ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 56, 2020-07-20 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, כ"ח בתמוז התש"ף, 20 ביולי 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק התאגיד לפיקוח וטרינרי (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 11) (החלפת ועדת הכנסת המוסמכת לעניין החוק), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/1549/23 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/1599/23:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הגבלת מספר התיקים בטיפול עובד סוציאלי המטפל במשפחות), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכות טיעון לפני שלילת גמלה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק מעונות יום שיקומיים (תיקון – מספר ילדים בשלוחה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח למי שטרם מלאו לו 21 שנים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת קצבת אזרח ותיק), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, אבי דיכטר, משה יעלון, יאיר לפיד, מיקי לוי, עודד פורר, אלכס קושניר, רם בן ברק, חמד עמאר, בועז טופורובסקי, אורנה ברביבאי ויעקב מרגי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיווג מאמנים כמבוטחים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב וחיים כץ; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – העברת הטיפול בעבירות נגד שוטרים לידי הפרקליטות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון) (תיקון – סימון אופן טיפול במוצרי עוף וביצים עם חשש להימצאותם של חיידקי סלמונלה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עוזי דיין; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – שימוש בזרע חייל שנספה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עוזי דיין; הצעת חוק הגבלות על יצוא ביטחוני למיאנמר (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – תקופת צינון למועמדים לכנסת, חברי כנסת ושרים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – בחירת חבר מועצה למילוי מקום ראש רשות וסגניו), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק השמות (תיקון – בחירה או שינוי שם), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום החינוך בנושא מגדר ונטייה מינית, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, יאיר גולן ועופר כסיף; הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – קורס הכנה למבחני הלשכה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק איסור הפרטת שיקול דעת שלטוני (הסדרת מעמדה של החטיבה להתיישבות), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק הממשלה (תיקון – פרסום פרוטוקול ישיבות הממשלה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק שיפוט בתי דין דתיים (בוררות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר, יצחק פינדרוס ואליהו ברוכי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם של בני שני המינים והאוכלוסייה הערבית במינוי דירקטור חיצוני), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק שיפוט בעניני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית) (תיקון – התרת נישואין אזרחיים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, יאיר גולן ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הגנה על סמכויות בית המשפט העליון), מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, יאיר גולן ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: משאל עם – שוויון בנישואין וגירושין, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג ויאיר גולן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול הגבלת רישיון נהיגה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שיפוט בתי דין דתיים (בוררות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – השתייכות חברתית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק עידוד שירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי קונין וחמד עמאר; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – חובת ביקור שופט בבתי סוהר), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת יצחק פינדרוס; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – סמכות שיפוט בהסכמה בעניין אזרחי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על ספרי לימוד), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – מענק לעובד בשל טיפולי הפריה ופריון), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת יעקב טסלר; הצעת חוק שופט עמית ודיין עמית (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הדיינים (תיקון – מינוי דיין עמית בבית הדין הרבני הגדול), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר, יצחק פינדרוס ואליהו ברוכי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – שיחה למוקדי חירום), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ' ומשה ארבל; הצעת חוק המים (תיקון – שקיפות פעילות הרשות הממשלתית), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל, איתן גינזבורג וקטי קטרין שטרית; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הגבלת הזכות להיבחר) (תיקון – חזרת עובד רשות לעבודתו לאחר שהתמודד לראשות המועצה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי ומשה ארבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי מחלה לעובד עצמאי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג, יאיר גולן, יאיר לפיד ועופר כסיף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (דירות מקלט), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה למשרתים בשירות לאומי-אזרחי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית ויעקב אשר; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקיצבה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת אורנה ברביבאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה מגיל 19), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת יעקב טסלר; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (רופא שהורשע בעבירת מין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אורנה ברביבאי, יואב סגלוביץ', מיקי לוי, קארין אלהרר וע'דיר כמאל מריח; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – מתן תעודה במקצועות הבריאות לבעלי הכשרה מקצועית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת יצחק פינדרוס, משה גפני, יעקב אשר, אליהו ברוכי ויעקב טסלר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת הזכאות לדמי אבטלה לשכיר שהחל לעבוד כעצמאי ועסקו נסגר), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק (הוראת שעה – כנסת יוצאת וכנסת נכנסת שאינן ברציפות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, יעקב מרגי, יוסף טייב, שלמה קרעי, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, מיכל שיר סגמן ואוריאל בוסו; הצעת חוק להסדרת המגורים בשטחי מרעה, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', משה ארבל, אופיר סופר, יעקב טסלר וינון אזולאי; הצעת חוק הפרטת תחנת גלי צה"ל, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מתן כהנא; הצעת חוק-יסוד: מדינה דמוקרטית, שוויונית ומשותפת, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, עופר כסיף, סעיד אלחרומי, אוסאמה סעדי, היבה יזבק, סונדוס סאלח, ג'אבר עסאקלה, עאידה תומא סלימאן, אנטאנס שחאדה, אימאן ח'טיב יאסין, אחמד טיבי, ווליד טאהא, איימן עודה, סמי אבו שחאדה ומנסור עבאס.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: << נושא >>

יריב לוין: << נושא

יריב לוין: << נושא

יריב לוין: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעות אי-אמון בממשלה.

יריב לוין: ההצעה הראשונה, הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם, כותרתה: כישלון ממשלת הקורונה ואיבוד השליטה על קצב ההדבקה בנגיף הקורונה.

יריב לוין: יציג את ההצעה חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני שר הבריאות, הצעת אי-אמון כשמה כן היא: אין אמון.

יואב סגלוביץ': אין אמון – לא רק אין אמון שלי כמציג ההצעה, אין אמון לציבור.

יואב סגלוביץ': הממשלה הזאת הוקמה, והעילה להקמתה הייתה משבר הקורונה, שעדיין איתנו.

יואב סגלוביץ': יש לכך משמעות.

יואב סגלוביץ': גודל הממשלה, גודל הקבינט, תהליכי קבלת ההחלטות, איכות קבלת ההחלטות – כל המילים הגבוהות שנאמרו טרם הקמתה ותוך כדי הקמתה ובמסמך קואליציוני מפורט לפרטי-פרטים, והאמירות הגדולות כמו: כולנו מתחת לאלונקה – כל האמירות הגדולות האלה מתרסקות אל מול המציאות, והמציאות היא לא רק של הנגיף והמאבק בו אלא מציאות של דרך קבלת ההחלטות.

יואב סגלוביץ': כולם נכנסים מתחת לאלונקה.

יואב סגלוביץ': האומנם?

יואב סגלוביץ': לא רואים את זה בשטח, לא רואים את זה בפעילות.

יואב סגלוביץ': מה המשמעות האמיתית של האמירה הזאת: כולנו נכנסים מתחת לאלונקה?

יואב סגלוביץ': מי זוכר, מי יודע, לפני משהו כמו שבועיים-שלושה, אולי קצת יותר, היינו עסוקים כולנו – לפחות בתקשורת, אבל לא רק בתקשורת, גם בעשייה – במה יהיה עם הסיפוח.

יואב סגלוביץ': ובלי כל קשר לדעה שלי או לדעה של אחרים בהקשר הזה, לאיפה זה התאדה?

יואב סגלוביץ': איפה זה נעלם בתוך אותו שיח מבולבל?

יואב סגלוביץ': איפה הזמן והקשב של ממשלה, שאומרת שהיא צריכה להיאבק בנגיף והיא תרתום והיא תהיה מתחת לאלונקה?

יואב סגלוביץ': מה בדיוק היה על האלונקה הזאת?

יואב סגלוביץ': לאן האלונקה הזאת הולכת?

יואב סגלוביץ': מי מחזיק אותה בכלל?

יואב סגלוביץ': אנחנו בחירום מתמשך, זה נכון, והנגיף הזה זה לא צחוק; זה פוגע בכולנו – בכלכלה, באנשים, בביטחון, במדינה.

יואב סגלוביץ': אנחנו פה מדברים – או הממשלה מדברת, ליתר דיוק – בלשון של מאבק, בלשון של מלחמה, בלשון של גבורה, אבל האמת היא שפועלים בצורה הפוכה לחלוטין, ולפעמים בצורה שכל-כולה אך ורק פוליטיקה.

יואב סגלוביץ': שוב לחץ – אנחנו רואים את עקומת הלחץ שעולה ויורדת לפי כמות מסיבות העיתונאים, השעה שבה הן יהיו ומי המשתתפים באותה מסיבת עיתונאים.

יואב סגלוביץ': מדוגמה ומופת, כמו שאמר ראש הממשלה, מדוגמה ומופת לעולם הפכנו לדוגמה למהומה ומבולקה.

יואב סגלוביץ': מדינה מצוינת, עם אנשים נפלאים, עם ממשלה רופסת, מבולבלת, שלא יודעת מימינה ומשמאלה.

יואב סגלוביץ': זה השיקוף של המציאות שרואים אותה פה.

יואב סגלוביץ': שיקוף שרואים אותו בכל יום, ויום-יום.

יואב סגלוביץ': מדוגמה ומופת למהומה ומבולקה, אדוני השר.

יואב סגלוביץ': מהומה ומבולקה.

יואב סגלוביץ': ככה זה נראה.

יואב סגלוביץ': זה לא השלב שאנחנו לא יודעים מה לעשות.

יואב סגלוביץ': אם אני נכנס, או מנסה להיכנס, לנעליהם של מקבלי ההחלטות, אני יכול להבין שכשהתחיל להגיע לפה הנגיף באמת לא ידעו מה לעשות.

יואב סגלוביץ': אבל עכשיו אנחנו בשלב אחר, אנחנו בשלב שיודעים מה לעשות ולא עושים את מה שצריך.

יואב סגלוביץ': ואת מה שצריך לעשות לא אני אומר, אני רק מצטט מה שאחרים אומרים.

יואב סגלוביץ': יותר מזה, בדברים מסוימים אני בטוח ששר הבריאות מסכים במאה אחוזים למה שאני אגיד.

יואב סגלוביץ': כי הסמכות והאחריות לא מתחלקות, אבל פה הן מתחלקות, וואו וואו איך הן מתחלקות – לפי כוח פוליטי הן מתחלקות, לא לפי כוח השכל והכוח של מה שצריך לעשות.

יואב סגלוביץ': והדבר הזה מצער, כי הממשלה הזאת הוקמה – גם אם אני לא רציתי בהקמתה, לא רציתי בהקמתה – היא הוקמה בשביל משהו שהיא לא עובדת עבורו.

יואב סגלוביץ': היא עובדת עבור עצמה.

יואב סגלוביץ': יש פה – סליחה, לא אחד – יש פה שניים מתוך 36.

יואב סגלוביץ': שניים מתוך 36 שרים.

יואב סגלוביץ': אתה רואה את ישיבת הממשלה וההתנהלות שלה.

יואב סגלוביץ': כמי שניהל פעם משהו, וכל אחד מהחברים פה בוודאי ניהל משהו, אי-אפשר לנהל ככה את העניין הזה.

יואב סגלוביץ': אז מה הגורם לבניית אותו הסכם קואליציוני, שהוביל לחוק-יסוד ממשלה, שמייצר מהלך שיושבים אנשים – שברמה האישית כולם טובים – שלא מסוגלים לעבוד ביחד, לא מסוגלים להחליט החלטות ביחד, וכשמחליטים את ההחלטות הן, וסליחה על הביטוי, חלקן מטופשות, לא מקצועיות, לא ענייניות, לא על בסיס נתונים, על סמך גחמות?

יואב סגלוביץ': ממתי גחמה הפכה למניע?

יואב סגלוביץ': היא הפכה.

יואב סגלוביץ': היא הפכה, כי יש לנו ראש ממשלה שמתנהל תוך כדי גחמות.

יואב סגלוביץ': כן, זה הסיפור.

יואב סגלוביץ': לא נעים לשמוע אבל זה הסיפור, ניהול תוך כדי גחמה.

יואב סגלוביץ': יש הכרח להשתמש בגופים שנועדו לכך.

יואב סגלוביץ': מדינת ישראל ייצרה במהלך שנותיה גופים שנועדו לשרת את המדינה בעת חירום.

יואב סגלוביץ': יש להם שם מנהלים, יש להם מפקדים, יש להם אחראים, והם לא מופעלים.

יואב סגלוביץ': הממשלה הזאת עושה כל שהיא רק יכולה לא להפעיל את מה שצריך להפעיל, ולהפעיל את מה שלא צריך להפעיל.

יואב סגלוביץ': ולכן אתה יכול למצוא בתחילת האירוע הזה את ראש המוסד מטפל בהבאה של מטושים בזמן שמינהל הרכש של משרד הביטחון נכנס רק בשלב ב'.

יואב סגלוביץ': ולכן אתה רואה את פיקוד העורף נכנס בשלב מאוחר מדי, ולכן אולפני ההסברה של פיקוד העורף עד עכשיו לא פעילים, עד עכשיו לא עובדים.

יואב סגלוביץ': הם לא עובדים, הם עובדים בתצורה של 20%, של 30%.

יואב סגלוביץ': מדוע?

יואב סגלוביץ': כי צריך החלטה עניינית, מקצועית, שרואה את עם ישראל מול עיניה ואומרת: כן, זה הזמן להפעיל את משרד הביטחון.

יואב סגלוביץ': וכולם יודעים את זה, ונכתבו מסמכים על זה.

יואב סגלוביץ': נכתבו מסמכים על המשל"ט ונכתבו המסמכים בתל השומר, בחלק הראשון, והייתי בביקור במקום הזה, שהתפרק לאחר מכן, או התפרק חלקית.

יואב סגלוביץ': עד היום מנסים למצוא מיהו אותו אחד שראש הממשלה קורא לו "הצאר", או אני לא יודע איזה כינוי נתנו לדבר הזה.

יואב סגלוביץ': למה צאר?

יואב סגלוביץ': לא טוב סתם לנהל את הדבר הזה?

יואב סגלוביץ': אצלנו רק מושלים וצארים צריך?

יואב סגלוביץ': צריך מנהל לאירוע הזה.

יואב סגלוביץ': זה לא גורע בכלום מהאחריות המקצועית של שר הבריאות; זה לא גורע בכלום מכבודו של ראש הממשלה.

יואב סגלוביץ': זה גורע רק בדבר אחד – הפוליטיקה לא תישמר בידי איש אחד.

יואב סגלוביץ': ואת זה ראש הממשלה לא נותן.

יואב סגלוביץ': הוא לא נותן, וזה פרצופנו.

יואב סגלוביץ': פרצופנו פה במדינה הוא כפרצוף הממשלה ופרצוף ניהולה.

יואב סגלוביץ': וזה חבל, כי יש אנשים טובים שיודעים לעשות את העבודה.

יואב סגלוביץ': ויש מתנדבים רבים שנרתמו לאורך כל הדרך להתנדב לעשות את העבודה, וגם היום הם קיימים.

יואב סגלוביץ': הם נמצאים, הם נמצאים ברחובות, נמצאים בערים, נמצאים בכל מקום.

יואב סגלוביץ': היחידים שלא מתנדבים לעשות את העבודה, שחובתם לעשותה, זאת הממשלה הרעה הזאת.

יואב סגלוביץ': ואני אומר כאן בצער: ממשלה רעה; עם שרים מצוינים, אבל הממשלה רעה, כי היא לא מתפקדת.

יואב סגלוביץ': היא לא יודעת – לדבר אחד עם השני; היא מקבלת החלטות שחלקן מופרכות.

יואב סגלוביץ': ודבר אחד נוסף מצאנו בזמן האחרון – עת חירום לישראל, ואז שוב אנחנו נגיע – הגיעה לפה שורת חוקים, שיבואו לפה היום, שחלקה של הכנסת לא נמצא בתוכם.

יואב סגלוביץ': מדוע?

יואב סגלוביץ': בגלל הדחוף והחשוב ואי-אפשר ואין זמן.

יואב סגלוביץ': ואז מה הממשלה עושה?

יואב סגלוביץ': יושבת, מקבלת החלטות דרמטיות, מסיבות עיתונאים או הצהרות לתקשורת, ומה קורה אחר כך?

יואב סגלוביץ': משנים את ההחלטה, דוחים את ההחלטה, ההחלטות מגיעות לכנסת, הכנסת עושה דיון, פה, פה זה כיכר העיר, לפה מגיעים כל המומחים, פה הכול שקוף – ושום דבר לא קרה.

יואב סגלוביץ': ואז אנחנו רואים שהמסעדות, שאמורות היו להיסגר, נשארות פתוחות.

יואב סגלוביץ': לאחר מכן אנחנו שומעים שמשרד החינוך – שבתי הספר של החופש הגדול ייסגרו; עושים דיון ראשוני בכלל בלי שר החינוך בתוכו, ואז דוחים את זה, ושוב דוחים את זה.

יואב סגלוביץ': רוצים אמון מהציבור?

יואב סגלוביץ': עושים הכול הפוך, ממשלה הפוכה.

יואב סגלוביץ': הפוכה על ראשה.

יואב סגלוביץ': מדינה ישרה עם ממשלה הפוכה.

יואב סגלוביץ': אין בריאות הציבור בלי הציבור.

יואב סגלוביץ': תסמיני הניהול הכושל חוזרים על עצמם.

יואב סגלוביץ': זה סוג של נגיף.

יואב סגלוביץ': מהי התרופה?

יואב סגלוביץ': יש מרשמים על המדף, אדוני שר הבריאות.

יואב סגלוביץ': הם נמצאים שם, הם כתובים בדוחות שנכתבו עכשיו, בחודשים האחרונים.

יואב סגלוביץ': למה הם לא מיושמים?

יואב סגלוביץ': מדוע הם לא מיושמים?

יואב סגלוביץ': כי אין יכולת החלטה.

יואב סגלוביץ': יש פחד, יש מהומה ומבולקה.

יואב סגלוביץ': אין פה אחריות ואין פה אחראי.

יואב סגלוביץ': יש פה בעלי תפקידים, יש להם כותרת על התפקיד הרם והנישא שהם נמצאים בו.

יואב סגלוביץ': אבל יש אחריות לכל אחד מהאנשים פה.

יואב סגלוביץ': לנו יש אחריות בכנסת, לי יש אחריות לא פחות מכל אחד אחר שהחוקים שמגיעים משולחן הוועדות שבהן אני נמצא יהיו הטובים ביותר שאפשר להוציא מתחת ידי, גם אם יש ויכוח עם חלקים אחרים.

יואב סגלוביץ': אבל לכנסת הזאת יש תפקיד.

יואב סגלוביץ': ומה עשה ראש הממשלה?

יואב סגלוביץ': מדבר סרה על מי?

יואב סגלוביץ': על עובדי הציבור, על פקידי הציבור ועכשיו גם על הכנסת.

יואב סגלוביץ': מדוע?

יואב סגלוביץ': כי העזו לבקר את ההחלטות המטופשות שהוא קיבל, הלא-ענייניות שהוא קיבל, חסרות הנתונים שהוא קיבל, חסרות השכל שהוא קיבל.

יואב סגלוביץ': אז על מי הוא כועס, על הכנסת?

יואב סגלוביץ': מה נגיד, לא ידענו?

יואב סגלוביץ': הכול ידענו.

יואב סגלוביץ': מה נגיד, מה, לא עשינו?

יואב סגלוביץ': כן, לא עשינו.

יואב סגלוביץ': עטיית מסכות – הקנס: מ-200 ל-500, בלי שכל, בלי חשיבה, בלי כלום.

יואב סגלוביץ': אני לא אדבר על החוקים שהגיעו לפה היום, שחלקם נכונים יותר, נכונים פחות, אבל הם הגיעו בחופזה, בבהלה, בלי הבנה מינימלית של התפקיד של המקום הזה, התפקיד של הבית הזה.

יואב סגלוביץ': כן, התפקיד שלנו לפקח, לבקר את פעולות הממשלה.

יואב סגלוביץ': זה תפקידנו.

יואב סגלוביץ': מה תפקיד הממשלה?

יואב סגלוביץ': לטפל בנגיף.

יואב סגלוביץ': האם היא עושה את זה?

יואב סגלוביץ': היא עושה זה בצורה כושלת לאורך תקופה ארוכה מאוד.

יואב סגלוביץ': אמון הציבור שעליו אני אומר – יש פה אי-אמון בממשלה שאנחנו הגשנו.

יואב סגלוביץ': הוא נובע מאי-אמון כולל במה שקורה פה.

יואב סגלוביץ': יש וירוס שמשתולל ופוגע באמון הציבור, שפוגע ביכולת להיאבק במגפה ופוגע בכלכלה.

יואב סגלוביץ': הווירוס הזה הוא התנהלות הממשלה – מבולבלת, לא שיטתית, לא ישרה, לא הגונה, נטולת חמלה, לא עניינית, נטולת הנהגה.

יואב סגלוביץ': הם לא מתחת לאלונקה, אדוני, הממשלה הזאת לא מתחת לאלונקה – הם על האלונקה.

יואב סגלוביץ': אנחנו האזרחים צריכים לסחוב את הממשלה ולא להפך.

יואב סגלוביץ': עם השחיתות במעשיהם, עם חוסר הדוגמה האישית שלהם, עם חוסר ההנהגה, שבולט לעין.

יואב סגלוביץ': לכן אני אומר, צריך להצביע אי-אמון בממשלה הזאת, להקים ממשלה אחרת, שאכפת לה, שתוכל להוביל את המדינה למקום אחר.

יואב סגלוביץ': תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט להציג את הצעת האי-אמון הבאה, שכותרתה: הכשלים במערכה מול נגיף הקורונה – הצעת אי-אמון בממשלה של סיעות ימינה וישראל ביתנו.

יריב לוין: אני רק אומר, ברשותך, חבר הכנסת בנט, מאחר שהערתי על כך גם בשבוע שעבר: כאשר הוגשה הצעת אי-אמון משותפת של סיעת

יריב לוין: כם וסיעת ישראל ביתנו ונימק אותה חבר הכנסת ליברמן, לצערי אף נציג מסיעת

יריב לוין: כם לא היה כאן, והינה, חוזר על עצמו אותו אירוע, ועכשיו הפוך, כאשר אדוני מנמק את ההצעה וסיעת ישראל ביתנו, שהגישה הצעת אי-אמון בממשלה, לא משגרת ולו נציג אחד שיהיה נוכח כאן וישמע את הדברים.

יריב לוין: איך אומרים, על פי זה התקנון אפשרי, אבל אני חושב שעל פי האופן שבו הכנסת צריכה לפעול ולהיראות – בהחלט לא רצוי.

יריב לוין: ואני אשמח אם ייעשה איזשהו מאמץ בעניין הזה כדי שהדברים ייעשו בצורה אחרת.

יריב לוין: תודה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שר הבריאות, נדמה לי שמעולם בתולדות מדינת ישראל לא נגרם כל כך הרבה נזק לכל כך הרבה אנשים בגלל כל כך מעט אנשים.

נפתלי בנט: הגל הראשון היה גל עולמי של קורונה שהכה בנו, ופעלנו, פעלנו מהר; הפעלנו בלית ברירה אז פטיש כי לא ידענו מה זה, לא ידענו מה זה הנגיף המסתורי הזה, לא ידענו שהוא הורג בעיקר זקנים ופחות צעירים, לא ידענו שהוא אירוסולי – הוא כן – ובמה הוא עובר – ברוק עובר.

נפתלי בנט: לא ידענו כלום ולא היה מנוס, והייתה החלטה נכונה מאוד, ואמרתי את זה בזמן אמת, להטיל סגר רחב, קודם כול לבלום.

נפתלי בנט: אי-אפשר לומר את אותו דבר על הגל השני, על הסגר השני.

נפתלי בנט: הוא מעשה ידי ממשלה.

נפתלי בנט: החלטות ומחדלים כל כך חמורים, שהיום כבר לא צריך להסביר את זה.

נפתלי בנט: יש קונסנזוס מקיר לקיר במדינת ישראל שיש ממשלה ששולפת, שנעה כמו מטוטלת, לא לפי עובדות אלא לפי לחצים, לא לפי נתונים אלא לפי תחושות, ממשלה תזזיתית, אבל בתוך כל התזזית הזאת שמצליחים לבלבל בה את כל אזרחי מדינת ישראל, באמת אף אחד פשוט לא יודע מי נגד מי, מה צריך לעשות, מה קורה היום, כן מסעדות, לא מסעדות, כן חופי ים, לא חופי ים.

נפתלי בנט: דבר אחד לא קורה בכל התהליך הזה: חצי שנה לתוך המשבר הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל, ועד הרגע הזה, לא הקימו את הצבא שצריך לנצח, לא מינו את המפקד לצבא.

נפתלי בנט: וכמה נזק, כמה נזק.

נפתלי בנט: אלה בני אדם בקצה.

נפתלי בנט: אתמול הייתי בצפון, פגשתי מנהלת בית מלון קטן באצבע הגליל, אנסטסיה.

נפתלי בנט: היא עלתה לארץ לפני 15 שנה, אימא, ילדים, באמת אישה טובה, במלון שאין שום סיבה להתעסק בו, כי באמת הכול שם פתוח, שטח פתוח.

נפתלי בנט: זה המקום הכי בטוח במדינה, פחות או יותר.

נפתלי בנט: והיא סיפרה שביום חמישי סביב 14:00–15:00 הממשלה הודיעה שהולך להיות כבר מחר סגר.

נפתלי בנט: מתוך 55 חדרים במלון היא קיבלה 22 ביטולים, 22 ביטולים סתם.

נפתלי בנט: סתם.

נפתלי בנט: סתם.

נפתלי בנט: סתם.

נפתלי בנט: השליפה הזאת של ממשלת ישראל, החוצפה הזאת להוציא ב-16:00 שיש סגר למוחרת ואחר כך לחזור בהם.

נפתלי בנט: הלקוחות לא חזרו.

נפתלי בנט: חלק.

נפתלי בנט: היא התקשרה, חזרה וניסתה, והצליחה לשכנע, אני לא זוכר, מתוך ה-22, אולי חמישה אולי שמונה לקוחות לחזור.

נפתלי בנט: סתם היא איבדה, בואו נעשה ביחד חישוב.

נפתלי בנט: 15 חדרים כפול סוף שבוע, נניח 1,000 שקל ללילה, כפול, 2,000 – 30,000 שקל ככה, ככה, בהבל פה.

נפתלי בנט: מי שמכם להיות כאלה קלי דעת?

נפתלי בנט: אני אפילו לא נכנס לגופה של ההחלטה, שהיא גרועה, לסגור.

נפתלי בנט: אבל נניח שהחלטתם לסגור, אז אתם יוצאים עם שליפה ומבטלים אחר כך?

נפתלי בנט: עליתם לה 30,000 שקל, היא גם ככה מנסה לשרוד.

נפתלי בנט: מי ישיב לה את ה-30,000 שקל?

נפתלי בנט: איך אתם עושים את זה לבני אדם אמיתיים?

נפתלי בנט: מה היא עשתה רע?

נפתלי בנט: מה היא חטאה?

נפתלי בנט: ומה קרה שצריך פגישה מיוחדת של הקבינט בחמישי בלילה?

נפתלי בנט: מה קרה במהלך יום חמישי?

נפתלי בנט: התחדש משהו?

נפתלי בנט: חבר'ה, הנתונים מגיעים פעמיים ביום, דווקא משרד הבריאות מפרסם את זה בצורה טובה.

נפתלי בנט: במגפה המידע – עכשיו, חצי שנה פנימה – הוא לא שעתי.

נפתלי בנט: אתה מקבל החלטות על בסיס שלושה-ארבעה ימים, עם תנודות.

נפתלי בנט: אז מה קרה, התכנסו פתאום, מה קרה?

נפתלי בנט: שמישהו יסביר, מה הוביל לכנס החירום הזה?

נפתלי בנט: למה לא קבעו את זה שלושה ימים לפני, יומיים לפני?

נפתלי בנט: ואתה כבר מחליט לסגור מסעדות, תן קצת זמן – זו שגיאה, לא צריך לסגור את המסעדות, ממש לא צריך.

נפתלי בנט: אבל החלטת?

נפתלי בנט: תהיו בני אדם, תצאו, תדברו עם אנשים אמיתיים, אתם תבינו כמה נזק אתם ממיטים על אזרחי ישראל, כמה נזק.

נפתלי בנט: סתם, סתם.

נפתלי בנט: אתם יודעים, אני אמשיל את זה למצב שיש מלחמה נגד חיזבאללה והם יורים עלינו 1,000 טילים ביום, שפוגעים ומשמידים 1,000 בתים בישראל ביום.

נפתלי בנט: אז הממשלה לא מגייסת חיילים, לא מקדמת טנקים, לא מפציצה יעדים של חיזבאללה, לא אוספת מודיעין, למעשה היא לא עושה כלום.

נפתלי בנט: אבל אז ראש הממשלה בא למסיבת עיתונאים ואומר: אני אחלק 6 מיליארד שקלים לאזרחי ישראל כדי להניע את הכלכלה.

נפתלי בנט: זה בעצם מה שקרה פה, זה מה שקרה פה.

נפתלי בנט: הבסיס של להקים את הצבא, עד הרגע זה – תנו כבר לגבי ברבש את הכלים, תנו לו את הכלים.

נפתלי בנט: מה הוא כבר צריך?

נפתלי בנט: הוא צריך סמכות החלטה, כסף, פטור מחובת מכרזים, וגוף ביצוע, שזה משרד הביטחון.

נפתלי בנט: לפני ארבעה חודשים זעקתי את זה, עכשיו כולם מתעוררים.

נפתלי בנט: ארבעה חודשים.

נפתלי בנט: נתתם לפוליטיקה לגבור על טובת אזרחי מדינת ישראל.

נפתלי בנט: בושו לכם.

נפתלי בנט: כן, אני מאשים.

נפתלי בנט: אני מאשים ממשלה מופקרת, שלא הופתעה – זה לא הגל הראשון; ארבעה חודשים יש תוכנית מונחת, נתתי את זה לראש הממשלה ולחליפי ולשר הבריאות ולראש המל"ל.

נפתלי בנט: ארבעה חודשים – תגייסו צבא, תקימו צבא למיגור קורונה, כמו שעושים בכל העולם.

נפתלי בנט: שימו מפקד, תנו לו את הסמכויות, תפסיקו כבר עם הקשקושים האלה.

נפתלי בנט: למה אתם מחכים?

נפתלי בנט: אנחנו משמידים חיי אנשים.

נפתלי בנט: ליאור, שפגשתי אתמול בטבריה, בעל אולם שמחות פתוח, אמר – שאלתי אותו; שמע, יולי, שאלתי אותו: תגיד, יש לי שאלה, חתונה שבה מראש אנחנו מקבלים על עצמנו – קודם כול, אני גם נגד חתונות, נתחיל בזה, בסדר?

נפתלי בנט: אבל אני בא ושומע, אני מקשיב.

נפתלי בנט: הוא אומר: תקשיב, אני לוקח על עצמי בערבות שאין ריקודים וזה בשטח פתוח, ואתם תקבעו את המרחק.

נפתלי בנט: רוצים 50 איש?

נפתלי בנט: יהיו 50 איש.

נפתלי בנט: אז אני לא אומר עכשיו לעשות ספציפית את זה, אני אומר:

נפתלי בנט: השאלה צריכה לעבור ממה לסגור לבאילו תנאים לפתוח.

נפתלי בנט: ראיתי לפני כמה דקות פוש שהתעופה תהיה סגורה עד ספטמבר.

נפתלי בנט: למה?

קריאה: – – –

נפתלי בנט: התעופה.

נפתלי בנט: התעופה.

נפתלי בנט: אני בדקתי, וישבתי בסדרה של מפגשים עם גורמי התעופה, מה קורה בעולם.

נפתלי בנט: אנחנו, יולי, לא מנסים למנוע כל הדבקה, אי-אפשר; אנחנו מנסים למנוע אירועי הדבקה גדולים, mass spreaders וכו' וכו'.

נפתלי בנט: אין נתונים – יש מאות אלפי טיסות מאז ההתחלה, ואין שום בסיס לחשוב שבטיסה יש אירוע מסיבי אם יש התנהלות נכונה.

נפתלי בנט: אז בואו נתמקד באיך פותחים, לא במה לסגור.

נפתלי בנט: זה קשה, כי אנחנו מדינה אדומה כרגע, אבל יש דרכים: בדיקה 72 שעות לפני הטיסה, עוד בדיקה ביום הטיסה, למשל, אם אנחנו אדומים.

נפתלי בנט: אם אנחנו ירוקים – הצהרת בריאות; מי שנוחת משם לפה – עם אפליקציה.

נפתלי בנט: בואו נבדוק איך מחזירים את החיים.

נפתלי בנט: ומפה אני גם אסיים.

נפתלי בנט: תראו, דווקא המגמות עכשיו הן טובות.

נפתלי בנט: אני לא יודע למה יש את התבהלה.

נפתלי בנט: אני מבין, אבל יש האטה משמעותית בקצב ההידבקות.

נפתלי בנט: קצב הצמיחה של ההידבקות בהאטה דרמטית.

נפתלי בנט: לפני שבועיים היינו בקצב הכפלה במאומתים של תשעה ימים, עכשיו זה כל 24 ימים.

נפתלי בנט: בחולים קשים יש תמיד את ה-lag הזה, עכשיו זה 14 ימי הכפלה, היינו בתשעה ימי הכפלה.

נפתלי בנט: R מתקרב ל-1.1, היינו ב-2.5.

נפתלי בנט: אז עכשיו, מה העצה שלי?

נפתלי בנט: שלושה דברים הייתי עושה עכשיו לו אני בנעליכם: 1.

נפתלי בנט: רותם את הציבור, מסביר.

נפתלי בנט: ככל שאנחנו – כל הציבור יציית, ואני קורא פה לציות לממשלת ישראל, לא לאנרכיה, זה – 1.

נפתלי בנט: ככל שיצייתו, נוכל להביס יותר מהר; 2.

נפתלי בנט: להקים כבר את הצבא.

נפתלי בנט: תנו לגבי ברבש לעבוד.

נפתלי בנט: בחרו בו, תנו לו לעבוד; 3.

נפתלי בנט: מבחינת החמרות והקלות לא הייתי נוגע, לא מחמיר ולא מקל.

נפתלי בנט: כרגע חכו, חכו.

נפתלי בנט: חכו.

נפתלי בנט: זה בסדר, המגמה.

נפתלי בנט: צריך כל הזמן לאט-לאט, אבל חכו, ובעיקר בעיקר תשדרו יותר מחשבה, תשקמו את האמון של הציבור.

נפתלי בנט: זה המצב, אנחנו לא יכולים להחליף את הממשלה הזאת, למרות שהיא ראויה להחלפה, זה המצב.

נפתלי בנט: אז עכשיו צריך לעזור לה, כל הציבור, תפעילו ראש גדול.

נפתלי בנט: היום – וזה משפט מסכם – פתחתי אפשרות לציבור להתנדב להסברה, להיות נאמני קורונה, להסתובב ולחלק מסכות, להעיר בצורה טובה ולא בקנסות – באהבה, בחיוך.

נפתלי בנט: תארו לכם תנועות נוער בקניונים מחלקים מסכות ואומרים: אדוני יסכים לשים?

נפתלי בנט: אנחנו יכולים לנצח את הקורונה.

נפתלי בנט: אני אופטימי.

נפתלי בנט: יולי, אתה איש טוב.

נפתלי בנט: אני מאמין שאנחנו יכולים לנצח את הקורונה הזאת.

נפתלי בנט: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: ישיב בשם הממשלה שר הבריאות יואל יולי אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי המציעים של הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ביקרתי – התחלתי את הבוקר היום בבית החולים איכילוב בתל אביב.

יולי יואל אדלשטיין: ביקרתי במחלקות הקורונה שלהם, נחשפתי פעם נוספת לעבודה הראויה לשבח, אדוני היושב-ראש, של הרופאים, של המתמחים, של האחים והאחיות.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שהגעתי האחים והאחיות בדיוק היו בחילופי משמרת – לא משמרת של שמונה או 12 שעות – חילופי משמרת של שעה, כי הם נכנסים לבושים בסקפנדרים שלהם לשעה, והשני בחוץ, ואז מתחלפים אחרי שעה עם כל אמצעי המגן ואמצעי הזהירות.

יולי יואל אדלשטיין: ועדיין, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, עדיין עשרות רבות של חברי הצוות הרפואי באיכילוב, כמו בשאר בתי החולים – רופאים, אחיות, כוח עזר – נמצאים כרגע בבידוד, חלקם גם כחולים מאומתים, כי מה לעשות, אין עבודה רפואית בלי סיכון.

יולי יואל אדלשטיין: משם בעצם כמעט ישירות – חוץ מהשתתפות בצוות שרים לעניין אפליקציית מגן 2, ואני שמח לבשר שבעצם סיימנו את כל העבודה הטכנית במשרד הבריאות על אפליקציית מגן 2, ואני מאוד מקווה שכבר בשבוע הבא נתחיל להחדיר אותה, ודאי שמלווה בקמפיין הסברה.

יולי יואל אדלשטיין: העניין הזה הוא עניין של בחירה.

יולי יואל אדלשטיין: אין שום חקיקה שמחייבת את האזרחים לשים את האפליקציה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני קורא לכל אזרח ואזרחית להשתמש באפליקציה, זה סך הכול מגן, מגן על הבריאות של עצמך או עצמך, מגן על הבריאות של הסובבים אותך או אותך, מגן על בריאות הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שתעקבו אחרי ההודעות, הן יבואו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – אני בעצם מגיע לכאן מישיבה במשרד האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח מאוד לומר לכנסת, להודיע לכנסת, שלאחר דיונים מקצועיים מפרכים היום סיכמנו עם שר האוצר ישראל כץ על תוספת משמעותית של כוח האדם המיידי, תוספת כוח אדם מיידית למערכת הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על 400 רופאים – 250 בפעימה הראשונה; ברגע שאנחנו משלימים את האיוש של 250 התקנים אנחנו עוברים לעוד 150, לא צריך דיון נוסף או אישור נוסף, צריך רק לראות שיש לנו מספיק רופאים שמעוניינים להיכנס.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם מדובר באלה שיתחילו את מסלול ההתמחות בצורה כזאת כאן במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מדברים על תוספת של כ-1,300 תקנים לאחים ואחיות, ואני רוצה לומר לכם, בלי כל קשר להשקפת העולם שלי: לא רבים שמעו אותי מעל הדוכן הזה מדבר בזכות שביתות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו לא בטוח שזה קרה אי פעם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה לומר לאחים ולאחיות שאין שביתה, או לא ראיתי שביתה מוצדקת יותר מן השביתה היום של האחים והאחיות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חייב לומר שהיא גם נעשית מתוך אחריות, כי בביקור בבית החולים, אלמלא הייתי יודע שיש שביתה לא הייתי חש זאת.

יולי יואל אדלשטיין: פגשתי יותר אחים ואחיות אולי מיום רגיל, מלאי מוטיבציה בעבודה, אבל איפה שאפשר ואיפה שהם לא חיוניים – הם שובתים, ואני מבין את זה.

יולי יואל אדלשטיין: והיום אני יודע שמשרד האוצר ימשיכו איתם בדיונים, ואני קורא למשרד האוצר להיענות ולו חלקית לדרישות הרבות של האחים והאחיות במיידי, כי אנחנו לא יכולים להיות במצב שאנחנו מוחאים כפיים ומשבחים ואת הדברים הבסיסיים, את הצרכים הבסיסיים, אנחנו לא מספקים.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם הסיבה למצב הזה של האחים והאחיות היא הרעבה של מערכת הבריאות במשך עשרות שנים, ואני פונה כאן לחברי הכנסת ואומר: כל שבוע יש הצעות אי-אמון והצעות לסדר-היום ודיונים בוועדות בנושא הקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: מרובים צורכי עמך ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הצרכים של אזרחי מדינת ישראל לא נגמרים כאשר נצליח לדכא את הנגיף הארור הזה, והצרכים של מערכת הבריאות יישארו והם יהיו אולי אפילו יותר גדולים, כי גם בגל הראשון נדחתה רפואה לא דחופה, נדחו ניתוחים, נדחק לפינה כל מה שהוא לא קורונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו צריכים להבין שדווקא אחרי הקורונה יהיו צרכים רבים למערכת הבריאות, ואני קורא לחברי הכנסת הן מהקואליציה והן מהאופוזיציה לנהל כאן מאבק משותף על מנת שכולנו כולנו נזכה למערכת בריאות חזקה יותר.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שהעלו חבריי, בקצרה ודאי, ולהגיד כך: קודם כול, אני בהרבה מאוד דברים מסכים עם חברי חבר הכנסת נפתלי בנט.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, לא מקובל.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שהוא אמר פעם: אני מעלה אי-אמון בסגנון לא מקובל – אז גם אני רוצה לענות בסגנון לא מקובל.

יולי יואל אדלשטיין: נפתלי, אני זעמתי בדיוק כמוך על מה שקרה ביום חמישי עם סיפור הסגר.

יולי יואל אדלשטיין: וכי למה?

יולי יואל אדלשטיין: לא בגלל שמישהו טעה בממשלה ואחר כך שינה את ההחלטה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו מכה ידועה – ודאי כשהנושא מאוד חם – המכונה "הדלפות".

יולי יואל אדלשטיין: התכנסה – אפילו לא דיון – התייעצות אצל ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אחד השרים, אני חייב לציין שזה לא משרד הבריאות, משרד הבריאות לא העלה את ההצעה הזו; אחד השרים העלה רעיון מעניין: להימנע מסגר כללי, אבל לעשות סגרים בסוף שבוע.

יולי יואל אדלשטיין: ברור למה – פחות נזק כלכלי וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני יוצא מן ההתייעצות, והכותרת הראשית שמקדמת את פניי בכל אתרי האינטרנט, בכל מהדורות החדשות: סגר כללי בסוף השבוע במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק בית מלון הייתי מבטל; הייתי רץ לקנות שימורים, נפתלי.

יולי יואל אדלשטיין: לוף הייתי מוכן לקנות, רק שיהיה לילדים מה לאכול בסוף השבוע.

יולי יואל אדלשטיין: דבר נורא, פשוט דבר נורא, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע שאין מה לעשות עם זה, אני יודע שאני מדבר ללמפה כרגע, אבל אנחנו משגעים כך את אזרחי מדינת ישראל, וזה לא שמי שכתב את זה לא ידע שאין שום החלטת ממשלה; ולא שבאותה התייעצות, נפתלי, לא העלו את רז נזרי שאמר: חברים, לנושא הזה צריך חקיקה בשלוש קריאות, אין לכם זכות להגביל כהחלטת ממשלה את התנועה של האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: זו חקיקה בשלוש קריאות, אנחנו לא במצב חירום במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, חבל ששיגעו את האזרחים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני גם אומר בצורה חד-משמעית: אם נגיע לרעיון של סגר בסוף השבוע, וזו לא הייתה הצעה מקורית שלנו, אבל אולי יש בה משהו, אני לא יודע, הראו לי כל מיני מודלים – רק אז יהיה רלוונטי כל הדיון על חוף הים ועל הבריכות.

יולי יואל אדלשטיין: הניסיונות האלה פתאום לסגור את הבריכות או את הים בסוף השבוע כשאין סגר כללי, אני פשוט לא מבין את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש סגר, אז ברור שלא הולכים לים ולבריכה, אבל אם אין סגר, מה פתאום אנחנו מתנפלים על חוף הים?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין את ההיגיון בזה.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עם זה אני רוצה לומר, חברים: יש היום איזשהו שביב, זיק תקווה שאולי היום קצת ירדו הנתונים.

יולי יואל אדלשטיין: א.

יולי יואל אדלשטיין: לא שופטים על יום אחד את הנתונים; ב.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, הלוואי ומקדם ההדבקה R היה 1, הוא הכי נמוך היום על 1.3, ולכן אני עדיין חושב שהדברים המינימליים שהחלטנו עליהם – אני יודע שהם פגיעה קשה במשק; אני יודע שאנשים סובלים, אני הראשון שאומר שצריך לתת להם סיוע, אבל אני מציע לחבריי חברי הכנסת, אפרופו מה שאמרת, חבר הכנסת סגלוביץ', לגבי כולם מתחת לאלונקה או לא כולם מתחת לאלונקה: אין פה טובים ורעים, אין פה שני צדדים למתרס, וכשמביאים החלטה על הגבלות מסוימות על מנת באמת להימנע מצעדים דרקוניים, אז אין שום טעם להילחם ברעים, בממשלה, על מנת לא לתת לסגור ולא לתת להגביל.

יולי יואל אדלשטיין: אין שום טעם בזה.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט, התוצאה תהיה שלא נפתח את שנת הלימודים, כי נהיה בתחלואה כזו שההורים פשוט גם לא ישלחו, והמורים יסרבו ללמד, וגם בסוף נגיע לסגר כללי, שזה בהחלט בהחלט בהחלט ממש מכה אנושה לכלכלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מציע באמת לכולנו, כמו שגם אמר חבר הכנסת נפתלי בנט – אני לא חושב שאנחנו צריכים לבוא עכשיו עם החלטות חדשות שמגבילות, מכיוון שעוד לא בדקנו מה התוצאה של מה שעשינו, אבל גם לא תהיה שום תוצאה אם הכול יתפורר לנו בכנסת.

נפתלי בנט: יולי, הכיוון הוא טוב, הכיוון – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר, אני רואה בינתיים טיפה האטה, אבל נפתלי, מי כמוך יודע שלמשל בחולים הקשים, גם אם מן הערב נעשה סגר כללי זה כבר לא יעזור.

יולי יואל אדלשטיין: יש דגירה של הנגיף לפחות ל-12 הימים הקרובים.

יולי יואל אדלשטיין: אז נראה, נראה מה יהיה, בעזרת השם.

יולי יואל אדלשטיין: נתפלל חזק.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר כמעט לסיכום משפט אחד עקרוני: יש לי בעיה, חבריי חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא בקלות נכנס לאיזה ויכוח פוליטי ומשנה את עמדתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני תמיד מחפש היגיון בדברים, לפחות מנסה למצוא היגיון בדברים שאומרים אלה שמתווכחים איתי או תוקפים אותי, ואני אומר: אני מבין שתי גישות.

יולי יואל אדלשטיין: אחת שאומרת – אין שום חירום, שפעת עם יחסי ציבור, הכול בסדר, בואו נתנהל, לא נפגע במשק, מספר חולים קשים, המערכת שאתה מופקד עליה יודעת להשתלט על זה.

יולי יואל אדלשטיין: תראה, רק עכשיו אמרת שהיית באיכילוב.

יולי יואל אדלשטיין: אין פאניקה, מטפלים יפה.

יולי יואל אדלשטיין: הכול פתוח – גם בריכות, גם חדרי כושר, גם מסעדות – הכול פתוח, אין שום חירום.

יולי יואל אדלשטיין: הגישה השנייה אומרת: חירום, ולכן הכול מתנהל בחירום, וסגור, חירום וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל חבריי חברי הכנסת, איפה ההיגיון של האנשים שמצד אחד נלחמים שלא נסגור בריכה ומצד שני אומרים: תפעיל את הצבא?

יולי יואל אדלשטיין: הצבא פועל בשעת חירום.

יולי יואל אדלשטיין: צבא ההגנה לישראל זה לא כוח אדם זול.

יולי יואל אדלשטיין: צבא ההגנה לישראל פועל מול אזרחים בפעילות אזרחית רק כשכולנו מבינים שאין שום תשובה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: והם שותפים נהדרים שלנו, כי אני לא בגישה של הכול מצוין והכול נהדר ולא צריך לעשות כלום; הם שותפים טובים שלנו, במיוחד פיקוד העורף.

יולי יואל אדלשטיין: ואני שומע גם את האמירות האלה, שכמו שאמרתי הן חסרות כל היגיון פנימי, אבל מילא, אומרים: אילו רק היית נותן לצבא לפנות את האוכלוסייה ולעבוד מול האוכלוסייה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני שואל: רגע, מי עשה את זה לפני שבוע?

יולי יואל אדלשטיין: מי עשה את זה לפני שבועיים?

יולי יואל אדלשטיין: לפני שלושה שבועות?

יולי יואל אדלשטיין: חברת כוח אדם?

יולי יואל אדלשטיין: מי עשה את זה?

יולי יואל אדלשטיין: אותו פיקוד העורף.

יולי יואל אדלשטיין: מה עוד צריך להעביר?

יולי יואל אדלשטיין: או שבאמת, כמו שאמרתי, להעביר את הניהול של המדינה לצה"ל?

יולי יואל אדלשטיין: ברוך השם, צה"ל נהנה מיוקרה גדולה במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אבל חברים – א.

יולי יואל אדלשטיין: היגיון; ב.

יולי יואל אדלשטיין: הם גם ככה עושים מה שהם צריכים לעשות כי הם נהדרים, כי הם עובדים איתנו.

יוראי להב-הרצנו: אבל מתי ימונה מפקד אירוע?

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לזה אתייחס.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לך כך, אני אגיד לך כך: יש, באמת, כמו שאמרתי, שלבי סגירה אחרונים, אבל אני אגיד לך כך: אני לא רוצה לעשות עוול לאותו בן אדם טוב שיבוא, כי מבחינת הציפיות, אתה יודע, יש איזשהו רושם שכאילו יושבים אנשים במטוס והטייס לא הגיע.

יולי יואל אדלשטיין: תכף יגיע הטייס, הכול ימריא.

יולי יואל אדלשטיין: זה בכלל לא נכון.

יולי יואל אדלשטיין: הכול עובד, רק אנחנו צריכים לתכלל יותר טוב, להדק, לנהל קצת יותר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: לא יבוא משיח, יבוא מנהל משל"ט.

יולי יואל אדלשטיין: על זה אתם צריכים לחשוב כשאתם כאילו לפעמים מפתחים את הציפיות אצל האנשים שיבוא איזה – אסור לומר "פרויקטור", אבשלום קור כתב לי כבר פעמיים שאם אני עוד פעם אגיד "פרויקטור", גורלי יהיה מר – שיבוא ממונה על המשל"ט ותיעלם הקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא תיעלם הקורונה.

יולי יואל אדלשטיין: המחלה, לצערי, תימשך.

יולי יואל אדלשטיין: אני הבטחתי לסיים, אדוני היושב-ראש, אז אני אגיד כך: יש באמת עוד הרבה מאוד דברים לחשוב עליהם קדימה, ואני שמחתי מאוד שבממשלה גם נאמר שכל משרדי הממשלה, עכשיו, כשמקבלים את ההגבלות, צריכים להגיש תוכנית בשבוע הקרוב עם התוכנית שלהם ליציאה מן המגבלות, זאת אומרת שלא יהיה מצב שכל שר עוד פעם יבוא לשר הבריאות ויגיד: תפתח לי את התרבות, תפתח לי את החינוך, תפתח לי את הזה, תפתח לי את הזה.

יולי יואל אדלשטיין: שכל אחד יהיה עם תוכנית מסודרת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שאם וכאשר נצליח לדכא את העקומה אז היציאה תעמיד אותנו במצב שנוכל באמת, באמצעות קטיעת שרשרת ההדבקה, קצת לשלוט – אני פוחד מן המילה הזאת, "לשלוט", אף אחד באף מקום בעולם לא שלט בנגיף הזה – אבל להילחם בנגיף בצורה קצת יותר מוצלחת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר, חבריי חברי הכנסת: אני לא רואה סיבות להצעת אי-אמון בתחום הספציפי הזה, ואני מציע במקום זה לכולנו לזכור שהנגיף לא מבדיל בין קואליציה לאופוזיציה, ימין שמאל, יהודים ערבים, חילונים חרדים.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו צריכים להילחם בנגיף ביחד, ולכן אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת עופר כסיף להציג את הצעת האי-אמון בממשלה מטעמה של הרשימה המשותפת, שכותרתה: ממשלת נתניהו-גנץ הופכת את ישראל למדינה אוטוקרטית.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החודש ציינו שני תאריכים חשובים בתולדותיה של הדמוקרטיה המודרנית ובהתהוותה: הכרזת העצמאות של ארצות הברית ופרישת 13 המושבות האמריקאיות מהאימפריה הבריטית ב-4 ביולי 1776, וכיבוש הבסטיליה, המסמל את המהפכה הצרפתית, ב-14 ביולי 1789.

עופר כסיף: בשתי המהפכות הללו באו לראשונה לידי ביטוי, גם אם באופן חלקי מאוד ומוגבל, שלושה עקרונות יסוד של הדמוקרטיה המודרנית: 1.

עופר כסיף: ריבונות העם – האזרחים הם מקור הסמכות של השלטון; 2.

עופר כסיף: מחויבותו של השלטון לעם ולרווחתו – חוזה בין השלטון לאזרחים.

עופר כסיף: לשלטון יש מה שנקרא בלעז accountability, או בתרגום חופשי לעברית אחריותיות, בפני האזרחים.

עופר כסיף: לשלטון חובות כלפי אזרחיו.

עופר כסיף: הצד השני של מטבע הדמוקרטיה – וזאת הנקודה השלישית שנגזרת מהקודמת – הוא העובדה שלכל אדם יש זכויות.

עופר כסיף: האדם זכאי לזכויות, זכויות אדם ואזרח לכולם.

עופר כסיף: יש כאלה שיכנו את זה זכויות טבעיות, אפשר שגם לא.

עופר כסיף: תפקיד השלטון וחובתו להגן בדיוק על זה.

עופר כסיף: בהצהרת העצמאות של ארצות הברית נאמר – – –

סמי אבו שחאדה: "כל אדם" זה יהודי ולא יהודי?

עופר כסיף: מה זה?

סמי אבו שחאדה: "כל אדם" זה כל אדם, יהודי ולא יהודי?

עופר כסיף: אני אחשוב על זה.

סמי אבו שחאדה: מפתיע במדינה שלנו.

עופר כסיף: חכה, עוד לא הגעתי למדינה פה.

עופר כסיף: בהצהרת העצמאות של ארצות הברית נאמר: מקובלות עלינו אמיתות אלה כמוכחות מאליהן, שכל בני האדם נבראו שווים במעלה, שיוצרם העניק להם זכויות מסוימות שאין להפקיען, ולצורך הבטחתן של זכויות אלה מוקמים בקרב בני האדם ממשלים הנוטלים כוחם בדין מהסכמתם של הנשלטים.

עופר כסיף: ובהצהרת זכויות האדם והאזרח הצרפתית נכתב:

עופר כסיף: בני האדם נולדים והווים חופשיים ושווים לזכויות.

עופר כסיף: מטרתה של כל התאגדות מדינית היא שמירת הזכויות הטבעיות והבלתי-מתבטלות של האדם.

עופר כסיף: עקרונה של כל ריבונות גלום במהותו באומה.

עופר כסיף: שום גוף, שום פרט, לא יוכל לקיים סמכות שלא באה לו בפירוש מידה.

עופר כסיף: הערובה לזכויות האדם והאזרח מחייבת כוח ציבורי, כוח זה מכונן לטובת הכלל ולא למען תועלתם הפרטית של אותם אשר בידיהם הוא מסור.

עופר כסיף: להבדיל, בגדול, משטר אוטוריטרי הוא פשוט משטר שאינו דמוקרטי.

עופר כסיף: אבל ליתר דיוק, ישנם כמה מאפיינים למשטרים מסוג זה: 1.

עופר כסיף: השלטון בכלל והשליט בפרט עומדים מעל החוק; לכן – 2.

עופר כסיף: הפרלמנט ומערכת המשפט כפופים לשלטון, במידה כזו או אחרת, ולעיתים מסורסים מכדי למלא את התפקיד המיועד להם במשטר הדמוקרטי.

עופר כסיף: למעשה, אם כי לא בהכרח להלכה, אין איזונים ובלמים בין רשויות השלטון; 3.

עופר כסיף: החוקים משרתים את השלטון ואת שרידותו, ולא את העם, קרי, ציבור האזרחים; 4.

עופר כסיף: זכויות האזרח מוגבלות, אם לא מבוטלות לגמרי; 5.

עופר כסיף: קיימת פגיעה שיטתית במוחלשים, בעיקר בנשים ובמיעוטים – אתניים, פוליטיים, מגדריים וכן הלאה; 6.

