ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 61, 2020-07-29 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, ח' באב התש"ף, 29 ביולי 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: ראשון על סדר-היום – שאילתות דחופות.

יריב לוין: הראשונה שבהן – שאילתה דחופה מס' 46, של חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בנושא: תוכנית קרב.

יריב לוין: ישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, אתה יכול לגשת למיקרופון ולהקריא את השאלה.

ג'אבר עסאקלה: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, בוקר טוב, כבוד סגן השר.

ג'אבר עסאקלה: משרד החינוך צפוי לפטר אלפי עובדים בתוכנית קרב ולגרום לסגירת תוכניות ההעשרה החינוכיות שפועלת בבתי הספר ובגני הילדים.

ג'אבר עסאקלה: ברצוני לשאול: 1.

ג'אבר עסאקלה: האם בכוונתך ובכוונת המשרד לגבש תוכנית תקציבית מיידית שתמנע את סגירת תוכנית קרב?

ג'אבר עסאקלה: 2.

ג'אבר עסאקלה: אם כן – מתי? 3.

ג'אבר עסאקלה: אם לא – האם יש תוכנית חלופית?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת השואל ג'אבר עסאקלה, התשובה היא כדלהלן: תוכנית קרב היא תוכנית הכוללת תוכניות העשרה שמופעלות בבתי הספר וגני הילדים, ומהווה תוכנית תוספתית לתוכנית הלימודים הפורמלית.

מאיר פרוש: במסגרת התוכנית נחשפים התלמידים למגוון תוכני העשרה, תרבות וידע.

מאיר פרוש: התוכנית מופעלת על ידי ספק שזכה במכרז – לענייננו זו החברה למתנ"סים – והוא אף המעסיק של עובדי התוכנית לכל דבר ועניין.

מאיר פרוש: הדבר המצער הוא שאין ביכולתו של המשרד בעת הזו להאריך את ההתקשרות עם הספק לשנת הלימודים תשפ"א בשל היעדר תקציב.

מאיר פרוש: יודגש כי תוכנית זו היא אחת ממגוון תוכניות תוספתיות שאינן יכולות לצאת לדרך בהיעדר תקציב מדינה מאושר ובהיעדר אישור ועדת חריגים במשרד האוצר בשל כך.

מאיר פרוש: לכן, אין ביכולתו של המשרד לתעדף אותה על פני תוכניות אחרות, שבעצם כולן כעת עומדות בסימן שאלה מאותה סיבה.

מאיר פרוש: אני מוסיף: הגם שלמשרד עניין בהפעלת תוכנית קרב לשנת הלימודים הבאה – כמו שיש לו בעוד תוכניות – המציאות התקציבית המורכבת שאליה נקלענו אינה מאפשרת, נכון לעת הזו, התקשרות לשם הפעלתה בשנת הלימודים תשפ"א.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין, שהמשרד מתנהל היום במסגרת תקציב המשכי, והוא נמצא בפער תקציבי מובנה של כ-4 מיליארד ש"ח, שמושפע משלושה גורמים: האחד – היעדר היכולת להשתמש בעודפים מחויבים ששייכים למשרד בסך של קרוב ל-1.5 מיליארד ש"ח, בשל הנחיות החשכ"ל בגלל היעדר תקציב מדינה מאושר; עוד מיליארד ו-100 מיליון שקל הוא תקציב עודפים, שטרם התקבל, וגם הוא שייך למשרד; הדבר השלישי הוא הפער בין התקציב ההמשכי לתקציב 2019 – התקציב של 2020 נמוך בכמיליארד ו-100 מיליון שקל נוספים.

מאיר פרוש: ככל שלא יינתן מענה לעניין, לא יוכל המשרד להפעיל תוכניות תוספתיות כלל.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני סגן השר, האם המשרד חשב – האם אתם חושבים – על מאות אלפי הילדים שלמעשה נהנים מהתוכניות האלה?

ג'אבר עסאקלה: התוכנית הזו היא אחד הכלים הכי משמעותיים לסגירת פערים בין מרכז לפריפריה.

ג'אבר עסאקלה: האם המשרד חשב על 3,800 עובדים שיישלחו עכשיו לאבטלה?

ג'אבר עסאקלה: מישהו צריך לקחת אחריות עליהם.

ג'אבר עסאקלה: לדעתי אתם מוותרים על האחריות שלכם – על הילדים ועל המורים.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת עסאקלה, אתה ממש מתפרץ לדלת פתוחה.

מאיר פרוש: אציע לך משהו – לא במסגרת עסקה – אבל למרות שאתה נמצא באופוזיציה, תצטרף לקואליציה בדרישה שלנו: בואו ונאשר תקציב למדינה.

מאיר פרוש: כל הוויכוח הזה, אם כן תקציב רק ל-2020 או תקציב דו-שנתי, זה ממש לא נוגע לאותם ילדים מסכנים, שהזכרת אותם עכשיו, שצריכים משהו שיחזק אותם באותן שעות שהם מסיימים את הלימודים הפורמליים.

מאיר פרוש: זו תוכנית קרב.

מאיר פרוש: יש במשרד מגוון של פעילויות שמפסיקים אותן בגלל שאין תקציב.

מאיר פרוש: אני לא נכנס לשאלה הזו – אם אתה שואל אותי, גם אני הייתי רוצה תקציב דו-שנתי.

מאיר פרוש: הייתי רוצה שנסיים עכשיו דיוני תקציב, ונדע בשקט שיש לנו עד סוף 2021; שאפשר לעבוד בשקט ללא שאלת התקציב – אבל כאשר יש ויכוח – ואני לא רוצה כרגע להכריע מי צודק, יכול להיות שהאופוזיציה צודקת – אני לא יודע מי זה אופוזיציה.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה בני גנץ.

מאיר פרוש: יכול להיות שראש הממשלה צודק.

ג'אבר עסאקלה: – – –

מאיר פרוש: אני לא נכנס לשאלה הזו.

מאיר פרוש: אתה, חבר הכנסת עסאקלה, מציג פה שאלה ואומר: האם המשרד חשב על אותם ילדים מסכנים?

מאיר פרוש: המשרד, אני חושב כך, לא מפסיק לחשוב על אותם ילדים מסכנים.

מאיר פרוש: הוא אומר: ריבונו של עולם, אנחנו אמורים לשרת – איך אמרת?

מאיר פרוש: – מאות אלפי ילדים שמחכים לאותן תוכניות, שיכולות לחזק אותם, תוכניות העשרה.

מאיר פרוש: אנחנו מתחננים: בואו, חברי הכנסת, תאשרו תקציב.

מאיר פרוש: וגם אתה יכול לדבר עם החברים שלך.

מאיר פרוש: תעזוב את כל הוויכוח שיש בין ביבי לגנץ.

מאיר פרוש: בואו נאשר תקציב.

מאיר פרוש: אם נאשר תקציב, לא תהיה בעיה עם אותם מאות אלפי ילדים, ויש עוד כמה וכמה תוכניות.

מאיר פרוש: אספר לך לדוגמה, אנחנו למשל – המגזר החרדי.

מאיר פרוש: אם תחשוב שאני יושב כחרדי במשרד החינוך, ודאי סידרתי את העניין – אנחנו מקבלים על אותם אלה שלומדים מעל גיל 18 בישיבות או בכוללים, האברכים, שזה חלק מהפרנסה שמביאים הביתה, כדי שיהיה להם לקנות חלב ולחם.

מאיר פרוש: יש כאלה שיש להם שלושה ילדים וארבעה וחמישה, והיה לנו מאבק – שגם אתם הבנתם אותו – בוועדת הכספים, על המענק שהולכים לאשר עוד מעט.

מאיר פרוש: בתקציב של 2019 הכסף הזה היה מיליארד ו-350 מיליון שקל, ועכשיו, בגלל שהוא היה תוספתי, אז חלק ממנו – כ-800 מיליון – נמצא בבסיס התקציב, ועכשיו לחודשים האלה אין בכלל כסף.

מאיר פרוש: כל השנה נתנו מעט, פחות מבשנה שעברה, אבל עכשיו אנחנו נמצאים לקראת אוגוסט, ספטמבר, אוקטובר, נובמבר, דצמבר.

מאיר פרוש: אם אין תקציב, אין תקציב לתת לאותם אברכים שזו הפרנסה שלהם.

מאיר פרוש: אז מה, איכנס פה לוויכוח – ביבי צודק, בני גנץ צודק?

מאיר פרוש: בואו תתאחדו אתם, גם האופוזיציה, תבואו איתנו ותאשרו תקציב ובא לציון גואל.

מאיר פרוש: תודה.

יריב לוין: רגע רגע, אדוני סגן השר.

יריב לוין: רגע רגע, שאלה נוספת לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר פרוש: סליחה רגע, מי השואל?

מאיר פרוש: חבר הכנסת?

יריב לוין: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

יוראי להב-הרצנו: פשוט יוראי.

יוראי להב-הרצנו: לא צריך את שם המשפחה המורכב.

יוראי להב-הרצנו: אדוני סגן השר, התשובות שלך מעט מאכזבות בשני מובנים, ואשמח בבקשה אם תוכל לחדד את הדברים.

יוראי להב-הרצנו: ראשית, תוכנית קרב, התייחסת לזה שזו תוכנית תוספתית.

יוראי להב-הרצנו: הדבר הזה הוא בעיקר פרוצדורלי, כי ברמה המהותית התוכנית הזו היא חלק בלתי נפרד מהחינוך המהותי שתלמידי ישראל זוכים לו בפריפריה.

יוראי להב-הרצנו: הדבר השני, דיברת על הצורך באישור תקציב מדינה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני חבר בקואליציה רחבה של למעלה מ-70 חברי כנסת, ואני לא מבין את הפנייה שלו לחברי אופוזיציה בבקשה שהם יאשרו את תקציב המדינה.

יוראי להב-הרצנו: אבל אני רוצה לשאול אותך, בהמשך לדברים שלך: דיברת על תוכנית קרב שנפגעת מהתקציב ההמשכי, אבל לא מדובר רק בתוכנית קרב, מדובר ב-4 מיליארד שקלים שנעלמו כלא היו, כסף לא רק לתוכנית קרב, אלא גם לתנועות נוער, לתוכנית שלבים, קרב, חברה למתנ"סים, תוכניות לנוער בסיכון, תוכניות לילדים עם צרכים מיוחדים.

יוראי להב-הרצנו: הכול ייסגר.

יוראי להב-הרצנו: אדוני, אני רוצה לשאול אותך: מעולם לא נפגע החינוך המהותי, הגרעיני, בשל מחלוקות פוליטיות, בשל תקציב המשכי.

יוראי להב-הרצנו: מה שונה הפעם?

יוראי להב-הרצנו: למה אתם לוקחים את ילדי ישראל כבני ערובה למשבר הפוליטי שלכם, ברמה שהיא חסרת תקדים בהיסטוריה של מדינת ישראל?

יוראי להב-הרצנו: מעולם לא נפגע החינוך במדינה בשל מחלוקות פוליטיות.

יוראי להב-הרצנו: למה זה מבוצע?

יוראי להב-הרצנו: ומה אתה עושה על מנת להבטיח את קיומן של כל התוכניות – לא רק של תוכנית קרב – של כל התוכניות לחינוך במדינת ישראל, שכרגע פשוט עומדות להיסגר לנגד עינינו?

יריב לוין: בבקשה.

מאיר פרוש: חבר הכנסת הרצנו, אני מודה לך מאוד על השאלה שלך, אתה פשוט מאפשר לי לומר עוד כמה מילים.

מאיר פרוש: אתה דיברת על 4 מיליארד שקל שנעלמו.

מאיר פרוש: אתה מנית פרויקטים שאתה מכיר.

מאיר פרוש: אני דיברתי על תקציב של חצי מיליארד שקל שלא הכרת אותו.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך שבדיוק כמו שאתה לא הכרת את הפרויקט של הכוללים והישיבות, כי זה לא נוגע לציבור שלך.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך: למרות שתוכנית קרב לא קשורה לציבור החרדי – אם תשאל, אז 450,000 ילדים במגזר החרדי, שלומדים במחוז החרדי, לא נהנים מתוכנית קרב – בכל אופן, אני עומד פה ומגן על תוכנית קרב.

מאיר פרוש: לא על התכנים שלהם, אבל אני מגן על הדבר הזה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני, אבל אתה לא פרשן.

מאיר פרוש: אני חושב שהוויכוח הזה, שאתה לרגע, אתה מדבר בלהט ומחפש את הדרך שבה אפשר להפעיל את אותם 4 מיליארד שקל – בגלל זה אני אומר שאנחנו, אסור לנו להפעיל בגלל שאין לנו תקציב, בהיעדר תקציב.

מאיר פרוש: תעזוב את הוויכוח בין בני גנץ – הרי זה ויכוח של סנטימנטים וכל אחד רוצה לכופף לשני את היד.

מאיר פרוש: בואו נתאחד לאשר תקציב.

מאיר פרוש: למי טוב שאין תקציב?

יוראי להב-הרצנו: אתה לא פרשן.

מאיר פרוש: אתה אומר שרע לך, חבר הכנסת הרצנו, וחבר הכנסת ההוא אומר שרע לו, ואנחנו אומרים שרע לנו.

מאיר פרוש: בואו נתאחד ונאשר תקציב.

יוראי להב-הרצנו: אדוני, אבל אתה לא פרשן.

מאיר פרוש: איזה מין פוליטיקה מנהלים פה?

מאיר פרוש: על מה, על הגב של החלשים?

מאיר פרוש: על הגב של הילדים?

מאיר פרוש: מה עושים פה?

מאיר פרוש: אתה מפנה אותי לבני גנץ; מה אתה רוצה שאני אעשה?

יוראי להב-הרצנו: אתה לא פרשן.

מאיר פרוש: אני פונה אליך, אל תפנה אותי למישהו שלא נמצא במליאה.

יוראי להב-הרצנו: אני באופוזיציה.

מאיר פרוש: אתה נמצא במליאה, אני פונה אליך.

מאיר פרוש: תבוא, תצטרף אליי.

מאיר פרוש: אתה נמצא.

מאיר פרוש: בואו תצטרפו, בואו נאשר תקציב.

יריב לוין: תודה.

קריאה: אבל תביאו תקציב.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה מס' 45.

מאיר פרוש: יש פה הודעה מפתיעה.

מאיר פרוש: מהאופוזיציה שמעתי עכשיו: תביאו תקציב.

מאיר פרוש: זאת אומרת, יש סיכוי שאם יביאו את התקציב, הם יאשרו את זה.

מאיר פרוש: תודה.

יריב לוין: אדוני סגן השר, אתה מנוסה ממני.

יריב לוין: אני לא הייתי מתלהב כל כך בקלות, אבל ימים יגידו.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 45, של חבר הכנסת ישראל אייכלר, שכותרתה: כניסת מחלימים להתנדב במחלקות קורונה.

יריב לוין: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, יואב קיש, הנושא הוא כניסת מחלימים להתנדב במחלקות הקורונה.

ישראל אייכלר: חולים המאושפזים במחלקות קורונה מתלוננים על חוסר תפקוד בשל מחסור בכוח אדם, בעיקר כוח עזר, כך שהם נתונים לחסדיו של צוות המחלקה בלבד ואין ביקורת של בני המשפחה על הטיפול ביקיריהם.

ישראל אייכלר: רצוני לשאול: האם ניתן לאפשר למחלימי קורונה עם נוגדנים מאושרים להתנדב במחלקות בבתי החולים?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת אייכלר, מדובר ביוזמה שהתחילה לדעתי בהדסה, אצל פרופ' רוטשטיין, שמדבר על כך שאנשים שחלו בקורונה נכנסים למחלקות ועוזרים לאנשים החולים כחלק ממהלך שמקל גם על של העומס הצוות הרפואי.

יואב קיש: צריך להבין כמה דברים בעניין הזה.

יואב קיש: ראשית, האמת היא ברורה: יש היום עומסים בבתי החולים, והטיפול בחולי קורונה – הקלים זה עוד איכשהו יותר פשוט, אבל בוודאי ובוודאי במקרים הבינוניים והקשים, שכוללים התמגנות מלאה, כניסה והליך מאוד מורכב וקשה – באמת, אני מניח שבמה שאתה אומר אתה צודק, שבסופו של דבר כמה שנוכל כמה שנוכל לייצר עוד כוח עזר בעניין הזה, זה טוב ומבורך.

יואב קיש: כך מסתכלים על זה במשרד הבריאות.

יואב קיש: עכשיו, מדוע זה לא שוכפל עוד במקומות אחרים ומה המשמעויות?

יואב קיש: יש כמה דברים שצריך להבין.

יואב קיש: ראשית, אין עדיין ידע מקצועי מוסמך ומלא שאומר שמי שחלה בקורונה לא יכול לחלות בשנית.

יואב קיש: הרי אנחנו לא רוצים לייצר מצב, שחס וחלילה, אדם ייכנס ויידבק בקורונה.

יואב קיש: הדבר הזה נבחן מקצועית עכשיו על ידי צוות הצט"מ.

יואב קיש: זה הצוות לטיפול במגיפות של משרד הבריאות.

יואב קיש: צוות רופאים מיוחד, במיוחד לנושאים האלה, ששוקל ובוחן.

יואב קיש: כמו שהחליטו על שחרור ממחלה יותר מוקדם רק לאחרונה ודברים כאלה, אז הוא בוחן ספציפית את הנושא הזה כדי אכן לבדוק מה רמת הסיכון בכלל באירוע הזה.

יואב קיש: דבר שני, כמובן שכל מי שנכנס לקטגוריה הזו חייב להיות אדם שעבר קורונה, ורואים את זה בבדיקה סרולוגית של אדם ועם PCR שהיה חיובי בעבר – אז גם זה חייב להיות.

יואב קיש: הדבר השלישי זה הנושא הביטוחי.

יואב קיש: גם הוא לא הוסדר, מהסיבה שדיברתי עליה.

יואב קיש: לכן יש פה מעטפת שלמה של נושאים שקורים עכשיו.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם: היוזמה כיוזמה היא יוזמה ברוכה.

יואב קיש: אנחנו לא ניכנס למהלך הזה ברמה המערכתית לפני שנפתור ונגדיר פרוטוקול מסודר.

יואב קיש: הדבר הזה נבחן בימים אלו.

יואב קיש: אין פה שלילה עקרונית – ההפך הוא הנכון, אבל אנחנו לא יכולים לאשר את זה עד שלא נמצה את כל הבדיקות, כי לא אתה ולא אני רוצים, חס וחלילה, שבסוף מישהו ייפגע מהאירוע הזה בגלל התנהלות לא ראויה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

יריב לוין: לשמור על השקט, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, לא לחינם שאלתי את השאלה הזאת.

ישראל אייכלר: קרה אסון שאדם שנפטר מקורונה והבן שלו היה בבית החולים אסותא ונמצא שם במצב קשה.

ישראל אייכלר: היה בן יחיד, יתום, בשבעה.

ישראל אייכלר: התחננתי בפני מנהל בית החולים אסותא שייתנו להיכנס לעודד את רוחו, כי הוא היה במצב של הידרדרות.

ישראל אייכלר: הוכח שהאנשים האלה שנמצאים שם לבד, מרגישים כמו בבית סוהר, בצינוק, ואין כוח עזר שיעזור להם בדברים לא רפואיים.

ישראל אייכלר: כולנו מבינים שאף אחד לא רוצה לסכן אף אחד, אבל כשיש מתנדבים, ויש תקדים של פרופ' רוטשטיין בהדסה, שאפשר למגן אותם, אז צריך לעשות את זה רוחבי.

ישראל אייכלר: אמר לי את זה מנהל בית החולים: צריך רוחבי.

ישראל אייכלר: אמרתי: עד שאתה עושה רוחבי, בינתיים אנשים סובלים וזו סכנה גדולה.

ישראל אייכלר: אתה יודע שבארצות הברית ובבריטניה יש ועדות חקירה שיקומו בשל אלפי אנשים שמתו מתופעות פסיכוסומטיות, זאת אומרת, אנשים שהיו בודדים במחלקות קורונה, והידרדרו בגלל המצב שלהם.

ישראל אייכלר: פה בארץ יש הרבה אנשים חולים קשים ובינוניים שמידרדרים בגלל שאין להם עם מי לדבר, אין להם את התחושה.

ישראל אייכלר: לפני שנים רבות, אגב, לא נתנו בכלל להיכנס לבתי חולים מחשש לזיהומים; רק בשעות ביקור קצרות.

ישראל אייכלר: אתה זוכר.

ישראל אייכלר: היום מבינים כל הרופאים שהרפואה הכי טובה זה שבני משפחה עוטפים את החולים כל זמן שאפשר לעזור ככוח עזר.

ישראל אייכלר: חייבים לסיים מייד את הבדיקות שאתם מציעים, לעשות הסדרי רוחב בכל בתי החולים, ובכל מחלקות הקורונה.

ישראל אייכלר: אם יש אנשים שהוכחו כמחלימים – להכניס אותם כמתנדבים, לא רק לבני משפחותיהם, אלא גם לאנשים גלמודים ואחרים, שמחכים שמישהו ייתן להם מילה טובה.

ישראל אייכלר: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: קודם כול, אני לא אחזור שוב על התשובה הראשונה, אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת עכשיו.

יואב קיש: זה, כמובן, מקרה מאוד מצער, מה שאתה אומר.

יואב קיש: אני אומר לך, ואני אומר לכל חברי הכנסת:

יואב קיש: אנחנו עוסקים פה בעשרות אלפי אנשים שנדבקו.

יואב קיש: לכולם יש משפחות.

יואב קיש: יש פה אירועים מאוד מורכבים, המערכת מתמודדת עם עומס עצום, ובאופן טבעי, יש מקרי קיצון שלא נענים כמו שצריך.

יואב קיש: אני מבקש מכולם, התפקיד שלי פה זה להיות באמת גם אוזן קשבת למקרים האלה.

יואב קיש: אם היית פונה אליי באותה נקודת זמן, יכול שהיינו מצליחים לייצר איזה פתרון שהיה נותן מענה גם לאותה משפחה ולאותו מקרה.

יואב קיש: אני אומר את זה באמת, ברמה הכי פתוחה לכולם: אתם אוספים פניות ציבור מכולם.

יואב קיש: אני כתובת לדבר הזה ואשמח לעזור.

יואב קיש: כי בסוף, אתה יודע, אני מקבל גם המון מקרים של אנשים שצריכים להגיע – חולים שצריכים ללכת למלונית קורונה, ויש קשיים פה וקשיים שם.

יואב קיש: אנחנו מנסים לפתור את הכול.

יואב קיש: אני רואה את זה מצווה ושליחות גדולה, ואני באמת פונה פה בבקשה לכל חברי הכנסת, כנציגי הציבור ושליחי הציבור: אם יש מקרים כאלה תרגישו – מה זה תרגיש חופשי; תעשו את זה – תתקשרו אליי, ואני אשתדל לעזור.

יואב קיש: אז זה ספציפית למקרה שתיארת.

יואב קיש: אני לא מכיר מה היה שם באירוע.

יואב קיש: ואני אומר עוד פעם, בתי חולים שעדיין לא נערכו לדבר הזה, אני לא חושב שזה משהו שצריך להקל בו ראש.

יואב קיש: גם צריך להבין, כשעוד נכנס אותו אדם שהוא כביכול כבר היה חולה ואמור להיות מוגן – אני אומר, גם זה עוד בסימן שאלה – הוא צריך להתמגן מלא ולראות שהוא עומד בנהלים ולראות שזה מוסדר, והוא לא יכול לבוא לחמש דקות ולצאת.

יואב קיש: יש פה אירוע מאוד מורכב ושלם, ספציפי, במקרים קשים.

יואב קיש: עכשיו אני חייב להגיד לך עוד דבר, וזה לגבי מה שאמרת באנגליה – פה במדינת ישראל זה לא קורה.

יואב קיש: יש הסדר לבני משפחה, שנכנסים בעיקר לחולים הקשים, מה שנקרא, בשביל לחזק אותם, אם צריך – לתמוך, ואם – להיפרד.

יואב קיש: המקרים האלה קורים במדינת ישראל ואנחנו מקפידים על זה מאוד, ומדינת ישראל מתנהגת אחרת בעניין הזה ממה שראינו במקומות אחרים.

יואב קיש: אני מאוד גאה בצוותים שלנו בכל המחלקות.

יואב קיש: ואני אומר לך, העבודה שהם עושים זו עבודת קודש, עם שחיקה עצומה.

יואב קיש: תבין שהם כבר חצי שנה כמעט באירוע מתגלגל, והם לא הצליחו עוד רגע אחד לצאת החוצה, מה שנקרא.

יואב קיש: ואנחנו עוד רואים חודשים ותקופה ארוכה לפנינו.

יואב קיש: במקום הזה אני בטוח שאתה מצטרף אליי, לחזק את הרופאות והרופאים, האחים והאחיות, שבאמת עושים עבודת קודש; גם כל הצוות התומך, הסניטרי – לחזק אותם בעשייתם.

יואב קיש: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני, א.

אלעזר שטרן: אני מצטרף כמובן למה שהצעת, מצטרף לברכות לצוותים הרפואיים.

אלעזר שטרן: אין ספק שהם בקו הראשון, הם הלוחמים של היום.

אלעזר שטרן: אני כמו חלקים גדולים בעם בישראל שמסתכלים על המינוי של פרופ' גמזו בתקווה גדולה, וכמו שנאמר אתמול, גם על הנושא של יצירת אמון מחודש, אולי, בין העם למי שמטפל בנושא הזה.

יריב לוין: חברי הכנסת, אתם מפריעים לחבר סיעתכם.

יריב לוין: אנא.

יריב לוין: כן.

אלעזר שטרן: אדוני, אני לא יודע אם זה נכון – אנחנו שמענו עכשיו שיכול להיות שממדינות ירוקות ייכנסו לארץ בלי בידוד.

אלעזר שטרן: רציתי לשאול אותך, בהזדמנות הזאת, האם הגישה המצמצמת את ההגבלות ונגיד עושה דיפרנציאציה בין גופים שונים – כמו בין ערים אתמול – האם באמת נוכל להוציא שיקולים פוליטיים מהנושא של הבידוד, של איזה מדינות כן ואיזו מדינות לא?

אלעזר שטרן: לפתוח בשביל התעשייה, בשביל עולם הטכנולוגיה, אולי אם גם בשביל עולם התיירות, ולהחיל את הבידוד רק על אלה שבאמת מוכרחים להיות בבידוד, וגם אז אולי לצמצם אותו.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, האם אתה יכול לבשר לנו שבקרוב אנשים שיגיעו מהעולם לכאן, או אנשים שצריכים לצאת מכאן לעולם ולא יוצאים בגלל הבידוד שהם צריכים לחוות כשהם חוזרים – נוכל להביא להם בשורה טובה?

אלעזר שטרן: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני גם רוצה לברך אותך.

יואב קיש: יצאת מבידוד, לא?

יואב קיש: חזרת לכנסת אחרי תקופת בידוד.

יואב קיש: זה אומנם פחות התקזזויות, אבל אתה יודע.

יואב קיש: לשאלתך, התייחסת לנושא רוני גמזו.

יואב קיש: אני אגיד במילה: התוכנית של רוני גמזו גובשה יחד עם שר הבריאות, עם מנכ"ל משרד הבריאות, עם ראש הממשלה ואיתי.

יואב קיש: אנחנו עומדים מאחורי כל דבר שיש שם.

יואב קיש: אני חושב שהפרויקטור, או מרכז הקורונה, זה צורך שאנחנו הרגשנו טוב.

יואב קיש: ואני חושב שרוני מביא איתו את הידע והנכסים הנכונים בשביל להוביל את המהלך הזה בתוך משרד הבריאות.

יואב קיש: וגם שיתוף הפעולה עם צה"ל ומשרד הביטחון וכל המשרדים האחרים יימשך, ובעניין הזה אני חושב שבאמת יש פה החלטה מאוד חשובה ונכונה, ואני מאוד שמח שאנחנו מתקדמים ביחד בעניין הזה.

אלעזר שטרן: שיתעצם, לא רק יימשך.

יואב קיש: מה?

אלעזר שטרן: שיתעצם שיתוף הפעולה.

יואב קיש: תראה, אנחנו מול מחלה שמשתנה כל הזמן.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך שאחד הלקחים המרכזיים היו שדווקא אחרי הגל הראשון היה מעין שחרור כזה בהרבה מאוד אספקטים, גם במשרד הבריאות.

יואב קיש: כאילו בנינו שריר ונתנו לו להתמסמס, וזו טעות.

יואב קיש: ואני אומר את זה עכשיו כי בחשיבה שבעזרת השם גם ננצח ונוריד את הגל השני, אסור יהיה לנו – ואני אומר את זה לכולנו, לא רק לשרים ולממשלה ולכל הגורמים בעניין, ולמשרד הבריאות, וגם לציבור עצמו – אסור יהיה לנו לחשוב שהעניין מאחורינו ולהתחיל לנהוג בלי זהירות.

יואב קיש: כל הנושא המרכזי של השחרור, אני חושב שאם אנחנו נמצאים היום בגלל שני, הוא למעשה בגדול נקבע בגלל אסטרטגיית היציאה מהגל הראשון.

יואב קיש: ולשאלתך לגבי חוץ לארץ, וזה משתלב גם בעניין הזה: לצערי, היום מדינת ישראל לא נחשבת מדינה ירוקה, היא מדינה אדומה.

יואב קיש: המתווה שדנים בו עכשיו – אני אפילו עזבתי את שיחת הזום בדיוק עכשיו בין המל"ל, משרד הבריאות, רת"א, משרד התחבורה; זה היה עכשיו בדיוק על המתווה הזה שאנחנו מדברים עליו, כניסה ממדינות ירוקות למדינת ישראל.

יואב קיש: הנושא עדיין נבחן בכל דרגי המקצוע.

יואב קיש: החשיבות של חזרה לשגרה מהירה ככל שניתן במגבלות בנושא הזה היא סופר-קריטית וברורה לכולם.

יואב קיש: מצד שני, אתה לא רוצה ללכת למתווה שיביא תחלואה עודפת למדינת ישראל, וכן יש כוונה לכן להסתכל רק על המדינות הירוקות, עם כל מיני הגדרות שיעצרו ויאפשרו כניסה של תיירות ועסקים וכל מה שקשור בעניין הזה למדינת ישראל.

יואב קיש: כנראה בשלב הראשון יהיו איזשהם באפרים, יכולת תנועה מצומצמת בכמות.

יואב קיש: הצמצום המרכזי הוא בנושא המדינות.

יואב קיש: שאלת אותי מה יקרה, פוליטיקה וככה: בעניין הזה, אתה יודע, ברמה של משרד הבריאות, מה שיוגדר מדינה ירוקה הוא מדינה ירוקה.

יואב קיש: אין פה פוליטיקה.

יואב קיש: יהיו קריטריונים ברורים.

יואב קיש: עכשיו, אני מניח שיכולים להיות לחצים מכל מיני מדינות שונות:

יואב קיש: אנחנו ירוקים, אתם זה.

יואב קיש: ברגע שאנחנו שמים קריטריונים ברורים, מדינה שתעמוד בזה – תיכנס, מדינה שלא – לא.

יואב קיש: בסופו של דבר, אני לא מתעלם מכך שיש גם השלכות מדיניות לדבר הזה, ויצטרכו להחליט איך מתחשבים בהן, אבל אני יכול להבטיח לך דבר אחד, שזה לא יבוא ויקל.

יואב קיש: לא נכניס עכשיו דברים שיכולים לפגוע בביטחון הבריאותי של מדינת ישראל.

יואב קיש: ואם לא נצליח לצורך העניין לייצר דיפרנציאציה בעניין הזה, אז יכול להיות שלא יהיה מתווה.

יואב קיש: אבל אנחנו בעד מדינות ירוקות בכללים שייקבעו עכשיו בדיונים שעכשיו נסגרים, וכן רוצים לפעול מהר בשביל שהדבר הזה יקרה.

יואב קיש: בסוף תהיה הגדרה מאוד ברורה מהי מדינה ירוקה.

יואב קיש: דרך אגב, יש שאלה – כרגע, כשאנחנו מדינה אדומה, השאלה הזו היא הרבה יותר קלה, כי הסכנה לקבל תחלואה עודפת היא הרבה יותר נמוכה.

יואב קיש: אם מדינת ישראל תחזור – ואנחנו מקווים שתחזור – להיות מדינה ירוקה, זה יכול לעורר שאלות נוספות בין ירוקה לירוקה, ויכול להיות שיהיו פה שינויים במהלך הדבר הזה.

יואב קיש: אנחנו גם מקווים להגיע למצב שבעזרת בדיקות מהירות ואולי בידוד יותר מצומצם נוכל גם לשלב בעתיד תנועה ממדינות אדומות.

יואב קיש: אבל אני זורק פה דברים שהם עדיין בשלבי העבודה ברמת המשרדים.

יואב קיש: החשיבות של אירוע הזה ברורה, וכל המשרדים, אני אומר לך, עובדים על זה כל הזמן.

יואב קיש: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב אדוני היושב-ראש, סבאח אל-ח'יר, בוקר טוב לסגן – – –

יואב קיש: סבאח א-נור.

אוסאמה סעדי: הייתי במשרד שלך, חשבתי שאתה שם.

אוסאמה סעדי: אז מתברר שאתה כאן.

יואב קיש: כן.

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול – – –

יריב לוין: חברי הכנסת, נא לשבת ולא לעמוד.

יריב לוין: השרה פרקש הכהן, בבקשה, נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, חבר הכנסת בן ברק, אנא, אי-אפשר לשמוע לא את השאלות ולא את התשובות.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אפילו לאוסאמה סעדי אתה – – –

אוסאמה סעדי: מפריע, מפריע.

יריב לוין: אוי ואבוי.

אוסאמה סעדי: אדוני כבוד סגן השר – – –

יריב לוין: צריך בירור דחוף בסיעה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כן, כן.

אוסאמה סעדי: משמעת.

אוסאמה סעדי: כבוד סגן השר, כמובן שאנחנו מברכים על מינויו של הפרויקטור, סוף-סוף יש פרויקטור למאבק בנגיף הקורונה.

אוסאמה סעדי: אתמול שמענו וקראנו את התוכנית שלו.

אוסאמה סעדי: אנחנו מאחלים לו באמת, ולכולנו גם, הצלחה, ואנחנו מכאן גם קוראים לקיים ולמלא את ההוראות: המסכה, המרחק, וכמה שיותר – מינימום הגבלות.

אוסאמה סעדי: זו הכותרת.

אוסאמה סעדי: אבל רציתי לשאול איך זה שבצוות שלו אין אף נציג של החברה הערבית, למרות שאנחנו 20%, והתחלואה עכשיו הולכת ומתפשטת גם בהרבה יישובים ערביים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שמן הראוי שיהיה לפחות נציג של החברה הערבית.

יריב לוין: בבקשה.

יואב קיש: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יואב קיש: אני לא חושב שהמידע שאתה מסתמך עליו הוא נכון.

יואב קיש: קודם כול, פרופ' גמזו הצטרף רק עכשיו.

יואב קיש: אני לא יודע את מי הוא בכלל הביא כרגע עוד כצוות.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך מה קורה במשל"ט.

יואב קיש: במשל"ט יש לנו נציגים של המגזר הערבי.

יואב קיש: אני לא זוכר את השם כרגע, אני מודה, אבל זה לא כי אני מפלה לרעה.

יואב קיש: יש גם נציג של המגזר החרדי, וגם אותו, את השם אני כרגע לא זוכר, כי לא עבדתי במשל"ט פול טיים, אני במשרד.

יואב קיש: אבל במשל"ט שמטפל בקורונה יש נציג למגזר הערבי.

יואב קיש: הוא בקשר עם כל גורמי הדת הבכירים במגזר הערבי.

יואב קיש: יש פגישות של שר הבריאות עם ההנהגה.

יואב קיש: חבר הכנסת סעדי, אולי אתה זוכר, לפני כחודש, כשבמגזר הבדואי הייתה התפרצות, והיה שם שיח מאוד קרוב של השר יולי אדלשטיין גם עם חברים מהבית הזה, וגם עם – אז אנחנו מאוד מקפידים על הדבר הזה.

יואב קיש: אני בטוח שגם רוני גמזו ילך בעניין הזה כמו שמשרד הבריאות עובד.

יואב קיש: אני לא יודע את מי הוא הביא – או לא הביא – מהצוות האישי שלו, אבל אני אומר לך חד משמעית שבמשל"ט שמטפל בתפיסה הארצית יש כמובן הסתכלות ייחודית על המגזרים השונים, על המורכבות בכל מגזר, וכמובן גם על המגזר הערבי.

יואב קיש: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן שר הבריאות.

יריב לוין: אני מזמין את סגן השר לביטחון פנים דסטה גדי יברקן להשיב על שאילתה דחופה מס' 42, שכותרתה: פרצה בגדר ההפרדה, של חבר הכנסת רם בן ברק.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אחר כך שאלה נוספת לחברת הכנסת זנדברג.

יריב לוין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת בן ברק.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר לביטחון פנים, לאחרונה הגיעו אליי הרבה מאוד תמונות ועדויות – אדוני סגן השר.

דסטה גדי יברקן: אני איתך, אדוני.

רם בן ברק: לאחרונה הגיעו אליי הרבה מאוד עדויות ותמונות של פרצות בגדר ההפרדה, ובמקביל חלה עלייה תלולה מאוד בגנבות מהיישובים שצמודים לגדר ההפרדה, כמו גם הסיכון הביטחוני, שאני בטח ובטח – – –

יריב לוין: אנא להקריא את השאילתה כפי שהיא, כך מורה לנו התקנון.

יריב לוין: פשוט להקריא את מה כתוב.

רם בן ברק: – – – כאשר היא נראית פרוצה.

רם בן ברק: תושבי האזור מתלוננים כי הפרצות הרבות בגדר מהוות סכנה ביטחונית, ואף החריפו את מכת הגנבות באזור.

רם בן ברק: ברצוני לשאול: האם האזור יתוגבר בכוחות משטרה לשמירה על ביטחון תושבי האזור?

רם בן ברק: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דסטה גדי יברקן: חברי חבר הכנסת רם בן ברק, ברצוני לומר לך שראשית כול, משטרת ישראל פועלת יחד עם כוחות הביטחון לאיתורם ולהרחקתם של שוהים בלתי חוקיים ואלה המסייעים להם על מנת לשמור על הסדר הציבורי ועל שלום הציבור.

דסטה גדי יברקן: עוד נציין כי באשר למפגעים בגדר הביטחון ולמסתננים, אני חושב שצריך להפנות את השאלה הזו למשרד הביטחון ולצה"ל.

דסטה גדי יברקן: אך לגופו של עניין אומר, מבחינת חלקה של משטרת ישראל, בכל הקשור למשטרת ישראל, בשאילתה כפי שקיבלנו אותה לא צוין במפורש אזור מסוים, לצורך העניין.

דסטה גדי יברקן: יכול להיות שתוכל להבהיר את זה.

רם בן ברק: אני מניח שהמשרד לביטחון פנים יודע באיזה אזורים – – –

דסטה גדי יברקן: לא.

דסטה גדי יברקן: לא ציינת בשאילתה הספציפית נקודה מסוימת על מנת שנוכל לדעת להשיב לך.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, אנחנו בכל האזורים של יישובי מיתר והסביבה, בניגוד לנטען בשאילתה, דרך אגב, את המשמעות של גנבות ביישוב אנחנו מכירים.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, היא לא כזאת שזה בעליות בתקופה האחרונה.

דסטה גדי יברקן: אין לנו אינדיקציה או קריאה למשהו שהוא מעבר, לחריג מהנורמה שאנחנו מכירים אותה.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, בכל זאת, משטרת ישראל ומשמר הגבול עושים את הסיורים הנדרשים על מנת להבטיח את שלום הציבור ואת ביטחונם של התושבים.

דסטה גדי יברקן: אם יש איזושהי נקודה ספציפית שתרצה להפנות אליי, אני בוודאי אשמח להגיב לנושא.

דסטה גדי יברקן: וזהו.

דסטה גדי יברקן: אתה יודע, אפרופו יישובים, זה הדבר הכי חם היום.

דסטה גדי יברקן: חבריי פה במליאה שואלים אותי: ואללה, אתה הולך להקים יישובים לאתיופים בלבד?

דסטה גדי יברקן: איזה יופי.

דסטה גדי יברקן: אז אתה יודע, וגם כדי להגיד – והלוואי שנזכה לאבטחה כזאת ביישובים שיקומו.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, המטרה הייתה לא כפי שניסו לפרסם את זה, אדוני היושב-ראש – תראה איזה יופי, אנחנו במדינת ישראל, שמתיישבים בה.

דסטה גדי יברקן: היה לנו לא מזמן – מדינה שהוקמה לפני 72 שנים, שמאכלסת את כלל עם ישראל, והפלא ופלא, רק ליוצאי אתיופיה אין נחלה.

דסטה גדי יברקן: המטרה ביישוב הזה הייתה להקים יישוב מעורב ש-50% לפחות ממנו יהיו מבני קהילת יוצאי אתיופיה, שיוכלו להרגיש שלא רק שמים אותם בגטאות – בקריית מלאכי, ברמת אליהו, בשכונות – אלא שילוב אמיתי; להיות בעל נחלה בארץ ישראל, ולא לבקש איזה משכנתה שייתנו לך כדי לקנות באיזו שכונת מצוקה.

דסטה גדי יברקן: המשמעות היא לבוא מתוך עוצמה, מתוך כוח.

דסטה גדי יברקן: להיות ישראלי, להתיישב בארצך, לפתח אותה, להקים בית במדינת ישראל, עם כולם.

דסטה גדי יברקן: אנחנו נקבל את כל אזרחי ישראל שירצו להיות שותפים ביישוב הזה.

דסטה גדי יברקן: ברוכים תהיו, וברוכים הבאים.

דסטה גדי יברקן: יהיו לנו מספיק דברים לעשות ביחד.

רם בן ברק: אדוני סגן השר – – –

יריב לוין: רגע, חבר הכנסת בן ברק, יש לך שאלה נוספת מהמיקרופון.

רם בן ברק: לא, רק הערה למה שהוא אמר.

יריב לוין: אבל אנא, הוא סיים את התשובה, אז אתה יכול לגשת למיקרופון גם להעיר וגם לשאול שאלה נוספת.

יריב לוין: בבקשה.

רם בן ברק: אדוני סגן השר, אני אתייחס למה שאמרת, ואני בהחלט מעודד, והייתי רוצה גם אני לראות את הקהילה האתיופית משולבת בכל היישובים ובעלי נחלות.

רם בן ברק: אני רוצה להסב את תשומת ליבך לכך שיש היום מקומות בארץ ישראל, כמו ברמת הגולן, שאפשר לקבל נחלה חינם.

רם בן ברק: רק צריך לבוא ולהתיישב.

רם בן ברק: אני מציע לך לבדוק את העניין הזה.

דסטה גדי יברקן: כן, רמת הגולן היא חלק מארצנו.

דסטה גדי יברקן: לא מזמן גם הוכרה רמת טראמפ.

דסטה גדי יברקן: כל אזרח ילך לשם, אבל אנחנו רוצים את זה במרכז, קרוב לירושלים, במקום נוח.

דסטה גדי יברקן: אבל יחד עם זאת, כל מי שירצה ילך לשם.

דסטה גדי יברקן: אני כן מסכים איתך, בלי קשר לתוכנית הזו שלנו:

דסטה גדי יברקן: אזרחי מדינת ישראל שרוצים נחלה ורוצים להתיישב – הגולן הוא מקום פתוח לכולם, וצריך ליישב כל חלקה במדינת ישראל, ויפה שעה אחת קודם, כי זו ארצנו, ולשם זה נועדנו – להתיישב ולפתח ולבנות את מדינת ישראל.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחברת הכנסת זנדברג.

יריב לוין: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: גינוי על התקיפה אתמול של המפגינים.

יוראי להב-הרצנו: תגיד מילה, אף אחד לא אומר – – –

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני סגן השר, המדינה בוערת בשעות האחרונות בגלל אירועי אלימות קשים שהיו בלילה בהפגנה בתל אביב.

תמר זנדברג: לפי עדויות רבות מספור, אנשים שהתחזו למפגינים, פתאום משום מקום התחילו אלימות קשה, כולל זריקת חפצים ודקירות נגד מפגינים, מתחת לאף של שוטרים ששהו במקום ולא שעו לקריאותיהם של המפגינים.

