחים בישראל, את הצעירים בישראל.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: גברתי היושבת-ראש, במאבק שמלווה אותנו בימים האחרונים ושעלול להוביל לבחירות על תקציב חד-שנתי או דו-שנתי, שלפו היום שר האוצר וראש הממשלה טיעון חדש – טיעון של הפחדה כלפי הציבור.

עאידה תומא סלימאן: הבוקר ברדיו רמז ישראל כץ את מה שנתניהו אמר בצוהריים באופן הכי ברור: תקציב דו-שנתי יהיה תקציב של גזרות וקיצוצים.

עאידה תומא סלימאן: הטענה שלהם היא שעכשיו צריך להוציא קצת כסף כי אנשים במצוקה, אבל עוד כמה חודשים יהיה זמן לחתוך בהוצאות.

עאידה תומא סלימאן: התוכנית של כץ ונתניהו היא זו: הם רוצים במהירות לעשות תקציב לחודשיים, שבו ירחיבו את התמיכה הכלכלית, שמגיעה ממילא לציבור, והם מצפים שזה מה שיעלה את התמיכה בהם בציבור, ואולי אולי ישקיט קצת את המחאה המשתוללת.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שישתיקו חלקים מהציבור בכסף ויצאו לבחירות בזק, שיעלו לנו ולקופת המדינה מיליארדים, שלא קיימים, לפי טענתם, הם יתפנו לתקציב של גזרות וקיצוצים.

עאידה תומא סלימאן: הם רוצים להשתמש בקורונה ובמשבר כדי לחתוך בבשר החי של התקציב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: הם יגידו שיש גירעון וצריך לחתוך במשכורות במגזר הציבורי ובשירותים החברתיים, לממש "רפורמות" של הפרטה וריסוק השירות הציבורי שממתינות במגירות של אגף התקציבים כבר שנים.

עאידה תומא סלימאן: נתניהו יודע מה זה תקציב גזרות, הוא מומחה בזה.

עאידה תומא סלימאן: הוא עשה את זה כבר בעבר.

עאידה תומא סלימאן: הוא יודע שבעלי ההון רוצים את זה, שהם רוצים להשתמש בכל שעת כושר כדי להשתמש בדוקטרינת ההלם ולהאכיל את הקפיטליזם הישראלי בסטרואידים.

עאידה תומא סלימאן: כץ ונתניהו ואגף התקציבים שלהם תקועים בתפיסה קפיטליסטית קיצונית שכל העולם התרחק ממנה מאז 2008.

עאידה תומא סלימאן: כל העולם יודע שעכשיו זה הזמן שבו המדינה צריכה לקחת את התפקיד שלה בשתי ידיים: היא צריכה להוציא כסף, להשקיע באזרחים, בתשתיות החברתיות ובתשתיות הפיזיות, בחינוך ובבריאות ובהכשרות מקצועיות.

עאידה תומא סלימאן: המדינה צריכה להדפיס כסף, כן, ולהרחיב את הגירעון, כמו שעושים בכל העולם, כדי להשקיע בציבור.

עאידה תומא סלימאן: ואם עדיין חסר להם כסף, יש לי הצעה: תעלו את המיסים למיליארדרים ולחברות הענק.

עאידה תומא סלימאן: זו גזרה שאני מוכנה לקבל.

עאידה תומא סלימאן: ואיך מריחים את הבחירות, גברתי היושבת-ראש?

עאידה תומא סלימאן: כשסף ההסתה עולה.

עאידה תומא סלימאן: ראינו את זה.

עאידה תומא סלימאן: זה התחיל בהסתה נגד המפגינים, עכשיו זה עלה עוד מדרגה, להסית שוב נגד האוכלוסייה הערבית והמנהיגים שלה.

עאידה תומא סלימאן: ואוי ואבוי לכם, אתם היוצאים להגן על הלחם של הילדים שלכם, הרי איימן עודה מצטרף להפגנות האלה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: עאידה, הזמן הסתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד משפט אחד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כן נהיה בהפגנות, זה המקום הטבעי שלנו, עד שהממשלה הזאת תיפול.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.

אורנה ברביבאי: בזה הסתיימו הדוברים.

אורנה ברביבאי: אחר כך ישיב השר ליצמן ואחר כך הצבעה.

אורנה ברביבאי: בבקשה, שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, הנאום הזה מיועד למצביעי הימין שפשוט נמאס להם, נמאס להם בכל פעם להצביע ימין ולקבל שמאל.

יוראי להב-הרצנו: רגע, יש בחירות עכשיו?

יוראי להב-הרצנו: יש בחירות?

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים למה אנחנו מצביעים ימין ומקבלים שמאל?

בצלאל סמוטריץ': כי לשמאל מותר לחסום כבישים, להיות בניגוד עניינים, לבזות את סמלי המדינה, לתפור מכרזים, למנות מקורבים – –

מיקי לוי: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – להפר הסכמים קואליציוניים, להסית לרצח ראש ממשלה, לנהוג באלימות נגד שוטרים, להרביץ לעיתונאים, להתייחס בהפגנות לנשים כאובייקט מיני – לשמאל הכול מותר – להתגזען, להפר את הוראות משרד הבריאות ברגל גסה, להמציא את שיטת הסיקור האוהד ואז להאשים בכך את הימין.

בצלאל סמוטריץ': רק לפני שבועיים ישבו כאן

בצלאל סמוטריץ': במליאה חברי הכנסת של כחול לבן, ובלי למצמץ הפרו את ההסכם הקואליציוני והעבירו, אדוני השר ליצמן, את החוק המטורלל הזה נגד מה שהם מכנים "טיפולי המרה".

בצלאל סמוטריץ': אבל הימין, חס וחלילה; שהליכוד והמפלגות החרדיות יפרו את המשמעת הקואליציונית ויצביעו ביום רביעי בעד פסקת ההתגברות, שתתחיל סוף-סוף לעשות סדר במערכת המשפט כפי שכולנו התחייבנו לפחות בשלוש מערכות הבחירות האחרונות?

איתן גינזבורג: חוק מטורלל.

איתן גינזבורג: חוק מטורלל לגמרי.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה, הימין חייב לשמור על שלמות הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתם יודעים מה, הקואליציה הזאת הרי לא עושה שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': היא לא מנהלת את משבר הקורונה, היא לא פותרת את המשבר הכלכלי, היא לא מעבירה תקציב, היא לא עושה כלום.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה היא כן עושה?

בצלאל סמוטריץ': היא עושה דבר אחד בלבד: היא נותנת לפחות משליש מחבריה, שבאים מהצד השמאלי של המפה הפוליטית, לנהל אותה, לנהל את מדינת ישראל ולשמור את ההגמוניה של השמאל במערכת המשפט ובתקשורת.

בצלאל סמוטריץ': הזנב מכשכש בכלב, זו תכלית הקואליציה הזאת.

מיקי לוי: פה אני מסכים.