עופר כסיף: השלטון שומר על כוחו באמצעות שימוש יתר בשירותי הביטחון, שליטה ישירה או עקיפה באמצעי התקשורת, ובעיקר באמצעות רשת נאמנויות אישיות בין השלטון, בעיקר השליט, לבין בעלי כוח אחרים בחברה, אלה ששולטים במשאבים שבה – הון, משאבי טבע וכו' – טייקונים מקורבים, כפי שאנחנו מכירים.

עופר כסיף: לאור מה שנאמר עד כה, בין השאר, ברור שישראל מעולם לא הייתה באמת דמוקרטיה.

עופר כסיף: לכן, כל האמירות על הצלת הדמוקרטיה הישראלית או הגנתה אינן מדויקות, בלשון המעטה.

עופר כסיף: ממשלות ישראל מעולם לא התייחסו לאזרחי ישראל כשווים, תמיד הייתה אפליה כלפי האזרחים הערבים הפלסטינים, כלפי היהודים יוצאי ארצות האסלאם – מה שמכונה המזרחים – ויוצאי אתיופיה; כלפי נשים וכלפי המעמדות העובדים.

עופר כסיף: גם הריבון בישראל תמיד זוהה עם היהודים ולא עם כלל האזרחים, וממילא לא חוזה בין השלטון לכלל האזרחים קיים פה, אלא אולי חוזה בין השלטון לאתנוס היהודי.

עופר כסיף: אין דבר המבטא זאת יותר מחוק הלאום הנתעב.

עופר כסיף: מאידך, לא נכון יהיה לומר שישראל אי פעם הייתה מדינה אוטוריטרית בתוככי גבולותיה המוכרים.

עופר כסיף: בשטחים הכבושים הסיפור כמובן שונה, שם ישראל מפעילה משטר דיכוי צבאי אלים העונה לחלוטין על מאפייני המשטר האוטוריטרי הרי ואף הטוטליטרי; משטר שבו אין אזרחים אלא נתינים, בני האדם הנתונים יומם ולילה למעקב פולשני, לפיקוח מוחלט ולטרור פיזי ופסיכולוגי שיטתי מצד משטר הכיבוש הקולוניאלי.

עופר כסיף: בישראל עצמה התקיים תמיד משטר שאותו ניתן לכנות בשם אתנוקרטיה.

עופר כסיף: משטר שבו סממנים דמוקרטיים, כגון בחירות חופשיות יחסית, ריבוי מפלגות וזכויות אזרח – גם אם לא שוות – לצד מיסודה של עליונות אתנית יהודית בחלוקת משאבים, בעיקר קרקע, ובזהותה הפורמלית של המדינה.

עופר כסיף: מאז 2015, תחת שתי ממשלות נתניהו האחרונות, הולכת והופכת ישראל למדינה אוטוריטרית בתוך גבולותיה המוכרים; למדינה שבה השלטון רואה עצמו כמצוי מעל החוק ופועל לטובתו הוא ולא לטובת הציבור.

עופר כסיף: ריצת האמוק הרודנית תפסה תאוצה בעיקר בחודשים האחרונים, למשל עם מניעת בחירתו של יושב-ראש הכנסת, בניגוד לרצון רוב חבריה, בזמנו; קביעת "זיקות אישיות", במירכאות, לראש הממשלה תחת מחויבות מפלגתית או ציבורית; הילוך אימים על ועדת הקורונה כדי שתשמש חותמת גומי עבור הממשלה; חוקים עוקפי כנסת למכביר, בראשם "חוק הסמכויות", מה שנקרא, איכוני שב"כ; שימוש שרירותי בתקנות לשעת חירום; מינוי נציגי קואליציה בלבד לוועדה לבחירת שופטים, ובהם שפחה נרצעת למשפחת הרודן.

עופר כסיף: וזוהי רק רשימה חלקית – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: את הזמן שאתה לוקח לי אני רוצה חזרה.

יריב לוין: את הזמן אתה תקבל, אבל יש אמירות שלא אומרים, בטח לא כלפי חברת כנסת שאפילו לא נמצאת באולם כדי להתייחס.

עופר כסיף: אני נתקלתי באמירות יותר קשות ובדקתי אותן.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני מציע לך להתנצל על הדברים.

עופר כסיף: אני מעדיף שלא, אדוני.

יריב לוין: אני חושב – אני לא חושב שהם במקומם.

יריב לוין: לא מכובדים ולא ראויים.

יריב לוין: אפשר להתווכח על המהות.

עופר כסיף: אני בהזדמנות אומר לך דברים – – –

יריב לוין: לא להגדיר אנשים באופן הזה.

יריב לוין: ואני מוכרח לומר שיש בזה גם קונוטציה מאוד בעייתית מעבר להקשר האישי.

עופר כסיף: איזו?

יריב לוין: לא בטוח שכלפי גבר היית אומר את אותם הדברים באופן הזה.

עופר כסיף: אז כנראה שאתה לא מכיר אותי.

עופר כסיף: אין כאן שום קונוטציה כזאת.

יריב לוין: לא מכובד ולא ראוי.

עופר כסיף: אז אני אומר במקביל – –

יריב לוין: לא מכובד ולא ראוי.

עופר כסיף: – – שיש הרבה עבדים נרצעים גם בהקשר הזה.

יריב לוין: לא מכובד ולא ראוי, הביטוי – –

עופר כסיף: שמעתי את דבריך, אדוני, ואני ממשיך את דבריי.

יריב לוין: – – שאמרת.

יריב לוין: אני מציע לך לחזור בך.

עופר כסיף: אני מעדיף שלא.

עופר כסיף: וזוהי רק רשימה חלקית.

עופר כסיף: את השחיתות הפושה במסדרונות הממשל צריך לראות לא כסטייה של אדם אחד גרידא, אלא כחלק אינטגרלי מהשיטה האוטוריטרית המתעצבת אל מול עינינו.

עופר כסיף: מאחר שמשטרים אוטוריטריים נשענים על נאמנויות אישיות, אך טבעי הוא שייווצרו יחסי תן וקח בין אנשי השלטון למקורביהם בעלי הכוח, הכלכלי בעיקר – מה שמוביל בהכרח לשחיתויות מסוג שוחד, מרמה והפרת אמונים, רשימה מקרית בהחלט.

עופר כסיף: וכך היא המציאות שבנו נתניהו וסייעניו: משטר של קשרים, פרוטקשן, איומים וסחיטה שבינם לבין טובת הציבור אין דבר וחצי דבר.

עופר כסיף: משטר שכולו שחיתות וטובות הנאה.

עופר כסיף: ומתוך האוטוריטריות נולד לו, בלידת אחוז גבוה, המשטר האוטוקרטי – צורת שלטון שבה כל הסמכויות נמצאות בידי שליט אחד בלתי מוגבל, ללא פיקוח, ושאינו חייב ואינו אחראי בפני שום גורם אחר.

עופר כסיף: כך בדיוק מתנהל לו נתניהו, כשלצידו חבר חסידים.

עופר כסיף: תחת אנשים מצוינים שהצמיחה תנועת הליכוד, גם אם מנוגדים מאוד להשקפת עולמי – כמו מיקי איתן ודן תיכון – הקיף עצמו הרודן המתהווה בלהקת מעודדים העומדים דום ומצדיעים לכל גחמה היוצאת מפיו – חבורה שאיתה אפילו סוסו של קליגולה היה מתבייש לרכוב לתוך הסנאט.

עופר כסיף: האתנוקרטיה הופכת לאוטוריטריות, וזו לאוטוקרטיה ביביסטית, שבה השליט הוא הריבון – לביביקרטיה.

עופר כסיף: ראו לדוגמה את חוק הסמכויות המיוחדות, הנדון בימים אלו ממש.

עופר כסיף: החוק מעביר סמכויות מהכנסת לממשלה, מהממשלה לליכוד – ראו סעיף 13 שדן בהרכב ועדת השרים – ומשם לראש הממשלה עצמו, כפי שאומר סעיף 38 לחוק, ואני מצטט: ראש הממשלה ממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו.

עופר כסיף: כל מקום שצורת ממשל כלשהי נעשית הרסנית לזכויות האדם או מפירה את החוזה עם העם – נכתב בהצהרת העצמאות האמריקאית – הרשות בידי העם לשנותה או לבטלה ולכונן ממשל חדש, ולהעמיד את יסודותיו על אותם עקרונות ולערוך את סמכויותיו באותה צורה הנראית לו כמסוגלת יותר להביא לידי ביטחונו ואושרו.

עופר כסיף: הביביקרטיה הרסנית לזכויותינו ומפירה את החוזה עם האזרחים כולם, ועל כן היא אינה ראויה לאמון הציבור, ודאי שלא לאמון הכנסת כנציגת הציבור.

עופר כסיף: אני קורא לכל האזרחים, בעיקר לצעירים: עבודה – אין, לימודים – אין, דירה – אין, עתיד – אין.

עופר כסיף: אין לכם מה להפסיד זולת כבליכם.

עופר כסיף: מרי אזרחי לא אלים הוא צו השעה.

עופר כסיף: צאו בהמוניכם לרחובות, גם אם יוטל סגר מלא בידי הדיקטטור.

עופר כסיף: סגר שכזה לא יהיה חוקי, וראוי יהיה להפר אותו.

עופר כסיף: במקביל, אני קורא לכל חברי הבית הזה שאוטוקרטיה ביביסטית ואוטוריטריות מושחתת מנוגדות לתפיסות עולמם, להצביע היום – – –

יריב לוין: טוב, תודה רבה.

עופר כסיף: אני רוצה משפט אחרון.

יריב לוין: אני כבר הוספתי לך עוד דקה, ואתה כבר גם מעבר לעניין הזה, אז בבקשה.

עופר כסיף: להצביע היום בעד אי-אמון בממשלה הזו.

עופר כסיף: רק הצבעת אי-אמון בממשלה משמעה הצבעת אמון בציבור ובזכויותיו, ולהפך: הצבעת אמון בממשלה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, הבנו, תודה רבה.

יריב לוין: תסיים, בבקשה.

עופר כסיף: הצבעת אי-אמון בממשלה, כמוה כהצבעת אי-אמון בציבור ושיתוף פעולה עם שלילת חירויותיו האזרחיות.

עופר כסיף: חברי הכנסת, תחליטו: האם אתם בעד הציבור או בעד הממשלה הפוגעת בו.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אני מבקש ממך לסיים.

עופר כסיף: אני מסיים.

עופר כסיף: בעד זכויות האזרח או בעד דיכויים בשירות אדם אחד?

יריב לוין: אני מבקש ממך לסיים.

עופר כסיף: על זה אנחנו מצביעים כאן היום.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני כמובן מגנה בתוקף את הדרך המתלהמת, הייתי אומר כמעט – –

עופר כסיף: זה לא מתלהם – – – תגיד את זה.

עופר כסיף: כל מילה שאמרתי היא אמת.

יריב לוין: – – כמעט אלימה.

עופר כסיף: זאת שמונתה לוועדה לבחירת שופטים, היא מונתה כדי למלא את מצוותיו של הרודן – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, שב במקומך, שמענו אותך.

עופר כסיף: אתה לא תגיד לי שאני מתלהם, אתה לא ממלא את תפקידך באופן ממלכתי.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, שב.

עופר כסיף: אתה לא ממלא את תפקידך באופן ממלכתי.

יריב לוין: אתה לא תלמד אף אחד כאן ממלכתיות, שב, בבקשה, במקומך.

עופר כסיף: אני יכול ללמד אותך – – – ממלכתיות.

עופר כסיף: תתבייש.

יריב לוין: שב בבקשה במקומך.

יריב לוין: ואני מגנה בכל תוקף את הדברים המתלהמים – –

עופר כסיף: אני מגנה את – – –

יריב לוין: – – עד כדי אלימים, הלא-ראויים – –

עופר כסיף: אלימים?

עופר כסיף: אתה לא מתבייש?

עופר כסיף: אתה קראת להפר הוראה של בית משפט עליון ואתה קורא לי מתלהם ואלים?

יריב לוין: – – לא ראויים, ביחס – – –

עופר כסיף: תתבייש לך.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יריב לוין: שב במקומך.

יריב לוין: אלה דברים לא ראויים כלפי כל אישה באשר היא, בוודאי לא כלפי חברת כנסת.

עופר כסיף: אל תהפוך את זה לעניין מגדרי, אל תשקר, אל תהיה דמגוג.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, תשב.

יריב לוין: כשלת.

יריב לוין: כשלת.

עופר כסיף: אני יכול ללמד אותך מה זה שוויון מגדרי.

עופר כסיף: תתבייש.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר.

יריב לוין: שב במקומך, שלא אצטרך להוציא אותך.

יריב לוין: כשלת כשל גדול – – –

עופר כסיף: לא, אתה כשלת, לא פעם ולא פעמיים.

יריב לוין: לא היה לך מעט שאר הרוח כדי לחזור בך ולהתנצל.

יריב לוין: שום צעקה שתצעק לא תועיל ולא תעזור ולא תחפה על הדברים שאמרת.

עופר כסיף: – – – אין לי ציפיות, אין לי ציפיות ממך.

יריב לוין: אני מגנה את הדברים האלה בכל תוקף.

עופר כסיף: תגנה, ואני מגנה אותך.

יריב לוין: הדברים לא ראויים, לא מכובדים.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לתשובתו של השר אופיר אקוניס בשם הממשלה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, יש בחוץ מים, אתה יכול לשתות ולהירגע, אם אתה זקוק לזה.

יריב לוין: השר אקוניס, בבקשה.

עופר כסיף: מי שצריך להתנצל זה אתה.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, מספיק.

יריב לוין: לא הוספת כבוד לא לבית הזה, לא לסיעתך ולא לעצמך.

עופר כסיף: יש לי כבוד יותר ממך ומחבריך פי כמה, תאמין לי, זה ברור.

יריב לוין: שמענו אותך.

יריב לוין: אמרתי לך, עוד לא מאוחר להתנצל.

יריב לוין: בבקשה, השר אקוניס, בבקשה.

עופר כסיף: – – – שקראת להפר צו של בית משפט.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אם ישראל הייתה חלילה אוטוקרטיה, לא הייתה כאן כנסת מתפקדת.

אופיר אקוניס: למעשה, חבר הכנסת כסיף, לא הייתה כאן כנסת בכלל.

אופיר אקוניס: אם ישראל הייתה חלילה אוטוקרטיה, לסיעה הערבית המשותפת לא היו בה 15 נציגים.

עאידה תומא סלימאן: קוראים לה הרשימה המשותפת.

אופיר אקוניס: אם ישראל הייתה חלילה אוטוקרטיה, לא היו עולות כאן על ידה ועל ידי סיעות האופוזיציה האחרות הצעות אי-אמון בכל שבוע.

אופיר אקוניס: למעשה, אדוני היושב-ראש, לא הייתה אופוזיציה בכלל.

עאידה תומא סלימאן: מה שחשוב – – –

אופיר אקוניס: את הצעת האי-אמון הזאת יש לדחות, אותה ואת סגנונה ואת נימוקיה, בשאט נפש, לא רק על הסגנון השקרי אלא גם המסית.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה לשר אקוניס.

יריב לוין: אנחנו עוברים לדיון.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יריב לוין: מזכירת הכנסת, אני מציע שנכריז בתום הדיון.

יריב לוין: אני מזמין את יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת לפיד, בשם סיעת יש עתיד-תל"ם, בבקשה.

יאיר לפיד: תודה, אדוני היושב-ראש.

יאיר לפיד: אומרים לנו בציניות שמי שכשל הוא זה שיתקן, אסור להחליף את הקברניט.

יאיר לפיד: זה בערך כמו להגיד אחרי אסון הטיטניק שאם הקברניט היה שורד, היה צריך לתת לו עוד אונייה.

יאיר לפיד: חיי אומה אינם מסלול הישרדות אישי של ראש ממשלה.

יאיר לפיד: נשאלת קודם כול השאלה, מה עשית שם.

יאיר לפיד: מה עשית שם?

יאיר לפיד: לא קבעת אסטרטגיה, לא התווית מדיניות, לא נתת קו מנחה, אז מה עשית שם?

יאיר לפיד: בצה"ל קוראים לזה לדשדש במקום, ללכת במעגלים; בשפת הלוחמים: להתברבר בשטח.

יאיר לפיד: היום כבר ברור: איך יכולה להיות הכרעה, אם אתה, שאחראי על המערכה, כלל לא ידעת מה אתה עושה.

יאיר לפיד: כמה עוד החמצות עם ישראל עוד יצטרך לספוג מצד הממשלה הזאת?

יאיר לפיד: אבל זה מה שקורה כשלראש הממשלה אין שיקול דעת ואין לו ראייה אסטרטגית; כשהכול רדוד, חסר עומק ותועלתני ומשתנה חדשות לבקרים לפי הצרכים הפוליטיים.

יאיר לפיד: איזה הסבר אתם מציעים לציבור כשאתם נצמדים למשרדים שלכם?

יאיר לפיד: טובת המדינה לנגד עיניכם, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים לטובתכם אתם; יציבות שלטונית, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים ליציבות שלטונכם; שמירה על הביטחון, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים לשמירה על כיסאותיכם.

יאיר לפיד: מדינת ישראל איננה יכולה להרשות לעצמה להמשיך עם מנהיגות כושלת וחסרת אחריות כזאת.

יאיר לפיד: אזרחים רבים מכל חלקי העם מבקשים מנהיגות אחרת, מנהיגות שאינה משנה את דרכה על פי צורכי ההישרדות שלה.

יאיר לפיד: שאיפה זו מאחדת היום אנשים רבים בעלי דעות שונות מימין ומשמאל, כולל כמה חברי כנסת אמיצים בתוך הבית הזה.

יאיר לפיד: הם כבר מאסו בתרגילים ובתכסיסים בעולם שבו הפוליטיקה היא חזות הכול, כי על השיח הציבורי בישראל השתלטה לאחרונה תרבות של רמייה שאסור לנו לקבל.

יאיר לפיד: שקר הוא אמת, רע זה טוב, כישלון הוא הצלחה.

יאיר לפיד: זו המנהיגות שנציג בפני ילדינו?

יאיר לפיד: זה הדוגמה, הציניות הזאת, חוסר האחריות?

יאיר לפיד: אדוני ראש הממשלה, לא תוכל לאורך זמן לחמוק ממשפט הציבור.

יאיר לפיד: הבחירות יגיעו, ושם נפגוש כולנו את רצון העם – אתה זוכר את זה?

יאיר לפיד: את הנאום הזה?

יריב לוין: נשמע מוכר – –

יאיר לפיד: בנימין נתניהו במקור.

יריב לוין: – – אבל אתה יודע, מאז קרו כמה דברים.

יריב לוין: הייתה יותר ממערכת בחירות אחת, אם אני זוכר נכון, ואם אפשר לסקור את התוצאות – זה גם אפשר.

יאיר לפיד: זה נכון.

יריב לוין: אבל, חבר הכנסת לפיד, בהחלט על דבר אחד שנינו מסכימים – שראש הממשלה נתניהו אומר לא פעם דברים נכונים ומדויקים.

יריב לוין: על זה אנחנו בהחלט מסכימים.

יאיר לפיד: במקרה הזה – בהחלט.

יריב לוין: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יריב לוין: מבקשים להחליף את הסדר.

יריב לוין: אין בעיה, אתם רוצים להחליף את הסדר?

יריב לוין: אפשר.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אז בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, מטעם הרשימה המשותפת, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, לפני שתרד רציתי להגיד לך כמה מילים על הנוהג שאתה מאשר קיום דיונים בוועדות בזמן המליאה.

אוסאמה סעדי: עכשיו אני וחברי עופר כסיף, שהגיש את האי-אמון מטעם הרשימה המשותפת, משתתפים בדיון, בשעה זו – – –

יואב סגלוביץ': אוסאמה.

אוסאמה סעדי: אה, וגם יואב כמובן נמצא פה, מיש עתיד, אדוני היושב-ראש, ואנחנו חברי ועדת חוקה.

אוסאמה סעדי: עכשיו, בשעה זו במקביל מתכנסת ועדת החוקה ומתקיימים הדיונים שם בעניינים חשובים מאוד, למעשה על הסמכת הממשלה להכריז על מצב חירום, ועל הגבלות קשות מאוד, מעטיית מסכה עד לסגר מלא, אפילו בלי אישור ופיקוח של הכנסת.

אוסאמה סעדי: על זה עכשיו בדיוק, בשעה זו, מתקיים הדיון שנדחה מלפני כמה שבועות.

אוסאמה סעדי: רוצים לקיים דיון עקרוני על פיקוח הכנסת, וזה נמנע מאיתנו בגלל האישור, שכמעט חוזר על עצמו והופך לשגרה, של קיום דיונים בוועדות במקביל למליאה.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שנוהג כזה צריך להפסיק.

אוסאמה סעדי: מליאה זה מליאה וועדות זה ועדות, ואנחנו מתייחסים ברצינות ורוצים להשתתף גם בדיוני המליאה וגם בדיוני הוועדות.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להוסיף על מה שאמר חברי עופר כסיף שאנחנו למעשה עדים לכישלון קולוסאלי בכל התחומים של הממשלה הזו, גם בעניין הטיפול בקורונה והתפשטות הנגיף מבחינה בריאותית, גם מבחינה כלכלית.

אוסאמה סעדי: אנחנו עדים – ואני הגשתי, אדוני היושב-ראש, הצעה דחופה, שלא התקבלה לצערי, על גידול של פי שלושה בבקשות לפשיטת רגל ביוני.

אוסאמה סעדי: ביוני הוגשו כמעט 2,000 בקשות להכרזה על פשיטת רגל.

אוסאמה סעדי: גם בעניין הטיפול האלימות ומיגור הפשיעה יש המשך של הפקרות ורשלנות פושעת מצד המשטרה והממשלה הזו, ואנחנו היינו עדים לשלושה מקרי רצח בתוך כמה שעות בחברה הערבית – גם באבטין, גם בכפר קאסם וגם בטירה, אדהם בשארה.

אוסאמה סעדי: זה עם עוד פצועים, עם עוד מקרי ירי בהרבה יישובים ערביים.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו אומרים, הממשלה הזו היא ממשלה שלא מתפקדת.

אוסאמה סעדי: ראינו במה ראש הממשלה עסוק: עסוק אך ורק בענייניו המשפטיים, וטוב אם היה מתפנה ומוכיח את חפותו בבית המשפט – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: תאר לעצמך, אדוני היושב-ראש, שעכשיו בינואר הוא צריך להיות שלושה ימים בשבוע.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע איך מנהלים מדינה עם שלושה ימים, עם מאות עדים, וגם הוא צריך לנהל מדינה עם כל כך הרבה משברים בכל התחומים.

אוסאמה סעדי: זו ממשלת כישלון, וצריך להיפטר ממנה כמה שיותר מוקדם.

אוסאמה סעדי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בשם סיעת ש"ס יוסף טייב.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, כחבר כנסת חדש אני מסתכל עליכם, חברים וחברות, ושואל את עצמי: הרי היו בעבר מקרים רבים שהאופוזיציה משכה את הצעות האי-אמון שלה כלפי הממשלה בעקבות מצב ביטחוני כזה או אחר.

יוסף טייב: הייתי מצפה מכם לנהוג באחריות כלפי האזרחים ולתת לממשלה את חופש הפעולה כדי להתמודד עם המשבר החמור שאנו נמצאים בו, הן במצב הכלכלי והן במצב הרפואי, בעיות החינוך ועוד.

יוסף טייב: כידוע לכם, השר אריה דרעי קידם תוכנית רשת ביטחון תזונתית, שתדאג לחלשים השקופים מכלל שכבות האוכלוסייה, ללא הבדלי דת, גזע ומין.

יוסף טייב: וכאן המקום לאחל מזל טוב ליושב-ראש ש"ס השר אריה דרעי, שחגג הבוקר את שמחת ברית המילה לנכדו אריה מכלוף, ללא מוזמנים, רק משפחה גרעינית, בביתו, כפי שמבקשת הממשלה בהנחיות.

יוסף טייב: אני בהחלט מסכים שיש הרבה מה לשפר, אבל נצליח לעשות זאת רק מתוך אחדות ודאגה אמיתית.

יוסף טייב: אני קורא לכם, חברי האופוזיציה, לנהוג באחריות קולקטיבית כלפי אזרחי המדינה, שכל כך סובלים: אני יורד לשטח עם חבריי חברי הכנסת מסיעת ש"ס ורואה את המצב הקשה שנמצאים בו אזרחי מדינת ישראל.

יוסף טייב: למשל, ניתן לפתור את משבר האחיות: מערכת הבריאות משוועת לאחיות שיצטרפו לעבודה בבתי החולים, בקופות החולים ובמקומות נוספים.

יוסף טייב: בישראל מצויות עשרות אחיות מוכשרות שעלו מצרפת ומבקשות לתרום את חלקן ולהשתלב בחברה, אלא שמשוכות שונות עומדות בדרכן.

יוסף טייב: זו בעיה רוחבית של העולים מצרפת, שמתקשים לקבל הכרה בתואריהם ולהתקבל לעבודה בתחומם.

יוסף טייב: לצערנו, התבשרנו הבוקר כי בשל מחסור חריף בכוח אדם, בהסתדרות האחים והאחיות בישראל פתחו בשביתה.

יוסף טייב: מנגד, אנו מקבלים תלונות על קשיים ביורוקרטיים כבדים, כפי שאמרתי מקודם, המונעים את קבלתן לעבודה של עשרות אחיות עולות מצרפת, בעלות הכשרה העומדת בתקנים המחמירים של האיחוד האירופי וניסיון רב.

יוסף טייב: במצב שבו מדינת ישראל נמצאת במצב חירום, הן נוכח המחסור האמיתי בכוח אדם והסכנה לחולים והן נוכח המצב הכלכלי הקשה, יש להקל בקבלתן לעבודה של אחיות המוכרות בארץ מוצאן.

יוסף טייב: לדעתי קבלת האחיות תקל על המחסור בכוח האדם ותסייע לקליטה מיטבית שלהן ושל משפחותיהן בארץ.

יוסף טייב: מה גם, כך על פי בדיקה שערכתי עם גורמים בקהילה הצרפתית, הקלה בביורוקרטיה תביא לעידוד העלייה של אחיות – –

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יוסף טייב: – – ומשפחות נוספות המבקשות לקבוע את מקום מגוריהן במדינת העם היהודי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: בשם יהדות התורה חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אין ויכוח בין כל חלקי הבית, קואליציה, אופוזיציה, על הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים במשבר, משבר כלכלי שמשפיע על כל בית בישראל.

יצחק פינדרוס: משבר שבו אנשים – כן, לא מתבייש לומר, אולי יש כאלה שמתביישים – יש אנשים שאין להם מה לאכול, יש אנשים שלא יודעים מה עתידם הכלכלי, מה ילד יום.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים במאבק מול אויב בלתי נראה, לא יודעים מה התרופה לזה, מה הפתרון לזה.

יצחק פינדרוס: משבר.

יצחק פינדרוס: סוג משבר שלא התמודדנו איתו קודם.

יצחק פינדרוס: ואני באמת שואל את החברים כאן בבית שהציעו אי-אמון, מה הם מציעים?

יצחק פינדרוס: הם מציעים אלטרנטיבה?

יצחק פינדרוס: הם מציעים – – –

קריאה: – – –

יצחק פינדרוס: בואו, בואו – – –

יוראי להב-הרצנו: כן, אני חושב שהמשבר לא מנוהל נכון.

יצחק פינדרוס: בואו נהיה אמיתיים לרגע.

יצחק פינדרוס: נגיד שנצא לבחירות, נגיד שנצא לבחירות – –

יוראי להב-הרצנו: לא צריך בחירות.

יצחק פינדרוס: – – וניכנס לעוד ממשלת מעבר.

יוראי להב-הרצנו: לא צריך לצאת לבחירות.

יצחק פינדרוס: כן, נקים ממשלה של אנשים חסרי ניסיון וחסרי – – –

יוראי להב-הרצנו: אתה שבע רצון מהניהול?

יצחק פינדרוס: תוך כדי המלחמה והמשבר נקים – מה?

יצחק פינדרוס: איזושהי מערכת – שמה?

יצחק פינדרוס: יוחלפו כל הפקידים, שאתם יודעים שנמצאים שם ולוקח זמן עד שהם מקבלים החלטות?

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים במשבר.

יוראי להב-הרצנו: שאלת שאלה, פינדרוס.

יצחק פינדרוס: במקום לבוא ולהיות הגונים עם עצמנו ואמיתיים ולומר את האמת: אנחנו נמצאים במשבר, בואו ניתן כתף, נראה איך עוברים את המשבר הזה – במקום זה, תסלחו לי, פופוליזם זול.

יצחק פינדרוס: פופוליזם זול.

יוראי להב-הרצנו: איך עוברים את המשבר עם 36 שרים ו-12 סגני שרים?

יצחק פינדרוס: ביקורת על התנהלות הממשלה יש לי לא פחות מלכם.

יוראי להב-הרצנו: כל כך הרבה שרים.

יצחק פינדרוס: ביקורת על צעדים שנעשים יש לי לא פחות מלכם.

יצחק פינדרוס: אבל חבר'ה, המנגינה של לפני שנה, "צריך להחליף את ביבי" – תשנו את המנגינה.

יצחק פינדרוס: בואו נראה איך מתמודדים, תבואו עם הצעות יעילות – תאמינו, תבואו עם הצעות יעילות, ואתם יודעים בוועדות – איך עוברים את המשבר הזה.

יוראי להב-הרצנו: איך אפשר הכול – – –

יצחק פינדרוס: הבעיה היא היום בעיה פוליטית, הבעיה היא ההתנהלות.

יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים במשבר, ואני רוצה לומר – – –

יוראי להב-הרצנו: אתה שבע רצון, פינדרוס?

יצחק פינדרוס: לא, אני לא שבע רצון, ולכן אני בא – איך אני מייעל, לא איך אני מקלקל.

יצחק פינדרוס: לא איך אני בא ושם ליצנים ושם כל מיני דברים שלא רלוונטיים אלא איך אני מייעל.

יוראי להב-הרצנו: איך אפשר לנהל את זה עם 36 שרים?

יוראי להב-הרצנו: אין מנהל למשבר הזה, אדוני.

יצחק פינדרוס: אבל אני רוצה, ברשותכם, היום כ"ח בתמוז, יום השנה השמיני לפטירתו של מורי ורבי ומורם ורבם של מאות אלפי יהודים, מרן הרב אלישיב זצ"ל.

יצחק פינדרוס: הדבר המעניין ביותר אצל מרן הרב אלישיב הוא שבניגוד להרבה הנהגות פוליטיות ציבוריות הלכתיות, הוא לא היה איש שהסתובב בין העם.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, הוא היה ייחודי, למד לבד במשך 80 שנה.

יצחק פינדרוס: היה ספון על הספר לבד במשך 14 שעות ביממה עד גיל 100 – אני מסיים – עד גיל 100.

יצחק פינדרוס: אבל היה אצלו דבר שעל הבסיס שלו התנהלה כל ההנהגה שלו: לא להסתכל על פופוליזם, לא להסתכל מה פופולרי, לא להסתכל מה פוליטית שווה לי.

יצחק פינדרוס: מה נכון לעשות.

יצחק פינדרוס: הוא היה חוזר על זה תמיד.

יצחק פינדרוס: התוצאה איך יקבלו את זה בחוץ, מה יהיה בחוץ – מתוך הניתוק הזה, מתוך החיבור שלו לספר ולתורה, בלי נגיעות, הכרעות.

יצחק פינדרוס: זה מה שאנחנו זקוקים לו היום.

יצחק פינדרוס: תעזבו את הפופוליזם, תבואו עם הצעות אמיתיות – –

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: – – עם הצעות שאפשר לעשות בשביל שנוכל לעזור לאזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בשם סיעת ישראל ביתנו – חבר הכנסת יבגני סובה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במוצאי שבת, 3 בספטמבר 2011, בכיכר המדינה בתל אביב התאספו למעלה מ-400,000 איש.

יבגני סובה: זה היה השיא של המחאה החברתית שהתחילה באותו הקיץ.

יבגני סובה: אני אישית זוכר את זה היטב.

יבגני סובה: הייתי שם לא בתור משתתף אלא בתור כתב ומגיש טלוויזיה שסיקר את ההפגנה הזאת.

יבגני סובה: אני לא אשכח לעולם את האנשים הנפלאים שהיו שם – רווקים ורווקות, צעירים ומבוגרים, זוגות עם ילדים, חילונים ודתיים, אנשים מכל המגזרים, עם ישראל.

יבגני סובה: כולם באו לכיכר במטרה אחת: להגיד לממשלת נתניהו: די, ככה אי-אפשר לנהל את המדינה.

יבגני סובה: דרך אגב, למחאה הזאת, אדוני היושב-ראש, היו הרבה סיבות – מחירי הדירות טיפסו למעלה, הכול פתאום נהיה יקר, אם זה תשלום עבור הגן, אם זה אפילו תשלום עבור הקוטג', שמחירו טיפס לרמה של 9 שקלים.

יבגני סובה: דיברו שם בכיכר הרבה דברים נכונים.

יבגני סובה: היום זה נראה כאילו זה היה אתמול, אבל עברו תשע שנים.

יבגני סובה: חלקם אפילו נכנסו להיסטוריה.

יבגני סובה: אני אביא לכם ציטוט אחד: "אנחנו מוכנים למות עבור המדינה, אבל אנחנו רוצים גם לחיות בה", אתם יודעים מי אמר את זה?

יבגני סובה: אחד ממנהיגי המחאה החברתית, איציק שמולי, היום הוא שר בממשלת ישראל.

יבגני סובה: אותו איציק שמולי, שלפני תשע שנים החזיק בשלט: ביבי אתה מפוטר, היום נאלץ לדברר את ממשלת נתניהו.

יבגני סובה: איך השר שמולי יכול לפתור את הבעיה כשהוא חלק מהבעיה, שזו ממשלת נתניהו?

יבגני סובה: אבל מה שהפריע לי אז ב-2011 זה לא הדיבורים שהיו שם בכיכר או להפך, אלא היחס כלפי משתתפי המחאה מצד הממשלה.

יבגני סובה: קראו להם בליינים מפונקים מתל אביב, אלה ששותים בירה, אלה שלא רוצים לעבוד, אלה שבאו סתם לבלות.

יבגני סובה: זה מאוד הפריע שקראו לאנשים נורמטיביים לחלוטין סטלנים, אני ממש רתחתי מעצבים.

יבגני סובה: האנשים שפחדו להסתכל להם בעיניים קראו להם סטלנים.

יבגני סובה: לא מזמן שמענו אותו דבר מנציגים של הממשלה הנוכחית.

יבגני סובה: אבל אני זוכר את הסיפור הקצר שעד היום יושב לי פה בזיכרון.

יבגני סובה: ילדה אחת עם אימא, אימא אחת עם ילדה בת ארבע-חמש, שבדיעבד התברר לי שהיא במקצועה מורה.

יבגני סובה: עכשיו, הילדה הסתכלה על השלט "ביבי, אתה מפוטר", ושאלה: אימא, מי זה ביבי?

יבגני סובה: האימא ענתה לה: זה ראש הממשלה שלנו, האיש הכי חשוב במדינה, ואנחנו – אמרה האימא – אומרים לו: אתה לא עובד טוב, אתה מפוטר.

יבגני סובה: הילדה לא הניחה: אם הוא הכי חשוב – שאלה הילדה – מי יכול לפטר אותו?

יבגני סובה: האימא המשיכה: אנחנו יכולים לפטר אותו.

יבגני סובה: אני, אבא שלך, סבתא וסבא, הגננת בגן, כולנו.

שלמה קרעי: הייתם רוצים.

יבגני סובה: כולנו.

שלמה קרעי: הייתם רוצים.

יבגני סובה: גם את כשתגדלי – היא אמרה, אני הייתי עד לשיחה הזאת – גם את כשתגדלי תוכלי לפטר את ראש הממשלה, אבל בתנאי אחד – היא אמרה לבת שלה – בתנאי שהוא לא עובד טוב.

יבגני סובה: הילדה הקשיבה, ואז היא אמרה: מוזר מאוד, אם הוא הכי חשוב, הוא צריך להיות הכי חזק במדינה, והוא צריך להגן עלינו.

יבגני סובה: ילדה בת חמש.

יבגני סובה: אלו האנשים שהיו במחאה החברתית בשנת 2011, לא הסטלנים ולא הבליינים.

יבגני סובה: אין לי מושג, דרך אגב, מה עלה בגורלה של אותה אישה, אותה ילדה.

יבגני סובה: אני בטוח שהיום היא כבר בגיל ההתבגרות, הייתי מאוד רוצה לשמוע אותה היום.

יבגני סובה: הייתי רוצה לשאול אותה: האם באמת את חושבת שראש הממשלה מגן עלייך, ולא רק מפני האיום האיראני או מפני איום מעזה, אלה גם מפני האיום הכלכלי?

יבגני סובה: רבותיי – ופה אני מסיים – דור שלם גדל במדינה שלנו שלא יודע מה זה לחיות אחרת.

יבגני סובה: שמחירי הדירות לא עולים, שלאנשים יש בכל זאת חלום לקנות דירה או לבנות בית, שהמדינה באמת עוזרת בזמן המשבר.

יבגני סובה: האנשים כל החיים עובדים, וכשצריך המדינה שוכחת את האנשים האלה.

יבגני סובה: ואני רוצה להגיד לכם – אדוני היושב-ראש, משפט לסיום: אף ראש ממשלה לא יכול להיות מעל המדינה ואף ממשלה לא יכולה להיות מעל האזרחים, כי לאזרחים תמיד חייבת להיות זכות לפטר את הממשלה שלא עובדת טוב.

יבגני סובה: וכפי שזה נראה כעת, הממשלה לא עומדת במבחן של אמון האזרחים – –

חמד עמאר: תודה רבה.

יבגני סובה: – – ולכן יש להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

יבגני סובה: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: נציג ימינה – בצלאל סמוטריץ'.

חמד עמאר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי המזכירה, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, תראו, הרבה נאמר ונכתב על האופן שבו הממשלה איננה מנהלת את משבר הקורונה, לא בריאותית ולא כלכלית.

בצלאל סמוטריץ': ואת התוצאות רואים כולנו, אזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': מספיק היה היום להיות בוועדת הכספים ולהיות עד לאירוע הבאמת-מביך – נכון, חבר הכנסת פורר?

בצלאל סמוטריץ': ישבנו שם חברי אופוזיציה נבוכים אל מול קרבות התרנגולים – אין לי מילים אחרות לתאר את זה – שבין שר האוצר ויושב-ראש הקואליציה ויושב-ראש ועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': באיזשהו שלב אמרתי לחבריי: אנחנו יכולים להתפטר, לא צריך אופוזיציה, הקואליציה עושה את העבודה בעצמה.

בצלאל סמוטריץ': וזה מביך, מכיוון שזה מה שרואים אזרחי מדינת ישראל.

עודד פורר: העבודה היחידה שהיא עושה בעצמה.

בצלאל סמוטריץ': וזה מביך כי הינה אנחנו, כאופוזיציה אחראית, קוראים לציבור הישראלי לציית להנחיות של הממשלה מכיוון שבמלחמה אחדות הפיקוד היא חשובה ואין אנרכיה ואף אחד לא עושה דין לעצמו.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתם לא מאפשרים לנו להסתכל אחד לשני בפנים או להסתכל במראה ולומר לאזרחי ישראל שהממשלה הזאת ראויה למינימום של אמון באיך שהיא מתנהלת בינה לבין עצמה ובינה לבין הציבור.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדבר רגע לנבחרי הציבור של הציבור החרדי: אתם הייתם צריכים להגיש הצעת אי-אמון נגד הממשלה שאתם חברים בה על כישלונה המהדהד בטיפול בקורונה במגזר החרדי.

בצלאל סמוטריץ': המגזר שאתם אמורים לייצג מופלה לרעה פעם אחר פעם אחר פעם.

בצלאל סמוטריץ': השר ליצמן, חבר הכנסת אייכלר, היינו כאן לפני שלושה שבועות והזדעזענו מהמעצר או העיכוב של אותה ילדה עם הטראומה שהיא תסחב כל חייה.

בצלאל סמוטריץ': התעוררתם לאיזה 24–48 שעות וחזרתם לישון שנת חורף ארוכה של דובי קוטב.

בצלאל סמוטריץ': האכיפה המשטרתית המפלה ממשיכה.

בצלאל סמוטריץ': ראינו את התמונות מהגימנסיה בירושלים – דמיינו מה היה קורה אם היה מדובר באיזו חתונה בגור או באיזו תפילה בבית כנסת בניגוד לנהלים, תוך כמה זמן הייתה שם המשטרה ובאיזו אגרסיבית היא הייתה מפנה.

בצלאל סמוטריץ': תראו את ההבדל, את כפפות המשי שאיתן המשטרה מטפלת בהפגנות האנרכיסטים מול בית ראש הממשלה, בתל אביב, אל מול האגרסיביות והאלימות שהיא נוקטת אל מול הציבור החרדי.

בצלאל סמוטריץ': הסגרים הבלתי-מתקבלים על הדעת האלה, רק על יישובים, ערים ושכונות חרדיות ובלי טיפול.

בצלאל סמוטריץ': אין איזו הערכות, אין איזו חשיבה – סוגרים, נועלים, זורקים את המפתח לים.

בצלאל סמוטריץ': מה אנשים יאכלו, ממה הם יתפרנסו, לאיזו מלוניות הם יצאו?

בצלאל סמוטריץ': אה, על זה נחשוב אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו המענקים.

בצלאל סמוטריץ': עומד ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, ומציג את המענקים שהוא הולך לחלק לאזרחי ישראל – עד שלושה ילדים.

בצלאל סמוטריץ': בעצם הוא אומר לציבור הדתי והחרדי, שברוך השם התברך במשפחות ברוכות ילדים: אתם מחוץ לעסק.

בצלאל סמוטריץ': וחברי הכנסת והשרים החרדים איבדו את הלשון.

בצלאל סמוטריץ': אולי סיסמה לטוויטר אין להם, אבל איבדו את הלשון.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מבין שלא מחליפים ממשלה באמצע מלחמה.

בצלאל סמוטריץ': לא נפיל את הממשלה ונלך לבחירות, כי אנחנו אופוזיציה אחראית.

בצלאל סמוטריץ': אבל לכם אני אומר, חברי הכנסת והשרים החרדים: יש אופציה הרבה יותר מידתית כדי לפחות לשים סוף לכישלון המהדהד ולאפליה של הציבור שאותו אתם אמורים לייצג.

בצלאל סמוטריץ': אני אעלה כאן בעוד יומיים, ביום רביעי, הצעה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת אפליית הציבור החרדי סביב משבר הקורונה.

בצלאל סמוטריץ': זו הצעה שאתם הייתם צריכים להגיש, לא אני.

בצלאל סמוטריץ': גפני הגיש אותה בשבוע שעבר, התקפל ומשך אותה.

בצלאל סמוטריץ': לא היה לו אומץ להעלות אותה כאן ולהסתכל בעיניים לראש הממשלה ולחברים השותפים הקואליציוניים שלו.

בצלאל סמוטריץ': אתם חייבים להצביע בעד ההצעה הזאת, אבל לא בישראבלוף.

בצלאל סמוטריץ': אתם חייבים לתבוע מראש הממשלה ומהקואליציה כולה להצביע בעד ההצעה הזאת, להקים את ועדת החקירה הזו.

בצלאל סמוטריץ': אז גם אם תישארו בקואליציה, לפחות תדעו שהיא עושה כל מה שהיא יכולה כדי שהאפליה נגד הציבור שלכם תיפסק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בשם סיעת מרצ – חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה, עד שלושה דקות.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שלא כעמיתי חבר הכנסת סמוטריץ', אני דווקא רוצה לאחל הרבה הצלחה ליושב-ראש הקואליציה ולשר האוצר בדיוניהם הבין-אישיים.

יאיר גולן: באמת, הצלחתם – הצלחתנו.

יאיר גולן: אבל עכשיו בנימה קצת יותר רצינית.

יאיר גולן: אני עומד פה היום לתבוע את כבודם של אזרחי ישראל, את כבודם של ארבעה ציבורים שונים.

יאיר גולן: אני רוצה להתחיל בציבור המסעדנים.

יאיר גולן: היום בבוקר מתקשר אלי אדם ויה, מסעדן – לא רק מסעדן; אדם ויה היה הקשר שלי בחטיבה המזרחית באזור הביטחון, פטריוט אמיתי ואיש אמיץ, שהיה הרבה פעמים תחת אש.

יאיר גולן: והוא בוכה לי בטלפון.

יאיר גולן: בוכה.

יאיר גולן: הוא אומר: לא על עצמי אני בוכה, אני אדע להסתדר עם הקשיים הכלכליים, אבל מה עם העובדים שלי, שמטה לחמם נשבר, שאין להם את הגב הכלכלי שיש לי?

יאיר גולן: אבל הוא אומר לי עוד דבר: אתה יודע מה, גם זה לא היה מביא אותי לבכי; מה שבאמת גורם לי לבכות זה חוסר ההיגיון וחוסר השיטתיות באופן שהממשלה עובדת מולנו – הנחיות סותרות, הנחיות שמתחלפות, הנחיות לא הגיוניות.

יאיר גולן: יש לי מסעדה ענקית בזיכרון יעקב, מה פתאום 20 בפנים ו-30 בחוץ?

יאיר גולן: למה לא 100 בחוץ?

יאיר גולן: למה אין לי עם מי לדבר ולהגיד: תבדוק אותי, תאשר לי תנאים מיוחדים שמתאימים לי?

יאיר גולן: אני רוצה לתבוע את כבודן של האחיות בעת הזאת, שעובדות כל כך קשה.

יאיר גולן: אנחנו מקום שישי מהסוף ב-OECD במספר האחיות ל-1,000 איש: 4.9 בישראל, 18 בשווייץ, 17 ומשהו בנורבגיה, 16.9 בדנמרק.

יאיר גולן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להיות מדינה מתקדמת באמת?

יאיר גולן: ומה שאמרתי עכשיו זה ממוצע ארצי.

יאיר גולן: אם מסתכלים על מה שקורה בדרום, זה ברמה של מדינת עולם שלישי.

יאיר גולן: הן קורסות תחת הנטל.

יאיר גולן: למה אנחנו לא יודעים לדאוג להן?

יאיר גולן: את כבודן של העובדות הסוציאליות אני דורש.

יאיר גולן: אני קורא את המחקר על שכר העובדות הסוציאליות: 75%, שלושת רבעי מהעובדות הסוציאליות – יש גם עובדים, 10% בלבד – 75% מהעובדות הסוציאליות עובדות ב-74% משרה ומקבלות בברוטו 5,200 שקל בחודש.

יאיר גולן: מקצוע מהחשובים במדינת ישראל, זה מה שאנחנו יודעים לתת להן?

יאיר גולן: את כבודן אני דורש.

יאיר גולן: ואני דורש את כבודם של עובדי הארגונים החברתיים.

יאיר גולן: אלה שעושים את מה שהממשלה לא עושה, אלה ששר האוצר עצר להם תקציב של עשרות מיליוני שקלים השבוע כי, רחמנא ליצלן, הם מעבירים בתקציב הזה כסף לארגונים המטפלים במבקשי מקלט.

יאיר גולן: מהי ערלות הלב הזו?

יאיר גולן: האם כמה עשרות אלפי איש שאנחנו חייבים לטפל בהם, שהם האלמנט הכי מוכה בחברה האזרחית, בחברה שלנו, האם באלה אנחנו לא יכולים לטפל?

יאיר גולן: לספח עשרות אלפי פלסטינים – זה כן, אבל לטפל ב-30,000, 40,000 מבקשי מקלט, זה לא?

חמד עמאר: תודה רבה.

אנדרי קוז'ינוב: גם לספח לא.

אנדרי קוז'ינוב: גם לספח הם לא יודעים.

חמד עמאר: תודה רבה.

יאיר גולן: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להצביע אי-אמון, כי הממשלה שלא מכבדת את אזרחיה לא ראויה לכבוד והיא לא צריכה לכהן.

יאיר גולן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בשם סיעת הליכוד חבר הכנסת שלמה קרעי.

חמד עמאר: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, האזנתי קודם בקשב רב לדברי הבלע של חבר הכנסת בנט, אותו אחד שדחף את מדינת ישראל לפי התהום, אותו אחד שאמר באפריל: "הגיע הזמן לפתוח את מדינת ישראל וכלכלת ישראל מחדש, המערכה הגדולה צריכה לעבור מהמלחמה בקורונה לשיקום המערכות שניזוקו".

שלמה קרעי: אותו חסר אחריות שבחר לשבת בפוזיציה חסרת אחריות.

שלמה קרעי: או חברתו, חברת הכנסת שקד, שאמרה ב-19 במאי: "צריך לפתוח את המשק כולו ומייד".

שלמה קרעי: הם אלו שבאים להטיף לנו מוסר עכשיו?

שלמה קרעי: הוא זה שרוצה להיות הפרויקטור של הקורונה?

שלמה קרעי: הוא חושב שנפרוס לו שטיח אדום?

שלמה קרעי: הוא?

שלמה קרעי: רחמנא ליצלן.

שלמה קרעי: ראש הממשלה ושר האוצר הביאו לוועדת הכספים היום תוכנית מקיפה, תוכנית כוללת, באמת מטריית סיוע שמכסה ככל שניתן את רוב האוכלוסיות, גם כאלה שנפלו עד היום בין הכיסאות.

שלמה קרעי: לפי בקשות חברי ועדת הכספים ויושב-ראש הוועדה חבר הכנסת גפני, בתוכנית הזאת השר הוסיף עוד כמה דברים שלא היו.

שלמה קרעי: במקור היא כללה בעיקר אופק למובטלים למשך שנה, כמו שאנחנו מכירים כבר, מטריית הגנה לעצמאים, שכוללת דמי אבטלה לעובדים שיצאו לחל"ת, מענק של עד 7,500 שקלים חודש לעצמאי עצמו, כיסוי הוצאות קבועות של עד 250,000 שקל בחודש.

שלמה קרעי: והדברים האלה מתחילים להתבצע, ועוד הקלות נוספות.

אלכס קושניר: מה מתחיל להתבצע?

אלכס קושניר: בגלל הריב של זוהר עם כץ לא התקדמנו בכלום, על מה אתה מדבר?

שלמה קרעי: מתחיל להתבצע, זה יעבור השבוע וזה יגיע.

שלמה קרעי: ואזרחי ישראל, שלא כמוכם וכמו האנרכיסטים שאתם חושבים – – –

אלכס קושניר: שום דבר לא התקדם – רבים אחד עם השני אל מול המצלמות.

אלכס קושניר: תעשו את זה בחדר – –

שלמה קרעי: אז נצא לבחירות רביעיות, זה מה שאתה ויושב-ראש הסיעה שלך רוצים לעשות לנו.

אלכס קושניר: – – של הוועדה.

אלכס קושניר: שר אוצר רב עם יושב-ראש הקואליציה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אלכס קושניר, תודה רבה.

אלכס קושניר: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אלכס קושניר.

אלכס קושניר: זה העסקים של אבא שלו.

אלכס קושניר: יאללה, תעשו את זה בפנים ותנו לעבוד.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלכס קושניר, תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

שלמה קרעי: אנחנו קשובים למצוקה הזו ועושים לילות כימים בוועדת הכספים ובוועדות נוספות, שלא כמו חבר הכנסת גולן, שיודע רק לבוא לוועדת החוקה ולהגן בחירוף נפש על קרן וקסנר, אבל לבוא לוועדת הכספים לדאוג למובטלים ולעצמאים – שם משום מה לא רואים אותך, חבר הכנסת גולן.

שלמה קרעי: הצלחנו לשפר היום דברים נוספים.

שלמה קרעי: קרן – – –

יאיר גולן: תגיד, אתה שפוי?

יאיר גולן: מה זה השטויות האלה?

שלמה קרעי: קרן לעצמאים בסיכון, שעד היום אחוז הביצוע שלה היה מאוד נמוך – אגף תקציבים באוצר היום ביקש להפנות אליו באופן ישיר עצמאים שלא הצליחו להגיע ולקבל את הקרן לעצמאים בסיכון.

שלמה קרעי: גם עצמאים שהם בין 100 ל-400 מיליון שקלים ייכנסו היום תחת אותה מטריית הגנה.

שלמה קרעי: מובטלים מתחת לגיל 28 שבחזקתם ילד יקבלו כמו מעל גיל 28, לפי התחייבות שר האוצר, זאת תוספת של 20% לדמי האבטלה.

חמד עמאר: אני אתן לך קצת תוספת זמן.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

שלמה קרעי: אנחנו נמשיך, בעזרת השם, לעקוב, לפקח, לשפר ולסייע לכם, אזרחי ישראל, לצלוח את המשבר הזה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: יסכם את הדיון השר אופיר אקוניס, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאני אשיב, אני מאוד מעריך את הפעולה הזאת שהסדרנים והסדרניות עושים כאן אחרי ולפני כל דובר, זה לא דבר של מה בכך.

אופיר אקוניס: זה דבר שראוי להערכה, אני חייב להגיד לך – –

חמד עמאר: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: – – לך ולכל חברייך וחברותייך.

אופיר אקוניס: הערכתי לעובדות ולעובדי הכנסת מוכרת למזכירת הכנסת כבר – לא נעים לי לומר – 11 שנים.

אופיר אקוניס: גם אתה, נדמה לי, אנחנו מוותיקי חברי הכנסת.

חמד עמאר: נכנסנו ביחד לכנסת.

אופיר אקוניס: 11 שנים.

אופיר אקוניס: אבל הפעולה והעבודה בזמן הקורונה היא בהחלט – אני חייב להביע את ההערכה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, נציג של סיעה קומוניסטית דיבר על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אני חושב שחבר הכנסת עופר כסיף, שהציג את הצעת האי-אמון של הרשימה הערבית המשותפת – אגב, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, מה העניין שלך כל פעם – – –

סמי אבו שחאדה: זה לא שם הרשימה.

אופיר אקוניס: כל פעם את מתקנת אותי על שם הרשימה.

עאידה תומא סלימאן: הרשימה המשותפת.

סמי אבו שחאדה: לפחות תלמד את שם הרשימה.

אופיר אקוניס: הרשימה המשותפת.

סמי אבו שחאדה: וחוץ מזה, ד"ר כסיף בטוח יכול ללמד אותך דמוקרטיה – זה מעל לכל ספק.

אופיר אקוניס: הרשימה המשותפת.

עאידה תומא סלימאן: המשותפת יהודית-ערבית, זה מה שהיא משותפת.

אופיר אקוניס: הא, היא משותפת יהודית-ערבית ומתוך 15 חברים יש בה חבר אחד יהודי?

אופיר אקוניס: כך היה גם בכנסת הקודמת.

אופיר אקוניס: אגב, אין לי בעיה – – –

עופר כסיף: אדוני השר, יש לך כנראה אי-הבנה לגבי מה זה משותף.

אופיר אקוניס: שלום לך, חבר הכנסת כסיף.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אופיר אקוניס: זה בסדר גמור, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אבל לשים יהודי תורן – –

עופר כסיף: אני רוצה להגיב, הוא הזכיר את שמי.

אופיר אקוניס: – – ככה כדי לבוא ולומר – נכון, הזכרתי את שמך.

סמי אבו שחאדה: זה לא הליכוד, אדוני.

סמי אבו שחאדה: זה לא הליכוד, אתה טועה.

אופיר אקוניס: בכנסת הקודמת את חבר הכנסת דב חנין – –

סמי אבו שחאדה: זה לא הליכוד, אתה טועה.

סמי אבו שחאדה: אדוני, אין פה תורנים.

אופיר אקוניס: – – שהיה – אני הולך להגיד משהו טוב.

סמי אבו שחאדה: זה לא הליכוד פה.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד משהו טוב.

עאידה תומא סלימאן: – – – דווקא שיתופי פעולה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, יסכים איתי השר ליצמן – השר ליצמן יסכים איתי – –

עאידה תומא סלימאן: דווקא – –

אופיר אקוניס: – – שחבר הכנסת חנין היה מטובי הפרלמנטרים שידע הבית הזה.

עאידה תומא סלימאן: – – על שיתופי פעולה.

אופיר אקוניס: זאת האמת, פרלמנטר מצוין.

אופיר אקוניס: אבל תמיד היה כיהודי תורן ברשימה המשותפת.