תמר זנדברג: אנחנו רואים בימים האחרונים, ובפרט בשעות האחרונות, אמירות שהן בין הכשרה לאלימות הזאת, הסתה נגד המפגינים, או שתיקה מצד ראש הממשלה ובכירים בממשלה, כולל במשרד שלך.

תמר זנדברג: צריך לומר ברור, אדוני סגן השר: אם לא תצא קריאה ברורה מהממשלה – וספציפית מהמשרד לביטחון פנים – לעצור את האלימות, לחקור את התוקפים, להגן על המפגינים בשטח ולעצור את הסתה נגדם, את הקריאות נגדם כמפיצי מחלות, כלא שפויים, כאנרכיסטים וכו' וכו'; הדם של הרצח הבא שיהיה – והוא יהיה – יהיה על הידיים שלכם, ולא תוכלו לרחוץ בניקיון כפיכם.

תמר זנדברג: אני קוראת לך לעשות את הדבר הברור והמתבקש: לגנות את האלימות, לעצור אותה, לוודא שחקירת התוקפים ממוצה, להגן על הקורבנות באופן ברור בהפגנה הבאה.

תמר זנדברג: דווקא בגלל שההפגנות מופנות כלפיכם, זה מגביר את האחריות כלפיכם.

תמר זנדברג: לא לגנות אלימות משני הצדדים, כי אין אלימות משני הצדדים.

תמר זנדברג: שני הצדדים הם תוקף וקורבן, וכל אמירה אחרת מכשירה את האלימות, נותנת לגיטימציה ומקרבת את הרצח הבא.

תמר זנדברג: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יריב לוין: אחר כך, אדוני סגן השר, תוכל לענות על שתי השאלות יחד.

יריב לוין: בבקשה.

אחמד טיבי: סגן השר, היום שמעתי הצהרה שלך שאומרת כך: המפגינים בבלפור איבדו את השפיות.

אחמד טיבי: השאלה היא אם לא אתה איבדת את השפיות.

אחמד טיבי: אתה מכיר מפגין בשם שי קסלר?

אחמד טיבי: ראית את התמונות שלו שותת דם?

אחמד טיבי: מי איבד את השפיות, אלה שתקפו אותו או הוא?

אחמד טיבי: אני מצפה מאיש ציבור – במיוחד נציג העדה האתיופית, שסובלת מאלימות, יצאה להפגנות – להיות יותר אמפתי כלפי מי שמותקף על ידי חבורה של בריונים, שכנראה מישהו שלח אותם לשם.

אחמד טיבי: הדם הזה, השותת, שאפשר לראות אותו ולקבל צמרמורת.

אחמד טיבי: יש מישהו שאחראי לדם הזה, ואני לא רוצה להשתמש בביטויים קשים יותר.

יריב לוין: בבקשה, אדוני סגן השר.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני רוצה להגיד שאני שמח על השאלה.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להבהיר את עמדתנו בצורה חדה וברורה שלא משתמעת לשתי פנים:

דסטה גדי יברקן: אלימות מכל סוג – וזה לא משנה מאיזה צד של המתרס הפוליטי – צריך לגנות וצריך – – –

תמר זנדברג: יש רק צד אחד.

תמר זנדברג: באמת.

תמר זנדברג: הייתה אתמול תקיפה פרועה.

תמר זנדברג: היא לא הייתה משני הצדדים.

תמר זנדברג: אדוני סגן השר, אי-אפשר להיתמם.

תמר זנדברג: היו אנשים שבאו במטרה להתחיל להחטיף מכות למפגינים.

דסטה גדי יברקן: חברת הכנסת תמר זנדברג – –

תמר זנדברג: אי-אפשר להתעלם מזה.

דסטה גדי יברקן: – – שאלת שאילתה, והרשי לי להשלים את התשובה.

דסטה גדי יברקן: את אפילו לא יודעת מה אני הולך להגיד.

דסטה גדי יברקן: אני משוכנע שברגע שתשמעי את מה שיש לי להגיד, יכול להיות שההערה הזאת לא הייתה נאמרת.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו אני רוצה להגיד לך משהו, אני רוצה להסביר לך: פנה אליי חבר הכנסת עופר כסיף בעניין אלימות כנגד מפגין, שטען שמישהו מתומכי נתניהו או הימין בא, השתלח והרביץ לו.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת עופר כסיף הפנה אליי את הבקשה.

דסטה גדי יברקן: מייד התקשרתי לאבא ולאימא.

דסטה גדי יברקן: האנשים האלה לא ישימו "גדי" בקלפי.

דסטה גדי יברקן: אני לא מחכה שישימו "גדי" בקלפי.

דסטה גדי יברקן: אני סגן שר לביטחון פנים, וכל שר בממשלה משרת את כלל אזרחי מדינת ישראל, ללא קשר לתפיסה הפוליטית שלהם.

דסטה גדי יברקן: אני התקשרתי למשפחה, לאבא, וידאתי שהילד בסדר, וידאתי שעצרו את אותם אנשים והמשטרה חקרה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, אני אומר לך שיש פער עצום בין מה שאתם בבית הזה, המנהיגים הפוליטיים של השמאל, מנסים להפוך, לבין ההתנהלות של המשטרה ושלנו ושלי ושל השר בטיפול כנגד אלימות של אזרחים במחאות.

דסטה גדי יברקן: אני מצפה גם – וכאן אני אומר – שמשטרת ישראל תבדוק ותעצור את אותם אנשים שהיו אלימים אתמול בהפגנה, וזה לא קשור בכלל למפגינים של שמאל או ימין.

דסטה גדי יברקן: אין לזה קשר.

דסטה גדי יברקן: אנחנו במדינה דמוקרטית.

דסטה גדי יברקן: הזכות להפגין היא זכות יסוד בסיסית.

דסטה גדי יברקן: אני אומר את זה גם לחבריי בקואליציה: אנחנו לא נחבק את הטענה הזאת כשאנחנו באופוזיציה, אנחנו צריכים גם לשאת את דגל ההפגנה כשאנחנו הממשלה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו צריכים לאפשר לכל אזרח להביע את דעתו בצורה חוקית, לגיטימית ושומרת חוק.

דסטה גדי יברקן: בנושא הזה אני רוצה להגיד לך, לשני הצדדים: יש פה אנשים שמבזים את סמלי המדינה, ששמים חבל על ראשו של ראש ממשלת ישראל ברשתות – – –

תמר זנדברג: – – –

דסטה גדי יברקן: שנייה, הרשי לי לסיים.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, תני לו לענות.

יריב לוין: אי-אפשר ככה.

דסטה גדי יברקן: את מובילה כאן הסתה שהיא מנותקת מן המציאות, שכאילו כל מצביעי הימין, כל הביביסטים, באו להפגנה ותקפו.

תמר זנדברג: בן אדם הותקף.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך: אנחנו נאתר.

תמר זנדברג: – – – מודים בזה.

דסטה גדי יברקן: המשטרה תאתר כל אחד שהיה אלים במחאה הזאת, והיא תפתח – – –

תמר זנדברג: המשטרה הייתה שם.

תמר זנדברג: המשטרה הייתה שם.

תמר זנדברג: הולכים לברר למה לא עשו כלום?

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לבשר לך משהו, חברת הכנסת תמר זנדברג: אין אהדה מיוחדת למשטרת ישראל.

דסטה גדי יברקן: לכן, בחרתי להיות במשרד הזה, כדי להתמודד עם המציאות מבפנים.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך שבמשטרת ישראל יש קומץ של שוטרים – שלא קשור לקורונה, שלא קשור להפגנות – שיש להם איזשהו סממן של אלימות.

דסטה גדי יברקן: אני מקווה מאוד שאותם – בלי קשר למחאות הללו – שאלימות שוטרים כן צריכה להיות מחוץ לטקסט.

תמר זנדברג: אני לא מדברת על זה.

תמר זנדברג: בן אדם הותקף – – –

דסטה גדי יברקן: תקשיבי.

תמר זנדברג: האם המשטרה שהייתה שם – – –

דסטה גדי יברקן: המשטרה בודקת את זה.

דסטה גדי יברקן: אני מספר לך על דוגמה אישית.

תמר זנדברג: אז תספר לנו – – –

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך על דוגמה אישית של פנייה אחת מהמחנה שלך.

דסטה גדי יברקן: עופר כסיף הפנה בקשה אליי.

דסטה גדי יברקן: אני מטפל בפנייה של אנשים אישית.

דסטה גדי יברקן: לבוא ולהגיד שהמשרד לביטחון הפנים, שמשטרה, שאנחנו נותנים לזה יד זהו שקר מוחלט.

דסטה גדי יברקן: שקר מוחלט.

דסטה גדי יברקן: אני, אישית, מדבר עם מפגינים כדי לסייע להם בנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: בעניין הזה, אני חושב, שבלי קשר לתקופת הקורונה, בלי קשר למחאות ובלי קשר לכל זה, אלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה.

דסטה גדי יברקן: אמר את זה רבין זיכרונו לברכה.

דסטה גדי יברקן: אני מאמין שלמשפט הזה כולנו שותפים, ללא קשר לצבע ולתפיסת עולם פוליטית ולא משנה באיזו מפלגה אנחנו.

דסטה גדי יברקן: בסדר?

דסטה גדי יברקן: אבל, אני גם הייתי מצפה ממך להודעת גינוי לרחשי הציבור שמאמין בסמלים, שהתערטלו על סמל המדינה בעירום.

דסטה גדי יברקן: הסתה.

תמר זנדברג: מה זה קשור?

תמר זנדברג: מה זה קשור?

תמר זנדברג: בן אדם הותקף – – –

דסטה גדי יברקן: האם את גינית היום מישהו ששם חבל תלייה על ראשו של ראש ממשלת ישראל – – –

תמר זנדברג: מי שם חבל תלייה?

דסטה גדי יברקן: זו אלימות.

דסטה גדי יברקן: ראש הממשלה צריך לרצוח?

תמר זנדברג: איזה שטויות – – –

דסטה גדי יברקן: זה שטויות?

דסטה גדי יברקן: זה מה שמצופה מאיתנו כמנהיגים.

דסטה גדי יברקן: לעניין של חבר הכנסת אחמד טיבי – אתה יודע שאני מאוד מאוד מעריך ומכבד אותך.

דסטה גדי יברקן: באמת.

דסטה גדי יברקן: הדברים שאמרתי אינם קשורים למפגינים באופן כללי.

דסטה גדי יברקן: אסביר בדיוק את הציטוט.

דסטה גדי יברקן: מדינה דמוקרטית, יש לה הרבה מאפיינים.

דסטה גדי יברקן: שניים מן העיקריים שבהם הם בחירה דמוקרטית של העם.

דסטה גדי יברקן: הרוב במדינת ישראל, בלי קשר למשחקי הקואליציה של הרכבת הממשלה, בחר בנתניהו.

דסטה גדי יברקן: חלק מהמפגינים לא מוכנים לקבל את הכרעת הרוב.

דסטה גדי יברקן: נלך צעד קדימה – עוד מדד חשוב במדינה דמוקרטית הוא לציית לפסיקה של בג"ץ.

דסטה גדי יברקן: בג"ץ פה אחד דחה את העתירה נגד ראש הממשלה – שלא יוכל לכהן עם שלושה כתבי אישום.

דסטה גדי יברקן: אני אמרתי על אותם מפגינים שהם איבדו את השפיות, שהם לא מוכנים לקבל את הכרעת הרוב ולא מוכנים לכבד את הכרעת בג"ץ.

תמר זנדברג: – – – דמוקרטיה.

דסטה גדי יברקן: – – לאלה התכוונתי – שאיבדו את השפיות.

תמר זנדברג: בדמוקרטיה גם למיעוט מותר להפגין, ולא רק מי שאתה חושב כמוהו.

דסטה גדי יברקן: תמר זנדברג, אני מעולם לא ראיתי אותך שיצאת להפגין על לחם וחמאה.

דסטה גדי יברקן: אני יוצא להפגין כל חיי על הזכות – – –

תמר זנדברג: – – – תתבייש לך.

דסטה גדי יברקן: אני מכבד את ההפגנה יותר ממך.

דסטה גדי יברקן: אני מכבד את ההפגנה יותר ממך.

תמר זנדברג: אתה – – –

דסטה גדי יברקן: זכות ההפגנה – – –

יצחק כהן: – – –

דסטה גדי יברקן: יותר מזה, אני אומר לך: אני, בניגוד לך – לא משנה איזו דעה, ההפגנות – –

תמר זנדברג: זה לא קשור אליך – – – את זה?

דסטה גדי יברקן: – – הללו – המדינה צריכה לאפשר לכל אזרח לצאת להפגין, כי זה הכלי היחידי שיש לו.

יוראי להב-הרצנו: – – – שפויים.

דסטה גדי יברקן: איך?

יוראי להב-הרצנו: צריכה לאפשר, חוץ מלאלה שאתה חושב שהם לא שפויים.

דסטה גדי יברקן: זה לא מה שאמרתי.

דסטה גדי יברקן: אתה שוב מתבלבל.

דסטה גדי יברקן: אמרתי שאזרח במדינה דמוקרטית חי ומבין שהצבעת הרוב היא הכרעה דמוקרטית.

דסטה גדי יברקן: אחר כך בית המשפט קיבל החלטה פה אחד והכשיר את ראש הממשלה להקים ממשלה.

דסטה גדי יברקן: אמרתי: אנשים שמתנגדים לתוצאות הדמוקרטיה ולפסיקת בג"ץ, זו אי-שפיות.

יוראי להב-הרצנו: ומותר להם להפגין?

דסטה גדי יברקן: מותר להם.

יוראי להב-הרצנו: אוקיי.

דסטה גדי יברקן: ברור.

דסטה גדי יברקן: למה לא?

יוראי להב-הרצנו: – – –

דסטה גדי יברקן: יותר מזה, אני אעשה הכול – תקשיב, חבר הכנסת – שכל אזרח, ולא משנה, כי אני יודע מהי זכות ההפגנה ומה היא מביאה.

דסטה גדי יברקן: אני קידמתי המון נושאים רק בזכות ההפגנה הזאת.

דסטה גדי יברקן: לכן, אני איאבק למען כל אדם.

דסטה גדי יברקן: לא משנה בפני מי אני אעמוד, אני אעמוד על זכותו להפגין.

דסטה גדי יברקן: אם יש פה אנשים בקואליציה או בממשלה שחושבים – ואף אחד לא חושב כך – שזכות ההפגנה היא רק למי שמתאים לנו, הוא טועה ומטעה.

דסטה גדי יברקן: אף אחד מחברי הקואליציה והממשלה לא חושב ככה, ועובדה שישראל היא דמוקרטית והיא מאפשרת את חופש ההפגנה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו צריכים להגן על כל אדם שמגיע להפגין, ואין לנו ברירה אחת.

דסטה גדי יברקן: זו חובתה של כל ממשלה.

אנטאנס שחאדה: בוא ונראה – – – הפגנות – – – בוא תראה – – – בהפגנה – – – לא יודע מה קרה בשטח – – –

דסטה גדי יברקן: יותר מזה, אתה ואני, ותאמין לי שאמרתי את זה – דלתי פתוחה לעשות.

דסטה גדי יברקן: אני בחרתי להיות פה.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לך, יכולתי להיות שר בממשלה הזאת, ובחרתי להיות סגן שר כדי להשפיע.

אלעזר שטרן: זה לא נכון.

אלעזר שטרן: תגיד את האמת.

אלעזר שטרן: לא יכולת להיות שר.

אלעזר שטרן: אל תגיד לי.

אלעזר שטרן: לא יכולת להיות שר.

אלעזר שטרן: עשית הכול כדי להיות שר.

אלעזר שטרן: פנינה לקחה לך את זה.

אלעזר שטרן: אל תגיד.

אלעזר שטרן: תגיד את האמת.

דסטה גדי יברקן: בוא תקשיב.

דסטה גדי יברקן: בוא.

דסטה גדי יברקן: אני מראה לך.

דסטה גדי יברקן: אני מתחייב ולכל התקשורת לפרסם – – –

אלעזר שטרן: תגיד את האמת.

דסטה גדי יברקן: תקשיב.

דסטה גדי יברקן: אני מפרסם את המכתב – את ההודעה ששלחתי לראש הממשלה.

אלעזר שטרן: אתה ידעת שאתה לא יכול להיות, בגלל שפנינה ערקה אחריך ולקחה לך את המקום.

דסטה גדי יברקן: איך זה קשור לפנינה, ידידי?

דסטה גדי יברקן: אני גאה בחברתי שהיא שרה.

אלעזר שטרן: – – –

דסטה גדי יברקן: זה שאתה חי בקונכייה קטנה – –

אלעזר שטרן: – – – זה בסדר.

דסטה גדי יברקן: – – קטנה – כזאת קטנה שבממשלת ישראל יכולה להיות רק שרה אחת ולא שני שרים מהקהילה – היא חשיבה צרה.

דסטה גדי יברקן: אתה – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: מה?

דסטה גדי יברקן: אני מאוד מכבד אותה.

דסטה גדי יברקן: מגיע לה.

אלעזר שטרן: אוקיי.

דסטה גדי יברקן: אני ויתרתי על להיות שר.

דסטה גדי יברקן: אין קשר.

אלעזר שטרן: אתה עברת קודם, והיא ערקה – – –

יריב לוין: לא, לא, רבותיי.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, גמרנו.

דסטה גדי יברקן: חבר הכנסת שטרן – – –

אלעזר שטרן: – – – מילה.

יריב לוין: רבותיי, מספיק.

יריב לוין: תנו לו לסיים את התשובה.

דסטה גדי יברקן: אדוני, תקשיב, חבר הכנסת שטרן, תזכיר לי?

דסטה גדי יברקן: בוא אני אסביר לך משהו.

דסטה גדי יברקן: בוא אני אסביר לך משהו?

אנטאנס שחאדה: – – –

אלעזר שטרן: אין בעיה.

אלעזר שטרן: תגיד – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת שחאדה, מספיק.

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, מספיק.

יריב לוין: עד כאן.

דסטה גדי יברקן: בוא אני אסביר לך משהו על מנהיגות.

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: תאפשר לי לסיים, אדוני.

יריב לוין: אדוני סגן השר, אנא משפט סיום.

יריב לוין: אני מבקש.

יריב לוין: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים במשפט סיום.

דסטה גדי יברקן: אדוני חבר הכנסת שטרן, אתה יודע שאני מאוד מעריך אותך כאדם.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להסביר לך על מנהיגות.

דסטה גדי יברקן: על מנהיגות.

דסטה גדי יברקן: על מנהיגות לפעמים לשחות נגד הזרם, וכשאתה שוחה נגד הזרם אתה מקבל מכות, וכולם חושבים שאתה משוגע.

יוראי להב-הרצנו: איך אתה לא מתבייש?

דסטה גדי יברקן: ללכת נגד הזרם זה מנהיגות.

דסטה גדי יברקן: בסוף, גם הזרם משנה כיוון ובא אחריך.

דסטה גדי יברקן: אני פה כדי לשרת את מדינת ישראל ואת כל התושבים, ואני מקווה מאוד, ידידי היקר, שתבין שאני מאוד מעריך אותך ומכבד אותך, ויחד עם זאת, על מנהיגות – אני חושב שאפשר ללמוד מכל אחד אחר, ובוודאי ממי ששוחה גם נגד הזרם ואני שמח על כך.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: עד כאן פרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עובדי הכנסת, כלל אזרחי ישראל החוגגים את חג הקורבן המבורך – עיד אל-אדחא אל-מובארכ, אני מבקש לאחל לכם חג שמח.

יריב לוין: אנחנו נמצאים בימים לא פשוטים.

יריב לוין: החג הזה לא יוכל להיחגג, לצערי, כפי שנוהגים מדי שנה, בגלל מגבלות הבריאות, אבל אני בכל זאת אני מבקש להקפיד על כל ההוראות של משרד הבריאות למען הבריאות של כולנו.

יריב לוין: אני שב ומאחל לכם חג שמח.

יריב לוין: (חוזר על הדברים בשפה הערבית).

יריב לוין: חג שמח.

סעיד אלחרומי: – – –

אוסאמה סעדי: – – – אמן.

אוסאמה סעדי: [הצעת חוק פ/211/23; נספחות.

אוסאמה סעדי: ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים מכאן להצעות חוק בדיון מוקדם.

יריב לוין: לאחר שהצעות החוק שעוסקות בדיני הרשויות המקומיות ירדו מסדר-היום, ההצעה הראשונה על סדר-היום היא הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – שוויון, שפה והתיישבות), של חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח וקבוצת חברי הכנסת.

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, לפני תקופה פורסמה תמונה של שלושה טייסי קרב בני העדה דרוזית.

ע'דיר כמאל מריח: ראיתי אותם בסרבל של חיל האוויר הטוב בעולם.

ע'דיר כמאל מריח: הסלוגן של חיל האוויר אומר: הטובים לטיס.

ע'דיר כמאל מריח: התמלאתי גאווה, ושאלתי את עצמי – –

אנטאנס שחאדה: – – – ע'דיר.

ע'דיר כמאל מריח: – – האם הטובים לטיס לא מספיק טובים למדינה?

ע'דיר כמאל מריח: לא מספיק טובים לשוויון?

ע'דיר כמאל מריח: תהיתי גם האם הרופא הערבי הנלחם כרגע בבית החולים בחזית המאבק על חייו של חולה קורונה אינו משתווה במעמדו – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יריב לוין: אנא, אל תפריעו לה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

יריב לוין: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: רק להסביר ששוויון – – – אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: – – לפי חוק הלאום לעמיתו?

יריב לוין: אבל היא לא תצליח להבין תוך כדי שהיא מדברת.

ע'דיר כמאל מריח: אני אצליח.

ע'דיר כמאל מריח: סמוך עליי.

יריב לוין: נו, מה?

יריב לוין: את גם לא צריכה.

יריב לוין: צריכים לאפשר לשמוע אותך ולאפשר להציג את הצעת החוק.

יריב לוין: בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: אוקיי.

ע'דיר כמאל מריח: תהיתי גם אם הרופא הערבי היושב ועובד כרגע בבית החולים בחזית המאבק ונלחם על חייו של חולה קורונה אינו משתווה במעמדו, לפי חוק הלאום, לעמיתו היושב לצידו, הרופא היהודי.

ע'דיר כמאל מריח: תהיתי איך העם היהודי היושב בציון, שאמור להיות אור לגויים, מפחד משוויון.

ע'דיר כמאל מריח: מה קרה לנו?

ע'דיר כמאל מריח: מי אנחנו?

ע'דיר כמאל מריח: מי היא החברה הדרוזית ולאן פניה?

ע'דיר כמאל מריח: איך יכול להיות שמלאו שנתיים לחוק הכי גזעני שחוקקה הכנסת הישראלית אי-פעם?

ע'דיר כמאל מריח: תהיתי כמה תינוקות נולדו מ-19 ביולי 2018 ועד היום כמיעוטים לא שווים במדינת היהודים.

ע'דיר כמאל מריח: אחרי אלפיים שנה חזר העם היהודי אל ארצו.

ע'דיר כמאל מריח: מגילת העצמאות מזקקת את חוכמתו ואת ניסיונו בגלות, ומהווה תעודת לידה לשני מרכיבים חשובים המאפיינים ומגדירים את המדינה: יהודית ודמוקרטית.

ע'דיר כמאל מריח: שני מרכיבים שאמורים, תחת ראייה מדינית נכונה, להשלים ולאזן זה את זה ולא לערער במתח זה את זה.

ע'דיר כמאל מריח: דווקא כשהיא קמה, כשהיא הייתה חדשה וחלשה, הדגישה מדינת ישראל הצעירה את הערכים האוניברסליים – – –

יריב לוין: אדוני.

יריב לוין: רבותיי השרים, אנא, לא לעמוד עם הגב לדוברת.

יריב לוין: אנא, בבקשה.

יריב לוין: אי-אפשר ככה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני השר ישראל כץ, היא דיברה על חירות, על שוויון ועל פיתוח הארץ בעבור כל תושביה.

ע'דיר כמאל מריח: ומה היום?

ע'דיר כמאל מריח: דווקא אחרי שהפכה מדינת ישראל למעצמה חזקה, חוקקה מתוך פחד את חוק הלאום, שהוא תעודת פטירה למרכיב הדמוקרטי.

ע'דיר כמאל מריח: חבריי היהודים, לכם אני לא צריכה להסביר מה זה להיות מיעוט.

ע'דיר כמאל מריח: אתם חייתם בגלות, אתם סבלתם רדיפה ואף שואה.

ע'דיר כמאל מריח: דווקא לכם אני לא אמורה להסביר את חשיבות השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: ממה אתם מפחדים?

ע'דיר כמאל מריח: הרי אתם הריבון בארץ.

ע'דיר כמאל מריח: אתם כבר לא עם נרדף.

ע'דיר כמאל מריח: איך מדינת ישראל החזקה, המעצמה האזורית והעולמית, מפחדת להכיל את אזרחיה שלה, ולהעניק להם זכויות אזרחיות שוות בשנת 2020?

ע'דיר כמאל מריח: חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שלי לתיקון חוק הלאום ולעיגון ערך השוויון, המונחת לפניכם כאן היום, צריכה להיות הבסיס ואבן היסוד בדמוקרטיה הישראלית שלנו.

סמי אבו שחאדה: – – – את רוצה לבטל – – –

סונדוס סאלח: – – –

ע'דיר כמאל מריח: תיקון חוק הלאום, שאנחנו עומדים להצביע עליו עכשיו, הוא תיקון שאמור לעבור דווקא עכשיו, דווקא בימים סבוכים וקשים אלו – ימים של משבר לאומי שפוגע בכל הרבדים של החברה הישראלית; ימים שבהם אנחנו נאבקים ביחד כולנו על מנת להתגבר על המגפה העולמית הזאת, שאינה מבדילה בין דת, גזע או מין.

ע'דיר כמאל מריח: במהלך השנה וחצי האחרונות סיירתי בעשרות יישובים.

ע'דיר כמאל מריח: פגשתי את כלל הרבדים בחברה הישראלית והבטחתי להם שוויון.

ע'דיר כמאל מריח: יחד איתי היו גם בני גנץ וגבי אשכנזי וחברי כנסת מכחול לבן.

ע'דיר כמאל מריח: רבים מהם, מהאזרחים שהגיעו לחוגי הבית ולכנסים, היו חיילים שלהם; ישנו איתם באוהלים, החליפו חוויות והעריצו את המפקדים שלהם.

ע'דיר כמאל מריח: בני וגבי הקשיבו לתסכול שלהם מהחוק שמדיר אותם והבטיחו – הם הבטיחו לעגן את ערך השוויון ולתקן את חוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: גבי, בני, זו העת שלכם לקיים.

ע'דיר כמאל מריח: רק לפני שבוע, ב-21 ביולי, הצהרת, גבי אשכנזי, בכנס למורשת הדרוזית, שאתם פועלים לתקן את חוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: כיצד אתה פועל לעשות זאת?

ע'דיר כמאל מריח: איפה אתה בדיוק?

ע'דיר כמאל מריח: ראיתי אותך יוצא מהמליאה לפני חמש דקות.

ע'דיר כמאל מריח: דווקא רציתי למסור לך ד"ש, אתה יודע.

ע'דיר כמאל מריח: יש לך ד"ש ממיאסר מרזוק מ'עדי, אחותו של פריד מהכפר ירכא ששירת איתך בלבנון – אישה דרוזית מבוגרת; אישה דתייה יפה מאוד עם מטפחת.

ע'דיר כמאל מריח: היא שאלה אותי אתמול בהתלהבות כשהייתי בסיור בירכא: את רואה את גבי?

ע'דיר כמאל מריח: רציתי לברך אותו שקיבל את תפקיד שר החוץ בשם בני פריד.

ע'דיר כמאל מריח: הבטחתי למסור, גבי.

ע'דיר כמאל מריח: גם למיאסר מרזוק מעדי, שאתה מעריך ואוהב, מגיע להיות שווה.

ע'דיר כמאל מריח: היא מוסרת לך שיש לך הזדמנות אמיתית היום לקיים באמת את מה שהבטחת.

ע'דיר כמאל מריח: בני, איפה אתה?

ע'דיר כמאל מריח: אולי שכחת, אבל אנחנו זוכרים.

ע'דיר כמאל מריח: ההתבטאות הפוליטית הראשונה שלך – לפני שהקמת בכלל את חוסן לישראל, לפני שאני הצטרפתי אליך – הייתה מחוץ לבית שלך, שם פגשת את המפגינים והבטחת להם שתעשה הכול כדי לתקן את חוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: כשביקשתי לפני כמה שבועות לפגוש את גבי ובני כדי לדון בסוגיית חוק הלאום, הם סירבו.

ע'דיר כמאל מריח: אל תטעו.

ע'דיר כמאל מריח: אתם לא עושים טובה לע'דיר כמאל מריח.

ע'דיר כמאל מריח: זו לא אמירה עקרונית נכונה לשעתה, חברים.

ע'דיר כמאל מריח: מדובר בסוגיה מהותית וחשובה לאזרחי המדינה שהתחייבתם, שהבטחתם, שתתקנו, מעל כל במה.

ע'דיר כמאל מריח: בחודשים האחרונים פגשתי אקטיביסטים ופגשתי אנשי רוח, משפטנים בכירים ופוליטיקאים מהעבר ומהווה, וגם בכירים יוצאי מערכת הביטחון – אנשים שחקרו וחוו את מעמקי החברה הישראלית שלנו על כל רבדיה.

ע'דיר כמאל מריח: הם חיזקו אותי, חיזקו את הצעד הזה והביעו תמיכה בתיקון חוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: במהלך כהונתי כחברת כנסת אני נפגשת גם עם נבחרי ציבור ודיפלומטים זרים מהעולם שמתעניינים מאוד בחוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: כולם הסכימו שעלינו לפעול בנחישות לתקן את החוק.

ע'דיר כמאל מריח: הם שיתפו בכנות שהחוק הזה מעורר דאגות גם בקרב מנהיגים בעולם, שרואים איך ישראל הופכת ממדינה דמוקרטית למדינה לאומנית ודוהרת לעבר עתיד חשוך.

סמי אבו שחאדה: – – –

ע'דיר כמאל מריח: אנשי הליכוד – אבי דיכטר, תקשיב לי, אבי דיכטר – אנשי הליכוד, שטוענים שחונכו על ערכים של ז'בוטינסקי, של מנחם בגין, צריכים לנהוג על פי הערכים שהם הגו.

ע'דיר כמאל מריח: היה זה זאב ז'בוטינסקי שבשנת 1940, בערוב ימיו, כתב בספרו האחרון, ואני מצטטת: "יש להנהיג את עקרון שיווי הזכויות בשביל כל האזרחים מכל הגזעים, הדתות, השפות או המעמדות, ללא כל הגבלה, בכל שטחי החיים הציבוריים בארץ".

ע'דיר כמאל מריח: היה זה מנחם בגין שנאם במליאת הכנסת בשנת 1962 ואמר: אנחנו מאמינים שבמדינת היהודים צריך להיות, ויש, שוויון זכויות לכל האזרחים, ללא הבדלי דת, לאום ומוצא.

ע'דיר כמאל מריח: חבריי, תיקון החוק שאני מעלה כאן לפניכם, הצדק השוויוני שאני מציעה, עומד בהלימה אל מול ערכי בגין וז'בוטינסקי.

ע'דיר כמאל מריח: אתם יודעים, לא רק בגין וז'בוטינסקי האמינו בשוויון.

ע'דיר כמאל מריח: בדמוקרטיות רבות בעולם, השמירה על זכויות המיעוטים מעוגנת בחוקה שלהם.

ע'דיר כמאל מריח: כך בקנדה, בבלגיה ובאיטליה, אפילו בהודו חברתנו, הדמוקרטיה הגדולה בעולם, מדינה עם מגוון אתני ודתי רחב, החוקה מבטיחה שם זכויות שוות לכלל האזרחים, ובתוך כך אוסרת אפליה על בסיס דת, גזע, קסטה, מין או מקום לידה.

ע'דיר כמאל מריח: על אף, אדון דיכטר, שהשפה הרשמית במדינה היא הינדית, הודו מאפשרת לתתי-המדינות המרכיבות אותה להכיר בשפות הנוספות כרשמיות.

ע'דיר כמאל מריח: בפינלנד, השפות הרשמיות במדינה הן כמובן פינית, אבל גם שבדית, לאחר שרצתה המדינה להבטיח את זכויות המיעוט השבדי במדינה.

ע'דיר כמאל מריח: זה נחמד ונעים למכור לעולם שאנחנו המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון, שאנחנו אי השפיות שבו זכויות המיעוטים נשמרות, שאנחנו דוגמה ומופת איך דמוקרטיה צריכה להתנהל ולהיראות.

ע'דיר כמאל מריח: חבריי, חוק הלאום פגע פגיעה אנושה בקביעה זו.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני ראש הממשלה, אתה בכלל התעניינת, הקשבת, התעמקת, ניהלת שיחה כנה ואמיתית עם אזרח אחד שנפגע מחוק הלאום?

ע'דיר כמאל מריח: אתה בכלל ניסית להבין איך החוק הזה פגע ברגשותיו, בחייו, בתחושת השייכות שלו למדינה?

ע'דיר כמאל מריח: מעניין אותך לדעת איך זה משליך על האזרחים שלך ומה חושב דור העתיד על עצמו ועל מדינתו?

ע'דיר כמאל מריח: במקום לשבת במגדל השן שלך, צא, צא, אדוני ראש הממשלה.

ע'דיר כמאל מריח: צא לשטח, צא לפריפריה, צא למיעוטים, שמע את התסכול והזעם על המדיניות שאתה מיישם, תרגיש בעצמך מה זה עושה לבני 18 שעומדים בפני גיוס לצה"ל.

ע'דיר כמאל מריח: צא לחוש, צא לשמוע, צא להשכיל ולהבין איך המדיניות שלך צורבת את פניה של החברה הישראלית.

ע'דיר כמאל מריח: אבל כנראה אתה מספיק טרוד בבעיותיך שלך.

ע'דיר כמאל מריח: למה לי להטריד אותך בזוטות?

ע'דיר כמאל מריח: מה שכן, אנחנו בוחנים את כולכם, את כולכם, האנשים שנוהרים לכפרים שלנו במכוניות השרד ערב הבחירות כדי לזכות בקולנו.

ע'דיר כמאל מריח: ואנחנו אומרים: לא עוד.

ע'דיר כמאל מריח: תם העידן של גנבת הקולות מהמיעוטים; תם העידן של הזלזול באינטליגנציה של המיעוטים; תם העידן של השקרים וההבטחות והאמירות העקרוניות שהיו נכונות לשעתן.

ע'דיר כמאל מריח: חוק הלאום, חברים, הוא תעודת הזהות של מדינת ישראל ויהיה הפרק הפותח בחוקה העתידית.

ע'דיר כמאל מריח: חוק הלאום מתעלם מרבע מהאזרחים במדינה – ואני ביניהם.

ע'דיר כמאל מריח: זה לא אתי וזה לא דמוקרטי.

ע'דיר כמאל מריח: אני חוזרת ומדגישה: אין ברצוני לאיים או לערער על צביונה של המדינה כמדינה יהודית – לא עליה ולא על יהדותה ולא על סמליה.

ע'דיר כמאל מריח: אני באה לעגן – –

סמי אבו שחאדה: – – –

ע'דיר כמאל מריח: – – ערך חשוב ובסיסי.

סמי אבו שחאדה: ולכן את – – –

ע'דיר כמאל מריח: לא ביקשנו יותר ולא ביקשנו פחות; דורשים שוויון.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא מתכוונת – – –

סמי אבו שחאדה: – – – ערכים שאת מייצגת, וחבל.

סמי אבו שחאדה: חבל.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא מתכוונת לענות לך.

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, את כבר בחריגה של שתי דקות.

קריאה: – – –

קריאה: חבל, ע'דיר, באמת חבל – – – שוויון – – –

ע'דיר כמאל מריח: אני מסיימת.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: כל מי שיבחר לברוח היום מהצבעה או ירים אצבע היום נגד השוויון בין בני אדם, לכל הפחות שיהיה מודע לכך שהוא הפך להיות באופן רשמי לגזען, עם אות קין לכל החיים.

ע'דיר כמאל מריח: שיחזור היום הביתה ויסתכל לילדים שלו, לנכדים שלו, בעיניים ויספר – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

ע'דיר כמאל מריח: – – איך הוא עשה היום מעשה שפל – סמוטריץ' – בייחוד היום, ערב תשעה באב – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

ע'דיר כמאל מריח: – – יום אבל, שמתריע על הסכנה הטמונה בשנאה ובפילוג – –

קריאות: – – –

ע'דיר כמאל מריח: – – ומדגיש בפנינו את החשיבות של האחדות, של הסובלנות.

ע'דיר כמאל מריח: אירועים שקרו לפני אלפיים שנה משליכים על המציאות כיום, של ימינו.

ע'דיר כמאל מריח: אל תחריבו את החברה הישראלית על כל גווניה בגלל שנאת חינם.

ע'דיר כמאל מריח: זכרו, גרים הייתם בארץ מצרים.

ע'דיר כמאל מריח: יש רגעים – – –

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, אי-אפשר, יש כללים.

ע'דיר כמאל מריח: אני מסיימת.

בצלאל סמוטריץ': יש מדינה שמתייחסת – – – יותר טוב מאיתנו?

יריב לוין: תכף זה הופך לשני חוקים.

ע'דיר כמאל מריח: פסקה אחרונה ואני מסיימת.

ע'דיר כמאל מריח: רק להזכירכם, יש רגעים שבהם נבחרי ציבור צריכים להתעלות מעל ה"כאן ועכשיו" ולחשוב איזה חותם, איזו מורשת ואיזה סל ערכים הם משאירים אחריהם, כי ההיסטוריה תשפוט את כולנו.

ע'דיר כמאל מריח: האמינו בשוויון בבני אדם.

ע'דיר כמאל מריח: היו אמיצים.

ע'דיר כמאל מריח: תצביעו בסוגיה מהותית זאת לפי ערכים הומניים, אוניברסליים, בסיסיים ונכונים, ולא לפי תכתיבים פוליטיים צרים ומשמעת סיעתית.

ע'דיר כמאל מריח: השוויון כערך – –

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, באמת.

יריב לוין: יש איזה גבול.

יריב לוין: תודה רבה.

ע'דיר כמאל מריח: – – גבוה מעל שיקולים אלה, הוא על-זמני.

יריב לוין: תודה רבה.

ע'דיר כמאל מריח: האמינו בשוויון – –

יריב לוין: תודה רבה.

ע'דיר כמאל מריח: – – והצביעו בעד השוויון.

יריב לוין: ישיב בשם הממשלה השר המקשר דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, התפעלתי מאוד מהברכה שבירכת בערבית את אחינו הדרוזים והמוסלמים.

דוד אמסלם: קודם כול, גם אני רוצה להצטרף לברכות לאחינו המוסלמים והדרוזים.

יריב לוין: נא להגביר את המיקרופון, בבקשה.

דוד אמסלם: אני אומר שאני רוצה להצטרף ליושב-ראש, גם לאחל לאחינו הדרוזים והמוסלמים חג שמח לרגל עיד אל-אדחא.

דוד אמסלם: אז באמת שיהיה חג שמח.

דוד אמסלם: לפני שאני אענה לחברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח בעניין הצעת החוק שלה, אני רוצה להתייחס לדיון הקודם שהיה כאן – ושמעתי גם את חברת הכנסת זנדברג – לגבי סוגיית האלימות.

דוד אמסלם: קודם כול, צריך להבין: אנחנו בית"רים.

דוד אמסלם: אנחנו אנשים ישרים, הגונים.

דוד אמסלם: ככה חונכנו, בניגוד לאנשי השמאל.

דוד אמסלם: דרך אגב – – –

יאיר גולן: תפסיק להפיץ שנאה – –

דוד אמסלם: דקה, תן לי.

יאיר גולן: – – מה פתאום אנשי השמאל – –

דוד אמסלם: מספיק, למה אתה – – –

יאיר גולן: – – מה אנשי השמאל – – –

דוד אמסלם: למה אתה צורח, לא הבנתי.

דוד אמסלם: הינה, אתה רואה את האלימות שלך?

דוד אמסלם: אני ישבתי כאן, שתקתי כששמעתי – –

יאיר גולן: שתקת.

יאיר גולן: ראינו אותך – – – שותק – – –

דוד אמסלם: – – בגלל שאתה בנוי ככה.

דוד אמסלם: הרי אמרתי לך, אתה אדון הארץ, מותר לך הכול – להפריע, להתפרע – – –

יאיר גולן: אה, שוב דפקו אותי, שוב אני מסכן, שוב אני אומלל – – –

דוד אמסלם: לא, לא דפקו אותנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אמרתי לך, ההתנשאות והחוצפה שלך – דרך אגב, אתה המודל בדיוק לכל אנשי השמאל האליטיסטים.

דוד אמסלם: בדיוק ככה.

דוד אמסלם: זה אתם.

רם בן ברק: כל אנשי השמאל שקרנים – – –

דוד אמסלם: בקיצור, אנחנו בעצם בית"רים.

דוד אמסלם: אנחנו גדלנו על ערכים אחרים.

דוד אמסלם: אנחנו גדלנו – –

יאיר גולן: אתה לא בית"רי, אתה ביביסט.

יאיר גולן: אתה לא בית"רי, אתה ביביסט.

יאיר גולן: אתה לא בית"רי, אתה ביביסט.

דוד אמסלם: – – על ערכים של יושר, הגינות; דרך אגב, זכויות אזרח, זכויות אדם.

ע'דיר כמאל מריח: אז בבקשה, תצביע בעד חוק הלאום – –

דוד אמסלם: אני אסביר לך עוד מעט.

ע'דיר כמאל מריח: – – ואז אנחנו נחגוג את עיד אל-אדחא באמת – – –

דוד אמסלם: שמעתי, אבל את מפריעה לי כרגע.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא מפריעה לך, בבקשה.

דוד אמסלם: תראי, אני שומע אותך בקשב רב, יושב כאן, לא מסכים עם אף מילה שלך – עוד מעט אני אנמק למה – –

קריאות: – – –

ע'דיר כמאל מריח: עם אף מילה לא מסכים?

דוד אמסלם: – – אבל אני לא מפריע לך.

דוד אמסלם: שומע.

יריב לוין: טוב, רבותיי, מספיק.

יריב לוין: חבר הכנסת להב הרצנו, חבר הכנסת גולן, חברת הכנסת כמאל מריח, מספיק, באמת, תנו לו להשיב.

יריב לוין: הוא ישב פה, לא הוציא מילה מהפה 13 דקות, לא שנייה פחות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו בוודאי נגד אלימות מכל סוג שהוא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר לך – את עוד בחורה צעירה – אני, כשגדלתי, דרך אגב, האלימות נגד אנשי הימין הייתה עוד לפני קום המדינה.

דוד אמסלם: צריך להבין.

ע'דיר כמאל מריח: איך זה קשור לחוק הלאום עכשיו?

ע'דיר כמאל מריח: תענה לשאלה.

דוד אמסלם: לא קשור, אני רק מסביר באופן כללי.

ע'דיר כמאל מריח: גם אני מגנה אלימות, אני איתך – – –

דוד אמסלם: תני לי רק שנייה.

רם בן ברק: באופן כללי – – – כל השמאל שקרן.

דוד אמסלם: אנחנו בית"רים, אנחנו בית"רים – – –

יריב לוין: רבותיי, תנו לו להשיב.

יריב לוין: אי-אפשר ככה.

רם בן ברק: לא ניתן לו לדבר – – – הוא לא מדבר לעניין.

דוד אמסלם: רם בן ברק, אני מבין – – –

יריב לוין: חבר הכנסת בן ברק, אני מניח שאתה לא מתכוון למה שאתה אומר.

רם בן ברק: – – –

יריב לוין: למה לא תיתן לו לדבר?

יריב לוין: כי לא מוצא חן בעיניך מה שהוא אומר?

יריב לוין: מה זה?

דוד אמסלם: רם בן ברק, אני רק מציע באמת, שאנחנו נגיע לסיכום – – –

רם בן ברק: – – – איזה בושה זאת.

יריב לוין: מה זה?

דוד אמסלם: רם בן ברק, לפני שאני מדבר כאן אני מציע באמת להעביר אליך את התוכן של הדברים שלי, שתאשר לי מה לומר.