בצלאל סמוטריץ': בוחרי הימין, אם נמאס לכם להצביע ימין ולקבל שמאל, יש לכם יומיים להכריח – כן, פשוט להכריח את ראש הממשלה, את השרים, את חברי הכנסת מהליכוד ומהמפלגות החרדיות להעביר את פסקת ההתגברות ולהתחיל לתקן את מערכת המשפט.

בצלאל סמוטריץ': צלצלו אליהם – –

שלמה קרעי: הצעת חוק שנותנת כוח – – –

בצלאל סמוטריץ': – – תשלחו להם הודעות סמ"ס, ווטסאפ, תדרשו מהם סוף-סוף, פעם אחת, להתחיל למשול ולהראות לשמאל שלא רק הוא יכול.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת סמוטריץ'.

אורנה ברביבאי: השר ליצמן, שר הבינוי והשיכון, מתבקש להשיב.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

מיקי לוי: קרעי, אתה מסכים איתם?

שלמה קרעי: הם נותנים כוח לבג"ץ.

שלמה קרעי: בחוק נותנים להם.

שלמה קרעי: שמונה שופטים יכולים להיכנס בכנסת חופשי – – –

מיקי לוי: אתה צודק.

מיקי לוי: אתה מצביע איתם?

שלמה קרעי: הכול נבדוק.

שלמה קרעי: יש לי הצעת חוק הרבה יותר טובה מזאת.

מיקי לוי: אתה צודק.

שלמה קרעי: – – – בוועדת שרים.

אורנה ברביבאי: בבקשה, השר.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: חברים.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני נורא נורא נהניתי מהדיון הזה, כי אף אחד לא דיבר לעניין.

יעקב ליצמן: אף חבר כנסת לא דיבר לעצם החוק.

אריאל קלנר: זה נהיה מנהג.

יעקב ליצמן: לא, זה לא מנהג.

יעקב ליצמן: אני מכיר את המקום הזה יותר טוב מכולכם.

יעקב ליצמן: אני כאן עם ותק, נדמה לי, בטח כחבר כנסת, גדול יותר מכולם שיושבים כאן.

יעקב ליצמן: אז עם כל הכבוד, לפחות הייתי שומע טענה אחת.

יעקב ליצמן: בפרט חברי הכנסת הערבים.

יעקב ליצמן: חשבתי שיגידו משהו, שסוף-סוף דואגים לפלסטינים לקבל את מה שצריך לקבל, את הבריאות, השמירה וכל הדברים.

יעקב ליצמן: מילה אחת לא שמענו לעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: עוד לא קיבלנו, מה לעשות?

יעקב ליצמן: אבל זה החוק.

יעקב ליצמן: מה שהגשנו כרגע זה החוק.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

יעקב ליצמן: מה שאת יודעת זה לא מעניין.

עאידה תומא סלימאן: זה חוק שהיה צריך במרץ להעביר אותו.

יעקב ליצמן: רגע אחד.

יעקב ליצמן: עכשיו, נציג הצעירים כאן, הרצנו – – –

יוראי להב-הרצנו: אני כאן.

יעקב ליצמן: איפה אדוני?

יעקב ליצמן: אני שמעתי אותך ברוב קשב.

יעקב ליצמן: אני סך הכול חודשיים פלוס משהו במשרד השיכון.

יעקב ליצמן: אני חושב שכשמגבשים תוכנית משתדלים לעשות.

יעקב ליצמן: מה שנותנים לך, לא נותנים לי, לציבור שלי.

יעקב ליצמן: אתה יכול להפגין כל לילה בחוץ נגד החוק – ואפילו שהחוק מתיר הפגנות, ביחד זה מסוכן – 10,000, 20,000; אני לא יכול להביא 30 איש לבית כנסת ושנגיד שזאת הפגנה.

יעקב ליצמן: לי לא נותנים את הפריבילגיה שנותנים לך.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להכניס לבית כנסת 50, ואתה יכול 10,000 איש, שזה מסכן את הציבור, אז עם כל הכבוד – ואתה עוד רוצה ממני שאני אשלם לך על זה.

יוראי להב-הרצנו: לא, אני רוצה שתיתן לסיוע בדיור.

יעקב ליצמן: אני שואל אותך, למה מה שמותר לך, 10,000 איש להפגין בחוץ, שזה מסוכן – למה לי אסור בבית כנסת יותר מ-30 איש?

יעקב ליצמן: אתה יודע מה, מחוץ לבית כנסת, לא בפנים.

יעקב ליצמן: למה אסור לי את מה שמותר לך?

יוראי להב-הרצנו: אתם הממשלה.

יעקב ליצמן: אלא מאי – אז יש ישראל ביתנו ויש כאלה, אני מכיר את כל החבר'ה.

יעקב ליצמן: אתה יודע, יש כאלה מישראל ביתנו שלפני קדנציה היו חברים.

יעקב ליצמן: פתאום השתנו.

יעקב ליצמן: אני מכיר את כולם, אני לא רוצה להיכנס ולכל אחד לתת את שלו.

יעקב ליצמן: מה שאני רוצה להגיד זה דבר אחד.

יוראי להב-הרצנו: מה עם המצוקה של הצעירים?

יעקב ליצמן: אני מטפל בזה גם כן, עם כל הכבוד, גם שכר דירה ועוד דברים.

יעקב ליצמן: זה לא המקום, כי אתה לא דיברת על העניין של החוק גם כן.

יעקב ליצמן: לכן אני מציע, רבותיי, דבר אחד: החוק הזה צריך לעבור.

יעקב ליצמן: אני בעד, אני חושב שזה חוק טוב.

יעקב ליצמן: בהמשך נעביר את זה לוועדה.

יעקב ליצמן: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה לך, השר ליצמן.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה על חוק עובדים זרים.

אורנה ברביבאי: מי שצריך יתיישב במקומו.

אורנה ברביבאי: קריאה ראשונה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עובדים זרים (הוראת שעה – נגיף קורונה החדש), התש"ף–2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – 16, אין מתנגדים.

אורנה ברביבאי: את מי אני מוסיפה, בבקשה?

אורנה ברביבאי: תגידו את השמות.

אורנה ברביבאי: טסלר וחסיד – בעד ובעד.

אורנה ברביבאי: עוד שלא הצביעו?

אורנה ברביבאי: ארבל, מיקי לוי, אלי אבידר.

מיקי לוי: אני בעד.

קריאה: – – –

אורנה ברביבאי: סליחה?

אורנה ברביבאי: לא היית באולם אז אתה מנוע מלהצביע.

אורנה ברביבאי: עאידה, עלית להצביע, אנחנו נמנה לך את זה.

אורנה ברביבאי: ראינו שעלית.

אורנה ברביבאי: בסך הכול לכמה הגענו?

אורנה ברביבאי: 19?

אורנה ברביבאי: ארבל, חסיד – 21 בעד, לא היו מתנגדים.

אורנה ברביבאי: החוק יעבור לוועדה המוסמכת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ומשם תתגבשנה ההמלצות.

אורנה ברביבאי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1342).

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצעת חוק התאגיד לפיקוח וטרינרי לקריאה ראשונה.

אורנה ברביבאי: את הצעת החוק יציג שר החקלאות ופיתוח הכפר אלון שוסטר, בבקשה.