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת כסיף, שנימק כאן את הצעת האי-אמון – – –

עאידה תומא סלימאן: תאמין לי, היהודי התורן שאתה מדבר עליו עשה למען אזרחי מדינת ישראל – –

אופיר אקוניס: אמרתי שהוא היה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – יותר מכל השרים.

אופיר אקוניס: את לא חייבת לתקן אותי גם על דברים שאת מסכימה.

אופיר אקוניס: אמרתי שהיה פרלמנטר טוב.

עאידה תומא סלימאן: לא, חייבת כאשר אתה אומר "יהודי תורן", השר לשיתופי פעולה.

אופיר אקוניס: ובכן, אני אתייחס.

אופיר אקוניס: נציג של רשימה שיש לה, אדוני היושב-ראש, שורשים, השפעות, ברוסיה הסובייטית, או בצפון קוריאה, מדבר ומנמק, חבר הכנסת קושניר, הצעת אי-אמון שבמרכזה החשש מהפיכתה של ישראל לאוטוקרטיה – – –

עאידה תומא סלימאן: לא החשש.

אופיר אקוניס: לא, לא גברתי.

עאידה תומא סלימאן: לא החשש.

אופיר אקוניס: גברתי, הביטויים הללו – – –

עאידה תומא סלימאן: לא החשש, אלא המצב הקיים.

אופיר אקוניס: גברתי, לא חשש – לא, לא.

אופיר אקוניס: כיוון שאני מכיר את מערכת התועמלנות – – –

עאידה תומא סלימאן: לא החשש.

אופיר אקוניס: גברתי, אני גם יודע שאת, כי את משכילה ומלומדת, ואני לא אומר את זה מן השפה אל החוץ, את יודעת שב-100 שנות הציונות מערכת התועמלנות הבולשביקית של השמאל הקיצוני מייד האשימה גם את גדולי הדמוקרטים.

אופיר אקוניס: נדבר על זה מחר ביום הזיכרון ה-80 לפטירתו של זאב ז'בוטינסקי, איש הימין הראשון שהשמאל הבולשביקי הסית נגדו, הסית.

אופיר אקוניס: עלילות דם היו שם, נדבר על זה מחר.

אופיר אקוניס: ובכן, הם בשיטתיות, אדוני היושב-ראש, השמאל הקיצוני הזה, אשר שאב את רעיונותיו ואת יסודותיו – – –

סמי אבו שחאדה: מי שלמד דמוקרטיה מז'בוטינסקי לא יכול להגיד כלום על ד"ר עופר כסיף.

אופיר אקוניס: ידידי, בוא, בוא, עופר כסיף הרצה, היה מרצה, הוא יודע להרצות, אבל בינו לבין דמוקרטיה – – –

סמי אבו שחאדה: ברור, ברור.

סמי אבו שחאדה: אבל מי שלמד דמוקרטיה מז'בוטינסקי לא יכול – לא יכול לדבר על ד"ר עופר כסיף – – –

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת אבו שחאדה – – –

סמי אבו שחאדה: אז לפחות קצת קצת מחשבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, זה בשביל כבוד הדיון.

חמד עמאר: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כסיף נימק את ההצעה שלכם, נימק את הצעתכם בעניין אוטוקרטיה.

אופיר אקוניס: עכשיו, אני אומר לך – לך, וגם לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וגם לחבר הכנסת כסיף, ולכל הצופים בנו עכשיו בבית, וגם לחברי הכנסת היושבים על היציע: אתם יודעים – אני יודע שאתם יודעים, אני יודע את זה – שאין מדינה בעולם שבה יש זכויות למיעוט – – –

חמד עמאר: ברגע שחבר כנסת משיב לאותו שר, וגם בעמידה, אין לו זכות לבקש את זה.

אופיר אקוניס: אני משיב לך, זאת מהותה של התשובה.

עופר כסיף: לא, הוא דיבר לגופי, לא לגוף העניין.

אופיר אקוניס: לא השמצתי אותך, השבתי לך.

אופיר אקוניס: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לשמור על התקנון.

אופיר אקוניס: סגן היושב-ראש חבר הכנסת טיבי יודע שבהצעת אי-אמון משיבים למשיב, והוא לא חייב להשיב לתשובת האי-אמון, ובעיקר, חבר הכנסת כסיף, שלא הושמצת, אלא הועלו פה טענות – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא הושמץ בכלל – ממש לא, תבדקו את הפרוטוקול.

עופר כסיף: ברגע שאתה קורא לי "יהודי תורן", אתה משמיץ אותי.

אופיר אקוניס: לא נכון, ממש לא נכון.

עופר כסיף: אני מושמץ.

אופיר אקוניס: זו איננה השמצה.

אופיר אקוניס: ובכן, כפי שאמרתי גם לך, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אתם יודעים, גם חברי הרשימה המשותפת, שאין בעולם כולו – בעולם, וביתר שאת בעולם הערבי – זכויות שוות, מלאות, כמו שיש לערביי ישראל ולמיעוטים בישראל.

סמי אבו שחאדה: אין גבול לחוצפה.

סמי אבו שחאדה: אין גבול לחוצפה.

אופיר אקוניס: אז בוא תן לי דוגמאות, בבקשה, אדוני.

סמי אבו שחאדה: אין גבול לחוצפה.

אופיר אקוניס: אני אשאל אתכם כמה שאלות.

אופיר אקוניס: השרה ינקלביץ', היה פה דיון מרתק על אוטוקרטיה ודמוקרטיה – אגב, טוב שפרלמנט מקיים דיון כזה.

אופיר אקוניס: זאת ההוכחה שאין כאן אוטוקרטיה אלא דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ובכן, אתם יודעים, אני שואל אתכם על זכויות אזרח.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הקשבתי קשב רב לנאומו השקרי של חבר הכנסת כסיף.

אופיר אקוניס: אני שואל את חבר הכנסת כסיף – –

עופר כסיף: – – – אני רוצה – – –

אופיר אקוניס: – – אתה מדבר על זכויות אזרח – –

עופר כסיף: לא, אני דורש להשיב לו – – –

אופיר אקוניס: – – אולי תספר לנו איזה זכויות יש לאזרחים באיראן או בסוריה או בארץ החיזבאללה, האם ברוב הארצות – – –

ג'אבר עסאקלה: למה דווקא איראן?

אופיר אקוניס: אני שואל אתכם שאלות, מה קרה?

אופיר אקוניס: תענו על השאלות שאני מציע.

אופיר אקוניס: תענו על השאלות.

ג'אבר עסאקלה: בישראל – – – או לא?

אופיר אקוניס: אני שואל איזה זכויות אזרח יש באיראן – –

ג'אבר עסאקלה: אתה שואל, אני עונה לך.

ג'אבר עסאקלה: תשווה את עצמך – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, שב, בבקשה.

אופיר אקוניס: – – בסוריה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, שב, שב במקומך.

היבה יזבק: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת יזבק, לשבת, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, לשבת.

יריב לוין: אל תפריעו לו, אל תפריעו לו, זכותו לומר את מה שהוא חושב, תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אולי, חבר הכנסת אבו שחאדה, תעמוד איתי על הזכות – זכות היסוד בדמוקרטיה – שים לב טוב, כי אתה מממש אותה ביושבך כאן, ואני ותנועתי, תנועת הליכוד ותנועת החרות, היינו מהיום הראשון בעד הצבעתם של הערבים אזרחי ישראל, וב-1966, כששלטון מפא"י – מפא"י – שם עליכם שלטון צבאי, בא לכאן חבר הכנסת מנחם בגין ואמר: להוריד את הדבר הנורא הזה, להוריד את הדבר הנורא הזה.

אופיר אקוניס: אז אתם מטיפים לנו?

אופיר אקוניס: אז אל תטיפו לנו.

עופר כסיף: בגין לא קשור – – – אתם מכריזים מצב חירום – – –

אופיר אקוניס: אולי, אדוני היושב-ראש – – –

עופר כסיף: אם אתה רוצה, תהיה ישר עד הסוף.

עופר כסיף: בגין דיבר נגד מצב חירום – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, מספיק כבר.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף – – –

עופר כסיף: לא, אני עץ לו, לא – – – עד הסוף.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף – – –

אופיר אקוניס: אולי נדבר, אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת שחאדה, אף אחד ממילא לא שומע את הצעקות האלה.

יריב לוין: מספיק.

אנטאנס שחאדה: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, מספיק.

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: מספיק.

אופיר אקוניס: אולי, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שחאדה יספר לי – לא לי, לציבור, יספר לציבור – איזה הפגנות עושים בעולם הערבי המשוחרר, החופשי, נגד השלטון, כפי שבצדק – יש מחלוקת על תוכנן – – –

ג'אבר עסאקלה: מה זה קשור – – –

היבה יזבק: – – –

אופיר אקוניס: ודאי שזה קשור, ודאי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שחאדה, ודאי שזה קשור, ודאי שזה קשור.

היבה יזבק: תתייחס לעצמך – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

אופיר אקוניס: איזה הפגנות יש בעולם הערבי?

ג'אבר עסאקלה: דבר על כאן, דבר על כאן – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

היבה יזבק: תסתכל על עצמך – – –

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, בבקשה לשבת.

אופיר אקוניס: עכשיו אני שואל אתכם – אני שמח שהתעורר פה דיון רציני, אדוני, בין דמוקרטיה לאוטוקרטיה.

יריב לוין: זה לא דיון רציני, אלה צעקות לא רציניות.

אופיר אקוניס: לא, זה ברור, זה בוודאי.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, שב.

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, שב.

יריב לוין: יהיה לכם יום ארוך של דיונים, תוכלו לדבר, תוכלו להתייחס, אין צורך לעשות את זה באופן הזה.

יריב לוין: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מפנה שאלה לחברי הכנסת מהרשימה הערבית.

אופיר אקוניס: הם מדברים, חבר הכנסת טופורובסקי, על אוטוקרטיה.

אופיר אקוניס: אני שואל אתכם על זכויות הקהילה הלהט"בית בארצות הערביות.

אופיר אקוניס: דינם לצערי מוות, ואתם יודעים את זה.

אופיר אקוניס: וחלקם בייסורים.

אופיר אקוניס: אז אל תטיפו לנו מוסר, לא על דמוקרטיה ולא על אוטוקרטיה ולא על דיקטטורה ולא על קומוניזם.

אופיר אקוניס: אתם מדברים – – –

אנטאנס שחאדה: מה זה קשור?

אופיר אקוניס: כל הדברים האלה הם מנת חלקכם, למעט דבר אחד.

אופיר אקוניס: למעט דבר אחד: אוטוקרטיה.

אנטאנס שחאדה: תן לי – – – של מדינה ערבית כובשת – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, שוב אתה עומד?

יריב לוין: שב, בבקשה.

אופיר אקוניס: מוצאים להורג אנשים אשר – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

אופיר אקוניס: ידידי, תן לי, אני אשיב לך.

אופיר אקוניס: אתם, שמענו את הטיעונים שלכם.

אנטאנס שחאדה: תן לי מדינה אחת שעדיין כובשת עם אחר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת שחאדה, שב.

אופיר אקוניס: מייד נגיע לסוגיית הכיבוש, מייד נגיע לסוגיית הכיבוש.

ג'אבר עסאקלה: ראש הממשלה מתגאה שהוא – – –

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, מספיק כבר.

יריב לוין: רבותיי, נגמר הוויכוח.

יריב לוין: עכשיו תאפשרו לו לדבר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שחאדה, דינם של אנשים אשר רוצים לחיות את חייהם כפי שהם באמת מעוניינים בכך בארצות הערביות, ברובן הגדול, ברובן הגדול – דינם לצערי מוות ולפעמים בייסורים.

אופיר אקוניס: ואגב, אני לא מדבר על – – –

היבה יזבק: – – –

ג'אבר עסאקלה: – – – דבר על – – –

אופיר אקוניס: מה לעשות, זוהי המציאות.

אופיר אקוניס: ומה עם מתנגדי השלטון?

אופיר אקוניס: לא נדבר על הקהילה הלהט"בית אלא על מתנגדי שלטון.

ג'אבר עסאקלה: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כסיף, מתנגדי שלטון בסוריה, באיראן – – –

עופר כסיף: אתה רוצה תשובה – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, אין צורך בתשובה, שמענו את עמדתך, שמענו את עמדתך.

יריב לוין: אין צורך בשום תשובה, תוכלו לדבר בהמשך הדיונים היום.

יריב לוין: נא להירגע, מספיק כבר.

יוראי להב-הרצנו: בוא נדבר על הקהילה הגאה.

יוראי להב-הרצנו: לפני שתדבר על הקהילה הגאה תן לה זכויות מלאות.

יריב לוין: מספיק, אפשר להירגע, הכול בסדר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הרצנו, אני אומר לך, לא הייתי מציע לך – באמת, בידידות אני אומר לך – לא הייתי מציע לך להיכנס לוויכוח עם הרשימה המשותפת על גורלה של הקהילה הלהט"בית.

יוראי להב-הרצנו: יש לי ויכוח איתך, לא איתם.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה דעתי האישית, לא עמדת הממשלה, כי אינני מייצג כאן את כל הממשלה.

אופיר אקוניס: עמדתי האישית היא שהקהילה הלהט"בית בישראל צריכה וראויה לקבל את כל הזכויות, את כל הזכויות, גם בחוק פונדקאות, גם בהבאת ילדים, בכל – – –

אלכס קושניר: אז למה לא הצבעת – – –

אופיר אקוניס: אמרתי, אני בעניין זה אומר את עמדתי הפרטית.

אופיר אקוניס: עכשיו לחבר הכנסת מזהה התהליכים, חבר הכנסת יאיר גולן, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גולן, אני פשוט משיב להצעות, אתה מבקש תשובה על הדברים שהעלית.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גולן מזהה התהליכים, העלית שלושה דברים שאני מבקש להתייחס אליהם.

אופיר אקוניס: האחד, אתה איתי, חבר הכנסת גולן?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבידר, חבר הכנסת אבידר – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, הוא מדבר אל חבר הכנסת גולן ואתה עומד עם הגב אלינו ולא מאפשר לנו לשמוע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבידר, לא נימקת היום.

אופיר אקוניס: אני משיב לחבר הכנסת גולן.

יאיר גולן: תמיד איתך, איתך תמיד.

אופיר אקוניס: בשלושה דברים אני מבקש להתייחס לדבריך בהצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: אחד, עובדות סוציאליות.

אופיר אקוניס: אני שימשתי, לגאוותי, שר העבודה והרווחה בין ינואר למאי.

אופיר אקוניס: אחת הפגישות הראשונות הייתה עם אותה נציגות אשר שובתת בימים אלה, ולא תאמין מה שאני שמעתי: 30 שנה – 30 שנה – לא היה עדכון בשכר העובדות והעובדים הסוציאליים.

אופיר אקוניס: אין לי כל צל של ספק שהממשלה הזאת ושר העבודה והרווחה, שהוא חלק מהממשלה, עם שר האוצר, השר ליצמן, יביאו פתרון לדבר הזה.

אופיר אקוניס: אני אתעלם לרגע מדברים אחרים שאמרת, אבל על דבר אחד אני מבקש להשיב לך.

אופיר אקוניס: מכבסת המילים שבה השתמשת בסוף דבריך על הסיוע לעמותות.

אופיר אקוניס: אתה קורא להם, אני לא יודע מאיפה הבאת את זה, אתה קורא לכולם מבקשי מקלט.

אופיר אקוניס: ובכן, רוב גדול, רוב עצום הם מסתנני עבודה פורעי חוק.

עופר כסיף: שקר וכזב.

אופיר אקוניס: אתה משקר, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: שקר וכזב.

יריב לוין: מספיק כבר, חבר הכנסת כסיף.

יריב לוין: הוא יכול איזה משפט בלי הערת ביניים?

אופיר אקוניס: ישנם מעטים מאוד, חבר הכנסת גולן – ואתה יודע זאת, כי אתה יודע את העובדות – שהם אכן מבקשי מקלט וראויים על ידי העם היהודי ומדינת ישראל, ועונים, אדוני היושב-ראש, לקריטריונים של מבקשי מקלט כדי לקבל מקלט.

אופיר אקוניס: אבל יש פה 70,000 פחות או יותר, ורובם הגדול הסתננו ארצה באופן בלתי חוקי.

אופיר אקוניס: פסחו על מצרים, ששם יכלו לקבל – אבל לא רצו בכך – את זכויות הפליט שלהם, והסתננו – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

אופיר אקוניס: סלח לי.

אופיר אקוניס: הם הפכו את חייהם של תושבי דרום תל אביב, של תושבי פתח תקווה, של תושבי אילת לבלתי אפשריים.

אופיר אקוניס: ואתם מעדיפים, לצערי, חבר הכנסת גולן, את רווחתם של אותם מבקשי מקלט, אשר רמסו וכבשו שכונות שלמות בתל אביב, בפתח תקווה, באילת, בערד ובמקומות אחרים, וגם כאן, לא רחוק, בירושלים.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני אבקש מחברות וחברי הכנסת לדחות את כל הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: גם ביציע, בבקשה לשבת.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש מכל אחד לשבת במקומו.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חברות הכנסת מארק וגולן, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת, בבקשה, נא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת שקד, אנא לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת שקד, אנא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת, תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, לפני שנעבור להצבעה אנחנו מבקשים לכבד כעת את זכרו של חבר הכנסת לשעבר אברהם יוסף לייזרזון, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו בחודש ינואר השנה והוא בן 77.

יריב לוין: נכבד את זכרו בקימה.

יריב לוין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יריב לוין: )

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אברהם יוסף לייזרזון נולד בשנת 1943, דור שביעי בשכונת שערי חסר בירושלים, לרב שמחה בונם לייזרזון ולרחל לייזרזון, בתו של הרב חיים יהודה לייב אוירבך.

יריב לוין: לאחר פטירתו של אביו גדל אצל אחי אימו, שנחשב לאחד מגדולי פוסקי הדור, הרב שלמה זלמן אוירבך.

יריב לוין: לייזרזון למד בישיבת בית מאיר ובישיבת סלבודקה בבני ברק, שם הוסמך לרבנות.

יריב לוין: בנוסף, הוא היה בעל תואר אקדמי בניהול מערכות חינוך.

יריב לוין: לייזרזון כיהן כדובר אגודת ישראל וכיהן מטעמה כחבר המועצה הדתית בירושלים, חבר מועצת העיר וסגן ראש העירייה.

יריב לוין: בסוף שנות השישים כיהן כמנכ"ל מחלקת הקליטה של אגודת ישראל, ופעל בין היתר לקליטתם של עולי גיאורגיה, בוכרה והקווקז.

יריב לוין: לשם כך אף ביצע שליחות ארוכה בדרום אפריקה על מנת לגייס כספים למטרה זו.

יריב לוין: תוך כדי שליחותו מונה לסגן מנכ"ל החינוך העצמאי החרדי בישראל ושב לעיר הולדתו ירושלים.

יריב לוין: בשנת 1998 נבחר לייזרזון לכהן כחבר בכנסת הארבע-עשרה לאחר מימוש רוטציה באגודת ישראל.

יריב לוין: הוא כיהן כחבר בוועדת הכנסת, בוועדת החוקה, חוק ומשפט ובוועדה לענייני ביקורת המדינה.

יריב לוין: לאחר תום כהונתו כחבר כנסת שב לייזרזון לעשייתו בעולם החינוך וכיהן כיושב-ראש החינוך העצמאי.

יריב לוין: אברהם יוסף לייזרזון ראה בחינוך הדור הצעיר לערכים, לאהבת התורה ולאהבת עם ישראל את הבסיס לעשייתו הציבורית.

יריב לוין: עשייתו בתחום זה ותרומתו בתחום החינוך השפיעו על דרכם של רבים לאורך שנים ארוכות.

יריב לוין: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: אני מזמין את השר יעקב ליצמן לומר דברים לזכרו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בפרשת השבוע, פרשת דברים, אנו רואים דבר מעניין שמחבר אותנו לזכרו של הרב אברהם יוסף לייזרזון, זיכרונו לברכה.

יעקב ליצמן: כתוב בפסוק: "ואֹמר אלכם בעת ההִוא לאמֹר לא אוכל לבדי שאת אתכם – – – הבו לכם אנשים חכמים ונבֹנים וידֻעים לשבטיכם ואשימם בראשיכם".

יעקב ליצמן: משה רבנו מפקיד את המלאכה בידי נציגי העדה, "אנשים חכמים ונבֹנים וידֻעים לשבטיכם".

יעקב ליצמן: הוא אומר להם כיצד לפעול מול העם: "שָׁמֹעַ בין אחיכם ושפטתם צדק בין איש ובין אחיו ובין גרו.

יעקב ליצמן: לא תכירו פנים – – – כקטֹן כגדֹל תשמעון.

יעקב ליצמן: לא תגורו מפני איש".

יעקב ליצמן: כך היה רבי אברהם יוסף לייזרזון, זכר צדיק לברכה.

יעקב ליצמן: בדורנו זה חסרה לנו דמותו הגדולה.

יעקב ליצמן: התקיפות מצד אחד, והפשטות והחיבור לעם ולציבור, כפי שנציג ציבור צריך להיות.

יעקב ליצמן: הרב אברהם יוסף לייזרזון היה ידוע כאיש ציבור מוביל ביהדות החרדית, איש נאמן לגדולי התורה והאדמו"רים.

יעקב ליצמן: הוא היה שליח אישי למשימות ערכיות וחינוכיות, בעל יכולת רטורית אדירה, והיה מקובל מאוד בקרב כלל העדות והציבורים.

יעקב ליצמן: לא אשכח את מסירות נפשו למען קודשי ישראל, למען בית גור, למען אגודת ישראל, למען חינוך ילדי ישראל.

יעקב ליצמן: אף שפעמים רבות שילם מחיר אישי על דעותיו ודרכו, הוא לא חס על כבודו ונהג בשליחות גדולי ישראל.

יעקב ליצמן: התפקידים הרבים שבהם שימש ייזכרו לעד.

יעקב ליצמן: הרב לייזרזון שימש בתפקיד יושב-ראש החינוך העצמאי בישראל.

יעקב ליצמן: קודם לכן היה סגן ראש עיריית ירושלים, כיהן כחבר הכנסת מטעם אגודת ישראל-יהדות התורה, והגם שהיה במשך תקופה קצרה השאיר חותם גדול ועמוק למען הכלל.

יעקב ליצמן: כידוע, נשאר הרב לייזרזון יתום בגיל די צעיר.

יעקב ליצמן: מי שגידלו היה דודו הרב הגאון רב שלמה זלמן אוירבך, זכר צדיק וקדוש לברכה.

יעקב ליצמן: קרבתו הגדולה לרב שלמה זלמן אוירבך הפכה את הרב לייזרזון למקורבו ונאמנו האישי בענייני ציבור לאורך שנים.

יעקב ליצמן: ממנו ספג ולמד מהי הלכה פסוקה ומהי נעימות חן.

יעקב ליצמן: תנועת אגודת ישראל חייבת רבות לרב לייזרזון.

יעקב ליצמן: בכל ענייני הדת ובכל מערכות היהדות החרדית הוביל הרב לייזרזון את דבר אגודת ישראל ברמה ובבהירות במשך עשרות שנים.

יעקב ליצמן: זכורני מקרוב את מסירות נפשו למען החינוך העצמאי ולמען ילדי ישראל, את השקעתו הרבה למען צביון העיר ירושלים, ובמאבק הידוע במורמונים הפך לאחד מסמלי ההיכר של העיר הזו.

יעקב ליצמן: ברצוני להזכיר את בנו החשוב, הגאון הרב שמחה בונם לייזרזון, שזכיתי כשר הבריאות להעניק לו פרס לספרות, רפואה והלכה, שממשיך בדרכו, יחד עם כל בני המשפחה המפוארת.

יעקב ליצמן: יהי זכרו ברוך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן דברים לזכרו של חבר הכנסת לשעבר אברהם יוסף לייזרזון.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: כישלון ממשלת הקורונה ואיבוד השליטה על קצב ההדבקה בנגיף הקורונה; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: ממשלת נתניהו-גנץ הופכת את ישראל למדינה אוטוקרטית << נושא

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים להצבעות על שלוש הצעות האי-אמון.

יריב לוין: נא לשבת על מנת שאפשר יהיה להתחיל בהצבעה.

יריב לוין: ההצבעה הראשונה – הצבעה על הצעת האי-אמון בממשלה של סיעת יש עתיד-תל"ם, שכותרתה: כישלון ממשלת הקורונה ואיבוד השליטה על קצב ההדבקה בנגיף הקורונה.

יריב לוין: הצבעה על הצעת האי-אמון.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעות יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 34, נגד – 51, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון השנייה, הצעת סיעות ימינה וישראל ביתנו, שכותרתה: הכשלים במערכה מול נגיף הקורונה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות ימינה וישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעות ימינה וישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 28, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, גם הצעת האי-אמון הזו לא התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון השלישית והאחרונה, הצעת סיעת הרשימה המשותפת, שכותרתה: ממשלת נתניהו-גנץ הופכת את ישראל למדינה אוטוקרטית.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 24 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 24, נגד – 53, אין נמנעים.

יריב לוין: כן, חבר הכנסת טיבי?

יריב לוין: הייתה תקלה.

יריב לוין: אז אני מניח שאני מצרף את קולך בעד.

אחמד טיבי: בעד האי-אמון שלנו.

יריב לוין: בעד האי-אמון, אני אומר.

יריב לוין: אם כך, 25 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת טיבי, נגד – 53, אין נמנעים.

יריב לוין: ולפיכך אני קובע שגם הצעת האי-אמון הזו לא התקבלה.

יריב לוין: בכך הכנסת דחתה את כל שלוש הצעות האי-אמון בממשלה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת טלי פלוסקוב, יוסף ג'בארין, אורלי פרומן, יעקב אשר, ניצן הורוביץ וחמד עמאר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מחסור בכוח אדם ועומס רב על העובדים הסוציאליים; בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אליהו חסיד בנושא: ימי מחלה לעובד בבידוד; מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מנסור עבאס בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תוכנית שר השיכון החדש אינה כוללת התייחסות למצוקת הדיור בקרב האוכלוסייה הערבית; מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חברות הכנסת סונדוס סאלח ושרן מרים השכל בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: שילוב אוטובוסים פרטיים ומוניות ופיקוח על התחבורה הציבורית בעת קורונה; בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חברי הכנסת מיכל שיר סגמן ובועז טופורובסקי בנושא: ענפים שנפגעים בצורה חמורה בחודשים מאי–יולי כתוצאה מהוראות המדינה; לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [מס' מ/1309, פ/620/23; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 37, חוב' ט"ז, ישיבה 49; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס ומענקי סיוע (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקוני חקיקה), התש"ף

יריב לוין: –2020, לקריאה השנייה והקריאה השלישית.

יריב לוין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס ומענקי סיוע (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקוני חקיקה), התש"ף–2020.

משה גפני: אנחנו דנו בחוק הזה, בשורה ארוכה של נושאים שבהם אנחנו מבקשים לדחות את המועדים.

משה גפני: זאת הצעת חוק ממשלתית שאנחנו דנו בה הרבה וגם עשינו בה שינויים.

משה גפני: הוגשה גם הצעת חוק של חבר הכנסת שלמה קרעי, והיא מוזגה יחד עם הצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: בהצעה שלפני

משה גפני: כם מוצע להאריך את תוקפן של תקופות קצובות ולדחות מועדים שנקבעו בדיני המס להליכים שונים הנוגעים לנישומים ולרשות המיסים, וכן להאריך תקופות לעניין מענקי סיוע בתקופת ההתמודדות עם נגיף הקורונה.

משה גפני: הצעת החוק התבססה בעיקרה על תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (דחיית תקופות בענייני הליכי מס), התש"ף

משה גפני: –2020, שעסקו רק בעניין דחיית התקופות שנקבעו בדיני המס.

משה גפני: ועדת הכספים דנה בכמה ישיבות בעניין הצעת החוק ושמעה את עמדות חברי הכנסת, רשות המיסים וגופים שונים, כאשר הקו המנחה שעמד לנגד עיני הוועדה הוא טובת האזרחים ומתן סיוע נרחב ככל הניתן בתקופת המשבר שפוקד אותנו.

משה גפני: בעת הכנת הצעת החוק בוועדה החליטה הוועדה להסיר מהצעת החוק סעיפים רבים שהאריכו לרשות המיסים תקופות באופן ניכר לעומת האזרח.

משה גפני: בנוסף, החליטה הוועדה להוסיף פרק שלם שמעגן את מענקי הסיוע לעצמאים ולשכירים בעלי שליטה ומענקים לעסקים בעד השתתפות בהוצאות קבועות בתקופת ההתמודדות עם נגיף הקורונה – שניתנים כבר – וכן הארכת המועדים להגשת הבקשה וקבלת המענקים.

משה גפני: בנוסף, הוועדה קבעה הסדר נוסף לעניין מיסוי מקרקעין.

משה גפני: הוועדה דנה בעניין הזה, וחבר הכנסת שלמה קרעי וקבוצת חברי הכנסת הגישו גם הצעת חוק פרטית, שמוזגה, ובעצם זה נקבע בתוספת לחוק הקיים.

משה גפני: אנחנו דיברנו על זה כמה פעמים, חברי הוועדה והוועדה כולה.

משה גפני: אם בתקופה שבין 1 למרץ 2020 ל-1 לאוקטובר 2020 מסתיימת תקופה לשחלוף דירה יחידה, בין מקבלן או שלא מקבלן, או במסגרת קבוצת רכישה, לעניין מס רכישה; או שמסתיימת תקופה לעניין מס שבח, בהקשר של דירה יחידה – תקופת שבעת החודשים האמורה לא תימנה בפרק הזמן הקבוע באותם עניינים.

משה גפני: אז, כשהגיע החוק הזה, אנחנו קבענו שיש פרק זמן של 18 חודשים שבהם הוא צריך למכור את הדירה הראשונה כדי שהוא יהיה פטור ממס רכישה לדירה השנייה.

משה גפני: אבל היום, כשאנחנו בתקופת הקורונה, נתנו אורכה נוספת של שבעה חודשים, מכיוון שאדם היום בתקופה הזאת מתקשה לרכוש או למכור דירה.

משה גפני: עוד ביקשה הוועדה תיקונים נוספים שנקבעו כבר בתקנות או שהובאו לאישור, כגון לעניין השבת 1/6 מס רכישה לגבי מכירת זכות במקרקעין שקיימת לגבי התוכנית שמתירה בנייה על קרקע של דירה אחת לפחות שמיועדת למגורים, או הארכת הפטור מיבוא טובין לעולה חדש או לתושב חוזר שמביאים איתם חזרה לארץ מיטלטלים עד לסוף שנת 2020, אם עלו או חזרו ארצה בין 1 במרץ 2020 ל-31 באוגוסט 2020.

משה גפני: בנוסף, לבקשת הוועדה רשות המיסים תיקנה את תקנות מס ערך מוסף לעניין חובות אבודים, כך שבתקופת שלוש השנים להכרה בחוב כחוב אבוד לפי התקנות לא תימנה התקופה שמיום 22 במרץ 2020 עד ל-31 במאי 2020, כפוף לתנאים שנקבעו בתיקון לתקנות.

משה גפני: הצעת החוק הוגשה ללא הסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית בנוסח עם התוספות שאישרה הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: אין הסתייגויות אבל יש בקשות דיבור.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה רוצה לדבר?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אני מתנצל.

חמד עמאר: יש לך חמש דקות.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להשתדל לא לדבר בטלפון תוך כדי דיון בתוך המליאה.

חמד עמאר: יש לך חמש דקות, אדוני, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול מתנצל, כי לא הייתי בפוקוס, אז צר לי.

חמד עמאר: חיפשנו אותך.

מיקי לוי: אני מתנצל שלא הייתי בפוקוס.

מיקי לוי: קראת לי כמה פעמים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ידידי חבר הכנסת הרב משה גפני, אני פה ביציע.

מיקי לוי: יושב-ראש ועדת הכספים נוהג לומר כי הצעת חוק לא יוצאת מהוועדה כפי שהיא נכנסת לוועדה.

מיקי לוי: כך קרה גם עם הצעת החוק הזו, ולצד התמיכה והסיוע של יושב-ראש הוועדה וידידי חבר הכנסת קרעי הצלחנו לייצר פה לא מעט שינויים לטובת הציבור בישראל, ואכן החוק שנכנס לוועדה יצא שונה לחלוטין.

מיקי לוי: אחד השינויים המרכזיים שנולד כתוצאה מהמאבק שאנחנו מובילים ביחד, חבר כנסת קרעי, מאז פרוץ משבר הקורונה, נוגע למס הרכישה למשפרי הדיור.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה על שיתוף הפעולה, תודה רבה על היוזמה, באמת ראוי לציון.

מיקי לוי: יש הרבה מאוד נושאים כלכליים, ואני יכול להגיד לכנסת שחבר כנסת קרעי ואנוכי רואים עין בעין את טובת הציבור מתוך הבנה באמת מוחלטת בנושאים כלכליים.

מיקי לוי: הוויכוחים בינינו זה קצה-קצהו, ולרוב אנחנו מסכימים, משתפים פעולה ואפילו יוזמים מפגשים עם גורמים חיצוניים יחד.

מיקי לוי: אז תודה רבה לך.

מיקי לוי: תודה רבה על השותפות לדרך.

מיקי לוי: אני מאוד מעריך את הידע שלך, את היכולות שלך, אני מודה על שיתוף הפעולה מכל הלב.

מיקי לוי: אחד השינויים המרכזיים שנולד כתוצאה מהמאבק שאנחנו מובילים, חבר הכנסת קרעי ואנוכי, מאז פרוץ משבר הקורונה, נוגע למס רכישה למשפרי דיור.

מיקי לוי: כידוע, למי שרכש דירה חדשה ישנו חלון זמן של שנה וחצי למכור את דירתו הקודמת ולשלם מס רכישה מופחת.

מיקי לוי: בתום השנה וחצי, המס קופץ באופן משמעותי.

מיקי לוי: משבר הקורונה, שיצר משבר קורונה כלכלי וחברתי, הקפיא את שוק הדירות.

מיקי לוי: כך, זוגות רבים שבחרו לשפר דיור עמדו בפני מצב שהם לקראת סיום חלון הזמן של השנה וחצי, ואז יידרשו לשלם מס גבוה משמעותית בעת המכירה.

מיקי לוי: הבשורה שהבאנו בתיקון הזה היא שכל מי שהשנה וחצי לגביו מסתיימת בין 1 באוקטובר ל-1 במרץ מקבל מאותו מועד עוד שבעה חודשים – שבעה חודשים כדי למכור את דירתו במס מופחת.

מיקי לוי: זו בהחלט בשורה טובה לכל מי שהיה צריך למכור את דירתו ולא הצליח.

מיקי לוי: אני מקווה כי תיקון זה יסייע.

מיקי לוי: בנוסף, הצלחנו לדחות את המועדים של הגשת בקשות הסיוע לפעימות השנייה והשלישית, זאת לצד הארכת מועדים לתשלום מס בשורה ארוכה של תיקונים.

מיקי לוי: זה חוק חשוב, שיסייע לאזרחי ישראל ולעצמאים ולמעסיקים במיוחד בתקופה קשה זו.

מיקי לוי: אני מבקש להודות גם לשר האוצר ישראל כץ, גם לגבי הקשב שלו להערות חברי הכנסת היום בוועדת הכספים.

מיקי לוי: על אף המתקפה שספג מבית, אני שמח שהשר כץ קיבל את ההסתייגות שלי שמתווה הסיוע יוכל לחול גם על מחזור של 100 מיליוני שקלים שיש לו הפסדים של 80%.

מיקי לוי: חברי חבר הכנסת גפני, העלינו את זה יחד בוועדת הכספים.

מיקי לוי: היום העליתי את זה כהסתייגות בפני השר כץ.

מיקי לוי: הוא ניאות לבקשתי וענה עליה בחיוב.

מיקי לוי: חברות כמו ענף התיירות, שמעסיקות מאות ואף אלפי עובדים ונוכח סגירת השמיים יש חשש כבד לקריסתן – יש לנו אחריות לציבור העובדים וכן לשמור על החברות האלה פועלות.

מיקי לוי: בתקופות של שמיים פתוחים הן מנוע צמיחה מרכזי למשק, גם בהכנסת מיליוני תיירים לכאן, שמגדילים את הכנסות המדינה, ומסייעות להרבה מאוד עסקים קטנים.

מיקי לוי: בימים שבהם ישנם גורמים בממשלה ובכנסת המנסים לצמצם את עצמאות הכנסת ואת היכולת של הכנסת לפקח על עבודת הממשלה, להקשיב, לבקש נתונים, לשמור, לשמוע את הציבור שהחלטות הממשלה והכנסת משפיעות עליו, אני גאה לקחת חלק בתהליכים שמשקפים את החשיבות של עצמאות הבניין הזה.

מיקי לוי: ואני מודה ליושב-ראש ועדת הכספים, שיש לו חלק חשוב בכך.

מיקי לוי: נכון, עדיין יש לא מעט תיקונים שיש צורך להכניס בנוסח חוק הסיוע, ובכלל זה סיוע לעסקים שבמאזן שלהם נרשם הפסד ב-2018 וב-2019 והם מושבתים.

מיקי לוי: יש להוסיף לכך עוד את כל נושא רשות המיסים ולייעל את הממשק.

מיקי לוי: שוב, תודה רבה.

מיקי לוי: ותודה רבה לך, אדוני, על תוספת הזמן.

חמד עמאר: תודה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה, עד חמש דקות.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מיקי, חברי מיקי לוי, מיקי, אחרי כל המחמאות שלך אנחנו צריכים איזה ריב עסיסי כדי לתקן את הנזק שאתה עושה לי בפריימריז.

משה ארבל: אני מאמין – – –

קריאה: הוא לא יודע איזה נזק הוא עשה לעצמו.

שלמה קרעי: מיקי, חבר הכנסת מיקי לוי, באמת איש אשכולות, עושה לילות כימים כאן במליאה, האחרון מקרב חברי אופוזיציה שנשאר כאן לומר את מה שיש לו לומר באמת.

שלמה קרעי: בוועדת הכספים אנחנו משתפים פעולה בצורה מאוד הדוקה.

שלמה קרעי: אין קואליציה ואופוזיציה במאבק הזה, בעיקר בתקופה הזאת של המשבר של הקורונה.

שלמה קרעי: מיקי, אם כבר דיברת והזכרת את הפגישות שאנחנו עושים עם גורמי חוץ, אז צריך שוב פעם להידרש לנושא אחר עם משה ברקת, שזה הנושא של דמי הניהול בקופות הגמל, ששם כל אלה שכמה חודשים לא עבדו, דמי הניהול שלהם קפצו למקסימום כי הם לא מפרישים כבר לקופות הגמל.

שלמה קרעי: זה דבר שפוגע מאוד באזרחים.

שלמה קרעי: אנחנו צריכים להידרש אליו.

שלמה קרעי: אני מודה לך, מיקי, על שיתוף הפעולה, ואני מקווה שנמשיך ככה הלאה.

שלמה קרעי: יושב-ראש הוועדה, באמת, הבלתי-נלאה, שלא רואה אף אחד בעיניים, ולא משנה ממשלה, קואליציה, אופוזיציה, שטובת אזרחי ישראל ניצבת בפניו – הוא נאבק ועושה את הכול.

שלמה קרעי: ראינו את זה גם היום, ראינו את זה גם בדיונים הקודמים בכל השנה האחרונה, ואני זוכה להיות שותף לדיוני הוועדה האלה.

שלמה קרעי: אז תודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, על שדחפת ושתמכת ושדאגת שההצעה תמוזג, בסופו של דבר, עם ההצעה הממשלתית.

שלמה קרעי: חשוב להזכיר גם את היועצת המשפטית לוועדה, שגית, שניסחה והגיעה, וגם ב-24:00 היא מגיבה לווטסאפ ועונה ועושה עבודת קודש באמת, למרות עבודתה הנוספת כממלאת מקום היועץ המשפטי לכנסת.

שלמה קרעי: אז יישר כוח גם לה וגם לכל הצוות, לתמיר ולכל הצוות, ולכל חברי הוועדה, שהצטרפו גם להצעת החוק הזו.

שלמה קרעי: הצעת החוק, כמו שהזכיר מיקי – אני לא אאריך יותר מדי, אבל אגיד את זה בקצרה, כי יש עדיין כמה דברים שדורשים שיפור.

שלמה קרעי: אדם שקנה דירה שנייה כדי לשפר את הדיור, יש לו על פי חוק שנה וחצי למכור את הדירה הראשונה.

שלמה קרעי: אם לא הצליח למכור את הדירה הראשונה במשך שנה וחצי, הוא צריך לשלם מס רכישה על הדירה החדשה ומס שבח בעת מכירת הדירה הישנה.

שלמה קרעי: יש לו פטורים משני המיסים האלה בתוך אותה שנה וחצי.

שלמה קרעי: מה שקורה הוא שבתקופת הקורונה, מאז חודש מרץ, יש ירידה במחירי הדירות, ואנשים שהגיעו לתקופה הזאת ועדיין לא מכרו את דירתם הראשונה נתקעים ולא מצליחים למכור את הדירה.

שלמה קרעי: הם יכולים למכור אותה בהפסדים גדולים.

שלמה קרעי: והם פשוט עושים חישוב: מה עדיף לנו להפסיד: את המחיר של הדירה, שאנחנו צריכים להוריד, או את מס הרכישה ומס השבח?

שלמה קרעי: אז אנחנו באנו לטובתם של אותם אלפי ואולי עשרות אלפי קונים שקנו דירות בשנה וחצי האחרונות, ואמרנו: מי שנכנסה תקופת הפטור שלו לתוך תקופת הקורונה ולמעשה הסתיימה בתוך תקופת הקורונה, בין 1 במרץ לבין 1 באוקטובר – בינתיים – התווספו לו שבעה חודשים על תקופת הפטור הזו, גם למס רכישה וגם למס שבח.

שלמה קרעי: אבל מה הבעיה?

שלמה קרעי: הבעיה היא, אדוני יושב-ראש הוועדה, שיצרנו קצת עיוות.

שלמה קרעי: דיברנו על זה בוועדה, שיכול להיות שמי שהסתיימה תקופת הרכישה שלו בחודש מרץ או בחודש אפריל, יקבל עוד חודש וחצי נוספים אחרי אוקטובר, אבל מי שהסתיימה התקופה שלו ב-2 באוקטובר לא מקבל עוד יום אחד הארכה.

שלמה קרעי: את העיוות הזה העלינו בוועדת הכספים.

שלמה קרעי: רשות המיסים החליטה שהיא יכולה לבוא להסכמה, להגיע איתנו להסכמה רק לגבי כאלו שהתקופה שלהם הסתיימה בתוך אותם שבעה חודשים, ואם עד 1 באוקטובר לא נצא מהמשבר הזה ועדיין מחירי הדירות יהיו בשפל ותהיה ירידה של מחירי הדירות, אנחנו נדאג להביא את הצעת החוק מחדש או לתקן מחדש עם הצעת חוק חדשה.

בועז טופורובסקי: כבר יצאנו מזה.

בועז טופורובסקי: אנחנו עוד חודשיים וחצי באוקטובר – – –

שלמה קרעי: נכון, חודשיים.

מיקי לוי: הכול נכון.

מיקי לוי: אנחנו לא הולכים לשום מקום.

שלמה קרעי: אנחנו לא הולכים לשום מקום, חבר הכנסת טופורובסקי.

שלמה קרעי: אני קיבלתי גם את ההערה שלך.

שלמה קרעי: אנחנו גם דנו עליה בוועדת הכספים.

שלמה קרעי: ואני מבטיח לך – והינה, גם מיקי לוי פה ויושב-ראש הוועדה חבר הכנסת גפני.

שלמה קרעי: אמרנו את זה גם בוועדה: אנחנו לא נשאיר את זה פתוח ונטפל בזה כשיגיע הזמן.

שלמה קרעי: נותנים לנו משהו – לוקחים.

שלמה קרעי: קודם כול לקחנו את שבעה החודשים האלה.

שלמה קרעי: נגיע לגשר, נעבור גם אותו, בעזרת השם.

חמד עמאר: תודה רבה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ינון אזולאי – מוותר; חבר הכנסת נפתלי בנט – איננו; חברת הכנסת איילת שקד; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'; חבר הכנסת מתן כהנא; חבר הכנסת אופיר סופר; חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, ואחריו – חבר הכנסת יבגני סובה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלי אבידר, אם אתה רוצה לדבר, תרד לכאן, אם אתה רוצה לדבר מכאן, כי אחריו אתה.

אלי אבידר: מה?

חמד עמאר: אתה אחריו.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם, לא בלב קל אני אומר את הדברים: מדינת ישראל עברה כבר משברים גדולים, היא עברה מלחמות.

עודד פורר: עברנו מבצעים, עברנו מלחמות בתנאים הרבה יותר גרועים ממה שמדינת ישראל מכירה היום.

עודד פורר: וגם ברמה הכלכלית עברנו משברים.

עודד פורר: אבל מעולם מעולם לא נתקלנו במשבר שבו ניהול המדינה מופקד בידיים כל כך חסרות אחריות כמו שאנחנו רואים במשבר הזה.

עודד פורר: לא יכול להיות שכשהמשק סוער, הספינה מאיימת לטבוע, אדוני היושב-ראש, אתה רואה את הקברניטים רבים על הסיפון באיזה צבע צובעים, בזה הם עסוקים.

עודד פורר: בדיון היום בוועדת הכספים מתווכחים שר האוצר ויו"ר הקואליציה כל אחד על האג'נדה הפוליטית האישית שלו.

עודד פורר: כאילו אין מיליון מובטלים.

עודד פורר: כאילו אין אנשים שלא יודעים איך הם גומרים, לא את החודש – את השבוע, איך הם יעבירו את השבת הקרובה.

עודד פורר: בזה צריך להתעסק.

עודד פורר: בזה הם צריכים לעסוק יום ולילה.

עודד פורר: הם עסוקים פעם אחר פעם בכותרות שלא מגובות בתוכניות.

עודד פורר: אנחנו רואים את הכותרת.

עודד פורר: אנחנו רואים את מסיבת העיתונאים, ויום אחרי כן אנחנו מגלים שלא היה דיון מקצועי, שלא הכינו את הדברים כמו שצריך.

עודד פורר: חוסר הוודאות שיורד למטה לציבור הוא בלתי נתפס, ואי-אפשר בתוך הים הסוער הזה להתנהל כשהקברניט והקברניט הרזרבי כל אחד מהם בכלל משדר מסרים אחרים.

עודד פורר: כשהוא אומר: ימינה, הוא מתכוון לשמאלה, אבל כשהוא אומר: שמאלה, הוא מתכוון לימינה.

עודד פורר: הספינה הזאת שטה בקביעות להתנגשות לתוך קרחון.

עודד פורר: ואנחנו צועקים להם, ואנחנו אומרים להם: חבר'ה, תתעשתו, תתאפסו על עצמכם.

עודד פורר: זה לא עניין של קואליציה–אופוזיציה.

עודד פורר: הדיונים בוועדת הכספים – ויודע את זה היושב-ראש – הם לא דיונים של קואליציה–אופוזיציה.

עודד פורר: הם דיונים של מציאת פתרונות אמיתיים.

עודד פורר: כשאני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים הזמנית דרשתי שהדברים יבואו לדיון בכנסת, כי בכנסת מתקנים את החוקים לטובת כלל האזרחים.

עודד פורר: וכשהם העבירו את זה בממשלה בלי לעבור דרך הכנסת, שם נולדו כל הטעויות.

עודד פורר: אז עכשיו הם באים לכנסת, ואומר שר האוצר: מה שהבאתי, כמו שזה נכנס ככה זה יוצא.

עודד פורר: ופה עשינו דיון על החוק שאתה העברת לו, על הסיוע למעסיקים, 6 מיליארד שקל; לפני חודש, לילות העסיקו פה את הכנסת.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע כמה כסף בוצע מה-6 מיליארד שקל סיוע למעסיקים?

עודד פורר: אפס.

עודד פורר: אפס.

עודד פורר: אפס שקלים, וזה כשעסקים קורסים ופושטים את הרגל.

עודד פורר: על זה אנחנו מדברים.

עודד פורר: כולם אלופים בלהאשים את הפקידים – – –

עפר שלח: אבל זה הפקידים של האוצר.

עודד פורר: שאף אחד לא יגיד מילה בעניין הזה.

עודד פורר: אני אומר לכם: לכל פקיד יש בוס, והבוס שלו זה או השר או ראש הממשלה.

עודד פורר: אם אתה כשר לא יודע לנהל פקידים – – –

שלמה קרעי: – – –

עודד פורר: אני אומר לך, אם אתה, כשר, לא יודע לנהל פקידים, שים את המפתחות.

עודד פורר: אני אומר לך, חבר הכנסת קרעי, אני ניהלתי משרד ממשלתי, הייתי מנכ"ל משרד ממשלתי.

עודד פורר: רבתי עם היועצת המשפטית ורבתי עם החשבת ורבתי עם מנהלי האגפים, אבל לא היה דבר אחד, אחד, שרציתי לעשות, תוכנית אחת שהאמנתי בה שהיא נכונה למען הציבור הישראלי, והיא לא קרתה.

עודד פורר: אחת.

שלמה קרעי: אבל אתה יודע – – –

עודד פורר: אתה יודע למה?

עודד פורר: כי ניהלתי את המשרד, כי ניהלנו את המערכת.

עודד פורר: אתם עסוקים בניהול הבחירות הפנימיות שלכם, בזה אתם עסוקים.

עודד פורר: ומדירים מתוך התוכניות הכלכליות שלכם – את מי?

עודד פורר: את מי אתם שמים בצד?

עודד פורר: את הסטודנטים, את החיילים המשוחררים, את החבר'ה שמתחת לגיל 28 – אותם אתם זורקים מתחת לגלגלים.

עודד פורר: החייל המשוחרר שיש לו פיקדון, וכמה נלחמו פה, בבניין הזה, כדי שלחיילים משוחררים יהיה פיקדון שיסייע להם, אומרים לו: אתה לא צריך סיוע, קח את הפיקדון.

עודד פורר: באמת תודה רבה.

עפר שלח: זה כסף שלו.

עודד פורר: נתתם לי את הכסף שלי, לאכול את הכסף שלי, שאמור לשמש ללימודים, לבניית עסק, לחתונה.

עפר שלח: וגם בקמצנות.

עודד פורר: זה הכסף שחסך החייל בשירותו הצבאי.

עודד פורר: על זה אמרתם לו – יש את אלה שלומדים בישיבה, הם לא משרתים בצה"ל, אבל אין להם פיקדון.

עודד פורר: אז עכשיו אלה שיש להם פיקדון, לוקחים להם את הפיקדון ואומרים להם: זה הסיוע.

עודד פורר: אני אומר לכם, ואני אומר לכם את זה, חבריי בליכוד, ואני אומר את זה גם לך, יושב-ראש ועדת הכספים, וחשוב שתשמע, חבר הכנסת גפני.

עודד פורר: חבר הכנסת גפני, אני אומר לך: אם אתם תעבירו בוועדת הכספים תוכנית שתתעלם מהחיילים המשוחררים ותחשוב שהשימוש בכספי הפיקדון שלהם זה סיוע, אתם תוסיפו חטא על פשע, וכל אחד שירים את ידו בעד תוכנית כזאת, כשלא יפתרו לא לחיילים המשוחררים, לא לסטודנטים ולא לצעירים מתחת לגיל 28 גם את הבעיות – כי מי שרעב בגיל 27, הוא רעב בדיוק כמו זה שרעב בגיל 29.

עודד פורר: בדיוק אותו דבר.

חמד עמאר: נא לסיים, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה גפני: זה סודר.

ינון אזולאי: עודד, זה הסתדר, מתחת לגיל 28.

עודד פורר: אם יש לך ילד.

חמד עמאר: יסכם את הדיון חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: בבקשה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: אז אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני לא רוצה לסכם את הדיון, הוא רוצה הצבעה.

משה גפני: אני רוצה, בטח.

חמד עמאר: אתה רוצה?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: גפני.

עפר שלח: מצביעים, גפני.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תעלה למעלה, בסדר.

חמד עמאר: גם חבר הכנסת ינון.

חמד עמאר: כולם לעלות לשבת, לעלות למעלה.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת להיכנס.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני, אתה רוצה לסכם את הדיון, בבקשה.

חמד עמאר: תעלה לכאן, תסכם את הדיון.

חמד עמאר: אתה לא – נעבור להצבעה, אחרי שכולם יגיעו.

חמד עמאר: אני מחכה עד שכולם יגיעו לשבת במקומות שלהם.

חמד עמאר: מי שלא ישב במקום שלו, ייכנס לפרוטוקול, לא לספירה.

שלמה קרעי: – – –

חמד עמאר: אתה יכול לעלות למעלה, כולם עלו.

חמד עמאר: חבר הכנסת שלמה קרעי, נתתי זמן לעלות למעלה.

חמד עמאר: אני מבקש שתעלה למעלה.

חמד עמאר: לשבת במקומותיכם.

חמד עמאר: מי שלא ישב במקום שלו, לא אספור אותו, הוא יהיה רק לפרוטוקול.

חמד עמאר: אני נתתי זמן לעלות, בבקשה לעלות.

חמד עמאר: מי שלא רוצה שאני אספור אותו, ואכניס אותו לפרוטוקול, שיישאר כאן למטה.

חמד עמאר: תודה רבה לכולם.

חמד עמאר: נא לשבת במקומותיכם.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס ומענקי סיוע (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקוני חקיקה), התש"ף

חמד עמאר: –2020, נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–8 – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

אדוני היושב-ראש – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב אשר, אני אוסיף אותך, כי אתה צריך להציג את הצעת החוק הבאה.

חמד עמאר: בעד – 34, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה, ואנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס ומענקי סיוע (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה – תיקוני חקיקה), התש"ף

חמד עמאר: –2020, נתקבל.

חמד עמאר: בעד 28, אין נמנעים, אין מתנגדים, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: [מס' מ/1308; דברי הכנסת, חוב' י"ב, ישיבה 37, חוב' י"ג, ישיבה 38, חוב' י"ד, ישיבה 41, חוב' י"ח, ישיבה 54; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון מס' 2), התש"ף–2020, לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון מס' 2), התש"ף–2020.

יעקב אשר: בשל חשש הממשלה מהתפשטות נגיף הקורונה במתקני הכליאה, שאינם מאפשרים ריחוק, החשיפה הרבה של עצורים ואסירים המובאים לדיונים בעניינם בבית המשפט, ובשל החשש מההשלכות של התפרצות הנגיף בתוך האוכלוסייה המיוחדת של האסירים והעצורים, שחלקם נמנים עם קבוצות סיכון, הותקנו כמה תקנות שעת חירום המסדירות את דרכי השתתפותם בתקופה זו, כך שחלק גדול מהדיונים יתקיימו באמצעות היוועדות חזותית, VC.

יעקב אשר: בטרם פקעו תקנות שעת החירום הונחה בפני הכנסת הצעת חוק ממשלתית המבקשת להסדיר את הנושא, כדי לאפשר לוועדה ללבן את הסוגיות העולות בהצעת החוק מכל ההיבטים, וזאת למשך 30 ימים – אשר הוארכו ב-30 ימים נוספים בשבוע שעבר במטרה לאפשר לוועדת החוקה להשלים את דיוניה כאמור.

יעקב אשר: בעת קבלת החוק להארכת התקש"ח הוסיפה הוועדה דרישה שלפיה כל עצורי הימים יובאו לבית המשפט לדיון הראשון במעצרם, בשל החשיבות הרבה במיוחד בנוכחות בשלב זה.

יעקב אשר: ואולם, נוכח העלייה הרבה בתחלואה התעוררו מצבים שבהם לא ניתן להביא את כלל עצורי הימים כאמור, ובהתאם לכך מוצע לקבוע, לבקשת הממשלה, כמה חריגים: האחד, ככל שעצור נמצא בבידוד הוא ישתתף בדיון בעניינו בדרך של VC, כדי שלא לסכן את העצורים השוהים עימו בדרך; כך גם לעניין עצור שיש חשש ממשי שנדבק לאחר שהיה חשוף מאוד למי שהיה במגע הדוק עם חולה, עד לבדיקתו או להסרת החשש, אך לא יותר מ-96 שעות.