רם בן ברק: תעביר, אולי – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, ככה בעצם אתם עושים בכל מדינת ישראל בחודש האחרון.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לספר לך שאנחנו גדלנו במציאות שאנשי השמאל רדפו אותנו תמיד, את ההורים שלנו, בעבודות וכו', לכן אנחנו מקדשים את הערכים הדמוקרטיים – בבסיס, בנשמה, לא בגלל שאנחנו באים ומדברים ואמורים להתייפייף, ולחיות, מה שנקרא, בעולם צבוע ושקרן.

ע'דיר כמאל מריח: מצוין.

דוד אמסלם: אז לכן שתביני מי הם אנשי השמאל במדינת ישראל.

דוד אמסלם: מה גרעין החינוך שלהם, מאיפה הם באו ואיך הם מסתכלים על אנשי הימין.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: עכשיו לעניין – – –

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: לכן אנחנו מגנים כל סוג של אלימות – – –

רם בן ברק: תפסיק עם ההסתה הזאת – – –

דוד אמסלם: אבל אנחנו – אני שומע, אני שומע – – –

יאיר גולן: – – –

דוד אמסלם: אל תפריע לי.

דוד אמסלם: מר גולן, אל תפריע לי.

דוד אמסלם: ירדת פה, אני מבין, למטה, כדי להפריע יותר.

יאיר גולן: נכון.

דוד אמסלם: נו, זה בדיוק הדרך שלכם.

דוד אמסלם: אתה מביא למה אתה אלים?

יאיר גולן: אני אלים?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: יש אלימות מילולית – –

יאיר גולן: אתה לה פמיליה.

דוד אמסלם: – – יש אלימות פיזית.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מפעיל סוג של אלימות – –

יאיר גולן: בטח.

דוד אמסלם: – – בגלל שאתה כזה.

דוד אמסלם: בגלל שאם לא מסכימים איתך – – –

יאיר גולן: – – –

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שקורה לכם – כשלא מסכימים איתכם אתם אלימים.

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לספר משהו.

דוד אמסלם: עכשיו פתאום נזעקה לה, נזעקתם אתם – אני רואה כאן – –

יאיר גולן: אתה שקרן, אתה שקרן, אתה שקרן.

דוד אמסלם: – – ששר המשפטים – –

יאיר גולן: אתם האלימים.

דוד אמסלם: – – ניסנקורן – אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, מפריעים לנו פה, אתה יודע – כרגיל.

יריב לוין: בסדר, לא חשוב.

דוד אמסלם: אנחנו רגילים לזה, אבל אני מבקש שתפעיל את סמכותך.

יריב לוין: השר אמסלם, אני, איך אומרים?

יריב לוין: סומך עליך.

דוד אמסלם: שר המשפטים מצפה מראש הממשלה לגנות את האלימות.

דוד אמסלם: יש שיסוי מטורף, ומצפה מראש הממשלה ומשר הבט"פ לצאת נגד זה.

דוד אמסלם: יש הסתה נגד המפגינים, ויש הסתה נגד בתי המשפט, והסתה נגד שלטון החוק.

דוד אמסלם: רבותיי, אתם מסיתים נגד ראש הממשלה ארבע שנים על בסיס יומי.

דוד אמסלם: לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: אתם התחלתם בכל הפילוג הזה במדינת ישראל, אתם – –

ע'דיר כמאל מריח: – – – לחוק הלאום.

דוד אמסלם: – – וכל המערכות שתומכות בכם, מהפרקליטות ועד – – –

ע'דיר כמאל מריח: מה זה קשור לחוק הלאום?

דוד אמסלם: אתם התחלתם, נכון, החברים של ניסנקורן.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אתם, טבועה בכם האלימות הבסיסית.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אתם האנשים הכי אנטי-דמוקרטיים.

דוד אמסלם: אתם לא מקבלים את הכרעת העם.

דוד אמסלם: אתם לא תקבלו אותה לעולם, כל עוד לא נבחרתם.

דוד אמסלם: אתם קוראים לציבור הימני "אוכלי עשב", לא אני, בגלל שאתם יהירים, שחצנים, מתנשאים ומאמינים לבלוף של עצמכם.

ע'דיר כמאל מריח: – – – שהגנת עליו – – –

דוד אמסלם: אתם חושבים שמותר לכם הכול במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני לא האמנתי שערב – – –

קריאה: – – – לא לשמאל, הצבעה לימין.

דוד אמסלם: עוד פעם?

יוראי להב-הרצנו: איך אתה מדבר – – –

יריב לוין: מספיק, חבר הכנסת – –

דוד אמסלם: אני לא האמנתי – –

יריב לוין: – – להב הרצנו, שב.

דוד אמסלם: – – לא האמנתי שערב תשעה באב – –

יוראי להב-הרצנו: – – –

יריב לוין: שב מייד.

דוד אמסלם: – – אני צריך לדבר ככה עליכם.

יריב לוין: חבר הכנסת להב הרצנו, שב, שב.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: אתם הופכים את היוצרות.

יריב לוין: שב, בבקשה.

דוד אמסלם: בואו תראו את ההפגנות.

דוד אמסלם: אני אמרתי לכם – – –

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יריב לוין: שב במקום.

דוד אמסלם: אני העליתי סרטון בפייסבוק שלי.

יריב לוין: מספיק.

דוד אמסלם: תראו את האלימות, תראו את האלימות שאתם מפעילים הלכה למעשה.

ע'דיר כמאל מריח: – – –

דוד אמסלם: אתם גורמים לאנרכיה במדינת ישראל איפה שאתם רוצים, כל יום.

דוד אמסלם: אתם מדברים על אלימות?

דוד אמסלם: לא שמעתי אתכם מצייצים.

דוד אמסלם: אתם גם מתדלקים את ההפגנות האלימות האלה – –

אלי אבידר: – – –

דוד אמסלם: – – העברייניות האלה – – –

קריאה: יואב סגלוביץ', אלי – – –

דוד אמסלם: כאילו: אנחנו נגד אלימות, אנחנו בכלל בחוג לספרות עכשיו.

דוד אמסלם: תראו מה אתם עושים – – –

אלי אבידר: – – –

דוד אמסלם: תראו את עקירת השלטים שעשיתם שם, האבנים, המכות, המכות לשוטרים.

דוד אמסלם: תראו שאתם עוברים על החוק של הקורונה – בלי מסכות ובלי כלום.

דוד אמסלם: מפיצים את המגפה בקרב עם ישראל, ממשיכים.

אלי אבידר: זה אתם.

מיקי לוי: אתה חוזר על השטויות של ראש הממשלה.

תמר זנדברג: אתם אשמים, אתם אשמים – – –

דוד אמסלם: אתם מדברים?

דוד אמסלם: חצופים.

דוד אמסלם: אתם אדוני הארץ.

דוד אמסלם: הרי אמרנו – –

מיקי לוי: אתה חוזר על השטויות של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: – – אתם אדוני הארץ, מותר לכם הכול.

יריב לוין: מספיק.

תמר זנדברג: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, אפשר לקרוא גם בישיבה.

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח.

מיקי לוי: – – – של ראש הממשלה, תתבייש.

יריב לוין: נא לשבת.

דוד אמסלם: אני בזמנו אמרתי – –

יריב לוין: חבר הכנסת להב הרצנו, לשבת, לשבת – – –

תמר זנדברג: – – –

דוד אמסלם: אני בזמנו אמרתי, כשתפרו את התיקים לראש הממשלה בתחילת הדרך – –

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, לשבת.

דוד אמסלם: – – אני אמרתי שהציבור הימני לא יסכים לזה.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים.

דוד אמסלם: אנחנו לא טיפשים כל כך כמו שאתם חושבים.

דוד אמסלם: לימדו אותנו קצת גם לקרוא ולכתוב.

דוד אמסלם: אנחנו קוראים.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אנחנו רואים על מה מדובר, הכול בעיתונים.

תמר זנדברג: – – –

דוד אמסלם: אמרתי, אם אנשים יצאו לרחובות, מיליונים – אני שומע, כן, מסיבת עיתונאים של מר מנדלבליט.

דוד אמסלם: סליחה, היועץ המשפטי מנדלבליט – –

אלי אבידר: – – –

דוד אמסלם: – – ושי ניצן, שאומרים שאני – –

אלי אבידר: – – –

דוד אמסלם: – – מדבר באופן לא אחראי, אמירות מסוכנות.

אלי אבידר: איזה – – –

דוד אמסלם: הם גורמים אנרכיה – לא שמענו אותם אומרים מילה וחצי מילה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל – –

אלי אבידר: – – –

דוד אמסלם: – – שהם תומכים בהם – –

אלי אבידר: – – – מסוכן.

דוד אמסלם: – – והם יוצאים להפגנות בשביל להגן עליהם.

דוד אמסלם: הרי זו אותה הקבוצה.

רם בן ברק: אתה בושה לבית הזה.

דוד אמסלם: אתם מבינים?

דוד אמסלם: רם בן ברק, רם בן ברק, הבוס שלך שמע אותך.

דוד אמסלם: בסדר, קידמנו אותך בעוד מקום עכשיו.

דוד אמסלם: אבל הרי אתה יודע את האמת, אתה יודע את הבלוף.

דוד אמסלם: בתוך-תוככם אתם מכירים.

דוד אמסלם: גם אתה, גם אתה.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: גם אתה – –

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: – – למה אמרת – אתה, לדעתי – על הלבנים והשחורים.

דוד אמסלם: גם אתה דיברת, גם אתה.

רם בן ברק: – – – אז יש לך זכות לדבר בכלל?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח.

יריב לוין: חבר הכנסת בן ברק, לשבת, בבקשה.

יריב לוין: אפשר לקרוא קריאות גם בישיבה.

רם בן ברק: – – –

מיקי לוי: נאשם בשוחד והפרת אמונים ומרמה.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

רם בן ברק: אתה לא מתבייש.

יריב לוין: חבר הכנסת להב הרצנו, תלמד מחבר הכנסת אבידר, שקורא קריאות ביניים כל הזמן אבל עושה את זה בישיבה, ותאמין לי – שומעים אותו מצוין.

יריב לוין: לא מוכרחים לעמוד.

יואל רזבוזוב: זה כי הוא גבוה.

אלי אבידר: לא אמרתי כלום.

יריב לוין: – – – אני יכול להרגיע אותך, שומעים.

דוד אמסלם: רם בן ברק.

דוד אמסלם: אתה דיברת על השחורים והלבנים.

דוד אמסלם: אתה, אתה, אתה.

דוד אמסלם: אני במקומך לא היית מעז לבוא לפה בכלל, לצאת מהבית.

דוד אמסלם: אתה, ולמה?

דוד אמסלם: גדלת ככה.

דוד אמסלם: לפעמים נפלט לכם, לפעמים יוצא לכם בלי להרגיש.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: האמת הרי תמיד יוצאת – מתי?

דוד אמסלם: כשאתה לא כל כך חושב.

דוד אמסלם: כשאתה משיח לפי תומך.

דוד אמסלם: פתאום אתה מוציא את מה שגדלת עליו בבית.

רם בן ברק: – – – אתה משקר ואתה יודע שאתה משקר.

דוד אמסלם: אז אתה מבין, בסדר.

דוד אמסלם: אז לכן אני, כשאני רואה את הלפידים, כשאני רואה את הבריירות שמתעופפות על השוטרים, כשאני רואה שוטרים פצועים – לא שמעתי אתכם אומרים מילה.

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: מיקי לוי, לא שמעתי אתכם אומרים מילה.

דוד אמסלם: דרך אגב, השוטרים, מבחינתי – אני מצדיע להם, בכל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: כשאני – –

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: – – מדבר על המשטרה אתה יודע שאני לא מדבר על 35,000 שוטרים.

דוד אמסלם: אני מדבר על היחידה שסגלוביץ' דיבר עליה – – –

ע'דיר כמאל מריח: אתה מוכן בבקשה לענות לי על תיקון חוק הלאום, תענה על תיקון חוק הלאום – – –

דוד אמסלם: סגלוביץ' אמר שיש לו את הזכות להקים אותה – – –

ע'דיר כמאל מריח: מה קשור סגלוביץ'?

דוד אמסלם: ואני מדבר רק על הצמרת שלה.

דוד אמסלם: שלושה-ארבעה אנשים – –

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: – – אני מדבר על מסמך יצחקי – –

מיקי לוי: – – – סגלוביץ'.

דוד אמסלם: – – אני מדבר על מסמך יצחקי, שיש עליו חומרים.

דוד אמסלם: אני מדבר על מה שסגלוביץ' עשה – –

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: – – כן, בפרשת הרפז.

דוד אמסלם: על זה אני מדבר.

מיקי לוי: תתבייש.

ע'דיר כמאל מריח: – – – חוק הלאום.

דוד אמסלם: אתה מבין, על זה אני מדבר.

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: אני לא מדבר על שוטרי התנועה, אני לא מדבר על שוטרי הסיור.

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: אני לא מדבר על השוטרים שעומדים ושומרים על הסדר ליד ראש הממשלה – –

מיקי לוי: איזה – – –

דוד אמסלם: – – וזורקים עליהם אבנים, בריירות, שלטים, עוקרים תמרורים.

דוד אמסלם: לא על זה אנחנו מדברים.

ע'דיר כמאל מריח: אתה מוכן, בבקשה – – –

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, מספיק כבר.

דוד אמסלם: אצלכם הכול שקרים.

יריב לוין: תשבי במקום.

דוד אמסלם: אתם חיים בעולם של שקר.

יריב לוין: תשבי במקום עכשיו.

ע'דיר כמאל מריח: הוא מוכן לענות לי – – –

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, תשבי במקום.

יריב לוין: הוא ישיב.

ע'דיר כמאל מריח: הוא מוכן לענות לי, בבקשה – – –

יריב לוין: את לא הצנזורה על הדברים שלו.

יריב לוין: שבי במקום – – –

ע'דיר כמאל מריח: – – – המדינה.

ע'דיר כמאל מריח: תענה לי.

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יריב לוין: שבי במקום, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: שיענה לי על השאלה למה אני לא יכולה להיות אזרחית שווה במדינת היהודים.

יריב לוין: הוא יאמר את מה שהוא רוצה לומר.

יריב לוין: שבי במקום.

אלעזר שטרן: מפקד מחוז ירושלים, בשבילך.

יריב לוין: שבי במקום, בבקשה.

יריב לוין: מה זה?

דוד אמסלם: זוכר אותו, אל תדאג, הייתי בירושלים בעירייה.

מיקי לוי: אתה רואה – – –

יריב לוין: 13 דקות אמרת מה שאת רצית ואף אחד לא הפסיק אותך.

ע'דיר כמאל מריח: אבל שיענה לי על השאלה.

דוד אמסלם: לכן – – –

יריב לוין: הוא יאמר מה שהוא רוצה.

יריב לוין: אף אחד לא יכתיב לו מה לומר.

יריב לוין: מה זה ההתנשאות הזו?

יריב לוין: מה זה הדבר הזה?

ע'דיר כמאל מריח: איזה התנשאות?

יריב לוין: מספיק כבר.

דוד אמסלם: זה שאת מפריעה לי.

רם בן ברק: – – – אנשים.

דוד אמסלם: לכן, אני אומר, אתם ממשיכים את השיטה המפא"יניקית הרגילה שחיינו עליה.

דוד אמסלם: אתם אנשים שמשקרים, אנשים אלימים, אנשים שבעצם – – –

רם בן ברק: אתה המפא"יניק.

דוד אמסלם: אתם אנשים שמשקרים, אנשים אלימים, אנשים שבעצם יש לכם עולם ערכים הפוך, יש לכם מוסר כפול.

דוד אמסלם: אתם באמת באמת, מה שמעניין אתכם זה רק להחליף את השלטון, את ראש הממשלה ואת הימין.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אתכם.

דוד אמסלם: אמרתי, אתמול לא עליתם לירושלים, החלטתם להפגין ליד הבית של שר הבט"פ, שכל חטאו, אמר: חבר'ה, יש גם תושבים, יש פה הפקרות, אנרכיה, חוסמים את ליבה של ירושלים, ארבעה-חמישה רחובות, כל כיכר פריז חסומה – המקום המרכזי בירושלים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שבא לכם, בא לכם.

דוד אמסלם: אתם, שופטי העליון נותנים לכם היתרים – שופטת כזאת או אחרת – למה?

דוד אמסלם: בגלל שבא לה.

קטי קטרין שטרית: דודי, דודי.

דוד אמסלם: אתם מבינים איך זה עובד?

דוד אמסלם: אתם מכירים מקום כזה בעולם – – –

יריב לוין: אנא, לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית, אפשר לקרוא, אבל בישיבה.

יריב לוין: בישיבה, בבקשה.

יריב לוין: אני מבקש לשבת.

קטי קטרין שטרית: אם זה היה הפוך הם היו אומרים שאנחנו אנרכיסטים.

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית, אני מבקש לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית, אני מבקש לשבת.

יריב לוין: אפשר לומר מה שרוצים, אבל לא בעמידה.

דוד אמסלם: אתם שופכים את דמו של ראש הממשלה על בסיס יומי, מסיתים ברמות שאני אומר לכם שאם הוא היה יוצא לרחוב היו יורים בו.

דוד אמסלם: תראו את השנאה.

מיקי לוי: שוחד, הפרת אמונים.

ע'דיר כמאל מריח: דרך אגב, וכל זה על מה?

ע'דיר כמאל מריח: על זה שהוא עובד 20 שעות לטובת אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אבל הוא נאשם.

דוד אמסלם: בואו אני אספר לכם את האמת.

דוד אמסלם: אתה יודע, הרי אף אחד פה לא מגיע לקצה אצבע של היכולות שלו.

דוד אמסלם: אתם יודעים את האמת.

מיקי לוי: אני מודה – – –

דוד אמסלם: אז מי, לפיד יהיה ראש ממשלה?

דוד אמסלם: מי, אתה?

דוד אמסלם: תגיד לי מי.

דוד אמסלם: מי יהיה פה, ליברמן?

מיקי לוי: – – –

דוד אמסלם: הרי אתם לא מגיעים לקרסוליים שלו, אבל מה, זה לא מעניין, המדינה.

דוד אמסלם: לא מעניין, ולא הבחירות.

דוד אמסלם: 2.5 מיליון אזרחי מדינת ישראל הצביעו בשבילו.

דוד אמסלם: מה זה מעניין אתכם?

דוד אמסלם: לא מעניין אתכם.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אוכלי העשב לא חשובים, אתם מבינים?

דוד אמסלם: רק מדינת תל אביב והמתנשאים.

דוד אמסלם: אתם הרי לא ביכולות – – –

מיקי לוי: אבל הוא נאשם בשוחד.

מיקי לוי: מדינת ישראל – – –

דוד אמסלם: כן, בלוף.

דוד אמסלם: על מה האשימו אותו?

דוד אמסלם: איך אומר שי ניצן: נתנו כאן תקדים משפטי.

דוד אמסלם: מה השוחד?

דוד אמסלם: תספר מה השוחד – – –

מיקי לוי: שוחד והפרת אמונים.

דוד אמסלם: איזה כתבה, לכאורה, באיזה אתר.

דוד אמסלם: אתם אפילו לא מספרים את האמת.

קריאה: שוחד והפרת אמונים.

דוד אמסלם: תגידו, קיבל כתבה אוהדת באתר.

דוד אמסלם: לא – שוחד.

דוד אמסלם: הציבור כאילו לא חושב.

דוד אמסלם: מה זה שוחד?

דוד אמסלם: הבן שלי מבין שוחד: מעטפות, מקבל בתים – לא.

דוד אמסלם: זה תמיד קרה.

דוד אמסלם: אף אחד לא מדבר.

דוד אמסלם: בואו נחקור את ה-2.5 מיליון דולר שקיבל אהוד ברק, שמממן כנראה חלק מההפגנות האלה.

דוד אמסלם: לא.

ע'דיר כמאל מריח: דודי, איפה הערכים שלך, שגדלת עליהם?

דוד אמסלם: לא נבדוק את מנדלבליט בפרשת אשכנזי.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא נבדוק את הממד החמישי.

דוד אמסלם: לא, מה פתאום.

דוד אמסלם: אנחנו נבדוק חמש שנים רק את ראש הממשלה, אם הוא קיבל סיגר.

דוד אמסלם: השקיעו שם למעלה מ-200 מיליון שקל.

מיקי לוי: אנחנו בעד.

מיקי לוי: אנחנו בעד.

דוד אמסלם: הפכו כל אבן בעולם.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שככה החלטתם.

ע'דיר כמאל מריח: הוא שכח את – – –

דוד אמסלם: יש את מסמך יצחקי, יש שם מסמך שמופעל, אני עשיתי דיון על העניין.

יריב לוין: השר אמסלם, אנא, תתכנס לסיום, בבקשה.

יריב לוין: אנא, תתכנס לסיום.

דוד אמסלם: אתה יודע, קשה לי בסוגיה הזאת – –

יריב לוין: אבל אין מה לעשות.

דוד אמסלם: – – בגלל שהצביעות שלהם זה דבר שבאמת חוצה את כל הגבולות.

יריב לוין: השר אמסלם, פסקת סיום, ואנחנו נוכל לעבור להצבעה, אלא אם כן חברת הכנסת מריח תרצה להשיב, והיא זכאית לכך.

יריב לוין: בבקשה.

אלי אבידר: אנחנו בעד ועדת חקירה.

יריב לוין: בבקשה, השר אמסלם, פסקה אחרונה.

אלי אבידר: – – – דודי, אנחנו בעד.

דוד אמסלם: תגישו הצעה בעניין, תכתוב למנדלבליט.

יריב לוין: השר אמסלם, פסקה אחרונה, בבקשה.

דוד אמסלם: שנייה, לא, לא, תן לי הזדמנות להסביר.

יריב לוין: אי-אפשר, הזמן נגמר.

יריב לוין: פסקה אחרונה, בבקשה.

דוד אמסלם: טוב, אני בעצם רוצה לענות לך, חברת הכנסת מריח.

ע'דיר כמאל מריח: תודה רבה.

דוד אמסלם: תראי, חוק הלאום – – –

אלי אבידר: סוף-סוף, הגעת למקום הרביעי בפריימריז, החלטת לענות?

דוד אמסלם: חוק הלאום, אני אסביר לך, עבר פה לפני כשנתיים בכנסת – –

קטי קטרין שטרית: יש פריימריז.

דוד אמסלם: – – להערכתי, כשחבר הכנסת דיכטר – ולדעתי מי שניסה לקדם אותו בכנסת לפני כן היה היושב-ראש.

דוד אמסלם: תראו, כשהחוק עבר בכנסת אני התמלאתי גאווה גדולה.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: באמת, כיהודי הרגשתי סוג של התרגשות, ואני אסביר גם מדוע.

דוד אמסלם: אני אסביר מדוע הוא היה חיוני.

יריב לוין: מספיק, רבותיי, תנו לו פסקה אחרונה וגמרנו.

ע'דיר כמאל מריח: אל תסביר לי בבקשה מדוע הוא היה חיוני; תסביר לי למה אני לא שווה בעיניך.

דוד אמסלם: את שווה בעיניי.

יריב לוין: חברת הכנסת כמאל מריח, באמת, נו.

דוד אמסלם: את רוצה תשובה – בבקשה.

דוד אמסלם: אמרתי לך, אנחנו בית"רים.

דוד אמסלם: כל בן אדם נולד בצלם ויש לו זכויות.

דוד אמסלם: כל אזרח במדינת ישראל יש לו זכויות וחובות.

ע'דיר כמאל מריח: התחלת טוב.

דוד אמסלם: את לא צריכה לחלק לי ציונים, אני לא צריך ממך ציונים.

דוד אמסלם: כל אזרח במדינת ישראל, יש לו זכויות וחובות, על זה אין מחלוקת בכלל, בוודאי לא מאיתנו, כבית"רים ליכודניקים.

דוד אמסלם: אולי מפלגת העבודה, אולי השמאל, חי בעולם צבוע – אנשים צבועים.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם שונאים, הם פחות אוהבים את הערבים, פחות מתחברים לנושא.

יריב לוין: השר אמסלם, אני מבקש, פסקה אחרונה.

יריב לוין: אי-אפשר.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך משהו.

אלי אבידר: – – –

יריב לוין: אי-אפשר במצב רגיל – – –

דוד אמסלם: מבחינת הזכויות הלאומיות, עם ישראל – זו המולדת הלאומית שלנו.

דוד אמסלם: אנחנו, עם ישראל, התקבצנו כאן לאחר אלפיים שנה בארץ ישראל – – –

ע'דיר כמאל מריח: אני לא מדברת על זכויות לאומיות.

דוד אמסלם: ואני גם רוצה לומר לך משהו.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום החוק הזה לא היה נחקק בכנסת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אלה היו מפריעים, כל אלה שצועקים עכשיו.

דוד אמסלם: איזה חוק לא היה נחקק היום?

דוד אמסלם: חוק השבות.

דוד אמסלם: גם בג"ץ לא היה מאשר אותו, בגלל שהוא חוק לא שוויוני, וזה נכון, זה לא שוויוני, אבל זאת המדינה של העם היהודי.

ע'דיר כמאל מריח: מה איתי?

דוד אמסלם: את מקבלת זכויות וחובות בדיוק כמוני, כמו הילדים שלי.

ע'דיר כמאל מריח: שוות?

דוד אמסלם: שוות, וככה צריך להיות, זאת לא השאלה.

ע'דיר כמאל מריח: לא, אני שואלת בחוק הלאום – – –

דוד אמסלם: אבל אני מסביר.

דוד אמסלם: יש לך זכויות אישיות כמוני בדיוק.

ע'דיר כמאל מריח: אני יודעת מה יש לי ומה אין לי.

דוד אמסלם: אבל במדינת ישראל יש לאום אחד.

ע'דיר כמאל מריח: אוה, אוה.

דוד אמסלם: הוא לאום העם היהודי.

ע'דיר כמאל מריח: אוקיי.

דוד אמסלם: ולכן – זו שאלה יותר הצהרתית.

דוד אמסלם: הלכה למעשה אין לה משמעות בהתנהלות היומית, בין האזרחים.

ע'דיר כמאל מריח: ועוד איך יש לה משמעויות.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: במדינת ישראל יש את חוק השבות.

דוד אמסלם: לאף אחד אין חוק השבות.

דוד אמסלם: לדעתי, אין מדינה בעולם שיש לה חוק השבות.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא מדברת על חוק השבות.

דוד אמסלם: לכן, זה הסיפור.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה הטריגר לחוק הלאום?

דוד אמסלם: בגלל שהשמאל יכול עוד לבטל את חוק השבות.

דוד אמסלם: לכן אנחנו חוקקנו את חוק הלאום באופן מיוחד.

דוד אמסלם: זו מדינת היהודים, ואנחנו גאים בה, וככה היא תישאר.

דוד אמסלם: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: אוקיי.

ע'דיר כמאל מריח: לא חסרה לך המילה "שוויון" בחוק הלאום?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, יש לך אפשרות להשיב, אם את רוצה.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: השר אמסלם, אנא, שב.

ע'דיר כמאל מריח: דודי אמסלם, אל תטיף לי מוסר, אני יכולה ללמד אותך מוסר, חביבי.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יריב לוין: חבר הכנסת סמוטריץ', אל תפריע לה.

יריב לוין: חבר הכנסת סמוטריץ', שב, בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: לפחות יש בי הומניות ומוסר ואני יודעת איך להציג את העמדות שלי, להבדיל.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד השר, אני תוהה למה דווקא אתה כאן היום.

ע'דיר כמאל מריח: חשבתי שהשר המשיב הוא שר המשפטים.

ע'דיר כמאל מריח: איפה הוא?

ע'דיר כמאל מריח: איפה ניסנקורן, שהיה איתי בכפרים ואמר "אחינו הדרוזים"?

ע'דיר כמאל מריח: איפה אתם?

ע'דיר כמאל מריח: איפה?

ע'דיר כמאל מריח: גבי אשכנזי היה לפני חמש דקות פה.

ע'דיר כמאל מריח: איפה הוא?

ע'דיר כמאל מריח: איפה בני?

ע'דיר כמאל מריח: למה אתה משיב לי בכלל?

דוד אמסלם: את צודקת.

ע'דיר כמאל מריח: צודקת, יפה.

ע'דיר כמאל מריח: חשבתי שאתם חברים, שאתם באותו צד.

ע'דיר כמאל מריח: מה, שכחתם שאתם באותו צד?

ע'דיר כמאל מריח: שכחתם?

ע'דיר כמאל מריח: אני שמחה שאנחנו מסכימים על דבר אחד.

דוד אמסלם: רק שנייה, אנחנו כל הזמן נשארנו בצד שלנו.

ע'דיר כמאל מריח: אה, יפה, הבחנה טובה, אתה יודע, להבדיל.

ע'דיר כמאל מריח: אני שומעת אותך כאדם, אני פונה אליך כאדם.

ע'דיר כמאל מריח: אתה אומר לי: אני גדלתי על ערכים.

ע'דיר כמאל מריח: על איזה ערכים גדלת כשאתה מסרב במשך כל התשובה הזאת לענות לי למה אני אזרחית לא מספיק שווה בעיניך, במדינת היהודים?

ע'דיר כמאל מריח: אני לא חולקת עליך, זו מדינת הלאום של העם היהודי; אני חולקת על מה שחסר בחוק.

ע'דיר כמאל מריח: אין לי בעיה עם מה שמופיע בחוק.

ע'דיר כמאל מריח: אני באה להוסיף תיקון של שוויון.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני כבוד השר רפי פרץ, איתך היו לי שיחות, אני יודעת איזה אדם אתה, אני תוהה כיצד תצביע עכשיו.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא באה לערער על היהדות של המדינה, לא על הסמלים שלה, לא על הדגל ולא על ההמנון.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע מי אני.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע על מה התחנכתי ואיזה ערכים ינקתי.

ע'דיר כמאל מריח: אני תוהה, איך אתה תצביע על החוק הזה?

רפי פרץ: מגיעות לך ולדרוזים כל הזכויות.

ע'דיר כמאל מריח: לא רק לי, לכל האנשים המדהימים שצופים בנו היום, למיעוטים, שאנחנו צריכים לחזק את השייכות שלהם ולהתייחס אליהם כאל אזרחים שווים.

ע'דיר כמאל מריח: שוויון.

ע'דיר כמאל מריח: אבי דיכטר, אתה נכנסת לבתים שלנו, נהיית חבר, אכלת, כל הדרוזים חברים שלך, ובסוף מה?

ע'דיר כמאל מריח: דקרת אותנו בגב עם חוק הלאום הזה.

אבי דיכטר: ע'דיר כמאל מריח, את השוויון מעגנים בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

קריאה: כל הצרות מדיכטר, כולל רעידת האדמה בסולם 0.8.

ע'דיר כמאל מריח: המילה "שוויון" – תאמינו לי, עשיתי דוקטורט בחוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: המילה "שוויון", הערך שוויון אינו מחוקק בחקיקת יסוד.

ע'דיר כמאל מריח: אני באה להשלים את החסר.

ע'דיר כמאל מריח: למה זה מפחיד אתכם?

ע'דיר כמאל מריח: דודי, אמרת לי שגדלת על ערכים.

ע'דיר כמאל מריח: אני שונה ממך?

ע'דיר כמאל מריח: יש לי קרניים על הראש?

ע'דיר כמאל מריח: במה אני שונה ממך שאני לא מספיק שווה בעיניך?

יואב קיש: ע'דיר, מטעים אותך.

יואב קיש: זה שקר.

יואב קיש: אנחנו נגד לאומנות ערבית.

ע'דיר כמאל מריח: אז בוא תעזור לי, תצביע בעד תיקון החוק.

יואב קיש: אל תלכי ללאומנות ערבית.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא הולכת ללאומנות.

יריב לוין: סגן השר קיש, אנא, לשבת.

יריב לוין: אנא, לשבת, סגן השר קיש.

אלעזר שטרן: יואב, אתם וגלנט יחד – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, תאמין לי, היא מסתדרת מצוין לבד, היא לא צריכה עזרה.

ע'דיר כמאל מריח: יואב, בוא תהיה לי פרטנר.

ע'דיר כמאל מריח: יואב, בוא נקדם יחד את תיקון החוק, את עיגון ערך השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: על מה אני נלחמת ב-2020 במדינת ישראל?

שלמה קרעי: זה מופיע לך בחוק-יסוד: כבוד-האדם וחירותו.

ע'דיר כמאל מריח: שלמה, השיחות שלי איתך לא נגמרות, זה מבוי סתום.

ע'דיר כמאל מריח: אתה לא תשכנע אותי.

ע'דיר כמאל מריח: אם אליקים רובינשטיין ואסא כשר ופרופסור שחר ליפשיץ ומשפטנים מה-A-list הבכירים ביותר אומרים שזה חסר, אז מי אתה שתתווכח?

ע'דיר כמאל מריח: תעשה לי טובה.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת – – –

מיקי לוי: – – – לא שמת לב, היא אמרה את זה – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי, תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, זהו.

יריב לוין: תמו הדיונים, תמו הוויכוחים.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, הוגשו לי 20 חתימות בבקשה לקיים הצבעה שמית על הצעת החוק.

יריב לוין: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – שוויון, שפה והתיישבות), בקריאה הטרומית.

יריב לוין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד

יריב לוין: נא לא להפריע, באמת, אי-אפשר, לא שומעים.

יריב לוין: לא שומעים את המזכירה.

יריב לוין: באמת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת

מיקי לוי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, מה זה?

יריב לוין: הדיון הסתיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד

אוסנת הילה מארק: אלי, אלי, אתה מצביע בעד?

אוסנת הילה מארק: אבידר, אתה מצביע בעד?

אוסנת הילה מארק: אה, יופי.

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, חברת הכנסת מארק, אנחנו באמצע ההצבעה.

יריב לוין: מה קורה כאן?

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, די.

אלי אבידר: וחברת ועדת השופטים, מה?

יריב לוין: אז ביקשתי ממנה לשבת ולהפסיק.

יריב לוין: אני מבקש משניכם – מספיק.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: חבר הכנסת אופיר כץ.

יריב לוין: רבותיי, אי-אפשר לקיים ככה הצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וונש – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת אליהו חסיד – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – נגד ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – בעד אוסנת הילה מארק – נגד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – נגד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – נגד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד תהלה פרידמן – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – נגד אורית פרקש הכהן – נגד עינב קאבלה – נגד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד אריאל קלנר – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד הילה שי וזאן – נגד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אנא קראי שוב את שמות חברי הכנסת שטרם הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – אינו נוכח גבי אשכנזי – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – אינה נוכחת יצחק כהן – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יבגני סובה – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת איציק שמולי – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

יריב לוין: האם יש במליאה חבר כנסת או חברת כנסת שלא הצביעו ומבקשים להצביע?

יריב לוין: אם כך, תמה ההצבעה.

יריב לוין: המזכירה, אנא, לסכם את התוצאה.

יריב לוין: אם כן, חברות וחברי הכנסת, אלה תוצאות ההצבעה: בעד הצעת החוק – 21, נגד הצעת החוק – 53.

יריב לוין: לפיכך הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – שוויון, שפה והתיישבות), לא התקבלה בקריאה הטרומית וירדה מסדר-היום.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת יואב סגלוביץ' להודעה אישית, בבקשה.

קריאה: השר אמסלם נמצא?

יריב לוין: השר נמצא.

יריב לוין: השר נמצא ומקשיב והכול בסדר.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מה עבר בראשו של בנימין נתניהו כשהוא מינה את השר דודי אמסלם להיות השר המקשר לכנסת?

יואב סגלוביץ': הוא כנראה חשב שתפקיד השר המקשר לכנסת הוא להשיב ללא כל קשר לדברים שנאמרים, וכנראה זה התאים לו.

יואב סגלוביץ': הוא חיפש את האיש המתאים שישתלח באנשים כל פעם, כל שני וחמישי – לכנות אותם בכינויים, להגדיר אותם בהגדרות, ואת כל זה הוא עושה בהתלהבות ובמרץ באמונה שלמה.

יואב סגלוביץ': אבל מה האמונה שמאחורי הדברים האלה?

יואב סגלוביץ': בסופו של דבר הוא חוזר ואומר מנטרה כמעט קבועה, שהיום ממש הופתעתי – את אהבתו הגדולה למשטרת ישראל ואת הפרגון הענק שהוא נותן לה.

יואב סגלוביץ': אבל לא לכולם.

יואב סגלוביץ': יש יחידה אחת או אגף אחד שהוא פחות אוהב – קוראים לו יחידת להב ואגף החקירות והמודיעין.

יואב סגלוביץ': אני זכיתי גם להקים את להב וגם לעמוד בראש האגף הזה חמש שנים.

יואב סגלוביץ': כן, גם נחקרו אנשים, נחקרו ארגוני פשיעה, נחקרו, לצערי ולדאבון הלב, גם נבחרי ציבור שנחשדו בביצוע עבירות פליליות; נחקרו, וחלקם הועמדו לדין וחלקם לא הועמדו לדין – וטוב שלא עמדו לדין.

יואב סגלוביץ': חלק הורשעו וחלק נכנסו לבית האסורים, וחבל שזה קרה.

יואב סגלוביץ': על חלק מהם כואב, אולי, לדודי באופן אישי מה שקרה, אבל מפה יש לו גם תפקיד.

יואב סגלוביץ': הוא לא אזרח פרטי, הוא מייצג את ממשלת ישראל.

יואב סגלוביץ': גם אם אני חולק ואינני נמנה על חברי הקואליציה הזו, הוא מייצג את הממשלה.

יואב סגלוביץ': הוא מייצג את כל הממשלה.

יואב סגלוביץ': הוא מייצג גם את השר כץ, שיושב כאן ומייצג את כל מי שלא נמצא כאן.

יואב סגלוביץ': והדרך שבה הוא מייצג את הממשלה הזאת לא מכבדת לא את הממשלה.

יואב סגלוביץ': גם אם יש ויכוח פוליטי, אבל בוודאי ובוודאי לא את מי שיושב כאן מחברי האופוזיציה, שעושים את המרב ואת המיטב שהם יודעים כשליחי ציבור, גם אם דעתם שונה, והוא בוחר פעם ועוד פעם להשתלח ברמה האישית.

יואב סגלוביץ': לא על עצמי אני רוצה לדבר.

יואב סגלוביץ': אינני זקוק לא לציונים לשבח ולא לציוני גנאי מאף אחד.

יואב סגלוביץ': מה שעשיתי נמצא גם בהיסטוריה של מערכת האכיפה של מדינת ישראל, ואני מאוד גאה על זה.

יואב סגלוביץ': אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, ואני אתחבר לדברים, אדבר גם על הסגנון ועל הדרך.

יואב סגלוביץ': אומרים שיש עשבים שוטים.

יואב סגלוביץ': העשבים השוטים מגודלים היום בערוגות ומושקים ומטופלים ומטויבים, וחלק נשלחים, גם אם במחדל וגם אם במעשה.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על הקריאה שהולכת להיות לקראת מחר.

יואב סגלוביץ': זה משהו נורא תמים שנקרא ארגון לה פמיליה.

יואב סגלוביץ': זו לא אותה תוכנית טלוויזיה נחמדה שבאה ומדברת על המשפחה עם הקשיים שלה בין ההורים לבין הילדים והילדה הלכה לפסיכולוג.

יואב סגלוביץ': לא, לא על התוכנית הזאת.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על ארגון לה פמיליה, שכבר מזמן היה נכון – ואני קורא פה למי שצריך לקבל את ההחלטות היום לקרוא לילד בשמו, והילד הזה הוא ילד רע, ושמו הוא ארגון טרור, בהתנהגותו ובדרכיו, והוא עושה את זה לא מהיום ולא מאתמול.

יואב סגלוביץ': רק עכשיו יצאה קריאה בפייסבוק – לא עכשיו, אתמול – שיגיעו בהמוניהם במוצאי תשעה באב על מנת להביע את מחאתם.

יואב סגלוביץ': אז אני אגיד לכם כבר, אני אקרא לכם קצת דברים ותראו אם זה קשור למה ששמענו קודם: שמאלנים סמרטוטים, כללי המשחק משתנים.

יואב סגלוביץ': באנו להבהיר שאין לנו עניין בפוליטיקה.

יואב סגלוביץ': אנחנו נראה מה זה לשמאלנים וגו', ויש לפני זה התחלה ויש סיום.

יואב סגלוביץ': קוראים לכולם.

יואב סגלוביץ': מזכיר לכם מישהו?

יואב סגלוביץ': מזכיר לכם משהו שאתם שמעתם לפני מספר דקות פה במליאת הכנסת מהשר המקשר, שאין קשר בין דבריו לבין מה שהיה כאן?

יואב סגלוביץ': מזכיר לכם?

יואב סגלוביץ': תגנו.

יואב סגלוביץ': לא מזכיר לכם?

יואב סגלוביץ': תתביישו.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – מענק חד-פעמי) (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 6), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יעקב מרגי בנושא: ההקלות בבגרות בעברית (גריעת חומר לימוד, זכות למבחן מותאם) – רק לחילונים (ולא למבחנים הייעודיים לחרדים).

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/1026/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים ומקדמות לנפגעי התפרצות נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת עודד פורר לנמק את ההצעה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש וסגן היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמח שגם אתה וגם יושב-ראש ועדת הכספים כאן, כי במקרה הנושא הזה נוגע לשניכם.

עודד פורר: אני יודע שלא רואים עליי, אבל כשהייתי צעיר שיחקתי כדורסל.

עודד פורר: בתור נער – כנראה לא בגלל הגובה.

יעקב מרגי: חשבתי שהרמת משקולות.

עודד פורר: אבל אני חייב לומר, היה לי מאמן כדורסל – אתה יודע, בספורט, דווקא מהמאמנים אתה לוקח הרבה מאוד דברים לחיים.

עודד פורר: הרבה מאוד מההשלכה בהתנהגות שלנו השוטפת נוגעת לאיך שמתנהגים על המגרש.

עודד פורר: הוא היה אומר לנו דבר אחד מאוד פשוט.

עודד פורר: כשהיינו מתברברים במגרש ומתחילים לנסות לעשות תרגילים מיוחדים ורצים מצד ימין לצד שמאל, ומתחילים להסתבך מול ההגנה הוא היה אומר: תפסיקו לנסות לגרד את אוזן ימין עם יד שמאל.

עודד פורר: התוכניות שאנחנו פעם אחר פעם דנים בהן כאן בכנסת, כולל מה שנדון כאן היום בהמשך היום, כולל תוכנית המענקים, זה פשוט לגרד את אוזן ימין עם יד שמאל.

עודד פורר: כי מנסים לפתור כל פעם בעיה כזאת – וכל פתרון שאתה מביא לבעיה אחת מייצר לך בעיה במקום אחר.

עודד פורר: אתה נותן מענק לזה – למה לא נתת מענק לזה; אתה מביא סיוע בארנונה, אתה אומר אני אפטור מארנונה את העסקים שנסגרו אז בא השלטון המקומי ורוצה פיצוי בארנונה אז אתה צריך חוק כדי לפצות את השלטון המקומי בארנונה; אחר כך אתה רוצה לתת אבטלה, אתה רוצה לתת סיוע לעובדים שיצאו לחל"ת, אבל הם לא מובטלים, אז העסק אומר לך אין לי עובדים.

עודד פורר: הוא לא יכול לעבוד 20%, 30% – אתה מתחיל לייצר פתרונות מצד לצד, מצד לצד, ובסוף אתה פשוט לא מצליח.

עודד פורר: זה פשוט לא קורה.

עודד פורר: אנחנו נמצאים במעגל של משבר שמדרדר אותנו, וכדור השלג הזה – אם אתם חושבים שהוא לא ממשיך להתגלגל, אתם טועים.

עודד פורר: אנחנו נמצא, לצערי, בתקופה הקרובה יותר אנשים שלקחו הלוואות ולא יכולים להחזיר אותן, אנחנו נמצא יותר לווים שלקחו משכנתאות ולא יכולים לשלם אותן, ואז אנחנו נמצא מלווים שנמצאים גם הם בבעיה.

עודד פורר: כי גם לבנקים צפוי עוד אתגר, אדוני השר, מהרגע שאנשים יפסיקו להחזיר את ההלוואות ולא יעמדו בהחזרים שלהם.

עודד פורר: כדור השלג הזה שהולך ומתגלגל, הולך וגדל בכל סיבוב כזה, בסוף ידרוס את כולנו.

עודד פורר: לכן הפתרון הפשוט נמצא כבר בתוך החקיקה.

עודד פורר: הוא לא משהו שאנחנו צריכים להמציא אותו.