אלון שוסטר: תודה רבה.

אלון שוסטר: היושבת-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפניכם משותפת למשרדי החקלאות והבריאות ונוגעת לפעילותו של התאגיד לפיקוח וטרינרי.

אלון שוסטר: מדובר בהשלמה של חקיקה שבוצעה בשנת 2015 במסגרת רפורמת הקורנפלקס, ויועדה לייעל את הרגולציה בתחום המזון ולשמור על בריאות הציבור.

אלון שוסטר: התאגיד החל לפעול לאחרונה ב-1 במרץ 2020, לאחר תקופת מעבר בת ארבע שנים, והוא מעסיק היום כ-350 רופאים ופקחים וטרינריים.

אלון שוסטר: נקבע כי התאגיד מספק פיקוח וטרינרי ציבורי על מפעלים המייצרים ומייצאים מזון מן החי, ועושה זאת באמצעות הרגולטורים בשירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ובמחלקה הווטרינרית בשירות המזון במשרד הבריאות.

אלון שוסטר: נקבע כי התאגיד פועל כמשק כספים סגור ותקציבו מגיע מאגרות ומתשלומים שהוא גובה לפי החוק מהיצרנים, המשחטות, בתי המטבחיים והמפעלים לעיבוד בשר.

אלון שוסטר: הצעת חוק זו מבקשת לבצע עדכון של מבנה האגרות שנקבע בחקיקה ולהבהיר את מעמדו של התאגיד כגוף שמחויב לנהל את תקציבו ביעילות על פי חישובים כלכליים ולשם מזעור עלויות הפיקוח הווטרינרי.

אלון שוסטר: האגרה הקבועה כיום בחקיקה נקבעה בשנת 2015 ללא מנגנון ההצמדה ומשקפת רק כ-80% מעלויות ההעסקה של הרופאים הווטרינריים.

אלון שוסטר: עדכון האגרה משקף הצמדה של שכר הרופאים הווטרינריים הציבוריים למדד השכר במגזר הציבורי משנת 2015 ועד היום.

אלון שוסטר: בנוסף, יש צורך לתקן טעות בסכומי האגרות, שנקבעו ללא מע"מ.

אלון שוסטר: אי-עדכון של האגרה פוגע ביכולתו של התאגיד לממן את מלוא עלויותיו כמשק כספי סגור.

אלון שוסטר: מדובר ברפורמה בעלת חשיבות רבה לבריאות הציבור, שצריכה להיבחן גם בהיבטי יוקר המחיה והשפעתה הן על היצרנים והן על הצרכנים.

אלון שוסטר: במהלך החקיקה נבקש להטמיע בחוק מנגנון לבקרה שיבחן את ביצועי הרפורמה ויבטיח את תועלותיה מבלי להעלות את יוקר המחיה ומבלי לזעזע כלכלית מפעלים המייצרים מזון מן החי.

אלון שוסטר: אני אבקש את תמיכת חברות וחברי הכנסת להצעת החוק הזאת.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לשר החקלאות.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יוראי להב.

אורנה ברביבאי: יוראי מתייחס?

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אליהו חסיד – אינו נוכח; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי לוי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, לפני כמה ימים ישבתי בביתי וראיתי כתבה בחדשות ופשוט התפוצצתי.

מיקי לוי: לא האמנתי לאיזו אטימות הממשלה הזו יכולה להגיע.

מיקי לוי: איך יכול להיות שממשלת ישראל ממשיכה, גם בתקופה הזו של משבר כלכלי עצום וחוסר תקציב, לפגוע בתעשיות הישראליות, ומעדיפה לחתום חוזה רכש עבור ציוד רפואי בסכומי עתק עם מפעלים בסין.

מיקי לוי: כן, עם מפעלים בסין.

מיקי לוי: על פי הפרסומים מדובר בלפחות שתי עסקאות שנסגרו בחודש האחרון, והן צפויות כעת להוביל לפיטורי עובדים ישראלים בבדיקות שבמפעל קורונה או במפעל המסכות.

מיקי לוי: מאז תחילת המגפה יצרה חברת נובומד עבור המדינה למעלה ממיליון וחצי ערכות של דגימה לקורונה.

מיקי לוי: בשיא ההתפרצות בחודש מרץ היא הייתה שם בשביל המדינה.

מיקי לוי: כשמשרד הבריאות וראש הממשלה חיפשו בכל רחבי הארץ חברות שיכולות להתאים לייצור מהיר של ערכות קורונה, נובומד וחברה נוספת נרתמו למשימה.

מיקי לוי: עכשיו אנחנו מגלים שממשלת ישראל השתמשה וזרקה.

מיקי לוי: כך בפירוש, השתמשה וזרקה.

מיקי לוי: במקום שהמדינה תעודד את התעשייה הישראלית שהייתה שם ברגעי המשבר, ממשלת ישראל חתמה על הסכם רכש עם חברה סינית, כשיש ייצור בארץ.

מיקי לוי: כתוצאה מזה נובומד תפטר כבר השבוע עשרות עובדים לנוכח הצמצום בייצור, חלקם סטודנטים וחיילים משוחררים שגויסו למשבר.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אם האיוולת הזו לא מספיקה לכם קחו גם את האבסורד.

מיקי לוי: במסגרת העסקה הזו הגיעו לארץ דגימות מחברה סינית, אותה חברה שלא עומדת בתקנים של מינהל התרופות והמזון האמריקאי, ושם הודיעו על recall לערכות, זאת אומרת, החזרת הערכות ליבואן, ליצרן, כדי לשפר אותן – לעומת הערכות במפעלים הישראליים אשר עומדים בכל הדרישות הבין-לאומיות.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, החברה השנייה היא חברת סופרגום, שבשיא המשבר נרתמה להפעלת קווי ייצור מיוחדים למסכות לבתי חולים ולמחסני החירום הלאומיים בזמן המגפה.

מיקי לוי: המדינה ידעה לעשות בחברה הזו שימוש בשיא המגפה, ועכשיו מייבאת עשרות מיליוני מסכות מסין.

מיקי לוי: על מה ולמה?

מיקי לוי: מדוע הממשלה – – –

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: תן לי עוד חצי דקה, זה חשוב לרכש.

מיקי לוי: מדוע הממשלה הרעה הזו מפנה גם לה את העורף ושולחת חלק מהעובדים הביתה?

מיקי לוי: אין היגיון, אין עקביות, אין מדיניות, ובעיקר אין דאגה לתעשייה הישראלית, שנמצאת שם ברגעי המשבר, כשאף אחד בעולם לא נמצא ולא יעזור.

מיקי לוי: הפניתי השבוע מכתב ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, וכולי תקווה שיענה ונקיים דיון בעניין.

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: לא ניתן לרסק את התעשייה הישראלית שלנו ונמשיך להיות חומת המגן שלה.

מיקי לוי: בושה וחרפה על ההזמנה הזו.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, יעלה ויבוא, אדוני.