יעקב אשר: בנוסף, מוצע לקבוע כי אם יהיה סיכון מוגבר להתפשטות הנגיף בבתי הכליאה תהיה לשר המשפטים, יחד עם השר לביטחון הפנים, סמכות להכריז על הגבלה מלאה של הדיונים בנוכחות, כך שהעצורים והאסירים בבית מעצר מסוים או בכל בתי המעצר לא יצאו כלל לדיונים בבתי המשפט, אלא הדיונים יתקיימו בהשתתפותם בהיוועדות חזותית, וזאת לתקופה של עד 14 ימים.

יעקב אשר: השרים רשאים לחזור ולהכריז על תקופות נוספות כאמור.

יעקב אשר: ההחלטה על הכרזה או על הארכתה תובא מייד לאחר קבלתה לאישור ועדת החוקה, שרשאית לבטלה.

יעקב אשר: יצוין כי במקביל פועלת ועדת החוקה, במסגרת דיוניה בהצעת החוק, לקידום דרכים נוספות שיגדילו את מספר הדיונים המתקיימים בנוכחות פיזית של עצורים ואסירים.

יעקב אשר: כל זאת, במטרה לשמור מחד על בריאותם, ומאידך – על זכויותיהם להליך ראוי והוגן.

יעקב אשר: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שהכינה הוועדה.

יעקב אשר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: לחוק הזה יש מסתייגים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת המסתייגים.

חמד עמאר: מקבוצת יש עתיד, חברי הכנסת לפיד, יעלון – נתחיל עם יואב סגלוביץ'.

חמד עמאר: עשר דקות, בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אחריו – מיקי לוי, חמש דקות.

חמד עמאר: אחריהם תהיה הרשימה המשותפת, כל אחד שלוש דקות.

חמד עמאר: אנחנו נקבל רשימה מסודרת.

חמד עמאר: אחריהם – ישראל ביתנו, שעדיין לא הביאו רשימה.

חמד עמאר: כולם חמש דקות.

חמד עמאר: אלה הסתייגויות, חמש דקות לכל הסתייגות, חמש דקות כל אחד.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: עשר דקות.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חבר הכנסת, חבר הכנסת יעקב אשר, יושב-ראש הוועדה, אני קודם כול מודה ליושב-ראש הוועדה וליושב-ראש הכנסת, שאפשרו לנו להביע את דעתנו על החוק הזה ולא להמשיך בדיוני הוועדה תוך כדי – דבר שהייתה עליו החלטה.

יואב סגלוביץ': ואני אומר את זה כאן, כמו שאמרו חבריי לפניי: התהליך הזה שאנחנו נדרשים להגיע לדיונים בוועדה בזמן שיש מליאה זה בלתי תקין.

יואב סגלוביץ': אין לזה הצדקה, זה לא ענייני, זה מיותר, זה מבולבל, והתוצאה היא כאן.

יואב סגלוביץ': הפכו גם את הסדר: לפי הסדר היינו צריכים לדבר על החוק של הסמכת השב"כ.

יואב סגלוביץ': יעקב, אני הייתי בדרכי אליך, כי אמרו שמייד אחרי הקודם אני אבוא.

יואב סגלוביץ': ואז מתקשרים אליי: דחוף דחוף תגיע.

יואב סגלוביץ': אז אני מתנצל מראש אם מה שאני אגיד עכשיו הוא לא מספיק מהוקצע ולא מספיק חכם ולא מספיק מדויק – לא היה לי זמן להתכונן.

יואב סגלוביץ': אבל אחרי שאמרתי את הפתיחה הזאת, אני אציג כמה מילים באמת וברצינות.

יואב סגלוביץ': החוק הזה, צריך להסתכל על הראייה היותר-רחבה שלו.

יואב סגלוביץ': הוא תחילתו של מימוש הפנטזיה הבלתי-מוצדקת, הבלתי-נכונה, הבלתי-ראויה, של גורמים כאלה ואחרים שרוצים לעבור לוויעוד חזותי לגבי הארכות מעצר ללא קשר לחירום.

יואב סגלוביץ': היה ניסוי כזה פעם, היה ניסוי שנכשל, אבל כולם רוצים, ורוצים לא מהסיבות הנכונות.

יואב סגלוביץ': רוצים מהסיבות של הלוגיסטיקה, של הנוחות, לא מהסיבות המרכזיות, שהן זכויות העצורים והאסירים.

יואב סגלוביץ': ואני, אדוני, אומר לך שאנחנו יושבים פה ושומעים כל יום זעקת שבר אחרת.

יואב סגלוביץ': קריאת הקרב האינדיאנית הידועה החדשה, שהתחדשה בימים אלה: קורונה, קורונה.

יואב סגלוביץ': אנחנו גדלנו על ברכיהם – או לפחות אני – של ספרים של "וינטו", ו"יד הנפץ", סרטי מערבונים, ואני מרגיש אותו דבר.

יואב סגלוביץ': הממשלה הזאת זו היא השולפת הכי גדולה במערב.

יואב סגלוביץ': פתאום מסתבר שיש עצורים.

יואב סגלוביץ': פתאום המציאו פטנט של ויעוד חזותי.

יואב סגלוביץ': אז אני אספר לכם כמה דברים שאולי יעקב אשר לא אמר, לא גילה, משהו בדיוני הוועדה.

יואב סגלוביץ': ואני אכניס אתכם מאחורי הקלעים, שהם אולי פחות מעניינים, כי צריך לקרוא את דברי הכנסת ודברי הוועדה בשבילם: האוכלוסייה של העצורים והאסירים היא האוכלוסייה החלשה ביותר בחברה, בחולשה המאוד-פשוטה: אין להם את יכולת הדיבור, הדברור, היועצים, הלוביסטים.

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה בזהירות; אולי יש פה כמה שבכל זאת יכולים להיות לוביסטים לעניין הזה, אבל בואו נשים את זה בצד.

יואב סגלוביץ': היא אוכלוסייה חלשה.

יואב סגלוביץ': ומה עושים עם אוכלוסייה חלשה?

יואב סגלוביץ': משתמשים בכוח של שלטון.

יואב סגלוביץ': עכשיו, תראו, מדבר איתכם בן אדם שהוא לא נחשב בעברו ל"צמחוני", במירכאות, יתר על המידה.

יואב סגלוביץ': אני עסקתי בתחומי האכיפה.

יואב סגלוביץ': אני מכיר את בתי הסוהר, אני מכיר את תנאי השהייה שם.

יואב סגלוביץ': לא פעם הארכתי מעצר לאנשים.

יואב סגלוביץ': לא פעם התעקשתי, גם מול ועדות הכנסת, על דברים שקשורים לאכיפה, שקשורים למשטרת ישראל, אבל בכזה דבר לא נתקלתי.

יואב סגלוביץ': מדינת ישראל מפקיעה מעצמה – או יותר נכון כנסת ישראל מפקיעה מעצמה את ההחלטה ואת הזכות להחליט על מצב חירום.

יואב סגלוביץ': שני אדונים, ושניים בלבד, ואינני מזלזל בהם ברמה האישית – אחד כינויו ושמו ותוארו שר המשפטים של מדינת ישראל, והשני השר לביטחון הפנים – הם יכולים לבד; לא מליאת הממשלה, לא מליאת הממשלה.

יואב סגלוביץ': תראו איזה דיונים עמוקים עושים פה, ובצדק – עמוקים, לא בטוח בעצם; איזה דיונים עושים פה על סגירת מסעדות, בתי ספר, במליאת הממשלה.

יואב סגלוביץ': יוצאים ספינים, יוצאים פושים, יוצאות הדלפות.

יואב סגלוביץ': שמעתי את השר אדלשטיין, שטענו היום בפניו באי-אמון לגבי הטיפול במשבר הקורונה, איך הוא התלונן על זה שבממשלה מדליפים – חשבתי שהוא מהאופוזיציה.

יואב סגלוביץ': הוא עמד פה והתלונן: זה ממש חמור, פוגע בתפקוד הממשלה.

יואב סגלוביץ': אז גם אדלשטיין, שלא נמצא פה עכשיו, בטח יספרו לו: שני שרים; לא צריך שר אחד כמוהו, שניים לבד מחליטים שבתי הסוהר סגורים.

יואב סגלוביץ': באיזה מובן סגורים?

יואב סגלוביץ': לא יביאו עצורים ואסירים לדיון בבתי משפט.

יואב סגלוביץ': זה לא עובר למליאת הממשלה, ורק מקבלים את אישור הכנסת בדיעבד.

יואב סגלוביץ': "בדיעבד" הופכת למילת מפתח בכל התקופה הזאת.

יואב סגלוביץ': רוצים כל דבר להביא בדיעבד.

יואב סגלוביץ': בואו נגיד ככה: שישאלו את יפעת שאשא ביטון.

יואב סגלוביץ': גם היא תמכה בחוק הזה שמביאים בדיעבד, ותראו איך הולכים לה על הראש.

יואב סגלוביץ': על מה?

יואב סגלוביץ': על זה שהיא ממלאת את תפקידה, בודקת, שואלת וחוקרת, מתעניינת ושואלת קצת על נתונים.

יואב סגלוביץ': זאת אומרת, ממש נורא: בכנסת שואלים על נתונים.

יואב סגלוביץ': בממשלה לא שואלים?

יואב סגלוביץ': כנראה שלא, כי ההחלטות מתהפכות אחת אחרי השנייה.

יואב סגלוביץ': הן מתהפכות קודם כול בתוך הממשלה, ולאחר מכן הן מתהפכות מחוץ לממשלה, בכנסת.

יואב סגלוביץ': החוק הזה, חבריי חברי הכנסת, שאתם הולכים להצביע עליו – כנראה חלקכם תקבלו הנחיה מאגף ההוא, שצועק כל פעם "בעד, בעד, בעד" או "נגד, נגד, נגד", ואתם תרימו את ידכם ותלחצו ולא תדעו על מה אתם לוחצים.

יואב סגלוביץ': אז אני אספר לכם על מה אתם לוחצים.

יואב סגלוביץ': אתם לוחצים על העובדה ששר המשפטים והשר לביטחון הפנים יחליטו שלא מביאים עצורים ואסירים מבתי הסוהר למשפטם, ויעשו דיונים בוויעוד חזותי.

יואב סגלוביץ': כל אחד מכם שישב בוועדות הכנסת השונות בתקופה הזאת ורואה מה זה הדיון בזום, יודע על מה אני מדבר.

יואב סגלוביץ': ניתוקים, לא רואים טוב, לא מבינים פה טוב, יש קטיעות.

יואב סגלוביץ': אז זה קורה בדיון שדנים בו על נושאים ברומו של עולם.

יואב סגלוביץ': אבל יבוא העצור, שצריך לריב את ריבו מול המערכת, ולא משנה באיזה תחום, ולא משנה אם הוא צודק או לא צודק – עלינו לאפשר לו את הזכות לריב את ריבו המשפטי והמקצועי בבית המשפט.

יואב סגלוביץ': אומרים לו: תעשה את זה בזום.

יואב סגלוביץ': מה שנקרא, אנחנו נזמזם אותו.

יואב סגלוביץ': זה מה שיקרה.

יואב סגלוביץ': יותר מזה.

יואב סגלוביץ': יש מקרים שהמערכת עוד לא בנויה מספיק טוב; החוק גם מאפשר לעשות את זה רק בשיחה טלפונית – כמובן, בהסכמתו.

יואב סגלוביץ': בואו אני אספר לכם על הסכמה של עצירים ואסירים: קשה מאוד להגיד לא.

יואב סגלוביץ': יש זכויות אזרחיות שהן נכונות לכולנו.

יואב סגלוביץ': אבל כאן, בשל העובדה שאין לובי, אין אנשים שייאבקו עבור זכותם.

יואב סגלוביץ': אנחנו רק שומעים פה מדי פעם מישהו מחברי הכנסת, בעיקר מהצד הזה של האולם, שבא וצועק כנגד מערכת האכיפה והעוולות הנוראיות שהם עושים – לא באופן כללי, לא באופן כללי, כי באופן כללי זה פחות חשוב; על בן אדם אחד – הנרדף.

יואב סגלוביץ': יש תוכנית המרדף, ויש את הנרדף.

יואב סגלוביץ': אבל כשלא מדברים על הנרדף ועל המרדף, כל היתר – כלאם פאדי, לא מעניין.

יואב סגלוביץ': לא מעניין אף אחד, לא מעניין שום דבר.

יואב סגלוביץ': אז אני עושה ככל יכולתי, למרות שיעקב אשר לא נמצא פה, אבל בטח הוא מקשיב רוב קשב.

יואב סגלוביץ': זה לא סתם שהוא הקריא פה כמה סעיפים ולא הקריא סעיפים אחרים.

יואב סגלוביץ': 14 יום השר לביטחון הפנים ושר המשפטים יכולים לנעול את בתי הסוהר על בריח ולעשות ויעוד חזותי.

יואב סגלוביץ': הם לא רק מזמזמים את האסירים, הם מזמזמים את כולנו.

יואב סגלוביץ': יש משמעות חוקתית, ערכית, מוסרית, ציבורית לעובדה שנגיד לא, ונגיד: עד כאן.

יואב סגלוביץ': פה בכנסת ישראל אנחנו הריבון – לא השר לביטחון פנים, וגם לא שר המשפטים.

יואב סגלוביץ': ואני קורא לחבריי להבין שזה לא עוד חוק, גם אם הוא כך, על הדרך.

יואב סגלוביץ': הוא חוק משמעותי שכל מי שיצביע בעדו ויפקיע את הסמכות מהכנסת לקבל החלטה על הכרזה של מצב חירום, מרים את ידו לפגיעה אנושה באנשים שאין להם מזור ואין מי שיילחם ואין מי שיריב את ריבם.

יואב סגלוביץ': אסור לנו להיות אלה שעושים את זה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, עד חמש דקות.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני אנצל את הזמן שניתן לי על הדוכן הזה בבית הנבחרים הישראלי כדי לציין יום מיוחד במינו.

מיקי לוי: היום אנחנו מציינים את יום החטיפה של אורון שאול, ואבקש להקריא דברים שכתבה ולריה, פעילה במטה החברתי להשבת הבנים.

מיקי לוי: היא עלתה לארץ בגיל צעיר ונמצאת כעת לפני גיוס.

מיקי לוי: קוראים לי ולריה הלפרין, אני בת 18 מעכו, ובעוד קצת יותר משבועיים אני, כמו רבים ורבות אחרים, עומדת, ועומדים, להתגייס לצבא ההגנה לישראל בתור לוחמת בחיל התותחנים.

מיקי לוי: הייתי בת 12 בצוק איתן, ואני, שמוכנה לתת את כל-כולי עבור המשמר על המדינה, מתקשה להבין איך כבר עברו שש שנים מאז צוק איתן והבנים שלנו עדיין לא חזרו הביתה.

מיקי לוי: ויותר מכך, אני מבינה שהחשש הכי גדול שלי ושל חבריי זה לא הקשיים הפיזיים, הרגשיים והנפשיים שמצפים לנו במהלך השירות אלא רק הפחד להישאר, להישאר שם מאחור בשטח האויב, להישכח ולהיבלע ברעש.

מיקי לוי: והיום אנחנו מציינים שש שנים לחטיפתו של שאול אורון, שמוחזק יחד עם סגן הדר גולדין ויחד עם אברה מנגיסטו והישאם א-סייד בידי החמאס.

מיקי לוי: אנחנו, הדור הבא, שמתכוון להתייצב אל מול האויב, שמתכוונים לתת את עצמנו ואת הכול, מבקשים בתמורה רק את ההבטחה להשיב, להשיב אותם, את שנות המחדל שעברו על המשפחות השבורות ואת חוסר המוכנות לעשות את מה שנדרש מכם, בחזרה: לשמור ולהגן על המדינה.

מיקי לוי: לשמור ולהגן עלינו.

מיקי לוי: ואני אגיד: להשיב את הבנים הביתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, עד שלוש דקות.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש, העצורים והאסירים הם קבוצת אוכלוסייה שנלקחה ממנה החירות, ואין לה זכות תגובה למה שקורה.

סעיד אלחרומי: בהצעת החוק, בחלק השני שלה, מוצע ששר המשפטים יוכל לבטל – או להורות על עריכת דיונים בלי השתתפות של עצירים ושל אסירים.

סעיד אלחרומי: זהו צעד דרסטי, דורסני, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, והוא מצטרף לשורה ארוכה של צעדים ושל תקנות ושל הוראות שעה שהממשלה מביאה, ומבקשת שהכנסת בעצם תוותר על זכותה ותוותר על סמכותה לפקח על הרשות המבצעת, לפקח על פעילות הממשלה, על פעילות השרים.

סעיד אלחרומי: רשום שם שוועדת החוקה תאשר בדיעבד.

סעיד אלחרומי: כלומר, ההחלטה תתקבל, והעצור – ייקחו ממנו את הזכות להיות נוכח בדיון גורלי על גורלו, על עתידו, על מה שקורה, וכל עולמו קשור בדיון הזה.

סעיד אלחרומי: השר יחליט – כמובן שהשר לא מחליט לבד, השר מחליט כאשר הוא מקבל המלצה מדרגים מקצועיים.

סעיד אלחרומי: במילים אחרות, אוסאמה, הם מבקשים שהפקידות תנהל את המדינה; הפקידות, בהחלטות לפי רצונם.

סעיד אלחרומי: וכאן הסיפור הוא שירות בתי הסוהר.

סעיד אלחרומי: אנחנו סיירנו, אדוני היושב-ראש, בכלא מגידו לפני שבועיים-שלושה וראינו שהכול מוכן והכול אפשרי להיוועדות עורך דין עם אסיר, גם ביקורי משפחות.

סעיד אלחרומי: יש מחיצות מזכוכית ומפלסטיק ואפשר לעשות הכול גם בזמן הקורונה.

סעיד אלחרומי: אין סיבה, אדוני היושב-ראש, ללכת עכשיו לצעדים מאוד דרסטיים ולקחת מהעציר עצמו את הזכות להיות נוכח בדיון שיחרוץ את גורלו.

סעיד אלחרומי: לכן אני קורא לחבריי להתנגד לחוק הזה, ואנחנו בהחלט לא נסכים לכך שזכויות בסיס של אנשים, גם אם הם עצורים, גם אם הם אסירים, יילקחו מהם.

סעיד אלחרומי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חמד עמאר: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על אחת מהזכויות החוקתיות, הזכויות הבסיסיות שהמשפט והפסיקה קבעו לאסירים ולעצורים.

אוסאמה סעדי: הזכות הראשונה היא הזכות של היוועצות אסיר או עצור עם עורך דין.

אוסאמה סעדי: הזכות הזאת, אדוני היושב-ראש, חשובה מאוד וקריטית מאוד במיוחד בימים הראשונים, אפילו בשעות הראשונות.

אוסאמה סעדי: הזכות השנייה היא הזכות להליך הוגן – due process.

אוסאמה סעדי: ברגע שהחוק הזה בא ופוגע אנושות – פוגע אנושות – בשתי הזכויות הבסיסיות האלה, אני לא מבין איך כל חברי הכנסת לא מתנגדים לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: יואב, איפה יואב?

אוסאמה סעדי: בתקש"חים הכנסנו אז תיקון שחשבנו שהוא תיקון נכון, סעיד, שלפחות במעצר ראשון חייבים להביאו לבית משפט, על מנת שהוא יהיה נוכח לפחות כשעצרו אותו; שיראה את עורך הדין שלו, שייוועץ בעורך הדין שלו.

אוסאמה סעדי: אמרנו שזה כבר צעד חיובי ואפילו נתנו לממשלה הסכמה בכפוף לתיקונים האלה.

אוסאמה סעדי: אמרנו להם: בסדר, לתקופת הקורונה.

אוסאמה סעדי: אבל כנראה שלממשלה הזאת אין שובע ואין גבולות.

אוסאמה סעדי: כי מה מביאים לנו עכשיו?

אוסאמה סעדי: מביאים לנו תיקון ושינוי דרמטיים שאפילו לא היו בהצעה המקורית של הממשלה.

אוסאמה סעדי: עכשיו מביאים לנו מתן סמכות לשני השרים, שר המשפטים והשר לביטחון הפנים, להכריז על הגבלה מלאה.

אוסאמה סעדי: מה זה הגבלה מלאה?

אוסאמה סעדי: שאי-אפשר להוציא אף אסיר או עצור מכל המדינה ומכל בתי הסוהר ומכל בתי המעצר לבתי המשפט, אדוני היושב-ראש – ובלי פיקוח של הכנסת: רק אחרי זה מביאים את זה לוועדת חוקה, והיא יכולה לאשר את זה בדיעבד תוך שבעה ימים.

אוסאמה סעדי: אבל בשבעה ימים הם יכולים לשתק את כל בתי המשפט ולמנוע מכל אסיר או עצור לבוא.

אוסאמה סעדי: ואני אסיים, אדוני היושב-ראש: מספיק מה שאתם מעוללים – מלכיאלי, תשמע אותי, אתה כל הזמן מדבר על זה.

אוסאמה סעדי: כל הזמן מדברים גם על מניעת ביקורי משפחות, אתה העלית את זה ואנחנו העלינו את זה.

אוסאמה סעדי: האסירים הפלסטינים מזה ארבעה חודשים לא זכו לביקור משפחה אחד.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר על ביקורים של שלושה וארבעה ועל משפחות ברוכות ילדים, אז אני אומר לך: ביקור מכל סוג, של אימא, של אבא, של אישה, של ילד – האסירים הפלסטינים לא זכו לכך.

אוסאמה סעדי: עכשיו הם רוצים למנוע – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: גם טלפונים אין להם – אין להם זכות אפילו לשיחת טלפון כי הם מוגדרים אסירים ביטחוניים.

אוסאמה סעדי: אז אין להם זכות לשיחת טלפון, אין להם חופשה, אין להם זכות לביקור, אין להם זכות לביקור משפחה.

אוסאמה סעדי: עכשיו רוצים למנוע מהם גם לבוא לבית המשפט ולהיוועץ עם עורך דין.

חמד עמאר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

אוסאמה סעדי: די, מספיק להתעלל באסירים ובעצורים.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, חברת הכנסת עאידה.

חמד עמאר: שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, מתחילת המשבר של הקורונה חוקקנו כבר הרבה חוקים, או הכנסת חוקקה, והממשלה דוהרת ומחוקקת עוד ועוד חוקים.

עאידה תומא סלימאן: חוק עוקף כנסת, שללו מאיתנו את האפשרות – אנחנו, כפי שאמרתי, הפכנו לרשות המערערת ולא הרשות המחוקקת.

אופיר אקוניס: אבל על המענקים תצביעו בעד, נכון?

אופיר אקוניס: על המענקים תצביעו בעד.

אופיר אקוניס: זה חשוב.

אופיר אקוניס: ברצינות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, אני רואה שאתה היום מאוד אנרגטי, נכון?

אופיר אקוניס: – – –

עאידה תומא סלימאן: אז אולי תנצל את האנרגיה שלך לדברים טובים?

אופיר אקוניס: זה דבר טוב, חוק המענקים.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לנצל לדברים טובים, אולי תפסיקו את המסע הזה של דריסת זכויות אדם, כולל של האסירים.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים, אסירים ועצורים הם גם בני אדם, ויש להם זכויות בסיסיות, אם לא ידעתם עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אחת הזכויות הבסיסיות שלהם היא שהם יוכלו לעמוד מול מערכת שהיא מערכת משפטית ולטעון את הטיעונים שלהם בלי שייכנסו ל-freeze בזום, בלי שהם לא ישמעו את השופט בצורה נכונה, בלי שיהיו במצב שאת הטיעונים שהשתמשו בהם נגדם הם לא הצליחו לקלוט כי הם נמצאים בתוך בית הסוהר, שאין בו קליטה טובה, ולא יכולים להשתתף בזום בצורה נכונה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם לדבר על העובדה שממילא האסירים והעצורים במצב הקורונה הנוכחי נמצאים בסוג של מקום סגור, והרבה פעמים אין להם איך להיות בקשר עם המשפחה או להיות בטוחים במה שקורה בחוץ, ועכשיו סוגרים אותם יותר ויותר.

עאידה תומא סלימאן: בסעיף בתוך חוק שדינו איך מתדיינים בבתי משפט לתת סמכות דרקונית כזו לשני שרים בתוך הממשלה, להחליט על סגר כללי בתוך בתי הסוהר, זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שמעבירים חוקים דורסניים כאלה, דרקוניים כאלה, בהיסח דעת, כאילו הכול למען שליטה בקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד: המטרה העיקרית זה לשלוט באזרחים, ולא בקורונה; זה לשבור את המעגל שאולי קצת נוצר בעניין שאריות של דמוקרטיה, ולא לשבור את מעגל ההדבקה ואת מעגל המגפה; לשטח אך את עקומת זכויות האדם, במקום לשטח את עקומת הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: זה המצב הנוכחי עם הממשלה הזו, ואי-אפשר להמשיך להעביר חוקים בצורה כזו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מצבי חירום הם שעתם היפה של מכרסמי זכויות אדם ואויבי הדמוקרטיה ושונאי הדמוקרטיה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו כבר התנסינו פעמים רבות במדינה הזאת, איך ניצלו לכאורה מצבי חירום כדי לחוקק חוקים שמגבילים את זכויות האזרח, במיוחד של האזרחים הערבים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו זוכרים – דרך אגב, מצב חירום, המדינה נמצאת במצב חירום מתמיד וכל שישה חודשים מחדשים את מצב החירום.

אנטאנס שחאדה: אבל במציאות הנוכחית ועם הניסיון שלנו, באה הממשלה ואומרת: תנו לי עוד סמכויות כדי לפגוע יותר בחלשים ביותר – האסירים והעצורים, שהם לרוב החלשים ביותר.

אנטאנס שחאדה: ודרך אגב, מי מבקש את זה?

אנטאנס שחאדה: השר לביטחון הפנים ושר המשפטים, כאשר יש אסירים סודיים ועצורים סודיים, שאף אחד לא יודע עליהם כלום, בבתי הכלא, ובאים ואומרים: תנו לנו עוד סמכויות ותסמכו עלינו.

אנטאנס שחאדה: לא, אנחנו לא נסמוך על אף אחד.

אנטאנס שחאדה: לא נסמוך עליכם, כי אתם תנצלו את המציאות הזאת להגביר את האכיפה, להגביר את הפגיעה בזכויות האסירים והעצורים, להגביר את ההגבלות הקיימות ממילא במעצרים, בחקירות, וגם אי-הבאה בפני בתי משפט.

אנטאנס שחאדה: תארו לעצמכם את מצבם של העצורים הערבים, שלרוב יש להם בעיות בדיבור בעברית, וצריכים תרגום בבתי המשפט, וצריכים תרגום בחקירות, וצריכים תרגום של המסמכים ושל ההאשמות – ועושים את זה בזום.

אנטאנס שחאדה: אתה צריך להקשיב לתרגום של חקירה בזום או בית משפט בזום.

אנטאנס שחאדה: אנחנו חוששים – חשש שמבוסס על ניסיון העבר, חשש שמבוסס על מה שמתחולל עכשיו כאשר המדינה קורסת.

אנטאנס שחאדה: המדינה קורסת, ומבקשת: תנו לי עוד כלים לשלוט יותר באזרחים, תנו לי עוד כלים לשלוט יותר באסירים ובעצורים, תנו לי עוד כלים לשלוט יותר גם בבתי משפט צבאיים, ותסמכו.

אנטאנס שחאדה: על מה נסמוך, על הכוונות הטובות של השרים או של הממשלה?

אנטאנס שחאדה: על הכוונות הטובות של המשטרה או הצבא?

אנטאנס שחאדה: לא, רבותיי וגבירותיי, לא נסמוך על אף אחד.

אנטאנס שחאדה: לכן אנחנו מבקשים להתנגד לחוק הזה, חוק אנטי-דמוקרטי, אנטי-זכויות אדם, שפוגע באוכלוסיות חלשות במיוחד, ותפקידנו כחברי כנסת להגן עליהם.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רשמות פרלמנטריות, רבותיי חברי הכנסת, בתקופת הקורונה יש אילוצים והסטודנטים נתקלים במחסומים, בכשלים, בעכבות, והם פונים אלינו.

אחמד טיבי: לפני כמה שבועות, תוך כדי כך שחברי אוסאמה ואני מטפלים בנושא של סטודנטים לרפואה או סטודנטים למקצועות פארה-רפואיים באופן כללי במשרד הבריאות, קיבלנו תשובה בניגוד לעמדתנו, שלא יתאפשרו מבחנים של און-ליין לסטודנטים שלומדים בחוץ-לארץ, מבחני גמר בשנה חמישית, שישית.

יוראי להב-הרצנו: של איזה סטודנטים?

אחמד טיבי: למקצועות רפואה, מקצועות פארה-רפואיים, רפואה בעיקר.

אחמד טיבי: והסטודנטים נמצאים פה, אסור להם לחזור כי המדינות סגרו את הגבולות.

אוסאמה סעדי: חלק נמצאים שם.

אחמד טיבי: וחלק נמצאים שם, מותר להם לעשות מבחני און-ליין לפי החלטת האוניברסיטה, המוסד האקדמי שבו הם – – –

אוסאמה סעדי: האוניברסיטה סגורה.

אחמד טיבי: סגורה, אבל החליטה לעשות און-ליין.

אחמד טיבי: ואז התקבלה החלטה כזאת.

אחמד טיבי: ניסינו – אוסאמה, אני, חבריי חברי הרשימה המשותפת – ולא הצלחנו, זה שבועות מספר.

אחמד טיבי: בימים האחרונים שוחחתי עם המנכ"ל פרופ' חזי לוי, ואני ואוסאמה שוחחנו עם פרופ' יציב, ראש המחלקה למקצועות פארה-רפואיים, שהוא אדם עם אמפתיה והקשבה.

אחמד טיבי: הוא הודיע לי בכתב שהוא מוכן שיהיו בחינות און-ליין לתלמידי רפואה במבחני גמר שלומדים בחוץ-לארץ, בתנאי שהאוניברסיטה תתחייב לשמור על טוהר הבחינות.

אחמד טיבי: בוודאי, אני בעד טוהר בחינות, אני רוצה טוהר בחינות, אנחנו רוצים רופאים טובים.

אחמד טיבי: זאת הייתה בשורה טובה לסטודנטים, שהיו מודאגים בשבועות האחרונים שמא לא יוכלו לגשת לבחינה ויפסידו שנת לימודים.

אחמד טיבי: בנוסף, תלמידי פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק שלומדים – ווליד – באוניברסיטה הערבית בג'נין, בגלל הקורונה הגענו לסיכום על שלושה חודשים עבודה מעשית (אומר בערבית ומתרגם:) פרקטיקום.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: היום קיבלנו עוד תשובה מפרופ' יציב, אוסאמה ואני, והודענו לאוניברסיטה בג'נין שאפשר להתחיל, למשל בבית לחם, את הפרקטיקום עם יותר שעות שבועיות – –

אוסאמה סעדי: לקצר משלושה חודשים.

אחמד טיבי: – – ולדחוק את שלושת החודשים לחודש וחצי.

אחמד טיבי: זו גם בשורה טובה לסטודנטים שעברו את הבחינות – פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק.

אחמד טיבי: יש כאלה שעוד לא עברו את הבחינות או שעוד לא ניגשו לבחינות.

אחמד טיבי: אנחנו יושבים על הנושא הזה, עושים מאמצים.

אחמד טיבי: משרד הבריאות אמרו:

אחמד טיבי: אחרי שנסיים את התלמידים שעברו את הבחינות – כי המקומות של ההתנסות המעשית מוגבלים – נגיע גם אליהם.

אחמד טיבי: אבל סיכמנו על ההתנסות המעשית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: חשוב לנו לדחוף את התלמידים האלה קדימה, כי הם השקיעו, הם והמשפחות שלהם, והמערכת הרפואית, מערכת הבריאות, זקוקה למקצועות האלה ולבוגרים והבוגרות האלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה – אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, חברת הכנסת היבה יזבק, את הבאה בתור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, שלוש דקות.

היבה יזבק: כבוד היושבת-ראש, הגבלות קורונה זה לא שם נרדף לרמיסת זכויות.

היבה יזבק: הפעם הגיע התור של העצורים ושל האסירים; הפעם הגיע גם התור של העצורים ושל האסירים.

היבה יזבק: בממשלה חושבים שאנחנו כאן נשב בשקט, לא נצעק את צעקתם, לא נזעק את זעקתם.

היבה יזבק: גם לעצור וגם לאסיר יש זכות להליך הוגן.

היבה יזבק: גם לו יש זכות שיהיה מיוצג מול שופט, שיתרשם ממנו.

היבה יזבק: גם לו יש זכות שידבר וישמיע בשפה שלו ושיבינו אותו לפי השפה שלו.

היבה יזבק: גם לו יש זכות לא להיות מיוצג בזום, שאולי ייקטע באמצע, אולי בהתחלה ואולי ישתבש איכשהו.

היבה יזבק: איך זה ייראה, איך זה ייראה?

היבה יזבק: באמת חסרים כאן פתרונות שאפשר לתת ולאפשר לעצורים ולאסירים, שיעברו לפחות בית משפט בהליך הוגן, שתהיה להם זכות ייצוג הוגנת, שלא ירגישו שהזכות שלהם החוקתית נפגעת?

היבה יזבק: יש כאן זכויות חוקתיות גם לעצורים וגם לאסירים.

היבה יזבק: תופתעו, אבל גם להם יש זכויות.

היבה יזבק: גם להם יש זכויות, וזכותם להביע את עצמם וזכותם להיפגש עם עורך דין, להיוועץ איתו ולהתייעץ איתו, שישמע אותם, שיקשיב להם.

היבה יזבק: קורונה זה לא אומר שהאנשים שנמצאים מאחורי הסורגים ואנשים שהם עצורים – גם הזכויות הבסיסיות שלהם ייפגעו.

היבה יזבק: מה שמתנהל כאן, והאופי, שהממשלה מנסה להעביר לידיים שלה ולהפעיל את הסמכויות המיותרות בשם הקורונה, בשם מצב החירום, זה דבר מאוד מאוד פוגעני, ואנחנו ראינו שזה פוגע בעיקר בעיקר באוכלוסיות המוחלשות.

היבה יזבק: וכן, במצב זה גם עצורים וגם אסירים הם אוכלוסיות מוחלשות.

היבה יזבק: אני קוראת לכולם כאן להתנגד לחוק זה, ושוב אני מדגישה, הגבלות קורונה זה לא שם נרדף לרמיסת זכויות.

היבה יזבק: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כולנו כאן חייבים להודות בהצלחה של הממשלה הזאת, גם קואליציה, גם אופוזיציה.

חמד עמאר: הממשלה הזאת הצליחה לבלבל את הציבור, זו הצלחה אדירה.

חמד עמאר: מעבר לזה, אין לכם שום הצלחה.

חמד עמאר: בבוקר מחליטים לסגור מסעדות, אחרי הצוהריים אומרים: לא סוגרים מסעדות.

חמד עמאר: לא מבינים שאותו בעל מסעדה מכין את עצמו לא ליום אחד במסעדה – לכמה ימים, וכשמחליטים לסגור לו את המסעדה, כל החומר שיש לו, כל האוכל שהוא הכין, כל הדברים שקנה הוא צריך לזרוק, ועל זה אנחנו לא מפצים אותו.

חמד עמאר: באמת הצלחתם לבלבל את הציבור.

חמד עמאר: רק עכשיו אני קראתי הודעה ששר הבריאות החליט לסגור את המסעדות בפנים, להביא את זה להחלטה, ולתת אפשרות ל-50 איש בחוץ.

חמד עמאר: תפסיקו לבלבל את הציבור, תפסיקו.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת, שאם הממשלה הזאת תחליט להקים צוות מקצועי שמורכב ממיטב הרופאים שיש לנו כאן בארץ, החוקרים, הכלכלנים, ללוות את המשבר שאנחנו נמצאים בו, תאמינו לי, ההחלטה הראשונה שלה תהיה להקפיא את ראש הממשלה ואת ראש הממשלה החליפי, רזרבי, ואת הממשלה המנופחת הזאת, כי אין לכם זכות קיום כממשלה.

חמד עמאר: אתה שומע על חדרי כושר.

חמד עמאר: סוגרים חדרי כושר, פותחים חדרי כושר.

חמד עמאר: בריכות – סוגרים בריכות, פותחים בריכות.

חמד עמאר: כשאתה יכול לפתוח בריכה בבית מלון, אתה יכול לפתוח בריכה ציבורית, עם הגבלות.

חמד עמאר: סוגרים את החופים, פותחים את החופים.

חמד עמאר: אנחנו לא יודעים בדיוק על שום החלטה של הממשלה, כי החלטה של עכשיו, בעוד שעה, בעוד שעתיים, בעוד יום יש החלטה אחרת.

חמד עמאר: ובזה הצלחתם – לבלבל את כולנו.

חמד עמאר: דיברתם על מענק לכל אחד של 750 שקל, לכל אזרח, ופתאום אני שומע: לרווקים לא נותנים את ה-750 שקל.

חמד עמאר: הרווקים האלה אלה חיילים משוחררים, סטודנטים, אנשים צעירים.

חמד עמאר: להם מגיע לקבל גם את מענק ה-750 שקל, אם יהיה מענק.

חמד עמאר: לכן, גברתי היושבת-ראש, את חלק מהקואליציה הזאת שאנחנו כאן אומרים את האמת ולא שמים שום דבר שהוא לא אמת, ואת יודעת את זה שמבלבלים את הציבור.

חמד עמאר: את יודעת שאנחנו לא יודעים אם יפתחו מסעדות או יסגרו מסעדות.

חמד עמאר: את יודעת שכל החלטה שמקבלת הממשלה הזאת יכולה להשתנות תוך שעות, לא בגלל עבודה מקצועית, לא בגלל שצוות מקצועי ישב והחליט שבחדרי כושר נדבקו 200 איש, 300 איש, 100 איש – לא.

חמד עמאר: בגלל תחושות לב, בגלל החלטה של צוות שאומר לך: אני סוגר את חדרי הכושר, בלי שום עבודה מקצועית.

חמד עמאר: אותו דבר על החופים: לא נעשה שום מחקר אם בחוץ נדבקים וכמה נדבקים, האם על חוף הים נדבקים וכמה נדבקו.

חמד עמאר: שום מחקר לא נעשה בנושא.

חמד עמאר: לכן אני אומר:

חמד עמאר: הגיע הזמן שהממשלה הזאת תעביר את כל הסמכויות למשרד הביטחון, לצה"ל.

חמד עמאר: בצה"ל יש לנו מחלקת רכש.

חמד עמאר: היום מדברים על חיסונים לשפעת, רוצים להפעיל את המוסד לקניית חיסונים.

חמד עמאר: יש לנו בצה"ל רכש; יש לנו בצה"ל את פיקוד העורף, שהוכיח את עצמו כבר בסבב הראשון של המגפה, הוכיח את עצמו בחלוקת חבילות, בקשר עם הציבור; יש לנו חיל רפואה מפואר; יש לנו כוח אדם צעיר, נמרץ, שיכול לטפל במגפה הקשה הזאת.

חמד עמאר: לכן אני אומר:

חמד עמאר: אנחנו צריכים להקפיא את ראש הממשלה וראש הממשלה הרזרבי עד שאנחנו נגמור את הנגיף הזה, ולצאת לדרך חדשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא יהיה חבר כנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כשהסברתי היום את הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת, הסברתי איך הופכת ישראל תחת הממשלה של נתניהו-גנץ לאוטוריטרית ואפילו אוטוקרטית.

עופר כסיף: כשעלה השר אקוניס לענות, כהרגלו, חוץ מסיסמאות ריקות ומדברים שלא רלוונטיים בכלל לדיון הוא לא אמר כלום.

עופר כסיף: הוא הסיט את הדיון למדינות ערב, שהמצב שם יותר גרוע מבחינת זכויות האדם, כאילו שמדינות ערב הן המודל שלנו.

עופר כסיף: לעניין הוא לא ענה.

עופר כסיף: אני רוצה לקשר את הדברים שאמרתי גם לדיון הנוכחי.

עופר כסיף: אמרתי היום בוועדת החוקה ואני אומר גם פה, לטובת אלה שלא שמעו: אחד מהמשפטנים הגדולים במאה ה-20, קרל שמיט, אמר שריבון הוא זה שקובע את החריג, או במילים אחרות: ריבון הוא זה שקובע את מצב החירום.

עופר כסיף: אם אנחנו מסתכלים על מה שקורה מסביבנו כרגע אנחנו רואים בעצם שהממשלה והעומד בראשה בעצם הופכים להיות הריבון, לוקחים את הסמכות להכריז על מצב חירום מהכנסת – בלי להתייחס כרגע בכלל לנושא של מצב חירום, שהוא פסול מלכתחילה – אבל לוקחים מהכנסת את הסמכות להכריז על מצב חירום, כלומר לוקחים את הריבונות מהכנסת, ומעבירים אותה לממשלה, כלומר מסמיכים את הממשלה להיות הריבון.

עופר כסיף: אבל יותר גרוע, כמו שכבר הזכרתי, בסעיף 38 של הצעת חוק הסמכויות המיוחדות, מעבירים את הריבונות לראש הממשלה, כלומר בעצם אנחנו הופכים לשלטון יחיד שהריבונות בידיו.

עופר כסיף: גם את הצעת החוק שלפנינו אנחנו צריכים לראות כנדבך מתהליך האוטוקרטיזציה הזה.

עופר כסיף: חברי הכנסת, היבט אחד של ריבון יחיד הוא שהוא יכול להחליט באופן שרירותי על כליאה ועל מעצר.

עופר כסיף: כבר לפני 800 שנה, במסמך ידוע שנקרא המגנה כרטה – תסבירו להנגבי, לשר הנגבי, שמדובר במגנה כרטה, לא במגנה חרטא – במגנה כרטה כבר דובר על ההבחנה וההפרדה בין מערכת המשפט לבין המלוכה, כדי שלא תהיה אפשרות שהריבון יהיה כול יכול.

עופר כסיף: ובכמה שנים לאחר מכן – ואני בכך מסיים, התקבל נוהל שעד היום קיים במדינות דמוקרטיות, נוהל שנקרא הביאס קורפוס, הביאס קורפוס שחל גם על מדינת ישראל, כי הוא חלק מהמשפט המקובל.

עופר כסיף: נכון, אתה משפטן, אתה מכיר את זה היטב.

עופר כסיף: הביאס קורפוס – מה הפירוש של הביטוי?

עופר כסיף: הביאו את האדם בגופו.

עופר כסיף: לא בזומו ולא במצלמתו – הביאו את האדם בגופו.

עופר כסיף: 400 שנה הביאס קורפוס כבר קיים במדינות דמוקרטיות, וכאן רוצים למעשה בהצעה הזאת לבטל אותו.

עופר כסיף: אז אני קורא פה ואומר: הביאס קורפוס הוא עיקרון יסודי בכל הליך הוגן, ולכן כדי לשמור עליו אסור לקבל את הצעת החוק הזאת.

עופר כסיף: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת עפר כסיף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר האחרון יהיה חבר הכנסת עודד פורר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה יורד למטה, אנחנו נמתין לך.

מיכאל מלכיאלי: אתה מושך זמן.

מיכאל מלכיאלי: איפה היית עד עכשיו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איפה באמת היית עד עכשיו?

מיכאל מלכיאלי: מושך זמן.

עודד פורר: תודה, גברתי היושבת בראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, ניהול המשבר הכלכלי שאנחנו נמצאים בעיצומו, בתחילת הדרך היה רע; כעת הוא רע מאוד.

עודד פורר: מדינת ישראל בדרך לטבוע תחת המשק הקורס, והמנהיגות – מראש הממשלה ושר האוצר ועד לראש הממשלה הרזרבי ויושב-ראש הקואליציה – במקום לנווט את הספינה, גברתי, במקום למנוע מהספינה לעלות על השרטון, עסוקה בלריב באיזה צבע צובעים את הסיפון.

עודד פורר: היום, חברות וחברים, ראינו את השיא: ראינו את יו"ר הקואליציה מפטר את שר האוצר; ראינו את שר האוצר נוזף ביו"ר הקואליציה וביו"ר ועדת הכספים, כמובן.

עודד פורר: והציבור מביט בכם, חבריי חברי הכנסת מהקואליציה וחבריי השרים, מביט בכם משתאה ולא מבין מה אתם עושים.

עודד פורר: יום אחד סוגרים את חדרי הכושר, פותחים את חדרי הכושר, סוגרים את חדרי הכושר שוב.

עודד פורר: המסעדות – ביום חמישי מודיעים להן על סגירה, ביום שישי מודיעים להן על פתיחה.

עודד פורר: את האוכל הן כבר הפסידו, את ההשקעות הן כבר עשו, לחלק מהעובדים הן כבר יצטרכו או לשלם או שלא יוכלו לפתוח.

עודד פורר: פעם אחר פעם אין כיוון.

עודד פורר: ואני רוצה, גברתי היושבת בראש, לנצל את הזמן שלי כדי לדבר על חבר שלי שלומי.

עודד פורר: שלומי פתח מסעדה בתל אביב לפני 20 שנה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אמורה מיו.

עודד פורר: שתי מסעדות: אמורה מיו, פיצה פצה.

עודד פורר: הוא היה חלוץ שבחר להעסיק בעסק שלו עובדים בעלי צרכים מיוחדים – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון מאוד.

עודד פורר: – – ועשה את זה במסירות גדולה מאוד, ואני חייב לומר, עם אוכל טעים מאוד.

עודד פורר: בהקמה של המסעדה הוא נלחם כדי לשרוד משברים, עונות, אינתיפאדות, מלחמות וימים קשים יותר וימים קשים פחות, וימים טובים יותר וטובים פחות.

עודד פורר: והוא הרוויח יפה גם, ושילם מיסים.

עודד פורר: אבל לשלומי, לאורך כל השנים האלה – לא הרבה יודעים – הייתה שותפה בעסק.

עודד פורר: השותפה הזאת היא לא שותפה להיט, אבל הוא אהב אותה.

עודד פורר: הוא אפילו היה מוכן לסכן את חיי ילדיו למענה.

עודד פורר: ובכל זאת, כשהוא הקים את העסק והלך לבנק לקחת הלוואה הוא חתם לבד על החשבון, השותפה לא באה איתו.

עודד פורר: היא לא הייתה שם כשהעסק נקלע לקשיים תזרימיים, היא לא הייתה שם כששלומי לא ישן בלילות כי הוא לא ידע איך משלמים לעובדים כשבדיוק אנחנו נמצאים בתקופה שבה לקוחות לא נכנסים, והיא לא הייתה שם כשהוא היה צריך לשלם את שכר הדירה.

עודד פורר: השותפה שלו ישנה בשקט, כי שלומי הפריש לשותפה שלו את חלקה מדי חודש באופן מסודר.

עודד פורר: הוא שילם לשותפה בכל 15 בחודש, באביב ובקיץ וגם בסתיו ובחורף.

עודד פורר: הוא שילם לה עוד לפני שהוא הרוויח מהעסק, והעביר לה כסף גם לאן שהיא רצתה, כי כל פעם השותפה הזאת ביקשה ממנו לשלם למקום אחר.

עודד פורר: פעם אליה, פעם היא אמרה לו: תלך לעירייה ותשלם שם, פעם – תלך לביטוח הלאומי, פעם סתם אגרות כאלה ואחרות לכל מיני משרדים.

עודד פורר: והיו לה גם דרישות, לשותפה הזאת.

עודד פורר: היא גם אמרה לו איך לנהל את העסק, איך להעסיק את העובדים, איך לבנות כל דבר, מה לעשות ומה לא לעשות.

עודד פורר: וגם בסוף כל שנה, אחרי שהוא שילם כל 15 בחודש, היא ביקשה ממנו עוד תשלום.

עודד פורר: ושלומי שילם.

עודד פורר: כשהוא הרוויח וכשהעסק עבד וכשהתזרים זרם – שלומי שילם.

עודד פורר: ואז הגיעה הקורונה, והשותפה הזאת נתנה לשלומי הוראה – תסגור מייד.

עודד פורר: היא לא שאלה אותו שאלות, היא לא עשתה לו הנחות, היא הודיעה לו לסגור.

עודד פורר: אבל על חלקה מהחשבון של שלומי לרגע לא חשבה על סדר-היום לעבור, והותירה את שלומי לדמם ולראות את מפעל חייו הולך ונמוג, את הבנק לוחץ אותו עוד ועוד.

עודד פורר: היא ראתה שהוא לא יודע מה יהיה מחר, וידעה שאולי לא יישאר לו דבר, ועדיין, את שלומי היא שכחה, וכשהייתה צריכה להכניס את היד לכיסה פתאום שכחה מכל המחויבויות, מכל השותפויות.

עודד פורר: השותפה הזאת, מדינת ישראל שמה, מביאה תוכנית לכנסת, והיא לא מסבירה לשלומי למה העצמאי יקבל פחות מהשכיר, למה כשכבר יהיו דמי אבטלה, אם יהיו, העצמאי יוכל לקבל מקסימום 7,500 אבל השכיר שאותו עצמאי מעסיק יקבל 10,500.

עודד פורר: היא לא מסבירה לו למה אם הכנסותיו ירדו ב-50% בגלל התנהלות אותה מדינה, אותה השותפה, הוא עדיין ישלם ארנונה כפי ששילם לאורך כל הדרך, כשהוא והמדינה הרוויחו יפה מהעסק.

עודד פורר: אין לה הסבר למה הפיצוי בגין ירידת מחזור לא יכסה לשלומי אפילו את הוצאותיו הקבועות, והיא לא מסבירה לו למה בכל יום אותם ראשי מדינה באים ומספרים על תוכניות חדשות אבל בפועל מייצרים רק עוד כותרות ומשאירים את שלומי בצד לבכות.

עודד פורר: אז שלומי שובת רעב במסעדה שלו, ולא יודע מה יהיה מחר, והסיפור של שלומי הוא הסיפור של כל אותו מגזר שקם בבוקר, שם את השכפ"ץ ויוצא לקרב כדי להביא פרנסה לא רק לעצמו ולילדיו אלא לכל מדינת ישראל; כי שלומי משלם את המשכורות שלנו, חברות וחברים, ושלומי משלם את המשכורת של ראש הממשלה, ושל שר האוצר, ושל יושב-ראש הקואליציה, ושל יושב-ראש ועדת הכספים.

עודד פורר: אני אומר לכם, מראש הממשלה, עבור בשר האוצר, ועד ליושב-ראש ועדת הכספים: תביאו תוכנית רצינית.

עודד פורר: תביאו פעם אחת תוכנית שתיתן מענה רציני ואמיתי, ואל תשימו פלסטר, ואל תעשו בערך, כי השותפים שלכם, שמשלמים לכם שנים ארוכות, חודש-חודש, את המשכורת בכל 1 בחודש, לא יוכלו לשלם את אותה משכורת אם תמשיכו לחנוק אותם פעם אחר פעם.

עודד פורר: ואם תרצו, חברות וחברים, הדבר פשוט מאוד: פיצוי לפי חוק מס רכוש קרן הפיצויים לכל העסקים, כפי שנתתם בצוק איתן, כפי שנתתם בלבנון השנייה.

עודד פורר: הקורונה היא לא פחות מלחמה מאותן מלחמות ואותם מבצעים, והנזק חמור אפילו יותר.

עודד פורר: תעשו חל"ת נושם, תאפשרו לבעלי העסקים להעסיק את העובדים במשרה חלקית, ואתם תפצו על שאר המשרה.

עודד פורר: ככה אתם תשלמו פחות מדרך הביטוח הלאומי ותשמרו על הקשר בין העסקים לעובדים.

עודד פורר: תעשו רפורמה במיסוי הארנונה, תנצלו את הזמן עכשיו, זה הזמן לעשות את הרפורמה הזאת.

עודד פורר: תעשו רפורמה שמפסיקה להצמיד את הארנונה לשכר במגזר הציבורי – מין נוסחה מטומטמת כזאת שככל שאתם מעלים לעצמכם את המשכורת העסקים משלמים יותר.

עודד פורר: תנו לעצמאים רשת ביטחון של דמי אבטלה לעצמאים, ממש כמו לשכירים; כן, גם לשכירים בעלי השליטה, ותכינו תוכניות צמיחה: פרויקטים לאומיים, רכבת לאילת, לטבריה, לערד.

עודד פורר: תקלו בהוצאת רישיונות עסק ותאפשרו להוציא רישיון עסק לפי תצהיר במקום לשלוח את העסק או את העוסק למסע ויה דולורוזה בכל רחבי העיר.

עודד פורר: פשוט תתחילו לעשות מה שצריך, ותפסיקו לעשות רק את מה שייתן לכם כותרת מהירה וישאיר בסוף אצל כולם טעם של גלולה מרה, תודה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, אדוני.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יסכם עבורנו חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, עוד בטרם נדבר על החוק הייתי רוצה לדבר על נושא שבו האירו את עיניי היום, ואני חושב שרציתי לעניין בזה עוד אנשים, עוד חברים.

מיכאל מלכיאלי: אין אחד מיושבי הבית הזה שעניינם של המיוחדים והאנשים עם מוגבלויות לא מדבר אליו.

מיכאל מלכיאלי: אך אנחנו נמדדים – כנסת ישראל נמדדת בסוף במעשים, לא בדיבורים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאם יש דבר בכנסת שהוא חוצה קואליציה–אופוזיציה זה מה שנקרא צמ"יד – צרכים מיוחדים, אנשים בעלי מוגבלויות, אנשים שיש לנו את המחויבות המקסימלית לתת להם את המקסימום של חיים בצורה מכובדת.

מיכאל מלכיאלי: ישנה תוכנית בשם "רעים" של החברה למתנ"סים.

מיכאל מלכיאלי: מדובר בתוכנית חיונית וחשובה לשילוב צעירים על הרצף האוטיסטי בפעילויות חברתיות.

מיכאל מלכיאלי: על אף הצער הרב שבדבר, האמת חייבת להיאמר: מעטים מאוד מקיימים קשר חברי עם הנערים והנערות הללו, למרות שהם משתוקקים לחברים.

מיכאל מלכיאלי: הם יודעים, הם מבינים את המוגבלויות של עצמם, אבל להביא אותם לקשר של חברים – אין הרבה.

מיכאל מלכיאלי: האנשים האלה תורמים לחברה.

מיכאל מלכיאלי: התוכנית הזאת מפגישה אותם, את אותם נערים, עם נערים "רגילים", מה שנקרא, ומחברת ביניהם.

מיכאל מלכיאלי: יוצרים ביניהם קשרים, חברויות, דבר שתורם מאוד מאוד לאותם נערים.

מיכאל מלכיאלי: כעת הפעילות החשובה והמבורכת הזאת עומדת בסכנת סגירה.

מיכאל מלכיאלי: והיכן?

מיכאל מלכיאלי: יש תוכנית כל כך חשובה שעוזרת לאותם אנשים חלשים, לאותם נערים עם צרכים מיוחדים, והתוכנית עכשיו עומדת להיסגר.

מיכאל מלכיאלי: היא לא במרכז הארץ, לא בירושלים, דווקא ביישובי הפריפריה, כמו דימונה, מעלות, באקה אל-גרבייה ויישובים בתוך המגזר החרדי.

מיכאל מלכיאלי: ריבונו של עולם, נערים ונערות אלו לא יכולים לדבר, לא יודעים לדבר, וגם לפעמים לא מעוניינים לדבר עם אף אחד.

מיכאל מלכיאלי: והילדים האלה היום, בפריפריה החברתית, בפריפריה הגיאוגרפית – זה נמצא בפני סכנה סגירה.

מיכאל מלכיאלי: 300 נערים ונערות עם צרכים מיוחדים, ולא מצאו, אני אומר את זה בצער גדול, 500,000 שקל כדי לשמור על המסגרת החברתית היחידה שהייתה להם.

מיכאל מלכיאלי: 500,000 שקל מפרידים בין 300 נערים עם צרכים מיוחדים – שהיו עד היום בחברה, בתוכנית שמחברת אותם לאותם נערים, נותנת להם סיכוי, נותנת להם תקווה, נותנת להם חיוך על הפנים.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל באמת ובתמים: האם יש דברים חשובים יותר מזה, שזה הדבר האחרון בשרשרת השיקולים?

מיכאל מלכיאלי: האם לא מדובר בתקציב זעום מחד ומציל חיים מאידך?