עודד פורר: לא פעם ולא פעמיים עליתי פה ואמרתי: תפעילו את חוק מס רכוש (קרן הפיצויים), תגדירו את האירוע הזה כמלחמה לכל דבר ועניין, ומאותו רגע תפצו לפי המנגנונים הקיימים בחוק.

עודד פורר: החוק הזה שאני וחבריי לסיעה מניחים היום כאן מדבר על זה בדיוק.

עודד פורר: הוא בסך הכול לוקח את חוק מס רכוש, את קרן הפיצויים, ועל העילות הקיימות להפעלת אותה קרן מוסיף עוד דבר אחד – אגב, אני חושב שזה ישמש אותך, אדוני השר – מוסיף את העילה של מגפה, ואומר שאם יש מגפה שבגללה הממשלה נדרשת לצעדים שגורמים לנזק עקיף ונוקטים מגבלות על תנועה וסוגרים מקומות עבודה במאמץ לבלימת אותו נגיף, יוכל שר האוצר להפעיל את החוק הזה, ותוך 30 יום להביא תקנות לוועדת הכספים.

עודד פורר: בלי הקריאה הראשונה, השנייה והשלישית וההסתייגויות והסחטנויות והסיפורים.

עודד פורר: בסוף, הצעת החוק הזאת, אדוני השר, משרתת אותך ביכולת שלך להפעיל את המנגנון שייתן את הסיוע הכלכלי לעסקים באופן מהיר וקל.

עודד פורר: אני חייב להגיד שזה קצת מפריע שם.

משה ארבל: אני מבקש מחבר הכנסת מתן כהנא וחבר הכנסת עידן רול, לבקשת הדובר.

עודד פורר: מה יעשה החוק הזה שלא עושים החוקים האחרים?

עודד פורר: מה ייתן לך החוק הזה שלא נותנים לך כל החוקים שאתה נתת?

עודד פורר: א.

עודד פורר: החוק הזה כבר הוכח כמוצלח.

עודד פורר: השימוש במנגנון הזה של פיצוי בגין ירידת מחזורים הופעל כבר במלחמת לבנון השנייה, הופעל בסבבי הלחימה בדרום כמו צוק איתן – הופעל ונחשב מוצלח.

עודד פורר: העובדה היא שהוא הציל את העסקים בצפון, ואחרי מלחמת לבנון השנייה לא נסגרו אלא חזרו לפעילות מהר מאוד.

עודד פורר: בנוסף הוא מייצר את אותה ודאות שאתם מדברים עליה, הוודאות שאותה דרשנו מתחילת המשבר כדי שהמשק יוכל לפעול.

עודד פורר: וסוף-סוף גם הממשלה מבינה שהיא צריכה לייצר ודאות לעסק.

עודד פורר: זה החוק שמייצר את הוודאות.

עודד פורר: תבינו מה המצב כיום: היום על מענק ההשתתפות בהוצאות הקבועות שאותו רוצים להעניק צריכים כל חודשיים להגיש בקשות לקרן ברשות המיסים.

עודד פורר: מענק החזרת העובדים מחל"ת מצריך הגשה מדי חודש של בקשות לשירות התעסוקה הישראלי.

עודד פורר: עוד ביורוקרטיה ועוד ביורוקרטיה.

עודד פורר: פטור מארנונה שהובלנו כאן על חודשים חצי מרץ, אפריל ומאי הצריך חקיקה נוספת כדי לפצות את הרשויות ונגמר ב-31 במאי.

עודד פורר: עוד פעם אנחנו חוזרים לאותו מנגנון.

עודד פורר: ועוד פעם – מי יקבל את הפטור מארנונה?

עודד פורר: על כמה אחוזים יהיה הפטור מארנונה?

עודד פורר: ומה המשמעות של מי שירד לו המחזור ב-60% או ב-80%?

עודד פורר: החוק הזה, אדוני, פותר לך את הבעיה.

עודד פורר: במקום לעבוד מול מאה גורמים אתה מפצה ישירות את העסק בגין ירידת המחזורים, והעסק ממשיך לשלם.

עודד פורר: הוא ממשיך לשלם את הארנונה לרשויות – אתה לא צריך לפצות את הרשויות; הוא ממשיך לשלם את ההלוואות שלו ואת שכר הדירה שלו – אתה לא צריך לפצות את המשכירים שגם הם הרבה פעמים משקיעים שלקחו הלוואה והשכירו נכס; אתה לא צריך לפצות את הבנקים כשיפסיקו להחזיר להם משכנתאות והלוואות.

עודד פורר: אתה נתת לנקודה האחרונה, לעסק, את היכולת להחזיק את הראש מעל המים.

עודד פורר: החוק הזה של קרן הפיצויים בחוק מס רכש לא נותן עכשיו לעסק רווחים מופלגים – הוא בסך הכול יצר מנגנון שמדינת ישראל תאפשר לעסקים להמשיך לעבוד גם בתקופת מלחמה.

עודד פורר: החוק הזה לא חוקק אפרופו הקורונה.

עודד פורר: הוא חוקק כשישבו ועשו כבר את כל התחשיבים ועבר פה את שלוש הקריאות בממשלה על כל הנוסחאות.

עודד פורר: זאת הנוסחה שעליה צריך ללכת.

עודד פורר: כשאתם פעם אחר פעם מנסים לגרד את אוזן ימין עם יד שמאל אנחנו מגיעים למנגנונים שפשוט לא מצליחים להביא את הכסף לנקודת הקצה.

עודד פורר: בנוסף, אדוני, אני חייב לומר שגם כאן נצטרך להכניס בתקנות שיותקנו על החוק הזה, אם הוא יעבור, כמה הגבלות, כמו קבלת החלטה בנושא מתן המענק הזה תוך 14 יום.

עודד פורר: יש עסקים שעדיין לא קיבלו את המענקים שמגיעים להם על הבקשות שלהם.

עודד פורר: זה מועבר לבדיקה ראשונה, לבדיקה שנייה ולבדיקה שלישית.

עודד פורר: אם אתם כבר בודקים – להעניק מקדמות של 25% לפחות.

עודד פורר: אני חייב לומר שלצערי, יעלה כנראה סגן שר האוצר ויגיד את הדברים הבאים – אני אחסוך לך את התשובה – יגיד ככה: ועדת השרים לא דנה בחוק, אז אני מציע לך שתחכה עוד שבועיים-שלושה עד שהיא תדון.

עודד פורר: הרי היא לא דנה כי אתם לא מצליחים להסתדר יד ימין עם יד שמאל בממשלה הזאת, אבל העסקים מחכים מחר לסיוע.

עודד פורר: אחרי שזה יעבור ועדת שרים – וגם היא תדחה את זה, כי מה פתאום שיאשרו הצעת חוק של האופוזיציה, ועוד בכלל הצעה שיש בה היגיון?

עודד פורר: אתה תגיד לי: בוא תחכה שלושה חודשים שנבחן את ההצעה ואחרי זה נצביע עליה, אולי היא כן תעבור.

עודד פורר: אז הינה אני מציע לך, אדוני סגן השר, הצעה שהצעתי לך כבר בעבר שהיא פשוטה מאוד.

עודד פורר: היא גם תחסוך לעליזה עבודה – היא לא תצטרך לגייס את כולם.

עודד פורר: תגידו שתעבירו את הצעת החוק הזאת בטרומית.

עודד פורר: הצעת החוק תרד לוועדת הכספים; ועדת הכספים נשלטת על ידיכם באופן מלא, הקואליציה שולטת בה מלאמלא.

עודד פורר: לא תגיעו להסכמות, לא תגיעו להבנות סביב ההצעה הזאת, לא תחשבו שהיא נכונה – היושב-ראש גפני הרי לא יעלה אותה בכלל להצבעה.

עודד פורר: אבל אם היא כן נכונה ותגיעו למסקנה – אגב, שאני יודע שאתם חושבים כמוני – ותתעלמו מזהות מגיש ההצעה, אלא תלכו לפי ההצעה עצמה, תאמין לי שאפשר לקדם אותה בתוך שבוע בוועדת הכספים, ואז אתם תוכלו סוף--סוף לתת את הסיוע שאותו העסקים צריכים, ולא להמשיך פעם אחר פעם ללכת סחור-סחור ולהגיע למצב שאתם כל הזמן מכבים שרפות במקום פעם אחת לייבש את הביצה הזאת שאנחנו שקועים בה, אבל אפשר לצאת ממנה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת הרב יצחק כהן, יעלה ויבוא.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש – – – עשר דקות.

משה ארבל: ידוע, ידוע.

חמד עמאר: יש לו רוב.

חמד עמאר: תראה – ארבעה, חמישה.

חמד עמאר: תראה למעלה – – –

משה ארבל: אנחנו סופרים את הדקות כמו לשר אמסלם קודם.

יצחק כהן: עודד, מה שלומך?

משה ארבל: בבקשה.

עודד פורר: גן עדן פלוס.

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, עודד מציע הצעת חוק – אולי לימים כתיקונם, לא כשאנחנו נמצאים בסערה כלכלית, בסופת טייפון.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שהוא מציע, כך הוא אומר: לנוכח התפרצות נגיף הקורונה נקבעו צעדי הממשלה שהגבילו את הפעילות העסקית, וכתוצאה מכך נוצרה פגיעה משמעותית בפעילות הכלכלית, בעובדים, בבעלי עסקים.

יצחק כהן: על מנת להקל את הנטל הכלכלי של אותם העובדים ובעלי העסקים, מוצע – ידידי עודד פורר מציע – מנגנון פיצויים מרכזי בגין אובדן מחזור בשל מגפת הקורונה לכל ענפי המגזר פרטי, לכל העסקים, בכל היקף פעילות.

יצחק כהן: עוד מציע חבר הכנסת פורר כי תקנות לפי חוק מס רכוש וקרן פיצויים, התשכ"א–1961, שנוסחו בהצעת חוק זו, יותקנו ויובאו לאישור ועדת הכספים של הכנסת בתוך 30 יום – שלום, אדוני השר – מיום פרסום הנוסח, וככל שלא יוגשו במועד האמור, תהיה ועדת הכספים רשאית להחליט על תשלום פיצויי מקדמות למי שנפגע כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה.

יצחק כהן: עד כאן בסדר, עודד?

יצחק כהן: אתה עוקב אחריי?

יצחק כהן: ועוד הוא מציע להעביר את זה לוועדת הכספים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, התקנון לעבודת הממשלה קובע כי הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת טרם נקבעה עמדה לגביה – – –

יבגני סובה: אדוני סגן השר – – –

יצחק כהן: אה, אתה זוכר.

יצחק כהן: יש לך זיכרון טוב.

יבגני סובה: אתה שמת קלטת, ולא צריך, כי עד שאתה תשתה מים – –

יצחק כהן: יש לך זיכרון טוב.

יבגני סובה: – – עד שתשתה מים, הקלטת תמשיך לנגן.

יצחק כהן: תענה.

יצחק כהן: תענה אמן.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

משה ארבל: אמן.

יבגני סובה: הוא צמא.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: כן, הפתיחה אותה פתיחה, אתה צודק.

יצחק כהן: ואני אחזור על הפתיחה.

יצחק כהן: אולי תוכל לשנן אותה עוד פעם.

יצחק כהן: אתה צריך לזכור אותה להצעת החוק הבאה שלך.

יצחק כהן: כפי שאמרתי, התקנון לעבודת הממשלה קובע כי הצעת חוק פרטית שתובא לדיון במליאת הכנסת טרם נקבעה עמדה לגביה על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה, תהיה עמדת הממשלה להתנגד.

יצחק כהן: עודד, בהיעדר עמדה כאמור הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק כהן: מי כמוך יודע שבימים אלה קידמה הממשלה את הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה חדש) (הוראת שעה), התש"ף–2020, והיא אושרה אתמול בקריאה שנייה ושלישית, ואנחנו, בעזרת השם, נביא חקיקה משלימה עוד מעט.

יצחק כהן: החוק נועד לצורך מתן סיוע ממשלתי למשק, סיוע רחב מאוד, גדול, הרבה כסף, המון כסף, אשר יאפשר למשק להתמודד עם המשבר הכלכלי העמוק שבו הוא מצוי עקב ההתמודדות עם נגיף הקורונה.

יצחק כהן: אני יכול לבוא אליך בהצעה?

יצחק כהן: אתה פתוח להצעות?

עודד פורר: תבוא.

יצחק כהן: מכיוון שהדיון על קרן מס רכוש, זו לא הפעם הראשונה שהוא עולה, אני חושב שלא צריך לנגוע בו, כי הוא נועד לפיצויים בעת מלחמה, ואגב, גם בעת פעילות חבלנית עוינת.

יצחק כהן: הוא עבד יפה מאוד.

יצחק כהן: אם אתה זוכר, בשרפה בכרמל.

יצחק כהן: 80,000 תושבים פונו מבתיהם – חמד עמאר זוכר – בשרפה הגדולה.

יצחק כהן: כבוד השר אמסלם, הפקידים הנאמנים של מס רכוש עברו בית-בית, משפחה-משפחה, וסיימנו את העבודה בזמן קצר ביותר.

יצחק כהן: אני חושב שגם בעוספיא.

יצחק כהן: זה היה מבצע אדיר, הודות לכך שקרן מס רכוש היא קרן מאוד ייחודית ומיועדת לפעילות מסוימת בזמן מסוים, בעיקר נזקי מלחמה ופעילות חבלנית עוינת.

יצחק כהן: לנגוע בדבר שעובד טוב – אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון.

יצחק כהן: אתה רוצה להוסיף לו עוד פרקים.

יצחק כהן: אם אתה כבר פותח את הקופסה הזאת, ייכנסו לתוכה עוד דברים: למה לא נזקי פה, נזקי שם, כל מיני דברים?

יצחק כהן: אבל זה שווה דיון, עודד.

יצחק כהן: לא שזה לא שווה דיון, שווה דיון.

יצחק כהן: בקרן מצטבר המון כסף, ובשעת חירום היא נותנת תשובות מהירות.

יצחק כהן: אגב, היה שם קטע מעניין – חמד עמאר בטח זוכר.

יצחק כהן: מכיוון שהייתה פעילות חבלנית עוינת, אז חברות הביטוח לא היו חייבות לשלם את הפוליסות שהיו מבוטחים בהן בנזקי רכוש, מכיוון שאם מס רכוש משלם, המדינה משלמת, אם זה פח"ע, אז חברת הביטוח יוצאת החוצה.

יצחק כהן: אבל היה שם מצב מעניין: היו פוליסות ביטוח, במיוחד בכרמל ובזיכרון, בכל מיני מקומות, שהפוליסה, הפיצוי שלה היה הרבה יותר גבוה מאשר הפיצוי שהמדינה נתנה ממס רכוש.

יצחק כהן: למס רכוש יש כללים: סכום קבוע על הציוד; סכום קבוע על כינון הבית.

יצחק כהן: היו בתים די מפוארים שפוליסת הביטוח שם הייתה הרבה יותר גבוהה מהפיצוי שמס רכוש נותן.

יצחק כהן: חברות הביטוח יכלו להגיד: המדינה משלמת, אנחנו יוצאים החוצה.

יצחק כהן: זה למעשה המצב החוקי.

יצחק כהן: אני חייב להגיד לך שכינסנו אותם בשעת חירום, באמת הייתה שעת חירום, אנשים איבדו את בתיהם, ואמרנו: נכון, המדינה משלמת באמצעות קרן מס רכוש את הקטע שהיא חייבת בגלל שזו הייתה פעילות חבלנית עוינת, אבל אתם יודעים שיש לכם מבוטחים שפוליסת הביטוח שלהם יותר גבוהה מזה; האם, לפנים משורת הדין, תסכימו לקחת את הדלתא – עודד, אתה לא מקשיב לי.

יצחק כהן: חבל – לקחת על עצמכם את הדלתא בין הפיצוי שהמדינה נתנה באמצעות קרן מס רכוש לבין לפוליסה.

יצחק כהן: להפתעתי, אדוני היושב-ראש, כל חברות הביטוח, כל אלה שישבו שם, כולם הסכימו פה אחד, דבר שהם לא היו צריכים להסכים עליו.

יצחק כהן: זה היה ממש לפנים משורת הדין, בשעת חירום הם התאחדו ונתנו כתף, ולכן אף אחד לא הפסיד שקל.

יצחק כהן: מעת לעת, עודד, עולה הנושא של קרן מס רכוש בדיונים שונים, במצבים שונים.

יצחק כהן: אני אומר: מכשיר שעובד טוב, מכשיר יעיל מאוד, אפס ביורוקרטיה – אפס ביורוקרטיה – תשובה מהירה, פעילות מהירה, פיצוי מהיר, למה לנגוע בזה?

יצחק כהן: עודד, למה לנגוע בדבר טוב?

יצחק כהן: על כל פנים, אני אמרתי לך שזה שווה דיון, אבל לא לחקיקה.

יצחק כהן: אם תרצה להפוך את ההצעה שלך להצעה לסדר-היום, למשל, להמשיך את הדיון הזה – הוא לא מקשיב לי.

יצחק כהן: הוא מכין את הנאום.

יצחק כהן: אתה מכין את התשובה בלי להקשיב לשאלה.

עודד פורר: – – –

יצחק כהן: אז אני אומר, אדוני היושב-ראש, זו הצעה מאוד נדיבה, ממקום טוב: עודד, תהפוך את הצעת החוק שלך להצעה לסדר-היום.

יצחק כהן: יש פה באמת דיון ראוי, יש מה לדון, אבל אני לא נסוג מעמדתי, שמכשיר שהוא טוב, הוא יעיל והוא עובד טוב ושלא נזדקק לו אף פעם – לא נוגעים בו, לא נוגעים, לא מקלקלים.

יצחק כהן: אתה יודע מה מלמדים מתמחה – יש פה רופאים?

יצחק כהן: יש רופא באולם?

יצחק כהן: מה המלמדים רופא שמגיע פעם ראשונה לנגוע בחולה?

יצחק כהן: אומרים לו: קודם כול אל תקלקל, אל תחמיר את המצב.

יצחק כהן: גם לך אני אומר: קרן מס רכוש עובדת יפה, עזוב אותה.

יצחק כהן: שר האוצר יושב פה.

יצחק כהן: המשלה נתנה תשובות – ביג טיים, לכל הענפים, לכל המגזרים, לעצמאים, לשכירים, בעלי עסקים, לכולם.

יצחק כהן: גופים, מוסדות, חברות.

יצחק כהן: כולם קיבלו תשובה בחוקים, בחוק שאתמול העברנו אותו בשנייה ובשלישית.

יצחק כהן: אגב, זו גם הזדמנות להגיד לכם תודה על שילוב הידיים בוועדת הכספים.

יצחק כהן: אכן, גיליתם אזרחות למופת ונתתם כתף בשעה קשה.

יצחק כהן: מגיע לכם יישר כוח, עודד, וגם על ההישגים שהשגתם.

יצחק כהן: אבל אני שוב חוזר ואומר שאין מקום לקדם הצעת חוק פרטית המטפלת באותם הנושאים וקובעת מנגנונים שונים מאלו המופיעים בהצעת החוק הממשלתית.

יצחק כהן: אשר על כן, אבקש מחבריי חברי הכנסת – רגע, אתה מתנגד להפוך את זה להצעה לסדר-היום?

עודד פורר: – – – לשיקולך.

יצחק כהן: אה, אוקיי.

יצחק כהן: על כל פנים, אם הוא יהפוך את זה להצעה לסדר-היום, אנחנו נסכים.

יצחק כהן: אם הוא ירצה להצביע, אז הממשלה מתנגדת, אנחנו מצביעים נגד, בצער רב.

יצחק כהן: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר האוצר, הרב יצחק כהן.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת עודד פורר וישיב.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, הבעיה היא שאני מחבב ברמה האישית את סגן השר איציק כהן מאוד, אז זה קצת קשה, אבל אין מה לעשות, את האמת צריך להגיד.

עודד פורר: התשובה שלך, אדוני סגן השר, מצביעה על הניתוק המוחלט בין מה שקורה בשטח למה שקורה בממשלה.

עודד פורר: אני עולה ומציע פה הצעת חוק כדי לייעל ולהיטיב את הסיוע לעסקים במשבר הכלכלי הכי קשה שהיה במדינת ישראל אי-פעם.

עודד פורר: הכי קשה.

עודד פורר: לא במלחמת לבנון השנייה היה משבר כזה, לא בצוק איתן היה משבר כזה, גם לא במלחמת יום הכיפורים.

עודד פורר: אנחנו נמצאים במשבר הכלכלי הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל.

עודד פורר: מי יודע אם תדע עוד אחד כזה.

עודד פורר: ובמשבר כזה, איזה כלי היא צריכה, אדוני סגן השר?

עודד פורר: היא צריכה כלי טוב, יעיל, שעובד, עם אפס ביורוקרטיה, עם פיצוי יעיל ומהיר.

עודד פורר: אז מה אתה אומר לי?

עודד פורר: יש כלי כזה, בואו לא נשתמש בו.

עודד פורר: תגידו, אתם השתגעתם?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא – – –

עודד פורר: ירדתם מהפסים.

עודד פורר: אתם מפרפרים פה את הבניין הזה יום ולילה על חוקים שלא מתבצעים בסופו של דבר, על סיוע שלא מגיע בסופו של דבר, וכשמביאים חוק טוב, יעיל, עם אפס ביורוקרטיה, אתה אומר לי: בוא לא נשתמש בו, בוא נשמור אותו למועד אחר.

עודד פורר: איזה מועד אחר?

עודד פורר: אתה יודע איזה פיצוי מקבלים העסקים כתוצאה מהחוקים שלכם – הם יקבלו אולי 30%, 40% מההוצאות הקבועות שלהם.

עודד פורר: אתה יודע מה זה אומר?

עודד פורר: שבכל חודש – –

שלמה קרעי: זה שקר.

שלמה קרעי: אתה משקר.

עודד פורר: – – בכל חודש העסקים האלה ייכנסו לבור גדול יותר ויותר.

שלמה קרעי: אתה משקר.

עודד פורר: ואת העסקים האלה אתם רואים בעיניים, הם מתחננים בפניכם: תביאו משהו מהיר, תביאו משהו יעיל, תביאו משהו שעובד.

עודד פורר: עולה הממשלה לדוכן אומרת: יש לי כלי כזה, אבל אני לא אשתמש בו.

עודד פורר: אז הינה, אני אומר לך: אם אתם רוצים כלי טוב, יעיל, מהיר, שעובד כמו שצריך, זה הכלי.

עודד פורר: מי שרוצה שזה יעבוד כמו שצריך – תצביעו בעד.

עודד פורר: תודה, אדוני.

קריאה: – – –

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: אם תרצה להצביע מפה אתה יכול.

משה ארבל: לשיקולך.

עודד פורר: אני יכול להצביע מפה?

משה ארבל: כן.

משה ארבל: אני מדייק רק את דבריך, חבר הכנסת פורר: אתה מבקש להצביע על הצעת החוק המונחת כרגע.

משה ארבל: אשר על כן אני מבקש לעבור להצבעה על הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים ומקדמות לנפגעי התפרצות נגיף הקורונה החדש), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת עודד פורר.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – תשלום פיצויים ומקדמות לנפגעי התפרצות נגיף הקורונה החדש), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, לפני קריאת תוצאות ההצבעה האלקטרונית, חבר הכנסת עודד פורר, אני מבקש לצרף אותך כתומך בהצעת החוק, ואשר על כן: 13 בעד, כולל חבר הכנסת פורר, 41 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אשר על כן, ההצעה לא התקבלה, והיא יורדת מסדר-היום.

משה ארבל: [מס' מ/1350; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 59; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני עובר לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – מענק חד-פעמי) (הוראה שעה ותיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, אשר קיבלה פטור מחובת הנחה.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת הרב משה גפני.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, רבותיי חברי הכנסת, השר אמסלם, השר המקשר, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – מענק חד-פעמי) (הוראה שעה ותיקוני חקיקה), התש"ף–2020.

משה גפני: אני מביא, אדוני היושב-ראש – אני מביא בפני הכנסת בימים האחרונים סדרה ארוכה של חוקים שמביאה הממשלה ומביא שר האוצר, חוקים שאנחנו דנים בהם ועוסקים בהם כל העת, שמטרתם, של כולם – של כל החוקים האלה, כל אחד, כל חוק מנקודת ראות שונה – לעזור לאזרחים.

משה גפני: לצערנו הרב אנחנו נמצאים במה שהפסוק אומר "על מה עשה ה' ככה לארץ הזאת מה חרי האף הגדול הזה".

משה גפני: נגזרה עלינו גזרה שהיא גזרה קשה מאוד.

משה גפני: יש חרי בעולם ואצלנו.

משה גפני: אנחנו רואים את זה ואנחנו חיים עם זה, גם בנושא של הבריאות, כשהתחלואה גבוהה, אבל במה שנוגע בעיקר לוועדת הכספים – שבה אנחנו עוסקים כל הזמן במה שנוגע כמובן לשר האוצר, מעבר להיותו שר בממשלה, שר בכיר בממשלה – הנושא המיידי שאנחנו עוסקים בו הוא הסיוע לכל הקבוצות, לכל המגזרים, לכל העסקים במשק הישראלי, כדי לעודד, להמשיך לפעול ושהמשק לא ייעצר.

משה גפני: ואני אומר לכם שרק מהחוקים שאנחנו הבאנו לכאן, למליאה, לאחר שהממשלה העבירה אלינו לדיון סדרה של חוקים – אנחנו מדברים על הרבה מאוד כסף, בסדרי גודל גדולים.

משה גפני: זה לא מסתיים, מכיוון שאנחנו ככל הנראה נצטרך להמשיך.

משה גפני: אחד החוקים היותר-מכבדים אותנו, שאנחנו גאים בהם, זה החוק שאני מביא לכם היום לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: זה חוק שאומר במושג היהודי והאוניברסלי של העניין שאנשים נמצאים במצוקה שלא באשמתם, ומורלית הם במצב קשה – אבל בעיקר כלכלית – הם מתקשים להביא פרנסה הביתה, הם מתקשים להביא אוכל לילדים שלהם – שלא באשמתם, הם לא חטאו ולא פשעו – הם נמצאים במצוקה, כשהמצוקה הזאת היא גדולה מאוד וקשה מאוד.

משה גפני: באה הממשלה, ולאחר מכן אנחנו – שאנחנו צריכים לדון על התוכנית הזאת – צריכים לקבל החלטות ובסופו של דבר להביא את זה, כמו שאנחנו עושים עכשיו, למליאת הכנסת.

משה גפני: היה לי כל הזמן קשר עם שר האוצר, אנחנו דיברנו על העניין, ואני רוצה לשבח אותו על כך שהוא היה הרבה בוועדה, והוא גרם לכך, יחד איתנו, שאין ביקורת על החוק הזה.

משה גפני: זה סיוע לכולם – זה סיוע להורים, זה סיוע לילדים, זה סיוע למשפחות, זה סיוע לחיילים.

משה גפני: בחוק חיילים משוחררים יש פה סעיף שאנחנו מדברים עליו.

משה גפני: אנחנו מדברים בחוק הזה על כולם.

משה גפני: מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית אומרת כאן יותר מאשר בכל חוק אחר שנוגע לנגיף הקורונה, היא אומרת: אנחנו עוזרים לכולם.

משה גפני: אנחנו לא עושים אפליה כלשהי.

משה גפני: הגענו להסכמה, והשר – אני משבח אותו על כך – שבניגוד למחשבה ראשונית שהייתה מוטעית, גם ילד שביעי הוא רעב; גם ילד שביעי צריך לתת לו ארוחת צוהריים, אם נותנים.

משה גפני: יש מדינות שבהן אולי לא נותנים, אבל ברגע שהחלטנו לתת – וזאת החלטה נכונה, הומנית, רצינית, מתורבתת – אנחנו נותנים לכולם.

משה גפני: אנחנו נותנים לילד השביעי והשמיני, ואנחנו נותנים לחייל משוחרר, ואנחנו נותנים לכל מי שנמצא כאן כאזרח המדינה – אנחנו נותנים לו סיוע.

משה גפני: החוק הזה מעמיד את ישראל כמדינה שבה אין את האפליה הזאת.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לפרטים – כל אחד רואה את זה, אין פה דברים מסובכים.

משה גפני: הסיוע הוא 750 שקל לאיש מבוגר; 500 שקל לילד עד הילד החמישי; 300 שקל מהילד החמישי ואילך.

משה גפני: 500 שקל לחייל משוחרר, והוא מקבל את זה בחוק באופן כזה שאילולא החוק הוא לא היה מקבל את זה.

משה גפני: ראינו את זה גם כשאנחנו סיכמנו את החוק – כולם, כל המפלגות היו בעד.

משה גפני: כולם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה ערב תשעה באב.

משה גפני: לא תמיד מקיימים דיונים אחרי חצות היום בערב תשעה באב, אבל זה חוק שאנחנו סבורים שאין לעכב, לא לעכב את הביצוע שלו.

משה גפני: ואני מקווה שאנחנו נסיים, כמו שאמר לי יושב-ראש הכנסת, שאנחנו נסיים מוקדם את הדיונים כאן במליאה.

משה גפני: אני מבקש לומר בערב תשעה באב שלא חרבה ירושלים אלא על שנאת חינם.

משה גפני: אנחנו, העם היהודי, זוכרים את מה שהיה לפני אלפיים שנה, ולא רק שאנחנו זוכרים – בעקבות האסון שהיה בתשעה באב, היום בלילה נשב על הארץ, נצום, נתפלל ונזכור שעל שנאת חינם חרב בית המקדש, על שנאת חינם חרבה ירושלים – על שנאה שהייתה בין אישים וקבוצות שונות באוכלוסייה.

משה גפני: כשאנחנו רואים הפגנות ואנחנו רואים את הדברים שאנחנו צריכים להתמודד – עם בעיות קשות, אובייקטיביות, גם כמו שאמרתי בנושא הבריאותי וגם בנושא הכלכלי – ולפעמים לוקחים אותך ציבורית לסמטאות שבהן אתה לא רוצה לדון היום, והכול בגלל שנאת חינם.

משה גפני: אנחנו מתפללים לקדוש ברוך הוא שגם תבוא הגאולה השלמה וגם שתיפסק שנאת החינם הזאת.

משה גפני: אני מבקש להודות, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מבקש להודות ליועצת המשפטית של הוועדה שגית אפיק וצוותה, שעשו במערכת החוקים האלה – ואנחנו עוד נעשה, בעזרת השם – עבודה טובה ורצינית.

משה גפני: אני רוצה להודות – בחוק הזה עשתה את העבודה עו"ד נעה בן שבת וצוותה.

משה גפני: אני רוצה להודות לה לילה שלם היא ישבה עכשיו כדי שהנוסח יהיה כאן ושנוכל להצביע כבר היום.

משה גפני: אני רוצה להודות לטמיר כהן, מנהל הוועדה, וצוותו בוועדת הכספים, ואני רוצה להודות לתמיר כהן, ראש הלשכה הכלכלית של שר האוצר, שעזר לנו הרבה מאוד בעניין הזה, ובאמת אני מבקש להודות להם.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להודות לחברי ועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש להודות לאופיר כץ, שעזר מאוד בעניין הזה, בין היתר החברים; כולם עזרו.

משה גפני: אני רוצה להודות לאחמד טיבי, בין יתר החברים, שעזר והיה בסוד העניין כל הזמן.

משה גפני: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיקי לוי, שבאמת באטרקטיביות, לצורך העניין, גם בחוקים הקודמים וגם בחוק הזה.

משה גפני: אני רוצה להודות לינון אזולאי – אני לא עושה לו נזק.

משה ארבל: יש תמימות דעים לגביו.

יעקב מרגי: חיכינו בסבלנות.

אלי אבידר: אתם תמיד בסוף.

משה ארבל: עדיף אצל הרב גפני להיות באופוזיציה, כנראה.

אלי אבידר: מרגי, אתם תמיד בסוף תקבלו מחמאות, רק בסוף.

משה גפני: אני רוצה להודות לינון אזולאי, שגם ניהל את הוועדה היום, ואני רוצה להודות לבצלאל סמוטריץ'.

משה גפני: ראיתי אותך נכנס עכשיו.

משה גפני: אתה לא מתנהג כמו אופוזיציה.

משה גפני: לא, הוא לא מתנהג כמו אופוזיציה.

משה גפני: אני רוצה להודות לך, אדוני שר האוצר.

משה גפני: אני רוצה להודות לך, אדוני סגן שר האוצר.

משה גפני: אני מבקש את תמיכת החברים בחוק הזה, שהוא כבוד לכנסת ולממשלה.

משה גפני: אני מודה לכם על ההקשבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת הרב משה גפני.

משה ארבל: על סעיפים 1 עד 3 לא היו הסתייגויות.

משה ארבל: לסעיף 4 יש הסתייגותו של חבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני.

משה ארבל: לרשותך עשר דקות לנימוק ההסתייגות.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תראה, באמת השבוע עבדנו כל כך קשה בוועדת הכספים.

מיקי לוי: כבר אמרתי אתמול שהשר כץ – מה שאני לא רגיל לזה – שר האוצר, ישב צמוד לכיסא ופתר בעיה אחרי בעיה.

מיקי לוי: ולא שלא היו בעיות – בהחלט היו בעיות.

מיקי לוי: העברנו סדרת חוקים בתוך כמה ימים, מאוד מאוד כבדים; חוק אחד שהוא 60 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: זה לא פשוט לעבור על כל הסעיפים.

מיקי לוי: בין יתר הדברים – להודות לשר כץ וליושב-ראש הוועדה ולחבריי בוועדה.

מיקי לוי: לא שלא היו ויכוחים – היו ויכוחים והיו עצבים, ולא היה פשוט מול אנשי האוצר.

מיקי לוי: בסופו של דבר היה פוסק אחד, שר האוצר, ואני בהחלט משבח אותו על כך.

מיקי לוי: אכן, המענק הזה הוא עוטף את כלל אזרחי ישראל, מהילד הראשון ועד הילד האחרון, בצורה מדורגת, ועל כך שאו ברכה, אלה שעבדו על העניין הזה.

מיקי לוי: אותן משפחות ברוכות ילדים יזכו בהחלט למענק ראוי, ואני מברך על כך.

מיקי לוי: אבל, אדוני השר, אמר פה חבר הכנסת גפני שהייתה הסכמה ולא הייתה ביקורת, אבל אני מודה שהייתה לי ביקורת – הייתה לי ביקורת על כך שנותנים כסף למי שלא איבד את מקום עבודתו.

מיקי לוי: לצורך העניין, נורא קל לי לקחת את הפורום הזה.

מיקי לוי: הפורום הזה, פורום חברי הכנסת, לא איבד את מקום עבודתו.

מיקי לוי: ונכון שיש תקרה של גג, ואולי חלק עוברים.

מיקי לוי: אני סברתי שאפשר לעשות אלימינציה בין כל אזרחי מדינת ישראל, ואלה שלא איבדו את מקום עבודתם, אם זה אחד מבני הזוג, אם זה שני בני הזוג, לא יזכו למענק הזה של 750 השקלים, ואם שני בני הזוג עובדים אין שום סיבה לתת להם את הכסף, ואם רק אחד מבני הזוג פוטר אז הוא כן יקבל את המגיע לו, על פי הכללים שנקבעו על ידי שר האוצר ומשרדו.

מיקי לוי: לעתיד לבוא – ואני אומר לך, אדוני, אני מבין את לחץ הזמנים שהיית נתון בו.

מיקי לוי: אני גם מבין, לפני שלושה שבועות יצא ראש הממשלה וירד את הירידה הזאת.

מיקי לוי: אולי הוא לא השקיע בזה זמן ומחשבה.

מיקי לוי: אני לא טוען את זה עליך ועל משרדך.

מיקי לוי: אני מפריד.

מיקי לוי: אבל למה לתת את המענק למי שלא איבד את מקום עבודתו?

מיקי לוי: יכולנו לקחת את סכום הכסף הזה, אדוני היושב-ראש, שהוקצה לצורך העניין, ולחלק בין אלה שהמקרר שלהם ריק, ויש כאלה.

מיקי לוי: אני מקבל לשולחני בעיות קשות של אנשים שלא מצליחים לבצע החזרי תשלומים, שלא משלמים עבור הגן, שלא משלמים עבור קייטנות הקיץ גם את הסכום המינימלי.

מיקי לוי: יפה שהמדינה נושאת בנטל הגדול, אבל גם את הסכום המינימלי – אני טוען שאת הכסף הזה היה צריך לתת למי שאכן זקוק לו.

מיקי לוי: אנחנו נמצא את הדרך, אני מניח, חלק מהיושבים באולם הזה, להעביר את הכסף למי שצריך, ואני מניח שגם העמותות, כי ראינו את הקריאות בשבועת האחרונים, יזכו לתרומות רבות, כל אחד על פי נטיית ליבו, לאיזו עמותה – לבית איל בצפון או לעמותה שתומכת במתן מזון למשפחות נזקקות.

מיקי לוי: אבל היה אפשר לעשות את זה אחרת, וחבל – אילולא ההצהרה של ראש הממשלה – פשוט חבל.

מיקי לוי: אני רוצה לנצל את הזמן שיש לי ולדבר על כמה וכמה נושאים שאני מתכוון להתגייס אליהם.

מיקי לוי: אני לא מבין, וצר לי שאני נכנע – בדרך כלל לא רוצה להיכנס למפלגות אחרות – אני שותף לחברת הכנסת שאשא ביטון זה חודש ימים.

מיקי לוי: היא עשתה עבודתה נאמנה, שמעה יחד עם חברי הוועדה מומחים מבחוץ בכל התחומים, והוועדה הרימה אצבע, ואני חושב שגם פתרה חלק מבעיות הממשלה, כי נורא קל לבוא לפי תפיסת העולם של משרד הבריאות ולסגור את המדינה.

מיקי לוי: נורא קל.

מיקי לוי: הקורונה כאן איתנו לעוד זמן לא מבוטל, כנראה, וצריך למצוא דרך איך לחיות בצידה.

מיקי לוי: משרד הבריאות, עם כל הכבוד לכם, תפסיקו להבהיל אותנו – 10,000 איש ילכו מן העולם, אזרחי מדינת ישראל, בחודש הקרוב, 100,000 יחלו.

מיקי לוי: כל נפש יקרה לנו, אבל 10,000?

מיקי לוי: זו הפניקה שתפסה אתכם.

מיקי לוי: לא שמעתם למומחים.

מיקי לוי: אז אני מבין בשלב הראשון.

מיקי לוי: תתעוררו.

מיקי לוי: צריך, אדוני שר האוצר, לפתוח את המשק.

מיקי לוי: אנחנו תולים בך תקוות רבות.

מיקי לוי: אל תוותר להם.

מיקי לוי: אפשר.

מיקי לוי: את הגירעון הזה, את המינוס הזה, ישלמו הנינים שלנו.

מיקי לוי: ככל שנעצור את המשק מלחזור חזרה אל הפסים, אנחנו נפגע יותר בעתידה של מדינת ישראל – בעתידה הכלכלי, שבהחלט שולח את ידו גם לבעיות החברתיות.

מיקי לוי: היום, לצורך העניין, כשאני מזכיר את חברי הוועדה, שימו לב: כל מה שפתחנו לא נסגר.

מיקי לוי: אני מברך על כך.

מיקי לוי: התעוררה הממשלה ואמרה: אולי ועדת הקורונה צודקת.

מיקי לוי: בשבוע שעבר, ביום חמישי, רק כמה חברי כנסת שאכפת להם והגיעו לוועדה – ביום חמישי – שקבעה שביום ראשון ייפתחו חדרי הכושר, עם כל המגבלות, עם התו הסגול וכו' וכו', ומרכזי הסטודיו למחול, וקיבלנו לחצים ואיומים וכו' וכו'.

מיקי לוי: נפתח ביום ראשון – ראה זה פלא, ממשיך לעבוד, הכול בסדר.

מיקי לוי: אפשר לבוא ולקבל נתונים איפה בדיוק ההדבקות, ואני מברך את כניסתו של רוני גמזו, משב רוח מרענן, עם תפיסה כלכלית-חברתית.

יצחק כהן: גמזו.

מיקי לוי: גמזו.

יצחק כהן: פרופסור.

מיקי לוי: נכון, פרופ' רוני גמזו.

יצחק כהן: כבודו.

מיקי לוי: כבודו מונח – –

יצחק כהן: היום ערב תשעה באב.

מיקי לוי: – – במקומו.

יצחק כהן: הערב תשעה באב, צריכים – – –

מיקי לוי: אני עשיתי לכם הנחה.

מיקי לוי: יש לי איזה 400 הסתייגויות, שמונה שעות דיבור, אבל היום תשעה באב – –

משה ארבל: והוא מסוגל.

מיקי לוי: – – כולנו אחים, אז אני התרכזתי בעשר דקות.

מיקי לוי: אני זה חודש וחצי מטפל בעולם התעופה.

מיקי לוי: קבענו דיון דחוף ליום ראשון הקרוב, כדי לפחות לבוא ולהגיד מה התוכניות – איך פותחים.

מיקי לוי: יש שם צוותי קרקע, יש טייסים, יש סוכני נסיעות, יש מורי דרך.

מיקי לוי: יש 140 מדינות שפתחו את השמיים, יש המצאה ישראלית שאפשר לבדוק – קורונה ב-15 שניות או 20 שניות.

מיקי לוי: הלוואי שזה יעבוד, זה כרגע בבדיקה.

מיקי לוי: כבר בדקתי אפילו מה תהיה עלות הביטוח ליום בנסיעה למדינות מסוימות באירופה – 10 דולר.

מיקי לוי: אפשרי.

מיקי לוי: חייבים, כי המלונות כאן לא יחזיקו מעמד בלי תיירות חוץ.

מיקי לוי: אפשר להתחיל לפחות לתכנן את זה, אם לא לפתוח מחר בבוקר.

מיקי לוי: אבל אין תוכניות, אין תוכניות, ועל זה אני מלין, ולכן ביום ראשון הזמנתי דיון דחוף בוועדת הקורונה, אבל אז חברת הכנסת שאשא ביטון קיבלה מכתב פיטורים.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שזה לא יקרה, ומישהו יחשוב מחוץ לקופסה וימנע – – –

יצחק כהן: אי-אפשר לפטר אותה.

יצחק כהן: רק חברי הוועדה.

מיקי לוי: לא, זה הולך לוועדת הכנסת, אם אני לא טועה.

מיקי לוי: שם אפשר.

קריאה: – – –

מיקי לוי: חברי הוועדה לא יפטרו אותך, read my lips.

אלי אבידר: מיקי זוהר יכול הכול.

מיקי לוי: ואנחנו נפתח.

מיקי לוי: אני רוצה לעשות דיון, אבל אין נתונים, אין נתונים עוד פעם למשרד הבריאות.

מיקי לוי: דחו את זה ליום ראשון הבא.

מיקי לוי: אני לוקח עוד חצי דקה, על חצי הדקה שנותרה לי, לא יותר, ברשותך.

מיקי לוי: אני רוצה לדבר על עולם התערוכות.

מיקי לוי: מתחם שלם של עולם תערוכות נמצא בתל אביב והוא סגור.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: ככה.

מיקי לוי: אין תשובות.

מיקי לוי: אפשר להיכנס לתערוכה, להיבדק, ללכת עם מסכה, במקום 400 איש בו-בזמן, 200 איש בו-בזמן, אפשר לעשות את זה בדירוג, אפשר לבדוק חום, אפשר לעשות תו סגול.

מיקי לוי: בעולם הזה של התערוכות, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, עובדים 6,000 איש ועוד כ-18,000 במעטפת.

מיקי לוי: השבוע קיים שם משרד הבריאות – –

משה ארבל: נא לסכם.

מיקי לוי: – – בחינות ל-1,000 אחיות – ואני מברך על כך, זה בסדר.

מיקי לוי: אבל לפתוח תערוכת מזון בעוד שבועיים, של תעשיית המזון הישראלית, שיכולה לייצא מזון – –

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: – – ויכולה להעצים את העניין הזה, את זה אי-אפשר.

מיקי לוי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני עומד לפעול לפתיחת כל מתחם התערוכות, על פי מה שיגיד משרד הבריאות – –

משה ארבל: תודה.

מיקי לוי: – – אבל אנחנו נפתח אותו.

מיקי לוי: לא יעזור לאף אחד שום דבר.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: יש לנו בקשות רשות דיבור מחברי הכנסת.

משה ארבל: ראשונת הדוברות – תעלה ותבוא חברת הכנסת מרב מיכאלי.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

מרב מיכאלי: שלוש?

מרב מיכאלי: לא חמש?