משה ארבל: שלוש דקות, בבקשה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרומן של צ'רלס דיקנס "בין שתי ערים" נפתח במשפטים: It was the best of times, it was the worst of times – היה זה הטוב בזמנים, היה זה הרע בזמנים.

אלי אבידר: וכאילו נכתבו המשפטים האלה על המציאות שלנו היום: זה הרע בזמנים כשנתניהו וסביבתו רומסים את החירות, הורסים את עתידנו הכלכלי ודורסים את הדמוקרטיה באינטרוולים הולכים ומתקצרים.

אלי אבידר: אבל זה הטוב בזמנים כשרואים את ההתפכחות של אנשי הימין מהזיה ושמה נתניהו, ואת ההצטרפות המרשימה של אזרחיות ואזרחים נוספים למחאה.

אלי אבידר: בסוף השבוע החולף הגיע מספר המשתתפים לעשרות אלפים – בגשרים, בצמתים, בכיכרות.

אלי אבידר: הצטרפו אלינו מוחים רבים ללא ארגון, הנהגה או דף מסרים.

אלי אבידר: מחאה כזאת אי-אפשר לעצור.

אלי אבידר: צפיתי בפרשנים שהכריזו שהמחאה הגיעה לשיאה.

אלי אבידר: צר לי לאכזב, בקרוב אפילו הם יבינו.

אלי אבידר: נתניהו וסריסיו עושים הכול כדי להחזיק מעמד עד סוף הקיץ.

אלי אבידר: הם מזמזמים לעצמם קאבר לסי היימן: מחאות כבר לא קורות בחורף, אפילו לנו קצת קר כדי למחות.

אלי אבידר: הם טועים.

אלי אבידר: זו אינה מחאה על מחיר הקוטג' או שכר דירה.

אלי אבידר: זו מחאה על הרס המדינה, על הרס העתיד, על הרס הכלכלה.

אלי אבידר: וכל זה בשביל מה?

אלי אבידר: כדי שפמיליית נתניהו תמשיך לחיות על חשבוננו בבלפור וקיסריה.

אלי אבידר: הזוי.

אלי אבידר: חייבים להעלות את המחאה מדרגה נוספת, והמדרגה הזאת מסתכמת במשפט: עולים לירושלים כדי להישאר.

אלי אבידר: כל ארגון, כל התארגנות, כל קבוצת חברים, חייבים לעלות ולהתמקם בירושלים.

אלי אבידר: חייבים להגיע למצב שבכל רגע נתון יהיו עשרת אלפים מוחים בירושלים.

אלי אבידר: ואת אותם עשרת אלפים צריכים לבקר כל יום אלפי מוחים נוספים, להביא להם מזון, מים, בגדים, להחליף אותם כשצריך.

אלי אבידר: עיר הבירה שלנו חייבת להפוך לבירת המחאה, לבירת הדמוקרטיה.

אלי אבידר: ובמוצ"ש נגיע לשיא כל המחאות.

אלי אבידר: בגשרים, בצמתים, בבלפור, בקריית הממשלה ובכל מקום שניתן יהיה לראות אותנו.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, הממשלה הזאת תיפול כי אנחנו לא נרים ידיים, נעלה לירושלים, נישאר, עד שיתפטר.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלי אבידר.

משה ארבל: חבר הכנסת אלכס קושניר יעלה ויבוא.

משה ארבל: גם לרשותך, אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

אלכס קושניר: לפני זמן קצר עמד כאן חבר כת אנטי-ציונית שמזכירה את היהדות, אדון אייכלר, וקרא לי ולחבריי "אנטישמים", ו"כתם שחור על המדינה".

אלכס קושניר: אז אני רוצה להגיד לאדון אייכלר: אין לך שום מושג באנטישמיות.

אלכס קושניר: אתה לא היית צריך להגן על עצמך כילד רק בגלל שאתה יהודי, אתה לא היית צריך להסתתר בשביל להתפלל, ללמוד עברית או לדבר יידיש.

אלכס קושניר: אבל אתה יודע בדיוק למה אתה עושה את זה, וגם אני יודע.

אלכס קושניר: אתה עושה את זה כי אתה רוצה לבנות כאן מדינת הלכה, ואתה עושה לנו דה-לגיטימציה כי אנחנו המכשול היחיד שנשאר לך כדי להפוך אותנו לאיראן היהודית.

אלכס קושניר: אתה נגד הגיוס לצה"ל, אתה חושב שאחרים יכולים לסכן את חייהם כדי שאתה תוכל לחיות כאן בביטחון.

אלכס קושניר: כל בוקר כשאתה קם, אחרי שאתה מודה לאלוהים שהחזיר את נשמתך, אתה גם צריך להגיד תודה לחיילים, חילונים ודתיים, שלא ישנו בלילה ושמרו עליך כדי שתוכל להפיץ את השנאה שלך כלפי מי שלא מתפלל כמוך או לא מתפלל בכלל.

אלכס קושניר: אני, אלכס קושניר, מספר אישי 6461001, לוחם, קצין ומפקד בצבא ההגנה לישראל, מבקש לקבוע כי אתה כתם למדינה.

אלכס קושניר: אתה רוצה לבנות כאן מדינת הלכה, אתה מחלק את העם לסוג א' וסוג ב'.

אלכס קושניר: אבל תהיה בטוח שאנחנו נהיה כאן כדי להכשיל את כל המאמצים שלך.

אלכס קושניר: אנחנו ננצח ונקים כאן מדינה יהודית, דמוקרטית, ליברלית וחופשית.

אלכס קושניר: כזו שמקבלת ומכילה את כולם, ללא הבדל דת, גזע ומין.

אלכס קושניר: ואגב, גם אותך, למרות שאתה אנטי-ציוני.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס קושניר.

משה ארבל: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת רם בן ברק – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן מרים השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת.

משה ארבל: אשר על כן אני עובר לכבוד שר החקלאות.

משה ארבל: התרצה לסכם, אדוני?

משה ארבל: בבקשה.

אלון שוסטר: כמקובל, רק לומר שהחוק הזה הוא חוק טוב.

אלון שוסטר: הוא חוק שמוצא דרך לאזן בין הכלכליות לבין הבריאות, הן של הצרכנים והן של היצרנים.

אלון שוסטר: ואני מאוד מבקש לקבל אותו בקריאה ראשונה.

אלון שוסטר: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לכבוד שר החקלאות ופיתוח הכפר אלון שוסטר.

משה ארבל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התאגיד לפיקוח וטרינרי (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, בקריאה ראשונה.

משה ארבל: אנחנו עוברים להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התאגיד לפיקוח וטרינרי (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, חמישה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חבר הכנסת אופיר כץ כתומך ואת חבר הכנסת מיקי לוי כתומך.

משה ארבל: אשר על כן, יש לנו שבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1346).

משה ארבל: ]

משה ארבל: נעבור להצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התש"ף–2020, לקריאה ראשונה.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק שר האנרגיה – אינו נוכח.

משה ארבל: אולי השר המקשר?

משה ארבל: אולי השר המקשר, דוד אמסלם, תרצה לקשר ולהציג את הצעת החוק במקום שר האנרגיה, שאינו נוכח?