מיכאל מלכיאלי: דווקא בתקופה הקשה הזאת, שבה דרושה פעילות גדולה מתמיד, רבותיי – הנערים, גם המסגרת המינימלית שהייתה להם, חלקה לא מתקיימת; עמותות מסוימות בנושא צרכים מיוחדים – אין להן את התרומות שהיו עד היום, אין להן את ההכנסות שהיו עד היום.

מיכאל מלכיאלי: מלא מעט עמותות שדיברו איתי אני שומע שהן מקצצות בפעילות.

מיכאל מלכיאלי: אומרים לי כמה בעלי עמותות: אנחנו לא יודעים להחזיק את העמותה על עצמנו.

מיכאל מלכיאלי: המדינה במשך שנים נותנת סכום מסוים, הם מברכים על זה.

מיכאל מלכיאלי: אבל עכשיו, כשאין תרומות והמדינה לא הגבירה – ואני גם לא בא בטענה – אז הפעילות הולכת להיסגר.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, זה לא נאום של מחאה, לא נאום של להגיד ולהתראות.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, יש כאן אמירה אמיתית.

מיכאל מלכיאלי: מי שהאיר את עיניי בעניין הזה זה ידידי אורן הלמן, שהוא מנהל את עמותת סיכוי שווה.

מיכאל מלכיאלי: הוא האיר את עיניי בנושא הזה של אותם 300 נערים ונערות.

מיכאל מלכיאלי: אני מודה לו, קודם כול, שהאיר את עיניי, ושימשיך את הפעילות שלו באמת ובתמים למען אותם נערים.

מיכאל מלכיאלי: אני מאוד מקווה שההיגיון והשכל הישר יגברו, ויימצא פתרון פשוט והכרחי לנערים והנערות הללו.

מיכאל מלכיאלי: עד אז, בכוונתי כאן

מיכאל מלכיאלי: בכנסת ישראל להיות להם לפה ולהשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים העומדים לרשותנו, עד שיימצא להם פתרון.

מיכאל מלכיאלי: אני, בעזרת השם, אביא את זה לדיון גם בפני ועדת החינוך, גם בפני ועדת הכספים, גם בפני ועדת הרווחה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהוועדות האלה, מחובתן להתכנס כמה שיותר מהר, להגן על אותם נערים שבמצוקה.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהנערים האלה – חייבים למצוא להם פתרון.

מיכאל מלכיאלי: לנערים האלה חייבים למצוא את המסגרת הנכונה.

יוראי להב-הרצנו: הנושא שלך חשוב, אבל מה עם מאות נערים ונערות שאין להם את העו"סיות – – –

מיכאל מלכיאלי: קשה לי לדבר על כולם.

מיכאל מלכיאלי: אתה צודק בצדק מוחלט.

יוראי להב-הרצנו: איפה שר האוצר?

מיכאל מלכיאלי: אני מסכים עם דבריך על הביקורת, שצריך לתת יותר אמירה לאנשים.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק.

מיכאל מלכיאלי: בושה לראות את תלוש המשכורת שלהן.

יוראי להב-הרצנו: ממש.

מיכאל מלכיאלי: לראות אדם שלמד כל כך הרבה שנים, השקיע עשרות אלפי שקלים על הלימוד שלו, מבחנים קשים מאוד – דיברה איתי מנהלת אגף רווחה בעיריית ירושלים, היא אמרה לי: בדור הבא לא יהיו עובדות סוציאליות, לא יהיה.

יוראי להב-הרצנו: כבר 16 ימים אין שירותי רווחה.

מיכאל מלכיאלי: אין שירותי רווחה.

מיכאל מלכיאלי: וצריך לחשוב על העתיד, שלא יהיה מי שילמד את החומר הזה.

יוראי להב-הרצנו: מלכיאלי, אתה חבר הקואליציה, איפה שר האוצר?

מיכאל מלכיאלי: אני כחבר קואליציה רוצה להגיד לך שלפעמים אתה באופוזיציה טוען טענות טובות.

יוראי להב-הרצנו: מה זה?

מיכאל מלכיאלי: אני כחבר קואליציה אומר לך שלפעמים אתה כחבר אופוזיציה טוען טענות נכונות, שאני מסכים איתך.

מיכאל מלכיאלי: איפה שר האוצר?

מיכאל מלכיאלי: אין לי ספק ששר האוצר עושה עבודת קודש בעניין הזה.

יוראי להב-הרצנו: איפה הוא?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להזכיר עוד דבר, בזמן של תוכניות מאוד מאוד גדולות יש תוכנית מאוד גדולה של השר דרעי, תוכנית שבסוף נוגעת באנשים הכי חלשים שיש, אותם אנשים שאין להם לא לובי, לא ועד עובדים; אנשים שמקבלים 80% הנחה בארנונה.

מיכאל מלכיאלי: מי האנשים האלה?

מיכאל מלכיאלי: זה אנשים שאין להם הכנסות, משפחות ברוכות ילדים, ובסוף, הפרוטות האלה, למה הולכות?

מיכאל מלכיאלי: כסף שיקנו בזה תלושי מזון, אוכל הביתה.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שגם אתה – וכל הבית הזה – מקבל פניות מאנשים שפותחים את המקרר ואין להם מה לאכול.

מיכאל מלכיאלי: אין להם מה לאכול, זה המצב.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהתוכנית הזאת, כמו תוכניות אחרות, הן תוכניות שמצילות חיים, מצילות אנשים מרעב.

מיכאל מלכיאלי: ואני שותף למה שאתה דיברת בנושא של העובדות הסוציאליות, אלה דברים נכונים מאוד – אגב, יחד עם עוד מאבקים; עצמאים, גם אנשים שנחשב שיש להם הרבה כסף – אין להם.

מיכאל מלכיאלי: תראה, אנחנו במצב מאוד קשה.

מיכאל מלכיאלי: לנושא החוק, אין ספק שהיה דיון מאוד עמוק וגדול בוועדה.

מיכאל מלכיאלי: יישר כוח ליושב-ראש הוועדה הרב יעקב אשר, שניהל את הוועדה בכישרון רב ובשום שכל.

מיכאל מלכיאלי: מי שיודע, בוועדת חוקה אין קואליציה ואופוזיציה, הכול נעשה בהבנה; מותר לחלוק, אבל תמיד הכול נעשה בשכל.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהשבוע הזה – הייתה הרבה ביקורת על הכנסת, כמה היא משפיעה וכמה היא לא משפיעה; אם יש ועדה שאפשר לומר שהיא משפיעה על החוקים של הכנסת ומשנה בהבנות ובהסכמה, זו ועדת חוקה.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שגם החוק הזה, איך שהוא הגיע – הוא יצא חוק הרבה יותר טוב, הרבה יותר שקול, עם הרבה יותר הבנה.

מיכאל מלכיאלי: החוק הזה הוא באמת חוק נכון מאוד.

מיכאל מלכיאלי: יחד עם זה, אמר חברי אוסאמה סעדי קודם, הנושא של האסירים – אני מסכים איתך, ידידי, יש בעיה של הרבה אסירים, ואני מכיר מפניות שהגיעו אליי, שלא זוכים לביקורים בתקופות האלה.

מיכאל מלכיאלי: דיברתי גם עם הנציגים בשב"ס.

מיכאל מלכיאלי: השב"ס עושה עבודת קודש על מנת שחלילה לא תהיה הדבקה בתוך בתי הסוהר, כי אנחנו מבינים: אם חלילה אסיר אחד יודבק, ישר הדבקה המונית של כל הכלא, וזאת בוודאי לא המטרה, שאותם אנשים חלשים יוחלשו עוד יותר.

מיכאל מלכיאלי: זו לא המטרה שלנו.

מיכאל מלכיאלי: אבל יחד עם זאת צריך לדעת שההחלטות האחרונות של השב"ס, שמדברות על מספר ילדים על פי חודשים, אלה החלטות מאוד מאוד קשות.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי אם יש משפחה ברוכת ילדים, שהאבא, לא עלינו, משלם את חובו לחברה בתוך בית המעצר, הסיכוי שהילד יראה את האבא הוא אחת לחצי שנה, אחת לשמונה חודשים.

מיכאל מלכיאלי: זה דבר שבוודאי – בתוך העונש שהוא קיבל מבית המשפט העונש הזה לא נכלל, שהוא לא יראה את הילדים שלו.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני מצטרף לדברים שנאמרו פה.

מיכאל מלכיאלי: קיימתי על זה שיחה עם סגן השר לביטחון פנים.

מיכאל מלכיאלי: השב"ס מודע למצוקה של משפחות ברוכות ילדים, מודע למצוקה של אותם ילדים שלא רואים את ההורים זמן ארוך, והם מנסים למצוא פתרון לדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני מאוד מקווה שהנושא הזה ייפתר.

מיכאל מלכיאלי: דבר נוסף שדנו בו הוא נושא הזום.

מיכאל מלכיאלי: משירות בתי הסוהר באו לוועדה ואמרו שהם מבינים מצד אחד את הצורך של שופט לראות אסיר.

מיכאל מלכיאלי: ודאי שזה לא נעלם גם מעיני הוועדה – כששופט מגיע ורואה את האסיר בארבע עיניים הוא יודע לחוש את הכאב שלו.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לכולם לתמוך בהצעה הזאת, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנא תפסו את מקומותיכם, אנחנו ניגשים תכף להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זהו, כולם הגיעו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו היום בתחרות ריצה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ושלישית על הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון מס' 2), התש"ף–2020.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לגבי ההסתייגויות, להלן שמות חברי הכנסת לפי קבוצות בהסתייגויות שהוגשו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם: חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב ועידן רול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קבוצת סיעת ישראל ביתנו: חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קבוצת סיעת הרשימה המשותפת: איימן עודה, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, עאידה תומא סלימאן, ווליד טאהא, עופר כסיף, היבה יזבק, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי, ג'אבר עסאקלה, סמי אבו שחאדה, סונדוס סאלח ואימאן ח'טיב יאסין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו כרגע נצביע על ההסתייגויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לסעיף 1 אין הסתייגויות, לכן נצביע על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 41 נגד – 23 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – 41, 23 נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מוסיפה את צביקה האוזר, אז אנחנו עם 42 בעד, 23 נגד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סעיף 1 אושר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים לסעיף 2.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו כעת מצביעים על ההסתייגויות לסעיף 2 – ההסתייגויות שקבוצת יש עתיד-תל"ם, קבוצת ישראל ביתנו וקבוצת הרשימה המשותפת מציעות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נצביע כעת על הסתייגות מס' 1.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 42 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – 23, נגד – 42, ו-43 כולל חבר הכנסת צביקה האוזר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הסתייגות מס' 1 הוסרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 44 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – 21, נגד – 44, ויחד עם חבר הכנסת צביקה האוזר – 45.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההסתייגות הוסרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 3.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד ההסתייגות – 24, נגדה – 45, ויחד עם חבר הכנסת צביקה האוזר – 46.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההסתייגות הוסרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 4.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא צריך על הכול, אוקיי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד ההסתייגות – 24, נגדה – 45, יחד עם חבר הכנסת צביקה האוזר – 46.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההסתייגות הוסרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מסירים את השאר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו הצבענו עכשיו על 4.

אוסאמה סעדי: ירדנה, ביקשנו רק על שתי הסתייגויות ולהסיר את כל ההסתייגויות האחרות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 5.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 44 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד ההסתייגות – 23, נגד ההסתייגות – 44, יחד עם חבר הכנסת צביקה האוזר, נגד – 45.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההסתייגות הוסרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בתיאום עם האופוזיציה, עם הנציגים שלה, הוסרו כל ההסתייגויות הנוספות שהיו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חבר הכנסת מאיר כהן וישראל ביתנו, הוסרו כל ההסתייגויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לכן, כיוון שאין הסתייגויות גם לסעיף 2 וגם לסעיפים 3–8 בהמשך, אנחנו נצביע עליהם כנוסח הוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נצביע כעת על סעיפים 2–8, כולל, כנוסח הוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 2–8, כהצעת הוועדה – 46 נגד – 22 נמנעים – אין סעיפים 2–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': התוצאות הן: בעד – 46, 47 יחד עם חבר הכנסת צביקה האוזר, נגד – 23.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצעה עברה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סעיפים 2–8, כולל, אושרו כנוסח הוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק.

קריאה: לא נקלט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז תצביעו עכשיו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה השלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 13 בעד החוק – 44 נגד – 24 נמנעים – אין חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון מס' 2), התש"ף–2020, נתקבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד הצעת החוק – 44 – – –

סונדוס סאלח: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא נקלט, סונדוס סאלח?

סונדוס סאלח: נגד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נגד, אוקיי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – 44, 45 יחד עם חבר הכנסת צביקה האוזר, נגד – 25 יחד עם חברת הכנסת סונדוס סאלח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מודיעה בזאת שהצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון מס' 2), התש"ף–2020, עברה בקריאה שנייה ושלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הודעה מטעם מזכירת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף–2020, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור להצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': [מס' מ/1334; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 46, חוב' ט"ז, ישיבה 48; נספחות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ]

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים כעת לדיון בהצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף

מיכל (מיקי) חיימוביץ': –2020, לקריאה שנייה וקריאה שלישית, קיבלה פטור מחובת הנחה, כולל לוח התיקונים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת צבי האוזר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה לך, גברתי היושבת בראש.

ועדת החוץ והביטחון): אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף

ועדת החוץ והביטחון): –2020, שיזמה הממשלה.

ועדת החוץ והביטחון): החוק הזה, חבריי חברי הכנסת, תחילתו, אם אפשר לומר, בגל התפרצות נגיף הקורונה בחודשים מרץ-אפריל, כאשר משרד הבריאות ראה לנכון לבקש להסתייע ביכולות טכנולוגיות המצויות בידי שירות הביטחון הכללי כדי לצמצם, להילחם במגפה, לשטח את העקומה ובעצם לבלום את התפרצות מגפת הקורונה.

ועדת החוץ והביטחון): ההסתמכות על אותו כלי טכנולוגי של השב"כ החלה תוך כדי הפעלה של תקנות שעת חירום.

ועדת החוץ והביטחון): לאחר מכן, כשהדבר נבחן בביקורת שיפוטית, הוא המשיך בהחלטת ממשלה שהסתמכה על הוראה שיורית בחוק שירות הביטחון הכללי, ואחרי עוד דיונים בבית המשפט העליון ודיונים בממשלה הוחלט להציג ולהגיש את ההסדר שיאפשר את אותה הסתייעות לפי צורך במסגרת חקיקה ראשית שתעבור כאן בכנסת ישראל.

ועדת החוץ והביטחון): ב-1 ביולי עברה בקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק ממשלתית בנושא, בעצם אותה הצעה מקורית שפיצלנו, והלכה למעשה ועדת החוץ והביטחון ראתה לנכון לקבע הסדר זמני ל-21 יום, שיאפשר שימוש מיידי אך מוגבל בכלי השב"כ למשרד הבריאות – אותם שלושת השבועות האחרונים, שבהם ראינו את הקפיצה המדאיגה בהתפרצות המגפה, הייתי אומר, סיטואציה שבה המערכת היא על סף אובדן שליטה.

ועדת החוץ והביטחון): מצד שני, פיצול החקיקה הזאת אפשר לוועדת החוץ והביטחון לאסוף נתונים, גם להסתמך על מה שמתרחש בגל השני, עם כשבועיים של הפעלה של אותו כלי, ולדון בכובד ראש, הייתי אומר, כיאה וכיאות להסדר מורכב, חריג מהסוג הזה, ולראות מהו אותו "הסדר קבע", במירכאות, שצריך לעצב, שכן מדובר בהסדר שהוא כשלעצמו הוראת שעה לשישה חודשים.

ועדת החוץ והביטחון): תקופת הגבלת הזמן – אותם שישה חודשים, כפי שנקבתי.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו נמצאים היום בחודש יולי, בחודש השביעי.

ועדת החוץ והביטחון): אני אומר את זה ברמה האישית, אני מאוד מקווה שלא נצטרך לדון בהוראת השעה הזאת פעם נוספת ולחוקק אותה מחדש.

ועדת החוץ והביטחון): עם יד על הלב, אני מטיל ספק שנגיף הקורונה קורא את דברי הכנסת, והוא מה שנקרא מציית וכפוף לאותם הסדרים תחומים בזמן.

ועדת החוץ והביטחון): אבל כולנו תפילה שאכן הדברים יסתדרו, והכלים המשולבים שיופעלו יגרמו למיגור המגפה ונתייצב אי-שם בינואר, כמובן, ללא צורך להאריך את אותה הוראת שעה.

ועדת החוץ והביטחון): זו תקוותנו כולנו.

ועדת החוץ והביטחון): הוראת השעה, מה שאני מכנה הסדר הקבע, שונה מאותם הסדרים זמניים קודמים.

ועדת החוץ והביטחון): היא הוראה מרוסנת הרבה יותר, היא הוראה מידתית.

ועדת החוץ והביטחון): ואני אגיד את עיקריה או עיקרו של ההסדר המונח בפניכם, חבריי חברי הכנסת.

ועדת החוץ והביטחון): ראשית, כדי לאפשר למשרד הבריאות להסתייע בכלי השב"כ – כמו שאמרנו, הוא איננו דבר שבשגרה; אומר זאת בצורה דיפלומטית, זה איננו כלי שאמור באמת לעמוד לרשות רשות מבצעת בלחימה או במאבק בהתפרצות של מגפה.

ועדת החוץ והביטחון): לכן, כדי להפעילו צריכה להיות החלטת ממשלה בדבר.

ועדת החוץ והביטחון): ההחלטה הזאת היא החלטה מוגבלת ל-21 יום.

ועדת החוץ והביטחון): זאת אומרת, גם אם הממשלה רואה לנכון לעשות שימוש – שמשרד הבריאות יוכל לעשות שימוש בזה – כל 21 יום הממשלה צריכה להפעיל את שיקול הדעת ולהגיד אם הדבר אכן עומד באותם תבחינים כפי שנקבעו בחקיקה הראשית, שבראשם בדיקה של חלופות זמינות שנותנות מענה חלופי לשימוש הזה.

ועדת החוץ והביטחון): היא צריכה להסתמך על המלצות של צוות שרים ייעודי, שתחום בקיאותו והתמחותו הוא הנושא של הקורונה.

ועדת החוץ והביטחון): וההחלטה צריכה להיות מלווה כמובן – במסגרת ממשלת האחדות והמנגנון המיוחד שנקבע כממשלת חירום להיאבק במגפת הקורונה – כהחלטה משותפת של ראש הממשלה וראש הממשלה החליפי.

ועדת החוץ והביטחון): בנוסף לכך הוספנו מעטפת של ביקורת פרלמנטרית הדוקה, שכן הכנסת – ועדת החוץ והביטחון הלכה למעשה בכל רגע נתון כמעט יכולה להיכנס ובעצם לא לאשר את אותה החלטת הממשלה, או לקצוב אותה בזמן אחר.

ועדת החוץ והביטחון): גברתי היושבת-ראש, לאחר אותה החלטת ממשלה – שכמו שהסברתי בקצרה, היא מרוסנת ומאופקת, שוב, אל מול המורכבות כפי שהיא מופיעה בחוק ובעיקר כפי שהיא מופיעה בחיים – אנחנו הוספנו מנגנון אובייקטיבי נוסף.

ועדת החוץ והביטחון): זאת אומרת, לא רק התרשמותה – נגדיר את זה הסובייקטיבית – של הרשות המבצעת שצריך לעשות שימוש, אלא הוספנו מנגנון אובייקטיבי ברור לציבור, מעין נצרה נוספת, שאומרת: תנאי הכרחי הוא אותה החלטת ממשלה לאחר בדיקה, אך תנאי זה איננו מספיק, והוא צריך להתווסף לקיומה של סיטואציה שאנחנו מניחים שהיא מעידה על קיומה של מגפה בעצימות גבוהה, קרי 200 חולים חדשים ביום.

ועדת החוץ והביטחון): כאשר מדינת ישראל מתמודדת עם מצב שבו יש פחות מ-200 חולים חדשים ביום, הממשלה גם על פי החלטתה איננה יכולה לעשות שימוש באותו כלי.

ועדת החוץ והביטחון): גברתי היושבת-ראש, הרבה אנשים בציבור מתעניינים בנושא הזה.

ועדת החוץ והביטחון): הנושא הזה הוא נושא מן הסתם עם תשומת לב ציבורית – וטוב שכך – מאוד מאוד גבוהה.

ועדת החוץ והביטחון): ואני חושב שכחלק מהצורך ההכרחי בשימוש כזה, יש לבנות מנגנון שמייצר גם אמון ציבור.

ועדת החוץ והביטחון): ואני חושב שיש אמון ציבור בשירות הביטחון הכללי.

ועדת החוץ והביטחון): את יודעת, אנשים הציגו את זה כאילו השב"כ עוקב אחרי אנשים.

ועדת החוץ והביטחון): רוב הציבור – נדמה לי שאם יעשו סקר – חושב שהשב"כ מסייע והשב"כ עוזר לאנשים.

ועדת החוץ והביטחון): אך אנחנו לא עוסקים בסקרים ומהימנות, אנחנו רוצים לבסס את אמון הציבור.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן, אותו רף אובייקטיבי, אותה נצרה אובייקטיבית, להבנתנו ולהתרשמותנו, מוסיפה את המרכיב הזה שהוא חיוני, והדברים גם נסמכים על מה שמתרחש סביבנו בעולם.

ועדת החוץ והביטחון): רק לאחרונה, בגל יולי-אוגוסט, מה שנקרא, ראינו שמלבורן נכנסה לסגר כללי של שישה שבועות, כ-5 מיליון אנשים, כאשר הגיעה לרף של כ-200 חולים יומיים.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו אומרים שבאותו רף, אותו מספר בסדרי גודל פחות או יותר גם בקטלוניה, בפורטו ריקו, בטוקיו – הסדרים שונים ליפן בכלל ולטוקיו בפרט בגלל התפרצויות וחולים חדשים בסדרי גודל דומים או אפילו פחותים.

ועדת החוץ והביטחון): גם מרכז המידע וההערכה הלאומי, שהוא הגוף האמון בין השאר על ניתוח סטטיסטי ונמצא תחת הפעלתו של משרד הבריאות, מסמן בהערכות שלו את אותם 200 אנשים כרף שאם חוצים אותו, מה שנקרא זה מסומן באדום.

ועדת החוץ והביטחון): מדובר באירוע שיש בו חשש של אובדן שליטה.

ועדת החוץ והביטחון): לא זו אף זו, כמו שנאמר בלשון משפטית, הוועדה עמדה על כך שלצד הכלים העומדים לרשות משרד הבריאות, בראש ובראשונה הכלי האפידמיולוגי, שהוא מרכיב הליבה של המערכה לעצירת התפרצות המגפה, וההסתייעות לפי צורך בכלי השב"כ, אנחנו נוסיף שכבה נוספת של מערכת אזרחית, מה שנקרא יישומון אזרחי.

ועדת החוץ והביטחון): ועדת החוץ והביטחון ראתה בפיצול – שלא כפי שהופיע בחקיקה המקורית – בעצם לחייב את ממשלת ישראל להשיק בתוך שבעה ימים מיום קבלת החוק הזה את מערך ההגנה, השכבה השלישית, אותו יישומון אזרחי, שכמו שאמרתי מצטרף לחקירה אפידמיולוגית, שהיא הבסיס שאותה צריך לעבות, שאותה צריך לבצר, ואותו כלי שב"כ.

ועדת החוץ והביטחון): במעטפת כוללת כזאת כלי השב"כ, שהוא החריג, הוא הפרובלמטי, אם נגדיר את זה, או מעלה סימני שאלה כבדים, הוא מופעל במתכונת, כפי שנקרא בלעז – נדמה לי במטריה של תעשייה וניהול – ה-LIFO, ה-Last in, first out.

ועדת החוץ והביטחון): הוא הכלי האחרון להיכנס והראשון לצאת.

ועדת החוץ והביטחון): וכמו שאמרתי, הוא נשען על אותו רף אובייקטיבי או סף אובייקטיבי, תלוי איך מסתכלים.

ועדת החוץ והביטחון): כלי השב"כ, כשאנחנו רק חוצים אותם, את ה-200, אפשר לעשות בו שימוש, וכשאנחנו יורדים מ-200 הוא יוצא החוצה.

ועדת החוץ והביטחון): ומדינת ישראל – משרד הבריאות נשאר עם מערך האפידמיולוגי ועם יישומון אזרחי שאנחנו מקווים שנשיק אותו עכשיו.

ועדת החוץ והביטחון): הוא יאפשר את יישור העקומה, הפחתה משמעותית, קטיעה מיידית.

ועדת החוץ והביטחון): בגלל היכולות המסוימות הטכנולוגיות בכלי האזרחי ייקטעו שרשראות ההדבקה.

ועדת החוץ והביטחון): זה מבחן האמת, זה בעצם הייעוד של כל אותה מערכה, ולא נזדקק לאותו כלי שב"כ.

ועדת החוץ והביטחון): בדברי הסיכום שלי אפרט מנגנונים נוספים, לרבות מנגנון הערעור, שהעלה הרבה מאוד סוגיות, הרבה מאוד תגובות ציבוריות, בעיקר בשבוע הראשון שהוא הופעל ותפקודו לא היה טוב.

ועדת החוץ והביטחון): כמו כן, דברים נוספים שהועלו בוועדה והסדרים נוספים, אני אציג בדברי הסיכום.

ועדת החוץ והביטחון): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור, וברשותך, גברתי היושבת בראש, אני אבקש מחבריי חברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור לדוברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הראשון – חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: תודה, גברתי.

עפר שלח: מעולם בתולדות מדינת ישראל לא היו ימים כימים האלה שלהם מתאים המשפט: "בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה".

עפר שלח: לא היו ימים כאלה.

עפר שלח: אנחנו על סף אנרכיה, אבל אנרכיה מזן ישראלי, זאת אומרת, כל הדיבורים האלה על אנרכיסטים שמתרוצצים ברחובות – בסדר, יש כמה חבר'ה, שאני לא יודע מה, ראו יותר מדי סרטים.

עפר שלח: זאת לא הבעיה של הדמוקרטיה הישראלית.

עפר שלח: הבעיה של הדמוקרטיה הישראלית היא שחוסר האמון בין האזרחים לבין השלטון מעולם לא היה ברמה הזאת.

עפר שלח: מעולם.

עפר שלח: ראש הממשלה מוציא הודעה על סגירת מסעדות, המסעדנים אומרים: אנחנו ננהל משא ומתן, זה הרי לא באמת נסגר ולא באמת נפתח ומי יודע.

עפר שלח: וחדרי הכושר, כן, אז הם שמעו את הממשלה, הם יעשו מה שהם רוצים.

עפר שלח: הדבר הזה איננו נובע מזה שאיזו רוח פרא אנרכיסטית אחזה כל אזרח בישראל.

עפר שלח: הוא נובע מהקריסה המוחלטת של כל המוסדות השלטוניים, שנובעת מהקריסה המוחלטת של האיש העומד בראשם.

עפר שלח: והדבר הזה לא התחיל היום, הוא התחיל ביום הראשון של משבר הקורונה.

עפר שלח: גברתי היושבת בראש, את היית איתי בימים שהיינו בוועדת הקורונה ביחד, אנחנו הרי הנחנו את הדברים על השולחן כבר לפני חודשים.

עפר שלח: בימים האלה מדובר, דיון גדול, מי יהיה הפרויקטור, פרויקטור הקורונה החרוץ והחזק, או בראשי תיבות: פחחח.

עפר שלח: מי יהיה האיש הזה?

עפר שלח: ואומרים: נביא אלוף בצה"ל.

עפר שלח: כאילו האלוף אמיר אבולעפיה, ראש אגף תכנון לשעבר – ידיד טוב שלי, עבדנו הרבה ביחד, איש מצוין – כאילו הוא ישנה משהו; או לחלופין פרופ' גבי ברבש, איש מצוין, מנהל מצוין במערכת הבריאות, היה מנכ"ל משרד הבריאות, מנהל בית חולים.

עפר שלח: מה הוא יעשה בלי מינהלת?

עפר שלח: יסתובב בין הרגליים של מנכ"ל משרד הבריאות הנוכחי ויריב איתו?

עפר שלח: הרי זה מה שיקרה.

עפר שלח: מה הוא יעשה כשלא תהיה לו סמכות?

עפר שלח: בתהליך קבלת החלטות שבו אין מינהלת שמנהלת את האירוע הזה – מינהלת שכמו שאנחנו אמרנו ודיברנו, וכמו שאני גם הנחתי בהצעת חוק שתבוא לבית הזה בחודש הבא, יש בה אדם, פרויקטור שיושב בראשה, אבל יש שם נציגים של האוצר והביטחון ומשרד הפנים והרשויות המקומיות וקופת החולים ובתי החולים ודסק הסברה כמו שצריך, וכל הדברים האלה מדברים ביחד.

עפר שלח: ואגב, מקבלים החלטה על מסעדות.

עפר שלח: כי אני לא מצפה – אומרים שהממשלה מנותקת, הם לא מבינים מה זה לנהל מסעדה; הממשלה מנותקת, אבל אני לא מצפה משר בממשלה שידע שכאשר ביום חמישי בלילה הוא מקבל החלטה או מצביע בעד החלטה לסגור את המסעדות, הוא בעצם קבע שכל המלאי שהמסעדות קנו לסוף השבוע ירד לטמיון.

עפר שלח: אבל זה מה שקורה כשהדבר הזה מוחלט בהתייעצות קטנה של ראש הממשלה עם כמה אנשים שהם אוכלים במסעדה – חלקם אפילו שילמו בשביל זה פעם, לא כולם בפורום, אבל חלקם שילמו בשביל זה פעם.

עפר שלח: אין להם מושג, אבל הם לא מינהלת שמרימה טלפון למסעדנים, מקבלת מהמסעדנים את התשומה הזאת, ואז הדרג המדיני הוא מעליה סמכות ערעור.

עפר שלח: לא.

עפר שלח: ראש הממשלה מודיע את זה, ואז מה שראש הממשלה אמר זה בסיס למשא ומתן.

עפר שלח: ככה זה מנקודה לנקודה, מההחלטה להחלטה.

עפר שלח: עכשיו זה עם תוכנית המענק לכל אזרח ההזויה הזאת, שבמסגרתה מיליוני אזרחים שפרנסתם לא נפגעה יקבלו אותו סכום כסף כמו אנשים שלא עובדים מפברואר.

עפר שלח: זה הרי לא ייאמן.

עפר שלח: אגב, אני ואחרים ביוזמות – עשרות אלפי אנשים כבר התחייבו להעביר את הכסף שהם יקבלו לאנשים שזכאים לו באמת, כי הם מבינים את האבסורד.

עפר שלח: כל אחד אוהב לקבל 750 שקל או 3,000 שקל למשפחה, אבל הם מבינים את האבסורד של התוכנית הזו.

עפר שלח: והאבסורד הזה נוגע גם לחוק שלפנינו.

עפר שלח: חמישה חודשים חלפו, שום אפליקציה אזרחית.

עפר שלח: במדינת ההייטק, במדינה שהמציאה את Waze ולא יודע כמה דברים באפליקציות של הייטק, במדינת ההייטק הזאת לא הצליחו להרים אפליקציה אזרחית נורמלית, אגב, יותר יעילה מזו של השב"כ.

עפר שלח: 60% – אני יודע לא יודע אם קראתם, ידידי אלי אבידר, אם ראית את הידיעה הזאת – 60% מהאנשים שקיבלו הודעה לפי איכוני השב"כ שהם צריכים להיכנס לבידוד ערערו על זה והערעור שלהם התקבל.

עפר שלח: עכשיו, אני מכיר את שירות הביטחון הכללי, נדמה לי מההיכרות הטובה ביותר שיש בבית הזה: הייתי שש שנים חבר ועדת המשנה, אני מכיר את האנשים, אני מכיר את היכולות – יכולות מופלאות.

עפר שלח: היכולות האלה לא נועדו כדי לדעת אם אני וחבר הכנסת יוראי להב הרצנו, כשאנחנו נמצאים עכשיו חמישה מטר אחד מהשני, האם יש קיר בינינו, האם אני יכול להדביק אותו או לא יכול להדביק אותו.

עפר שלח: יש טכנולוגיות טובות מאלה, אזרחיות מאלה.

עפר שלח: רק מה?

עפר שלח: בואו נגיד את האמת, למה הם מביאים את חוק השב"כ הזה?

עפר שלח: לא מפני שהשב"כ יודע או יכול לעשות יותר טוב מאחרים; השב"כ הוא – סליחה על הביטוי – כיסוי תחת.

עפר שלח: כמו שהצבא הוא כיסוי תחת, כמו שהמוסד הוא כיסוי תחת – אתה מביא את המוסד לעשות רכש, אחר כך הוא מביא מטוס עם ריאגנטים לא מתאימים, כי המוסד לא בנוי לקנות ריאגנטים.

עפר שלח: ככה מתנהל המשבר הזה מראשיתו, בגלל זה אנחנו באנרכיה, בגלל זה צריך להתנגד לחוק הזה כמו לכל דבר שהממשלה הזאת מביאה בעניין הקורונה.

עפר שלח: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': גברתי היושבת בראש וחבריי חברי הכנסת, אם אתם לא יודעים אז אני אעדכן אתכם: ניתן לנסוע באוטובוסים עם חלונות פתוחים ובלי מזגן.

יואב סגלוביץ': חשוב לי להדגיש את העניין, כי יש אנשים שלא יודעים שהדבר הזה הוא אפשרי.

יואב סגלוביץ': המשפט הזה, דרך אגב, הוא משפט נכון אך לא ניתן לנסוע באוטובוסים עם חלונות פתוחים ללא מזגן.

יואב סגלוביץ': מה הקטע הלא-נכון במשפט הזה?

יואב סגלוביץ': שאי-אפשר לפתוח חלונות באוטובוסים כבר הרבה מאוד שנים.

יואב סגלוביץ': אבל היה דיון עמוק בישיבת הממשלה, אני לא יודע אם השר פרץ השתתף באותו דיון עמוק על חלונות האוטובוסים, אבל אני מניח שאם הוא היה משתתף הוא היה אומר להם שאי-אפשר לפתוח את החלונות באוטובוסים.

יואב סגלוביץ': הוא כנראה לא השתתף, הוא לא אמר להם – קיבלו החלטה.

יואב סגלוביץ': מה קרה אחרי ההחלטה הזאת?

יואב סגלוביץ': אחרי ההחלטה הזאת שינו אותה, כי מישהו בא ואמר שבעצם אי-אפשר לפתוח את החלונות.

יואב סגלוביץ': עכשיו, איך זה קשור לחוק המופלא שמובא אלינו?

יואב סגלוביץ': זה מאותה משפחה.

יואב סגלוביץ': פשוט במקום – ואני רוצה לתקן, חבר הכנסת צביקה האוזר אמר מקודם, ואני דווקא רשמתי בשביל לא להתבלבל במילים: יש אמון ציבורי בשב"כ.

יואב סגלוביץ': בזה הוא צודק, אני מסכים איתו.

יואב סגלוביץ': מה זה אמון ציבורי?

יואב סגלוביץ': יש אמון ציבורי מאוד גבוה בשב"כ, אין אמון בכלל בכלל בהחלטות הממשלה.

יואב סגלוביץ': אבל כמו שנאמר קודם על ידי חברי עפר שלח, הממשלה מתכסה איתו.

יואב סגלוביץ': מתכסה עם השב"כ, מתכסה עם המוסד.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, היא מתכסה גם עם הכנסת, היא מנסה להתכסות עם הכנסת, אותה שמיכת טלאים – נמצאים בתוך שמיכת הטלאים הזאת 36 שרים שכל אחד הוא טלאי על טלאי, הוא פשוט טלאי על טלאי.

יואב סגלוביץ': יושבים פה שרים במליאה ומדברים על דברים ברומו של עולם.

יואב סגלוביץ': ואני חושב שדבר אחד הם לא מבינים או לא מבינים נכון את מה שאני מנסה להסביר, וזה שמה שחסרה להם זה מראה.

יואב סגלוביץ': כי השר שטייניץ שיושב פה, שאני מעריך אותו מאוד, אם הוא היה מסתכל במראה הוא היה רואה שבעצם הוא שמיכה.

יואב סגלוביץ': מדוע הוא שמיכה?

יואב סגלוביץ': כי הוא מכסה דברים שאין בהם שמץ של אמת, ואותו דבר גם השר פרץ, שיושב כאן.

יואב סגלוביץ': כי אף אחד מהם לא מצא את העוז להגיד לראש הממשלה שאין חלונות באוטובוס.

יואב סגלוביץ': אז אם הם לא עשו את זה על אוטובוס, איך הם ימצאו את העוז ואת האומץ לומר את זה על הצעה שבאה לקחת ולהרחיב את הסמכות של השב"כ, להשתמש בה כנגד אזרחי – לא כנגד, על מנת לנטר פעילות אזרחית.

יואב סגלוביץ': השב"כ לא תוכנן לדבר הזה.

יואב סגלוביץ': משכו עד הקצה את חוק השב"כ שאכן יהיה חוקי, ומספרים לנו עכשיו שזה גם נפלא.

יואב סגלוביץ': יושב חבר הכנסת צביקה האוזר מתוקף תפקידו ומספר לנו – ומאמין בזה גם – שהדבר הזה הוא הכרח.

יואב סגלוביץ': ואני אומר לכם במפגיע: מקצועית זה לא הכרח, נקודה.

יואב סגלוביץ': כי אם מי שחושב שדרך הסיפור הזה אפשר לכסות את הכשלים של המערכת הממשלתית, שלא מטפלת בקטיעת השרשרת האפידמיולוגית כבר ארבעה חודשים וחצי – ועכשיו שמענו בקול עזוז נמרץ, שלפני שבועיים, משהו כזה, גייסו 300 אנשים לעשות חקירות אפידמיולוגיות.

יואב סגלוביץ': במדינות אחרות בעולם בסדר גודל כזה – אנחנו צריכים במצב התחלואה של היום משהו כמו 1,500.

יואב סגלוביץ': הם לא קיימים.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, יש גם אבטלה עכשיו.

יואב סגלוביץ': אפשר להביא אנשים לעשות את העבודה הזאת.

יואב סגלוביץ': את כל הסלקטורים בנתב"ג אפשר לגייס עכשיו לצורך העניין הזה במקום שיהיו בחל"ת.

יואב סגלוביץ': רק צריך מחשבה אחרת ולצאת מהחמימות של השמיכה של 36 הטלאים בשמיכה אחת, שמכסים ראש ממשלה רופס, מבוהל, שכל-כולו רועד מתחת לשמיכה, אבל הוא עושה את זה בקול בריטון.

יואב סגלוביץ': חסר רק שהוא יתחיל גם לנחור בקול בריטון ותנחרו אחריו, כמו שאתם פועים אחריו והולכים שבי אחרי דברי שקר, הבל ורעות רוח.

יואב סגלוביץ': ותראו מה קרה רק בשבוע האחרון.

יואב סגלוביץ': בשבוע האחרון, או לפני שבוע, סגרתם את המסעדות ביום רביעי ואמרתם שזה לא יהיה ביום שישי-שבת – ראה זה פלא, המסעדות עובדות.

יואב סגלוביץ': אמרתם שחופי הים, לפחות ככה יצא מהדלפה – היום שמעתי עוד פעם, ודיברתי על זה קודם: השר אדלשטיין ממש התלונן במליאה שיש הדלפות מהממשלה ואי-אפשר לעבוד ככה.

יואב סגלוביץ': ממש נורא.

יואב סגלוביץ': צריך להביא רופא לבדוק מה קורה.

שלמה קרעי: אבל זה לא נורא, אתה רגיל להדליף מחדרי חקירות.

יואב סגלוביץ': נכון, אוה, קרעי, הרבה זמן לא ראיתי אותך, איך נחת לפה עכשיו?

יואב סגלוביץ': קיבלת שבחים ממיקי לוי?

שלמה קרעי: שמעתי – – – דברים מאוד מעניינים.

יואב סגלוביץ': קבל גם ממני, תקבל גם ממני.

שלמה קרעי: אבל טול קורה מבין עיניך.

יואב סגלוביץ': תקבל גם ממני.

יואב סגלוביץ': בוא, בוא, לפני שאני אטול קורה מבין עיניי, תכניס שכל בין אוזניך.

יואב סגלוביץ': לגבי עצם העניין, חוק השב"כ שנמצא פה היום, או ההרחבה שלו, הוא בלתי מידתי, הוא לא ענייני, אפשר להשיג אותו בדרך אחרת.

יואב סגלוביץ': הכלל בשימוש בכוח, תמיד בשימוש בכוח – שימוש בכוח פיזי, אבל גם שימוש בכוח החוק – –

שלמה קרעי: אתם בכלל – – – באנרכיה.

יואב סגלוביץ': – – הוא שאתה משתמש בו באופן מידתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת קרעי, אני מבקשת, בלי קריאות ביניים.

יואב סגלוביץ': אתה משתמש בו באופן מידתי על מנת להשיג את המטרה, ואתה בודק אם יש אלטרנטיבה אחרת.

יואב סגלוביץ': ואני אומר לחבריי בכנסת, יש אלטרנטיבה אחרת, האלטרנטיבה הזאת לא מוצתה – מדוע?

יואב סגלוביץ': כי הממשלה לא עשתה דבר וחצי דבר.

יואב סגלוביץ': עמד פה צביקה ואמר שאנחנו נחייב את הממשלה להפעיל את מגן 2.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להזכיר לכולם, מתי דובר על העניין הזה?

יואב סגלוביץ': מתי דובר על מגן 2?

יואב סגלוביץ': דובר עליה מזמן, אז מי יגן עלינו?

יואב סגלוביץ': מי יגן עלינו מממשלה מופקרת כזו, גדולה, שלא מסוגלת לנהל דיון אחד נורמלי, דיון אחד נורמלי?

יואב סגלוביץ': וכשמגיע דיון לכנסת, ומגיעים דיונים לכנסת, ושואלים שאלות, אז אנחנו שואלים שאלות, אנחנו וחבריי בכנסת שואלים שאלות, ופתאום מתבטלות החלטות, ואז מה קורה?

יואב סגלוביץ': ראש הממשלה זועם וכועס.

יואב סגלוביץ': על מה הוא זועם וכועס?

יואב סגלוביץ': מה פתאום החבר'ה האלה פה, כל החבר'ה האלה בכנסת הזאת, משנים החלטות?

יואב סגלוביץ': מה פתאום הם משנים את ההחלטות האלה?

יואב סגלוביץ': ממתי יש להם עוז הרוח הזה בכלל לבדוק בצורה עניינית ולהפעיל שכר ישר, במקום הטיפשות שמשתלטת על כולנו?

יואב סגלוביץ': ועם הטיפשות הזו חבורת שרים הולכת ומצביעה – מצביעה בכנסת, מצביעה בממשלה, מצביעה כל הזמן.

יואב סגלוביץ': אז אני אגיד משפט אחד לחבריי חברי הכנסת לגבי החוק הזה.

יואב סגלוביץ': החוק הזה הוא איננו מידתי.

יואב סגלוביץ': יש לו אלטרנטיבה אחרת, הייתה לו כל הזמן, אבל בחרתם ללכת בדרך שמאפשרת לכם להתכסות בארגון מפואר, שגם ראשו אמר שזה לא נכון להשתמש בארגון שלו, וגם את זה הדלפתם.

יואב סגלוביץ': לא הדלפתם רק את מה שפרסם מישהו שרוצה לעשות בסופי שבוע, גם את מה שאמר ראש השב"כ בדיון בממשלה.

יואב סגלוביץ': זה החוק שאתם מביאים לפה היום, חוק פוגעני, שהולך לפגוע בכל אזרחי מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': תראו מה קרה.

יואב סגלוביץ': מנגנון ההשגה.

יואב סגלוביץ': בא בן אדם, ונגיד אמרו לו: אתה היית ליד מישהו ואתה צריך להיכנס לבידוד ל-14 יום, והוא מנסה להתקשר.

יואב סגלוביץ': אתמול בוועדת חוץ וביטחון עשה ניסוי אחד מחבריי חברי הכנסת, הוא התקשר.

יואב סגלוביץ': ענו לו אחרי 48 דקות, אחרי 48 דקות, תוך כדי הוועדה.

יואב סגלוביץ': מה אנחנו מקבלים בתשובה ממשרד הבריאות בוועדה אתמול?

יואב סגלוביץ': נשפר.

יואב סגלוביץ': נשפר את מה, את העובדה שהרחקנו אנשים שלא כדין, בלי יכולת אפילו לערער על הדבר הזה?

יואב סגלוביץ': ואמרנו בוועדה 24 שעות – אבי דיכטר אמר, לא אני:

יואב סגלוביץ': תוך 24 שעות יעשו את זה.

יואב סגלוביץ': זה נמצא כהנחיה גורפת בחוק שתוך 24 שעות זה יקרה?

יואב סגלוביץ': מה פתאום, מה פתאום.

יואב סגלוביץ': למה שתחליט כך הוועדה, אם אפשר לכנס את כולם ולהגיד: חבר'ה, תגיעו, הגיעה ההצבעה, ואז יבואו שלמה קרעי וחבריו ויצביעו כמו עיזים.

יואב סגלוביץ': אומרים להם כן – אומרים להם כן, אומרים להם לא – הם מצביעים לא.

יואב סגלוביץ': שיקול דעת ושכל ישר כבר מזמן התרחקו מהמקום הזה שנקרא ממשלת ישראל.

יואב סגלוביץ': ממשלה דו-ראשית, שאומרת שכולם כולם כולם נכנסו מתחת לאלונקה, אבל בסוף על האלונקה הזאת מי שנמצא זה הם, ואנחנו סוחבים אותה על גבנו, ואף אחד אפילו לא עושה פסססט בשביל להחליף.

יואב סגלוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

שלמה קרעי: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי – אני מבינה שאתה מוותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

שלמה קרעי: מן הפח אל הפחת.

קריאה: – – –

יואב סגלוביץ': שלמה, קיבלת – – – ממיקי לוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, יש לנו פרשן.

יואב סגלוביץ': – – – כדאי שתדבר עם אשכנזי בהזדמנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לך 20 דקות, אני עושה את זה 10 ו-10.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הציבור הישראלי מבולבל.

אלי אבידר: הציבור הישראלי מבוהל.

אלי אבידר: הציבור הישראלי זועם.

אלי אבידר: בניגוד למה שבלפור ושופריו אומרים לכם, התחושות האלה משותפות לימין ולשמאל, לדתיים ולחילונים, למזרחים ולאשכנזים, ליהודים ולערבים.

אלי אבידר: כולנו מודאגים, כולנו כועסים.

אלי אבידר: הגורם לזעם ולבהלה הוא לא הנגיף, כבר התמודדנו עם איומים גדולים יותר, אפילו עם משברים כלכליים גדולים יותר.

אלי אבידר: הגורם הוא הכיסא הריק במשרד ראש הממשלה.

אלי אבידר: הכיסא שעליו אמור לשבת היום מנהיג ובמקומו יושב עליו ביבי.

אלי אבידר: נתניהו כיהן כראש ממשלה יותר מכל אדם אחר במדינת ישראל, ועכשיו, במבחן הגדול של חייו, הוא איננו.

אלי אבידר: עכשיו הבלוף נחשף.

אלי אבידר: עכשיו, כשהציבור צריך מישהו שיוביל, שיתווה דרך, שיאחד, נתניהו נחשף במלוא עליבותו: מסית, מזגזג, קם בבוקר ומחליט דבר אחד ומשנה את דעתו כבר בצוהריים; נפטר מכל האנשים המוכשרים סביבו ושומר על החנפנים והדמגוגים; עסוק בבעיות המשפטיות שלו ומתעלם מהמשבר הגדול של כולנו.

אלי אבידר: ישראל זקוקה להנהגה היום, אבל הכיסא במשרד ראש הממשלה ריק.

אלי אבידר: חברות וחברי הכנסת, זאב ז'בוטינסקי היה אחד המוחות המבריקים שקמו לעם היהודי.

אלי אבידר: חבל שביבי לא לקח קצת ספרים עליו מהספרייה של אביו, ז"ל, ואם הוא קרא, חבל שלא הפנים כמה מהדברים שז'בוטינסקי כתב על מנהיגות.

אלי אבידר: ז'בוטינסקי זיהה טיפוס חדש של מנהיגים שעלו על הבמה.

אלי אבידר: הוא קרא להם מנהיגים אישיים, ואמר: "הרבה מהם, ולעיתים קרובות ביותר, היו בעצם לא יותר מסמרטוטי כותנה רכים בידי סביבתם המקרית".

אלי אבידר: ז'בוטינסקי זיהה שמאחורי הפוזה ופולחן האישיות מסתתרים אנשים קטנים, אנשים שהם סך כל הלחצים שמפעילים עליהם המקורבים, השותפים ובעלי האינטרס שסביבם.

אלי אבידר: מנהיגים שאין להם רעיונות יציבים או ערכים ברורים אלא רק תאוות שלטון.

אלי אבידר: מנהיגים שמאשימים אחרים בכישלונות שלהם, אבל משוכנעים שלהם עצמם אין תחליף.

אלי אבידר: האם זה נשמע מוכר?

אלי אבידר: מנהיגים אמיתיים, אמר ז'בוטינסקי, הם בסך הכול מגשימי הרעיונות של העם.

אלי אבידר: הם לא מחפשים את השררה, אלא בורחים ממנה, ובלשונו של ז'בוטינסקי: הם אינם אלא מגשימי הפרוגרמה.

אלי אבידר: אנו ההמון, הוא אמר, נלך אחריהם ונישמע להם – לא משום שהם מנהיגים, אלא דווקא משום שהם השמשים שלנו.

אלי אבידר: זוהי, גברתי היושבת-ראש, הדמוקרטיה הליברלית הייצוגית, שבה השלטון הוא לא יותר מפיקדון שהעם נותן לנציגיו.

אלי אבידר: "הינני מאמין בחופש הדיבור והארגון", אמר ז'בוטינסקי, "וכמעט בכל התנגשות בין ההכרה האינדיבידואלית למשמעת הכפויה הינני עומד לצידו של היחיד".

אלי אבידר: האם יש טיפוס מנהיגות רחוק יותר מזה של נתניהו?

אלי אבידר: נתניהו, שמאשים בכישלונות שלו את השותפים שהוא בחר, את הפקידים שהוא הביא, את השרים שהוא מינה; נתניהו, שלוקח בעלות על ההצלחות של אחרים ומפיל עליהם את הטעויות שלו.

אלי אבידר: האם זה מפתיע, גברתי היושבת-ראש, שהציבור מאבד אמון בסוג כזה של מנהיגות?

אלי אבידר: מנהיג שמתנהג כמו קיסר, שמטיף לסגר ומפר אותו בעצמו, שמבקש הקלות מס ותרומות של מיליונים כשמאות אלפים נזרקים לרחובות.

אלי אבידר: אמון הציבור נרכש כשהציבור רואה שהמנהיג עומד במילה שלו.

אלי אבידר: אמון הציבור נרכש כשהמנהיג עושה את מה שהוא מטיף לו.

אלי אבידר: אמון הציבור נרכש כשברור שהמנהיג פועל למען הכלל ולא למען עצמו ולמען קבוצות קטנות שבהן תלוי שלטונו.

שלמה קרעי: בול ליברמן, בול.

אלי אבידר: תגידו לי אתם, מישהו פה חושב ברצינות שנתניהו עומד בתנאים הבסיסיים הללו?

אלי אבידר: מישהו פה חושב שנתניהו שם את האינטרס הלאומי לפני הפרטי?

אלי אבידר: מישהו פה חושב שהוא ראוי לאמון?

אלי אבידר: לנתניהו היה מזל: שרון ביצע בשבילו את ההתנתקות, אולמרט יצא במקומו למלחמות, וכלכלת ההייטק סידרה לו שנים של שפע.

אלי אבידר: אבל המשבר הנוכחי הוא משבר אמיתי, ונתניהו נחשף בו במערומיו – בלי עמוד שדרה ובלי אומץ.

אלי אבידר: כמו שז'בוטינסקי אמר, מנהיג מכותנה.

אלי אבידר: הוא חייב לפנות את הכיסא, כי ישראל צריכה הנהגה.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, וירוס הקורונה יצר מצב של אי-ודאות.

אלי אבידר: לא צריך להאשים את גורמי המקצוע ולא את הפקידות המקצועית.

אלי אבידר: חוסר הוודאות הזה הוא עולמי ולא ישראלי.

אלי אבידר: בתקופה של חוסר ודאות, כל משרד רואה את תחום האחריות שלו.

אלי אבידר: בקצה אחד של הסקאלה נמצאים מומחי משרד הבריאות, שאומרים: אנחנו לא מכירים את הווירוס, לא יודעים כיצד להתמודד איתו, ועל כן צריך ללכת לצעדים המחמירים ביותר – סגר כללי, עוצר ומהר ככל האפשר.

אלי אבידר: לסגור את המשק, לסגור את הכלכלה, לסגור את הכול.

אלי אבידר: בקצה השני ישנה גישה מינימליסטית, שמייצג השוק הפרטי.

אלי אבידר: לפי גישה זו אין היגיון בעצירת גלגלי המשק ופגיעה אנושה במיליוני אזרחים, מאחר שהקורבנות והעלויות המצטברות של הנזק הכלכלי יהיו לא פחות גדולים מנזקי הקורונה, וכנראה גדולים עוד הרבה יותר.

אלי אבידר: כדי לבחור את הנתיב הנכון לישראל דרושה הנהגה אחראית, אמיצה ואמינה.

אלי אבידר: ומה עשה נתניהו?

אלי אבידר: מתחילת המשבר הוא בחר בקצה האבסולוטי, שדרש לסגור הכול ומהר באופן מלא.

אלי אבידר: כשקמה הממשלה שהוא רצה הוא שבר בחדות לצד השני ושלח את הציבור למסיבות סוף קורונה, ללא שיפור במערך הבדיקות וללא פרוטוקולים מתאימים לתקופה.

אלי אבידר: ועכשיו, כשהדיונים במשפט שלו נקבעים והמפגינים נגדו שוטפים את רחובות המדינה, הוא שוב רוצה להכריז על עוצר.

אלי אבידר: עכשיו הוא מקדם סגרים, תקנות חירום ומעקבים אחרי אזרחי ישראל.

אלי אבידר: חוקים דרקוניים והחלטות שאין להם אח ורע במערב.

אלי אבידר: נתניהו אוהב לדבר בשם הדמוקרטיה, אך אם ירשיעו אותו – הוא מסביר – זאת תהיה פגיעה בדמוקרטיה.

אלי אבידר: אז בואו תראו איך נראית הדמוקרטיה תחת נתניהו ואיך נראית הכנסת.

אלי אבידר: במשך שבועות אנו בוועדות הכנסת מקיימים דיונים ומתחבטים על כל פגיעה בחופש הפרט בגלל הקורונה.

אלי אבידר: על כל פגיעה בציבור, על כל סגירה של עסק, דנים ומתחבטים בין הצורך להילחם במגפה לזכויות היקרות של כל אזרחית ואזרח.

אלי אבידר: כלומר, אנחנו באופוזיציה דנים, וחברי הקואליציה לא טורחים אפילו להגיע לדיונים.

אלי אבידר: מבחינתם של נתניהו ושותפיו, וגם של גנץ וכחול לבן, כל זה משעמם נורא.

אלי אבידר: מי רוצה לשבת שעות על גבי שעות ולדון בחוקים דרקוניים?

אלי אבידר: בטח שלא חברי הקואליציה.

אלי אבידר: הם מגיעים רק לרגע ההצבעה, מעבירים את ההנחתה מבלפור בלי לשאול שאלות, וחוזרים הביתה.

אלי אבידר: מה הבעיה?

אלי אבידר: הרי זה לא העסק שלהם שנסגר.

אלי אבידר: איך הם לא מתביישים?

אלי אבידר: החליטו בקואליציה לסגור את המזגנים באוטובוסים ולפתוח חלונות, ואפילו לא ידעו שכבר אין חלונות נפתחים באוטובוסים.

אלי אבידר: סגרו את המסעדות, ואז נזכרו שלמסעדנים יש סחורה במיליונים שתתקלקל.