מרב מיכאלי: חמש.

משה ארבל: על פי התקנון חמש דקות או שלוש?

מרב מיכאלי: חמש.

משה ארבל: חמש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה לחבר הכנסת אבידר על הדיוק.

אלי אבידר: יומיים בכנסת – אני כבר יודע.

אלי אבידר: ישתבח שמו.

מרב מיכאלי: יושב-ראש הוועדה גפני, לא הבנתי.

מרב מיכאלי: בחוק שבו אתה דואג למשפחות שיש להם באמת הרבה מאוד ילדות וילדים, ופעמים רבות מצבם הכלכלי הוא כזה שהם זקוקות וזקוקים לסיוע, בחוק הזה דחוף להכניס בלי דיון, בלי הליך ראוי, עזרה דווקא לאנשים שיכולים להרשות לעצמם לקנות דירה שנייה ב-16 מיליון ש"ח?

מרב מיכאלי: זה מה שדחוף להכניס בחוק הזה?

מרב מיכאלי: הורדת מס רכישה לדירות עד 16 מיליון שקל – דירה שנייה ומעלה.

מרב מיכאלי: זה מה שדחוף?

מרב מיכאלי: תסביר לי, תסביר לי, לא הבנתי, לא הבנתי.

מרב מיכאלי: קטונתי.

משה גפני: – – –

מרב מיכאלי: אני גם רוצה לדעת מי ישלם את כל המיסים האלה, 6.5 מיליארד ש"ח עלות המענקים.

מרב מיכאלי: לא מדויק – עלות המענקים לפני שהוספנו את כל הילדות והילדים הנוספים.

משה גפני: הלוואי – – – ילדים נוספים.

מרב מיכאלי: עכשיו אני רוצה לדעת כמה יעלה, ולא שמענו את זה, לא קיבלנו מהאוצר הערכה כמה תעלה ההנחה הגדולה הזאת – היפה, היפה – במס רכישה על דירות עד 16 מיליון שקל.

מרב מיכאלי: כמה זה יעלה למשק שלנו?

מרב מיכאלי: בעיקר אני רוצה לדעת מי אחר כך ישלם את המיסים האלה, מי תשלם את המיסים האלה שאנחנו בחוק הזה – עכשיו אתם תיתנו לאלה שיקנו עוד דירה ועוד דירה, ב-10 מיליון שקל, ב-16, ב-12 מיליון שקל, כל מיני פנטהאוזים יפים, כל מיני דירות פאר.

מרב מיכאלי: מי ישלם?

מרב מיכאלי: מי יפצה את מדינת ישראל, את אוצר המדינה ההולך ומידלדל ממשבר הקורונה הגדול?

מרב מיכאלי: מי יפצה אותה על הכסף הזה שלא ישולם לה?

מרב מיכאלי: כי אנחנו בחוק הזה – שר האוצר ואתה נותנים במתנה לאנשים שיש להם המון המון המון המון כסף.

מרב מיכאלי: עכשיו אני לא מבינה גם – תעזרו לי להבין איך בדיוק, כשיש לנו מעל 20% מובטלות ומובטלים – איך בדיוק הנחה לאנשים אם שיכולים לקנות דירה שנייה, שלישית, רביעית, ב-16 מיליון שקל, איך זה מניע את המשק?

מרב מיכאלי: איך זה מקדם את המובטלות והמובטלים?

מרב מיכאלי: איך זה מקדם את אלה שאין להם כסף לא רק לקנות דירה אלא לשכור דירה, לסגור את החודש ברמה הכי בסיסית של לחם ומים?

מרב מיכאלי: איך הנחה למיליונרים, אדוני שר האוצר, מקדמת את המשק הישראלי?

מרב מיכאלי: הנחה בדירות, לא סבסוד תעסוקה לאזרחיות ואזרחים; לא קיצור שבוע העבודה; לא סבסוד האזרחיות והאזרחים שעכשיו מסבסדים את המעסיקות בזה שהם עובדים מהבית – הם על חשבונם משלמים את החשמל, את האינטרנט, את האש"ל, מה שזה לא יהיה.

מרב מיכאלי: איך בדיוק זה עוזר למעמד הביניים, למפוטרות, לעצמאיות ולעצמאים, לעסקים הקטנים?

מרב מיכאלי: הדבר הכי דחוף להכניס בחוק הזה: הנחה לדירות עד 16 מיליון שקל שהן לא דירה ראשונה.

מרב מיכאלי: וכל הדבר הזה נעשה במחטף, בלי שהיה דיון על הסוגיה הזאת.

מרב מיכאלי: כי בסדר, מענק, נדון בממשלה, והייתה פה קריאה ראשונה – בסדר גמור.

מרב מיכאלי: לא הדרך הנכונה בעיניי להוציא את הכסף, אבל בכל זאת, זה סיוע לאזרחיות ולאזרחים.

מרב מיכאלי: איך במחטף בתוך ועדת הכספים, בתוך יום אחד, פתאום, נכנסה באמצע היום הנחה לדירות שניות, שלישיות ויותר מזה, למשקיעים, עם ים של כסף, עד 16 מיליון שקל, בלי שקודם הכנסת קיבלה איזשהו דיווח על כמה כסף נכנס לאוצר המדינה מזה שהעלו את מס הרכישה על זה?

מרב מיכאלי: בלי שיש לנו מושג כמה זה יעלה לנו?

מרב מיכאלי: בלי שיש לנו מושג מה אנחנו מרוויחות ומרוויחים מזה?

מרב מיכאלי: אז יש את אמירת הקסם: להניע את המשק.

מרב מיכאלי: להניע את המשק.

מרב מיכאלי: אולי נטלטל אותו קצת.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת איך לספר לכם – הוא כבר מטולטל היטב.

מרב מיכאלי: ומה שאתם עושים עם ההנחה הזאת על מס רכוש למיליונרים עד 16 מיליון שקל על עוד ועוד דירות לא ייטיב עם המשק אלא פוגע באזרחיות ובאזרחים הישראלים.

מרב מיכאלי: זה מנקר עיניים, זה חסר רגישות, זה חסר תועלת כלכלית, זה לא הגון ברמה הראשונית ביותר כלפי האזרחיות והאזרחים, ובטח ובטח למפוטרות ולמפוטרים ולכל אלה שעכשיו במצוקה כלכלית כל כך גדולה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי – יעלה ויבוא אדוני.

משה ארבל: גם לרשותך חמש דקות.

משה ארבל: בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, מי זאת עם הגב אליי?

משה ארבל: כבוד השרה אורית פרקש הכהן.

אחמד טיבי: השרה ל-BDS.

אחמד טיבי: אתמול הייתה ישיבה מאוד ממושכת של ועדת הכספים.

אחמד טיבי: היא דנה בחוק מענק לכל אזרח.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לכם מהתגובות שאני מקבל: האזרחים מחכים.

אחמד טיבי: אזרחים שזקוקים לכסף מחכים לכסף.

אחמד טיבי: אני מבין את הנחיצות של כמעט כל סכום.

אחמד טיבי: שאף אחד לא יקל ראש באף סכום, כי יש אנשים שמחכים לסכום המזערי ביותר שאתה יכול להעלות על דעתך, כי המשבר הזה נתן את אותותיו באנשים, במשפחות, בקהילות, בחברה שלמה, פגע בכבודם האנושי.

אחמד טיבי: כי המשבר הוא משבר קשה ואמיתי, לרוחב ולאורך.

אחמד טיבי: הביקורת הפומבית שהייתה לנו נגד המענק הזה – שהוא לכולם.

אחמד טיבי: אנחנו אתמול אתגרנו את ועדת הכספים שהיא תודיע שכולנו מודיעים שאנחנו מוותרים.

אחמד טיבי: שרים לא צריכים את המענק; חברי כנסת לא צריכים את המענק; בכירי המשק לא צריכים את המענק; אנשי עסקים לא צריכים את המענק.

אחמד טיבי: יש אנשים שזקוקים לזה יותר מכל אחד מאיתנו.

אחמד טיבי: ברור שרובנו – אני מקווה שכולנו – נתרום את הכסף הזה למי שצריך.

אלי אבידר: תרמנו.

אחמד טיבי: חלק תרמו, נכון.

אלי אבידר: תרמנו את זה.

אחמד טיבי: זה חשוב.

אחמד טיבי: אבל היה חשוב כבר לפני שבועיים, כאשר שוחחנו על המשפחות, חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, ואני.

אחמד טיבי: משפחה חרדית, משפחה ערבית, אבל כלל המשפחות – אני לא יודע, לא רק למשפחות חרדיות וערביות יש ארבעה ילדים, זה חותך את כל החברה בכל קצותיה.

אחמד טיבי: אהבתי את מה שאמר גפני: מי אמר שלילד השלישי מגיע ולרביעי לא מגיע?

אחמד טיבי: צדק הוא לרביעי והוא לשלישי.

אחמד טיבי: אם לא ניתן, אנחנו מענישים את הילד שהוא בא רביעי אחרי השלישי, חמישי אחרי הרביעי.

אחמד טיבי: ולכן העמידה שלך, חבר הכנסת גפני – ואני מכיר אותך, אתה בולדוג במובן החיובי.

אחמד טיבי: כשאתה מתמקד במטרה, חלאס.

אחמד טיבי: ידעתי כבר לפני שבועיים שאנחנו הולכים לנצח.

אחמד טיבי: לפני יומיים שוחחנו גם בערב וגם בלילה.

אחמד טיבי: הוא היה בקשר עם משרד האוצר, עם פקידים אחרים.

אחמד טיבי: הנושא לא נחתך עד ששר האוצר לא הגיע לוועדה.

אחמד טיבי: הוא אמר: אני מגיע כדי להקשיב, וטוב שכך, ובסופו של דבר התקבלה ההחלטה הנכונה.

אחמד טיבי: טוב שהתקבלה, כבוד השר, ההחלטה הנכונה.

אחמד טיבי: טוב שהסכמת, אחרי ששמעת את כולנו.

אחמד טיבי: בנוסף, השר הקשיב לדרישה שלנו – שאנחנו משמיעים כבר כמה שבועות – בעניין העיר נצרת.

אחמד טיבי: לא רק טבריה ואילת.

אחמד טיבי: בצדק טבריה ואילת, הייתה להן החלטה מיוחדת, בגלל קריסת שתי הערים מבחינה תיירותית.

אחמד טיבי: נצרת היא עיר תיירותית.

אחמד טיבי: מה שמגיע לטבריה, מגיע לנצרת.

אחמד טיבי: השר אמר שהוא מתחייב שתהיה החלטת ממשלה על העיר נצרת.

אחמד טיבי: התקשרנו לראש העיר, בישרנו לו.

אחמד טיבי: הוא היה מאוד מרוצה.

אחמד טיבי: הוא היה כאן לפני שבועיים והיה נסער, ובצדק, עלי סלאם.

אחמד טיבי: היום בבוקר, כבוד השר, אני דיברתי עם שר התיירות אסף זמיר, והוא אמר שהוא שמע על הסיכום בלילה, ושמבחינתו הוא גם יתחיל להריץ את הנושא הזה מול משרד האוצר, מול משרד האוצר.

אחמד טיבי: הצעת מחליטים – מגישים למשרד האוצר, למשרד המשפטים, אבל המקום הוא משרד האוצר.

אחמד טיבי: אגף התקציבים – – –

משה ארבל: נא לסכם.

אחמד טיבי: לא, רק התחלתי.

אחמד טיבי: אגף התקציבים שמע מהשר שיש מקור תקציבי, כי הסבל בנצרת הוא לא פחות מהסבל בטבריה.

אחמד טיבי: מגיעה מילה טובה לשר האוצר.

אחמד טיבי: מגיעה מילה טובה לך, חבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: שאלו אותי היום ברדיו באחת מהתחנות החרדיות: תגיד, החברות בינך לבין גפני – – –

קריאה: למה אתה עושה לו את זה?

אחמד טיבי: כי הוא שנים – – –

משה ארבל: אני מבקש לעמוד בלוחות הזמנים.

משה ארבל: אני מבקש מחבר הכנסת טיבי לעמוד בלוחות הזמנים, בבקשה, ולשמור על התקנון.

אלי אבידר: יש צום תשעה באב.

תמר זנדברג: יש לגפני פריימריז, אתה עושה לו בעיות.

אחמד טיבי: הוא אמר שיש לו יותר קשה מפריימריז.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, יש חברי כנסת אמיצים.

אחמד טיבי: גם הוא אומר שאנחנו חברים, וגם אני אומר שאנחנו חברים.

אחמד טיבי: תתפלא לשמוע, זה לא פוגע בו בקהל שלו ולא פוגע בי בקהל שלי.

אחמד טיבי: התוצאה הייתה בלילה, ומצידי שסמוטריץ' ימשיך לרקוד על החברות הזאת.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

משה ארבל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ' יעלה ויבוא.

משה ארבל: גם לרשותך, אדוני, חמש דקות.

משה ארבל: בבקשה.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, אני שומע שבצמרת הכלכלית, אדוני השר, חושבים על דרכים איך לממן את ההוצאה עכשיו, את המענקים – –

יצחק כהן: היושב-ראש, אפשר להצביע, ואחר כך – – –

ניצן הורוביץ: תצביע נגד.

ניצן הורוביץ: – – איך לממן, ואני שומע על שתי הצעות: אחת, להוריד שכר מינימום, והשנייה, להקפיא את ההפרשות לפנסיה עד 7,000 שקל.

ניצן הורוביץ: שתי הצעות – ואני אשמח, אדוני השר, אם אתה תכחיש ותגיד שלא היו דברים מעולם.

ישראל כץ: ממתי אתה מאמין לתקשורת?

ניצן הורוביץ: אז תגיד שלא היו דברים מעולם; שאין שום כוונה לפגוע בשכר מינימום ואין שום כוונה להקפיא הפרשות לפנסיה עד 7,000 שקל.

משה ארבל: למען הדיוק, נציגי מקצוע של בנק ישראל הופיעו בפניי ואמרו לי שלא היו דברים מעולם.

ניצן הורוביץ: יפה.

ניצן הורוביץ: אז קודם כול – – –

ישראל כץ: אין שום הצעה בנושא שכר מינימום שהגיעה מאיתנו, ואין שום הצעה בנושא שכר מינימום שאני אתמוך בה.

ניצן הורוביץ: טוב מאוד.

ניצן הורוביץ: אז קודם כול שזה יהיה ברור, ואני חושב שזה חשוב שהפתרון – לא צריך לחפש אותו במקומות האלה של העובדים הכי חלשים.

ניצן הורוביץ: להפך, צריך לעזור להם, ובטח שבפנסיה אסור לגעת.

ניצן הורוביץ: אגב, בפנסיה – גם בהפרשות יותר גדולות, כי פנסיה זה העתיד.

ניצן הורוביץ: שכר מינימום ופנסיה זה ממש הלחם הבסיסי.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אדוני השר, בנוגע למימון של התקציב שיגיע ושל המענקים הללו – שנעשים בלי מסגרת תקציבית בינתיים – תראה, אני יודע שבמשך הרבה שנים גם לצמרת האוצר וגם לראש הממשלה הייתה חשיבה כלכלית עקבית שמבוססת על צמצום גירעון והקטנת החוב – צמצום גירעון והקטנת החוב עד כדי כך שישראל הגיעה ליחס חוב–תוצר שהוא מאוד נמוך, אגב, יחסית למדינות מפותחות אחרות.

ניצן הורוביץ: זה הזמן, אדוני השר, להרחבה תקציבית.

ניצן הורוביץ: אין שום סיבה להימנע מהרחבת גירעון.

ניצן הורוביץ: אני יודע שאתם כבר מתכננים הרחבת גירעון בתקציבים הבאים – בתקציב הבא – ואני קורא לך לעשות את זה ללא היסוס וללכת להרחבה גדולה יותר.

ניצן הורוביץ: אם ישראל חסכה כל השנים וצמצמה את החוב – אגב, על חשבון שירותים ציבוריים – עכשיו, כשהיא נדרשת במשבר הכלכלי שהוא כנראה הכי חמור בתולדותיה להוציא כסף, היא יכולה לעשות את זה על ידי הגדלת החוב, מה גם שסביבת הריבית עכשיו מאוד נמוכה.

ניצן הורוביץ: אתמול באיזה ריאיון, כשדיברתי על זה, אמרו לי: אבל מה, יורידו לנו את דירוג האשראי.

ניצן הורוביץ: מה אמרתי?

ניצן הורוביץ: הדבר דומה לבן אדם שטובע, טובע בים, ואז, כשרוצים להציל אותו הוא אומר: כן, אבל מה יגידו, אבל ככה, אבל דירוג האשראי.

ניצן הורוביץ: כרגע, כשאנחנו מדברים על סוג של קטסטרופה כלכלית, אנחנו צריכים לעשות את מה שכל המדינות האחרות עושות, כולל מדינות עם כלכלה מאוד שמרנית, וזה להגדיל את ההוצאה.

ניצן הורוביץ: אני יודע שזאת מנטרה, זה איזשהו קיבעון של הרבה מאוד שנים: אוי, גירעון, אנחנו מטילים נטל על הדורות הבאים.

ניצן הורוביץ: לא נכון לראות את זה כך.

ניצן הורוביץ: אם משקיעים את הכסף הזה במה שנקרא מנופי צמיחה, שמאפשרים את חידוש הייצור והעלאת הצמיחה בשנים הקרובות, אז אתה מחזיר את ההשקעה, ואתה מחזיר אותה אפילו עם פירות, ואתה מאפשר התאוששות של המשק.

ניצן הורוביץ: עד עכשיו – וזו הבעיה שלי – אומרים לי: אתה תומך במענקים?

ניצן הורוביץ: אתה לא תומך במענקים?

ניצן הורוביץ: אז אני רוצה להגיד לך, סגן השר כהן: אני תומך במענקים ואני בעד שיהיו אוניברסליים לכולם, בלי יותר מדי מבחנים.

ניצן הורוביץ: אני אומר: מי שלא מגיע לו הכסף כי יש לו יותר מדי – אפשר להחזיר את זה דרך מיסים לאחר מכן.

ניצן הורוביץ: אז אני בעד מענקים.

ניצן הורוביץ: העניין הוא שמענקים הם לא תוכנית.

ניצן הורוביץ: מענקים זה משהו, וזה, אגב, משהו טוב.

ניצן הורוביץ: בארצות הברית טראמפ נתן את המענק – ואני חשבתי שזה צעד נכון – של 1,000 דולר לכל אזרח כבר במרץ, כדי באמת על ההתחלה לתת איזה הרגעה לציבור ושיהיה כסף קצת.

ניצן הורוביץ: פה אנחנו נותנים את זה משהו כמו ארבעה חודשים וחצי אחרי התחלת הקורונה, וגם לא בדיוק בצורה אוניברסלית, אבל לא משנה.

ניצן הורוביץ: אני אומר: מענק – בסדר, מענק.

ניצן הורוביץ: צריך להשלים אותו בתוכנית כוללת, כי רק מענק – מה תעשה עוד חודש, עוד חודשיים או שלושה חודשים?

ניצן הורוביץ: צריך לתת כאן תוכנית.

ניצן הורוביץ: בינתיים, חבריי חברי הכנסת, אני לא רואה כאן תוכנית; אני לא רואה מבט כולל על איך המשק הישראלי יוצא מהמשבר הזה.

ניצן הורוביץ: אומרים שבעולם מבחינה בין-לאומית זה המשבר הכי חריף מאז השפל הגדול בארצות הברית של שנות השלושים.

משה ארבל: נא לסכם.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: אז, רוזוולט, שעלה ב-1932 – – –

אלי אבידר: 1929.

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: רוזוולט עלה ב-1932, השפל התחיל בנפילה של וול סטריט ב-1929.

משה ארבל: אני מבקש לעמוד על לוחות הזמנים.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: אני אומר, אדוני, אז היה ניו דיל, מה שנקרא עסקה חדשה, ואני חושב שעכשיו ישראל זקוקה לניו דיל: בעיקר לצאת מהקופסה ומהקיבעון המחשבתי, לא לפחד מהגדלת גירעון, לא לפחד ממגזר ציבורי, לא ללכת במדיניות שהלכו בה 20 שנה והביאה אותנו לריסוק של מערכות הרווחה, הבריאות והחינוך.

ניצן הורוביץ: צריך עכשיו ללכת בדרך אחרת, של כלכלה שהיא כלכלה סוציאל-דמוקרטית, כמו שעושים היום – –

משה ארבל: תודה.

ניצן הורוביץ: – – וזו לא רק דעתי כי אני סוציאל-דמוקרט, אלא עושים היום בכל המדינות המובילות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

משה ארבל: חברת הכנסת תמר זנדברג תעלה ותבוא.

משה ארבל: גם לרשותך, גברתי, חמש דקות, וכפי שאמרתי, אני ממש מבקש מהדוברים לעמוד בהקפדה יתרה על לוחות הזמנים.

משה ארבל: תודה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: האמת, אני רוצה להצטרף לברכות על החוק הזה.

תמר זנדברג: אנחנו נצביע בעדו.

תמר זנדברג: אני חושבת שהמענקים בעת הזאת הם דבר נכון, כולל התוספות והשינויים שהכנסתם – אתה רואה, יש גם אופוזיציה אחראית – למעט הנושא של הורדת המס על הדירה השנייה.

תמר זנדברג: האמת, אני מתקשה להבין איך בחסות החוק – חוק מענקים לאזרחים, שהוא צודק – יש כאן ניסיון להחזיר בדלת האחורית בחסות הקורונה בחזרה את המשקיעים לשוק הדיור, שעבדנו כל כך קשה להוציא אותם במשך שנים, וזה עדיין לא הסתיים.

תמר זנדברג: אז ברורה הדאגה למשלמי המשכנתאות ולאנשים שמתגוררים בדירה שהיא בבעלותם או בשכירות – להם צריך לעזור; לא באמצעות הטבת מס למשקיעים, שעכשיו ינצלו את המשבר ואנחנו יודעים, גם בעולם – דיברת, חבר הכנסת הורוביץ – על לקחים היסטוריים מהעולם, אנחנו יודעים שלפעמים שעת משבר היא מקום שבו טייקונים ואנשים בעלי הון, להם זו דווקא הזדמנות; הם לא מפסידים, רק מרוויחים ונכנסים.

תמר זנדברג: ולכן, הכוכבית הזאת בעיניי שגויה, וגם האופן שבו היא נכנסה ככה באישון לילה בתוך חוק שמדבר על מענקים לאזרחים מראה שהדרך עקומה, וגם המטרה היא שגויה.

תמר זנדברג: אבל המענקים עצמם הם נכונים, וצריך להמשיך וללכת בדרך הזו של הרחבה תקציבית.

תמר זנדברג: זה הזמן.

תמר זנדברג: בכל העולם מבינים את זה, וגם בישראל, עם דגש לא רק על מענקים, אלא על השקעה – אני אומרת השקעה – בשירותים החברתיים, שעכשיו ברור שהם הורעבו ויובשו במשך עשרות שנים.

תמר זנדברג: המשבר חשף את זה, ועכשיו זה זמן תיקון – גם את עשרות השנים של העוול, וגם כי זה מה שצריך עכשיו כתוצאה מהמשבר.

תמר זנדברג: את הזמן שנשאר לי אני רוצה להקדיש לאירועי הלילה והבוקר, כי אני חייבת לומר שאני מאוד מאוד מודאגת.

תמר זנדברג: שמענו כאן הרבה את המילים "שנאת חינם" ואת הבכי והנהי לקראת תשעה באב, מצד כאלה שבמשפט הבא המשיכו להסית ולפלג ולהשתמש בביטויים, שבאמת – מה שהדוכן כאן היום ידע כבר זה באמת מצמרר.

תמר זנדברג: לצערי הרב יותר מדי מן הממשלה והקואליציה והרבה מנושאי דברם ודבריהם בתקשורת וברשתות החברתיות ובימין לא מפנימים את המסר של הימים והשבועות האלה, שהוא מסר מסוכן.

תמר זנדברג: האלימות ברחובות משתוללת, ולא, אדוני היושב-ראש, היא לא אלימות דו-צדדית.

תמר זנדברג: באלימות הזאת יש תוקפנים ויש קורבנות.

תמר זנדברג: אתמול בלילה נדקרו אנשים על ידי מסתננים שהגיעו להפגנה, התחזו למפגינים ודקרו אותם.

תמר זנדברג: עם דם.

תמר זנדברג: הם טופלו בבית חולים.

תמר זנדברג: אין פה שני צדדים; יש פה צד תוקף וצד מותקף.

תמר זנדברג: המותקף – אגב, קראתי את הודעת ראש הממשלה, שגינה באותה נשימה את ההסתה ואת האיומים ברצח נגדו.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שככל שיש כאלה, הם כמובן מגונים ומטופלים על ידי השב"כ והיחידה לאבטחת אישים, אבל המפגינים אתמול בלילה היו מופקרים לגורלם על ידי המשטרה, שהייתה אמורה לא להרביץ בעצמה למפגינים אלא לאבטח אותם ולהגן עליהם.

תמר זנדברג: היא לא עשתה את זה, וככה הגיעו אנשים לבית חולים.

תמר זנדברג: והעובדה שמהבוקר מדברים על קיצונים משני הצדדים ועל אלימות משני הצדדים היא חלק מהבעיה ולא חלק מהפתרון.

תמר זנדברג: זה לא גינוי.

תמר זנדברג: צריך גינוי קונקרטי למה שקרה ולא אמירות כלליות שמעורבבים בהן גם לא מעט שקרים.

תמר זנדברג: העובדה שהשר אמסלם, לדוגמה, שבמשך שבוע אחרי שבוע – לא בפעם הראשונה – נשלח לכאן על ידי הממשלה לענות על הצעות חוק ומנצל את הבמה להשתלח באלימות ובהסתה בשמאל – כאיזה שם קוד – ובמפגינים ובאזרחי ישראל, גם היא חלק מהבעיה.

תמר זנדברג: זה שהוא השר המקשר עם הכנסת זה בסדר גמור, אבל הוא עולה כאן במקום שרים אחרים ובמשך דקות ארוכות משתלח, ואחר כך גם מעלה ומפרסם ומתפאר בדברי הבלע ובדברי ההבל האלה.

תמר זנדברג: כן, אנחנו ערב תשעה באב, אדוני היושב-ראש, ואני חוששת – אני חוששת לגורל של אחד המפגינים, שכמו אמיל גרינצווייג, זיכרונו לברכה, שנרצח על ידי מפגין מוסת בשם יונה אברושמי בשנת 1983 – רצח כזה ישוב ויקרה.

תמר זנדברג: זה לא דיבורים בעלמא; כך זה קורה.

תמר זנדברג: אותו יונה אברושמי התראיין מהכלא ואמר שהוא הרגיש שכולם מסביב אמרו שהם בוגדים וכולם מסביב אמרו שצריך לעשות משהו עם השמאל הזה, אז הוא עשה.

תמר זנדברג: ככה מתרחש רצח פוליטי, בדיוק בדרך הזאת.

תמר זנדברג: אנחנו קוראים לכם עכשיו – ערב תשעה באב ואחרי תשעה באב, זה לא משנה; מי שתשעה באב מדבר אליו, זה בסדר גמור: תעצרו את זה עכשיו.

תמר זנדברג: בידכם הדבר.

תמר זנדברג: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

משה ארבל: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' יעלה ויבוא.

יעקב מרגי: כמה דוברים, אדוני היושב-ראש?

משה ארבל: שישה-שבעה.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בעוד שעות ספורות יחשך היום וניכנס כולנו לצום תשעה באב.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה מאוד שכולנו, גם אלה שצמים וגם אלה שעדיין אינם רגילים לצום – ותקוותי שלא יצטרכו גם לצום בשנים הבאות – לוקחים את הדברים לתשומת ליבנו, ולא כאיזו מצוות אנשים מלומדה.

בצלאל סמוטריץ': כפי שהנביא אומר: "הלכף כאגמן ראשו", אבל "להכות באגרף רשע".

בצלאל סמוטריץ': לוקחים את הדברים לתשומת ליבנו, ואני מקדים ומודיע שאני מדבר, אדוני היושב-ראש, אך ורק לעצמי ולא לאף אחד אחר.

בצלאל סמוטריץ': לקחת את הדברים לתשומת הלב, להפיק לקחים, ללמוד מטעויות ולחזור בתשובה בתשעה באב, לפחות בשלושה היבטים: הראשון הוא, כמובן, תיקון חטא המרגלים, על מאיסה בארץ חמדה; להרבות באהבת הארץ, בחיבתה, בקיום מצוות ישיבתה.

בצלאל סמוטריץ': התיקונים של החטאים שעליהם נחרב בית ראשון: עבודה זרה, גילוי עריות, שפיכות דמים, וכמובן – – –

קריאה: בית שני.

בצלאל סמוטריץ': בית שני.

בצלאל סמוטריץ': יש דברים מדהימים של חז"ל על אנשי בית שני, שהיו צדיקים, יראי שמיים ועוסקים בתורה, אבל נפלו ביצר הרע הגדול הזה של שנאת חינם.

בצלאל סמוטריץ': כמה קל ליפול בו, כמה הצדקות וק"נ טעמים כל אחד יכול לתת לעצמו – ואני מדבר רק אל עצמי – כדי להצדיק מה שבסופו של דבר, אם נרצה או לא נרצה, הוא שנאת חינם.

בצלאל סמוטריץ': התיקון של שנאת חינם לא אומר לטשטש עמדות; לא אומר להפסיק להתווכח; לא אומר לשייף את השפיצים האידיאולוגיים, ההשקפתיים, הרצוניים.

בצלאל סמוטריץ': אחדות איננה אחידות.

בצלאל סמוטריץ': שתי דמויות מדהימות של התנאים – הלל ושמאי.

בצלאל סמוטריץ': ואני מניח שכל אחד שקצת מכיר את הדמויות, אז כשאומרים לו את השם הלל הוא מצייר מול העיניים איזו דמות אבהית, נוחה, נעימה, מקרבת, וכשאומרים לו את השם שמאי אז הוא בטח מצייר איזו דמות קשה.

בצלאל סמוטריץ': נכון?

בצלאל סמוטריץ': נחושה, כזה שהודף באמת הבניין את הגר, שמבקש ללמוד את כל התורה על רגל אחת.

בצלאל סמוטריץ': אבל קחו שתי משניות במסכת אבות: שמאי אומר שלושה היגדים: "עשה תורתך קבע, אמור מעט ועשה הרבה".

בצלאל סמוטריץ': עד עכשיו מאוד מתאים לנו עם הדמות של שמאי – מאוד החלטי, מאוד נחוש.

בצלאל סמוטריץ': אל תבזבז את הזמן, תהיה תכליתי: עשה תורתך קבע, אמור מעט ועשה הרבה – אל תבזבז את הזמן.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה ההיגד השלישי?

בצלאל סמוטריץ': "והוי מקבל את כל האדם בסבר פנים יפות".

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, הווי מקבל את כל האדם, איך שהוא, וכמובן, בסבר פנים יפות.

בצלאל סמוטריץ': הלל אומר, וכולנו מכירים את המשנה: "הוי מתלמידיו של אהרן" – מתאים לנו: אוהב שלום, רודף שלום, אוהב את הבריות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אז, משפט נחוש מאוד: ומקרבן לתורה.

בצלאל סמוטריץ': ועל זה דייקו רבים: ולא מקרב את התורה אליהם.

בצלאל סמוטריץ': דהיינו, אהבת הבריות איננה טשטוש.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מכופפים את התורה ולא מקרבים אותה לאנשים, אנחנו מקרבים את האנשים אל התורה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להיות נחוש מאוד, מאמין מאוד, ברור מאוד; אפשר ללחום על העמדות, על הדעות, להיאבק על מה שאנחנו חושבים שטוב ונכון למדינת ישראל ולעם ישראל, ובאותה מידה לקבל את כל האדם בסבר פנים יפות.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לחתור לקרב את האנשים אל התורה ולאהוב שלום ולרדוף שלום.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אני אומר לעצמי, אני לא זז מילימטר מעמדותיי: אמשיך להיאבק, בעזרת השם, על המשך האחיזה בכל חבלי המולדת בארץ ישראל; אמשיך להתנגד להקמת מדינת טרור בארץ ישראל; אמשיך להיאבק על חיזוק הזהות היהודית של המדינה, ולימוד התורה, ותיקון מערכת המשפט, וערכי המשפחה וקדושת המחנה; צדק ושוויון מגדרי גם לאבות גרושים, כפי שאנחנו עושים כאן בחוק הזה – בהערה, אדוני היושב-ראש:

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה על תמיכתך ועל תיקון גדול – ועוד ועוד.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני עומד כאן על הדוכן הוא ומקבל על עצמי, בעזרת השם ובלי נדר, לנהל את כל המאבקים האלה מתוך אהבה גדולה לכל אחיי ואחיותיי – ימנים, שמאלנים, דתיים, חילונים, חרדים וכאלה שלא מגדירים את עצמם – מתוך הבנה שהם אוהבי הארץ לא פחות ממני, אוהבי העם לא פחות ממני, אוהבי המדינה לא פחות, ממני, ציונים לא פחות ממני.

בצלאל סמוטריץ': אני מתחייב לחלק כמה שפחות ציונים – –

משה ארבל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – לדון כמה שפחות לגופו של אדם ולהשתדל לדון לגופו של עניין.

בצלאל סמוטריץ': נזכה, אדוני היושב-ראש, שתתקיים לנו תפילתו של דוד המלך: "שמחנו כימות עניתנו שנות ראינו רעה".

בצלאל סמוטריץ': כדברי הנביא, נבואתו של הנביא זכריה: "כה אמר ה' צבאות, צום הרביעי וצום החמישי וצום השביעי וצום העשירי יהיה לבית יהודה לששון ולשמחה ולמועדים טובים".

בצלאל סמוטריץ': "ברגע קטן עזבתיך וברחמים גדלים אקבצך".

בצלאל סמוטריץ': תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

משה ארבל: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, גם לרשותך, אדוני, חמש דקות.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

אביגדור ליברמן: בצלאל, קודם כול תודה על שיעור התורה.

אביגדור ליברמן: הלוואי שהיית מיישם את כל מה שאמרת פה היום – אז היינו, כנראה, מגיעים לגן עדן.

אביגדור ליברמן: אבל – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מתחייב להשתדל, אדוני.

אביגדור ליברמן: כן, אבל השתדלות היא גם משהו.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, מה זו תוכנית המענקים של הממשלה?

אביגדור ליברמן: זה למעשה סדר עדיפויות שהממשלה קובעת לעצמה.

אביגדור ליברמן: ואני אומר: כולם זכאים, והלוואי שהיינו יכולים לעזור לכולם.

אביגדור ליברמן: אבל אף פעם אין מספיק כסף, אין מספיק תקציב, ולכן צריך לקבוע סדר עדיפויות.

אביגדור ליברמן: מה שראינו בתוכנית הזאת, אדוני שר האוצר, אדוני שר האוצר – שמי שקובע סדר עדיפויות – –

משה ארבל: כבוד שר האוצר.

אביגדור ליברמן: – – זה גפני ואחמד טיבי.

אביגדור ליברמן: אלה שני האנשים שקובעים סדר עדיפויות לממשלת ישראל.

אביגדור ליברמן: את מי הענישו?

אביגדור ליברמן: אני מסתכל קודם כול את מי הענישו, מי קיבל עונש בתוכנית המענקים.

אביגדור ליברמן: מי שקיבל עונש בתוכנית המענקים זה כל אותם חבר'ה צעירים עד גיל 28 שאין להם ילדים.

אביגדור ליברמן: הם יקבלו 20% פחות מכל שאר האוכלוסייה.

אביגדור ליברמן: למה?

אביגדור ליברמן: אני מסתכל מי כל אותם אנשי מילואים פעילים, כל החיילים וכל הקצינים.

אביגדור ליברמן: כל החיילים, כל הקצינים הפעילים עד גיל 28, 65% מהם אין להם ילדים, כי הם קודם כול עשו את השירות הצבאי, ואחר כך היו שנתיים-שלוש בקבע, ואחר כך הלכו ללמוד, ואחר כך הם הלכו לקבל מקצוע, להתבסס.

אביגדור ליברמן: הם מגיעים לגיל 28 אחרי שנשאו בכל החובות, וטרם התחתנו, אין להם ילדים, והם מקבלים על זה עונש.

אביגדור ליברמן: האם זה סדר העדיפויות של ממשלת ישראל?

אביגדור ליברמן: זה סדר העדיפויות של הליכוד ושל ממשלת ישראל.

אביגדור ליברמן: זה סדר עדיפויות שמי שהכתיבו אותו הם שני אנשים: גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, וחברו הטוב והפרטנר שלו אחמד טיבי.

אביגדור ליברמן: זה מה שקרה בפועל.

אביגדור ליברמן: מה קרה עוד באותה תוכנית מענקים?

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על הסטודנטים, כל אותם חבר'ה – בכלל, בכל הסיוע שהממשלה מעניקה לכל אזרחי מדינת ישראל – 300,000 סטודנטים שהם לא זכאים לא לדמי אבטלה, אין להם חל"ת, אין להם כלום.

אביגדור ליברמן: איפה בתוכנית הסיוע 300,000 סטודנטים?

אביגדור ליברמן: הם לא קיימים שם, הם שקופים.

אביגדור ליברמן: גם הם, רובם, שירתו בצה"ל, גם הם יעשו מילואים.

אביגדור ליברמן: אז איזה סדר עדיפויות זה?

אביגדור ליברמן: את מי אנחנו רוצים לעודד?

אביגדור ליברמן: אני לא רוצה לדבר באמת היום על כל הנושא של התוכנית הכלכלית והתקציב.

אביגדור ליברמן: אני לא יודע מתי זה יבוא לאישור הכנסת.

אביגדור ליברמן: אבל מה הכי חשוב בכל כלכלה?

אביגדור ליברמן: מהו המסמך הכי חשוב?

אביגדור ליברמן: תקציב המדינה.

אביגדור ליברמן: עד רגע זה ראש הממשלה וראש הממשלה הרזרבי לא מסוגלים להסכים אם זה תקציב שנתי או דו-שנתי.

אביגדור ליברמן: מה כל ההבדל, אדוני היושב-ראש, בין תקציב שנתי לדו-שנתי – שלושה חודשים, זה כל ההבדל.

אביגדור ליברמן: מה הדבר הכי נוראי בעבור כלכלה?

אביגדור ליברמן: כל כלכלה – חוסר ודאות.

אביגדור ליברמן: אז הם לא מכניסים, לא מסכימים על התקציב כמה חודשים, אבל להכניס את כל כלכלת ישראל לאי-ודאות – זה כן בסדר.

אביגדור ליברמן: אני חושב שיש פה התנהלות בלתי אחראית, בלתי סבירה.

אביגדור ליברמן: דיבר לפניי מישהו שבאמת אמר: "איפה מנוע הצמיחה"?

אביגדור ליברמן: הרי גם כשאתה מכין מנוע צמיחה, עד שאתה תראה תוצאה זה ייקח חצי שנה–שנה.

אביגדור ליברמן: בכל התוכניות שראיתי עד היום לא ראיתי מנוע צמיחה אחד.

אביגדור ליברמן: מאיפה אנחנו נייצר עוד מקומות עבודה, מאיפה אנחנו נייצר עוד תקציב?

אביגדור ליברמן: אי-אפשר כל הזמן כל הזמן ללוות כספים בשווקים בין-לאומיים, גם זה ייגמר יום אחד.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכבר אנחנו מגרדים את התחתית של כל מה שאנחנו מסוגלים לקחת בריבית סבירה.

אביגדור ליברמן: עוד מעט גם לא נוכל לקחת הלוואות בשווקים בין-לאומיים.

אביגדור ליברמן: ומה נעשה אז?

אביגדור ליברמן: לכן, אני אומר כשאני מסתכל גם על סדר העדיפויות, גם על התוכנית הכלכלית – על התקציב – חסרים שם דברים עיקריים, סדר עדיפויות נכון.

אביגדור ליברמן: מדלגים על כל אנשי המילואים – –

משה ארבל: נא לסכם.

אביגדור ליברמן: – – מדלגים על הסטודנטים.

אביגדור ליברמן: אין מנוע צמיחה ואין ודאות.

אביגדור ליברמן: זה באמת מתכון להתרסקות כלכלית, לא ליציאה מהמשבר.

אביגדור ליברמן: זה מתכון להתרסקות כלכלית.

אביגדור ליברמן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

משה ארבל: חבר הכנסת יבגני סובה, יעלה ויבוא.

משה ארבל: חמש דקות גם לרשותך.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, קודם כול, אמרנו: כל דבר שקשור לטיפול בקורונה נתמוך.

יבגני סובה: גם כשיש לנו ביקורת וגם שאנחנו מותחים ביקורת, עדיין אנחנו נתמוך בהצעה שתעזור ותסייע לאזרח.

יבגני סובה: אני רוצה לספר לכם משהו שאנחנו כל הסיעה חווינו הבוקר: עשינו ישיבת סיעה עם איגוד הביו-כימאים, מיקרוביולוגים וגם עובדי מעבדה.

יבגני סובה: עכשיו, למה אני מספר את זה?

יבגני סובה: כי אני חווה את זה בבית, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: אשתי, דוקטור לביולוגיה, עובדת במעבדה רפואית באחד המרכזים במרכז הארץ, אחד מבתי חולים במרכז הארץ.

יבגני סובה: אחרי הדיון שעשינו הבוקר, ששמענו – ותכף אני אגע בנקודות האלה – התקשרתי אליה ושאלתי: תגידי, מה רשום לך בתלוש שכר?

יבגני סובה: כמה את מקבלת לפי שעה?

יבגני סובה: אתם יודעים מה הייתה התשובה שלה?

יבגני סובה: בן אדם עם תואר שלישי, שעובד במעבדה רפואית – מקבלת 37 שקלים לשעה.

יבגני סובה: אמרתי: זה לא הגיוני, זה פשוט לא הגיוני.

יבגני סובה: זה התעריף שמדינה קבעה וזה מה שהיא מקבלת.

יבגני סובה: אין היום רופא שמסוגל לעבוד בלי עובד מעבדה.

יבגני סובה: אין היום מערכת רפואית בלי אנשי מעבדה – ואני לא מדבר על קורונה.

יבגני סובה: בגלל הקורונה נחשפנו לעבודת הנמלים הזאת שעושים אנשים, למעלה מ-900,000 איש.

יבגני סובה: אבל יש גם בדיקות אונקולוגיות, המטולוגיות, נפרולוגיות – כל מה שקשור לרפואה כיום, במאה ה-21, בנוי קודם כול על עבודה של עובדי מעבדה.

יבגני סובה: כי אם אתה כרופא לא מקבל את התוצאות בזמן, ולא מקבל את הכיוון שלך – אתה לא יכול לטפל במחלה.

יבגני סובה: אני התפלאתי.

יבגני סובה: כששמעתי היום בבוקר את הטיעונים, נזכרתי מה עוברים האנשים האלה בשביל להגיע לעבודה הזאת ב-37 שקל בשעה.

יבגני סובה: לפעמים אלה לא רק תארים מתקדמים, אלה לא רק תואר שני או שלישי, אלא זה גם להוציא אישורים להיות מוסמך בשביל לעבוד במעבדה, כל הזמן השתלמויות, ואלפי אנשים אומרים: בשביל מה אנחנו עושים את זה?

יבגני סובה: אז מישהי שהייתה היום בבוקר בסיעה אמרה: כן, אנחנו עושים את זה בגלל הציונות, בגלל המילה הגסה הזאת.

יבגני סובה: היא אמרה את זה כמובן בציניות.

יבגני סובה: אנשים היום עושים את זה בגלל הציונות, בגלל שהם מאמינים במערכת רפואה ציבורית, בגלל שהם מאמינים שהעבודה שלהם תסייע ותעזור לחולים – ולא רק בגלל הקורונה.

יבגני סובה: אני לא יודע אם החוק הזה מתייחס לעובדי מעבדה או לא.

יבגני סובה: אני גם לא יודע אם בחוק ההסדרים וחוק התקציב, בכלל אם הוא יהיה, יתייחס לעובדי מעבדה.

יבגני סובה: אבל צריך להבין שאם אנחנו לא נעזור להם עכשיו – הם בחזית, הם בפרונט; אנחנו יודעים מה הבעיות שלהם – אז מי יעזור להם?

יבגני סובה: האנשים יעזבו את המקצוע, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: לפני 25 שנה, כמעט 30 שנה, כשבאה העלייה מברית המועצות, הרבה אנשים משכילים, ששם היו רופאים, נכנסו והשתלבו דווקא במעבדות.