משה ארבל: דברי ההסבר נמצאים בסדר-היום, ובכישרונך כי רב יש סיכוי שתוכל לקשר כל כך חזק גם את האנרגיה.

משה ארבל: אה, אני בטוח שהשר המקשר היה עושה את זה כנראה קצר יותר, אבל אנחנו נתכבד בשר האנרגיה יובל שטייניץ, שיציג את הצעת החוק.

משה ארבל: בכבוד, אדוני.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, האנרגיות שלך הביאו את שר האנרגיה.

משה ארבל: כבוד גדול.

משה ארבל: בבקשה, כבוד השר.

יובל שטייניץ: אני פה עומד, רועד מפחד מאימתה של עליזה, אבל אני אשתדל לעשות את המיטב.

יובל שטייניץ: רבותיי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, מה שנקרא גפ"ם, גז הבישול הביתי, שנמצא ברוב הבתים בישראל, ושבניגוד לגז טבעי, גז הבישול הביתי מיוצר בבתי הזיקוק כתהליך לוואי של תהליכי הזיקוק הרגילים.

יובל שטייניץ: החוק הזה נועד להסדיר מחדש את משק הגפ"ם בישראל בהיבטים של בטיחות, רישוי וצרכנות, במטרה להגן על שלום הציבור ולשפר את רמת השירות לצרכן.

יובל שטייניץ: צריך להדגיש, גפ"ם, גז פחמימני מעובה, הוא גז שיש בו סיכון מסוים.

יובל שטייניץ: הוא נפיץ, הוא אפילו יותר מסוכן מגז טבעי מהבחינות הללו, והוא קיים כמעט בכל בית בישראל.

יובל שטייניץ: בחוק המוצע יש שינויים רבים ואני אמנה רק את המרכזיים שבהם: אחד, הסדרת פעולת הסוכנים העוסקים בתחום מטעם ספקי הגז – ספקי הגז הם החברות הגדולות, כ-15–20 חברות גדולות; הסוכנים הם הסוכנים האזוריים, ולפעמים יכולים להיות בכמה ערים, לפעמים בעיר אחת – זאת במטרה לחזק את מערכת האכיפה בתחום הגפ"ם ולאפשר סגירה של סוכנות במקרה של הפרות בטיחות חוזרות ונשנות בידי הסוכנות.

יובל שטייניץ: אני אסביר את זה במילה אחת.

יובל שטייניץ: עד היום אי-אפשר היה לטפל בסוכנות אלא רק בחברה הגדולה, אבל חברות הענק כמו סופרגז, אמישרגז, ישראגז, אתה לא יכול לסגור אותן.

יובל שטייניץ: הן מספקות גז למאות אלפי משפחות בישראל.

יובל שטייניץ: תסגור אותן – תהיה מצוקה בכל המשק.

יובל שטייניץ: אבל הסוכנות שעשתה את העבירה, שסיפקה לאיזו שכונה בנתניה או בעפולה והיא עשתה עבירות חוזרות ונשנות, לא היה אפשר לטפל בה ישירות.

יובל שטייניץ: החוק הזה נועד לבוא ולומר שאם סוכנות מסוימת פעלה בניגוד להוראות הבטיחות פעם אחרי פעם, אפשר להטיל עליה סנקציות, אפשר גם לסגור אותה.

יובל שטייניץ: הדבר השני שהחוק עושה זה החמרת הענישה על עבירות חמורות בתחום הזה, כי זה תחום בטיחותי שגם נוגע לחיי אדם.

יובל שטייניץ: עבירות חמורות ביותר, ובעיקר עיסוק בגז ללא רישיון, מי שמוכר גז באופן פיראטי ללא רישיון, העונש עולה משנת מאסר עד לשלוש שנות מאסר.

יובל שטייניץ: החוק גם כולל הקלה ברגולציה, ומהבחינה הזאת, הרישיונות לספקי גז ולעוסקים בעבודות גז – הרי יש רישיון של טכנאי גז, של ספקי גז, בגלל שזה גם עניין בטיחותי – עד היום היו נותנים את הרישיונות לשלוש שנים ובכל שלוש שנים היית צריך לחדש.

יובל שטייניץ: בחוק החדש אנחנו מגדילים את הרישיון לחמש שנים, כך שלא יצטרכו לבוא בכל שלוש שנים למדינה לבקש חידוש רישיון, אלא רק כל חמש שנים.

יובל שטייניץ: כך שמצד אחד החוק הזה מוריד רגולציה, מצד שני החוק הזה משפר את האכיפה ומשפר את הבטיחות.

יובל שטייניץ: ואני משוכנע שחבריי יסכימו איתי.

יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה לכבוד שר האנרגיה יובל שטייניץ.

משה ארבל: נעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, אדוני מוזמן להשמיע את דבריו במשך שלוש דקות תמימות.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

קרן ברק: איזה קול, איזה קול.

קרן ברק: התעייפת?

מיקי לוי: אף פעם לא.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, עוד טרלול, איך אני אקרא לזה?

מיקי לוי: אני כבר לא יודע מה להגיד על הדברים שנעשים פה.

מיקי לוי: דווקא במשבר הכלכלי הקשה ביותר שידענו בעשורים האחרונים, הממשלה, משרד האוצר, החליטו לגרום ל-15 מיליארד שקלים, 15 מיליארד שקלים למשק, ולוותר על ייצור של עשרות אלפי משרות.

מיקי לוי: זאת המשמעות של ניסיוננו למחוק את סעיף רכש הגומלין.

מיקי לוי: כדי להסביר את זה פשוט, כל חברה ששולחת או מייצאת דברים כאלה או אחרים למדינת ישראל, או מבצעת עבודות במדינת ישראל, מחויבת לרכש גומלין של 25% פחות או יותר, תלוי בנושא, מעלות הפרויקט או מעלות המכירה שהיא ביצעה בארץ.

מיקי לוי: רכש גומלין נשמע לחלקנו כמו מונח מתחום הכדורגל – רכש – אבל מדובר בסעיף חשוב מאוד בחוק המכרזים, שמחייב לכלול בכל מכרזי התשתיות של המדינה העדפת רכש של תוצרת מקומית באחוזים מסוימים מהמכרז.

מיקי לוי: מדינות רבות עושות זאת כדי להגן על התעשייה שלהן, ובעיקר כדי להעביר ידע בתחומים שאינם קיימים לטובת בניית התעשייה המקומית וקידומה ליצוא על ידי הפיכתה לספק של חברה בין-לאומית.

מיקי לוי: משרד האוצר – ואני מפנה אצבע מאשימה – ניסה לקדם זאת בחוק ההסדרים, ביטול רכש הגומלין.

מיקי לוי: זה ירד בנוסח המעודכן ועכשיו מנסים למצוא דרך מתוחכמת להחזיר את האיוולת הזו, את הטרלול הזה, בדלת האחורית, ולתפור לה חליפה חדשה.

מיקי לוי: אני רוצה להבהיר מהדוכן הזה באופן שלא משתמע לשתי פנים, אנחנו מתכוונים להילחם בכל ניסיון לפגוע ברכש הגומלין באופן כזה או אחר.