אלי אבידר: עכשיו הם רוצים לסגור את הים והפארקים, למרות שאף אחד כמעט לא נדבק בחוץ.

אלי אבידר: תגידו, חברי הקואליציה, מי אתם?

אלי אבידר: עזבו בושה.

אלי אבידר: איך אתם לא מתפדחים?

אלי אבידר: איך את מסבירים את ההתנהלות הזאת בבית?

אלי אבידר: גם שם אתם מוכרים תירוצים?

אלי אבידר: או שלבני המשפחה אתם לפחות אומרים את האמת, שאין מדיניות ואין מנהיגות, אין היגיון ואין קבלת החלטות, ויש רק דבר אחד מבחינתכם – מה שביבי אומר?

אלי אבידר: עכשיו ביבי חוזר על המנטרה של הסגר המוחלט, בזמן שרוב ההדבקות קורות בבית או בחללים סגורים וממוזגים.

אלי אבידר: אז איך בדיוק הסגר אמור לעזור לנו, ומה ההיגיון במניעת היציאה לאוויר הפתוח?

אלי אבידר: אבל אם רוצים לעצור את ההפגנות או להאט משפט כלשהו, סגר כללי נראה מאוד הגיוני.

אלי אבידר: חברות וחברי הכנסת, ראש הממשלה שלנו לא אוהב לדבר על תקווה.

אלי אבידר: השפה שלו היא פחד, השפה שלו היא סגר, החזון שלו הוא עדר צייתן וסגור בבית, חרד, פוחד וחלש.

אלי אבידר: החרדה משמשת אותו לדרוס את הכנסת ואת השרים, את הפקידות ואת התקשורת.

אלי אבידר: אין בו שום אמפתיה לאנשים ברחובות שהעולם שלהם נחרב לנגד עיניהם.

אלי אבידר: שווה לזכור שיש גם סוג מנהיגות אחר, גם בארץ וגם בעולם.

אלי אבידר: בשנת 2003 שירתי כקונסול כללי של ישראל בהונג קונג.

אלי אבידר: הונג קונג הייתה מוקד להתפשטות נגיף הסארס, שהגיע אליה מגוואנז'ו שבדרום סין ללא כל התרעה או עדכון של הרשויות הסיניות.

אלי אבידר: קצב ההדבקה בהונג קונג היה מהיר, ובכל זאת הממשל של הונג קונג לא סגר את הגבול עם סין אפילו ליום אחד ולא עצר את החיים ואת הכלכלה.

אלי אבידר: כשפגשתי את ראש הממשל שם שאלתי אותו מדוע הוא אינו סוגר את הגבול ועוצר את ההדבקה.

אלי אבידר: הוא ענה לי: יש לי אחריות כלפי אזרחי הונג קונג.

אלי אבידר: אני יכול לסגור את הגבול ואפילו לשכנע את הרשויות בסין שזה בסדר, אבל מה יקרה לכלכלה שלנו?

אלי אבידר: היא תמות, אנשים ייזרקו לרחובות, עתיד של מיליונים ייהרס.

אלי אבידר: ומה עם המגפה?

אלי אבידר: שאלתי.

אלי אבידר: והוא ענה: האחריות שלי – הוא אמר – אני אחראי לכל מי שפוחדים, שמתלוננים ושחוששים ושלא יודעים שבכך העתיד שלהם ניצל.

אלי אבידר: זאת מנהיגות שלוקחת סיכונים, אבל גם אחריות.

אלי אבידר: זה מנהיג שדואג לגורל האזרחים ומוכן להקריב למענם את גורלו הפוליטי והאישי.

אלי אבידר: בסקאלה שבין הסגר האבסולוטי, שיביא רק הרס, לקצה השני, של החזרת החיים למסלולם, אנחנו חייבים להיות קרובים הרבה יותר להחזרת החיים למסלולם.

אלי אבידר: הקורונה לא תיעלם בחודשים הקרובים וגם לא בעוד שנה.

אלי אבידר: התפקיד של הממשלה הוא לבנות את החיים בצל הקורונה; לקיים את הכלכלה, את התרבות, את הדמוקרטיה; לא להחריב אותן בשם ניצחון טוטאלי ובלתי אפשרי של המגפה.

אלי אבידר: אנו באופוזיציה מציעים שורה של עקרונות מעשיים לניהול החיים האלה, מתוך הכרה שהווירוס יישאר איתנו.

אלי אבידר: ואלה עקרונות היסוד: שימור ענפי המשק ולא החרבתם; הגנה על אוכלוסיות בסיכון ושיקומו של מבצע "מגן אבות ואימהות", המדשדש תקציבית; עצירת שרשרת ההדבקה בבתים – בידוד במלוניות וחקירות אפידמיולוגית מהירות ויעילות; עידוד פעילות בחוץ ובחללים המאווררים – החללים הסגורים הם הבעיה, המרחבים הפתוחים הם הפתרון; מתן שטח נוסף למסעדות ברחובות; העברת פעילויות לאוויר הפתוח – בדיוק ההפך מסגר; קבלת החלטות מקצועיות לטווח ארוך ועמידה בהן, וכן העברת האחריות לפיקוד העורף ומשרד הביטחון, כי הם הגורמים שמסוגלים לתת מענה מקיף לסוגיה.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, אין בארץ מחסור באנשים טובים.

אלי אבידר: יש לנו את פיקוד העורף הנהדר, ויש לנו אנשי מקצוע מעולים, כמו פרופ' נדב דוידוביץ' ופרופ' חגי לוין, עם הצעות מקצועיות ורציניות להתמודדות עם המשבר.

אלי אבידר: כל מדינה בעולם הייתה מתברכת בהם, וחבל שאצלנו בוחרים רק להתעלם.

אלי אבידר: הבעיה היא מחסור במנהיגות; הבעיה היא הכיסא הריק במשרד ראש הממשלה שעליו יושב נתניהו, יושב ומסרב להתפנות.

אלי אבידר: במצבה הנוכחי של מדינת ישראל אין מנוס מהתפטרותו של נתניהו.

אלי אבידר: הוא היה ברווז צולע עוד לפני הקורונה, וכעת הוא אינו מסוגל לנהל את המשבר.

אלי אבידר: הוא אסף לעצמו סמכויות דיקטטוריות מיותרות; הוא מפרק את הדמוקרטיה הישראלית בשיטתיות; הוא משסה אזרחים אלו באלה, דווקא בימים שבהם דרושה לנו אחדות; הוא מחסל את אנשי המקצוע, הוא ממנה אנשים לא על פי כישורים ויכולות, אלא לפי נאמנות וחנפנות.

אלי אבידר: כל זה היה רע מאוד גם לפני שנה, אבל בזמן משבר זו סכנה אמיתית.

אלי אבידר: לכן אנחנו נמשיך לצאת לרחובות; לכן אנחנו נמשיך להפגין; לכן אנחנו נמשיך להאמין במדינת ישראל ובמנהיגות האמיתית שהיא ראויה לה, עד שמפלגות הקואליציה יודיעו שיתמכו בהוצאתו של נתניהו לנבצרות על בסיס סעיף 16 לחוק-יסוד: הממשלה.

אלי אבידר: ולציבור אני קורא:

אלי אבידר: אל תחפשו שיארגנו אתכם, אל תחפשו מנהיגים, אל תוותרו על דגל ישראל, ואל תוותרו על החוק.

אלי אבידר: תכתבו שלט, תיקחו דגל, ובואו להפגין בעד החברה הישראלית, בעד היגיון וצדק כלכלי, בעד חיים ליברלים, חופשיים והוגנים.

אלי אבידר: ואל תפחדו.

אלי אבידר: כי נתניהו ינצח כשאנחנו נרים ידיים – ואנחנו לעולם לא נוותר.

אלי אבידר: תודה רבה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדקות שיש לי כדי לדבר אולי – אני חושב – על החטא הכי נמוך שהממשלה הזאת חוטאת בו בתקופה הזו.

עודד פורר: וברוך השם, ברוך השם, חטאים יש לממשלה בתקופה הזאת לא מעט.

עודד פורר: ביקרתי היום מחוץ לכנסת, במאהל המחאה של תנועת הצופים.

עודד פורר: מתחילים להתגבש להם מאהלים של תנועות הנוער השונות סמוך לכנסת, ואתה נחשף פתאום לעוד שטות וזלזול שמחלחלים עד לרמות שאולי הן הכי חשובות, שבהן היה צריך לטפל: מדינת ישראל, שנים ארוכות, לצערי, נמצאת במדדים האחרונים כמעט בכל מדדי החינוך הבין-לאומיים.

עודד פורר: ואז אתה שואל את עצמך: איך יכול להיות שאנחנו נמצאים כל כך נמוך במדדים וכל כך גבוה מבחינת היכולות של האזרח הישראלי, שאנחנו רואים אותן בהייטק, במחקר, במדע, אחר כך?

עודד פורר: הרי אם מערכת החינוך כל כך גרועה אז איך התוצר הזה יוצא כך?

עודד פורר: ויש דברים שלא נמדדים במדדים האלה.

עודד פורר: ומה שלא מודדים במדדים הבין-לאומיים זה את ההשתתפות של בני הנוער בתנועות הנוער, זה את שנות השירות שהם עושים בארגונים השונים, מה שזה נותן לכל בן נוער כזה או בת נוער כזו ליכולות האישיות, מה שזה נותן להם כחלק מחברה, המנהיגות שזה מייצר.

עודד פורר: גם כמפקד ומדריך בצה"ל אני אומר לכם: בסוף, חניכים וחיילים שהגיעו מתנועות נוער – אתה ראית שהם נמצאים חצי צעד לפני כולם.

עודד פורר: תמיד עם איזשהו ערך מוסף.

עודד פורר: אתה רואה את מדינת ישראל הולכת ומקצצת את תקציב תנועות הנוער בחצי.

עודד פורר: אבל למה היא מקצצת?

עודד פורר: יושבות פה שתי שרות בממשלה, אתן יודעות למה קוצץ תקציב תנועות הנוער?

עודד פורר: זה שיא השיאים.

עודד פורר: כי העבירו אותו ממשרד החינוך, ששם היה תקציב גדול, וזה עבר למשרד להשכלה גבוהה שהקימו לכבוד השר אלקין.

עודד פורר: כי כשהקימו ממשלה של 36 שרים ו-16 סגני שרים, אז המעבר הזה של נושא מסוים ממשרד למשרד דורש מעבר בצנרת שכנראה יש בה הרבה חורים – ובחור הזה נפלו כמה עשרות מיליוני שקלים מתקציב תנועות הנוער.

עודד פורר: אז צריכים לבוא במשבר אולי הכי גדול של מדינת ישראל, הכלכלי והבריאותי, שאנחנו מדברים עליו פעם אחר פעם, בני נוער – וזה לא החניכים, כי לחניכים אסור, כי לתנועות הנוער אסור לקחת חלק פוליטי – אז באים אלה שנמצאים בשנת שירות וישנים כאן מחוץ לכנסת 24/7 בשביל להגיד לכם: תתעוררו.

עודד פורר: מה קורה לכם, ירדתם מהפסים לגמרי?

עודד פורר: איבדתם כל כיוון?

עודד פורר: על מה נלחמתם?

עודד פורר: רצתם שלוש מערכות בחירות לציבור; פעם ועוד פעם, ועוד פעם, ועוד פעם – על מה, בשביל לקצץ את תקציב תנועות הנוער רק בגלל שמעבירים אותו ממשרד החינוך למשרד החדש להשכלה גבוהה, שזה עוד משרד שהמצאתם בקדנציה הזאת?

עודד פורר: על זה נלחמתם?

עודד פורר: וזה לא משנה אם אתם מהליכוד או מכחול לבן או מכל מפלגה אחרת שיושבת בקואליציה הזאת.

עודד פורר: מילא שהקמתם ממשלה רחבה מדי, מילא שהממשלה הזאת לא יודעת לעבוד בכל התקופה הזאת, אבל בגלל הממשלה הרחבה, בגלל שמעבירים נושא ממשרד למשרד, אתם גם פוגעים ממש, אבל ממש, בכבשת הרש.

עודד פורר: אז יושבות פה שתי שרות.

עודד פורר: קחו את הקול שיש לכן להביע בממשלה ותנסו להיזכר קצת על מה נלחמתן פעם, ועוד פעם, ועוד פעם, כשרצתן מחוג בית לחוג בית, משבת תרבות לשבת תרבות, מכנס לכנס.

עודד פורר: ציפי לא עשתה שבתות תרבות, אבל – –

ציפי חוטובלי: – – – את זה בהרבה מאוד – – –

עודד פורר: – – אני בטוח שגם בשבתות שהתארחת במקומות מסוימים עברת מאחד לשני.

עודד פורר: ואגב, זה לא משנה.

עודד פורר: זה תנועת עזרא וזה תנועת בני עקיבא וזה תנועת הצופים וזה תנועת בית"ר וזה הצופים הדרוזים – זה כל התנועות.

עודד פורר: תתעשתו.

עודד פורר: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת עודד פורר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לך חמש דקות.

אלכס קושניר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, שרות נכבדות, אני רוצה לספר לכם על הבוקר המדהים שעברתי בוועדת הכספים.

אלכס קושניר: ועדת הכספים התכנסה היום בשביל לדון בחוק באמת כל כך חשוב, שראש הממשלה הצהיר עליו לפני כשבוע וחצי, על הסיוע הכלכלי הרחב – כמו שהוא אמר: רשת ביטחון בפני הקורונה.

אלכס קושניר: הדיון נמשך שעתיים וחצי ולא התקדמנו בכלום, אפילו לא אות אחת בחוק – שום דבר.

אלכס קושניר: היו חברי כנסת שהביעו את דעותיהם על החוק – שרובן, אגב, היו שליליות, ובצדק – ואז פתאום הופיעו שני שחקנים: אחד קראו לו ישראל כץ, שר האוצר, והשני – יושב-ראש הקואליציה מיקי זוהר.

אלכס קושניר: פה הבנתי שתעשיית התיאטרון בישראל לא מתה, היא פשוט עברה לכאן, לכנסת.

אלכס קושניר: ובאמת היה שיח מדהים בין שניהם.

אלכס קושניר: כל אחד האשים את השני בניגוד עניינים.

אלכס קושניר: זה על בן דודו וזה על אשתו.

אלכס קושניר: והיו חברי כנסת מהליכוד שישבו בוועדה והסתכלו על זה בתדהמה, ואפילו ניסו להרגיע אותם.

אלכס קושניר: אבל זה לא עבד – זה נמשך, ונמשך, ונמשך, ונמשך, עד שיושב-ראש הוועדה חבר הכנסת גפני החליט להוציא אותנו להפסקה.

אלכס קושניר: ואז יצאנו להפסקה וחיכינו עשר דקות כדי לחזור ולהמשיך לדון בחוק, אבל היות שהריב היה כל כך חזק בין יושב-ראש הקואליציה לשר האוצר שלו אפילו לא חזרנו לדון בחוק.

אלכס קושניר: עכשיו אזרחי ישראל יושבים בבית ומחכים עד שהכנסת תאשר סוף-סוף את אותו הסיוע שראש הממשלה מבטיח לכולם.

אלכס קושניר: אבל יש שחקנים בתיאטרון: אחד שאמור לארגן את הקואליציה בשביל התמיכה בחוק, והשני, שהיה אמור לבנות את החוק הזה.

אלכס קושניר: אני בכל זאת ניסיתי לקרוא את החוק.

אלכס קושניר: התכוננתי.

אלכס קושניר: בסוף השבוע קראתי, הכנתי הסתייגויות, אותיות קטנות, נוסחאות מסובכות של מקדמים פה ומקדמים שם, ואז הבנתי כמה דברים מאוד מעניינים.

אלכס קושניר: מי לא מופיע בחוק הזה?

אלכס קושניר: סטודנטים – פשוט לא נמצאים שם.

אלכס קושניר: אנשים שתוך כדי הלימודים שלהם עבדו במשרות חלקיות, בכל מיני תפקידים – בברים, במסעדות, אני לא יודע מה, בכל מיני מקומות – לא נמצאים.

אלכס קושניר: הם לא זכאים לכלום, לשום דבר.

אלכס קושניר: במדינת ישראל אין סטודנטים.

אלכס קושניר: תעשיית התיאטרון עברה לכנסת, אבל ההשכלה נעלמה.

אלכס קושניר: חיילים – חייל משוחרר לא זכאי לדמי אבטלה.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי הוא לא צבר תקופת אכשרה.

אלכס קושניר: אבל הוא היה בצה"ל – ואגב, לפי החוק, שישה חודשים בצה"ל כן מוכרים כתקופת אכשרה.

אלכס קושניר: אבל לא, שר האוצר לא מכיר בחיילים משוחררים.

אלכס קושניר: במי הוא מכיר?

אלכס קושניר: הוא מכיר ביושב-ראש הקואליציה מיקי זוהר, שעסוק בלדאוג לבן הדוד שלו, לפי מילותיו של שר האוצר.

אלכס קושניר: זה לא אני אומר – זה מה שהיה בוועדה.

אלכס קושניר: צעירים עד גיל 28 – שר האוצר בכלל לא ידע שצעירים עד גיל 28 זכאים לאבטלה ב-20% פחות.

אלכס קושניר: כשהסבירו לו את זה, פתאום הוא שלף מהמותן: אתם יודעים מה, כל מי שמתחת לגיל 28 ויש לו ילד יקבל את התוספת של 20%.

אלכס קושניר: רגע, מי שאין לו ילד ורק עכשיו התחתן, הוא אוכל פחות?

אלכס קושניר: יש לו התחייבויות פחות?

אלכס קושניר: למה דווקא ככה?

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי זו שליפה, וכל דבר – שליפה.

אלכס קושניר: עכשיו עוד דבר: מענק דו-חודשי עד 15,000 שקלים – מענק סוציאלי, והתקרה עד 15,000 שקלים.

אלכס קושניר: אבל אם הבן אדם הרוויח מעל 40,000 שקלים, אז מתחילים להוריד לו מהתקרה.

אלכס קושניר: זאת אומרת, תחשבו לעצמכם, תדמיינו בן אדם שהיה, אני לא יודע מה, חשמלאי תותח, עבד, עבד, עבד, עבד, וביום אחד – בום, העסק נסגר.

אלכס קושניר: מה, אין לו משכנתה?

אלכס קושניר: אין לו התחייבויות?

אלכס קושניר: אין לו הלוואות?

אלכס קושניר: מה, הוא אשם בזה שהוא הרוויח יותר, ועכשיו מורידים לו במענק הסוציאלי?

אלכס קושניר: למה אתם לא משאירים את ה-15,000 שקלים?

אלכס קושניר: גם זה מעט, אבל לפחות משהו.

אלכס קושניר: כלום.

אלכס קושניר: את מי עוד הרגו?

אלכס קושניר: הרגו את העמותות.

אלכס קושניר: אפילו לא מילה אחת על המגזר השלישי; אותו מגזר שלישי שבהרבה מאוד מקומות מחליף את הממשלה, כי הממשלה בהרבה מאוד מקומות לא מסוגלת לבצע.

אלכס קושניר: מה עושה הממשלה?

אלכס קושניר: הורגת את המגזר השלישי.

אלכס קושניר: ממש ירי בתוך המצח.

אלכס קושניר: בלי שום סיוע, בלי שום כלום.

אלכס קושניר: עוד דבר מדהים שראיתי בחוק הזה: הממשלה אלופה בלהשתמש בכסף של הציבור כדי לעזור לציבור.

אלכס קושניר: שתי דוגמאות: אחד, פיקדון של חיילים.

אלכס קושניר: העברנו לפני שבועיים את החוק שמאפשר לחיילים למשוך חלק מהפיקדון.

אלכס קושניר: מה עושה הממשלה בחוק הזה?

אלכס קושניר: מגדילה את האפשרות הזו.

אלכס קושניר: זאת אומרת, אותו פיקדון שהיה אמור לשמש למטרות בונות עתיד, עכשיו החיילים צריכים להשתמש בו לצריכה שוטפת וכלום.

אלכס קושניר: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

אלכס קושניר: אותו דבר קרנות השתלמות: בואו תמשכו מקרנות השתלמות עד 10,500 שקל בחודש.

אלכס קושניר: עכשיו, מילא אמרתם את זה, אבל לא חשבתם שלהרבה מאוד אנשים אין קרנות השתלמות?

אלכס קושניר: לא לכולם יש.

אלכס קושניר: אז מה לעשות איתם?

אלכס קושניר: אגב, למי אין?

אלכס קושניר: לאותם צעירים שעוד לא הספיקו בכלל להגיע לעבודה מסודרת כדי לקבל קרנות השתלמות.

אלכס קושניר: שום דבר.

אלכס קושניר: בקיצור, אני מסיים גברתי היושבת-ראש, ואני רוצה להגיד לך שתיאטרון האבסורד הזה שראינו בוועדת הכספים זה רק הקדימון.

אלכס קושניר: כי אותו תיאטרון אבסורד קורה גם מאחורי הקלעים בממשלה ובמפלגת הליכוד ובכל מקום ומקום.

אלכס קושניר: לכן, יש רק פתרון אחד.

אלכס קושניר: ראש הממשלה בנימין נתניהו צריך לסיים את תפקידו כמה שיותר מהר.

אלכס קושניר: ואני בטוח שיש פה מספיק חברי כנסת שיתאחדו ביחד בשביל להקים קואליציה נורמלית, עם ממשלה רזה, שיודעת לטפל בציבור ולא להיות צופה בתיאטרון של מיקי זוהר וישראל כץ.

אלכס קושניר: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחריו – יבגני סובה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בסוף השבוע היו הרבה כתבות על כל מה שקרה ביישוב בית ג'ן.

חמד עמאר: אפילו חברי כנסת כתבו: פלשו, השתלטו, ניסו לבצע לינץ'.

חמד עמאר: אני רוצה להבהיר לכל חברי הכנסת שיושבים כאן ולכל עם ישראל ששומע אותי: לא הייתה פלישה, לא הייתה השתלטות ולא היה לינץ'.

חמד עמאר: כי אתה משתלט על קרקע לא שלך, אתה פולש לקרקע לא שלך.

חמד עמאר: אבל כשאתה מעבד את הקרקע שלך בהחלטת בג"ץ משנות התשעים שאפשרה לתושבי בית ג'ן לעבד את הקרקע שלהם בהר מירון – זה בדיוק מה שהם עשו, עיבדו את הקרקע שלהם בהר מירון.

חמד עמאר: רק לידע כללי, אני רוצה להגיד לחברי הכנסת:

חמד עמאר: היישוב בית ג'ן בשנת 1948 מנה 1,641 תושבים.

חמד עמאר: שטח השיפוט של היישוב היה 43,500 דונם.

חמד עמאר: זה שטח השיפוט של היישוב.

חמד עמאר: בשנת 2020 יש 12,500 תושבים, ושטח השיפוט של היישוב – 6,000, ועוד קרוב ל-10,000 דרך בית המשפט העליון, שאפשר להם, לחקלאים, לעבד קרקע בהר מירון.

חמד עמאר: מסביב לבית ג'ן יש 114,000 דונם שמוכרזים כשמורה ויער.

חמד עמאר: אז תבינו מה היה בבית ג'ן.

חמד עמאר: אני אתן לכם דוגמה פשוטה: הכפרים הדרוזיים, לפני שנת 1948 שטח השיפוט של הכפרים הדרוזיים היה 342,000 דונם.

חמד עמאר: בשנת 2020 – פחות מ-100,000 דונם, פחות.

חמד עמאר: לאיפה הלכה כל הקרקע הזה?

חמד עמאר: לא התאדתה.

חמד עמאר: קרקע לא מתאדה.

חמד עמאר: הקרקע הופקעה.

חמד עמאר: הופקעה לטובת הקמת יישובים חדשים, להקמת בסיסים, להקמת אזורי תעשייה.

חמד עמאר: ניקח לדוגמה את אזור התעשייה תפן.

חמד עמאר: כל אזור התעשייה תפן יושב על הקרקע של כסרא-סמיע, יאנוח-ג'ת.

חמד עמאר: כל הקרקע שם.

חמד עמאר: למי הם משלמים ארנונה?

חמד עמאר: לא לתושבים שהקרקע הופקעה מהם, לא ליישובים בית ג'ן, כסרא-סמיע ויאנוח-ג'ת.

חמד עמאר: יש מועצה מקומית, מועצה תעשייתית בתפן – לשם משלמים את הארנונה.

חמד עמאר: זה אותו דבר ברוב היישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: מה נעשה, כל היישובים הדרוזיים ישבו על ההרים.

חמד עמאר: זה היה לפני קום המדינה, זה היה לפני יותר מ-1,000 שנה, שכל היישובים הדרוזיים ישבו על ההרים.

חמד עמאר: האסטרטגיה של הדרוזים הייתה לשבת במקום גבוה, להגן על עצמך – שם היישובים שלנו.

חמד עמאר: בכל היישובים שלנו היום אנחנו מוקפים בקרקע שהייתה שלנו, שהיום מוכרזת כשמורה.

חמד עמאר: אבל היישובים צריכים להתפתח.

חמד עמאר: בשנת 48', אתה עם 1,641 תושבים – היום, בשנת 2020, אתה עם 12,500 תושבים.

חמד עמאר: לאיפה ילכו התושבים?

חמד עמאר: אני אגיד לך, רוב הצעירים שמתחתנים היום ביישובים הדרוזיים מחפשים בתים ביישובים הקרובים – יורדים לכרמל, הולכים לנהריה, שוכרים בית בשביל שתהיה להם קורת גג, כי אין להם את האפשרות להקים ולבנות קורת גג ביישוב שלהם.

חמד עמאר: אנחנו כאן, בכנסת, נעשה את הכול על מנת שלכל זוג מבני העדה הדרוזית תהיה קורת גג, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת חמד עמאר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא יהיה חבר הכנסת יאיר גולן.

יאיר גולן: תודה רבה.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה שמופיע על המסכים הוא חוק מיותר, הוא חוק שכל תכליתו לתת פלטפורמה חוקית לראש ממשלה נאשם בפלילים להתחמק מאימת הדין.

יאיר גולן: זו תכלית החוק הזה, ולכן לא צריך אותו.

יאיר גולן: החוק הזה לא קיים במדינות אחרות שמתמודדות עם הקורונה בדיוק כמונו.

יאיר גולן: לא צריך פה חקיקת חירום מפתיעה.

יאיר גולן: הקורונה כאן בשביל להישאר, לצערנו הרב.

יאיר גולן: אנחנו לא במצב חירום, אנחנו בשגרת חירום מתמשכת, ובשגרת חירום מתמשכת צריך חקיקה עם שיקול דעת, צריך חקיקה סדורה, שעוברת תהליך סדור בוועדות, שלא נעשית כמחטף של גנבים בלילה.

יאיר גולן: מה שצריכה מדינת ישראל זה לא חוקים דרקוניים; מה שצריכה מדינת ישראל – וזה מה שהיא הייתה יכולה לקבל אם היה מתבצע פה תהליך סדור – זה שיתוף פעולה של האזרחים, זה כבוד לאזרחים, זה לעבוד איתם על מצב החירום, לדרוש את שיתוף הפעולה על בסיס אמון.

יאיר גולן: ככה צריכה לעבוד מדינה מול אזרחיה, ככה לא עובדת מדינה שמתייחסת לאזרחיה כאל נתינים נבערים מדעת.

יאיר גולן: איך עושים את זה באמת?

יאיר גולן: מישהו עובד במדינת ישראל היום עם ראשי הרשויות?

יאיר גולן: מישהו דרש מהם אי פעם, שאל אותם: נבחרי ציבור יקרים, האם אתם יודעים להפעיל את מערכת החינוך בצורה סדורה?

יאיר גולן: מישהו פנה לאזרחי ישראל, ואמר: הינה אפליקציית מגן 2, אנחנו סומכים עליכם, אנחנו מאמינים בכם, אנחנו מבקשים מכם – כן, מבקשים מכם – להתקין את זה על הטלפון הסלולרי שלכם כדי שאם תהיו חשודים במגע עם נושא נגיף נוכל לאכן אתכם?

יאיר גולן: למה זה לא נוסה?

יאיר גולן: למה לא דרשנו את שיתוף הפעולה?

יאיר גולן: למה לא ביקשנו את שיתוף הפעולה?

יאיר גולן: למה לא יצרנו את הכלים לשיתוף הפעולה?

יאיר גולן: אנחנו חודשים בתוך העניין.

יאיר גולן: איך אפשר לדבר על חקיקת חירום כשהמצב הזה נמשך כבר מחודש מרץ?

יאיר גולן: למעשה עוד לפני, אבל אם אני מסתכל על החירום במלוא עוצמתו, מחודש מרץ.

יאיר גולן: אנחנו צריכים להתבייש שאנחנו מביאים לכאן משהו כאילו באווירת חירום.

יאיר גולן: אין אווירת חירום.

יאיר גולן: יש מצב חירום מתמשך, הוא דורש שיתוף פעולה של אזרחי ישראל.

יאיר גולן: אנחנו חייבים להפסיק להתייחס לאזרחים היקרים שלנו כאל נתינים, אנחנו צריכים לרחוש להם כבוד, לבקש את שיתוף הפעולה שלהם, זה מה שהם ייתנו לנו, ככה אנחנו צריכים לעבוד.

יאיר גולן: והחוק הזה, אסור שיעבור, זה יהיה בושה שהוא ייכנס לספר החוקים, כי אני אומר ומזהיר בעניין הזה: כל תכליתו לתת פלטפורמה פוליטית – סליחה, חוקית – לראש הממשלה להימלט מאימת הדין.

יאיר גולן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת משה בוגי יעלון, בבקשה.

משה יעלון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, דיברתי כבר על עניין איכון השב"כ גם מעל במה זו, מאחר שהנושא הזה מעסיק אותנו כבר כארבעה חודשים.

משה יעלון: לצערי העיסוק בנושא גרם לזה שחלופות אחרות לא מובאות הנה, בשבילן אפילו לא צריך חוק.

משה יעלון: אבל אני רוצה לדבר היום על מנהיגות ועל אמון.

משה יעלון: אני חושב שאנחנו נמצאים במשבר אמון חריף, כאשר התנאי למנהיגות הוא אמון.

משה יעלון: זה לא משנה אם אתה ראש ממשלה, רמטכ"ל או כל דרגה אחרת, אם אין אמון בך, אינך מנהיג.

משה יעלון: ואמון במנהיג הוא מרכיב הביטחון הלאומי שלנו, כי כאשר האמון הזה נפגע, כפי שקורה היום, הביטחון הלאומי שלנו נפגע.

משה יעלון: האמון המתבקש ממנהיג הוא בשני תחומים: ערכי ומקצועי, בזה אתה נבחן.

משה יעלון: על התחום הערכי אנחנו מדברים לא מעט – שחיתות, שלושה כתבי אישום חמורים, חקירות שבדרך, ממשלה מנופחת ובזבזנית, חשד לשיקולים פוליטיים אישיים במקום שיקולים לאומיים, חוסר דוגמה אישית.

משה יעלון: אני רוצה לדבר בדיון הזה על התחום המקצועי.

משה יעלון: אנחנו כבר למעלה מארבעה חודשים במשבר הקורונה, ועדיין האירוע מתנהל ולא מנוהל.

משה יעלון: אין מנהיגות מקצועית שמנהלת את האירוע, השיקולים הפוליטיים ובעיקר ההישרדותיים של בנימין נתניהו שולטים באירוע, ואנחנו משלמים מחיר כבד, כולל בחיי אדם, כולל בפגיעה בכלכלה בכלל ובמצבם הכלכלי של אזרחי ישראל בפרט.

משה יעלון: איך אנחנו מצפים לאמון האזרחים בהנהגה כאשר ארבעה חודשים אחרי תחילת האירוע עדיין לא הוחלט איך לנהל אותו ומי אחראי?

משה יעלון: אנחנו מדינה שערוכה היטב לשעת חירום, מתורגלת לשעת חירום, ועדיין קיים ויכוח מי יוביל את זה.

משה יעלון: אני יודע מי צריך להוביל – משרד הביטחון, רשות חירום לאומית, פיקוד העורף, עם משרדי הממשלה, במקרה הזה בדגש גם על משרד הבריאות כמובן, והרשויות המקומיות.

משה יעלון: לקראת סוף השבוע האחרון הוחלט על סגר כללי, כולל איסור רחצה בים, בריכות ציבוריות, מסעדות, מוסדות חינוך, מניעת התקהלויות.

משה יעלון: המרכיב החשוב, אם לא שמתם לב, הוא מניעת התקהלויות.

משה יעלון: מקבלים החלטה על סגירת מוסדות חינוך ללא השתתפות שר החינוך; מחליטים על סגירת הרחצה בים ובבריכות ללא נתונים; מחליטים על סגירת מסעדות ואחר כך על פתיחתן ללא מחשבה – תשאלו את המסעדנים מה קרה להם.

משה יעלון: למה, כי כל הלחץ לקבל החלטה לקראת סוף השבוע האחרון היה כדי למנוע את המחאה וההפגנות.

משה יעלון: כאשר המטרה מסומנת מראש, אין צורך במומחי בריאות, במומחי כלכלה או לשאול את שר החינוך לגבי מערכת החינוך כדי להחליט.

משה יעלון: המטרה מאוד ברורה.

משה יעלון: זו עוד דוגמה מדוע צדק מי שאמר – ואני מצטט: "ראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות, אין לו מנדט מוסרי וציבורי לקבוע דברים כל כך גורליים למדינת ישראל, כי קיים חשש אמיתי ולא בלתי מבוסס שהוא יכריע הכרעות על בסיס האינטרס האישי של ההישרדות הפוליטית שלו ולא על פי האינטרס הלאומי", סוף ציטוט.

משה יעלון: כך אמר בנימין נתניהו לאולמרט בשלב חקירותיו ודרש ממנו להתפטר.

משה יעלון: כל כך נכון.

משה יעלון: ונתניהו בעצמו מוכיח היום עד כמה האמירה הזו נכונה.

משה יעלון: ונחזור לעניין האמון, אמון האזרחים בהנהגה.

משה יעלון: מה חושבים היום האזרחים בשעת משבר זו, כשהם מבינים שנתוני משרד הבריאות לגבי מקורות ההדבקה מביאים למסקנה שחופי הרחצה, הבריכות ואף המסעדות אינם המקומות שנדבקים בהם אלא דווקא בבית?

משה יעלון: מה חושבים האזרחים שהוריהם בבית אבות ונוכחים שוב בחידלון שמביא להדבקה ומוות, ולממשלה אין מענה?

משה יעלון: שאלתי את פיקוד העורף השבוע בביקור שם: האם כבר קיבלתם הוראה להיכנס לבתי אבות, כמו בפעם הקודמת, שאז נכנסתם באיחור?

משה יעלון: עדיין לא.

משה יעלון: מה חושב מי שנמצא בסטטיסטיקת המובטלים, שעולה עד למעלה מ-21% היום, ואין לו איך להתחיל את החודש, לא רק לגמור?

משה יעלון: הוא כבר שקוע בחובות ונוכח שוועדת הכספים מקדישה שלוש שעות דיון לאישור החזרי מס לנתניהו בגלל שהוא נכה כלכלית, כהגדרת יושב-ראש הקואליציה.

משה יעלון: זו לא נכות כלכלית, זו נכות מוסרית וגם רגשית.

משה יעלון: מה חושבים האזרחים ששמעו היום את חילופי הדברים בין שר האוצר לבין יושב-ראש הקואליציה בוועדת הכספים לגבי אינטרסים אישיים מושחתים של זה ושל זה, שמשפיעים על קבלת ההחלטות על חיי כל האזרחים?

משה יעלון: אתם רוצים שהציבור יאמין לכם כאשר אתם רוצים להשתמש באיכוני השב"כ כדי לאתר נדבקים?

משה יעלון: אתם רוצים שהציבור יאמין לכם כאשר הנאשם נתניהו רומס ברגל גסה את הכנסת, רואה את היחס שלו ליושבת-ראש ועדת הקורונה חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שעושה את מלאכתה נאמנה כנציגת הרשות המחוקקת?

משה יעלון: אתם רוצים שהציבור יאמין בכם כאשר שיקולי היושב על כיסא ראש הממשלה אינם נקיים?

משה יעלון: אתם רוצים שנאמין לכם כאשר ראש הממשלה תוקף דרג מקצועי, כמו ראש אגף התקציבים באוצר, שאינו מוכן להיות יס-מן?

משה יעלון: אתם רוצים שהציבור יאמין לכם כאשר אתם נותנים יד לחוק הסמכה שיעביר אותנו עוד שלב מדמוקרטיה לדיקטטורה?

משה יעלון: נתניהו, אילו היית מתאמץ ומשקיע יותר בהרחבת הבדיקות, למשל, ולא עוסק בעצמך, כבר מזמן לא היינו זקוקים לאיכוני השב"כ.

משה יעלון: אך אתה עסוק בהישרדות פוליטית.

משה יעלון: אתה דואג לעצמך ולא לאזרחים.

משה יעלון: אתה גם מנחיל תרבות של שקר, שהפכה להיות חזון נפרץ.

משה יעלון: אני מזכיר שנפילת צבאות ערב לאורך דורות נבעה מתרבות שקר אצלם ודיווחים אמינים אצלנו.

משה יעלון: התחלפנו?

משה יעלון: למדנו מהם?

משה יעלון: מה שצריך לעשות עכשיו הוא כמה שיותר מהר להעביר את האחריות למשרד הביטחון, להפעיל את רשות החירום הלאומית, את פיקוד העורף, את מינהל הרכש של משרד הביטחון, ולא כל מיני תרגילי שושו כאלה ואחרים.

משה יעלון: כמובן לתכלל את משרדי הממשלה, וכן את הרשויות המקומיות.

משה יעלון: מניסיוננו גם מההיערכות לקראת חירום, גם מהתרגילים, הרשות המקומית היא לבנת יסוד.

משה יעלון: כאשר מאתרים מישהו שצריך לבודד אותו, אז רצוי שרשות מקומית תדע, הרווחה תדע.

משה יעלון: יגיעו אליו.

משה יעלון: זה לא מנוהל, זה מתנהל.

משה יעלון: וגם בתי אבות – אנחנו שומעים שוב על משען בבאר שבע.

משה יעלון: מוקד טלפוני – הפעלנו את איכוני השב"כ בתחילת החודש.

משה יעלון: שבוע ימים אנשים שערערו – בצדק מבחינתם, כי המערכת לא בדיוק מדייקת – מצאו את עצמם מחכים לתור בטלפון עד בוש.

משה יעלון: כן, שבוע לאחר מכן עשו את מה שאמרתי כבר בגל הראשון לעשות, לגייס את המוקד הטלפוני של פיקוד העורף.

משה יעלון: וגם אז – כרגע עומדים על המתנה של 15 דקות; לא צריכות לעבור יותר משלוש דקות.

משה יעלון: כך מנהלים אירוע.

משה יעלון: אבל זה עדיין לא מנוהל.

משה יעלון: זה מתנהל.

משה יעלון: ובעיקר בדיקות, בדיקות, בדיקות.

משה יעלון: אם היו מתגברים אפילו את הבודקים על בסיס מערך רפואי בצה"ל, היו מוסיפים חוקרים למעבדות כדי לשחרר את הלחץ במעבדות, בעיקר כדי לשחרר את המשק, כי הבדיקות משחררות את האנשים שאפשר להוציא לעבודה.

משה יעלון: לא.

משה יעלון: מתעסקים עם איכוני שב"כ כאילו זה המענה האולטימטיבי.

משה יעלון: אני חוזר: בדיקות, בדיקות, בדיקות, וזו הדרך הנכונה.

משה יעלון: כן, נתניהו, נכשלת.

משה יעלון: אתה מסתבך והולך.

משה יעלון: גורר אחריך מדינה שלמה לעברי פי פחת.

משה יעלון: ההמלצה הכי טובה לך היא: תתפטר.

משה יעלון: אנחנו נדע להתמודד עם הווירוס בלי איכוני שב"כ.

משה יעלון: אנחנו נדע גם לתקן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה – חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה לשוב ולנצל את ההזדמנות להודות לסדרנים שפה מחטאים את הדוכן ואת המיקרופונים ואת הכפתורים לפני כל דובר.

תמר זנדברג: זה בטח אחד התפקידים הכי סיזיפיים שנוספו עם משבר הקורונה.

תמר זנדברג: אבל באמת תודה לכם.

תמר זנדברג: וגם תמיד נמצאים פה בכל עבר עם מסכות ועוזרים לנו, ובאמת תודה.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, מאז חודש מרץ מדינת ישראל נתקפה, כמו הרבה מדינות בעולם, כמה ימים לפה או לשם, כמה שבועות לכאן או לשם, במשבר הקורונה.

תמר זנדברג: בחודש מאי קמה ממשלה, ממשלת חירום לקורונה.

תמר זנדברג: והינה, אחד הדברים הראשונים, או הדבר הראשון, ואולי בינתיים היחיד, שהממשלה הזו רושמת הוא כישלון קולוסלי ודרמטי בטיפול בקורונה.

תמר זנדברג: ולא שלא היו את כל התנאים להצליח: ישראל תפסה בזמן את המשבר, נכנסה לסגר בזמן, הבינה את גודל הצרה, סגרה את הגבולות, והתחילה – ומהרגע הראשון כל הזמן דיברו על שגרת קורונה.

תמר זנדברג: אלא שמאז, כמו בסרט "דלתות מסתובבות", בכל רגע נתון, בכל צומת, עומדות בפני מדינת ישראל שתי דרכים שונות.

תמר זנדברג: כמו בשיר The Road Not Taken שלומדים לבגרות לאנגלית, בכל צומת איכשהו מתעקשים לבחור בדרך הלא-נכונה.

תמר זנדברג: דרך אחת היא מה שאנחנו הולכים ומחוקקים כאן שבוע אחרי שבוע, חודש אחרי חודש, מאז חודש מאי.

תמר זנדברג: כל החקיקה שאנחנו רואים כאן והחוק הזה, איכוני השב"כ, ביחד עם חוק ההסמכה, מה שנקרא, עם חוק הקורונה הגדול, שיבוא לכאן בהמשך השבוע – כל-כולו זה חקיקה דרקונית, מגבלות וצווים מכל מיני תחומים.

תמר זנדברג: נכנסנו למלחמה.

תמר זנדברג: במקום להבין שזו מלחמה – זו מטפורה, זו מלחמה אזרחית – מה?

תמר זנדברג: אנחנו מפעילים את השב"כ, את הצווים, את שעת החירום, את הקנסות, את המגבלות, סוגרים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

תמר זנדברג: ופרויקטור, עושים סגר – כל הדברים שמגבילים – ובאמת משתמשים באמצעים הלא-נכונים, השגויים, מפירי הזכויות, ובראשם כאמור אותם איכוני שב"כ, שדיבר עליהם כאן לפניי רמטכ"ל לשעבר.

תמר זנדברג: אחרי שראית את הטעויות ואת הערעורים ואת כל המנגנון הזה של איכוני השב"כ – אני בתור אזרחית, אני לא ישנה בלילה מלדעת איפה השב"כ מפעיל את זה במקומות אחרים.

תמר זנדברג: אני לא ישנה טוב בלילה עכשיו, כשאני רואה את הטכנולוגיה ואיך היא עובדת.

תמר זנדברג: אתה לא צריך לענות.

תמר זנדברג: אני מניחה שזה סודי.

משה יעלון: זה שונה.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אבל מה עשינו?

תמר זנדברג: הפעלנו את שירות הביון החשאי נגד האזרחים.

תמר זנדברג: ביום רביעי אנחנו נצביע כאן על חוק דרמטי שיעניק סמכויות מרחיקות לכת ושמקומן לא יכירן בדמוקרטיה.

תמר זנדברג: אבל את הנתיב השני, הנתיב הקצת-פחות ביטחוני, פחות סודי, פחות חשאי, שפחות מגביל זכויות אבל שיותר שומר על בריאות הציבור – אותו מעולם לא בחרנו.

תמר זנדברג: כן, הוא סיזיפי.

תמר זנדברג: מדובר על לגייס אחיות ולהושיב אותן ליד הטלפון שיעשו את החקירות האפידמיולוגיות.

תמר זנדברג: כשאומרים חקירות אפידמיולוגיות זה לא חקירות שב"כ, זה לשבת ליד הטלפון ולתשאל את הבן אדם איפה הוא היה שבועיים אחורה.

תמר זנדברג: זה – לא.

תמר זנדברג: ללכת ולבודד אנשים – היום אנחנו יודעים שלמעלה מ-60% מההדבקות מתרחשות בבתים.

תמר זנדברג: להציע במלונות ובמלוניות הקורונה תנאים מספיק טובים כדי שאנשים יעדיפו ללכת אליהם מאשר להישאר בבית ולהדביק את בני המשפחה, זה – לא.

תמר זנדברג: מענקים לעצמאים – כמה, 50% מיצוי בפעימה הראשונה והשנייה עד עכשיו.

תמר זנדברג: ובכל פעם עוד תוכנית ועוד תוכנית ועוד טלאי ועוד טלאי, וטלאי על טלאי, זה – לא.

תמר זנדברג: זה לא הכנסת ולא הפקידים הנוראיים, לא הפוגלים – לא השולמנים, איך קוראים?

תמר זנדברג: – לא המרידורים ולא אף אחד באוצר שמונע.

תמר זנדברג: כשמביאים את התוכנית הלא-נכונה, היא נתקלת בהתנגדות.

תמר זנדברג: ברוך הבא, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בהצלחה.

תמר זנדברג: ובכל צומת זה חוזר על עצמו.

תמר זנדברג: וגם אם נפעיל את השב"כ ונפעיל את הסמכויות המיוחדות, ונפעיל אותן שוב ואפילו נלך לעוד סגר, כשנצא מהסגר נמצא את עצמנו באותו מצב אם לא נפתח את האמצעים האלה, האזרחיים, אם לא נשקיע בעובדות הסוציאליות, באחיות, במחלקות הקורונה, בחקירות האפידמיולוגיות, בהסברה לציבור למה ומה, במקום: בום, לסגור את כל המסעדות; בום, לסגור את כל חדרי הכושר – יש הדבקה, אין הדבקה, זה בכלל לא משנה.

תמר זנדברג: הרי היה לנו את מלוא הקרדיט מהציבור.

תמר זנדברג: בחודשים מרץ ואפריל הציבור היה ממושמע באחוזים מאוד גבוהים, כי הציבור רוצה לשמור על בריאותו.

תמר זנדברג: אנשים פוחדים.

תמר זנדברג: זה ברור.

תמר זנדברג: מה עשינו עם הקרדיט הזה?

תמר זנדברג: בזבזנו אותו בצורה פושעת, וכל מה שנשאר לנו זה להפעיל את השב"כ, להפעיל עוד סגר ולהפעיל עוד חוק עם עוד סמכויות מיוחדות ועוד שעת חירום שתבוא.

יוראי להב-הרצנו: בזבזנו?

יוראי להב-הרצנו: בזבזתם.

תמר זנדברג: נכנסתי מתחת לאלונקה, כמאמר הזמנים.

תמר זנדברג: באמת אני חושבת שזו אחריות קולקטיבית.

תמר זנדברג: אתה יודע מה, היום הייתי בוועדת הקורונה, וזה באמת המקום להבין ולהעריך מה קורה כשפיקוח פרלמנטרי עובד כמו שצריך.

תמר זנדברג: מה אומרים לנו?

תמר זנדברג: שהכנסת היא חותמת גומי, כי הממשלה שולטת פה.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לכם משהו: הממשלה בדיונים שלה הייתה חותמת גומי.

תמר זנדברג: כולם הצביעו פה אחד לסגור, לפתוח ביום שישי ב-16:00, לסגור ב-17:00, לפתוח ב-17:00.

תמר זנדברג: בכנסת יש דיון, מבקשים נתונים, לא מקבלים החלטות בלי נתונים.

תמר זנדברג: על סמך הנתונים שואלים שאלות, על סמך השאלות מקבלים תשובות, על סמך התשובות משנים את ההחלטות, ולא קרה כלום, הכול בסדר, השמיים לא נפלו אם לא קופצים לדום בגלל שמישהו אמר שצריך לעשות ככה.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: ולכן זה לֶקַח לנו, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני מקווה שהחוק הזה לא יעבור היום, אבל אם הוא יעבור, עדיין – להבין שזה לא האמצעי היחיד, זה אפילו לא האמצעי החשוב ביותר.

תמר זנדברג: האמצעים החשובים ביותר נמצאים במקומות אחרים לגמרי.

תמר זנדברג: הם פחות סקסיים, הם פחות חשאיים, פחות אפשר ללבוש את העוזי ואת הדובון ולעשות פרצופים של מלחמה.

תמר זנדברג: הם נמצאים במחלקות – הם נמצאים במחלקות הרווחה ברשויות המקומיות, הם נמצאים במחלקות איפה שהאחיות פוחדות שחיסוני השפעת לא יגיעו בזמן ומערכת הבריאות תקרוס בחורף.

תמר זנדברג: הם נמצאים בבתים, איפה שהתגברה האלימות במשפחה בגלל המשבר.

תמר זנדברג: הם נמצאים במצב הנפשי הרעוע של הרבה מאוד מהמשפחות.

תמר זנדברג: שם נמצאים החיים עצמם.

תמר זנדברג: כמה שנעצום את העיניים, וכמה שנחוקק עוד שב"כ ועוד מצב חירום ועוד סגר, זה לא יעלים את המציאות שבחוץ, ואיתה צריך להתמודד.

תמר זנדברג: זאת מציאות אזרחית, לא שב"כניקית.

תמר זנדברג: זאת מציאות בריאותית, לא ביטחונית.

תמר זנדברג: זאת מציאות כלכלית וחברתית ולא מציאות לוחמתית.

תמר זנדברג: אנחנו לא נלחמים באף אחד, זה אזרחי ישראל, זה האזרחים שלנו, להם אנחנו חייבים דין וחשבון, ועד שלא נבחר בדרך השנייה, באותה road not taken, לא נתחיל באופן אמיתי להתמודד עם המשבר הזה.

תמר זנדברג: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נעבור לבקשות רשות דיבור.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

אליהו ברוכי: בבקשה, חמש דקות.

מרב מיכאלי: בימים כתיקונם, במהלך ממשלות נתניהו לדורותיהן, יש בישראל היפוך בלתי נסבל בשוטף.

מרב מיכאלי: בישראל של נתניהו הגוף המרכזי שעושה חשיבה אסטרטגית זה הצבא.

מרב מיכאלי: לא הממשלה, לא הוועדות בכנסת – הצבא.

מרב מיכאלי: הממשלה, ביום טוב היא חושבת טקטי, ביום רגיל היא חושבת פוליטי, פוליטי, פוליטי, פוליטי.

מרב מיכאלי: ככל שמחמיר מצבו של נתניהו במישור המשפטי, ככל שהוא יותר זמן ראש ממשלה, הוא מתרגל להיות בעל הכוח, ככה החשיבה שלו הופכת להיות פוליטית במובן הצר ביותר של המילה – מה פוליטית טוב לי, לא למדינת ישראל, לא לחברה בישראל.

מרב מיכאלי: נתניהו, בשום שלב בכהונתו כראש ממשלה, לא דאג למדינת ישראל, לא ניהל את מדינת ישראל, ואת התוצאות של אופן ראש הממשלות שלו אנחנו רואות ורואים היום.

מרב מיכאלי: עומק ההזנחה, עומק ההפקרה של כל המערכות במדינת ישראל, נובע מהעובדה שמאז 2009 יש ראש ממשלה שאיננו מנהל את מדינת ישראל כלל וכלל.

מרב מיכאלי: אני העליתי כאן להצבעה שלוש ואולי ארבע פעמים את הצעת החוק שלי להגבלת כהונה לשתי קדנציות, ואמרתי כאן, מעל הדוכן הזה, שוב ושוב: כוח משחית ומשבש, הרבה כוח משחית ומשבש מאוד מאוד.

מרב מיכאלי: מה שקורה כשמישהו עומד יותר מדי זמן בראש מערכות ציבוריות הוא שהמערכות מתחילות להתאים את עצמן אליו במקום אל הציבור ואל הצרכים של הציבור.

מרב מיכאלי: החוק הזה שאנחנו עכשיו עומדות להצביע עליו הוא דוגמה קלאסית לדבר הזה.

מרב מיכאלי: אפשר לראות איך נתניהו הפך בשנים האחרונות את המטה לביטחון לאומי להיות משרד החוץ הפרטי שלו, איך הוא הפך אותו להיות המשרד שלו לשירותים מיוחדים.

מרב מיכאלי: עכשיו זה ניהול הקורונה, למשל, משום שאין אף מערכת אחרת במדינת ישראל שבנויה להיערכות לחירום אזרחי.

מרב מיכאלי: אחר כך ראינו איך הוא הפך את המוסד להיות שירות השליחויות שלו, שכן אין אף מערכת אחרת במדינת ישראל שכפופה לנתניהו באופן כל כך ישיר, שהיא יכולה לעשות בשבילו את יחסי הציבור, אם זה בתחום כל מיני תיקים שגונבים מאיראן או אם זה בתחום ציוד רפואי שצריך לקנות בחירום.

מרב מיכאלי: למה צריך לעשות מופעי יחסי ציבור שהמוסד – המוסד, השירות החשאי המהולל והמפחיד בעולם – הלך לקנות בשביל נתניהו ציוד רפואי בעולם?

אליהו ברוכי: אפשר שקט מהחברים, בבקשה?

אליהו ברוכי: שקט.

מרב מיכאלי: ועכשיו מגיע תורו של השב"כ.

מרב מיכאלי: עכשיו מגיע תורו של השב"כ להפוך להיות ארגון שמספק שירותים לנוחות ולאינטרסים של נתניהו במקום לביטחון מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: חשוֹב, אדוני היושב-ראש, על העיוות המדהים כשעומד ראש שירות הביטחון הכללי הוא ממש מתחנן, הוא מפציר לא לשים עליו את התיק הזה, לא להעמיד אותו במצב הזה, שהוא, כשירות ביטחון חשאי, עוקב אחרי אזרחיות ואזרחים שאינן חשודות בדבר, שלא עשו שום דבר, שאין שום סיבה שיהיה רישום כל כך מדוקדק וקבוע של צעדיהם, של המיקום שלהם ואיכון שלהם.

מרב מיכאלי: אבל ראש הממשלה – לא ולא.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה רוצה את השירותים שאמורים לשרת את מדינת ישראל, את ביטחון מדינת ישראל, את אזרחיות ואזרחי מדינת ישראל, עובדים אצלו.

מרב מיכאלי: אף אחת מהדמוקרטיות שמתמודדת עם הקורונה לא משתמשת בשירות הביטחון החשאי שלה כדי לרגל אחרי אזרחיות ואזרחים.

מרב מיכאלי: זה דבר מגונה, זה דבר חמור, זה דבר מסוכן, זה דבר לא תקין.

מרב מיכאלי: אין לי אלא להפציר בכם ובכן, חברות וחברי קואליציה יקרים, להתעשת ולהצביע נגד.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – גם לא נוכח; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – גם אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – גם אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – גם אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן, בבקשה.

אליהו ברוכי: חמש דקות, בבקשה, לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: בימים האחרונים מסתובבות ברשתות החברתיות תמונות של מנהיגי עולם, כאלה שהצליחו בעיקר למגר את משבר הקורונה, לשטח את העקומה, להציל את החיים ולתמוך בציבור שלהם מבחינה כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: והפלא ופלא, כל המדינות שהצליחו באמת לצלוח את משבר הקורונה בצורה הכי טובה בעולם, עומדת בראשן, בממשלות שלהן, נשים.

ג'אבר עסאקלה: גם אצלנו אישה, לא? שרה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה לא במקרה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם דיברתי על זה בנאום קודם:

עאידה תומא סלימאן: התפיסה הזאת של לרוץ ישר לפתרונות ששאובים מהעולם המיליטריסטי כנראה מעוותת את דרך החשיבה ודורסת את הערכים הבסיסיים של תמיכה בבני אדם, לתמוך באינדיבידואלים, לתמוך באנשים הפשוטים ובשכבות המוחלשות.

עאידה תומא סלימאן: המחשבה הזו, כאילו השב"כ יציל אותנו עכשיו, בעצם הכניסה עשרות אלפי אנשים לבידוד.

עאידה תומא סלימאן: פתאום השב"כ נכנס לתמונה – עשרות אלפים נכנסים לבידוד.