יבגני סובה: בן אדם שהיה שם רופא, בגלל קשיי שפה או בגלל קשיי קליטה נאלץ להתפשר, וככה הוא נכנס ועבד כעובד מעבדה.

יבגני סובה: אז מדינת ישראל בתחילת שנות התשעים זכתה – אני לא מפחד מהמילה הזאת – זכתה באנשים עם תארים מתקדמים בעבודות שמבחינת השכר הם לא בדירוג הכי גבוה.

יבגני סובה: דרך אגב, אותו דבר היה גם בקרב המורים, המהנדסים, אנשי התעשייה, הרופאים.

יבגני סובה: אך היום, כעבור 30 שנה, הדור הזה יוצא לגמלאות.

יבגני סובה: הוא פורש.

יבגני סובה: מי מחליף את הדור הזה?

יבגני סובה: אין אנשים שיחליפו את הדור הזה, כי האנשים הצעירים אומרים: אני לא רוצה לסיים עכשיו אחרי עשר שנות לימוד וללכת ולקבל 37 שקל בשעה, וגם לשאת באחריות האדירה הזאת – כי טעות אחת שלך במעבדה עלולה להרוג בן אדם.

יבגני סובה: אם אתה לא מגלה בזמן את המחלה, הרופא לא ייתן את הטיפול הנכון והבן אדם ימות.

יבגני סובה: אתם מבינים איזו אחריות יש לאנשים האלה?

יבגני סובה: האחריות הזאת – תמורת 37 שקל בשעה.

יבגני סובה: ואל תספרו לי סיפורים – זה מה שהם מקבלים.

יבגני סובה: אז אני קורא לממשלה, אני קורא גם לכל מי שעוסק בדבר הזה – –

משה ארבל: תודה.

יבגני סובה: – – תחשבו כאילו אתם הייתם עובדים ב-37 שקל והייתם נושאים באחריות העצומה הזאת.

יבגני סובה: תודה רבה לך.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת יבגני סובה.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, יעלה ויבוא.

משה ארבל: גם לרשותך, אדוני, חמש דקות, בבקשה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צביקה האוזר ויועז הנדל פעם הפגינו ערכים, אבל רק הם התיישבו על הכיסאות, השררה, והופ – הפכו להיות סריסיו של השליט.

אלי אבידר: אף מילה מחבר הממשלה הנדל על הכנסת השב"כ לטלפונים או על חוק הסמכויות הבלתי-מוגבלות למניעת הפגנות.

אלי אבידר: אתה באמת מאמין בזה?

אלי אבידר: הוא עונה לך כשאתה שואל מה קרה לו, ונותן את החשק לומר לו: על מה שנהיה ממך אני לא מאמין.

אלי אבידר: ויושב-ראש ועדת החוץ והביטחון הוא כבר משהו אחר, ספציאל.

אלי אבידר: אשכנזי עוד שיחק את המשחק: טען לזכות החירות בלהט, הזמין נציגי ציבור, החמיא להם, בעודו רוקח במחשכים את הסכם הכניעה לנתניהו.

אלי אבידר: והאוזר, לשחק הוא לא יודע.

אלי אבידר: יש את עלי אקספרס, ובחוץ וביטחון יש לנו את האוזר אקספרס.

אלי אבידר: שם החיקוי מנסה לעלות על המקור, האוזר – יותר ביבי מביבי.

אלי אבידר: ושניהם המציאו מפלגה וקראו לה דרך ארץ.

אלי אבידר: איה אותה דרך, איפה אותה ארץ, הייתה שרה להם נעמי שמר, לו הייתה חיה.

אלי אבידר: מדבר אחד אין להם מה לפחד: שיצלמו אותם מתחת לחצאית.

אלי אבידר: מעשיהם ומבושיהם גלויים לעיני כול.

אלי אבידר: לחץ הסקרים מטריף אותם, והם פועלים בשלוש חזיתות: בחזית הראשונה הם מציעים לבכירים בליכוד לעמוד בראשם כשיוכרזו הבחירות.

אלי אבידר: המפלגה כבר מוכנה, הם אומרים בקול פיתוי הנחש מגן עדן לחווה.

אלי אבידר: בחזית השנייה הם משמיעים רעיונות למתווכים: לו רק התאחדנו עם ימינה, היינו הופכים, יחד איתם, לאדוני ממשלת נתניהו השישית.

אלי אבידר: בחזית השלישית זו כבר אומנות: פסקת ההתגברות היא לא כזאת בעיה גדולה, הם זורקים לחלל האוויר, בכל פעם שחולף על פניהם אחד מקבוצת הווטסאפ של נתניהו ג'וניור.

אלי אבידר: בעברית אומרים: הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

אלי אבידר: בחברון למדתי משפט, פתגם, אומרים: תחתן את הבן עם אחותו, הפדיחה תעבור אחרי שלושה ימים.

אלי אבידר: אבל לחבריי בדרך ארץ מפוקפקת אני רוצה לומר: שום שיירה לא תעבור, שום פדיחה לא תיעלם, עיניכם רואות את ההתרסקות שלכם בסקרים.

אלי אבידר: אין כאן שתי אופציות: ממשלה צרה עם נתניהו ואיתכם או בחירות; יש אפשרות להקים ממשלה אחרת, שתביא יציבות ותמנע את הבחירות.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, חשכת ימי נתניהו תנצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים עד שיתפטר.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אלי אבידר.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

מירי רגב: תישארו עם ידיים למעלה הרבה זמן.

אלי אבידר: השרה לשעבר ללא-תרבות.

מירי רגב: תישארו עם ידיים למעלה הרבה זמן.

אלי אבידר: השרה ללא-תרבות, עכשיו ללא-תחבורה.

קטי קטרין שטרית: אלי, התחלת נחמד, אבל אחר כך – – –

מירי רגב: אתה תישאר עוד הרבה זמן עם ידיים למעלה.

קטי קטרין שטרית: זה היה יפה, פעם ראשונה אני מקשיבה לנאום של אלי מההתחלה ועד הסוף.

יוליה מלינובסקי: את חייבת להגיד שזה היה יפה.

קטי קטרין שטרית: ממש, אמיתי.

יוליה מלינובסקי: ממש יפה.

יוליה מלינובסקי: אפשר להגיד שרה בלי תרבות, או שרה בלי תחבורה, או שרה בלי תעופה, אנחנו כבר שם.

מירי רגב: או אופוזיציה.

יוליה מלינובסקי: תקשיבי, מירי, אם את חושבת שרק את יכולה, אז לא.

מירי רגב: או אופוזיציה.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה – אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, מה קרה פה בשבוע האחרון?

יוליה מלינובסקי: אני אזכיר לכם.

יוליה מלינובסקי: בשבוע שלפניו כולנו היינו במצב שוואללה, הולכים לסגר.

יוליה מלינובסקי: שמענו מסיבות עיתונאים, שמענו שרים למיניהם שסיפרו לנו שהמצב הוא פשוט בלתי נסבל, קשה, וכולנו נמות.

יוליה מלינובסקי: אם עכשיו אנחנו לא נסגור את המדינה, את חופי הים, הבריכות, מוזיאונים, אטרקציות, חדרי כושר, סטודיו, פשוט כולנו נמות.

יוליה מלינובסקי: מצב התחלואה בלתי נסבל, מערכת הבריאות קורסת ופחד אלוהים.

יוליה מלינובסקי: ראש הממשלה סיפר לנו את זה מכל במה אפשרית, יחד עם שר הבריאות.

יוליה מלינובסקי: ואז בכנסת, בוועדת הקורונה ועוד לפני זה, התחלנו פשוט לקלף את החלטות הממשלה והתחלנו לשאול שאלות שאתם, השרים, הייתם צריכים לשאול.

יוליה מלינובסקי: את, השרה, היית צריכה לשאול: מה הנתונים, מי האחראי, כמה תחלואה?

יוליה מלינובסקי: אתם יושבים שם כמו בובות, מרימים ידיים בלי לשאול שאלות, ואחר כך העם מקבל את ההחלטות בלי להבין למה, ואף אחד לא יכול להסביר.

יוליה מלינובסקי: זה כמו בפתגם: למה?

יוליה מלינובסקי: ככה.

יוליה מלינובסקי: אז זה לא המצב.

יוליה מלינובסקי: באה ועדת הקורונה, גם השבוע וגם בשבוע שעבר, והעזה לשאול שאלות את הממשלה: המל"ל היקר, תסביר לי, מהם נתוני התחלואה?

יוליה מלינובסקי: יושב נציג המל"ל ואומר: אין לי אותם.

יוליה מלינובסקי: אבל אתה הצגת אותם בממשלה.

יוליה מלינובסקי: הוא אומר: לא, זה לא היה, זה לא קרה, לא שאלו, לא ביקשו.

יוליה מלינובסקי: קיבלתם החלטות לסגור את המדינה, לרסק ענפים שלמים, לשלוח מיליון איש לאבטלה בלי שום בסיס נתונים, ואנחנו בוועדת הקורונה – וגם אדוני היושב-ראש ישב שם – היינו מספיק אמיצים כדי לשאול את השאלות.

יוליה מלינובסקי: הילד החכם שואל את השאלות, נכון ככה זה בהגדה?

יוליה מלינובסקי: יש את הבן החכם.

יוליה מלינובסקי: אז היינו שם, שאלנו שאלות, והינה, פלא, קיבלנו תשובות, והתשובות היו כאלה שעם ישראל אמר: עד כאן, לא מוכנים יותר.

יוליה מלינובסקי: אבל מה עשתה הממשלה?

יוליה מלינובסקי: ביטלנו לכם החלטות חסרות היגיון: פתחנו את חופי הים בסופי השבוע, ופתחנו בריכות בסופי השבוע, ופתחנו מוזיאונים בסופי השבוע – – אולי את לא צריכה, אבל זו כבר שאלה אחרת.

מירי רגב: מי זה "פתחנו"?

יוליה מלינובסקי: אנחנו, בוועדת הקורונה, פתחנו את זה.

מירי רגב: את לא פתחת כלום.

יוליה מלינובסקי: – – ופתחנו אטרקציות בסופי שבוע, כי הממשלה החכמה שלנו החליטה שבסוף שבוע להשתמש בקיאק אסור.

מירי רגב: את עוד לא עשית כלום.

יוליה מלינובסקי: את החלטת לסגור רכיבה על סוסים.

מירי רגב: את יושבת ולא – – –

יוליה מלינובסקי: החלטתם שאנחנו כולנו צריכים להפוך לדתיים, סגרתם את המסחר בסוף השבוע – אולי עכשיו תבטלו את זה, כי הוכח: אנחנו לא ב-crisis, הכול בסדר, מערכת הבריאות מסתדרת.

יוליה מלינובסקי: אין לנו תחלואה – פתאום בא פרופ' גמזו ומדבר בדיוק באותה שפה כפי שאנחנו דיברנו.

יוליה מלינובסקי: אממה – –

מירי רגב: בסדר.

יוליה מלינובסקי: – – הכוח הזה, אתם פשוט לא יכולתם לסבול שמישהו עושה את העבודה שלו, והחלטתם לפטר את יושבת-ראש הוועדה ועשיתם לנו שיימינג.

יוליה מלינובסקי: בא סגן שר הבריאות וצרח לנו בוועדה שבגללנו יהיו פה 10,000 מתים.

יוליה מלינובסקי: אמרתי, חוץ מקורונה יש עוד מחלות אחרות, אבל מקורונה כולם ימותו.

יוליה מלינובסקי: ועכשיו יש לנו בעיה עם השמיים – גברתי, אולי תתרכזי בזה.

יוליה מלינובסקי: מצד אחד, יש לנו שמיים סגורים, ומצד שני, עוד מעט נקבל 17,000 אברכים מחו"ל, ובנוסף לזה, 30,000 איש טסים עכשיו לאומן, אז מישהו יכול להסביר לי מה קורה פה?

יוליה מלינובסקי: אם אנחנו במגפה, כולנו נמות מקורונה, איך זה קורה?

יוליה מלינובסקי: ואם אין מגפה, למה לי ולהם ולכם השמיים סגורים ולשאר האנשים זה פתוח, הכול בסדר?

יוליה מלינובסקי: בוועדת הקורונה חשפנו את הפרצוף האמיתי של הממשלה הזאת – חשפנו שאתם מקבלים החלטות על בסיס שום דבר וכלום וחצי, שכל ההחלטות שלכם הן פוליטיות ומשרתות את הצרכים הפוליטיים שלכם לאותו יום.

יוליה מלינובסקי: כי הכול פתוח ואין לנו סגר ואין לנו אלפי מתים, הכול בסדר והמדינה לא קורסת.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: אז אני מבקשת מכולכם לקראת תשעה באב לעשות חשבון נפש.

יוליה מלינובסקי: לא יזיק.

יוליה מלינובסקי: תודה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

מירי רגב: ומעצמך?

מירי רגב: מעצמך את גם מבקשת חשבון נפש?

יוליה מלינובסקי: אני תמיד עושה.

מירי רגב: כל הכבוד, מעולה.

יבגני סובה: מירי, צחקת בקול.

מירי רגב: אני מחייכת, אני שומעת אותה ומחייכת.

יבגני סובה: לא, אני רואה שאת צוחקת, גם אני רוצה לצחוק.

יבגני סובה: ממה צחקת?

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה – הם מפריעים.

משה גפני: למה כולם מדברים אצלכם?

יבגני סובה: כי אנחנו סיעה מיוחדת ומאוחדת.

משה גפני: גם אני – – –

יבגני סובה: שאלת אותי – עניתי לך.

אליהו ברוכי: הרב גפני, קשה לי, אני לא יכול להעיר לך.

עודד פורר: אני אעיר לו.

אליהו ברוכי: בזמנך.

אליהו ברוכי: בבקשה.

חמד עמאר: קשה לי להתרכז בשני דברים, שלושה דברים.

חמד עמאר: קודם כול, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל בלאחל חג שמח לבני העדה הדרוזית, המוסלמית, לרגל חג אל-אדחא: כול עאם ואנתום באלף ח'יר.

אלי אבידר: כול סנה ואנתא סלאם.

חמד עמאר: קודם כול, אני גם רוצה להודות לחבריי חבר הכנסת אלכס קושניר ועודד פורר על ההישג שלכם בוועדת הכספים.

חמד עמאר: 4,000 לחייל בודד כשהוא משתחרר בתוך שנה מהיום זה הישג אדיר לחבר הכנסת עודד פורר, ו-500 שקל נוספים בנוסף ל-750 שקל לחייל שישתחרר תוך שנה.

חמד עמאר: זה לא הרבה כסף, אבל זה הישג אדיר, ולזה אני מתחבר: אותו חייל משוחרר שהשתחרר מהצבא עכשיו, הוא שירת את מדינת ישראל, סיכן את החיים שלו למען מדינת ישראל, ומה לא מגיע לו?

חמד עמאר: דמי אבטלה.

חמד עמאר: אנחנו לא במצב כזה טוב שכל חייל משוחרר שיוצא מהצבא יכול למצוא עבודה.

חמד עמאר: יש לנו מעל 800,000 מובטלים, אז אותו חייל משוחרר לא ימצא עבודה וישב בבית בחוסר מעשה.

חמד עמאר: לכן, כבוד השרה, השרה שיכולה לעזור אולי לחיילים משוחררים שהשתחררו רק עכשיו לקבל דמי אבטלה – אני חושב שמגיע להם, ומגיע להם לקבל את דמי האבטלה כמו כל אזרח אחר, אבל יש להם יותר זכות, כי הם תרמו למען המדינה שלוש שנים.

חמד עמאר: נקודה שנייה: היום נפגשנו, סיעת ישראל ביתנו, עם עובדי מעבדות מכל הארץ – מבית חולים נהריה, משערי צדק, מכמה וכמה בתי חולים.

חמד עמאר: שמענו אותם.

חמד עמאר: אנשים שלמדו 11 שנים עד שקיבלו את התואר – אחרי שסיימו כיתה י"ב, אחרי שעשו צבא, למדו 11 שנים, ואיזה משכורת הם מקבלים?

חמד עמאר: 37 שקל לשעה.

חמד עמאר: ועכשיו, במצב הנוכחי, הם עובדים 24 שעות במשמרות.

חמד עמאר: אז אותם אנשים, שבאמת הם חוד החנית עכשיו של מדינת ישראל, מגיע להם לקבל משכורות יותר טובות.

חמד עמאר: לכן, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, בנושא הזה אתה צריך להיכנס בעובי הקורה, לבדוק את הנושא.

חמד עמאר: אנשים לא רוצים להגיע לשם.

חמד עמאר: יש תקנים, אתה לא צריך לדאוג לתקנים, אבל אנשים לא רוצים להגיע לשם; כמו העובדים הסוציאליים – יש תקנים ואנשים לא רוצים להגיע, כי המדינה לא דואגת להם לתקציב ולתגמול ראוי על העבודה שהם עושים.

חמד עמאר: אני רוצה לנצל את שתי הדקות האחרונות לנושא מאוד חשוב: היום עלתה חברת הכנסת ע'דיר מריח – מיש עתיד, כחול לבן, אני לא זוכר; הם התפצלו, לא אני.

חמד עמאר: אותה מפלגה, כחול לבן, הסתובבה בכל היישובים הדרוזיים והבטיחה הבטחה, מבני גנץ עד גבי אשכנזי ועד אחרון חברי הכנסת, שיתקנו את חוק הלאום.

חמד עמאר: והם קיבלו כתוצאה מזה בשלוש מערכות בחירות מעל 25,000 קולות.

חמד עמאר: לא הייתה מפלגה אחת במדינת ישראל, מאז שקמה, שהצליחה לרמות את העדה הדרוזית כמו המפלגה הזאת שנקראת כחול לבן.

חמד עמאר: ומה הם עשו היום?

חמד עמאר: הרי הם התפצלו – חלק הצביע בעד, חלק לא נכח באולם.

חמד עמאר: אם אתם ידעתם להסתובב ולקבל את הקולות, אתם ידעתם לשבת כאן, תצביעו נגד.

חמד עמאר: בני גנץ, גבי אשכנזי, תהיו אמיצים.

חמד עמאר: אתם לא מאמינים שצריך לתקן את חוק הלאום?

חמד עמאר: תעלו לכאן, תצביעו נגד.

חמד עמאר: אף אחד לא יכול לבוא אליכם בטענות.

חמד עמאר: ואני אמרתי שאני לא בא בטענות לליכוד.

חמד עמאר: הליכוד לא הסתובב ביישובים הדרוזיים והבטיח לתקן את חוק הלאום.

חמד עמאר: בכלל לא הסתובב.

חמד עמאר: מי שהסתובב זה כחול לבן, עם כל הצוות שישב איתו.

חמד עמאר: אבל עוד דבר אחד אני רוצה להוסיף: ישב כאן במקומך מיקי זוהר מכלוף כסגן יושב-ראש הכנסת.

חמד עמאר: הוא אמר: אנחנו מוכנים לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות במדינת ישראל.

חמד עמאר: תביאו חוק כזה.

חמד עמאר: אני מאתגר אותו, אני מאתגר את כל הליכוד, אני מאתגר את ראש הממשלה, שאיתו חתמנו הסכם – איתו חתמנו הסכם שהוא יביא את החוק הזה, לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות במדינת ישראל.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

חמד עמאר: אני מביא את זה בשבוע הבא.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

חמד עמאר: אני דורש מכל חברי הכנסת שיושבים כאן להצביע בעד.

חמד עמאר: זה חוק נפרד, זה חוק שמעגן את מעמדם של אותם אנשים – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת חמד עמאר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: – – שמוכנים לתרום ולהיהרג למען מדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: חבריי חברי הכנסת, כבוד יושב-ראש הוועדה, אני רוצה לפנות אליך ולהגיד לך שבאמת, אתמול אנחנו הצלחנו, אני וחברי עודד פורר, להביא שני הישגים משמעותיים לחיילים המשוחררים, גם לחיילים הבודדים וגם לשאר החיילים, אבל כל זה נעשה בכל כך הרבה כוח ובכל כך הרבה הסתייגויות, ואני שואל למה, למה אי-אפשר לשנות את סדר העדיפויות ולשים את החבר'ה האלה בראש סדר העדיפויות.

אלכס קושניר: הרי כולנו פה מסכימים שמגיע להם, אז למה צריך הכול בכוח?

אלכס קושניר: אני רוצה לדבר איתכם על זן נדיר ומיוחד של אנשים, אלה שעוזבים את המשפחה, עוזבים את הילדים הקטנים, עוזבים את ההורים החולים, עוזבים את האישה בהיריון, עוזבים את העסק, עוזבים את הלימודים האקדמיים גם אם זה בתקופת המבחנים, ואגב, הם עושים את מיידית, ללא שום היסוס, רק כי מישהי קוראת להם.

אלכס קושניר: אתם יודעים מי זאת המישהי הזאת?

אלכס קושניר: למישהי הזאת קוראים מדינת ישראל.

אלכס קושניר: ואגב, יש לכם ניחוש מה אלה החבר'ה האלה?

אלכס קושניר: נכון, אלה אותם משרתי מילואים, אותם חבר'ה ששוכבים במארבים בעזה, שעומדים במחסומים ביהודה ושומרון, שעכשיו הוקפצו לגבול הצפון ועכשיו מסייעים במאמץ המלחמתי כנגד נגיף הקורונה במסגרת פיקוד העורף, ודרך אגב, הם עוזרים לכולם: לחילונים, לחרדים, לערבים, לקשישים – לכל מי שצריך אותם.

אלכס קושניר: אבל לממשלה שלנו יש זיכרון סלקטיבי, כי היא נזכרת בהם רק כשהיא צריכה אותם.

אלכס קושניר: בראשיהם של ראש הממשלה והעותק הרזרבי שלו, שדרך אגב הוא גם שר הביטחון, לא עוברת אפילו שום מחשבה לסייע להם.

אלכס קושניר: בחוק הסיוע הכלכלי הם לא קיימים.

אלכס קושניר: בחוק המענקים הם לא מוזכרים.

אלכס קושניר: הם פשוט שקופים.

אלכס קושניר: ועכשיו, אני רוצה לפנות לאותם מילואימניקים: חברים, אני רוצה להגיד לכם שכל ההסתייגויות שלנו שנועדו להגן על האינטרסים שלכם נדחו פה אחד, בתמימות דעים מדהימה של כל חברי הקואליציה.

אלכס קושניר: אבל חברים, כל מי שפנה אליי וכל מי שלא פנה אליי, אנחנו נמשיך להיאבק על הזכויות שלכם.

אלכס קושניר: אנחנו נשמור עליכם כפי שאתם שומרים עלינו.

אלכס קושניר: תודה רבה לכם, אני מוריד בפניכם את הכובע.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

משה גפני: היה לכם שר ביטחון, למה אתה נזכר עכשיו?

אלכס קושניר: אבל לא הייתה קורונה.

משה גפני: לא הייתה קורונה?

עודד פורר: חבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: – – –

עודד פורר: עוד לא אמרתי כלום ואתה כבר כועס עליי.

משה גפני: – – –

עודד פורר: אז אני אתחיל דווקא בלהגיד מילה טובה.

משה גפני: אוה.

עודד פורר: אני חושב שבאמת בליכוד צריכים להתקנא ביהדות התורה שיש להם נציג כמו חבר הכנסת גפני.

עודד פורר: חבר הכנסת גפני התיישב בראשות ועדת הכספים ויודע בדיוק מה לדרוש ומה לעשות – אגב, בשביל מי ששלח אותו לשם.

עודד פורר: יש ציבור בוחרים שבחר בו, ציבור הבוחרים מבקש ממנו לדאוג לו, והוא עושה את זה, והוא עושה את זה נאמנה.

משה גפני: אני עבדתי בשביל כולם.

משה גפני: כולם.

משה גפני: אני יודע שאתם מנסים להציג אותי – – –

עודד פורר: אני לא מציג אותך.

עודד פורר: אני לא מציג אותך.

עודד פורר: אני אומר לך עוד פעם.

עודד פורר: תראהף כשאני רואה את ההסתייגות שעליה לא היו עוררין בקואליציה – מגינים בקואליציה על נושא ילדים, ואני האחרון שאומר.

עודד פורר: אדרבה.

עודד פורר: זה מענק חד-פעמי.

עודד פורר: רוצים לתת לכל הילדים – שייתנו לכל הילדים, מצוין.

עודד פורר: אבל כמו שאמרנו קודם, בואו נחשוב רגע, כשהעלו את זה, למי זה הולך, על מי מדובר.

עודד פורר: חשוב לדעת.

עודד פורר: אנחנו הרי מדברים על זה שדמי אבטלה שמשולמים מתחת לגיל 28 הם דמי אבטלה מופחתים, ואז בסוף אתה אומר שנותנים פה מענק, והמענק הזה אמור לפצות על משהו.

עודד פורר: אומרים: ניתן את המענק הזה לפי מספר ילדים.

עודד פורר: מי שיש לו ילדים מקבל.

משה גפני: אבל שינינו את זה, ואתה הרי יודע – – – מתחת לגיל 28 אמרנו שאם יש לו ילד אחד – – –

עודד פורר: אוה, מצוין, אם מתחת לגיל 28 יש לו ילד אחד.

משה גפני: את זה האוצר – – –

עודד פורר: מצוין.

עודד פורר: הלכתי ובדקתי מה גיל הנישואים הממוצע בקרב יהודים במדינת ישראל.

עודד פורר: יהודים, זה כולל את החילונים והחרדים גם יחד.

עודד פורר: הגיל הממוצע הוא 27.7.

עוזי דיין: זה של הנישואים הראשונים.

עודד פורר: כן, אבל בסדר.

עודד פורר: כבר מדברים על הילד.

עודד פורר: הילד – אמורים להיות לפחות תשעה חודשים.

אליהו ברוכי: הרב גפני רוצה גם בלי ילד.

אליהו ברוכי: זה של האוצר.

עודד פורר: בקרב הכלות – 25.8.

עודד פורר: אז אני אומר, בסדר, לא הצלחתי למצוא את הפילוח מה הגיל הממוצע בחברה החרדית – אני מניח שהוא נמוך יותר – אבל בואו נמצא את ממוצע הרווקים בגילי 25 עד 29.

עודד פורר: מזה אני יכול ללמוד על הלאו.

עודד פורר: חבל, חבר הכנסת זוהר, זה חשוב שגם אתה תשמע.

עודד פורר: אני מסתכל על העיר – – –

ינון אזולאי: תקשיב, אם היינו רוצים לחרדים, היינו נותנים שלושה ילדים.

עודד פורר: תוסיף לי זמן.

עודד פורר: אני לא מצליח להגיד שלושה משפטים רצוף.

אליהו ברוכי: נוסיף לך, נו.

עודד פורר: אני מסתכל על העיר מודיעין עילית.

עודד פורר: אחוז הגברים הרווקים – – –

משה גפני: – – – זה לא יעזור.

משה גפני: גם הם דרשו את זה.

משה גפני: זה לא יעזור.

אליהו ברוכי: הרב גפני, ערב תשעה באב, הרב גפני.

משה גפני: דיבר, שפך את כל מה שיש לו והלך.

משה גפני: כאילו אנחנו בעולם אחר.

משה גפני: ישבנו יחד.

עודד פורר: הרב גפני, אתה הרגע אמרת שזה עד כאן.

עודד פורר: בעניין אחר אמרת שדאגת שמתחת לגיל 28, אם יש ילד אחד, הוא יקבל הכול.

עודד פורר: אז בואו נראה מה האחוזים של הרווקים בגיל 25 עד 29.

משה גפני: אבל אתם הצבעתם.

משה ארבל: למה לא הגשתם הסתייגות?

עודד פורר: ביתר עילית – 9.5% רווקים; מודיעין עילית – 5.8% רווקים בגילים 25 עד 29; בתל אביב – 84.6%; בקריית טבעון – 84.7% רווקים.

עודד פורר: אז ברור לחלוטין מי האוכלוסייה שנהנית מההסתייגות הזאת.

ינון אזולאי: בקריית שמונה מה קורה?

ינון אזולאי: בבאר שבע מה קורה?

עודד פורר: ואני אומר לך, הינה, חבר הכנסת גפני, עיני לא צרה בהם.

עודד פורר: עיני לא צרה בהם.

עודד פורר: אבל הטענות שלי הן לא אליך, הן דווקא למפלגה גדולה אחרת, שנקראת הליכוד.

עודד פורר: איפה אתם בעניין הזה?

עודד פורר: הרי המצביעים שלכם הם מאותו מקום.

משה גפני: איפה אתה היית בוועדה?

משה גפני: גם אתה היית בוועדה.

עודד פורר: אנחנו היינו בוועדה והגשנו את כל ההסתייגויות בנושא הזה, רק הן לא התקבלו.

עודד פורר: כשאנחנו באים לדבר – – –

יצחק כהן: – – – הערות גזעניות – – –

משה גפני: איפה אתם הייתם?

אלכס קושניר: מה זאת אומרת?

אלכס קושניר: אנחנו התנגדנו.

עודד פורר: הרב גפני, אני יודע שהנתונים מרגיזים אותך, אבל אתה חייב לתת לי – – –

משה גפני: אתם לא התנגדתם.

אלכס קושניר: אנחנו תמכנו?

אלכס קושניר: זה לא נכון.

משה גפני: – – –

משה ארבל: למה לא הגשת הסתייגויות?

אלכס קושניר: הגשנו הסתייגויות.

משה ארבל: איפה זה?

אלכס קושניר: בטח שכן.

אלכס קושניר: הייתי צריך להגיש 500 הסתייגויות בשביל לקבל כסף לחיילים המשוחררים.

אלכס קושניר: בפעם הבאה אני אגיש 5,000 הסתייגויות בשביל לקבל – – –

משה גפני: – – – זה לא רלוונטי – – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

עודד פורר: הלכתי לבדוק, ובינתיים אני רואה – –

יצחק כהן: זה גזענות, עודד.

עודד פורר: – – ראיתי אותנו נלחמים ונאבקים בוועדת הכספים עם נושא חדש, ואתה כעסת עליי שהגשתי נושא חדש, ואמרתי שאני לא אסיר אותו עד שהחיילים המשוחררים לא יקבלו את מענק התוספת שלהם.

עודד פורר: על זה היינו צריכים להילחם.

עודד פורר: אבל הייתה שם קבוצה שלא נדרשה להילחם, מהרשימה המשותפת.

משה גפני: – – – החרדים.

עודד פורר: לא, יש עוד קבוצה חוץ מכם, גפני, נו, הרשימה המשותפת.

עודד פורר: אז אני מסתכל הרי הביאו את הנושא של קצבאות הילדים: אחוז המשפחות עם ארבעה ילדים ויותר בקרב היהודים – 16.1%, בקרב הערבים – 25%.

משה ארבל: גם על הערבים – – – תתבייש לך.

משה ארבל: גזען.

ינון אזולאי: במקום שתעודדו ילודה – – – אתם חוזרים על זה כל הזמן.

עודד פורר: משפחה חילונית – שלושה ילדים, דתית – חמישה ילדים.

עודד פורר: אני שב ואומר – אני מציע, ינון, שתקשיב למה שאני אומר.

עודד פורר: עיני – לא, זה לא יכול להיות – – –

ינון אזולאי: אתם חוזרים על זה כל הזמן.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ינון אזולאי, הוספתי עוד שתי דקות.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ינון אזולאי.

עודד פורר: אני לא מצליח להשלים שלושה משפטים רצוף.

אליהו ברוכי: שתי דקות.

יצחק כהן: לא, לא.

קריאה: עודד, תתחיל מהתחלה.

עודד פורר: משפחה חילונית – עם ממוצע של שלושה ילדים, ומשפחה דתית – עם חמישה ילדים, ולכן, אני מכבד אותך על זה ואני חושב שגם מגיע להם.

עודד פורר: אני לא חושב שילד דתי צריך לקבל פחות מילד חילוני, אני לא חושב שעל העניין הזה יש מחלוקת בכלל, אבל אני חושב שכשבאים לדאוג לקבוצת אוכלוסייה אחת, יש לראות את כל קבוצות ,האוכלוסייה ואי-אפשר להתעלם לא מחייל צה"ל משוחרר ולא מחייל מילואים.

עודד פורר: ובסוף, כשאנחנו הגשנו את ההסתייגות על חיילי צה"ל, מי ניסה לפוצץ את הוועדה?

עודד פורר: היועץ המדיני של יאסר ערפאת, יימח שמו וזכרו, מהלל השהידים, מפוצץ.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: כי חס וחלילה נכנס לחוק שחייל משוחרר יקבל עוד 500 שקל.

עודד פורר: אז מה עושים בקואליציה?

עודד פורר: עושים הפסקה, יוצאים החוצה וחוזרים.

עודד פורר: פתאום חיילי צה"ל זה היה בסדר עבור אחמד טיבי, ואת כל ההסתייגויות שהוא הגיש לעניין הזה אפשר היה להסיר.

עודד פורר: אני לא יודע מה סוכם איתו או לא סוכם איתו.

עודד פורר: אבל אני חושב שההופעה שהייתה בוועדת הכספים אתמול, שדרשה בשביל 500 שקל, 500 שקל לחייל משוחרר, שלא מקבל כלום בתוכנית הכלכלית, כלום הוא לא מקבל בתוכנית הכלכלית – בשביל זה נדרשת מלחמה עם הסתייגויות, עם פיצוץ בוועדה, עם צעקות.

עודד פורר: בשביל זה?

עודד פורר: בשביל זה?

עודד פורר: אגב, העלות של זה היא 25% מהעלות של התוספת שאתם הבאתם לטובת קצבאות הילדים עד הילד העשירי.

עודד פורר: ושוב אני אומר, הטענות שלי הן לא אליכם, כי אתה דאגת למי ששלח אותך, וזה מקובל וזה בסדר, אבל אני הייתי מצפה מהליכוד ואני הייתי מצפה מכחול לבן והייתי מצפה מכל חברי הקואליציה, שאת הנושא של חיילי המילואים – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

עודד פורר: – – הנושא של החיילים המשוחררים – הם היו צריכים לשים את זה ראשון על סדר-היום.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

עודד פורר: ובסופו של דבר – אני אסכם בשלושה משפטים, אדוני.

אליהו ברוכי: חבר עודד פורר, אני הוספתי לך שתי דקות.

עודד פורר: אני רוצה לומר שהחוק שיצא מהוועדה הוא חוק חיובי, הוא חוק נכון – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת פורר, נא לסיים.

עודד פורר: – – ולכן אנחנו גם נתמוך בו, לאחר שנכנס בו התיקון לטובת החיילים המשוחררים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: שר האוצר, חבר הכנסת ישראל כץ.

אליהו ברוכי: הרב גפני, אתה עולה לסכם.

משה גפני: כן, כן, אני רוצה להשיב.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת הרב גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת הרב גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני יושב פה ואני לא מאמין למשמע אוזניי ואני לא מאמין למראה עיניי – המציאות הזאת שבה אנחנו עושים חוק למען כולם, כולם, וכולם מצביעים בעד.

משה גפני: בא אליי עודד פורר ואמר לי שיש בעיה, הוא לא מסכים, הוא יגיש הרבה הסתייגויות אם לא יכניסו את חיילי צה"ל, ואני אמרתי: מאה אחוז.

משה גפני: דיברנו עם השר, השר הסכים ונכנסו חיילי צה"ל.

עודד פורר: – – –

משה גפני: תעשה לי טובה, אל תעזור לי.

משה גפני: עכשיו, אני לא יושב-ראש ועדת כספים שהגיע לפני חודש.

משה גפני: אני נמצא עשר שנים, אתם יודעים את זה.

משה גפני: כשיש בעיה לישראל ביתנו, הם באים אליי – אני מעלה את זה.

משה גפני: אני מעולם לא עשיתי משהו סקטוריאלי.

משה גפני: אני לא אמרתי שייתנו לילדים כאלה או לילדים אחרים.

משה גפני: אמרתי: לא יכול להיות במדינה מודרנית, מתורבתת, שיהיה שוני בין ילדים.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: עומדים פה עודד פורר וחבריו ומתחילים לעשות חשבון: לא, לא, אני לא מדבר נגדך, אני מדבר נגד הליכוד.

משה גפני: הם לא הגישו שום הסתייגות.

אלכס קושניר: 500 הסתייגויות.

משה גפני: תעשו את החשבון כמה התחתנו בקריית טבעון, כמה התחתנו בביתר עילית.

משה גפני: זאת בושה למדינה.

משה גפני: אתם כתם על המדינה.

קריאה: – – –

משה גפני: אתם כתם על המדינה.

משה גפני: אתם עושים את החשבון?

משה גפני: על כל דבר אתם עושים חשבון?

עודד פורר: חתיכת חצוף.

עודד פורר: מי אתה בכלל?

משה גפני: כמה פה התחתנו, כמה פה יש ילדים.

עודד פורר: – – – אתה הגנת על מדינת ישראל?

משה גפני: תפסיק לנבוח.

עודד פורר: מה אתה הגנת על מדינת ישראל?

עודד פורר: אני כתם?

עודד פורר: אתה כתם.

עודד פורר: בושה וחרפה.

עודד פורר: בושה למקום הזה ולמי שמשלם לך את המשכורת.

יריב לוין: טוב, תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת.

עודד פורר: תתבייש לך.

עודד פורר: אתה כתם על מדינת ישראל.

עודד פורר: תתבייש לך.

עודד פורר: יודע לעשות סחור-סחור – – – כל הזמן ולא מתבייש.

יריב לוין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

עודד פורר: בושה.

עודד פורר: כתם על המדינה?

עודד פורר: אתה כתם.

עודד פורר: אתה כתם.

עודד פורר: אתה – – – תתבייש לך.

עודד פורר: כתם.

עודד פורר: אתה כתם.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אנא, לשבת.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי.

יריב לוין: שר האוצר מעוניין לדבר?

יריב לוין: אני מאפשר לך, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני שמח, ואפילו יותר, לומר כמה דברים לקראת סיכום התהליך של אישור חוק המענקים המיוחדים בתקופת הקורונה.

ישראל כץ: הבנתי שהרוחות קצת התלהטו, ואני דווקא, אדוני היושב-ראש – אתמול נכחתי שעות בוועדת הכספים ושמחתי לראות שהתגבשו הסכמות מקיר לקיר לתמיכה בחוק הזה.

ישראל כץ: החוק הזה הובא כנלווה ומשלים לחוק המרכזי, שעבר אתמול בתמיכה מרשימה של 80 תומכים מול אפס מתנגדים, בהסכמה לאומית רחבה ביותר: רשת ביטחון בתקופת הקורונה לשכירים, לעצמאים, לבעלי עסקים ולכל מי שנדרש, עם סעיף מיוחד של הדיסרגרד לנכים, שמאפשר להם לעבוד ולהשתכר עד שכר המינימום בלי שישלמו מס על הקצבה, ועם הרבה דברים אחרים שתיקנו.

ישראל כץ: החוק הזה – הממשלה גיבשה אותו, לאחר מכן היה דיון פנימי בממשלה שהביא לשינויים ולדגש רחב יותר על תמיכה כפולה בציבורים נזקקים ונתמכים יותר, והוא הגיע לכנסת.

ישראל כץ: אני הודעתי שאני בא לוועדת הכספים בלב פתוח ובנפש חפצה להקשיב ולשמוע, וראיתי שם התגבשות סביב כמה דברים, ובסופו של דבר החוק הזה מגיע לכאן – –

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת פורר.

ישראל כץ: – – כשהוא תומך במשפחות, הוא תומך בילדים, הוא תומך בחיילים משוחררים ובבוגרי השירות הלאומי והשירות האזרחי.

ישראל כץ: הוא, אגב, תומך גם בילדים להורים שלא מקבלים את המענק כי הם מרוויחים מעל 650,000 שקל.

ישראל כץ: הוא בוודאי תומך בכל הילדים של הורים שמרוויחים הרבה פחות מ-650,000 שקל וזקוקים לעוד כמה מאות שקלים לכל ילד.

ישראל כץ: אני שמח – ואני מקווה שזה יבוא לידי ביטוי גם עכשיו, מעבר להתלהטות הרוחות כאן – שהחוק הזה יקבל תמיכה רחבה כפי שהתגבשה אתמול כדי להעביר מסר לציבור שאנחנו, הממשלה, הכנסת, עם הציבור, כתף אל כתף, יחד איתו נסייע ברוח של ערבות הדדית, של תמיכה וסיוע, לעבור את התקופה הקשה הזאת יחד עד לעתיד ורוד ומבטיח בעוד שנה או פחות כאשר יימצא אותו חיסון ונחזור לפעילות של צמיחה ושגשוג.

ישראל כץ: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה לשר האוצר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק – – –

עודד פורר: אני עולה למעלה.

עודד פורר: אני מבקש שתאפשר לי לעלות.

יריב לוין: אני אמתין לך, חבר הכנסת פורר.

יריב לוין: אנא, תעלה.

יריב לוין: בינתיים אנחנו עוברים להצבעה על חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – מענק חד-פעמי) (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התש"ף–2020.

יריב לוין: להצעת החוק הוגשו שתי הסתייגויות לסעיף 4, של חבר הכנסת מיקי לוי, שאני מבין שהן מוסרות.

יריב לוין: לפיכך אין לנו הסתייגויות, ואנחנו נוכל לעבור, ברגע שחבר הכנסת פורר יגיע למקומו, להצבעה על החוק בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–17 – 68 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–17 נתקבלו.

יריב לוין: 68 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהחוק התקבל בקריאה השנייה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 68 נגד – אין נמנעים – אין חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – מענק חד-פעמי) (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התש"ף–2020, נתקבל.

יריב לוין: בעד – 68, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת חוק התוכנית לסיוע כלכלי (נגיף הקורונה החדש – מענק חד-פעמי) (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התש"ף

יריב לוין: –2020, התקבלה בקריאה השלישית ונכנסה לספר החוקים.

יריב לוין: הודעה אישית לחבר הכנסת עודד פורר.

יריב לוין: אני מציין שסגן השר יואב קיש ביקש אף הוא להצביע בעד, אבל זה לא משנה את התוצאה.

יריב לוין: אנחנו רק אומרים זאת לפרוטוקול.

יריב לוין: תם פרק החקיקה.

יריב לוין: הודעות למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הארכת תקופות וקיום דיונים בהיוועדות חזותית תכנון ובנייה (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 66), התש"ף–2020, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עופר כסיף ומרב מיכאלי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תרגילים חשבונאיים של חברת כי"ל לשם התחמקות מתשלום תמלוגים למדינה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אנחנו נמצאים ערב תשעה באב, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

עודד פורר: עולה חבר הכנסת גפני על הדוכן הזה ומכנה אותי ואת חבריי "כתם על המדינה".

עודד פורר: כמו שאמרתי, מדובר בערב תשעה באב, אז אולי אני אלמד את חבר הכנסת גפני פרק במסכת יומא.

עודד פורר: מפני מה חרב בית המקדש הראשון?

עודד פורר: מפני שפיכות דמים, גילוי עריות ועבודה זרה.

עודד פורר: בית משפט שני חרב בגלל שנאת חינם.

יריב לוין: בית מקדש, בית מקדש.

קריאה: – – –

עודד פורר: בית מקדש.

עודד פורר: הסתכלתי על דודי – יצא לי "בית משפט".

עודד פורר: בית המקדש השני חרב בגלל שנאת חינם.

עודד פורר: ללמדך, אדוני, ששנאת חינם שקולה כנגד גילוי עריות, עבודה זרה ושפיכות דמים.

עודד פורר: אני חייב לומר משהו: בניגוד, אולי, לחבר הכנסת גפני, אני בגיל 18 התגייסתי לצה"ל, שירתי שלוש שנים, אני בוגר קורס חובלים, מפקד דבור.

עודד פורר: עשיתי עוד שלוש שנים קבע כמפקד סיירת דבורים.

עודד פורר: חבריי לסיעה רובם ככולם לוחמים בצה"ל, עשו את מה שהם צריכים לעשות למען מדינת ישראל.

עודד פורר: לא יהיה כדבר הזה שיעלה לפה חבר כנסת, ותיק ככל שיהיה, ויגיד על מישהו מבין חברי הבית שכל-כולו – ואני מדבר עליי ועל חבריי לסיעה – עשייה למען העם והארץ, "כתם על המדינה".

עודד פורר: ולמה?

עודד פורר: רק בגלל שאני לא מסכים עם המדיניות הסקטוריאלית שהוא נוהג בוועדת הכספים.

עודד פורר: הוא חושב שהוא לא סקטוריאלי – שיעלה לפה ויוכיח שהוא לא סקטוריאלי.