מיקי לוי: לא ייתכן שמדינת ישראל תפגע בעצמה ובתעשייה הישראלית.

מיקי לוי: לא ייתכן שנביא במו ידינו לאובדן של ידע ומיליארדי שקלים למשק הישראלי.

מיקי לוי: אני קורא לפקידי האוצר לרדת מהעץ שטיפסו עליו ולגנוז מייד את התוכנית הזאת.

מיקי לוי: לא יכול להיות שחברות סיניות או חברות אחרות, ישראל תייבא מהן או שירותים או חומרים, ממכוניות ועד מכונות הנשמה – ועל פי החוק הישראלי הן מחויבות ברכש של 25% מהעלות.

מיקי לוי: היקף ההסכמים האלה כ-45 מיליארד שקל, זאת אומרת, זה בין 12 ל-15 מיליארד שקל אובדן למשק.

מיקי לוי: לא ניתן לזה לעבור, סמכו עליי.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת עידן רול – אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק, גברתי תרצה לעלות ולדבר במשך שלוש דקות תמימות?

קרן ברק: לא.

משה ארבל: מוותרת.

משה ארבל: אשר על כן, אם כבוד השר ירצה לסכם, נסכם; אם אין מה לסכם, נעבור להצבעה.

קריאה: – – –

משה ארבל: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התש"ף–2020, בקריאה ראשונה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגז הפחמימני המעובה, התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, שבעה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים, ואני מבקש לצרף כתומכים בהצעת החוק את חבר הכנסת מיקי לוי, חבר הכנסת אוריאל בוסו וחבר הכנסת יעקב אשר.

משה ארבל: ואשר על כן, יש לנו עשרה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכלכלה של הכנסת.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1347).

משה ארבל: ]

משה ארבל: ההצעה הבאה על סדר-היום – הצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התש"ף

משה ארבל: –2020, לקריאה ראשונה.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק כבוד שר האנרגיה יובל שטייניץ – יעלה ויבוא.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

משה ארבל: חברי הכנסת וחברות הכנסת ביציע, אני מבקש לאפשר לשר לדבר ללא הפרעות.

משה ארבל: תודה.

יובל שטייניץ: – – אני מתכבד להציג בפני הכנסת תיקון לחוק מקורות אנרגיה, המובא במסגרת יישום החלטת הממשלה 2118 להפחתת הרגולציה.

יובל שטייניץ: לפי החוק היום הותקנו תקנות שמחייבות יבואן שמייבא לארץ מכשירי חשמל – מקרר, טלוויזיה, מזגן וכל מכשירי החשמל שאנחנו מכירים מהבית, מכונת כביסה, מדיח כלים וכו' – כל מי שמייבא מכשירים מהסוג הזה, כל יבואן, צריך לבדוק את הדגם שהוא מייבא במעבדה מורשית בארץ – במכון התקנים או במעבדה מורשית – שתקבע את רמת הדירוג האנרגטי של המוצר כדי לוודא שהוא עומד ברף המינימלי שמאפשר יבוא.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, אנחנו רוצים מוצרים אנרגטיים יעילים, מקררים שלא מבזבזים הרבה חשמל, או מכונות כביסה או מדיח כלים או מזגנים, ולכן צריך להעביר את הדגם שהוא מביא לבדיקה בארץ.

יובל שטייניץ: אנחנו רוצים לבטל את הצורך הזה.

יובל שטייניץ: הצורך הזה מונע תחרות, כי יבואנים קטנים למשל צריכים לתת כל מקרר, ומחר הם מביאים מקרר מדגם קצת שונה כי החברה הוציאה – ושוב לבדיקה ושוב להמתין לתוצאות זו עלות גבוהה, וזה מונע הרבה פעמים יבוא או יבוא מתחרה.

יובל שטייניץ: אנחנו שאלנו את עצמנו: אם משהו כבר אושר במכוני התקנים או על פי התקן האירופי או האמריקני, במדינות ה-OECD, לפי דרגת אנרגיה מסוימת, יעילות אנרגטית A, שהיא הכי גבוהה, עד G, שהיא הנמוכה ביותר שעדיין מרשים לייבא לארץ, למה שלא נכיר בזה?

יובל שטייניץ: החוק בא פשוט להגיד: היבואן יכול לוותר על הבדיקה בארץ אם המוצר נבדק בחו"ל או על ידיו או על ידי מכון תקנים.

יובל שטייניץ: אם הוא אושר על ידי מכוני תקנים באירופה או בארצות הברית, הוא יכול להצהיר על זה, ואנחנו נכיר בזה.

יובל שטייניץ: כך יהיו יותר תחרות, יותר הורדת מחירים, פחות הימנעות מלהביא גם דגמים חדשים לארץ, ויותר יבואנים יוכלו להביא דגמים ולהתחרות.

יובל שטייניץ: כמובן שהמדינה – משרד האנרגיה שומר לעצמו את הזכות לעשות בדיקה משלו כדי לבדוק את אמינות הבדיקות בשעת הצורך, כדי שאף אחד לא יעבוד עלינו.

יובל שטייניץ: הקטנת ביורוקרטיה והגדלת תחרות בתחום יבוא מוצרי חשמל ללא ספק יובילו גם להורדת מחירים לטובתם של אזרחי ישראל.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לכבוד שר האנרגיה על הצגת הצעת החוק.

משה ארבל: נעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי יעלה ויבוא, בכבוד.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, כמעט שכחנו – השבוע הזדמן לי לראות איזו ידיעה, חצי כתבה, רבע כתבה, ככה, מוצנעת ביותר: ראש הממשלה, או משרד ראש הממשלה, ליתר דיוק, כי כך היה כתוב, ביקש מהתעשייה האווירית בימים אלה לא לתת למטוס שעלותו תגיע למעל מיליארד שקל לטוס באוויר, כדי שלא יצוד את עיניהם של אזרחי מדינת ישראל: מטוס בן 19 שנים – נרכש ישן, מה לעשות; אין טייסים בחיל האוויר, צריך להכשיר טייסים חדשים מדי פעם, גם כדי שיעשו אימון בארצות הברית, והוא יהיה באחריות חיל האוויר.

מיקי לוי: המטוס הזה, שעלותו תגיע – חלק אומרים מעל 535, היום הוא 374 מיליון שקלים – יגיע אחרי 20 שנה לעלות של מעל מיליארד שקלים.

מיקי לוי: מעל מיליארד שקלים.

מיקי לוי: האחזקה השנתית שלו, לפי מכתב שנפל לידי מאת החשב הכללי באוצר, האחזקה השנתית – 44.5 מיליון שקלים.

מיקי לוי: תכפילו ב-20 שנה, 450 ועוד 450, 900 מיליון שקלים – מעל 900 מיליון שקלים, כי זה וחצי.

מיקי לוי: טירוף.

מיקי לוי: אתם יודעים כמה נסיעות אפשר לעשות, או כמה טיסות?

מיקי לוי: אני אומר לכם, מכיוון שאני יודע חלק מהמחירים.