עאידה תומא סלימאן: ותתפלאו לשמוע, אתמול שמעתי סטטיסטיקה מאד מעניינת: 60% מהערעורים על החלטות על בידוד של השב"כ – מעקב על בידוד דרך האיכונים – מתקבלות, ואנשים משוחררים מבידוד.

עאידה תומא סלימאן: 60%.

עאידה תומא סלימאן: תתארו לעצמכם כמה יש בציבור שעדיין לא מערערים על הסמכות של השב"כ ועל הידע של השב"כ.

עאידה תומא סלימאן: לא מערערים.

עאידה תומא סלימאן: מקבלים את הגזרה שהם צריכים להיות בבידוד.

עאידה תומא סלימאן: למה אני אומרת את זה?

עאידה תומא סלימאן: כי תראו מה קורה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק בגלל שגבר מנהל אותה, וזה לא רק בגלל שבעיקר גברים מנהלים אותה, וזה לא רק בגלל שנתניהו במיוחד, מר ביבי נתניהו, הוא זה שמנהל, אלא זו גם התפיסה המעוותת שלא רואה בני אדם מול העיניים.

עאידה תומא סלימאן: היום בדיון בוועדת הכספים אנחנו פונים לשר האוצר ושואלים על המשך השביתה של העובדות הסוציאליות ושל האחיות, והוא אומר – כאילו גזרה מהשמיים – הוא אומר:

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נפתח שום הסכם קיבוצי ולא ננהל משא ומתן על זה.

עאידה תומא סלימאן: רוצים להציל את המדינה מהמשבר החברתי-כלכלי?

עאידה תומא סלימאן: תחזקו את התשתיות שאמורות לטפל בנפגעים.

עאידה תומא סלימאן: שנים הרעיבו את מערכת הרווחה, שנים הרעיבו את מערכת הבריאות – חוסר בתקנים, חוסר במכשור, חוסר במענים – ועכשיו קוראים את שתי המערכות, בשפה המיליטריסטית, לצו 8, ואומרים להן: תתגייסו ותצילו ותעשו את העבודה השחורה.

עאידה תומא סלימאן: מה שאנחנו לא מצליחים כממשלה לחשוב עליו, פתרונות – אתם תאספו את השברים של המדיניות שלנו, אבל גם לא ננסה לעזור לכם.

עאידה תומא סלימאן: העובדות הסוציאליות מנהלות מאבק כבר מעל ל-12 ימים, ומתעלמים מהן.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו יתחילו האחיות – ומה, ימשיכו להתעלם מהן, ואחר כך יבואו לשכנע אותנו שהם מטפלים במשבר.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו כשלה.

עאידה תומא סלימאן: בזמן שהייתה צריכה להתכונן לגל השני של הקורונה – התבחבשה בנושא הסיפוח.

עאידה תומא סלימאן: כל מה שהעסיק את הראש של מר בנימין נתניהו זה לספח עוד קרקעות כבושות של הפלסטינים ולגמור את התקווה לשלום.

עאידה תומא סלימאן: אז עכשיו גמרת את התקווה לשלום; גמרת את התקווה – כאילו, אתה חושב – למדינה פלסטינית, אבל בינתיים אתה גומר אותנו גם, האזרחים הפשוטים.

עאידה תומא סלימאן: מה שנותן לי קצת תקווה זה מה שיקרה מחר בחיפה.

עאידה תומא סלימאן: מחר בחיפה המסעדנים היהודים והערבים מביאים את המחאה לעיר חיפה.

עאידה תומא סלימאן: מביאים מחאה מסוג אחר – של כולנו ביחד, אזרחים יהודים וערבים, יוצאים נגד ממשלה מנופחת, מושחתת שלא חושבת עלינו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ווליד טאהא.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: חמש דקות, בבקשה, לרשותך.

וליד טאהא: בזמן הקשה הזה, בזמן שאחוזי האבטלה מרקיעי שחקים במדינה, בחברה הערבית, המדינה דואגת להדק את הטבעת עוד יותר סביב צווארם של האזרחים הערבים.

וליד טאהא: מה לעשות, אני פה, כדי להציג את הצרות של החלשים, העניים.

וליד טאהא: הצרות של העשירים – יש מי שמציג אותן כאן.

וליד טאהא: האלימות בחברה הערבית גואה ומרימה ראש כל יום.

וליד טאהא: רק ב-48 השעות שחלפו נרצחו ארבעה תושבים בערים הערביות.

וליד טאהא: איפה המדינה שאמורה לדאוג לביטחון האישי ולחיים של אזרחיה, ומה התוכניות שלה למיגור הפשיעה?

וליד טאהא: שאלה שכל אזרח ערבי מעלה כל יום.

וליד טאהא: לגבי מערכת החינוך הערבית, אורלי, וההיערכות שלה לשנת הלימודים הבאה, אפשר לדבר מכאן ועד הודעה חדשה.

וליד טאהא: התלמיד הערבי היה מפסיד העיקרי בשנת הלימודים שהסתיימה, ואם לא ייעשו הצעדים הדרושים לפתיחת שנת הלימודים הבאה הוא יהיה המופסד העיקרי גם בשנה הבאה.

וליד טאהא: הנזק שנגרם לתלמידים בכיתות א' הוא נזק בלתי הפיך.

וליד טאהא: ומה באשר להרחבת שטחי בנייה ואישור תוכניות מתאר, פיתוח אזורי תעשייה ותכנון ערים?

וליד טאהא: כמה המדינה משקיעה בכל הנושאים האלה בערים הערביות?

וליד טאהא: כמעט כלום.

וליד טאהא: איך אמר ראש הממשלה, האוזר: כלום, וולָא אישי.

וליד טאהא: מדיניות הריסת הבתים נמשכת ללא הפסקה, כאילו החברה הערבית היא מחוץ לאילוצי הקורונה.

וליד טאהא: רק היום נהרסו מחסנים ומתקנים בכפר קאסם ובג'יסר א-זרקא.

וליד טאהא: ואם כבר דיברתי על ג'יסר א-זרקא, אז היא מקרה מובהק ביותר של המדיניות הגזענית והאפליה.

וליד טאהא: פחות מחמש דקות מפרידות בינה לבין העיר קיסריה; ההבדלים בין שני היישובים תהומיים ביותר.

וליד טאהא: מרחק של חמש דקות, כאמור, אך מרחק של עשרות שנים בפיתוח תשתיות, מערכות בריאות, מערכת חינוך, תיירות ועוד.

וליד טאהא: מדינת ישראל הינה המדינה היחידה בעולם שמנהיגה מדיניות רשמית של הריסת בתים על רקע לאומי.

וליד טאהא: המדינה, באמצעות תיקון קמיניץ, ממשיכה לחלק קנסות בסכומי עתק בעילה שקרית של עבירות בנייה.

וליד טאהא: הריסת בתיהם של התושבים הערבים הפכה לנורמה, היא הפכה לדבר שבשגרה, וכל הסימנים מראים שמאיצים את הקצב בצורה שלא ניתן עוד לשאת אותה או לסבול את קיומה.

וליד טאהא: לאוכלוסייה הערבית במדינה, ולנו כנציגי החברה הערבית, אין זמן להתעסק בצרות של העשירים, אדוני היושב-ראש.

וליד טאהא: אנו עסוקים יום-יום בתיקון עוולות הקשורות בעצם הקיום שלנו.

וליד טאהא: נלחמים על הזכות שלנו לחיים, על הזכות שלנו לקורת גג ועל הזכות הבסיסית שלנו לפרנסה בכבוד.

וליד טאהא: איש מאלה, לצערנו הרב, יא אוסאמה, איש מאלה שביקשו ומבקשים את תמיכתנו כאן בכנסת, איש מהם איננו עומד לצידנו, ואיננו מתגייס כדי לתקן את העוולות המופעלות נגדנו.

וליד טאהא: אנחנו נלחמים לבד על הזכות שלנו לחיים, על הזכות שלנו לקורת גג ועל הזכות שלנו לפרנסה וחיים בכבוד.

וליד טאהא: אנחנו בחברה הערבית, החברים ברשימה המשותפת, צריכים להסיק את המסקנות, ולפעול בהתאם.

וליד טאהא: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת ווליד טאהא.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, ברוך הבא, התגעגענו, באמת.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים בנושא – אני חושב שהראיה הכי חותכת לכישלון המהדהד של איכוני השב"כ זה מה שקרה בשבוע האחרון.

אוסאמה סעדי: עשרות אלפים קיבלו הודעות מהשב"כ להיכנס לבידוד, אנחנו טיפלנו באופן אישי במאות הודעות כאלה שהתקבלו.

אוסאמה סעדי: ואז אנחנו רואים, וגם קראנו, שכמעט 80%, אדוני השר, מההודעות והערעורים התקבלו.

אוסאמה סעדי: אז אם 80%, צבי – – –

צבי האוזר: לא 80%, זה לא נכון.

אוסאמה סעדי: 70%?

אוסאמה סעדי: אלה הנתונים שהתפרסמו.

אוסאמה סעדי: אם זה לא נכון, אז אתה יודע מה, 60%?

צבי האוזר: מתוך 150,000 איכונים, 20,000 הגישו – – –

אוסאמה סעדי: אם מדובר באחוז כה גבוה, כנראה שכל האיכונים האלה הם לא כלי יעיל, בנוסף לכל הביקורת שלנו על האח הגדול והמעקב של השב"כ אחרי האזרחים ועל המיקום שלהם.

אוסאמה סעדי: לכן כמובן שהתנגדנו מההתחלה לחוק הזה, ואנחנו ממשיכים להתנגד.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לנצל את הדקות הנותרות לשני עניינים חשובים, שהועלו גם על ידי חלק מחבריי.

אוסאמה סעדי: הנקודה הראשונה, המשך ההריסות, כבוד השר, ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: ווליד, היו הרס והריסה של אולם רגאדן בטירה.

אוסאמה סעדי: אחרי זה היה הרס היום בג'יסר א-זרקא בכפר הדייגים.

אוסאמה סעדי: היינו שם, ויחד עם הרשות המקומיות ורשות הגנים והטבע אנחנו מנסים לקדם את התוכנית שיש שם – השקעה של 18 מיליון שקל על מנת לפתח את כפר הדייגים.

אוסאמה סעדי: גם כפר זבוד בבית ג'ן.

אוסאמה סעדי: הייתי שם, וגם חברי חמד עמאר, גם ג'אבר ועאידה, אני לא יודע עוד כמה חברים היינו שם.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, מדובר באלפי דונמים שהגדירו אותם כרשות הטבע, אפילו אוסרים על עיבוד הקרקע.

אוסאמה סעדי: האנשים לא רוצים לבנות שם בזבוד, סעיד, אנשים לא רוצים לבנות; אנשים רוצים לנטוע, לעבד את הקרקע הזאת.

אוסאמה סעדי: אז לפעמים עושים ערישה של ענבים, עושים מחסן קטן, כדי שאם הם יהיו שם הם ישימו את הכלים ואת הדברים.

אוסאמה סעדי: ואז רשות הטבע והגנים באה עם היס"מ ומדביקים צווי הריסה.

אוסאמה סעדי: אבל טוב, העמדה החזקה והאיתנה והמאוחדת של אנשי בית ג'ן – הם עמדו והעמידו את הפקחים ואת היס"מ במקום.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד להם.

אוסאמה סעדי: נפגשנו עם שר המשפטים ונפגשנו עם קמיניץ.

אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים להם: תנו לנו פתרונות, ואנחנו מוכנים לפתרונות, אבל כאשר אתם באים לכפר קאסם והורסים מחסן כזה – בפגישה אמרו לנו שזה בתוך המתחם שניתן לתכנן אותו, ואחרי יומיים, אחרי הפגישה עם שר המשפטים, הורסים אותו.

אוסאמה סעדי: אז מה אתם רוצים שנגיד?

אוסאמה סעדי: הדבר השלישי והאחרון, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: בשורה לסטודנטים במגמת פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק של האוניברסיטה הערבית אמריקאית בג'נין.

אוסאמה סעדי: אנחנו עובדים על זה, כל חברי המשותפת עובדים, בתיאום עם האוניברסיטה שם, כדי למצוא פתרונות לבוגרים האלה.

אוסאמה סעדי: היום יש בשורה שכל הבוגרים שעברו את הבחינה והצליחו בריפוי בעיסוק ובפיזיותרפיה יתחילו תוך כמה ימים את ההשלמה המעשית הקלינית.

אוסאמה סעדי: במקום שלושה חודשים – 45 יום, ואז הם יקבלו את הרישיון שלהם.

אוסאמה סעדי: אנחנו מנסים למצוא פתרון ומקומות להכשרה קלינית גם במוסדות רפואיים בתוך ישראל, ואז לחלקם, אחרי שיסיימו חודש וחצי בבית לחם, תבוא גם הפעימה הנוספת.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אנחנו נמשיך ונעקוב ונלווה את הסטודנטים האלה עד לפתרון של כל הסטודנטים האלה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, יעלה ויבוא.

אליהו ברוכי: חמש דקות לרשותך.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום קיימנו דיון בוועדה לזכויות הילד בעניינם של אלפי ילדים ערבים בנגב שמשרד החינוך עד היום, פחות מחודש וחצי לפני פתיחת שנת הלימודים, אינו משלב אותם במערכת החינוך.

יוסף ג'בארין: המספר שקיבלתי ממרכז המחקר של הכנסת מדבר על 4,469 ילדים בגילאי שלוש עד חמש שאין להם מסגרת חינוכית.

יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, גילאי שלוש עד חמש הם בגיל לימוד חובה, שהחוק מחייב שהם יהיו במסגרת חינוכית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם: אני מלווה את הסוגיה הזאת בארבע-חמש השנים האחרונות, כחבר בוועדת החינוך, ואני עדיין זוכר שמנכ"ל משרד החינוך הגיע ב-2017 לדיון של ועדת החינוך והציג תוכנית חומש שלפיה אנחנו היינו אמורים להיות היום עם פחות או יותר כ-800 ילדים מתוך 5,000 ילדים שאין להם מסגרות חינוך ב-2017.

יוסף ג'בארין: ותוך שנה המספר היה אמור לרדת לאפס.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, שבשנה הבאה כל הילדים בגילאי חובה, שלוש עד חמש, יהיו במסגרת חינוכית.

יוסף ג'בארין: אלא מה, כל ההבטחות הללו לא יושמו.

יוסף ג'בארין: גם היום, אחרי הדיון, לא שמענו פתרונות מיידיים שיבטיחו מסגרות חינוכיות במובן של כיתות גן לילדים הללו.

יוסף ג'בארין: כשמנסים לעשות השוואה בין ילדים יהודים וערבים בנגב, מסתבר של-17% מהילדים הערבים בנגב בגילאי שלוש עד חמש אין מסגרות חינוך, שזה המספר שדיברתי עליו, אלפים.

יוסף ג'בארין: בחברה היהודית זה כמעט 1%, לכן הקושי הזה כמעט לא קיים.

יוסף ג'בארין: אני תוהה איפה האחריות כאן.

יוסף ג'בארין: איפה האחריות של משרד החינוך, איפה האחריות של גורמי התכנון, של משרד הכלכלה?

יוסף ג'בארין: מה, אין אחריות על אלפי ילדים שאין להם מסגרות חינוך?

יוסף ג'בארין: מה הזלזול הזה בזכות שכתובה ומופיעה בחוק?

יוסף ג'בארין: שלא לדבר על כך – וחברי חבר הכנסת סעיד אלחרומי, אתה תושב הנגב – שיותר מ-4,000 ילדים בגילאים הללו נדרשים לנסוע כל יום בהסעות מיוחדות 20 ולפעמים אפילו 30 ק"מ, חצי שעה-שעה נסיעה, כדי להגיע לגן.

יוסף ג'בארין: תדמייני לך, חברת הכנסת פרומן, שילד בגיל שלוש או ארבע יצטרך לנסוע חצי שעה-שעה, בדרך לא דרך, דרך לא סלולה ולא מסודרת, כדי בכלל להגיע לגן.

יוסף ג'בארין: אז אני מדבר על יותר מ-4,000 ילדים שמוסעים, כי אין מסגרות חינוך בסמוך ליישובים שלהם או בתוך היישובים שלהם, ועל עוד כ-4,500 שבכלל נשארים בבית, כי אין להם מסגרות.

אורלי פרומן: חוק חינוך חובה.

יוסף ג'בארין: זה חוק חינוך חובה.

יוסף ג'בארין: אמרתי היום לנציג משרד החינוך שזו בכלל עבירה פלילית שהם לא לומדים, שהם לא במסגרת חינוכית.

יוסף ג'בארין: כולם מדברים על פתרונות ואומרים: אכן, צריך להקים מה שנקרא נקודות שירות, מוקדי שירות, ביישובים הלא-מוכרים – יש עשרות כאלה – ובתוך מוקדי השירות אפשר להקים גם כיתות גן.

יוסף ג'בארין: מוקדי השירות יכללו שירותים חיוניים לציבור.

יוסף ג'בארין: אז אין ספק שהפתרון המהותי היותר והכולל הוא להכיר בעשרות יישובים ערביים שהמדינה שוללת מהם את ההכרה – ואז שוללת מהם את התשתיות הבסיסיות: חיבור למים, לחשמל ולאינטרנט, ורחובות וכדומה.

יוסף ג'בארין: אבל עד שנשיג את הפתרון הראוי הזה, צריך באופן מיידי להבטיח עשרות – מאות אפילו, מאות – כיתות לימוד במוקדי שירות בכפרים הלא-מוכרים, פשוט כדי לקיים את החוק ולהבטיח את זכותם לחינוך כפי שהחוק מחייב וכפי שראוי כמובן להבטיח להם, כמו לכל ילד אחר.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, חמש דקות לרשותך.

אליהו ברוכי: בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהמשך ישיר לדברים שאמר חברי יוסף ג'בארין לפני רגעים אחדים, לפני רבע שעה, אולי עשרים דקות, הייתה כתבה בערוץ הראשון, ועכשיו, ברגעים אלה, גם ברשת ב' יש כתבה – אולי יותר מזה – על החברה הערבית-הבדואית בנגב.

סעיד אלחרומי: לצערנו הרב, החברה הערבית בנגב הפכה להיות שק החבטות, אדוני היושב-ראש, של כל מי שיש לו בטן מלאה על החברה הערבית או שיש לו בטן מלאה על ערבי כערבי, והוא מוצא לנכון להסית נגד החברה הערבית, נגד החברה הבדואית בדרום.

סעיד אלחרומי: השיטה ברורה וידועה: לוקחים טעות קטנה או פשע מסוים, ומעצימים את הפשע הזה.

סעיד אלחרומי: ויש לנו כמה דוגמאות.

סעיד אלחרומי: אז מכינים את הקרקע למתקפה חסרת תקדים על האוכלוסייה הזאת, מאשימים אותה בפשיעה הגואה, מאשימים אותה במערב הפרוע בנגב.

סעיד אלחרומי: כל מיני סיסמאות וכל מיני קריאות שבתוך-תוכן המקור שלהן הוא גזענות והסתה נגד האוכלוסייה הערבית.

סעיד אלחרומי: מה שקרה בביר הדאג' לפני כמה שבועות, לא רחוק מאיתנו, שם התלבשו על היישוב ביר הדאג' – קנסות במאות אלפי שקלים.

סעיד אלחרומי: בנגב יש מושג שנקרא שולחן עגול.

סעיד אלחרומי: שולחן עגול – כשיש יישוב מסוים שמישהו בו מבצע עבירה, פתאום כל רשויות המדינה מתלבשות על היישוב הזה: מס הכנסה, משטרה, פיצו"ח של משרד החקלאות.

סעיד אלחרומי: כל רשות שאתה אמור לדמיין לעצמך, אדוני היושב-ראש, וחבריי חברי הכנסת, פתאום כולם מתלבשים על היישוב הזה.

סעיד אלחרומי: האזרח הפשוט, אזרח מהשורה, משלם את המחיר.

סעיד אלחרומי: אני לא ראיתי, למשל, שכאשר ביישוב יהודי או בעיר יהודית בשכונה מסוימת מתבצע פשע מסוים – לא ראיתי שסוגרים את כל השכונה וסוגרים את כל האזרחים שם במצור של כמה ימים, ומביאים את כל רשויות המדינה לתחקר את התושבים, לפרוץ לבתים ולבצע מעצרים על ימין ועל שמאל.

סעיד אלחרומי: לצערי הרב, התקשורת מדרבנת, וחדשות לבקרים אנחנו שומעים ורואים את הכתבות האלה.

סעיד אלחרומי: לפי תחקיר של עמותת סיכוי, שהתפרסם בעין השביעית לפני כמה ימים, משום מה האוכלוסייה הבדואית, נציגי האוכלוסייה הבדואית, לא ראויים להופיע בכלי התקשורת ולהגיב.

סעיד אלחרומי: לפחות להגיב על הטענות.

סעיד אלחרומי: הם לא נותנים הזדמנות להגיב על הטענות, אבל הם כן שולחים את החיצים שלהם אל האוכלוסייה הזאת.

סעיד אלחרומי: חברים, אתם לא תשמעו שיש בערערה בנגב מאות רופאים.

סעיד אלחרומי: זה יישוב שלקח את עצמו בידיים ויש בו מאות רופאים ורופאות, מאות אנשי אקדמיה.

סעיד אלחרומי: אבל כן שומעים – ברשת ב' ובמקומות אחרים – על מהומה בערערה או על איזושהי מריבה בין שכנים.

סעיד אלחרומי: את המריבה הזאת מעצימים, אבל את כל הצעירים והצעירות – אלפים, עשרות אלפים עכשיו – שהם אקדמאים בנגב, אף אחד לא מזכיר.

סעיד אלחרומי: סורוקה מלאה ברופאים מהנגב, ובאחים ואחיות, אנשים מצליחים.

סעיד אלחרומי: אף אחד לא מזכיר אותם.

סעיד אלחרומי: לצערי הרב, לא שמעתי שמישהו מעלה על נס את מה שעושה החברה הבדואית בנגב.

סעיד אלחרומי: אבל ממשיכים להסית, ממשיכים לנעוץ את חיצי השנאה הזאת בחברה הבדואית, ומחלקים – מאז הבחירות, אדוני היושב-ראש, חולקו אלפי צווי הריסה בנגב.

סעיד אלחרומי: אלפי צווי הריסה.

סעיד אלחרומי: זאת אומרת, כל החברה הבדואית בכפרים הלא-מוכרים תסתובב עם כתבי אישום תוך שנים מעטות.

סעיד אלחרומי: אולי תוך שנה-שנתיים כולנו נהיה עם כתבי אישום וכולנו בנגב נהיה עבריינים.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, אני קורא לחבריי, ולכל מי שידו משגת, לתת יד לשיתוף פעולה בנגב בנושא הזה בין כלל האזרחים, ערבים ויהודים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

סעיד אלחרומי: יש בסיס לעבודה בכיוון הזה, ואני חושב שהחברה בשלה לזה.

סעיד אלחרומי: היא לא כמו שמציירים אותה, כחברה אלימה, כחברה שבעצם – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת.

סעיד אלחרומי: אני תכף מסיים, משפט אחרון.

סעיד אלחרומי: – – מנסה לזרוע שנאה ולזרוע חורבן בנגב.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנת סעיד אלחרומי.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

אליהו ברוכי: חמש דקות לרשותך, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני יושב בוועדת הקורונה, ועדת נגיף הקורונה, כבר מתחילת הקדנציה – גם בזמנית וגם עכשיו בקבועה.

ג'אבר עסאקלה: מה שקורה שם זה שמישהו בממשלה חשב שוועדת הקורונה היא חותמת גומי; שברגע שמחליטים בממשלה, אז אנחנו פשוט נמלא את הפקודות.

ג'אבר עסאקלה: ועדת הקורונה מנסה להתנהל באופן מקצועי.

ג'אבר עסאקלה: ועדת הקורונה מנסה לקבל נתונים, והיא לא מקבלת נתונים.

ג'אבר עסאקלה: לפחות לפי הנתונים שקיבלנו לפני שבוע, אין שום הצדקה לכל הסגירות שראש הממשלה רוצה לעשות ושהממשלה רוצה לעשות.

ג'אבר עסאקלה: לדוגמה, כל מכוני הכושר סגורים עדיין עכשיו, והנתונים אומרים שהיו 35 הדבקות בחדרי הכושר מתוך 18,000 הדבקות.

ג'אבר עסאקלה: זה פחות מהכנסת, חברים.

ג'אבר עסאקלה: הכנסת יותר מזוהמת מאשר חדרי הכושר.

ג'אבר עסאקלה: אמרו: הבריכות.

ג'אבר עסאקלה: רצו לסגור את הבריכות.

ג'אבר עסאקלה: יש אפס הדבקות בבריכות ועדיין רצו לסגור אותן.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להגיד שאנחנו לא ניתן.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו אמונים על בריאות הציבור, אבל אנחנו אמונים גם על הפרנסה של האנשים.

ג'אבר עסאקלה: מאות אלפי אנשים יכולים לאבד את פרנסתם בגלל הסגירות הטוטליות האלה שהממשלה מחליטה עליהן.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו רוצים למצוא את האיזון בין הצורך לשמור על הבריאות של כולם לבין הצורך של אנשים להמשיך להתפרנס בכבוד.

ג'אבר עסאקלה: זה מה שאנחנו מנסים לעשות.

ג'אבר עסאקלה: ולכן, ועדת הקורונה נתפסת בעיני הממשלה היום כאופוזיציה.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו לא אופוזיציה.

ג'אבר עסאקלה: אני מקווה שיש לנו מטרה משותפת, שהיא שמירה על בריאות הציבור.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו אני אתן לכם דוגמה עד כמה ההחלטות או הצווים האלה הזויים.

ג'אבר עסאקלה: החליטו לסגור את גני האירועים, את האולמות.

ג'אבר עסאקלה: מישהו חשב שאם סוגרים את האולמות האנשים מפסיקים להתקהל ומפסיקים להתחתן.

ג'אבר עסאקלה: מה שקורה הוא שסגרו את האולמות, אז החתונות ממשיכות להתקיים בשדות הפתוחים, בחצרות הבתים.

ג'אבר עסאקלה: אנשים מתקהלים כרגיל.

ג'אבר עסאקלה: חתונה מלאה.

ג'אבר עסאקלה: במקום שהממשלה תאשר את קיום החתונות האלה באולמות, תחת פיקוח, עם אחריות של בעלי האולם, היא פשוט נותנת לאנשים לעשות מה שבא להם ללא כל פיקוח.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שיש טעות חמורה בסגירות האלה.

ג'אבר עסאקלה: יש אולמות פתוחים – כלומר, פתוחים ללא תקרה וללא קירות – ואפשר לקיים בהם אירועים.

ג'אבר עסאקלה: אפשר להגביל את המספר, אפשר לתת הנחיות והגבלות חמורות, אבל עדיין לאפשר לקיים את המסיבות האלה.

ג'אבר עסאקלה: זו דוגמה אחת.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו אגיע לעניין המסעדות.

ג'אבר עסאקלה: חברים, הבלגן שקורה בתחום המסעדות – עד רגע זה אנחנו מקבלים טלפונים: מה קורה איתנו מחר?

ג'אבר עסאקלה: בעלי המסעדות והעובדים במסעדות לא יודעים מה קורה איתם מחר.

ג'אבר עסאקלה: עד עכשיו הממשלה מתעקשת לא לתת להם להכניס אנשים למרחבים הסגורים של המסעדות.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו אומרים: כמו שאפשרתם בחדרי האוכל בבתי המלון, אפשר לאפשר גם במסעדות.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שצריך להתחשב.

ג'אבר עסאקלה: יש מסעדות קטנות.

ג'אבר עסאקלה: חשבו על מסעדה קטנה של שווארמה ופלאפל שיש לה איזה 40 או 50 מטרים, שאומרים להם: אתם מקסימום 35%.

ג'אבר עסאקלה: מה זה?

ג'אבר עסאקלה: אז חמישה אנשים, שבעה אנשים?

ג'אבר עסאקלה: בזה אפשר לקיים מסעדה, אפשר להתפרנס מהדבר הזה?

ג'אבר עסאקלה: ולכן אנחנו צריכים באמת ובאחריות לאפשר את הנוהל שהיה עד עכשיו: 20 בפנים, 30 בחוץ, ככה שהמסעדות ימשיכו להתקיים וימשיכו להתפרנס.

ג'אבר עסאקלה: אני שמח שבעלי המסעדות לפחות הציבו – או הדליקו – נורה אדומה בפני הממשלה; כשרצו לסגור אותם, הם אמרו: אנחנו לא מצייתים, אנחנו נפתח את המסעדות.

אליהו ברוכי: תודה.

ג'אבר עסאקלה: אני מפציר בבעלי המסעדות לצאת לרחובות ולהפגין.

ג'אבר עסאקלה: מחר בשעה 18:00 מתקיימת בחיפה הפגנה מאוד חשובה של בעלי מסעדות, של עובדי מסעדות, יהודים וערבים מכל הארץ, אני מקווה שיגיעו, לפחות מכל הצפון.

ג'אבר עסאקלה: זאת תהיה צעקה מאוד חשובה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ג'אבר, נא לסיים.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו מעוניינים שהמסעדנים ימשיכו להתפרנס בכבוד.

ג'אבר עסאקלה: אני לא הספקתי לדבר על קמיניץ ולא הספקתי לדבר על רט"ג.

אורלי פרומן: תשאיר משהו למחר.

אליהו ברוכי: תשאיר משהו למחר – – –

ג'אבר עסאקלה: אז ננצל הזדמנות אחרת.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה?

סמי אבו שחאדה: מוותר.

אליהו ברוכי: מוותר.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נמצאת.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אליהו ברוכי: חמש דקות, בבקשה, לרשותך.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, חברים, חברות, נכבדות ונכבדים, בימים כתיקונם היינו אמורים בתקופה זו של השנה להיות אחרי ההערכה של שנת הלימודים הקודמת, ולהתחיל כבר בהיערכות לשנת הלימודים הבאה, אבל בצל הקורונה אנחנו נמצאים במצב של בלבול.

אימאן ח'טיב יאסין: סיימנו שנה, ואף אחד עד לרגע זה לא יכול להגיד בוודאות איך היא הסתיימה ואם באמת היא הסתיימה; ואף אחד – בעוד חודש וחצי, פחות מחודש וחצי, אמורה להתחיל שנה חדשה; עד עכשיו אף אחד לא יכול להגיד לנו איך היא תתחיל.

אימאן ח'טיב יאסין: מה יהיה עם הילדים שלנו, איך הם ילמדו, יהיה להם לימוד סדיר?

אימאן ח'טיב יאסין: הקטנים ילכו לגנים, בתיכונים, יסיימו את התיכון כראוי, יקבלו בגרויות?

אימאן ח'טיב יאסין: יעשו פסיכומטרי כמו שצריך?

אימאן ח'טיב יאסין: יתכוננו לבאות?

אימאן ח'טיב יאסין: אף אחד לא יכול להגיד שום דבר בטוח וברור, ולא בגלל שיש לנו קורונה אלא בגלל שאין לנו ממשלה אחראית שלוקחת את הדברים לידיים ומכוונת את הכוחות והאנרגיות לדברים הנכונים.

אימאן ח'טיב יאסין: במה מתעסקת הממשלה שלנו?

אימאן ח'טיב יאסין: בכל יום מביאים לנו עוד חוק של השב"כ, ועוד הצעה איך לאכוף ואיך לקחת קנסות מהאנשים ומהנשים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לדבר כאן על משהו – איך קוראים לזה?

אורלי פרומן: מסכה.

אלי אבידר: קַמַאמַה.

אימאן ח'טיב יאסין: שהמסכה, קַמַאמֵה, הפכה לאופנה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו בכל הצורות, בכל הצבעים, אלחמדולילה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל מה, אישה שעוטה ניקאב על הפנים שלה, הדבר הכי נקי שיכול להיות ובטוח, והיא יודעת מה היא שמה על הפנים שלה, ועל האף ועל הפה שלה – זו לא מסכה.

אימאן ח'טיב יאסין: זו המסכה הכי טבעית שהייתה מאז.

אימאן ח'טיב יאסין: ואז אנחנו מקבלות קנסות, קנסות וקנסות.

אימאן ח'טיב יאסין: השב"כ דואג לשלוח לנו מסרונים לטלפונים.

אימאן ח'טיב יאסין: לא משנה שהבן שלי נמצא במעונות באוניברסיטה, הוא יקבל מסרון אם יש לי משהו או לאחד מהשכנים או בני הדודים: "אתה חייב להיכנס לבידוד".

אימאן ח'טיב יאסין: אחר כך הוא צריך להתקשר – עשרות טלפונים – ואין מענה.

אימאן ח'טיב יאסין: זה המצב, חבר'ה.

אימאן ח'טיב יאסין: זה המצב.

אימאן ח'טיב יאסין: זה המצב שבו הממשלה מתפקדת.

אימאן ח'טיב יאסין: זה התפקוד של הממשלה שאנחנו שרויים תחתיה.

אימאן ח'טיב יאסין: עסקים קורסים.

אימאן ח'טיב יאסין: בזמן הזה של השנה משפחות וזוגות צעירים שאמורים להתחתן היו אמורים להתעסק בדברים משמחים: איך לבנות בית, איך להתחיל חיים חדשים, איך לבנות זוגיות טובה, אבל מה, הם נשארים תחת לחץ.

אימאן ח'טיב יאסין: יש בכלל אפשרות להתחתן?

אימאן ח'טיב יאסין: ואיך בכל זאת, אם חייבים, נעשה את החתונה?

אימאן ח'טיב יאסין: לא שאין אופציות בעולם או במרחב.

אימאן ח'טיב יאסין: יש הרבה אופציות, אבל מי שמופקד על האופציות האלו לא רוצה לקחת אותן ולחשוב עליהן בצורה שהיא מיטיבה עם האזרחים.

אימאן ח'טיב יאסין: הם הולכים לקל.

אימאן ח'טיב יאסין: הקל הוא לסגור אולמות, ולא משנה איפה יעשו את החתונות.

אימאן ח'טיב יאסין: הם הרי יעשו את החתונות ולא משנה מה יהיה שם.

אימאן ח'טיב יאסין: הקל זה לסגור את המסעדות, ולא משנה מה יקרה עם אותם בעלי העסקים – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: – – ולא משנה מה יקרה עם אותם עובדים והמשפחות שלהם.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שצריך שמהמקום הזה תצא זעקה לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: זה שיש לנו עכשיו כבר שבוע שלישי של שביתה של העובדים הסוציאליים, ומהיום – –

אליהו ברוכי: חברת הכנסת – – –

אימאן ח'טיב יאסין: תרשה לי רק דקה.

אימאן ח'טיב יאסין: – – ומהיום עוד שביתה שהתחילה, של האחיות.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו 1,000 אחיות בבידוד – 1,000 – וזה נוסף למחסור הקיים.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת, תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: בזה צריך להתעסק ולא בהצעות של איכונים ושב"כ.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה לחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אליהו ברוכי: יעלה לסכם חבר הכנסת צבי האוזר, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

קריאה: – – –

ועדת החוץ והביטחון): חכו ותראו, חכו ותראו.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי כאן בקשב רב את דבריהם של קודמיי.

ועדת החוץ והביטחון): בפרט שמעתי את דבריהם של חבריי מהרשימה המשותפת, ונזכרתי שהחודש, בסוף החודש, אנחנו נציין את חג הקורבן.

ועדת החוץ והביטחון): נזכרתי בדבר כי גם במהלך הדיונים – לאחר מכן אני אגיע לפרטים, אבל בכל הנוגע לאיכוני השב"כ, ושמענו על תלונות של טעויות ועררים.

ועדת החוץ והביטחון): אותה מערכת שנותנת מענה לאזרחים – ביקשנו שתתוגבר במוקדנים דוברי השפה הערבית, שכן כל כניסה של אדם לבידוד כאשר הדבר איננו אכן מחויב המציאות היא פגיעה, אבל נדמה לי שכניסה של אדם לבידוד בימי חג היא פגיעה שבעתיים.

ועדת החוץ והביטחון): חבר הכנסת אחמד טיבי, אני בטוח שאתה מסכים איתי בדברים האלה.

וליד טאהא: אין מצב.

ועדת החוץ והביטחון): אין מצב שמסכים איתי – – –

וליד טאהא: בטח אמרת דברים שאי-אפשר להסכים עליהם.

ועדת החוץ והביטחון): כך נראית ב-2020 כנסת ישראל.

ועדת החוץ והביטחון): גם על הדברים האלה לא ניתן להסכים.

סמי אבו שחאדה: – – –

ועדת החוץ והביטחון): אז חברים, לא רק בחג הקורבן – נדמה לי, אותו סיפור – –

סמי אבו שחאדה: – – – כל העובדים מ-8200.

ועדת החוץ והביטחון): – – של הקרבת טלה, סיפור העקדה, מה שנקרא, בשינויים כפי שניתן, ואותה – –

סמי אבו שחאדה: נפתח את הדיון אם זה היה יצחק או איסמעיל?

ועדת החוץ והביטחון): – – בקשה, תחינה, שהישועה תגיע כהרף עין.

ועדת החוץ והביטחון): אז לא רק במסורת המוסלמית מדברים על ישועה כהרף עין החודש.

ועדת החוץ והביטחון): גם במסורת היהודית, כשאני חושב על כך, נדמה לי שכיומיים אחרי חג הקורבן אנחנו נציין את שבת נחמו, את י"א באב, השבת שלאחר תשעה באב, מה שנקרא "נחמו נחמו עמי".

ועדת החוץ והביטחון): וגם אלה, אולי, כיסופים התואמים את מצבנו.

ועדת החוץ והביטחון): ואדוני היושב-ראש, אני נזכר, או אני רואה חובה, אולי נעימה, לציין שבשבת נחמו הקרובה – זו לא השבת הזו, זה בעוד שבועיים, כמדומני – לא רק יציינו את שבת נחמו אלא יציינו 100 שנים לשבת נחמו, לביקור של סר הרברט סמואל, הנציב העליון הראשון; הנציב היהודי שהגיע ב-1920, מייד אחרי הפרעות, מונה כנציב עליון.

ועדת החוץ והביטחון): בעצם, הופעתו הפומבית הראשונה הייתה בבית הכנסת החורבה, מה שנקרא בית כנסת בית יעקב שבחצר רבי יהודה החסיד.

ועדת החוץ והביטחון): והוא, לפני כ-100 שנה פחות שבועיים נשא את תפילת המפטיר, אם אני לא טועה, ועליו נאמר – נדמה לי הרב קוק אז אמר: "על כסאו לא ישב זר".

ועדת החוץ והביטחון): ואנחנו נציין, בעזרת השם, בשבת נחמו את אותו מאורע היסטורי שהרעיד את אמות הסיפים של העם היהודי; שכן נציב עליון יהודי בירושלים הקדושה, בעיר העתיקה נושא תפילה לשמיים אחרי 400 שנים של שלטון הטורקים – אין ספק שזה היה אחד המאורעות הגדולים, וראוי לתת את דעתנו על אותם רגעים קסומים וחשובים.

ועדת החוץ והביטחון): ובאותה תפיסה או נשיאה של נחמה, של ישועה שאחרי שבת "נחמו", כמדומני, יש כשבע שבתות – – –

אליהו ברוכי: עוד שש.

אליהו ברוכי: עוד שש.

ועדת החוץ והביטחון): עוד שש שבתות של נחמות, ובאמת תפילות.

ועדת החוץ והביטחון): ונדמה לי שהתקופה הזאת של הקורונה גם היא ראויה לתפילות של נחמה.

ועדת החוץ והביטחון): אבל, אדוני היושב-ראש, איננו מסתפקים לא בקורבן, לא בתפילה, לא בתחנונים, כי בסופו של דבר אחראים אנו לגורלנו, וגם אם ישועה תבוא משמיים צריך להיעזר, לעזור לה, מה שנקרא.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן, אנחנו מביאים את אותה הצעת חוק שמסמיכה את שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש שיזמה הממשלה.

ועדת החוץ והביטחון): לפני כמה שבועות, בשל עלייה מחודשת בנתוני התחלואה, חזרה הממשלה, כאמור, וביקשה לחוקק את אותו חוק.

ועדת החוץ והביטחון): ועדת החוץ והביטחון בראשותי קיימה כמה דיונים באותה הצעת חוק.

ועדת החוץ והביטחון): ומכיוון שהוועדה סברה כי הסמכת השב"כ איננה דבר שבשגרה, החלטנו לקדם באותה עת הסדר זמני, מתכונת מסוימת להפעלת השירות, שתאפשר במיידי להפעיל את אותו כלי שב"כ.

ועדת החוץ והביטחון): ומאידך גיסא, תאפשר לנו להותיר חלק מהצעת החוק ולהמשיך בדיון מעמיק בוועדה, כפי שמתחייב משאלת הסמכת שירות הביטחון למשימה זו.

ועדת החוץ והביטחון): וכך אכן נעשה.

ועדת החוץ והביטחון): ב-1 ביולי הוגשה הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, אותו הסדר ביניים שאמור לפוג ביום ד' הקרוב.

ועדת החוץ והביטחון): לאחר אותה חקיקה נותרו סעיפים שפוצלו ואפשרו לנו בעצם לבחון שוב את ההסדר כולו, כולל המנגנונים שנחקקו בהוראת השעה לשלושה שבועות.

ועדת החוץ והביטחון): במהלך הדיונים שמענו בקשב רב חששות והערות חשובות שהעלו מומחים רבים מתחומי ידע רבים, מהאקדמיה, מארגוני החברה האזרחית.

ועדת החוץ והביטחון): התרומה של אותם אנשים שליוו, הייתי אומר באופן מסור – –

קריאה: – – –

ועדת החוץ והביטחון): הבנתי.

ועדת החוץ והביטחון): – – את כל הדיונים שהתקיימו בכנסת בחודשים האחרונים – התרומה הזאת סייעה לנו, כוועדה, לקיום דיונים מושכלים יותר.

ועדת החוץ והביטחון): ואני מוצא לנכון, מעל דוכן זה, להודות לכל אותם אנשים מן החברה האזרחית שהשתתפו ושקדו והשתתפו באותם דיונים.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה גם מודעת לחששות בקרב הציבור הרחב, כפי שהתבטאו במהלך הדיונים, מעצם מעורבות של השב"כ בנושא שבמהותו הוא נושא אזרחי, נוגע לכל אזרחי ותושבי המדינה.

ועדת החוץ והביטחון): מעורבות של שירות הביטחון הכללי בסוגיה אזרחית כמו התפשטות נגיף מעלה שאלות כבדות משקל, שיש לתת עליהן את הדעת.

ועדת החוץ והביטחון): ודעתם של חלק מחברי הכנסת, אני חייב לציין, לא הייתה נוחה מהמנגנון שהוסדר, כפי ששמענו את זה גם הערב.

ועדת החוץ והביטחון): ואציין שגם בית המשפט העליון התייחס לנושא הזה בהרחבה בפסק הדין שניתן בחודש אפריל.

ועדת החוץ והביטחון): בשל כל הקשיים שהוזכרו וההערות שהתקבלו, הוועדה עמדה לאורך כל הדרך על הצורך באיתור מנגנונים אחרים, הייתי אומר מנגנונים מקבילים, להפעלת השב"כ בסוגיה אזרחית, מתוך תקווה שתהיה להם יעילות דומה או אפילו גדולה יותר, ושפגיעתם בזכות לפרטיות תהיה פחותה.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה שמעה עדכונים מהממשלה גם בנושא הזה, באופן תדיר.

ועדת החוץ והביטחון): אולם, נכון להיום, חבריי חברי הכנסת, הוועדה השתכנעה כי אין כרגע חלופות אחרות שמצד אחד פוגעות פחות בזכות לפרטיות, ומצד שני יעילות לפחות באותה מידה כמו האמצעי שהשב"כ מעמיד לרשות משרד הבריאות, וחלופות שהן זמינות להפעלה.

ועדת החוץ והביטחון): לצערנו, אנחנו לא שם והמגפה בינתיים ממשיכה להתפשט ולהעמיד את הציבור בסכנה חמורה ומיידית.

ועדת החוץ והביטחון): במהלך הדיונים בחנו גם את אותה הפעלה, שבגל יולי הנוכחי – שבועיים ניתן לנו אותו ניסיון להפעיל את הכלי וללמוד מאותם דברים.

ועדת החוץ והביטחון): מאז הופעלה מחדש סמכות השב"כ, שמענו רבות על המקרים שבהם אנשים קיבלו ממשרד הבריאות הודעות שלפיהן הם באו במגע קרוב עם חולה מאומת במועד מסוים ועליהם להיכנס לבידוד אך לטענתם נפלה טעות בהודעה.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו דרשנו ממשרד הבריאות נתונים על הטיפול שלהם בבקשות ההשגה על הודעות האלה, וביקרנו בעצמנו – גם זה הוזכר כאן בדיונים: הוועדה ביקרה במוקד הטלפוני של משרד הבריאות שמפעיל פיקוד העורף.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו שמענו מקרוב על הקשיים, על המורכבויות ועל האתגרים בתהליך זה.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה, אני חייב לציין, מכירה היטב במחיר הכבד שמשלם אדם שנדרש להיכנס לבידוד בשל טעות.

ועדת החוץ והביטחון): בידוד, אדוני היושב-ראש, פוגע בזכותו של אדם לחופש תנועה ולחירות, ואין אלה דברים דברים של מה בכך.

ועדת החוץ והביטחון): אי-אפשר ככה להעביר אותם ללא הבנה של המשמעות העמוקה של אותה פגיעה.

ועדת החוץ והביטחון): במקרים רבים, גם אנשים – פרנסתם נפגעה.

ועדת החוץ והביטחון): ופגיעה זאת מוצדקת כאשר אותו אדם אכן בא במגע קרוב עם החולה, וקיים חשש ממשי שהוא עצמו נדבק בנגיף; הוא עצמו יכול להדביק, שרשרות ההדבקה ככה ימשיכו, ולא נוכל לבלום את אותה מגפה.

ועדת החוץ והביטחון): אבל אנחנו חייבים להגיד וחייבים להבהיר שלבידוד שגוי אין הצדקה, ויש לוודא כי ככל שנשלחות הודעות שגויות כאלה, צריכה להיות לאזרחים ולתושבים אפשרות אמיתית להגיש השגה שתתברר בזמן הקצר ביותר האפשרי.

ועדת החוץ והביטחון): כך ניתן יהיה לשחרר אנשים מבידוד שגוי ולחזק את האמון, את אמון הציבור, בתהליך כולו.

משה ארבל: – – –

ועדת החוץ והביטחון): כן, אני יודע.

ועדת החוץ והביטחון): חשוב לציין, אדוני היושב-ראש, כי במהלך הדיונים וכן בנוסח הצעת החוק שמונחת כאן לפניכם, הוועדה שמה דגש רב על שקיפות מרבית לציבור ועל פיקוח פרלמנטרי הדוק על הפעלת הסמכויות של השב"כ.

ועדת החוץ והביטחון): על בסיס כל אלה גיבשנו את הנוסח המונח לפניכם, שכולל את ההסדרים: הוועדה תפקח על סמכות הממשלה להכריז על הסתייעות בשב"כ – הממשלה לא יכולה להכריז זאת כך סתם, ואני ציינתי בדברי הפתיחה במה דברים אמורים.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה קבעה מנגנון לגיבוש טכנולוגיות אזרחיות נוספות, ובעצם חייבה את הממשלה להשיק את אותו יישומון אזרחי לראשונה; אנחנו חושבים שאין טעם להמתין עוד ושצריך להשיק את אותו יישומון.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה הכפיפה את הכרזת הממשלה לאישור פרלמנטרי, והידקה את דרישות הדיווח.

ועדת החוץ והביטחון): מדובר בהסדר, הייתי אומר מרוסן, והסדר ראוי אל מול אותו אתגר מורכב העומד בפנינו.

ועדת החוץ והביטחון): אני רוצה לציין גם שהוועדה קבעה כי ייקבע הסדר מיוחד לעיתונאים במסגרת החוק – וזה תואם את רוח הדברים שנאמרו גם בפסיקתו של בית המשפט העליון, בעתירות שניתנו בנושא.

ועדת החוץ והביטחון): מטרת ההסדר הייחודי הזה לעיתונאים הייתה להגן על חופש העיתונות בדגש על שמירה על חיסיון מקורות.

ועדת החוץ והביטחון): לסיכום, אציין שכל אותו הסדר הוא הסדר זמני לחצי שנה, במסגרת הוראת שעה, עד 20 בינואר 2020.

ועדת החוץ והביטחון): ואני מסכם, חברי היקר, חבר הכנסת פרץ: אני מקווה, כפי שאמרנו, שהתפילות בסופו של החודש האזרחי הזה יעזרו, ולא נצטרך את אותם אמצעים.

ועדת החוץ והביטחון): אך אם, כאמור, לא חג הקורבן ולא שבת נחמו הם אלה שיביאו את הישועה, הרי הכלים העומדים כאן לרשות הרשות המבצעת הם הכלים האפקטיביים ביותר לצמצום שרשרות ההדבקה.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן, אני מבקש מחבריי לדחות את ההסתייגויות על חוק זה ולאשר, אדוני היושב-ראש – לדחות את ההסתייגויות, ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת האוזר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת במקום.

יריב לוין: נא לשבת על מנת שנבין אחד את השני ונוכל לעבור להצבעה באופן מסודר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו נתחיל בהצבעה בקריאה השנייה, כמובן, כולל לוח התיקונים.

יריב לוין: ישנן הסתייגויות, ולהלן שמות חברי הכנסת לפי קבוצות.

יריב לוין: קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם: חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, ע'דיר כאמל מריח', רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב, עידן רול ויוראי להב הרצנו.

יריב לוין: קבוצת סיעת ישראל ביתנו: חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר.

יריב לוין: קבוצת סיעת מרצ: חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג ויאיר גולן.

יריב לוין: אני מבקש להעלות את הדפים למעלה.

יריב לוין: יש?

יריב לוין: איפה יש, חבר כנסת אבידר?

יריב לוין: תראה אם ישנם דפים.

יריב לוין: חבר הכנסת אבידר, זו קריאה שנייה ושלישית.

יריב לוין: לפחות מפה זה נראה כמו הדפים הנכונים, אז בבקשה.

יריב לוין: רבותיי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה, כולל לוח התיקונים.

יריב לוין: לסעיף 1 אין הסתייגויות, וההסתייגויות שהיו לסעיף 2 אף הן הוסרו.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו מצביעים על סעיפים 1 ו-2 כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–2 – 47 נגד – 32 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יריב לוין: 47 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: אם כך, סעיפים 1 ו-2 אושרו בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2, של קבוצת ישראל ביתנו, לסעיף 3 – הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 3 לא נתקבלה.

יריב לוין: 20 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: מאחר שהסתייגויות לסעיף 3 הוסרו כולן, אנחנו יכולים לעבור להצבעה על סעיף 3, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 47 נגד – 33 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: 47 בעד, 33 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, סעיף 3 נתקבל כנוסח הוועדה בקריאה השנייה.

יריב לוין: הסתייגויות מס' 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ו-11, לסעיף 4, לרבות הלחלופין, הוסרו.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 12, של קבוצת ישראל ביתנו, לסעיף 4.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (12) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 4 לא נתקבלה.

יריב לוין: 18 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: גם הסתייגויות 13, 14, 15 ו-16 הוסרו.

יריב לוין: לפיכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 4.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 4, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 48 נגד – 32 נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: 48 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך סעיף 4 התקבל כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הסתייגויות מס' 17 ו-18 לסעיף 5 הוסרו, וכן הסתייגויות מס' 19 ו-20 לסעיף 6.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו יכולים לעבור להצבעה על סעיפים 5 ו-6, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 5–6 – 47 נגד – 32 נמנעים – אין סעיפים 5–6 נתקבלו.

יריב לוין: 47 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך סעיפים 5 ו-6 נתקבלו כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הסתייגות מס' 21, לסעיף 7, הוסרה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 22, של קבוצת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (22) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 7 לא נתקבלה.

יריב לוין: 30 בעד, 46 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: בכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 7.

יריב לוין: לסעיף 8 אין הסתייגויות.

יריב לוין: על כן אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 7 ו-8 כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה – 47 נגד – 32 נמנעים – אין סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: 47 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך סעיפים 7 ו-8 התקבלו כנוסח הוועדה.

יריב לוין: לאחר סעיף 8 יש לנו הסתייגות מס' 23, של קבוצת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 8 לא נתקבלה.

יריב לוין: 28 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: לסעיף 9 – הסתייגות מס' 24, של קבוצת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (24) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 9 לא נתקבלה.

יריב לוין: 28 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: הסתייגות מס' 25 הוסרה.

יריב לוין: לפיכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 9.

יריב לוין: הסתייגויות מס' 26 ו-27, לסעיף 10, אף הן הוסרו.

יריב לוין: לפיכך אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 9 ו-10, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 9–10, כהצעת הוועדה – 47 נגד – 33 נמנעים – אין סעיפים 9–10, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: אם כן, 47 בעד, 33 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: סעיפים 9 ו-10 התקבלו בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: לאחר סעיף 10 יש לנו הסתייגות, מס' 28.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת ישראל ביתנו אחרי סעיף 10 לא נתקבלה.

יריב לוין: 26 בעד, 48 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: ההסתייגות לחלופין הוסרה.

יריב לוין: סעיף 11 – הסתייגות מס' 29 הוסרה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 30, של קבוצות יש עתיד-תל"ם, מרצ וישראל ביתנו.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (30) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 11 לא נתקבלה.

יריב לוין: 23 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 11.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 11, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 27 בעד סעיף 11, כהצעת הוועדה – 46 נגד – 33 נמנעים – אין סעיף 11, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: 46 בעד, 33 נגד, אין נמנעים, ולפיכך סעיף 11 התקבל כנוסח הוועדה.

יריב לוין: לאחר סעיף 11 – הסתייגות מס' 31 הוסרה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצביע על הסתייגות מס' 32, של קבוצת ישראל ביתנו.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (32) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו אחרי סעיף 11 לא נתקבלה.

יריב לוין: 18 בעד, 49 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לסעיף 12, שם אין הסתייגויות, ועל כן אפשר להצביע על סעיף 12 כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 29 בעד סעיף 12 – 47 נגד – 33 נמנעים – אין סעיף 12 נתקבל.

יריב לוין: 47 בעד, 33 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך סעיף 12 התקבל כנוסח הוועדה.

יריב לוין: לסעיף 13 ישנה הסתייגות, מס' 33, של קבוצת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (33) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 13 לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כן, 28 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך ההסתייגות הוסרה.

יריב לוין: לסעיפים 14 ו-15 אין הסתייגויות, כך שאנחנו יכולים להצביע על סעיפים 13, 14 ו-15 כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 13–15, כהצעת הוועדה – 46 נגד – 33 נמנעים – אין סעיפים 13–15, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: אם כן, בעד – 46, נגד – 33, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, סעיפים 13, 14 ו-15 התקבלו בקריאה השנייה כנוסח הוועדה, ומכאן שהחוק התקבל בקריאה השנייה כנוסח הוועדה, לרבות לוח התיקונים.

יריב לוין: כאן אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, שביקש להפוך את ההצבעה בקריאה השלישית להצבעת אי-אמון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין צורך בחוק הזה של איכוני שב"כ, יש טעויות.

אחמד טיבי: ולכן אני מבקש להפוך את ההצעה הזאת להצעת אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: מלבד הסכמה שלי לכהן כראש ממשלה, ראש הממשלה החליפי יהיה יהודי, והוא יהיה חבר הכנסת עופר כסיף.

אחמד טיבי: ווינכ, כסיף?

אוסנת הילה מארק: חבר הכנסת עופר כסיף הוא שישמור על – – –

אחמד טיבי: בכל קבינט – תשמעו, תשמעו, תקשיבו, ליכודניקים.

יצחק פינדרוס: לכבוד יום השנה לז'בוטינסקי.

אחמד טיבי: אוה, אוה, אוה.

אחמד טיבי: בכל קבינט שבו ראש ממשלה ערבי יכהן סגן ראש ממשלה יהודי.

אוסנת הילה מארק: איפה כל הנשים כאן בבית הזה, כשעופר כסיף השתלח בנו?