עודד פורר: שלא יבוא ויספר לי – בגלל שאני אומר שהוא דואג לסקטור שלו, הוא יבוא ויגיד לי שאני כתם על המדינה.

עודד פורר: זה אותו חבר כנסת שמוכן לסבול הכול מאחמד טיבי ומחברי הרשימה המשותפת פעם אחר פעם בוועדה, כולל אתמול, כשהם כמעט מפוצצים את הוועדה.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: כי התקבלה הסתייגות של ישראל ביתנו לתת לחייל משוחרר 500 שקל.

עודד פורר: שומו שמיים.

עודד פורר: הם חשבו שהם יעבירו איתו רק את הנושא של קצבאות הילדים בלי כלום.

עודד פורר: כשאנחנו התעקשנו על חייל משוחרר התפוצץ העניין.

עודד פורר: אז הם ביקשו עוד דברים וקיבלו עוד דברים.

עודד פורר: והוא יבוא לפה ערב תשעה באב ויגיד עליי או על חבריי שאני הכתם של המדינה.

עודד פורר: זה קורה אחרי שבאותו יום באותה הוועדה, עם אותו היושב-ראש, חבר כנסת אחר מעז לקרוא למי מחבריי לסיעה "אנטישמי".

עודד פורר: האמירות האלה, פעם אחר פעם, שהוא וחבריו, שחושבים שיש להם איזשהו מונופול על היהדות, על עם ישראל, על ארץ ישראל – הם יגידו מי זה מי?

עודד פורר: חבר הכנסת קושניר את ברית המילה שלו עשה במרתף באוקראינה.

עודד פורר: מישהו יבוא פה ויספר לו – מישהו יכול להגיד לי או לו את המילה הזו?

עודד פורר: וזה עובר בוועדת הכספים כאילו כלום.

עודד פורר: עכשיו, אני יכול לומר משהו.

דוד אמסלם: עודד, אפשר לשאול שאלה?

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: אני רוצה להגיד את זה, חבר הכנסת אמסלם.

יריב לוין: לא צריך.

יריב לוין: לא צריך.

דוד אמסלם: שאלה קטנה, אפשר?

עודד פורר: אני רוצה להגיד משהו לסיכום.

עודד פורר: אולי שחבר הכנסת גפני, שלשונו מאוד מאוד חדה, יקפיד על הדברים שיוצאים לו מהפה כמו שהוא מקפיד על הדברים שנכנסים לו אל הפה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

אלי אבידר: הוא לא יכול.

אלי אבידר: הוא לא יכול.

אלי אבידר: << הלסי >> סטודנטים נאלצים לשלם מקדמות לשנת הלימודים הבאה באוניברסיטאות ובמכללות מבלי שגובש מתווה מסודר לגבי אופן הלימוד << הלסי >>

יריב לוין: טוב.

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן, חברות וחברי הכנסת, להצעות לסדר-היום.

יריב לוין: ההצעה הראשונה היא הצעה לסדר-היום בנושא: סטודנטים נאלצים לשלם מקדמות לשנת הלימודים הבאה באוניברסיטאות ובמכללות בלי שגובש מתווה מסודר לגבי אופן הלימוד, הצעות מס' 988, 1021, 1025 ו-1033.

יריב לוין: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת הילה שי וזאן, בבקשה.

הילה שי וזאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

הילה שי וזאן: 316,000 סטודנטים וסטודנטיות יתחילו ב-1 באוקטובר את שנת הלימודים האקדמית בחושך מוחלט.

הילה שי וזאן: 316,000 סטודנטים וסטודנטיות יתחילו להיות את שנת הלימודים בלי לדעת כיצד תיראה השנה שלהם, והם ישלמו למעלה מ-270 מיליון שקל במצטבר על אבטחה ורווחה שהם לא יממשו אותן בכלל בעידן הקורונה.

הילה שי וזאן: הסטודנטים והסטודנטיות הללו מהווים חלק משמעותי מהגדילה וההתפתחות של המשק.

הילה שי וזאן: הם מתנדבים עם אוכלוסיות מוחלשות ומנסים לשלב זאת בין עבודה במשרות מזדמנות לבין הלימודים התובעניים באקדמיה.

הילה שי וזאן: הם אלו שמשרתים במילואים ושומרים עלינו תוך כדי שהם מתכוננים לבחינה הבאה שלהם באוניברסיטה.

הילה שי וזאן: והם צריכים את עזרתנו עכשיו.

הילה שי וזאן: כמו כולם, גם אוכלוסיית הסטודנטים נפגעה קשה במשבר הקורונה, ובוא נדבר קצת במספרים.

הילה שי וזאן: מתוך כמעט מיליון מובטלים בארץ, 45% הם סטודנטים.

הילה שי וזאן: צעירים רבים איבדו את מקום עבודתם ו-80% מתוכם לא חזרו למשק מתחילת הגל הראשון.

הילה שי וזאן: מעבר לכך, מתוך אלה שאינם זכאים לדמי אבטלה 68% מתחת לגיל 28.

הילה שי וזאן: ונשאלת השאלה: איך הלימודים שעוברים בצורה דיגיטלית משפיעים על הלמידה של הסטודנטים?

הילה שי וזאן: האם כל הסטודנטים מצליחים ללמוד באופן יעיל דרך האמצעים הדיגיטליים?

הילה שי וזאן: האם כלל המרצים עברו בכלל הכשרה ללמד בהם?

הילה שי וזאן: ומה לגבי המבחנים?

הילה שי וזאן: ומהם אחוזי הנשירה מהאוניברסיטאות בימים אלו?

הילה שי וזאן: מה לגבי התשלום לאוניברסיטה?

הילה שי וזאן: ושאלת השאלות: מדוע צריכים הסטודנטים לשלם מקדמת שכר לימוד בתקופה של אי-ודאות לגבי פתיחת שנת הלימודים כלל?

הילה שי וזאן: מדוע הם צריכים לשלם שכר לימוד גבוה כל כך בשעה שהם אינם נהנים משירותי המתקן?

הילה שי וזאן: האם סטודנט שלא נכנס לכיתה שלו אפילו פעם אחת בסמסטר צריך לשלם אבטחה על הכיתה שהוא לא ראה?

הילה שי וזאן: האם סטודנטית שציפתה בקוצר רוח למסיבת הקיץ של האקדמיה צריכה לשלם על הרווחה שלה אפילו אם המסיבה לא התקיימה?

הילה שי וזאן: האם הסטודנטים צריכים לשלם על האוניברסיטה מראש בלי שהאוניברסיטאות הכינו מתווה ברור, יעיל ומודרני, שיכין את הסטודנטים והסטודנטיות למשק?

הילה שי וזאן: בעיניי, זהו אבסורד.

הילה שי וזאן: הסטודנטים והסטודנטיות, עם משכורת ממוצעת של 4,640 שקלים, מוציאים בממוצע 5,477 שקלים על שכר דירה, מצרכים ותשתיות.

הילה שי וזאן: וכך סטודנט ממוצע מסיים שנה ממוצעת בגירעון של 10,000 ש"ח.

הילה שי וזאן: השנה הנוכחית היא לא שנה ממוצעת.

הילה שי וזאן: המשבר גורר איתו הוצאות בלתי צפויות עבור רבים.

הילה שי וזאן: עכשיו הם צריכים לשלם מקדמה לאוניברסיטה, ואם לא – לא יוכלו להירשם לקורסים ויצטרכו לשלם על כך בריבית.

הילה שי וזאן: אנחנו מבינים את הקשיים של האוניברסיטאות והאקדמיות.

הילה שי וזאן: כמו כולם, גם הן נפגעו.

הילה שי וזאן: וגם העתיד שלהן בימים אלו לוט בערפל.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

הילה שי וזאן: אני מסיימת.

הילה שי וזאן: עם זאת, יש להגיע לכמה פתרונות יצירתיים על מנת לחשוב כיצד הם מתכוננים לשנה הבאה.

הילה שי וזאן: האוניברסיטאות והמכללות צריכות לאפשר לסטודנטים לדחות ולפרוס את התשלומים למועד רחוק יותר.

אליהו ברוכי: נא לסיים, בבקשה.

הילה שי וזאן: וצריכים לקבוע כי האוניברסיטאות לא יגבו תשלום על שירות שלא סופק.

אליהו ברוכי: תודה.

הילה שי וזאן: אני קוראת לוועדת החינוך, שבראשה עומד חברי חבר הכנסת רם שפע – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

הילה שי וזאן: – – לקיים דיון משמעותי עם נציגי הסטודנטים באוניברסיטאות, מה שיוביל בסופו של דבר למציאת פתרון משותף – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

הילה שי וזאן: – – לשני הצדדים בשנת הלימודים הבאה.

הילה שי וזאן: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת הילה שי וזאן.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, חברות וחברים נכבדים, בעקבות משבר הקורונה מוסדות ההשכלה הגבוהה בארץ עברו למתכונת לימוד מקוונת ולמידה מרחוק, וכל מוסדות ההשכלה הגבוהה סגרו דלתות כבר מתחילת מרץ כחלק מפעולה לפי הנחיות משרד הבריאות.

אימאן ח'טיב יאסין: אוניברסיטאות ומכללות כאחד בארץ הוציאו אחוז גדול מהעובדים לחל"ת.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת, בנוסף לצמצום משמעותי בצוותי ההוראה והמינהלה, צוותים החיוניים להמשך למידה מרחוק.

אימאן ח'טיב יאסין: ובהתאם, ההוצאות השוטפות ירדו באופן משמעותי.

אימאן ח'טיב יאסין: עד עצם היום הזה לא ברור איך תיראה שנת הלימודים הבאה – המשך למידה מרחוק, למידה משלבת בקמפוסים ומרחוק או חזרה לשגרה שלפני הקורונה.

אימאן ח'טיב יאסין: ובכל זאת, האוניברסיטאות והמכללות דורשות מהסטודנטים ומהסטודנטיות לשלם מקדמות שכר לימוד באלפי שקלים לשנה הבאה כבר בתקופה הזאת, אף כי לא ברור כיצד תיראה שנת הלימודים הבאה.

אימאן ח'טיב יאסין: סטודנטים שלא ישלמו עד חודש ספטמבר יצברו ריבית וייתכן שלא יתאפשר להם להירשם לקורסים עד להסדרת התשלומים.

אימאן ח'טיב יאסין: תשלום שכר הלימוד מורכב מתשלומי רווחה, אבטחה, מרחבי לימודים משותפים ושירותים נוספים אשר לא בהכרח יינתנו, בהנחה שהסמסטר ייפתח באופן מקוון.

אימאן ח'טיב יאסין: על כן, מן הראוי והמתבקש לדון בשיקול להפחית בדיעבד את שכר הלימוד של סמסטר אביב 2020 ושל שנת הלימודים 2020/21, ובטח לשקול אי-חיוב סכומים גדולים בבת אחת, כגון תשלומים מקדימים של אלפי שקלים בתקופה כל כך קשה, שבה אנשים מתקשים לסגור את החודש.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לקחת בחשבון כי עשרות אלפי צעירים, שאחוז גדול מהם היו סטודנטים, עבדו במקומות עבודה שהיו הראשונים להיפגע וצפויים להיות האחרונים לשוב לפעילות בתוך המשק ומקומות העבודה.

אימאן ח'טיב יאסין: על פי נתוני התאחדויות הסטודנטים, כ-45% מהסטודנטים העובדים הוצאו לחל"ת או פוטרו במסגרת משבר הקורונה, וכמחציתם אינם זכאים כלל לרשת ביטחון כלכלית כלשהי.

אימאן ח'טיב יאסין: הגירעונות של סטודנטים רבים עלולים להחמיר ולהביא לקריסתם ולנשירתם מהלימודים, וזאת בניגוד לטובת המדינה, המשוועת להון אנושי מקצועי, מיומן ומשכיל.

אימאן ח'טיב יאסין: כ-100,000 הסטודנטים העידו על עצמם כי מאז משבר הקורונה נקלעו למצוקה כלכלית קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: מהאמור עולה כי מדובר בקבוצת אוכלוסייה ייחודית, שרשת הביטחון הסוציאלי הקיימת אינה נותנת לה מענה הולם בתקופה ייחודית זו, והממשלה ממאנת לטפל בה במהירות ובאופן הראוי.

אימאן ח'טיב יאסין: אך אין לדבר – – –

אליהו ברוכי: נא לסיים, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: דקה, ברשותך.

אימאן ח'טיב יאסין: אך אין לדבר על סוגיות שנוגעות לסטודנטים בלי לדבר על סוגיית המבחנים המקוונים.

אימאן ח'טיב יאסין: כידוע, בעקבות הגל האחרון של הקורונה, הסטודנטים נדרשו לעשות מבחנים בתנאים לא תנאים, בגלישה – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: – – וכניסה לפרטיות שלהם, בפגיעה גם בממוצע הלימודים שלהם, כשרק אפשרו להם בעבר – או עובר או לא עובר.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן אני מבקשת דיון רציני בוועדת החינוך ומתן תשובות מהירות לפני תחילת שנת הלימודים, ושיתאפשר לסטודנטים – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: – – להירשם ולהשלים את מסגרת הלימודים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת אימאן ח'טיב יאסין, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: חבריי חברי הכנסת, השרים, קודם כול אני רוצה להגיד כמה מילים על השר להשכלה הגבוהה, על השר אלקין.

קטי קטרין שטרית: כל הכבוד.

קטי קטרין שטרית: יש לנו כתובת היום להשכלה גבוהה.

קטי קטרין שטרית: כשזה חלק מתוך מערך שלם של מערכת החינוך מאוד קשה לתת תשומת לב.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רואים את תשומת הלב שנותן השר ואנחנו ממש גאים ומעריכים ומוקירים.

קטי קטרין שטרית: הסטודנטים הם דור העתיד של מדינת ישראל, וחשוב שנאפשר להם גם עתיד טוב.

קטי קטרין שטרית: לצערי, הסטודנטים נפגעו קשה ממגפת הקורונה, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה אקדמית.

קטי קטרין שטרית: הצעירים, אשר במקרים רבים עוברים ממקום מגוריהם למעונות או שוכרים דירה, איבדו את מקום העבודה שלהם, ורבים מהם לא זכאים לדמי אבטלה או לפיצוי בשל אופי עבודתם.

קטי קטרין שטרית: הם נאלצו, לצערנו הרב, למצוא הסדר לחוזה השכירות, בגלל הקושי לשלם את שכר הדירה ולשלם את שכר הלימודים כשהם ללא עבודה.

קטי קטרין שטרית: למרות הנטל הכלכלי הקשה, המוסדות דורשים מהסטודנטים לשלם מקדמה לשנת הלימודים הבאה, בלי שידוע מה בכלל יהיה מתווה הלימודים, מה יהיה בכלל המתווה שבו הם ילמדו.

קטי קטרין שטרית: האם הלימודים ייעשו באופן מקוון?

קטי קטרין שטרית: האם הם ייעשו באופן פרונטלי?

קטי קטרין שטרית: לשאלה הזאת השלכות רבות, בין היתר בבחירת מקום המגורים, בשאלת עלות שכר הלימוד וכו' וכו'.

קטי קטרין שטרית: המוסדות דורשים מהסטודנטים לשלם שכר לימוד מלא, למרות שהלימוד המקוון דורש פחות הוצאות מהמוסדות וחוסך הוצאות של רווחה, של ניקיון, של אבטחה ועוד.

קטי קטרין שטרית: מדוע אין התאמה מחודשת לתקופה הזאת?

קטי קטרין שטרית: כיצד יכול להיות שמחייבים את הסטודנטים ללא הסבר.

קטי קטרין שטרית: בכלל הם לא יודעים איך הם ילמדו בשנה הבאה.

קטי קטרין שטרית: עד שיתבהר המצב ויהיו תשובות על השאלות, להערכתי – ואני ממליצה – יש לדחות את או עול תשלום המקדמה לסטודנטים – כי כבר בימים אלו מבקשים מהם את ההקדמה ללימודים.

קטי קטרין שטרית: אני קוראת לקיים דיון רציני ומקיף בוועדת החינוך, לקבל מהמוסדות פירוט מהם הרכיבים של שכר הלימוד לשנה הבאה וכיצד הם מתכוונים לבוא לקראת הסטודנטים.

קטי קטרין שטרית: הרי כולנו נערכים לבוא לקראת הבוגרים, לקראת המועסקים, לקראת המובטלים, לקראת האנשים שיצאו לחל"ת, לקראת הילדים.

קטי קטרין שטרית: מה קורה עם הסטודנטים?

קטי קטרין שטרית: למה אנחנו לא מדברים על לבוא לקראתם?

קטי קטרין שטרית: אני מבקשת ופונה לשר – ואני יודעת שאני פונה לאוזן קשבת – שיבדוק את זה מול המוסדות, כך שכל הסטודנטים יוכלו לדעת מה מצפה להם בעוד כמה חודשים.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: ישיב השר להשכלה גבוהה חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, אני מודה לחברי הכנסת על העלאת הנושא של היערכות לשנת לימודים חדשה במערכת להשכלה הגבוהה.

זאב אלקין: אני חושב שזה בהחלט נושא עם חשיבות ציבורית גדולה, ונכון וראוי שהוא יידון בכנסת, גם כאן במליאה וגם לאחר מכן, אם תרצו בכך, במסגרת ועדת החינוך.

זאב אלקין: ואני רוצה גם להתייחס לכמה מן הדברים שנזרקו פה לחלל האוויר וגם לשתף אתכם בתהליכים ובהתלבטויות שיש כרגע בתוך המערכת, במסגרת ההיערכות לשנת הלימודים הקרובה.

זאב אלקין: קודם כול, אני חייב להגיד שאני לא יכול להסכים לאמירה שנאמרה כאן, שלמעשה השנה המוסדות נסגרו בחודש מרץ ולמעשה הפסיקו לתפקד.

זאב אלקין: זה נכון שבמהלך הסמסטר הנוכחי, במסגרת הצווים של משרד הבריאות, הסתיימה ההוראה הפיזית-פרונטלית בתוך המוסדות להשכלה גבוהה, אבל זה גם נכון שהמערכת להשכלה גבוהה – אולי אחת מהמעטות בכלל כאן במדינת ישראל – הצליחה לשנות את עצמה לחלוטין תוך פרק זמן של שבוע.

זאב אלקין: זה משהו שכדאי שתשימו לב אליו ותיתנו על זה את הדעת.

זאב אלקין: זה לא ברור מאליו, ולמעשה היא המשיכה לתת שירות באופן מלא ב-100% – שירות הוראה.

זאב אלקין: אחר כך אתייחס לסוגיה של השירותים הנלווים ומה לעשות עם השכר עליהם, אבל מבחינת שירות ההוראה, הוא למעשה לא נפסק ולו לרגע אחד.

זאב אלקין: המשמעות של זה דרמטית, גם כלפי הסטודנטים – שלכאורה היו בסכנה של אובדן סמסטר ועיכוב של כל התהליך הלימודי שלהם – וגם בפני המשק; כי למעשה הפסקת הלימודים, משמעותה הייתה פחות או יותר עיכוב בשנה של היציאה של מחזור שלם של צעירים וצעירות לשוק העבודה.

זאב אלקין: והיכולת של המערכת הזאת למעשה להתאים את עצמה לסוג אחר לגמרי של הוראה, פחות או יותר באופן מיידי, עם הכלים הרלוונטיים הטכנולוגיים – אומנם כל הסיפור של הוראה מתוקשבת בשנים האחרונות נכנס לאחד מנושאי הליבה של פעילות ות"ת ומל"ג, במסגרת תוכנית החומש הנוכחית, אבל עדיין יש הבדל בין תוכניות ניסיוניות שהיו עד היום במוסדות השונים, לבין מצב שכל מרצה בכל אוניברסיטה או בכל מכללה עבר ללמד בצורה מתוקשבת.

זאב אלקין: האם זה היה קל?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: האם זה היה מושלם?

זאב אלקין: חד-משמעית לא.

זאב אלקין: האם הוראה מקוונת יכולה להיות שוות ערך להוראה הפרונטלית?

זאב אלקין: מניסיוני כמי שבשנים רבות גם היה תלמיד באוניברסיטה וגם היה מורה באוניברסיטה, אני חושב שהתשובה היא שלילית.

זאב אלקין: עם כל החשיבות ועם כל ההישגים שיש להוראה המקוונת, היא איננה דומה להוראה פרונטלית, ואני לא יודע איפה למדתי יותר בשנותיי הרבות באוניברסיטה, האם בתוך הכיתה או בחוויה ליד הכיתה, בשיחות עם המרצים, בשיחות עם החוקרים, בשיחות עם עמיתיי הסטודנטים לתואר ראשון, אחר כך שני ושלישי.

זאב אלקין: לכן ברור שהוראה מקוונת איננה יכולה להיות תחליף מלא ב-100% להוראה פרונטלית, אבל זאת המציאות שבה כולנו היינו.

זאב אלקין: עברנו גם חוויה לא פשוטה סביב סוגיית המבחנים.

זאב אלקין: אתם ליוויתם אותה, היא גם לוותה באיזשהו שיח וויכוח ציבורי שאני מאוד מצר עליו – הוא היה מיותר – בשאלה של המבחנים המקוונים מול המבחנים הפרונטליים.

זאב אלקין: אני חושב שהיום ברור לכולם, ואני חושב שאנחנו כבר מזמן מאחורי השבועות האלה של אי-בהירות, שהמוסדות להשכלה גבוהה, כמו כל אחד במדינת ישראל, כמובן צריכים לקבל את ההנחיות של משרד הבריאות ולפעול על פיהם.

זאב אלקין: אין שאלה בעניין הזה.

זאב אלקין: משרד הבריאות הוא זה שקובע – מבחינת הצרכים הבריאותיים – מה מותר, מה אסור, מה מסוכן ומה לא מסוכן, והמוסדות יצטרכו למעשה להתאים את עצמם למציאות הזאת.

זאב אלקין: אבל עדיין, עם כל הבעיות שהיו – וחלקן היו מיותרות; למשל את חוסר הוודאות לגבי הבחינות היה אפשר לפתור בעיניי הרבה יותר מהר, אילולא הוויכוח המיותר עם משרד הבריאות.

זאב אלקין: אבל בסופו של דבר בואו נשים לב לתופעה המרכזית: כל הקורסים התקיימו; הסטודנטים ניגשו למבחנים; אני גם מעריך שיעברו אותם בהצלחה.

זאב אלקין: המדינה גם חתמה הסכמים מיוחדים עם כל ארגוני הסגל של המרצים.

זאב אלקין: תבינו מה זה, זה עשרות ארגונים.

זאב אלקין: מבני האיגודים המקצועיים בתחום של ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל הוא ייחודי שאין כדוגמתו.

זאב אלקין: ביום אחד – ואני ממש לא מפריז, בתוך 24 שעות – נחתמו בין הממונה על השכר בתיווך של ות"ת ומל"ג – ומגיע על זה פרחים ליושבת-ראש ות"ת, פרופ' יפה זילברשץ, שניהלה את התהליך הזה ביד רמה.

זאב אלקין: אז עוד לא היה משרד להשכלה גבוהה, היא נשארה פחות או יותר לבד מול המערכת.

זאב אלקין: היא הצליחה להביא לחתימה של 20 ומשהו הסכמים או תיקוני הסכמים עם ארגוני הסגל השונים.

זאב אלקין: במסגרת ההסכמים האלה כל ארגוני הסגל התחייבו בשם המרצים גם לתת שעות נוספות של שיעורי השלמה לסטודנטים, ככל שיידרש, כדי לסיים בהצלחה את הסמסטר הזה.

זאב אלקין: ואכן שיעורים כאלה גם ניתנים במסגרת המוסדות השונים, וגם יינתנו לפי תוצאות של בחינות במועד א' במידה ויזוהו קורסים מסוימים שבהם התוצאות הן חריגות באופן קיצוני.

זאב אלקין: אגב, עוד הערה אחת חייבת להיאמר.

זאב אלקין: שמעתי הרבה קולות בהנהלת המוסדות על כך שהסטודנט הישראלי הוא לא אחראי, הוא לא אמין, הוא יעתיק, והקולות שאני שומע היום מפרופסורים בכירים, מאותם ראשי מוסדות שהביעו ספקות ביושר של הסטודנט הישראלי, אני שומע קולות: טעינו.

זאב אלקין: דווקא לפי הניסיון שכבר נצבר במהלך החודש הזה הסטודנט הישראלי עושה את הבחינות המקוונות כפי שצריך.

זאב אלקין: פה ושם יש תופעות, אבל לא יותר ולא פחות ממה שבדרך כלל – והוא עושה אותן ביושר.

זאב אלקין: גם המערכת למדה לעשות בחינות מתוחכמות יותר שיותר קשה להעתיק.

זאב אלקין: זה אומנם דורש יותר השקעה מצד המרצים, אבל הם מבינים שהם צריכים להשקיע את ההשקעה הזאת.

זאב אלקין: ובסופו של דבר מתברר שאפשר להתמודד עם כל הקשיים בהצלחה.

הילה שי וזאן: כבוד השר – – –

זאב אלקין: תכף, אני מגיע לזה.

זאב אלקין: למה תיארתי לכם את כל ההתנהלות של השנה הזאת, עם כל הקשיים שהיו בה?

זאב אלקין: כדי להביא אתכם קודם כול לתובנה הבסיסית, שאין לי ספק לגביה: אין ערפל ואין חושך בדבר קיום שנת הלימודים הבאה.

זאב אלקין: שנת הלימודים הבאה במוסדות להשכלה גבוהה תתקיים גם תתקיים.

זאב אלקין: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה לדלג על שנה אקדמית שלמה.

זאב אלקין: זה לתקוע מחזור שלם של צעירים בלי התקדמות או באמצע לימודיהם; זה לתקוע את המשק בלי כוחות חדשים למשק.

זאב אלקין: זו בכלל לא אופציה בעיניי, ואני יודע שזו גם דעתם של ראשי המוסדות להשכלה גבוהה והארגונים היציגים שלהם.

זאב אלקין: לכן אין כאן שאלה.

זאב אלקין: הלימודים יתקיימו בכל מוסד ומוסד.

זאב אלקין: השאלה – באיזו צורה ואיך נכון להיערך לזה, ומה קורה עם שכר הלימוד.

זאב אלקין: קודם כול השאלה באיזו צורה.

זאב אלקין: מתקיימים כרגע דיוני עומק בכל המוסדות השונים בשאלה איך נכון לבנות את מתווה הלימודים.

זאב אלקין: גם אגלה לכם סוד: לא משנה מה יחליטו המוסדות, המציאות תהיה יותר חזקה מכל החלטה.

זאב אלקין: למדנו את זה בסמסטר הנוכחי, כאשר שינוי מדיניות בתחום הבחינות, והמוסדות נאלצו להיערך תוך שבוע.

זאב אלקין: לצערי זה גם יהיה המצב בשנה האקדמית הקרובה.

זאב אלקין: מי שחושב שזה יהיה אחרת, משלה את עצמו.

זאב אלקין: זה ברור לי, כי המציאות הבריאותית משתנה משבוע לשבוע, ובהתאם לזה הנחיות משרד הבריאות ישתנו משבוע לשבוע.

זאב אלקין: לכן, מי שרוצה ודאות מוחלטת, יש רק דרך אחת להבטיח אותה: להחליט כבר מראש שכל הוראה במאה אחוז וכל הבחינות יהיו מקוונים בלבד ולא פרונטליים.

זאב אלקין: אני לא בטוח שזה נכון, כי יש לזה מחיר – מחיר די כבד, בעיניי, כי תחשבו, זה לא סמסטר אחד, זה חצי תואר אצל חלק מהסטודנטים.

זאב אלקין: סטודנטים שלומדים לתואר שני או לתואר ראשון, שלומדים שנתיים או שלוש, היה להם הסמסטר הזה – כנראה שצפויה לנו שנת קורונה ולא סמסטר קורונה.

זאב אלקין: לכן החלטה כוללנית – מלמדים רק מקוון ורק לזה נערכים, ומתחייבים לסטודנטים שזה רק מקוון – בעיניי זו תהיה טעות, כי אז מראש גוזלים מהסטודנט את החוויה, שהיא קריטית בעיניי, של הנוכחות בקמפוס ושל היכולת של השיח החופשי עם המרצים ועם העמיתים ועם שאר הסטודנטים.

זאב אלקין: לכן המערכת תצטרך להיות ערוכה לגמישויות, למציאות שתשתנה משבוע לשבוע, מחודש לחודש.

זאב אלקין: היא אולי תצטרך לעבוד כמו סוג של אקורדיון: חלק מהזמן ללמד מקוון וחלק מהזמן ללמד בקמפוס.

זאב אלקין: היא אולי תצטרך להיות גם גמישה מבחינת סוגי הקורסים: בחלק מהקורסים, יש פחות משמעות לנוכחות הפיזית, ובחלק – יותר.

זאב אלקין: יש הבדל בין קורס מבוא למאות אנשים, שבהם גם ככה אין הרבה אינטראקציה חיה בין המרצה לסטודנט, לבין הסמינרים המצומצמים, שבהם למעשה עובר תהליך העיצוב של הסטודנט לקראת הידע המקצועי שלו, וגם לקראת המשך לימודיו – שלא לדבר על לימודי תואר שני ולימודי תואר שלישי.

זאב אלקין: אין פה פתרונות קסם וגם אין פה נוסחת קסם אחת.

זאב אלקין: המערכת תצטרך להיות קודם כול גמישה וחכמה.

זאב אלקין: זה ידרוש הרבה סבלנות מכולם והרבה עבודה משותפת.

זאב אלקין: אנחנו במועצה להשכלה גבוהה קודם כול קיבלנו החלטה, ובשבוע הבא אנחנו מקיימים כינוס מליאת המועצה על הנושא הזה: היערכות לשנת הלימודים במצב של קורונה.

זאב אלקין: כנראה גם נקים צוות מיוחד מטעם חברי המועצה, שילווה את כל התהליך הזה מול ראשי המוסדות.

זאב אלקין: יש כאן גם לא מעט שאלות, עד כמה הרגולטור צריך להתערב.

זאב אלקין: אני מאוד מכבד את העצמאות של המוסדות האקדמיים; זה גם מעוגן בחוק המל"ג, והמוסדות גם הוכיחו את יכולתם להתמודד עם האתגרים הלא-פשוטים בסמסטר הזה שהיה.

זאב אלקין: אני בכלל לא חסיד של רגולציית יתר.

זאב אלקין: לכן אני חושב שאנחנו כמל"ג נצטרך להיות מאוד זהירים, כדי לא לפגוע בחופש האקדמי של המוסדות, וגם כדי לאפשר למוסדות היערכות – כל אחד לפי טיבו עם הדברים הייחודיים שיש לו, בצורת ההוראה, עם אופי הסטודנטים שיש לו.

זאב אלקין: לא דומה, למשל, מכללה שיש בה שיעור מאוד גבוה של סטודנטים או אפילו סטודנטיות מהמגזר הבדואי, שלצפות מהם למצוא מחשב נייד בבית זה לא כל כך פשוט, והמוסד צריך לדאוג בכלל לספק את המחשב הנייד וסטיק לחיבור לאינטרנט – כי זה לא קיים ולא ברור מאליו – לבין אוניברסיטת תל אביב, למשל.

זאב אלקין: אלה מוסדות שפועלים בתנאים שונים לחלוטין גם מבחינת ציבור הסטודנטים ויכולתם להיערך להוראה המקוונת.

זאב אלקין: לכן ההיערכות צריכה להיות שונה.

זאב אלקין: היא לא יכולה להיות היערכות אחידה.

קטי קטרין שטרית: אדוני השר, גם הכמויות.

קטי קטרין שטרית: אל תשכח שהשמיים סגורים ואין נסיעות לדרום אמריקה, ולכל המקומות האלה.

קטי קטרין שטרית: סטודנטים משנים את התוכניות שלהם ומתחלים ללמוד.

קטי קטרין שטרית: תהיה כמות גדולה.

זאב אלקין: בעניין המספרים, יש פה שאלה מעניינת.

זאב אלקין: זו הערה מאוד נכונה של חברת הכנסת שטרית.

זאב אלקין: יש פה שני וקטורים סותרים: וקטור אחד – אנחנו פוגשים שני מחזורים ביחד, כי המחזור של הודו ואמריקה הלטינית, חלקו, כמו שהעירה חברת הכנסת שטרית, הולך ללמוד ולא נוסע להודו, כי הוא לא יכול, ולכן יש פתאום הרשמה מוגברת בהרבה מאוד מוסדות.

זאב אלקין: יחד עם זאת, יש וקטור הפוך: הקשיים הכלכליים, במיוחד אצל הסטודנטים במוסדות הלא-מתוקצבים, ששם שכר הלימוד – – –

קטי קטרין שטרית: זה בדיוק.

קטי קטרין שטרית: זה האתגר שלכם.

קריאות: – – –

זאב אלקין: רגע, תנו לי.

זאב אלקין: אני שמח מאוד שלפחות אני מצליח לעניין אתכם, אבל תנו לי לסיים.

קטי קטרין שטרית: זו הרגולציה הכי חשובה שצריכה להיות.

זאב אלקין: לכן בהחלט יהיו כאן תופעות של סטודנטים שלצערי יצטרכו לדחות את לימודיהם או לעבור ממוסד לא מתוקצב למוסד מתוקצב, בגלל הקשיים בתשלום בשכר לימוד.

זאב אלקין: בעניין שכר לימוד כשכר לימוד ולגבי מקדמות ולגבי תשלומים נלווים – אלה שלוש שאלות שונות.

זאב אלקין: קודם כול, לגבי שכר לימוד, צריך להבין את המצב של התקציב של המוסדות.

זאב אלקין: מישהו מחברי הכנסת אמר כאן – – –

עודד פורר: זה ערב תשעה באב.

זאב אלקין: אם אתם מעלים נושא על סדר-היום, תצטרכו גם לשמוע את התשובה.

זאב אלקין: אני הייתי מוכן גם להסיר את זה מסדר-היום.

קריאה: שלוש שעות של נאומים.

קטי קטרין שטרית: מי צריך להספיק לארוחה המפסקת – אתה או אני?

קריאה: פתחת את הנצרה עכשיו.

הילה שי וזאן: הכול בסדר.

זאב אלקין: קודם כול, מבחינת מצב המוסדות, המשכורות למרצים שולמו באותו היקף ששולמו כמו ששולמו בשנה רגילה, כי הם מלמדים.

זאב אלקין: הם ויתרו על שנת שבתון, על קרן קשרי מדע, על כמה תוספות במסגרת שנה מיוחדת כזאת, אבל עיקר הוצאות המוסדות – – –

הילה שי וזאן: – – – חל"ת, יש לכם את הנתון הזה?

זאב אלקין: אין מרצה אחד שיצא לחל"ת.

זאב אלקין: היחידים שיצאו לחל"ת הם חלק מהסגל המינהלי של המוסדות.

קטי קטרין שטרית: נכון, האבטחה.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: האבטחה נשארה.

זאב אלקין: אף אחד לא סגר את הקמפוס.

זאב אלקין: הקמפוס פתוח.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: אסביר לך, חברת הכנסת שטרית – כי המעבדות צריכות לתפקד, והן המשיכו לתפקד כל התקופה הזאת.

זאב אלקין: הספריות רוב הזמן מתפקדות, כי הסטודנטים צריכים ללמוד והם באים לספריות.

זאב אלקין: יש לא מעט סטודנטים שאין להם יכולת ללמידה מקוונת מהבית.

זאב אלקין: הם לומדים מקוון מהקמפוס – כשאין סגר.

קטי קטרין שטרית: רוב התקופה לא נתנו להם להיכנס.

זאב אלקין: שוב – היו תקופות, כשהיה אסור.

זאב אלקין: יש גם מגבלות כמותיות, אבל בגדול, הקמפוסים רוב התקופה פתוחים, והם יישארו פתוחים, אני מעריך, גם בשנת הלימודים הזאת.

זאב אלקין: יש הצד השני של המטבע, וגם את זה אתם צריכים להבין.

זאב אלקין: יש פגיעה קטלנית, קשה מאוד, בתרומות לכל המוסדות להשכלה גבוהה, מה שגורם לקשיים תקציביים מאוד קשים של המוסדות.

זאב אלקין: עוד יותר מכך, כמעט כל המוסדות מחזיקים את הכסף, ככה מקובל, בתיקי השקעות.

זאב אלקין: הרי מוסדות להשכלה גבוהה מתנהלים באמצעות קרנות.

זאב אלקין: חלק גדול מאוד מהכסף מנוהל כקרנות.

זאב אלקין: איך קרנות מנוהלות?

זאב אלקין: כסף מושקע בבורסה, במניות, ואז חיים מאחוזים.

זאב אלקין: אתם כולכם מבינים ויודעים מה קרה בתיקי ההשקעות במהלך חצי השנה האחרונה, ומה יקרה בשנה הקרובה – אנחנו יכולים להעריך.

זאב אלקין: לכן יש כאן פגיעה קשה מאוד תקציבית במוסדות.

זאב אלקין: לכן מי שחושב שבשנת קורונה יש מוסד להשכלה גבוהה שיצא מורווח מהמציאות הזאת, הוא טועה.

זאב אלקין: המוסדות יצאו מופסדים, ובאחוזים מאוד גבוהים מהתקציב שלהם.

זאב אלקין: המצב אינו פשוט.

זאב אלקין: אני מעריך גם, שיכולים להיות מוסדות שאולי אפילו יגיעו למשברים תקציביים מאוד קשים.

זאב אלקין: חלקם אולי אפילו יעמדו על סף קריסה.

זאב אלקין: צריך להבין את זה ולהיערך לזה.

זאב אלקין: לגבי סוגיית שכר הלימוד והמרכיבים השונים של שכר הלימוד: קודם כול, גובה שכר הלימוד במדינת ישראל – בעקבות שביתת הסטודנטים המפורסמת וועדת מלץ – למעשה מאורגן ומסודר לפי מסקנות ועדת מלץ, כולל גם נושאים שונים שקשורים לתשלום שכר לימוד, שהם בכלל מעוגנים בחוק של זכויות הסטודנט, וכך הדבר הזה עובד.

זאב אלקין: בשנה כמו השנה הזאת, אין שום סיבה לבטל או לצמצם שכר לימוד.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: אני אסביר לכם.

זאב אלקין: כי ההוצאות קיימות.

זאב אלקין: יש סיבה וגם סיבה, ואני בזה ארצה לסיים, לעזור לסטודנטים שקשה להם לשלם את שכר הלימוד הזה.

זאב אלקין: ואני תיכף אציע גם מה המנגנון וגם מה נעשה בתחום הזה.

קריאות: – – –

הילה שי וזאן: ההוצאות הן צבועות.

הילה שי וזאן: איך אפשר לקחת מסטודנט על אבטחה ועל רווחה?

זאב אלקין: חברת הכנסת שי וזאן, אני קודם דיברתי רק על שכר הלימוד הבסיסי.

זאב אלקין: עכשיו לגבי סוגיית המקדמות.

זאב אלקין: הרי מה עושה מקדמה?

זאב אלקין: מקדמה מאפשרת למוסד להבין כמה סטודנטים יש לו.

זאב אלקין: על סמך ההנחה הזאת הוא אומנם לא מפטר את העובדים הקבועים שלו, אבל, למשל, אם אנחנו מדברים על המכללות – – –

דוד אמסלם: כמה זמן אתם רוצים לעשות את הדיון הזה?

זאב אלקין: זה נושא מספיק חשוב, השר אמסלם.

זאב אלקין: תאמין לי.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אבל בואו תספרו לנו.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים, אז נבוא בעוד שעתיים.

אליהו ברוכי: אם אפשר להציע, נביא לפה אולי סעודה מפסקת.

אלי אבידר: נעשה כאן ארוחה מפסקת.

אלי אבידר: מה הבעיה?

דוד אמסלם: בוא תקצר, נו.

דוד אמסלם: בוא, באמת.

דוד אמסלם: תיתן להם שיעור פרטי אחר כך.

זאב אלקין: זה לא שיעור פרטי – – –

קריאה: – – – בוועדת החינוך.

קריאה: אני מוכנה – – –

זאב אלקין: בהחלט.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: ערב תשעה באב, אנחנו נשארים פה – – –

אליהו ברוכי: אולי נעביר את זה לדיון בוועדת החינוך ושם יעלו את כל הנושאים, שם ישבו – – –

קריאה: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: אני מניח שגם יש זמן מוגבל לענות על הצעות לסדר-היום.

זאב אלקין: אין.

זאב אלקין: אתה טועה.

דוד אמסלם: אין?

דוד אמסלם: אז בסדר.

אימאן ח'טיב יאסין: – – – לדבר על הסטודנטים – – –

אליהו ברוכי: הפוך.

אליהו ברוכי: רוצים לתת יותר זמן בוועדת החינוך.

קטי קטרין שטרית: לא, אבל זו הערה נכונה.

קטי קטרין שטרית: בוא נמשיך את הדיון בוועדת החינוך.

זאב אלקין: קודם כול, אין שום בעיה להמשיך את הדיון הזה בוועדת החינוך, אבל בכל זאת כמה משפטי סיום.

זאב אלקין: אחד, מי שרוצה לעזור לסטודנטים, הדרך לעשות את זה היא בצורת מלגות לסטודנטים שיש להם באמת קשיים כלכליים, כי אז זה לא נפרס כפרוסה דקה.

זאב אלקין: הרי בסוף אם יעשו הנחה, מישהו יצטרך לשלם את זה, והמישהו זה המדינה.

זאב אלקין: המדינה רוצה לעזור וצריך לעזור.

זאב אלקין: היא צריכה לתת למי שחסר לו ולא לכל אחד קצת – שזה לא יעזור בסוף לאף אחד.

זאב אלקין: זאת גם הדרך שבה הלכנו יחד עם התאחדות הסטודנטים, והבאנו לפני כמה שבועות סיוע במלגות בהיקף כולל של 100 מיליון שקל.

זאב אלקין: זה עשרות אלפי מלגות לסטודנטים מתקשים, חלק בזכות סיוע של מפעל הפיס, חלק בזכות סיוע של משרד האוצר.

זאב אלקין: אין לי ספק שאנחנו נזדקק למהלך כזה גם במהלך שנת לימודים הבאה.

זאב אלקין: והסוגיה האחרונה, לגבי השירותים הנלווים – כאן האמירה היא נכונה.

זאב אלקין: אני רק רוצה להזכיר לכולם שהשירותים הנלווים בכל מוסד נקבעים בהסכמה בין הנהלת המוסד לבין אגודת הסטודנטים המקומית – –

קריאה: אבל הם לא נקבעו.

זאב אלקין: – – הם עוד לא נקבעו, ומותר גם לסטודנט לפי החוק לסרב לשלם אותם אם הוא לא רוצה לקבל את השירותים האלה.

זאב אלקין: זה עניין וולונטרי, לפי החוק, והמוסדות לא יכולים לחייב.

הילה שי וזאן: גם אבטחה?

זאב אלקין: בין השאר גם אבטחה.

זאב אלקין: אבל יש לזה משמעות, כי אני אגיד לך מה זה אבטחה.

זאב אלקין: זה פדיון אבטחה.

זאב אלקין: מי שלא משלם, יצטרך לתת את חלקו באבטחה של הקמפוס באופן אישי.

אליהו ברוכי: השר, אנחנו רוצים – – –

אביגדור ליברמן: השר מתכוון לדבר עד 16:00?

אביגדור ליברמן: שאנחנו ניערך בהתאם.

זאב אלקין: ולכן בהחלט יש כאן הרבה סוגיות והתלבטויות.

זאב אלקין: אני מציע לחברי הכנסת שהעלו את הנושא החשוב הזה לסדר-היום, להעביר אותו לוועדת החינוך.

זאב אלקין: אם תרצו להזמין אותנו, אנחנו נבוא ושם נוכל לפרט בסוגיות השונות.

זאב אלקין: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: אנחנו נצביע בעד ההצעה של השר להעביר את הדיון בהצעה לסדר-היום בנושא הסטודנטים לדיון בוועדת החינוך.

אליהו ברוכי: בבקשה, הצבעה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אליהו ברוכי: הנושא יעבור לדיון בוועדת החינוך.

אליהו ברוכי: כולם בעד.

אליהו ברוכי: עבר.

קרן ברק: אבל תוסיף אותנו.

אליהו ברוכי: בעד – שישה, נגד – אפס, ואין נמנעים.