מיקי לוי: לשכור מטוס צמוד לאירופה עולה סדר גודל של מיליון שקל, אם הוא ממתין לראש הממשלה; לארצות הברית – 2 מיליון, תלוי כמה ימים.

מיקי לוי: אז עכשיו לא ישלימו גם את העבודות, כי משרד ראש הממשלה/ראש הממשלה מתבייש שהמטוס יהיה באוויר.

מיקי לוי: אני מבין אותו.

מיקי לוי: כשאזרחי מדינת ישראל נאנקים תחת העול, חלקם איבדו את מקור פרנסתם, מטוסו של חיל האוויר – סליחה, של ראש הממשלה – מטוסו של ראש הממשלה משייט לו לצורך ניסוי טיסה בשמי מדינת ישראל.

מיקי לוי: הרי כל כך קל לזהות את המטוס הזה: להבדיל ממטוסי אל על – גם הוא צבוע כחול לבן, אבל על הזנב שלו יש סמל מגן דוד גדול.

מיקי לוי: כל הניסיונות שלי לבקש לבקר בתוך המטוס כדי להתרשם – איזו ראות יש שם, איזה חדרי שינה – כשלתי, אני מודה.

משה ארבל: נא לסכם.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, זה שהורית שלא יטיסו את המטוס בשמי ישראל לטיסת הניסוי, לא שכחנו.

מיקי לוי: מעל מיליארד שקלים בימים קשים אלו.

מיקי לוי: תודה.

משה ארבל: החשבון של 20 שנה, חבר הכנסת מיקי לוי, זה כי אתה מתכנן שנתניהו יישאר כאן 20 שנה בשלטון.

קריאה: ברור.

מיקי לוי: תראה – – –

משה ארבל: שאלה, שאלה מחוץ – – –

מיקי לוי: אם אתה אומר את זה והכרחת אותי לחזור – –

– – –

מיקי לוי: – – מכיוון שמדובר בראש ממשלה עם שלושה כתבי אישום – שוחד, מרמה והפרת אמונים – אין סיכוי שהוא יהיה פה עוד 20 שנה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אולי במקום אחר.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

משה ארבל: השר, מן הסתם, מוותר על סיכום, אני מניח.

יובל שטייניץ: – – –

משה ארבל: אשר על כן, נעבור להצבעה על הצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התש"ף–2020, בקריאה ראשונה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה האלקטרונית הן שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ואני מבקש לצרף את חבר הכנסת אוריאל בוסו כתומך, חבר הכנסת יעקב אשר כתומך, וחבר הכנסת מיקי לוי – אתה תרצה להצביע מכאן?

משה ארבל: גם כתומך.

משה ארבל: אם כן, עשרה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת חוק מקורות אנרגיה (תיקון מס' 2), התש"ף–2020, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת הכלכלה לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/845).

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 14) (חובת הודעה ללקוח טרם סירוב שיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, לקריאה ראשונה, של חברי הכנסת יעקב אשר ומשה גפני.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יעקב אשר – יעלה ויבוא.

משה ארבל: בכבוד, אדוני.

לא צריך שתעשה הגבלה, אני עושה את זה מהר.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מתקדמים היום שלב נוסף בחקיקת התיקון החברתי החשוב והצרכני החשוב של חובת הודעה ללקוח טרם סירוב צ'ק.

בקריאה הטרומית כולנו הרמנו יד בעד, גם היום אני בטוח שנעשה זאת שוב.

קיימנו דיון לאחר הקריאה הטרומית בוועדה, דנו בנקודות, בנושאים.

צריך לקחת בחשבון – איך אמרו שם נציגי בנק ישראל – אם לא היית מביא את זה, מישהו מאיתנו היה צריך לעשות את זה.

אני חושב שההצעה היא הצעה חשובה.

אנחנו במהלך הדיונים בוועדה נגמור לשייף את החוק, לראות שבאמת לא יצא נזק לצד שלישי, מקבל הצ'ק שאמור לקבל אותו.

אנחנו לא משנים את ההגדרה של שלושת הימים שלפי זה בנק ישראל עובד לאורך כל הדרך.

אנחנו מכניסים את זה בתוכם, שיהיו 24 שעות שהבנק יהיה מחויב להעביר הודעה ללקוח.

זה חוק שהוא טוב לכל הצדדים: גם לנותן הצ'ק, גם למקבל, גם לבנקים.

במיוחד גם היום בתקופת קורונה, במשבר כלכלי.

זה חוק שהוא בעד: בעד האזרחים, בעד החלשים, בעד יציבות כלכלית.

ואחרי שבעזרת השם נסיים את זה כאן בקריאה ראשונה, נקדם את זה בוועדה במהירות עד כמה שאפשר.

למרות שהצעת החוק, כרגע מדובר שהיא תיכנס לתוקפה במהלך שנה בגלל בעיות טכנולוגיות כאלה ואחרות, אנחנו מנסים לצמצם את הזמן, ונקווה שנצליח.

אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצביעו בעד.

תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

משה ארבל: נעבור לרשימת הדוברים: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי – אדוני יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

עוזי דיין: מיקי, תגיד: כמו שאמרתי קודם.

מיקי לוי: מה אתה רוצה שאני אנאם, עוזי?

מיקי לוי: שמעתי שאתה מזכיר את שמי.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: עוד הפעם אני אגיד: הכול פה מטורלל.

מיקי לוי: ממשלה מטורללת, רבים כמו ילדים קטנים – כן יהיה תקציב, לא יהיה תקציב.

מיקי לוי: ובחוץ אין אפשרות לתכנן יום אחד קדימה.

מיקי לוי: הבוקר הודעתי לחבר הכנסת גפני שחברי האופוזיציה לא יתמכו יותר בבקשות תקציב כאלה או אחרות של האוצר.

מיקי לוי: לא יכול להיות שכל פעם תגיע קפסולה או משבצת כזו או אחרת של בקשה תקציבית לוועדת הכספים, ואנחנו נגיד: נו, בסדר, אין ברירה.

מיקי לוי: אין ברירה לממשלה?

מיקי לוי: תעשו תקציב.

מיקי לוי: תפסיקו להתנהל כמו חבורה של חובבנים.

מיקי לוי: שני ילדים בגנון ילדים משחקים בתקציב ממשלת ישראל, ראש הממשלה נתניהו וראש הממשלה הרזרבי גנץ.

מיקי לוי: תפסיקו לשחק בתקציב.

מיקי לוי: מדינה נורמלית אינה יכולה להתנהל ללא תקציב.

מיקי לוי: תפתרו את הבעיות ביניכם.

מיקי לוי: כשאין תקציב אי-אפשר לתכנן גם יום אחד קדימה.

מיקי לוי: וכל פעם מביאים, פעם 60 מיליארד ופעם 40 מיליארד, ופעם, עכשיו מונחים 6 מיליארד, עכשיו מונחים 1.75 מיליארד – חינוך, לא יודע מה זה בדיוק.

מיקי לוי: וזה תרגיל לעקוף את הכנסת.