אחמד טיבי: אוסנת מארק, לא שמעתי.

אוסנת הילה מארק: אמרתי שעופר כסיף – – –

יריב לוין: טוב, חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: אני אסיים.

אחמד טיבי: אני אסיים.

אחמד טיבי: מה ההבדל בין הגל הראשון של הקורונה לגל השני?

אחמד טיבי: ההבדל הוא אוסנת מארק.

אחמד טיבי: זה ההבדל.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, לא מכובד, לא ראוי, בטח לא לחבר כנסת בוותק שלך.

אחמד טיבי: היא לא הייתה בגל הראשון.

אחמד טיבי: היא לא הייתה.

יריב לוין: לא מכובד.

יריב לוין: לא היית רוצה שידברו עליך כך.

יריב לוין: אין לזה מקום.

אחמד טיבי: מה אמרתי?

אחמד טיבי: היא לא הייתה בגל הראשון.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אין לזה מקום, באמת.

אחמד טיבי: מה הבנת?

אחמד טיבי: מה הבנת, אדוני היושב-ראש?

יריב לוין: היה לי כבר ניסיון לא טוב היום עם חבר כנסת אחר שלא הבין שהוא צריך להתנצל – –

אחמד טיבי: אתה שמעת מה היא אמרה לעברי?

אחמד טיבי: לא הערת לה.

יריב לוין: – – אני מקווה שאתה תבין את זה ותמצא את הדרך לעשות את זה.

יריב לוין: לא מכובד.

אחמד טיבי: היא לא הייתה.

אחמד טיבי: אני הסברתי לה את זה.

יריב לוין: רבותיי, אנחנו עוברים מכאן להצבעה בקריאה – חברת הכנסת מארק, אני אאפשר לך אחרי ההצבעה כמובן, לא עכשיו.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית על הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף–2020.

יריב לוין: מי שמצביע בעד – מצביע בעד החוק ונגד האי-אמון, מי שמצביע נגד – מצביע נגד החוק ובעד כהונתו של אחמד טיבי כראש הממשלה.

יריב לוין: מכובדיי, אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 48 נגד – 23 נמנעים – אין חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף–2020, נתקבל.

יריב לוין: אם כן, 48 בעד, 23 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה (הוראת שעה) (תיקון), התש"ף–2020, התקבלה בקריאה השלישית ונכנסה לספר החוקים.

יריב לוין: הצעת האי-אמון נדחתה.

יריב לוין: אני מזמין את חברת הכנסת אוסנת מארק למסור הודעה אישית, אני מוכרח לומר, במקרה הכי מובהק שאני מכיר שמצדיק את מסירת ההודעה.

יריב לוין: בבקשה.

עופר כסיף: אוה, באמת, אתה ממש ממש – – –

אוסנת הילה מארק: חברים, אדוני היושב-ראש – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, הספיק להיום.

יריב לוין: תאמין לי.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: מספיק.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושבת שעברו פה היום את הגבול – – –

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: שב.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, שב במקומך.

עופר כסיף: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, רק רגע.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: שב.

יריב לוין: שב.

יריב לוין: שב.

יריב לוין: ההתנהגות האלימה הזאת – – –

עופר כסיף: לך הספיק?

עופר כסיף: לנו הספיק ולציבור הספיק.

עופר כסיף: "שב" תגיד לחברים שלך, לא לי.

עופר כסיף: "שב" תגיד לחברים שלך, לא לי.

יריב לוין: שב במקומך.

יריב לוין: ההתנהגות האלימה שלך לא עושה שום רושם על אף אחד.

יריב לוין: שב במקומך, חבר הכנסת כסיף – – –

עופר כסיף: אתה לא שמעת על בית המשפט?

עופר כסיף: איזו חוצפה יש לך לדבר על אלימות?

עופר כסיף: אתה – – –

יריב לוין: שב במקומך.

יריב לוין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יריב לוין: שב במקומך.

אוסנת הילה מארק: תתבייש לך.

אוסנת הילה מארק: תתבייש.

אוסנת הילה מארק: תשמור על כבוד הבית הזה.

אוסנת הילה מארק: תתבייש לך.

עופר כסיף: – – –

יריב לוין: שב במקומך.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

עופר כסיף: אתה, שקורא לנו תומכי טרור, תתבייש – – –

אוסנת הילה מארק: תוציאו אותו.

אוסנת הילה מארק: מה הוא צריך בכלל להיות פה בתוך האולם?

יריב לוין: נא להוציא אותו מהמליאה.

יריב לוין: נא להוציא אותו.

יריב לוין: וחבל, חבל שכך המצב.

יריב לוין: נא להוציא אותו.

יריב לוין: צא, חבר הכנסת כסיף.

יריב לוין: אנא להוציא את חבר הכנסת כסיף עכשיו.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אתה יוצא עכשיו.

יריב לוין: נא להוציא אותו עכשיו.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש – – –

יריב לוין: רגע, חברת הכנסת מארק, אני מבקש, רק רגע.

עופר כסיף: אתה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, תצא החוצה.

מאי גולן: צא החוצה.

מאי גולן: חבר כנסת, אולי תצא גם לסוריה – – –

עופר כסיף: סתמי את הפה שלך.

עופר כסיף: סתמי את הפה שלך.

יריב לוין: בריונות ואלימות כזו – – –

עופר כסיף: – – –

אוסנת הילה מארק: חצוף.

אוסנת הילה מארק: חצוף.

אוסנת הילה מארק: חצוף.

יריב לוין: בריונות ואלימות כזאת לא יובילו אותך לשום מקום.

אוסנת הילה מארק: טרוריסט.

יריב לוין: צא החוצה, בבקשה.

יריב לוין: תודה.

מאי גולן: מחבל, זה מה שאתה – – –

עופר כסיף: נודניקית – – – (חבר הכנסת עופר כסיף יוצא מאולם המליאה.

עופר כסיף: )

יריב לוין: חברת הכנסת מארק.

יריב לוין: חברת הכנסת גולן, בבקשה לשבת.

יריב לוין: חברת הכנסת מארק, בבקשה.

אוסנת הילה מארק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושבת שהשיח היום במשכן הזה הגיע לשפל חסר תקדים.

אוסנת הילה מארק: חבר הכנסת כסיף, בחוצפתו, השתלח בי, ואני לא ראיתי פה אף אחת, ולו אחת, שקמה לעשות פה ולהגיד לחבר שלה מתוך המפלגה שלה, מתוך הכנסת הזאת, ולומר לו: אדוני, עברת את הגבול.

אוסנת הילה מארק: אנחנו מהבית הזה, עיני כל הציבור נשואות לכאן.

אוסנת הילה מארק: אם אנחנו לא נפסיק את השיח הרדוד, המתלהם הזה והבלתי-מתפשר הזה, אנחנו – –

עאידה תומא סלימאן: מי שמדברת.

עאידה תומא סלימאן: תראו מי מדברת.

אוסנת הילה מארק: – – נותנים פה דוגמה רעה, גרועה.

אוסנת הילה מארק: אני הייתי מצפה ממי שהייתה יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה שתגני עליי, שתגני עליי, גברתי, ולא לשמוע את החבר שלך שאומר לי "שפחה נרצעת".

אוסנת הילה מארק: הוא לא היה אומר את זה לאף גבר אחר פה.

אוסנת הילה מארק: בושה.

אוסנת הילה מארק: תתביישי לך.

עאידה תומא סלימאן: הוא אומר – – –

אוסנת הילה מארק: תתביישי לך.

אוסנת הילה מארק: תתביישי לך.

אוסנת הילה מארק: הייתי מצפה ממך להגן עליי, ואני מצפה מכל האנשים פה בתוך הבית הזה להגן עלינו.

עאידה תומא סלימאן: תפסיקי – – –

אוסנת הילה מארק: רמת השיח הרדודה – אני בטוחה שאין לו שום מקום פה.

אוסנת הילה מארק: אין לו שום מקום, ואנחנו, בעזרת השם, נעשה שהוא גם לא יישאר בתוך הכנסת הזו.

אוסנת הילה מארק: תודה.

היבה יזבק: את לא מחליטה מי נמצא כאן ומי לא – – –

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת אוסנת מארק.

יריב לוין: אני מציע – – –

עאידה תומא סלימאן: תלמדי לחיות עם העובדה: היינו לפנייך ונהיה אחרייך – – –

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני מציע שתעזרו לחבר הכנסת כסיף להבין שלא כך מתנהגים.

יריב לוין: זה יעזור.

יריב לוין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעזור לך למלא את תפקידך הממלכתי – – –

מאי גולן: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת גולן.

יריב לוין: חברות הכנסת גולן ומארק, מספיק.

יריב לוין: חברת הכנסת מאי גולן, מספיק.

יריב לוין: מספיק.

יריב לוין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כשתפסיק לקבל על עצמך את התפקיד – – –

עאידה תומא סלימאן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' 1306).

עאידה תומא סלימאן: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק שירות עבודה בשעת חירום (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, בקריאה הראשונה.

יריב לוין: יציג את הצעת החוק סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אם חברת הכנסת תומא סלימאן לא מוכנה לעזור לי, אולי אתה תנסה להסביר לחבר הכנסת כסיף שאפשר לומר דברים נוקבים, ויש דברים שגם לא ראוי ולא נכון לומר.

יריב לוין: נדמה לי שגם הוא וגם חבר הכנסת טיבי טוב יעשו אם ימצאו את הדרך לחזור בהם מהאמירות האלה, שהיו מיותרות לחלוטין.

יריב לוין: תודה.

משולם נהרי: דיברו חכמים בלשון נקייה.

יריב לוין: חד-משמעית.

יריב לוין: סגן השר נהרי, בכבוד.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, גם כשהיא ביקשה להגיב היא לא – – – אתה נעלבת במקומה.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, באמת, אתה יודע, אתה הרי מבין שעשית טעות, אז בשביל מה?

יריב לוין: בוא.

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, לא ראוי.

יריב לוין: נו, באמת, אתה יודע שזה לא ראוי.

יריב לוין: לא היית רוצה שידברו אליך כך.

יריב לוין: לא הייתי מאפשר שידברו אליך כך, ולא אאפשר שידברו כך לאף חבר כנסת.

יריב לוין: לא מכובד ולא ראוי.

אחמד טיבי: היא לא הייתה בגל הראשון, יא רבאק.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: סגן השר נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות עבודה בשעת חירום (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף

משולם נהרי: –2020, שמוגשת מטעם משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

משולם נהרי: חוק שירות עבודה בשעת חירום, התשכ"ז–1967, מאפשר לחייב אדם להתייצב בעבודה במפעלים חיוניים או במפעלים למתן שירותים קיומיים.

משולם נהרי: גיוס העובדים כאמור מתאפשר על ידי הכרזה של שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על תחולת פרק ד' לחוק.

משולם נהרי: השר מוסמך כיום לתת הכרזה כאמור אם מתקיים אחד ממצבי החירום האלה: קריאת מילואים לשירות לפי סעיף 8 לחוק שירות המילואים, התשס"ח–2008, הכרזה על מצב מיוחד בעורף לפי סעיף 9ג לחוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א–1951, והכרזה על אירוע חירום אזרחי לפי סעיף 90א לפקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א–1971.

משולם נהרי: גיוס עובד לשירות עבודה יכול להיעשות כמגויס פנים או כמגויס חוץ, היינו ניתן לחייב עובד להתייצב במקום העבודה שהוא מקום העבודה הרגיל של העובד או במקום עבודה אחר.

משולם נהרי: עובד בגילי העבודה חייב בשירות עבודה, אלא אם כן הוא עונה על חריגים שנקבעו בחוק.

משולם נהרי: בעת גיוס של אדם בשעת חירום חלים יחסי עבודה בינו לבין מעסיקו, וזאת בין שהוא מגויס פנים ובין שמגויס חוץ.

משולם נהרי: ביום 15 במרץ 2020 פורסמו תקנות שעת חירום (שירות עבודה בשעת חירום), התש"ף–2020, המאפשרות לשר העבודה, בהתייעצות עם שר הבריאות, להכריז על החלת פרק ד' לחוק גם במקרה ששר הבריאות הכריז על מחלה מידבקת.

משולם נהרי: מכוח תקנות אלו הכריז שר העבודה דאז על החלת פרק ד' לחוק בשל מחלה מידבקת, במטרה לאפשר את המשך פעילותם הסדירה של שירותים קיומיים הדרושים לתפקודו של המשק על ידי האפשרות לשקול גיוס עובדים למפעלים קיומיים שהוכרו מכוח החוק.

משולם נהרי: ואולם, תוקפן של תקנות אלו פג ביום 15 ביוני 2020, ובהתאם לכך באותו מועד פג גם תוקפה של ההכרזה האמורה.

משולם נהרי: על כן, לאור המצב הבריאותי הקיים והחשש מפני הגל השני של הידבקות במחלת הקורונה שאנחנו נמצאים בו, ועל מנת להיערך למצב שבו יהיה צורך להכריז על החלת פרק ד' בחוק, מבוקש להוסיף בהצעת החוק את סעיף 16ג, באופן שניתן יהיה להכריז על החלת פרק ד' לחוק גם במקרה שבו קיים חשש ששירותים קיומיים לציבור עלולים להיפגע בשל המחלה הנגרמת מנגיף הקורונה, ששר הבריאות הכריז עליה כעל מחלה מידבקת, ולא רק במקרי החירום הקיימים היום.

משולם נהרי: תיקון החוק נעשה בהוראת שעה לשלוש שנים מיום הפרסום.

משולם נהרי: על כן, אני חוזר שוב ומבקש לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה.

משולם נהרי: תודה.

מיקי לוי: לפני שאתה יורד, לפני שאתה יורד, לא ברור לי מה זה גיוס עובדים לשירות עבודה.

מיקי לוי: בבקשה.

משולם נהרי: מה זה?

מיקי לוי: שירות עובדים – – –

אורלי פרומן: גיוס עובדים.

מיקי לוי: גיוס עובדים לשירות עבודה – מה זה, מילואים?

מיקי לוי: זה בשכר?

מיקי לוי: מה זה?

משולם נהרי: צריכים אותם.

משולם נהרי: אמרנו, הזכרנו גם את הנושא של מילואים, כמה מצבים, כולל גם מילואים בצו 8.

אליהו ברוכי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: נראה לי – זה קריאה ראשונה.

מיקי לוי: זה חוק – – – ונצטרך לדון בו כמו שצריך.

אליהו ברוכי: נעבור לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: אני לא מבין את החוק, אני מודה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

משולם נהרי: אני אמרתי את כל הדברים שהם קשורים – – –

אליהו ברוכי: אני סוגר את רשימת הדוברים.

קריאה: צריך לקרוא את החוק ולהבין את – – –

מיקי לוי: משהו לא ברור.

מיקי לוי: אני יודע שזאת קריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הייתי רשום לדבר בחוק הקודם, אבל ריחמתי על כל האנשים שכבר רצו ללכת הביתה.

ישראל אייכלר: ביקשו ממני שרוצים לגמור עם זה, אז השארתי את זה לחוק הזה.

ישראל אייכלר: רבותיי, הגיע הזמן לקרוע את מסך הצביעות ממה שנקרא שוויון בפני החוק ויחס שוויוני לכל אזרח ושמירה על זכויות האדם במדינת ישראל כמדינה דמוקרטית.

ישראל אייכלר: מאיפה אני יודע את זה?

ישראל אייכלר: כשרוצים לעשות סגר בלתי מוצדק ובלתי מועיל, ושום כיוון ושום עזרה ושום סיוע לאף אחד, סוגרים עשרות אלפי אזרחים חפים מכל קורונה, ואין איש פוצה פה ומצפצף.

ישראל אייכלר: איפה זכות התנועה?

ישראל אייכלר: איפה חופש העיסוק?

ישראל אייכלר: איפה חופש הדת?

ישראל אייכלר: שום דבר.

ישראל אייכלר: המדינה ממשיכה כרגיל כאילו לא קרה כלום.

ישראל אייכלר: וכשרוצים להאזין לטלפונים – כמה ימים, שבועות וחודשים מדברים על האיכון של השב"כ, רחמנא ליצלן, בטלפון.

ישראל אייכלר: באמת, מה כבר קרה כשסגרו עשרות אלפי אנשים בבני ברק, בבית שמש, בביתר, באלעד?

ישראל אייכלר: עוד כמה חרדים לא יוכלו לצאת מהחורים שלהם, אז מה קרה?

ישראל אייכלר: אבל כשמדברים על איכוני שב"כ, מדברים על דבר שיכול להציל חיים ממש כדי לדעת מי היה ליד חולה קורונה או לא, פתאום מישהו נזכר שיש לו בטלפון איזה סודות אישיים, וחס וחלילה, ולא לקטוע את שרשרת ההדבקה.

ישראל אייכלר: כולם קופצים בצעקות על הפרת זכויות האדם וחנק הדמוקרטיה.

יוראי להב-הרצנו: אדון אייכלר, אתה באופוזיציה?

יוראי להב-הרצנו: אתה בקואליציה.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה לומר כך, יש כאן אווילות נוראה.

ישראל אייכלר: האם מישהו חושב שיש משהו שמונע מן המדינה לצותת ולהאזין לכל אזרח שהיא מעוניינת להאזין לו?

ישראל אייכלר: תשאלו במשטרה, בפרקליטות ובבתי המשפט ובכל הגורמים שרוצים לדעת מה שקורה אצל מישהו.

ישראל אייכלר: הרי אם רוצים להקשיב למישהו, לעקוב אחריו, עושים את זה כל יום.

ישראל אייכלר: כל ילד יודע היום שלדבר בטלפון זה כמו שאתה מדבר בקול ישראל ובגלי צה"ל ביחד.

ישראל אייכלר: הכול מוקלט, כל מה שרוצים עושים עם זה.

ישראל אייכלר: אנשים מדברים בטלפון בחזקת שכל מה שהם אומרים מועבר בשידור חי.

יוראי להב-הרצנו: אתה בעד שוויון?

ישראל אייכלר: אז למה אני אומר שזה עוול?

ישראל אייכלר: כי לחנוק רבבות אזרחים בסגר כפוי, לשלול זכויות אדם, לשלול זכויות תקציב – עכשיו הממשלה החליטה לחלק לכל ילד 300 שקל במשפחה, 500 שקל עד הילד השלישי והרביעי.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני נולדתי למשפחה של 12 ילדים.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להגיד לכם כמה ילדים אנחנו גידלנו, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: למה הילד הרביעי והחמישי והשישי הם פחותים?

ישראל אייכלר: בגלל שהם חרדים?

ישראל אייכלר: אין שום סיבה אחרת לדבר הזה.

ישראל אייכלר: מישהו ידבר פה על שוויון בפני החוק?

ישראל אייכלר: אז לחנוק אזרחים לצרכים הומניטריים בלי צורך – סליחה, להאזין לטלפון לצרכים הומניטריים זה אסור, זה רמה שפלה של צביעות.

ישראל אייכלר: איתותי השב"כ, כמו המלוניות, הם פתרונות מעשיים שמטרתם לשלוח את הנשאים, לנתק אותם – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: – – משרשרת ההדבקה.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, ענישה – –

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים במשפט אחד.

ישראל אייכלר: – – ענישה קולקטיבית חסרת רחמים שהייתה, ושלא יהיה עוד פעם סגר – אתם כבר ראיתם מה יודעים לעשות אנשים שבאים מתל אביב, להפגין מול בלפור.

ישראל אייכלר: אתם יודעים שחרדים לא יעשו דברים כאלה.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים מדיניות שאינה מבדילה בין חולה לחולה לאדם חופשי – –

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אייכלר, נא לסיים.

ישראל אייכלר: – – כל אדם חופשי בלי יוצא מן הכלל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אייכלר, נא לסיים.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים, ואומר – –

אליהו ברוכי: לא, לא, כבר סיימנו.

ישראל אייכלר: – – שהצביעות – כן, סיימתי – הצביעות לא תעבור, ואף אחד לא מאמין לכם.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת אליהו חסיד – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: מוותר.

אליהו ברוכי: אה, סליחה, סליחה, סליחה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, קודם כול שיהיה לך בהצלחה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: חבריי חברי הכנסת, אנחנו נכנסים היום ליום ה-15 שבו אין שירותי רווחה במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: 15 ימים של שביתה של העובדות והעובדים הסוציאליים, ונדמה שלאף אחד לא אכפת.

יוראי להב-הרצנו: חבריי חברי הכנסת, אנחנו באים לפה בבוקר ויוצאים מפה בלילה, ואין שירותים חברתיים במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: מה אנחנו אמורים להגיד לתינוקת בת שנה וחצי שהובאה לבית החולים כשבדמה שרידים של תרופות אנטי-פסיכוטיות, והיא תישאר בטיפול בית החולים ללא תמיכה מתאימה?

יוראי להב-הרצנו: מה אנחנו אמורים להגיד לה?

יוראי להב-הרצנו: מה אנחנו אמורים להגיד לאם חד-הורית לארבעה שפוטרה ממקום העבודה שלה בימי הקורונה, ובעוד ימים ספורים תפונה מדירתה?

יוראי להב-הרצנו: גם היא נותרה ללא – מה אנחנו אמורים להגיד לה, חבריי חברי הכנסת?

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר, שני השרים שיושבים פה, מה אנחנו אמורים לומר לאותה אם חד-הורית?

יוראי להב-הרצנו: מה אנחנו אמורים לומר לקטין המאושפז בבית חולים פסיכיאטרי, ולא ישוחרר מאחר שאין עובד סוציאלי שיעזור לו בשיבוץ למסגרת מתאימה?

יוראי להב-הרצנו: מה אנחנו אמורים להגיד לו, אדוני השר פרץ?

יוראי להב-הרצנו: אדוני השר שי, מה אנחנו אמורים לומר ל-12 מפוני שרפה שפונו לאחד מבתי החולים בצפון הארץ ולא יקבלו מענה, כי אין ליווי של מנגנון הרווחה של מדינת ישראל?

יוראי להב-הרצנו: חברים, האופן שבו אנחנו מתייחסים למוחלשים ביותר בחברה מגדיר מי אנחנו גם כאינדיבידואלים וגם כמדינה.

יוראי להב-הרצנו: זה מה שמגדיר את החוסן שלנו כחברה.

יוראי להב-הרצנו: ואני מוכרח לומר לכם, חבריי, שכרגע הבבואה של החברה הישראלית לא כל כך טובה, לא כל כך בהירה, כי אנחנו מזניחים את המוחלשים ביותר.

יוראי להב-הרצנו: לא היינו מדמיינים בעיני רוחנו לשלוח את חיילי צה"ל למערכה בידיים חשופות; למה אנחנו מוכנים לשלוח את העובדות ואת העובדים הסוציאליים לחזית המערכה ללא גיבוי – לא תקציבי וללא מיגון מתאים?

יוראי להב-הרצנו: חבריי השרים, לא מדובר בעניין של קואליציה ובעניין של אופוזיציה.

יוראי להב-הרצנו: מדובר במדיניות הרווחה של מדינת ישראל, שכרגע היא קורסת.

יוראי להב-הרצנו: בימים כתיקונם הדבר לא תקין; הדבר נכון שבעתיים כשמדובר במצב חירום שלא ידענו כמותו במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין איפה שר הרווחה, אני לא מצליח להבין איפה שר האוצר.

יוראי להב-הרצנו: שמולי, השר שמולי, לצייץ או לרטווט ציוצים של שר, של ראש הממשלה החליפי, הרזרבי, זה פשוט לא מספיק; ללכת ולהפגין עם העובדות הסוציאליות זה לא מספיק.

יוראי להב-הרצנו: איפה שר האוצר, למה הוא לא מתייחס אליהן?

יוראי להב-הרצנו: למה הוא שולח לעובדות הסוציאליות דרגי ביניים ודרגים נמוכים שלא נותנים להן הצעות מספיק טובות?

אליהו ברוכי: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אני לא מצליח להבין איפה הממשלה מנותקת הזאת ולמה הנושא של העובדות והעובדים הסוציאליים לא פותח את היום וסוגר אותו.

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

אליהו ברוכי: תודה רבה, חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חבר הכנסת וליד טאהא – אינו נוכח.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אליהו ברוכי: שלוש דקות, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים, שבוע חדש התחיל אבל התחושות ישנות, מוכרות: בלבול וחוסר ודאות.

אורלי פרומן: במילים אלו נפתחה במוצ"ש אחת ממהדורות החדשות המרכזיות.

אורלי פרומן: ולאחר הפתיחה חוזר הקריין שוב על המלל המוכר, שמזכיר את התוכנית הברורה והמובנית שאיתה סיימנו את השבוע הקודם ואת הנסיגה ממנה, הגמגום והשינוי בסעיפים השונים.

אורלי פרומן: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר האוצר, רבותיי ל"ו הצדיקים המרכיבים את הממשלה הזו, שמענו לא מעט רעיונות מאזרחים איך אפשר היה לחלק אחרת את הכסף בחלוקת המזומן להמונים.

אורלי פרומן: האם יכול להיות שאף אחד מהרעיונות היצירתיים האלו לא הגיע לאוזניכם ונשארתם עם הקל והמשעמם שבהם: חלוקת סכום אחיד לכולם, בבחינתone size fits all?

אורלי פרומן: איזו טובה, לדעתכם, יכולה הייתה לצמוח מתוכנית שכזאת?

אורלי פרומן: כמו שיודע כל מי שחשיבתו חברתית, חינוכית, כלכלית וכמו שכבר אמר ממש ממש מזמן הרבי מקוצק: אין לך דבר בלתי שווה מטיפול שווה בבלתי שווים.

אורלי פרומן: גם מי שלא מכיר את משנת הרב יודע מתוך אינטואיציה בריאה שהתוכנית שלכם לא הוגנת, לא חברתית ולא מהווה פתרון לבעיה האמיתית.

אורלי פרומן: שלושה טעמים אפשריים העליתי על דעתי שהביאו להגייתה של תוכנית המזומן להמונים ולפרסומה בפריים טיים: הראשון, פשוט הניתוק בהתגלמותו; ניתוק של מי שרואה את העם כולו מקשה אחת, ניתוק של מי שכבר מזמן שכח מהם חיי אזרח פשוטים, מהו מאזן הכנסות והוצאות משפחתי ומהו הפער הגדול כל כך בין העשירים לעניים ולעניים החדשים במדינה.

אורלי פרומן: השני, טקטיקה, שהיא כבר לא זרה לנו: לפרסם תוכנית שנויה במחלוקת, ליצור בלבול סביבה, לפרסם משהו קצת יותר שפוי – מין שיטת שיווק כזו שתקל על הציבור לבלוע את הצפרדע.

אורלי פרומן: והשלישי, כמו שאמרתי פה לפני זמן מה – ממשלת הטיוטות.

אורלי פרומן: מפרסמים בפניקה את הטיוטה הראשונה, השנייה והשלישית במקום לפרסם את המקור הראוי, האחראי והמכבד.

אורלי פרומן: זה השלישי הולך ומסתמן כדרך הפעולה של הממשלה הנוכחית.

אורלי פרומן: לא מה שבאמת מגיע לעם ישראל בימים קשים אלו.

אורלי פרומן: אבל יש לי רעיון נוסף.

אורלי פרומן: בחשיבה מקורית ונדירה על עתיד המדינה, על הדור הצעיר ועל זה שאחריו – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אורלי פרומן: – – ההורים הצעירים וילדיהם, מתוך ה-6 מיליארד – –

אליהו ברוכי: חברת הכנסת.

אורלי פרומן: דקה.

אורלי פרומן: – – קחו השנה כ-2.5 מיליארד – –

אליהו ברוכי: נא לסיים.

אורלי פרומן: – – השקיעו אותם בפעוטות בני השנתיים – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אורלי פרומן: – – שיזכו לחינוך חינם בגן ילדים ממוסד ומפוקח.

אורלי פרומן: פתחו יחידה לגיל הרך – –

אליהו ברוכי: נא לסיים, גברת.

אורלי פרומן: – – מלידה עד שלוש במשרד החינוך.

אורלי פרומן: יחידה מקצועית, מתוקצבת, מפקחת.

אורלי פרומן: כך לפחות – –

אליהו ברוכי: חברת הכנסת אורלי פרומן, נא לסיים.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אורלי פרומן: – – נדע שמשקיעים השקעה משמעותית בדור העתיד, נדע שיש עתיד ובוודאי נסייע מאוד לזוגות הצעירים.

אורלי פרומן: אסור שבישראל 2020 יהיו ילדים ומבוגרים רעבים.

אורלי פרומן: תודה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אליהו ברוכי: חברת הכנסת, תודה רבה.

אליהו ברוכי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', יעלה ויבוא.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב בראש.

בצלאל סמוטריץ': ברכות, אצלי זו לפחות פעם ראשונה.

אליהו ברוכי: כן.

בצלאל סמוטריץ': שר אין פה?

אליהו ברוכי: שניים יש פה.

בצלאל סמוטריץ': שניים.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדבר על נושא שלמרבה ההפתעה נתקל בשתיקה, התעלמות וטיוח ברוב התקשורת הישראלית, ובעיקר בבית הזה.

בצלאל סמוטריץ': הבית הזה, שיודע להגיב על כל דבר, לגנות כל דבר, להביע עמדה בכל דבר, ממלא פיו מים מול אחד האירועים המסוכנים והחמורים ביותר שהתרחשו במדינת ישראל בשנים האחרונות.

בצלאל סמוטריץ': חלקנו ראינו את התמונות של הלינץ' שביצעו תושבים דרוזים בבית ג'ן בפקחי רשות הטבע והגנים ושוטרי משטרת ישראל שהגיעו לבצע פעולת אכיפה – –

ג'אבר עסאקלה: – – – אתה משקר – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ולתלות צווי הריסה למבנים לא חוקיים בשמורת הטבע הר מירון.

בצלאל סמוטריץ': המונים צבאו על הרכבים, עטפו אותם, ניקבו את צמיגיהם, ניפצו את שמשותיהם בסלעים, שרפו את הרכבים, כשהשוטרים והפקחים ניצלים בעור שיניהם אחרי שלוש שעות, עם אפס אכיפה משטרתית.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא נעצר עד היום.

בצלאל סמוטריץ': לא שמעתי מילת גיבוי אחת, לא מצידו של השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה והשרה גמליאל, השרה להגנת הסביבה, שממונה על רשות הטבע והגנים.

בצלאל סמוטריץ': ניתנה הנחיה גורפת להפסיק את פעולות האכיפה במגזר הדרוזי עד להרגעת הרוחות.

בצלאל סמוטריץ': אף מילת גינוי של אנשי הדת הדרוזים, רק גיבוי ותמיכה.

בצלאל סמוטריץ': עמד כאן על הדוכן הזה חבר הכנסת חמד עמאר בחוצפה, גיבה את הפורעים העבריינים – –

ג'אבר עסאקלה: – – – לא היה לינץ'.

ג'אבר עסאקלה: לא היה כלום – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ותבע להעמיד לדין, לא פחות, את הפקחים והשוטרים.

ג'אבר עסאקלה: – – – שקרן.

ג'אבר עסאקלה: אף אחד לא – – –

בצלאל סמוטריץ': וראינו את התוצאות.

בצלאל סמוטריץ': אז בשבת בבית ג'ן שיירות עם רכבים, יריות – לא רמאללה, לא עזה, אפילו לא הבדואים בנגב או אום אל-פחם; לצערנו, שם כבר התרגלנו.

ג'אבר עסאקלה: – – – אתה משקר – – –

בצלאל סמוטריץ': צרורות של יריות בהפגנת שמחה על הניצחון על המדינה.

ג'אבר עסאקלה: אנשים – – – הבתים שלהם.

ג'אבר עסאקלה: הבתים הפרטיים.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו תראו, חברים, עשר שנים לא בוצע צו ההריסה אחד במגזר הדרוזי – אגב, הייתה הריסה עצמית אחת בחורפיש – אחד לא.

בצלאל סמוטריץ': בשנה האחרונה הוצאו 100 צווי ההריסה על בנייה לא חוקית בשמורת הטבע הכרמל – –

ג'אבר עסאקלה: – – – אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אף אחד מהם לא מומש.

ג'אבר עסאקלה: – – – אתה מתנחל – – –

בצלאל סמוטריץ': יש הנחיה מגבוה לא לבצע פעולות אכיפה במגזר הדרוזי בצפון – אני תכף מסיים, אדוני, עוד חצי דקה.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר כאן את הפרעות בפקיעין ב-2007, שכללו ירי, זריקת רימונים, חטיפת שוטרת.

בצלאל סמוטריץ': עד היום, 13 שנה, לא הוגש ולו כתב אישום אחד.

בצלאל סמוטריץ': יד נעלמה קברה את כל התיקים, שוב, עם איזה הסכמות שבשתיקה.

ג'אבר עסאקלה: זה נערי הגבעות – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים יקרים, העדה הדרוזית קשרה את גורלה עם מדינת ישראל ולכן צריך לתבוע ממנה לציית לחוקיה ולממש את ריבונותה.

בצלאל סמוטריץ': יש מיעוט, כן, זה מיעוט אלים, שלא משקף את רובה של החברה, אבל ההנהגה הפוליטית והדתית שלו – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – פעם אחר פעם, כשרוצים להעביר צינור גז בצפון – פרעות, אלימות – –

ג'אבר עסאקלה: – – – אתם האלימים.

ג'אבר עסאקלה: אתם פושעים – – –

בצלאל סמוטריץ': – – והמדינה מתקפלת.

בצלאל סמוטריץ': לו היה מדובר, חבריי חברי הכנסת, בהפגנה, אפילו לא התפרעות ולא לינץ' של חרדים, מייד כל המשטרה הייתה בתמונה.

בצלאל סמוטריץ': לא היה כאן בבית הזה – –

אליהו ברוכי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – אחד שלא היה רץ לגנות.

בצלאל סמוטריץ': אם חס וחלילה היה מדובר באיזה פינוי מאחז עם מתנחלים, תוך שעה היו באים מג"ב ויס"מ עוד פעם, והורסים ומראים ריבונות.

בצלאל סמוטריץ': אפס ריבונות, אפס משילות.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר עכשיו על הפרות חוק קולוסליות בהיקפים עצומים.

ג'אבר עסאקלה: – – – פשעים שאתם עושים – – –

בצלאל סמוטריץ': לא כך נראית ריבונות.

בצלאל סמוטריץ': ואגב השתקה וטיוח, הגשתי על זה שאילתה דחופה אתמול.

משה ארבל: חבר הכנסת סמוטריץ', גם לחברי הקואליציה וגם לחברי האופוזיציה – –

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש הכנסת מהליכוד לא אישר אותה.

בצלאל סמוטריץ': כנראה לינץ' בפקחים ובשוטרים זה לא מספיק חשוב – –

משה ארבל: – – אנחנו עומדים על זמנים.

בצלאל סמוטריץ': – – כדי להגיש שאילתה לשר לביטחון הפנים – –

משה ארבל: ולכן אדוני יסיים.

בצלאל סמוטריץ': – – מה בכוונת המשטרה לעשות כדי לאכוף את חוקיה וריבונותה של המדינה.

ג'אבר עסאקלה: אתה משקר, אף אחד לא – – –

בצלאל סמוטריץ': בושה וחרפה.

ינון אזולאי: – – –

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

ג'אבר עסאקלה: – – – המתנחלים.

ג'אבר עסאקלה: הוא גר בבית על אדמה פלסטינית – – –

משה ארבל: חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

משה ארבל: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

משה ארבל: אני מבקש להקפיד על הזמנים.

ג'אבר עסאקלה: אני לא יכול לעבור לסדר-היום על השקרים שחבר הכנסת סמוטריץ' עכשיו אמר מעל הבמה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: בבית ג'ן באו פקחים לאדמות פרטיות של האנשים כדי להדביק צווי הריסה על סוכות.

ג'אבר עסאקלה: אנשים יצאו להגן על הבתים שלהם.

ג'אבר עסאקלה: על אדמתם.

ג'אבר עסאקלה: לינץ' זה סיפור מן ההפטרה.

ג'אבר עסאקלה: זה שקר, הוא שיקר במצח נחושה.

ג'אבר עסאקלה: אף אחד לא נשרט.

ג'אבר עסאקלה: שני הפקחים יצאו משם ללא שריטה.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר לכם: גם רשות הטבע והגנים וגם אנשי הרשות לאכיפה ארצית עושים פשעים ביישובים הערביים – הריסת בתים, קנסות – ולאנשים אין שום ברירה אלא להגן על בתיהם.

ג'אבר עסאקלה: הם לא מקבלים סיוע, לא מהממשלה, לא משר האוצר שאחראי על ההריסות, לא מקמיניץ ממשרד המשפטים.

ג'אבר עסאקלה: אנשים יגנו על הבתים שלהם.

ג'אבר עסאקלה: סמוטריץ' הזה – המתנחל, שגר על אדמה שהיא לא שלו, בבית ללא היתר – עדיף שישתוק.

ג'אבר עסאקלה: עדיף שישתוק.

ג'אבר עסאקלה: הפשעים של נערי הגבעות ושל העמותה שלו, רגבים – אותם חייבים לגנות, ולא את תושבי בית ג'ן, לא את תושבי עוספיא, לא קלנסווה, לא טירה.

ג'אבר עסאקלה: אלה אנשים שמגינים על זכותם לקורת גג.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

משה ארבל: חבר הכנסת ינון אזולאי יעלה ויבוא.

ינון אזולאי: אני מוותר.

משה ארבל: מוותר.

משה ארבל: חבר הכנסת מתן כהנא – איננו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – –

יצחק פינדרוס: – – – ינון אזולאי, שהוסיף לנו עוד שלוש דקות.

משה ארבל: גם האופוזיציה.

משה ארבל: – – אינה נוכחת; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – נוכח.

משה ארבל: יעלה ויבוא, אדוני – –

קריאה: – – –

משה ארבל: – – מוותר.

משה ארבל: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה נוכחת.

משה ארבל: חבר הכנסת אוריאל מנחם בוסו, יעלה ויבוא אדוני, בכבוד.

משה ארבל: בכבוד, שלוש דקות.

משה ארבל: תוכל להצביע מכאן אם תרצה.

משה ארבל: חבר הכנסת בוסו, אם תרצה להצביע מכאן, נאפשר לך את זה, בכבוד.

יצחק פינדרוס: תעבור להצבעה.

יצחק פינדרוס: תעבור להצבעה, אדוני היושב-ראש.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, האמת היא שעד שאנשים יעלו, רציתי להעלות רק נקודה אחת.

אוריאל בוסו: דיברו היום על איכוני השב"כ ועל האחריות שלנו כנבחרי הציבור, אז אזכיר את שמה של הגננת שלווה זלפריינד מפתח תקווה, שנפטרה ממחלת הקורונה.

אוריאל בוסו: אני רק אומר מה שהבת שלה, גיטי סגל, אמרה בריאיון רדיו: אימא הייתה אמורה להשתחרר ביום שני.

אוריאל בוסו: היה נראה שהקורונה מאחורינו, אך היא קיבלה דלקת ריאות ומצבה הידרדר בתוך שעות.

אוריאל בוסו: הסכמנו לדבר בשביל הכבוד של אימא שלנו.

אוריאל בוסו: היא לא מאשימה אדם.

אוריאל בוסו: היא ברחה כל ימיה ממריבות.

אוריאל בוסו: אנשים סילפו והשמיצו אותה.

אוריאל בוסו: היא ידעה בוודאות שהיו הורים שהפרו בידוד, אך אנחנו אנשים מאמינים ולא מאשימים אף אחד.

אוריאל בוסו: גם כשאבא שלי נהרג, לא רצינו לדעת מי הנהג.

אוריאל בוסו: אימא שלי רצתה למנוע את מה שקרה עכשיו.

אוריאל בוסו: האובדן הוא לא רק לנו כמשפחה, אלא גם לכל כך הרבה אנשים.

אוריאל בוסו: חינוך זה הלב של הבית.

אוריאל בוסו: אימא שלי לא הייתה אישה שצריכה למות.

אוריאל בוסו: אימא שלי הקורבן של מערכת החינוך, ונקווה שהיא האחרונה.

אוריאל בוסו: מערכת החינוך הכריחה אותה לחזור לעבודה.

אוריאל בוסו: אז בוודאי שאנחנו לא מאשימים את מערכת החינוך, אבל לפחות אנשים שמבקשים לקחת אחריות צריכים להסתכל גם כן על נפש אחת מישראל.

אוריאל בוסו: אם יהיה להם משהו שהם יכולים להציל ולהיזהר – אלה הדברים שצריכים לעמוד מול עינינו בכל חקיקה שקשורה לנושא הקורונה.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

משה ארבל: יהי זכרה ברוך.

משה ארבל: דברים חשובים.

משה ארבל: סגן השר, אדוני ירצה לסכם או שנעבור להצבעה?

קריאה: לא לא, אין צורך.

משה ארבל: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירות עבודה בשעת חירום (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: חבר הכנסת בוסו יוכל להצביע מכאן.

משה ארבל: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – 3 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות עבודה בשעת חירום (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, לוועדת העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים נתקבלה.

משה ארבל: אני אספור את חברי הכנסת המצביעים מכאן – רק רגע, רק לאחר הקראת התוצאות האלקטרוניות.

משה ארבל: בעד – עשרה, נגד – שלושה, נמנע אחד.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חברת הכנסת תהלה פרידמן כתומכת, ואת חבר הכנסת אוריאל בוסו וחברת הכנסת טלי פלוסקוב כתומכים, ואת השר הרב רפי פרץ כתומך.

משה ארבל: אשר על כן, 14 בעד, שלושה מתנגדים ונמנע אחד.

משה ארבל: הצעת החוק התקבלה ותעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים של הכנסת לטובת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1343).

משה ארבל: ]

משה ארבל: נעבור לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"ף

משה ארבל: –2020, שיציג כבוד השר יזהר שי במקום שר המשפטים.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני, בבקשה.

יזהר שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יזהר שי: חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"ף–2020.

יזהר שי: הצעת החוק הזו, אדוני היושב-ראש, למתן שירותים חיוניים מרחוק נועדה לאפשר לממשלה להמשיך לתת שירותים חיוניים לציבור חרף ההגבלות המוטלות עליו נוכח התפשטות נגיף הקורונה.

יזהר שי: הממשלה מעניקה שירותים רבים ומגוונים לציבור, חלקם ניתנים באופן פיזי בלשכות המיועדות לקבלת קהל, וחלקם כבר הומרו לשירותים מרחוק – באופן דיגיטלי או בטלפון.

יזהר שי: ניסיון העבר מלמד כי הגבלות הקורונה מונעות לפעמים את פעילות הממשלה, בין משום שהממשלה מצמצמת את השירותים הניתנים בלשכות, ובין משום שהציבור נדרש לשמור על כללי הגבלת הפעילות.

יזהר שי: פעמים רבות הנגשת שירותים ממשלתיים מרחוק נתקלת בחסמים חוקיים המונעים זאת.

יזהר שי: על כן מוצע לחוקק מנגנון חוקי שיקדם בעת הצורך את הנגשת השירותים כאמור.

יזהר שי: הצעת החוק הזו מאפשרת לשר הנוגע בדבר לעצב את אופן מתן השירותים הממשלתיים שבתחום אחריותו.

יזהר שי: היא מתווה את שיקול הדעת של מעצב המדיניות וקובעת כי בבואו לעצב את אופן מתן השירות החדש עליו להתחשב בתכלית החקיקה וכן בציבור שצורך את השירות.

יזהר שי: הצעת החוק כוללת גם תיקונים עקיפים לחוק ההוצאה לפועל ולחוק כרטיסי חיוב.

יזהר שי: תיקונים אלה נועדו לאפשר הנפקה של כרטיסי חיוב מיידיים לאוכלוסיות שאין להן אמצעי תשלום זולת מזומן.

יזהר שי: התיקונים הללו יחסכו מאוכלוסיות אלה את הצורך בהגעה אל סניפי הבנקים, שבעבר חלק לא מבוטל מהם נסגר בעקבות התפשטות הנגיף.

יזהר שי: כך יתאפשר להן, לאוכלוסיות הללו, לרכוש מוצרים מרחוק.

יזהר שי: נוכח האמור, מתבקשת הכנסת לאשר את הצעת החוק הזו בקריאה ראשונה, ולהעבירה לוועדת המדע והטכנולוגיה לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יזהר שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: אני רק מחדד: עמדת הממשלה זה להעבירה לוועדת המדע והטכנולוגיה, אם אני מבין נכון.

יזהר שי: כן.

יזהר שי: לאשר בקריאה ראשונה ומבקשים להעביר לוועדת המדע והטכנולוגיה.

יזהר שי: בהזדמנות זו, בהצלחה לחברת הכנסת עינב קאבלה, שהיא יושבת-ראש הוועדה הזו.

משה ארבל: תודה רבה, כבוד השר.

משה ארבל: נעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: אם כן, חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – נוכח ומוותר; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אליהו חסיד – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – נוכח ונאלץ לוותר.

ינון אזולאי: – – –

משה ארבל: נשקול את זה לקראת סוף רשימת הדוברים.

יצחק פינדרוס: משה, נעשה עסקה: אתה תגיד לרב גפני בשמי פעמיים, ואז הוא יבוא.

משה ארבל: בעבר, כשחבר הכנסת טיבי ישב כאן כסגן יו"ר הכנסת, הוא עמד ודיבר כסגן מצד אחד וכחבר כנסת מצד שני, בשבתו כסגן.

משה ארבל: אני רק מקווה שהוא לא הוציא אותו מהמליאה.

משה ארבל: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת יוראי להב הרצנו – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת אוריאל בוסו – מוותר.

משה ארבל: אשר על כן אני גם לא מציע לשר יזהר שי לחזור ולסכם.

משה ארבל: מאחר שהלשכה המשפטית המליצה – – –

קריאה: – – –

משה ארבל: בכל מקרה אנחנו נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"ף

משה ארבל: –2020, בקריאה ראשונה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 34 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק למתן שירותים חיוניים מרחוק (נגיף הקורונה החדש – הוראת שעה), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה הן תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חבר הכנסת אוריאל בוסו כתומך ואת חבר הכנסת ינון אזולאי, ואשר על כן תוצאות ההצבעה הן 11 בעד – ואת חברת הכנסת מיקי חיימוביץ' – 12 בעד.

משה ארבל: אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לדיון בוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית, למרות שהלשכה המשפטית המליצה על ועדת החוקה, אבל אנחנו עושים זאת לבקשת הממשלה.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/843).

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת החוק הבאה בסדר-היום: הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 11) (החלפת ועדת הכנסת המוסמכת לעניין החוק), התש"ף

משה ארבל: –2020, לקריאה ראשונה, של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

משה ארבל: תעלה ותבוא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברותיי וחברי הכנסת, אני שמחה להביא להצבעה במליאת הכנסת את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 11) (החלפת ועדת הכנסת המוסמכת לעניין החוק), התש"ף–2020.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצעת החוק הנ"ל אושרה בכנסת בדיון מוקדם בישיבתה ביום כ"ג בתמוז התש"ף, 15 ביולי 2020, והועברה לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ביום כ"ח בתמוז התש"ף החליטה הוועדה להעביר את הצעת החוק הנ"ל לקריאה ראשונה במליאת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברותיי וחברי הכנסת, תראו, זה לא חדש שהטיפול בזכויות בעלי חיים בישראל לוקה בחסר – בלשון המעטה – וכי בעלי החיים, שהם מטבעם חסרי אונים ותלויים לגמרי בחסדנו, והם הקבוצה החלשה ביותר, חשופים לפגיעות רבות ולהיעדר הגנה מספקת מצד המדינה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא אחת אנחנו נחשפים למקרים רבים של התעללות קשה, הזנחה, תנאי מחיה ירודים וכשלים בהחזקתם ובגידולם של בעלי חיים בישראל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל אלה נובעים בעיקר בשל מחסור חמור באכיפה ובענישה מספקות בעברות אלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוועדה המוגדרת כיום כמפקחת על חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) היא ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, למרות שהיא איננה מפקחת על אף אחד ממשרדי הממשלה שיש להם סמכויות לפי חוק זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לכן הצעת החוק שמונחת לפניכם מבקשת להעביר את סמכויות חוק צער בעלי חיים מוועדת החינוך לוועדת הפנים והגנת הסביבה, כדי להגביר את הפיקוח, האכיפה, הענישה והבקרה הפרלמנטרית בתחום הזה ולהביא לשינוי משמעותי ביחס של המדינה לנושא זכויות בעלי החיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואם היינו צריכים דוגמה קטנה, אז בזמן שנותר לי, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להציף סוגיה נוספת שאף היא מתקשרת להצעת חוק צער בעלי חיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תראו, בימים האחרונים משודר בערוץ 13 פרומו של התוכנית "הישרדות", לקראת הפרק המיועד להיות משודר מחר בערב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בפרומו נראות גופותיהם של עטלפים כשהן משופדות ומוכנות לאכילה על ידי חברי השבטים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בתוכנית מוזכרים גם בעלי חיים נוספים, רובם לא מהסוג שמקובל לאכול – למרות שמבחינתי לכל חיה יש זכות לחיות – שיהיו מאכל בעבור המשתתפים בתוכנית במסגרת אחת המשימות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעבר לעובדה שמדובר במשימות שפוגעות בבעלי החיים על לא עוול בכפם, מדהים אותי שכל זה ישודר בעיצומה של התמודדות עולמית עם מגפת הקורונה, שעל פי כל ההערכות החלה מאכילה של בעלי חיים דומים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להודות לעמותת תנו לחיות לחיות, שהציפה את הסוגיה, ולקרוא ליושבת-ראש הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו להפסיק לשדר משימות מסוג זה, ואף לשקול להורות על הסרת הקטע המדובר מהפרק של התוכנית, שמיועד להיות משודר מחר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לסיכום, ועדת הפנים והגנת הסביבה בראשותי תשמש פה וקול לחלשים ביותר בחברה, אלו שתלויים בחסדי בני האדם באופן מוחלט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זהו הדבר המוסרי, האנושי והנכון לעשות, ואני מבקשת מהכנסת להצביע בעד ולאשר את ההצעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לגברתי.

משה ארבל: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

משה ארבל: בפרק הזמן הזה אני רק אומר שלמיטב הבנתי זו אותה תוכנית שהוצע שם לשרוף את התנ"ך, אז אין לנו הרבה מה להתפלא על ההתנהלות הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, מחר בבוקר ידון בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ בהרכב מורחב של חמישה שופטים, בעתירה שהוגשה נגד מסלולי הלימוד בהפרדה בין גברים לנשים לתואר ראשון.

משה ארבל: אני סבור שלא קיימת מחלוקת בדבר ההשלכות העצומות שהיו לפרויקט החשוב הזה של המל"ג – המסלולים המופרדים – על החברה החרדית, וכפועל יוצא מכך על הכלכלה ועל החברה הישראלית כולה.

משה ארבל: המסלולים המופרדים אפשרו ועודדו מאות אלפי ישראלים לצאת לרכוש השכלה כללית ומקצוע שאחרת לא היה באפשרותם לרכוש.

משה ארבל: הם הובילו לעלייה דרמטית בהשכלה הכללית בציבור החרדי, ולעלייה בשכר, שתרמה לא רק לציבור החרדי אלא לחברה הישראלית ולכלכלה כולה.

משה ארבל: העותרים, שלצערי יש לי סיבה להטיל ספק בטהרת מניעיהם, סבורים שבשום מצב אי-אפשר להסכים להפרדה בין גברים לנשים באקדמיה, גם אם היא מוגבלת למספר מסלולים בודדים לתואר ראשון בנקודות ספציפיות בארץ.

משה ארבל: כמו שקורה הרבה פעמים באזורנו, זוהי דוגמה לכך שקיצונים בצד אחד משחקים לידיהם של הקיצונים בצד השני.

משה ארבל: למרות ההתנגדות, הביקוש למסלולים האלה הולך וגובר.

משה ארבל: לא לחינם קמו יוזמות להרחבת המסלולים.

משה ארבל: הציבור אומר את דברו.

משה ארבל: קטיעת הפרויקט החשוב הזה בשלב הזה תפגע בראש ובראשונה בחרדיות ובחרדים, שלא יוכלו לרכוש השכלה גבוהה בתנאים מעורבים, וכושר ההשתכרות שלהם ייפגע.

משה ארבל: הדבר יפגע גם בכלכלה הישראלית בכללותה ובקשר שבין הציבור החרדי למערכת ההשכלה הגבוהה ולציבור הכללי.

משה ארבל: יש מי שמבקש להצר את צעדיו של המיעוט החרדי באמצעים משפטיים ולכפות עליו ערכים ללא דיון ציבורי מעמיק מהסוג שמתקיים, כן, כאן בכנסת.

משה ארבל: אכן, הביקורת כנגד המסלולים בהפרדה יכולה להישמע.

משה ארבל: יחד עם זאת, כמי שלמד בהפרדה לתואר ראשון במשפטים, אני מכיר בערך הזכות להשכלה גבוהה בלי לפגוע בחופש הדת כערך יסוד שאינו נופל בחשיבותו מערכים אחרים.

משה ארבל: התארים הללו הם ספורים ומצומצמים מבחינת היקף המקצועות המוצע והפריסה הגיאוגרפית, והם לא מעניקים לציבור החרדי את מלוא האפשרויות – או עשירית מהאפשרויות – שמוצעות לציבור הכללי, ולא כופים שום דבר על הציבור הכללי.

משה ארבל: אחר שקראתי את הטיעונים הרהוטים של העותרים, נדמה לי כי טוב היה אילו העתירות הפוגעניות הללו היו נדחות על הסף.

משה ארבל: אינני מזלזל חלילה בערכים שהנחו את העותרים להגיש את העתירה, והם משותפים מן הסתם גם לחלק משופטי בית המשפט העליון.

משה ארבל: אבל לערך הזכות לחופש הדת ולאפשרות ללמוד באקדמיה, מבלי לפגוע באורח החיים החרדים וההלכה, יש חשיבות, ולא רק לערכי העותרים.

משה ארבל: המסלולים המופרדים מבטאים את הערכים של האנשים שבוחרים לגשת אליהם.

משה ארבל: כולי תקווה שבית המשפט העליון לא ישפוך את התינוק עם המים, יכיר בערכי היסוד של הציבור הנפגע מן העתירה ולא ירים יד על פרויקט חשוב שנועד להנגיש את ההשכלה הגבוהה ואפשרויות הפרנסה שנלוות אליה לציבור החרדי, ובעיקר גם לנשות הציבור החרדי.

משה ארבל: ואם כבר רוצים באמת לטפל באפליה כנגד נשים באקדמיה, מתוך דוח הוועדה לקידום והייצוג של נשים במוסדות להשכלה גבוהה, שיצא על ידי המל"ג ביולי 2015, עולה שיש אך ורק 16% נשים שהן פרופסור מן המניין בהשכלה הגבוהה בישראל בכלל.

משה ארבל: יש עוד הרבה, הרבה, הרבה, מה לעשות מבלי לפגוע בחופש הדת של אוכלוסיות מיעוטים.

משה ארבל: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש עוד דוברים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אנחנו נעבור להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': משה, אתה רוצה לעשות את ההצבעה או שאני אעשה את ההצבעה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אה, החלפת – אוקיי, בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, נעבור להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 11) (החלפת ועדת הכנסת המוסמכת לעניין החוק), התש"ף

מיכל (מיקי) חיימוביץ': –2020, קריאה ראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 35 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 11) (החלפת ועדת הכנסת המוסמכת לעניין החוק), התש"ף

מיכל (מיקי) חיימוביץ': –2020, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי, אני מוסיפה את חבר הכנסת רם שפע – שמונה, חבר הכנסת ינון אזולאי – תשעה, חבר הכנסת משה ארבל – – –

קריאות: יוסף טייב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אנחנו 11.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יוסף טייב גם בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אני קובעת שהצעת חוק בעלי חיים עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת הפנים.

קריאה >> קריאה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אה, סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אנחנו עם 12.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי הכנסת, גם משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי, 12 בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצעת חוק צער בעלי חיים התקבלה, ותועבר לדיון בקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני שמחה לבשר לכם שתם סדר-היום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ט בתמוז התש"ף, 21 ביולי 2020, בשעה 16:00.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיבה זו נעולה.