קרן ברק: אבל תוסיף, תוסיף.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת הילה שי וזאן, חברת הכנסת קטי שטרית, חברת הכנסת קרן ברק, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, חבר הכנסת אוריאל בוסו, חבר הכנסת יוסי טייב וחבר הכנסת יצחק פינדרוס.

קריאה: גם פה.

קריאה: גם פה.

אליהו ברוכי: וחבר הכנסת מתן כהנא.

אליהו ברוכי: שישה ועוד שמונה – 14 בעד.

אליהו ברוכי: עבר לוועדת החינוך.

אליהו ברוכי: << הלסי >> מחדל בסיוע לעצמאים בשל בידוד או מחלה << הלסי >>

אליהו ברוכי: הנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: מחדל בסיוע לעצמאים בשל בידוד או מחלה, מס' 964, 967, 983, 991, 1028.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: אני?

קרן ברק: למה?

קרן ברק: איפה עודד?

אליהו ברוכי: עודד פורר ביקש להיות אחרון הדוברים.

אליהו ברוכי: בבקשה.

קרן ברק: אני לא הבנתי מי משיב לנו.

דוד אמסלם: אני.

קרן ברק: שר האוצר לא הגיע?

דוד אמסלם: – – – השאירו לי את כל הפתקים.

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

קרן ברק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קרן ברק: חבריי חברי הכנסת, הקורונה פגעה בכיס של מרבית אזרחי מדינת ישראל.

קרן ברק: אנחנו יום-יום, שעה-שעה, דנים פה בכל הנזקים של משבר הקורונה והנזקים הכלכליים.

קרן ברק: אבל מה שאנחנו כולנו שמים לב, זה בעסקים הקטנים והבינוניים, שאני וחברי חבר הכנסת עודד פורר, יושבי-ראש השדולה של העסקים הקטנים והבינוניים – אנחנו תמיד אומרים שלפני כן זעקנו את זעקתם של העסקים הקטנים ולא היה מי שישמע.

קרן ברק: היום במשבר הקורונה כל אחד מבין מה זה להיות עסק קטן ובינוני.

קרן ברק: כל אזרח מבין את האפליה בין שכירים לבין בעלי עסקים קטנים.

קרן ברק: חוסר השוויון הזה הוא כל כך קשה, שהבאנו בעצם – אנחנו כממשלה, הצבענו בימים האחרונים על התוכנית הכלכלית, שהביא שר האוצר, שנותנת מצד אחד ודאות לאותם עסקים; תוכנית חשובה, בגובה 90 מיליארד שקלים, שנותנת ודאות גם ברמת ההשתכרות החודשית הקבועה לשנה הקרובה לכל בעלי העסקים, וגם בעצם על אובדן הכנסות של מי שנפגע, שעסקיהם ומחזורי עסקיהם נפגעו.

קרן ברק: ואת זה הבאנו כתוכנית גדולה.

קרן ברק: יחד עם זה, אנחנו יודעים ושמנו לב שאין ביטחון סוציאלי לכל בעלי העסקים ואין רשת ביטחון.

קרן ברק: והשבוע ראינו שגם הייתה פסיקת בג"ץ, ופנה אביר קארה, שהוא ראש הקבוצה המדוברת "אני שולמן", והוא הציב בפניי את הבעיה שבמחדל של מה קורה לעצמאים כשהם נמצאים בבידוד או שהעובדים שלהם נמצאים בבידוד.

קרן ברק: ויחד איתו הבנו – ויחד עם כמובן חבריי בארגון לה"ב, שאיתם אני עובדת הרבה מאוד שנים – הבנו שיש כאן עוולה שדורשת חקיקה.

קרן ברק: לכן הרמתי את הכפפה, ואתמול הגשתי הצעת חוק שמסדירה את הגדרת המחלה בחוק דמי מחלה, ומטילה את האחריות של תשלום דמי מחלה במקרה של בידוד, על המדינה.

קרן ברק: היום מי שנשא בנטל הכלכלי של דמי המחלה היו בעלי העסקים.

קרן ברק: לא רק שהם עצמם נפגעו, הם גם היו צריכים לשאת בנטל של העובדים שלהם שחלו, היו צריכים לשלם את זה.

קרן ברק: לכן, הגשתי את החוק, שאליו הצטרפו גם חברי עודד פורר, וחבר הכנסת מיקי לוי, וגם חבר הכנסת מתן כהנא.

קרן ברק: הגשנו את ההרחבה לחוק הזה, ובעצם אנחנו מרחיבים את ההגדרה של מחלה בחוק – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

קרן ברק: – – ואנחנו מסדירים את שיפוי המעסיק על ידי המוסד לביטוח לאומי, וככה מסייעים גם לעסקים וגם לעובדים עם התקופה שבה המדינה – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

קרן ברק: – – היא שמחילה את חובת הבידוד על פי החוק.

קרן ברק: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת קרן ברק.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת מתן כהנא יעלה ויבוא.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, עובדים רבים נמצאים בבידוד בימים אלה, ומי ישלם על העובדים האלה?

מתן כהנא: המעסיק שלהם.

מתן כהנא: לעיתים לא רק העובדים בבידוד, גם המעסיק שלהם בעצמו נמצא בבידוד, ועדיין, מי משלם על כל החבילה הזאת?

מתן כהנא: המעסיק.

מתן כהנא: דמיינו את השולמן הזה, שהוא בבית, חמשת עובדיו בבית, ועדיין הוא ממשיך לשלם את הכול.

מתן כהנא: בג"ץ קבע שמסוף ספטמבר הדבר הזה ייפסק, וכבר לא יהיה אפשר לקרוא לדבר הזה ימי מחלה, הבידוד לא יהיה ימי מחלה, וזה ייגמר.

מתן כהנא: אבל אני שואל שתי שאלות: מה יהיה עד אז?

מתן כהנא: מה יקרה עד סוף ספטמבר?

מתן כהנא: מי משלם על הדברים האלה?

מתן כהנא: וגם מה יהיה מאז?

מתן כהנא: מי ישלם את הדברים האלה?

מתן כהנא: לכן כאן אני מצטרף לדברים של חבריי עודד פורר וקרן ברק, וגם אני קורא מכאן לזה שמי שישלם את הדברים האלה יהיה ביטוח לאומי.

מתן כהנא: זה בעצם כמו מילואים.

מתן כהנא: כמו שכשמשרת מילואים יוצא למילואים, ביטוח לאומי משלם את השכר שלו, כך יהיה גם בנושא בידוד.

מתן כהנא: אם אנחנו במלחמה, אז כמו במלחמה – נילחם בכל הכלים שיש לנו, וביטוח לאומי ייקח על עצמו לשלם את ימי הבידוד האלה.

מתן כהנא: כך נוכל לעזור לעסקים הקטנים והבינוניים להתמודד עם העול הכלכלי הגדול הזה.

מתן כהנא: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת מתן כהנא.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אני אשתדל לא להשתמש בשלוש הדקות האלה בנסיבות היום והעניין.

יצחק פינדרוס: בקצרה, אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו קודמיי.

יצחק פינדרוס: יש פה מס שהטילו על המעסיקים.

יצחק פינדרוס: ועדת החוץ והביטחון החליטה על איכוני שב"כ, ואנחנו יודעים על כמויות הטעויות – אלפי אלפי אנשים יצאו לבידוד, ומי משלם?

יצחק פינדרוס: כמו שאמרו קודמיי, המעסיק משלם.

יצחק פינדרוס: שלא יגידו לי שזה על חשבון ימי מחלה, כי בסוף ההוא מפסיד את ימי המחלה שלו.

יצחק פינדרוס: בסוף המעסיק גם יודע מה הממוצע של ימי מחלה שיש לו בשנה, ועל פי זה הוא עושה את התחשיב העסקי שלו.

יצחק פינדרוס: בסוף, את אותם ימי בידוד, שבחלקם הגדול המדינה עשתה טעות – כי היא לא הייתה ערוכה; כי משרד הבריאות לא היה ערוך; כי פיקוד העורף לא היה ערוך.

יצחק פינדרוס: מישהו לא היה ערוך – בסוף אתה מטיל עוד מס על עצמאים בזמן הכי קשה.

יצחק פינדרוס: לכן, אני מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת תבוא מהר מאוד, והרבה לפני.

יצחק פינדרוס: בג"ץ אולי ניסה לעשות צדק, אבל כמו תמיד, הוא לא הצליח, אז הוא עשה את זה לסוף ספטמבר.

יצחק פינדרוס: אני מקווה שאנחנו נתעשת לפניו ונפתור את הבעיה.

יצחק פינדרוס: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

אליהו ברוכי: תודה מיוחדת על הקיצור.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה, שלוש דקות.

אליהו ברוכי: בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אתם, שרי הממשלה, לא מנותקים, לא מנותקים מהעצמאיים ובעלי העסקים.

איימן עודה: אתם יודעים מה המצב, אבל פשוט לא אכפת לכם.

איימן עודה: במקום להציע פתרונות אמיתיים, אתם מעדיפים ללבות שנאה בין האזרחים.

איימן עודה: אז הבאתי את המילים של אחד מבעלי העסקים, טוב מאוד לשמוע אותו.

איימן עודה: סאיב דיאב מהעיר טמרה, בעלים של מסעדת כפריא, אמר כך: סגרו אותנו לשלושה חודשים.

איימן עודה: פיצויים לא קיבלנו, ומה שהציעו אפילו לא כיסה את חשבון החשמל.

איימן עודה: ביקשנו הלוואה בפעימה הראשונה.

איימן עודה: קיבלתי אישור מהקרן, אבל הבנקים לא הסכימו לאשר.

איימן עודה: הגשתי לפעימה השנייה, אבל אני חושב שלא יאשרו אותנו.

איימן עודה: חילקו לעסקים.

איימן עודה: סאיב עוד ממשיך: כל התקופה הזאת מלווה בחוסר ודאות.

איימן עודה: אנחנו פתחנו מחדש לפי כל ההנחיות של התו הסגול, אבל הלקוחות עדיין מפחדים להגיע.

איימן עודה: זו בריאות של אנשים, אני לא משחק עם זה.

איימן עודה: לא צריך את המענקים שלהם, רק קרש הצלה שייתן לנו לעבור את השנה הזאת.

איימן עודה: אנחנו יודעים לעבוד, ואנחנו רוצים לעבוד.

איימן עודה: אני מעסיק 20 עובדות – כולן נשים.

איימן עודה: אחת מממנת לימודים, אחת מממנת טיפולים רפואיים של אבא שלה.

איימן עודה: המלצריות מתחת לגיל 21 – אפילו לא קיבלו דמי אבטלה בחל"ת.

איימן עודה: לכן אני מציע: 1.

איימן עודה: דמי אבטלה לצעירים מתחת לגיל 21; 2.

איימן עודה: מענקים אוניברסליים – לא רק פעימה אחת, אלא תוכנית ארוכת טווח שתחזיר את הוודאות לאזרחים ותיתן להם את הביטחון להזרים כסף לעסקים קטנים; 3.

איימן עודה: דמי אבטלה לעצמאים שלא דורשים את סגירת העסק.

איימן עודה: זה הגיוני כמו לדרוש להרוג את החולה כדי לרפא את המחלה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, נושא אחר – אני אגיד אותו בצורה מהירה.

איימן עודה: חברת הכנסת ע'דיר מריח כמאל הגישה הצעה לשיפורים בחוק הלאום, אבל היא, ע'דיר מריח, מה היא משאירה בתוך החוק הקיים?

איימן עודה: היא משאירה: ארץ ישראל היא מולדתו ההיסטורית של העם היהודי.

איימן עודה: מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי.

איימן עודה: מימוש הזכות להגדרה עצמית לאומית במדינת ישראל ייחודי לעם היהודי.

איימן עודה: ירושלים השלמה והמאוחדת היא בירת ישראל.

איימן עודה: המדינה תהיה פתוחה לעלייה יהודית ולקיבוץ גלויות.

איימן עודה: יום העצמאות הוא יום החג הלאומי הרשמי של המדינה – ועוד כמה דברים שע'דיר מריח משאירה בחוק הלאום.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

איימן עודה: אני מסכם במשפט אחד.

אליהו ברוכי: משפט אחד, בבקשה.

איימן עודה: ע'דיר, אנחנו ילידים.

איימן עודה: אנחנו בני המקום הזה.

איימן עודה: אנחנו לא צריכים להיות מעל לאף אחד, אבל לא נרשה לאף אחד ולאף קבוצה שתהיה מעלינו – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

איימן עודה: – – אלא שוויון אמיתי – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

איימן עודה: – – זה מה שצריך להיות.

איימן עודה: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת איימן עודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

אליהו ברוכי: הוא קיצר, הרב פינדרוס, התחשב בנו.

אליהו ברוכי: דואגים לך פה.

עודד פורר: אני אדבר בקצרה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, לא רוצה להוסיף על מה שאמרו קודמיי, רק דבר אחד שכן חשוב לשים אליו לב.

עודד פורר: כשבעסק קטן עם ארבעה-חמישה עובדים מקבל אחד העובדים הודעה שהוא חולה מאומת, כל העסק נסגר.

עודד פורר: זה לא עניין של ימי מחלה, זה עניין של סגירת עסקים.

עודד פורר: המשמעות של הבידודים בעסק שהוא עסק קטן היא משמעות של סגירת העסק, ודווקא על העניין הזה חייבים לתת מענה.

עודד פורר: כשאני אומר – – –

קרן ברק: לא, אובדן הכנסה.

קרן ברק: בחוק התקציב.

עודד פורר: לא, אובדן ההכנסה – – –

קרן ברק: כן, בחוק התקציב, פיצוי.

עודד פורר: אובדן ההכנסה בסופו של יום לא נותן את הפיצוי הראוי, בוודאי לעסקים – – –

קרן ברק: כן, כי זה יורד ל-40%, בטח שזה נותן.

עודד פורר: קרן, זה לא נותן את הפיצוי הראוי לעסקים.

עודד פורר: גם ככה הם נסגרים כשיורדים להם המחזורים.

עודד פורר: עדיין, אובדן ההכנסה הוא במקרה הטוב 50% ממה שאמור לתת את הפיצוי.

עודד פורר: זאת אומרת, הם עדיין נמצאים בהפסד.

עודד פורר: לכן אני אומר, דווקא עוד עסק כזה, בימים האלה, סובל עוד פי כמה וכמה: גם ירד לו המחזור, עכשיו יורד לו המחזור עוד יותר.

עודד פורר: לכן על זה צריך לתת מענה.

עודד פורר: וצריך להבין שהמשמעות של בידוד בעסק קטן – זה לא הבידודים ורק ימי המחלה אלא סגירת העסק.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

אליהו ברוכי: ישיב השר המקשר, חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה, בשם שר האוצר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני אענה לעודד בקצרה לגבי מה שהוא אמר.

דוד אמסלם: יש פה פשוט תשובה של משרד האוצר: בהתאם לתוכנית הכלכלית, עצמאי שנפגע מעל 40% ביחס לתקופה המקבילה בשנת 2019 יהיה זכאי למענק בהיקף של 70% מהכנסתו הממוצעת, ועד 15,000 שקל לחודשיים, קרי 7,500 לחודש.

דוד אמסלם: מלבד זאת, עצמאי יהיה זכאי למענק בגין סיוע ההוצאות הקבועות, שיכולות להגיע עד 500,000 שקל.

דוד אמסלם: זה לעסק עצמו.

דוד אמסלם: אבל בלי קשר, אני רוצה לומר משהו בעקבות מהדיון שהיה כאן.

דוד אמסלם: באמת הסיפור של הבידוד, לדעתי, צריך לתת עליו את הדעת ולדון בו, לכן אני מציע שההצעה תרד לוועדת הכספים.

קרן ברק: ההצעה?

קרן ברק: הגשנו אותה אתמול.

עודד פורר: לא, הצעה לסדר-היום.

עודד פורר: הוא מדבר על הצעה לסדר-היום.

דוד אמסלם: הצעה לסדר-היום.

דוד אמסלם: כן, תעשו שם דיון.

דוד אמסלם: בסך הכול אני לא רואה פה – זו לא שאלה של אופוזיציה–קואליציה, זה עולה מכל הכיוונים, אז אני מציע שזה ירד לוועדת הכספים.

דוד אמסלם: שם תעשו דיון עומק.

דוד אמסלם: אני גם רואה פה איזשהו אבסורד מסוים בעניין.

עודד פורר: מצוין.

עודד פורר: מצוין.

אליהו ברוכי: אוקיי, אז אנחנו מקבלים את הצעתו של השר להעביר את הדיון.

אליהו ברוכי: אוקיי.

אליהו ברוכי: מוכנים לקבל את ההצעה של השר להעביר את הדיון לוועדת הכספים?

עודד פורר: כן.

אליהו ברוכי: אוקיי, אז נקיים על זה הצבעה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

אליהו ברוכי: בעד יש שני קולות.

קרן ברק: אבל תוסיף.

אליהו ברוכי: אנחנו מוסיפים את חברת הכנסת קרן ברק, חבר הכנסת פינדרוס, חבר הכנסת בוסו וחבר הכנסת מנסור עבאס.

קריאות: – – –

אליהו ברוכי: וחמד עמאר.

קריאה: – – – עודד פורר.

אליהו ברוכי: ועודד פורר.

קרן ברק: ומנסור גם, לא?

קרן ברק: מנסור עבאס.

אליהו ברוכי: מנסור, כן.

אליהו ברוכי: שישה קולות ועוד שניים – סך הכול שמונה קולות בעד להעביר את ההצעה לדיון בוועדת הכספים.

אליהו ברוכי: << הלסי >> העברת האחריות לטיפול במשבר הקורונה לצה"ל ולמשרד הביטחון << הלסי >>

אליהו ברוכי: נעבור לדיון בנושא הבא – הצעה לסדר-היום בנושא: העברת האחריות לטיפול במשבר הקורונה לצה"ל ולמשרד הביטחון, מס' 937.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, זה פשוט כיף ככה לדבר – כנסת ריקה, אף אחד לא מפריע, גפני לא נמצא, האח התאום שלו, אחמד טיבי, גם לא נמצא.

אליהו ברוכי: ערב תשעה באב, מדינת היהודים.

אביגדור ליברמן: ערב תשעה באב – – –

קריאה: תסדרו לו את הרמקול.

אליהו ברוכי: יש רמקול.

אביגדור ליברמן: שומעים?

קריאות: כן.

אביגדור ליברמן: אני רוצה קודם כול כמובן לדבר על ההופעה המרשימה אתמול של פרופ' גמזו, באמת מומחה – – –

קריאות: לא שומעים – – –

אביגדור ליברמן: אני כבר העליתי.

אביגדור ליברמן: אז רק הזמן, זה חמש דקות.

אליהו ברוכי: שלוש דקות.

אביגדור ליברמן: לא שומעים.

אביגדור ליברמן: אני מדבר – – –

קריאות: – – –

אביגדור ליברמן: שומעים?

קריאות: כן.

אביגדור ליברמן: אוקיי.

אביגדור ליברמן: אז אני אדבר צמוד לרמקול.

אביגדור ליברמן: למה שלוש דקות?

אביגדור ליברמן: הבנתי שחמש דקות.

קריאה: עשר.

קריאה: סליחה, זה הצעה רגילה.

קריאה: עשר דקות.

אליהו ברוכי: סליחה.

קרן ברק: כמעט גמרנו בחמש, העלינו את זה לעשר.

אליהו ברוכי: עשר דקות, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אז קודם כול אני רוצה לברך את פרופ' גמזו על הופעה מרשימה אתמול, על המינוי.

אביגדור ליברמן: ללא ספק מדובר במישהו שהוא בר-סמכא, והוא אמר אתמול כמה דברים חשובים.

אביגדור ליברמן: מה שצרם במיוחד בכל מה שהוא אמר זה שהוא אמר: מעכשיו כל ההחלטות יתקבלו מתוך שקיפות, בצורה הגיונית ומתוך נתונים.

אביגדור ליברמן: כלומר, עד אתמול כל ההחלטות התקבלו לא בצורה שקופה, לא הגיונית ולא על בסיס נתונים – כל מה שאמרנו מאז תחילת הקורונה.

אביגדור ליברמן: זו הייתה עמדתנו, כך דיברו כל החברים בסיעת ישראל ביתנו, ככה ניסינו לבטא את העמדה הזאת גם בוועדת הקורונה, אבל אתמול קיבלנו סוף-סוף גושפנקה.

אביגדור ליברמן: מה עוד שמענו מפרופ' גמזו?

אביגדור ליברמן: דבר נוסף הוא אומר: את כל המאבק וכל הניסיון לקטוע את כל ההדבקה וכל הבדיקות צריך להעביר לצה"ל.

אביגדור ליברמן: אמרנו את זה מלכתחילה, בדיוק כמו שהוא אתמול חזר ואמר.

אביגדור ליברמן: אני בכוונה הלכתי – בעידן האינטרנט, גוגל, אפשר לחזור ולראות; אני שמח גם בדיעבד להגיד שהראשונים שאמרו ודרשו להעביר את כל הטיפול לצה"ל היו אביגדור ליברמן וכל החברים בישראל ביתנו.

אביגדור ליברמן: אין למעשה שום גוף אחר שיש לו את הפריסה, שיש לו את היכולות שיש, נניח, למינהל הרכש בצה"ל, פריסה ויכולת לגייס מילואים כמו לפיקוד העורף.

אביגדור ליברמן: בלאו הכי כל המידע והנתונים, מי שצובר ומנתח אותם זה גופים או מחלקות בתוך אמ"ן, וכמובן חיל הרפואה.

אביגדור ליברמן: אין שום אפשרות אחרת.

אביגדור ליברמן: אם באמת רוצים לטפל בקורונה בצורה יסודית, לכל בר-דעת ברור שהיינו צריכים להעביר את כל האחריות לצה"ל ולמשרד הביטחון, ורוני גמזו היה אמור לשמש כיועץ בכיר לרמטכ"ל.

אביגדור ליברמן: אם רוצים להתגבר, זה מה שנצטרך לעשות.

אביגדור ליברמן: אני לא יודע מה יהיה לנו בחורף, וככל הנראה גם החורף לא יהיה חורף פשוט – גם עם הצינון, גם עם השפעת ותסמינים של שפעת, שמכל מה שאני מבין הם מאוד דומים לתסמינים של הקורונה, ויצטרכו לאשפז יותר אנשים.

אביגדור ליברמן: בסופו של דבר אם נצטרך להכריע, אין דרך אחרת.

אביגדור ליברמן: זה שלא מקבלים החלטה זה רק מסיבות פוליטיות קואליציוניות.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה נתניהו לא רוצה לאבד שליטה על התהליך, הוא רוצה לשלוט בכל המקטעים של הטיפול, הוא רוצה להיות זה שמבשר, הוא רוצה להרוויח מזה דיבידנד ציבורי, קרדיט, כל הדברים.

אביגדור ליברמן: לכן אנחנו תקועים.

אביגדור ליברמן: רק מסיבות אישיות, פוליטיות קואליציוניות – חס וחלילה לא להעביר את זה למשרד הביטחון כי זה תחת גנץ – ההחלטה לא מתקבלת.

אביגדור ליברמן: הערה נוספת, ואני אומר את זה, וגם שלחתי מכתב לפרופ' גמזו: המבחן האמיתי הוא בביצוע.

אביגדור ליברמן: עד עכשיו באמת שמענו גם תוכנית, גם הופעה מרשימה, אבל המבחן הוא בביצוע, והמבחן הראשון בביצוע: אני לא מבין איך אישרו ל-30,000 איש לנסוע בראש השנה לאומן.

אביגדור ליברמן: איזה ריחוק חברתי יש באומן?

אביגדור ליברמן: איזה עטיית מסכות יש שם, באומן?

אביגדור ליברמן: אני מניח שפה באולם יש כמה אנשים שביקרו שם.

אביגדור ליברמן: זה טירוף מוחלט.

אביגדור ליברמן: מצד אחד שמים פה מגבלות על כל שני מטר, כל ארבעה מטרים, קנסות על אי-עטיית מסכה, ו-30,000 ישראלים יבלו את ראש השנה באומן.

אביגדור ליברמן: מי קיבל?

אביגדור ליברמן: באיזה סמכות?

אביגדור ליברמן: איפה זה?

אביגדור ליברמן: הכול הרי יוצא בצורה עקומה.

אביגדור ליברמן: אני מבקש מפרופ' גמזו להתייחס לדבר הזה.

אביגדור ליברמן: הדבר השני, כבר עברנו פעם אחת את אותו גל ראשון של קורונה בפסח; גם עכשיו – 16,000, לפחות 16,000 תלמידי ישיבות לא אזרחי ישראל באים לכאן מארצות הברית – בתנאים אחרים לגמרי, תנאי הבידוד אחרים וכל התנאים הם אחרים.

אביגדור ליברמן: גם 16,000 איש באים מארצות הברית וגם 30,000 נוסעים לאומן.

אביגדור ליברמן: אז בשביל מה אנחנו עושים פה את כל המגבלות?

אביגדור ליברמן: בשביל מה צריך את כל הסיפור?

אביגדור ליברמן: אז אני באמת מצפה לקבל תשובה מפרופ' גמזו, אולי הוא יצליח לעצור את הטירוף הזה.

אביגדור ליברמן: מכיוון שאנחנו באמת בערב לא פשוט, כמו תמיד – חורבן הבית ושנאת חינם וכל מה שאנחנו בדרך כלל נוהגים להיזכר ולשמוע – אז אני הכנתי חידון מיוחד לשר המקשר דודי אמסלם.

אביגדור ליברמן: אני מאוד מזדהה עם כל מה שהוא אמר בימים האחרונים בנושא אלימות משטרה שהופעלה אז בגירוש היהודים, כמו שהשר אמר, גירוש היהודים מגוש קטיף, כל המחזה שראינו אז בגוש קטיף.

אביגדור ליברמן: ואני, כמי שבילה שם לא מעט ימים, יכול להגיד שזה אחד הדברים הקשים שנחרתו בזיכרוני.

אביגדור ליברמן: והשאלה הראשונה: איזה מפלגה הובילה, איזה מפלגה לקחה על עצמה והמציאה את הסיפור הזה של ההתנתקות?

אביגדור ליברמן: זאת שאלה ראשונה.

אביגדור ליברמן: מי המפלגה?

אביגדור ליברמן: הליכוד.

אביגדור ליברמן: ושאלה שנייה: איך הצביע ראש הממשלה דהיום, בנימין נתניהו?

אביגדור ליברמן: איך הוא הצביע בהתנתקות פה בכנסת בהצבעה?

אביגדור ליברמן: כמובן, הוא הצביע להתנתקות.

אביגדור ליברמן: והשאלה השלישית: מה אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו לאורי אריאל בפולמוס שהיה פה בכנסת?

אביגדור ליברמן: הוא אמר לו: גם אם זה יבוא למשאל עם, שלא יהיה לך ספק, אני אתמוך בהתנתקות.

אביגדור ליברמן: ואני יכול להמשיך.

אביגדור ליברמן: למשל, מי היו השרים הנוספים מטעם הליכוד שתמכו בהתנתקות, הצביעו?

אביגדור ליברמן: זה לא רק השרים לשעבר או כאלה שעברו לקדימה.

אביגדור ליברמן: איך למשל הצביע שר האוצר ישראל כץ, איך הצביע השר לענייני התיישבות צחי הנגבי, איך הצביע שר האנרגיה יובל שטייניץ, איך הם הצביעו?

אביגדור ליברמן: אני חושב שבנושא הגירוש כדאי באמת קצת לרענן את זיכרוננו.

אביגדור ליברמן: עכשיו אפשר גם להיזכר מי הייתה דוברת גירוש היהודים.

אביגדור ליברמן: מי הייתה דוברת גירוש היהודים.

אביגדור ליברמן: וכשהיא מספרת שזה היה תפקיד שנכפה, אני רק רוצה להביא ציטוט אחד מדוברת גירוש היהודים מגוש קטיף.

אביגדור ליברמן: אוגוסט 2005: "התנהגות ברברית ועבריינית" של בני הנוער, "שחושבים שהם נמצאים באיזה קייטנת אתגר, ואת אותן אלימות מילולית והסחיטה הרגשית" שהפעילו "על החיילים".

אביגדור ליברמן: אני פשוט מצטט.

אביגדור ליברמן: אבל יש דבר נוסף, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: אותה אלימות שהופעלה – ועצרו באמת בחורות בנות 13, הכניסו אותן למעצר: מי היה בדיוק שר הבט"פ?

אביגדור ליברמן: מטעם איזו מפלגה היה השר לביטחון הפנים?

אביגדור ליברמן: ואתה זוכר איזה הנחיות ניתנו?

אביגדור ליברמן: אז אני רוצה לרענן את זיכרונך איזה הנחיות ניתנו על ידי השר הממונה, ואז במקרה הקליטו – שמו מיקרופון למי שהיה קבלן ביצוע בשטח אז, תת-ניצב ניסו שחם.

אביגדור ליברמן: ואז הקליטו את ניסו שחם, ואני מתנצל מראש – כי אני מצטט, זו לא בדיוק שפה ספרותית.

אביגדור ליברמן: הוא אומר לאחד הפקודים שלו: תפעיל מכת"ז.

אביגדור ליברמן: חרא עליהם, שיישרפו.

אביגדור ליברמן: אל תעשה חשבון, תפעיל מכת"ז.

אביגדור ליברמן: ועצורים, מלא מעצרים, כולל שימוש בכוח באמצעים, לא אלפא, אלות, אלות פלג גוף תחתון, אם צריך – ואני לא אמשיך את כל הציטוט.

אביגדור ליברמן: זה היה תחת שלטון ליכוד, בהובלת ליכוד, וזה מה שהליכוד עשה אז בנושא גירוש היהודים.

אביגדור ליברמן: ואני חושב שבאמת היום, כשאנחנו מדברים על שנאת חינם, כדאי להיזכר גם בהיסטוריה ההיא.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לך איך הצביעו כל החברים בישראל ביתנו, כולם.

אביגדור ליברמן: כולנו הצבענו נגד, כולנו היינו שם.

אביגדור ליברמן: אני זוכר את היום, הייתי שם בפעם האחרונה ב-13 באוגוסט, ליד האגם שם, יומיים לפני הפינוי.

אביגדור ליברמן: ואין הרבה זמן פה באמת להמשיך להעלות זיכרונות מאז, אבל אני חושב שבאמת, אם אני לא סומך על מישהו, זה גם על ההנהגה של היום.

אביגדור ליברמן: אותה הנהגה שאז הייתה אחראית על גירוש היהודים מגוש קטיף, עכשיו היא מנסה להדביק תוויות, להכתים אנשים ולהגיד – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: – – אתם שמאל, אתם ימין, אתם כאלו ואתם כאלו.

אביגדור ליברמן: אנחנו זוכרים את ההיסטוריה, למרות זיכרונם הקצר של הכנסת ושל הציבור.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אליהו ברוכי: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם.

אליהו ברוכי: בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק כי אגיב על דבר אחד שאמר חבר הכנסת ליברמן.

דוד אמסלם: דרך אגב, מי שהיה ראש הממשלה בהתנתקות ובגירוש זה היה אריאל שרון, בעקבות זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, היה משאל בתוך הליכוד – אני גם מרענן קצת את הזיכרון.

דוד אמסלם: הליכוד, כמפלגה, התנגד לגירוש.

דוד אמסלם: אריאל שרון אמר: בואו נביא את זה למרכז הליכוד, למשאל המתפקדים.

דוד אמסלם: לא קיבל – – –

יבגני סובה: ומה קרה?

יבגני סובה: הוא נשאר יושב-ראש הליכוד.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: הוא לא קיבל את ההכרעה של הרוב בתוך המפלגה, ולכן הוא הקים את קדימה.

דוד אמסלם: וכאן התפצלה בעצם המפלגה וככה הוקמה מפלגת קדימה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לגבי מה שקרה באמת, הציטוט שבעצם ציטט חבר הכנסת ליברמן – זה היה בכפר מימון.

דוד אמסלם: התכנסו שם אנשים, המשטרה בעצם חסמה את כל הצירים להגעה, כולל כפר מימון.

דוד אמסלם: סגרו אותם כדי שלא יצאו משם, ובעצם זה היה חופש ההפגנה, המחאה, של אותם ימים.

דוד אמסלם: זה שהשמאל היום מדבר – אז, דרך אגב, אפילו לא נתנו להם לצאת משם.

דוד אמסלם: לא נתנו גם להגיע, היו מחסומים בדרכים כדי שלא יגיעו.

דוד אמסלם: אבל – – –

יבגני סובה: וזה טוב?

יבגני סובה: זה טוב?

יבגני סובה: זה לא טוב?

דוד אמסלם: זה מה שאני אומר – תלוי.

דוד אמסלם: לכן זה תלוי דבר:

דוד אמסלם: אם זו הפגנה שהשמאל מסכים לה – אז אסור לעשות שום דבר ויש חופש הפגנה; ואם זה לא תואם את האידיאולוגיה של השמאל – אז בוודאי חייבים לעצור הכול, גם אם זה בדרך.

דוד אמסלם: אין לא חופש ולא הפגנות, אין כלום.

דוד אמסלם: זה השותפים שאתם היום מסתובבים איתם.

דוד אמסלם: לגבי מה שאמר, לגבי ההצעה – – –

אביגדור ליברמן: – – –

דוד אמסלם: אמרתי לגביכם.

דוד אמסלם: עזוב.

אביגדור ליברמן: כחול לבן הם שותפים של הליכוד.

דוד אמסלם: חבר הכנסת ליברמן, אתה יודע על מה אני מדבר.

אלי אבידר: – – – גוש קטיף לא היה בשטחי מדינת ישראל.

אלי אבידר: אותו דבר, אם יעשו הפגנה ביהודה ושומרון – הצבא יכול לעצור.

אלי אבידר: אתה מטעה כאן בין שתי זכויות ההפגנה.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לספר לך.

דוד אמסלם: כפר מימון, אני רוצה לחדש לך – זאת אומרת, גם גוש קטיף זה חלק מההתיישבות של ארץ ישראל, לא מדברים על זה; אבל אני מספר לך שגם כפר מימון, היום, חסמו אותם ולא נתנו להם לא להגיע ולא לצאת.

דוד אמסלם: אבל בואו נעזוב את זה, אותם ימים ארורים שהיו.

דוד אמסלם: אני אומר לגבי ההצעה עצמה: בעצם ההצעה שהגיש חבר הכנסת ליברמן היא העברת האחריות לטיפול במשבר הקורונה לצה"ל ומשרד הביטחון.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר שעד היום, מתחילת הקורונה ועד היום כל המערכות במדינת ישראל סייעו בעניין, גם האזרחיות, גם כל מערכת הביטחון הייתה בלופ – אתם ראיתם את זה גם – גם הצבא, בין היתר, גם צבא ההגנה לישראל.

דוד אמסלם: אז לכן אני שמח שכיוונו לדעת גדולים כבר מזמן.

דוד אמסלם: תודה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר.

אביגדור ליברמן: אני מבקש להעביר את ההצעה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

מנסור עבאס: אתה מסכים, אדוני השר?

דוד אמסלם: זה דיון, אז כן.

אביגדור ליברמן: הוא מסכים.

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו מצביעים.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מנסור עבאס: אנחנו נוסיף את חבר הכנסת עודד פורר, חבר הכנסת חמד עמאר, חברת הכנסת יוליה, חבר הכנסת ליברמן, חבר הכנסת יבגני סובה, חבר הכנסת אלי אבידר, חבר הכנסת בוסו – שמונה.

מנסור עבאס: אז אני קובע שהצעה לסדר-היום עוברת לוועדת החוץ והביטחון.

מנסור עבאס: שמונה הצביעו בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מנסור עבאס: << הלסי >> היערכות משרד הבריאות מחד והציבור מאידך לתפילות בחגי תשרי והימים הנוראים << הלסי >>

מנסור עבאס: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: היערכות משרד הבריאות מחד והציבור מאידך לתפילות בחגי תשרי והימים הנוראים, מס' 1018, של חבר הכנסת אוריאל בוסו.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: לרשותך עשר דקות, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, האמת היא שזו הצעה שהייתה אמורה להיות כבר אתמול או שלשום, אבל אם היא נגררה לעכשיו, לערב תשעה באב, אני רואה בזה גם סוג של שליחות, כנראה.

אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים בערב תשעה באב, ממש עוד פחות משלוש שעות אני בעצמי צריך לעשות סעודה מפסקת, ולמרות זאת אני נמצא פה קודם כול בשביל להגיד בשמם של עשרות אלפי המתפללים, אדוני השר, שללא ספק ביום תשעה באב, ביום החם הזה, הרבה מהם יתפללו ברחוב.

אוריאל בוסו: אבל כבר אין לנו אפשרות, כנראה, לתשעה באב לשנות את המצב.

אוריאל בוסו: אבל אנחנו מדברים על הימים הנוראים שמתקרבים אלינו, ימי חגי תשרי – ראש השנה, יום כיפור, כל נדרי, שמחת תורה, שאלפים רוקדים עם ספר התורה.

אוריאל בוסו: השנה כנראה, לצערנו, אותם חגים לא יהיו כמו בכל שנה.

אוריאל בוסו: ולמרות זאת מוטלת עלינו אחריות, וזו השאלה: איך אנחנו נערכים לקראת ימי חגי תשרי.

אוריאל בוסו: מדובר פה, ללא ספק, אנחנו מצווים עדיין ב"ונשמרתם לנפשותיכם", ואם אנחנו מגיעים לבית הכנסת לומר קול נדרי ולהתפלל, עדיין אנחנו מחויבים בסכנת חיים וצריכים להיזהר ולהיות ממושמעים להוראות משרד הבריאות, ולא ניקח סיכונים.

אוריאל בוסו: מצד שני, לאפשר להמוני בית ישראל להתפלל.

אוריאל בוסו: זה לא חרדים וזה לא רק דתיים אלא מסורתיים – כולם, עמך ישראל, נמצאים בבתי הכנסת.

אוריאל בוסו: נדרשת היערכות מיוחדת.

אוריאל בוסו: כמובן בשותפות של הרשויות, משרד הפנים, ומשרד הבריאות, בכלל מבני הציבור במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: ההצעה שלנו, ואני חושב שזה מה שצריך להיות – צוות מיוחד.

אוריאל בוסו: ראשי רשויות, שהם מכירים יותר טוב מכולם את הרשות, יצטרכו להתנות בהליך מהיר, לא בהקצאות ולא בביורוקרטיות: גני ילדים, מתנ"סים, כל מבני ציבור, לאפשר הקמת מאהלים, אם צריך, בשביל שגם במגבלות שיהיו – הם יצטרכו לתת לאנשים את האפשרות להתפלל.

אוריאל בוסו: אבל נקודה נוספת: אני קורא למשרד הבריאות – והתאכזבנו קצת לשמוע שראש המל"ל התנגד בשלב הזה, לקראת תשעה באב, להרחיב את מספר מתפללים.

אוריאל בוסו: אני קורא גם לו וגם לפרויקטור החדש שהצטרף לטיפול בקורונה להחיל את התו הסגול על בתי הכנסת בהקדם.

אוריאל בוסו: זו הדרישה היחידה; שנוכל להסביר לאנשים מה שונה בית כנסת ממסעדה ומבתי בילוי אחרים.

אוריאל בוסו: אבל התו הסגול, אני חושב שמי שיכול לנהל את התו הסגול יותר מכולם זה הרשויות המקומיות.

אוריאל בוסו: מרישוי עסקים בכל עיר ועיר יוכלו לגשת לבית הכנסת, להסתכל על המקום, ולהגיד, כמו בקניון בכניסה לחנויות: במקום הזה יוכלו להיות עשרה מתפללים 20, 30 מתפללים.

אוריאל בוסו: יש ממונה קורונה, וזה יהיה ההסבר.

אוריאל בוסו: זה יניח את דעתם של אנשים שבתי תפילה אינם שונים מבתי בילוי.

אוריאל בוסו: תכף השר יקריא את התשובה אבל כבר קיבלתי את תשובת משרד הבריאות, ואני שמח שהם הולכים להחיל תקנות שוויוניות שבתי בילוי לא יהיו שונים מבתי תפילה.

אוריאל בוסו: אין ספק שבית שבית תפילה, בערך האישי והערכי, זה דבר הרבה יותר חשוב, ולכן אני קורא למשרד הבריאות בהקדם להחיל את התו הסגול.

אוריאל בוסו: ונקודה נוספת, שאני לא יכול שלא להזכיר אותה, אבל דווקא בערב תשעה באב, ובדיונים הטעונים שהיו פה היום – אתמול הסתכלתי, אדוני היושב-ראש, באחד מערוצי הטלוויזיה, שלחו לנו צילום מסך, ואז היה רשום שם, אדוני השר: דרעי קיבל 700 מיליון שקל – דרעי קיבל – למשפחות; גפני קיבל – ככה מופיע – גפני קיבל 150 מיליון שקל למשפחות ברוכות ילדים.

אוריאל בוסו: הוא קיבל.

אוריאל בוסו: אבל אתמול גם כן השר דרעי העניק ל-84 רשויות ערביות ודרוזיות 90 מיליון שקלים.

אוריאל בוסו: לא אמרו: דרעי קיבל, אמרו: דרעי העניק לרשויות.

אוריאל בוסו: אבל דרעי קיבל.

אוריאל בוסו: אני אומר לעצמי, אם יושב-ראש ועדת הקורונה היה חרדי, בכל דבר היו אומרים: החרדים קיבלו מכוני כושר.

אוריאל בוסו: צריך להתחיל ואני קורא – תראו מה זה, איך אומרים, הסברה תודעתית – לערוצי התקשורת: גם לכם יש אחריות להסתה ואחריות למה שקורה כאן במדינת ישראל.

אוריאל בוסו: במקום להגיד: דרעי קיבל, גפני קיבל – תגידו שלבקשת דרעי העניקו למשפחות.

אוריאל בוסו: הוא לא קיבל את זה, כי כל אחד שמסתכל בטוח שדרעי לקח לאנשים שלו, כשיש פה 150,000 משפחות ברוכות ילדים שלפי קריטריונים ייהנו מהדבר הזה.

אוריאל בוסו: ואותו דבר גפני ואותו דבר מה שהוא העניק לרשויות.

אוריאל בוסו: זאת בדיוק הנקודה שצריך לעשות בערב תשעה באב.

אוריאל בוסו: ובעזרת השם, כפי שאמרתי אתמול, דור שלא נבנה בית המקדש בימיו כאילו נחרב בימיו.

אוריאל בוסו: אנחנו עדיין, יש לנו עוד שלוש שעות שמתפללים שאולי ייבנה בית המקדש, אבל ללא ספק אהבת חינם בימים הללו היא תגביר ותשנה את הכול בשביל לקרב את הגאולה, תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת בוסו.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא השר דוד אמסלם להשיב.

מנסור עבאס: כתוב שם סגן השר יואב קיש.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אוריאל בוסו קיבל כבר תשובה מאוד מפורטת ממשרד הבריאות אז לכן אני גם אקריא איזשהו קיצור שלה שהתבקשתי על ידי סגן שר הבריאות:

דוד אמסלם: משרד הבריאות לוקח בחשבון את מצב התחלואה וההתחשבות באירועים דתיים.

דוד אמסלם: בימים אלו מגבש המשרד מתווה שבו תהיה התייחסות לסוג ואופי הפעילות.

דוד אמסלם: יש צוות עבודה משותף בין המשרד לנציגי המגזר הדתי והחרדי על מנת לגבש את המתווה, את מתווה בתי התפילה לימים הנוראים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, אדוני השר, מעבירים את זה?

אוריאל בוסו: מסתפק בתשובה.

מנסור עבאס: תודה לך, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לענייני קורונה ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה.

): מטעם סיעת הליכוד, במקום חברת הכנסת טלי פלוסקוב יכהן חבר הכנסת אופר כץ, ומטעם סיעת כחול לבן, במקום חברות הכנסת הילה שי וזאן ועינב קאבלה יכהנו חברי הכנסת טלי פלוסקוב ואריאל קלנר על מכסת כחול לבן.

): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איתן גינזבורג, ההודעה לא צריכה הצבעה.

מנסור עבאס: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יוליה מלינובסקי קונין, קטי קטרין שטרית, אורלי פרומן, אוסאמה סעדי, ינון אזולאי, אופיר סופר ויעקב טסלר בנושא: מקרי אלימות מצד שוטרים בעקבות אכיפה מוגברת של תקנות החירום בעניין נגיף הקורונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תם סדר-היום.

מנסור עבאס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ג באב התש"ף, 3 באוגוסט 2020, בשעה 16:00.

מנסור עבאס: ישיבה זו נעולה.