מיקי לוי: מכיוון שאין תקציב, אין אפשרות לדון בו, אי-אפשר לעשות סדר בברדק.

מיקי לוי: ויש ברדק.

מיקי לוי: אני יושב בוועדת הכספים יום-יום, אני רואה את זה.

מיקי לוי: אני שומע את המגזרים, המגזר השלישי לדוגמה, שנאנק תחת העול, אדוני, כי אין תקציב.

מיקי לוי: אני שומע את הגנים של הילדים של החינוך המיוחד, שגם הם לא מקבלים תקציב, כי אין תקציב.

מיקי לוי: אבל כל פעם מביאים איזו משבצת, איזו קפסולה, כדי לעקוף את הכנסת.

מיקי לוי: הרי ברור לחלוטין שהכנסת – תפקידה לבוא ולפקח על עבודת הממשלה.

מיקי לוי: בהיעדר תקציב אי-אפשר לעשות את זה.

מיקי לוי: אנחנו מעל חודשיים מאז הקמת הממשלה, ושני הילדים האלה רבים.

מיקי לוי: רבים ומושכים תקציב, איזה דף של תקציב מימין לשמאל.

מיקי לוי: מכיוון שכבר עשיתי איזה תקציב ורבע פה – מעל – אי-אפשר, מדינה נורמלית לא יכולה להתנהל בלי תקציב.

מיקי לוי: תפסיקו לשחק בגנון התקציב, ילדים.

מיקי לוי: מה קורה לכם, ילדים?

מיקי לוי: תתבגרו.

מיקי לוי: למען מדינת ישראל, תתבגרו ותביאו תקציב.

מיקי לוי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת אריאל קלנר – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', יעלה ויבוא.

משה ארבל: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה בדקות האלה להעלות את אחת מהשלכות הקורונה שאני לא בטוח שעסוקים בה מספיק, בוודאי שלא מדברים עליה מספיק, וזה הנזק החינוכי הגדול של בני נוער, ילדים, בחורים, שמסתובבים חודשים רבים בשעמום בלי מסגרת.

בצלאל סמוטריץ': מדברים הרבה על ההשלכות הבריאותיות, חלילה על מספר המתים, שעלולים למות מהמגפה; מדברים על החשש מקריסתה של מערכת הבריאות; מדברים על הנזק הכלכלי למשק, לעצמאים, לשכירים.

בצלאל סמוטריץ': כל אלה טובים וחשובים.

בצלאל סמוטריץ': אבל את הנזק שעלול להיגרם מחודשים רבים של בטלה, שמביאה לידי שעמום, שמביא לידי חטא, של ילדים צעירים, בני נוער, בחורים, בבתי ספר, בתיכונים, בישיבות קטנות, בישיבות גדולות, מכל הציבורים, מכל המגזרים, שמסתובבים ומטפסים על הקירות בחוסר מעש, זה נזק שיכול שייקח לנו שנים רבות לתקן.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לכם, אדוני השר, דרכך לממשלה: תנו דעתכם לעניין.

בצלאל סמוטריץ': שבו ותחשבו איך אפשר בכל דרך להחזיר בחזרה את מערכת החינוך על כלל אגפיה ללימודים, לחינוך, לעשייה, לפעולה.

בצלאל סמוטריץ': אל תתעסקו בוויכוחים הכספיים עם ארגוני המורים.

בצלאל סמוטריץ': אלה באמת הדברים הכי פחות חשובים והכי שוליים.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אנחנו עלולים לחוות את פירות הבאושים של התקופה הזו שנים שנים קדימה – בסוף זה דור שעלול – וכל מי שמתעסק קצת בחינוך יודע כמה שנים.

בצלאל סמוטריץ': נכון, אדוני השר, אתה עכשיו שר התרבות, אבל אתה בא מעולם של חינוך – כמה קל להרוס שנים של חינוך ובניין אישיות ולימוד תורה ולימודים אחרים, כמה קל להרוס את זה בכמה חודשים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': ובני הנוער, פחות או יותר מחודש מרץ למניינם, קצת חזרו, הלכו, באו, מסתובבים חסרי מעש.

בצלאל סמוטריץ': ואם חלילה שנת הלימודים לא תיפתח כסדרה – למניינם ב-1 בספטמבר, בישיבות עוד קודם לכן, בא' באלול?

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, התפרסמה איזו כתבה לאחרונה בשבוע שעבר על הנשירה ועל התוצאות החינוכיות הקשות בישיבות החרדיות.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך: גם בציבור שלנו אנחנו חווים את זה, אני חווה את זה גם עם ילדיי, כמה זה קשה.

בצלאל סמוטריץ': ואני ממש מבקש שבצד הדאגה לכלכלה, לעסקים, ללחם, לפרנסה – ושוב, אני חלילה לא מקל ראש – תנו דעתכם גם לעניין הזה, כולל אם זה דורש צעדים.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי שפרויקטור הקורונה – כך לפחות היו שמועות, אני לא שותף לדיונים – המליץ אולי על איזה סגר של שבועיים בסוף אוגוסט כדי לנסות להוריד את רמת התחלואה באופן שבו המערכת שהוא בונה עכשיו לקטיעת שרשראות ההדבקה תוכל להתמודד עם מספרים קטנים יותר ולמנוע הדבקות המוניות.

בצלאל סמוטריץ': אבל גם השיקול הזה של מערכת החינוך ושל הנזק החינוכי ארוך הטווח שעלול להיווצר לבני הנוער, חייב שיהיה לנגד עיני כולנו במגפה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': שוב, יכול להיות שאת התוצאות אנחנו לא רואים מייד; אנחנו עלולים, חלילה, לפגוש אותן שנים רבות קדימה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' על הדברים החשובים, שכן דברי תורה קשים לקנותם ככלי זהב וקלים לאבדם ככלי זכוכית.

משה ארבל: חבר הכנסת עידן רול – אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר גולן – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

משה ארבל: המציע מוותר על סיכום, נכון?

משה ארבל: חבר הכנסת יעקב אשר?

משה ארבל: אשר על כן אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 14) (חובת הודעה ללקוח טרם סירוב שיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, בקריאה הראשונה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 14) (חובת הודעה ללקוח טרם סירוב שיק), התש"ף–2020, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, שבעה תומכים בהצבעה האלקטרונית, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש גם לצרף את חברי הכנסת שנוכחים פה במליאה – חבר הכנסת אוריאל בוסו, כתומך בהצבעת החוק; חבר הכנסת מיקי לוי, אתה תרצה להצטרף כתומך בהצעת החוק?

מיקי לוי: כן.

משה ארבל: וחבר הכנסת יעקב אשר.

משה ארבל: ואשר על כן יש לנו עשרה תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע כי הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 14) (חובת הודעה ללקוח טרם סירוב שיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, עברה בקריאה הראשונה ותחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת כדי להכינה לקריאה שנייה ושלישית.

משה ארבל: תם סדר-היום, הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, מחר, יום שלישי, י"ד מנחם אב התש"ף, 4 באוגוסט 2020, בשעה 16:00.

משה ארבל: ישיבה זו נעולה.