ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 48, 2020-06-30 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: היום יום שלישי, ח' בתמוז התש"ף, 30 ביוני 2020.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת.

יריב לוין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח שנתי מס' 46 של נציב תלונות הציבור.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק ניהול דיוני ועדות השחרורים והוועדה לעיון בעונש (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יריב לוין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 4, 13, 20, 24, 28, 35 ומספר חזק – 2.

יוראי להב-הרצנו: היום, לראשונה בחיי, מילאתי לוטו, כי זו הדרך היחידה שבה אוכל להשיג את ההון הדרוש שבעזרתו אוכל להפוך להיות אבא במדינת ישראל, לפחות בעתיד הנגלה לעין.

יוראי להב-הרצנו: לצערי, אדוני היושב-ראש, חלקים גדולים בבית הזה – גדולים מדי, לטעמי – חושבים שאני לא שווה להם או שווה פחות.

יוראי להב-הרצנו: המנדט שלי שווה, אבל הזכויות שלי פגומות.

יוראי להב-הרצנו: המנדט שלי מלא באנשים, הומואים ולסביות, טרנסים וטרנסיות, וגם אנשים סטרייטים שפשוט חושבים שכולנו נבראנו בצלם ולכן כולנו צריכים להיות שווים בפני החוק, שווים בזכויות שלנו להפוך להיות הורים במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: חבריי חברי הכנסת, אנחנו ב-2020.

יוראי להב-הרצנו: הגיע הזמן להתקדם.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת מתן כהנא – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים שבהם מנסים גורמים כאלה ואחרים לכרסם בערכה של שבת המלכה במדינה היהודית שלנו, מדינת ישראל, בניסיון להפעיל תחבורה ציבורית בשבת וכל מיני יוזמות שראינו לאחרונה בכנסת, חשוב לי לספר לחברי הכנסת היקרים שלנו על מה שקראתי בעיתון המוביל.

משה אבוטבול: נשיא גוי נגד קיום משחק גמר בשבת.

משה אבוטבול: למרות הצער והבושה שעדיין משחקי כדורגל ומשחקים רבים נערכים בישראל בימי השבת, כי יש כאלה שמנסים לטעון שאי-אפשר אחרת, דניאל אנחליסי, נשיא קבוצת הכדורגל הארגנטינאית בוקה ג'ויינרס – –

יריב לוין: בוקה ג'וניורס.

משה אבוטבול: תקן אותי, אני שמח שבזה אני לא מבין כל כך.

משה אבוטבול: – – שעלתה לגמר האליפות בדרום – – –

יריב לוין: אתה דווקא מפסיד.

יריב לוין: אתה דווקא מפסיד, תאמין לי.

משה אבוטבול: יכול להיות, אבל הינה, אם זה לא בשבת יש סיכוי שאני כן אצפה בזה, אולי.

עופר כסיף: הינה משהו שמסכימים עליו.

משה אבוטבול: היא עלתה לגמר האליפות בדרום אמריקה לקבוצות בכדורגל, והנשיא שם הודיע: מתוך כבוד ליהודים, לא מסכימים לקיום המשחק בשבת, אנחנו מכבדים מאוד את הקהילה היהודית.

משה אבוטבול: אגב, הם גם דואגים שם שבתוך המגרשים יימכר אוכל כשר ליהודים שמגיעים למשחקים.

משה אבוטבול: ואז אני נזכר בראש ממשלתנו המנוח – שאתה, היושב-ראש, יש לך הערצה מיוחדת אליו, הוא היה הסנדק שלך – מר מנחם בגין, עליו השלום, שסגר את חברת אל על בשבת קודש, ובנאום שלו, המפורסם, לפני הסגירה: אפילו בסלוניקי סגרו את הנמל בגלל היהודים שגרו שם בעיר.

משה אבוטבול: אז בואו לא נחכה שהגויים ילמדו אותנו לשמור את השבת.

משה אבוטבול: אנו, כיהודים, נשמור על שבת המלכה במדינת היהודים שלנו, ובקרוב אצלנו.

משה אבוטבול: אמן.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איפה הכסף?

אורלי פרומן: מאז תחילת המשבר הכלכלי בעקבות משבר הקורונה מבטיחים ראש הממשלה ושר האוצר לסייע ולדאוג לעצמאים, למובטלים, לכל אזרחי מדינת ישראל.

אורלי פרומן: אז איפה הכסף, תגידו?

אורלי פרומן: פעימה שלישית, 5.2 מיליארד שקל – רק 1.7 מיליארד הגיעו ליעדם.

אורלי פרומן: קצת פחות מ-70,000 בעלי עסקים מתוך 200,000, שליש, קיבלו מהפעימה השלישית קצת כסף.

אורלי פרומן: אני חייבת לספר לכם שהרבה מאוד מהם קיבלו הודעה: רצינו להעביר לך סכום כסף אבל חשבון הבנק – זה הפעיל שלו – לא עובד.

אורלי פרומן: אבל, לו היו צריכים למשוך כסף, מה-זה החשבון היה פעיל.

יריב לוין: משפט אחרון, כי הדקה הסתיימה.

אורלי פרומן: אז איפה הכסף?

אורלי פרומן: בואו החוצה, תראו כמה הרבה הפגנות, כמה הרבה מחאות, של כל כך הרבה מגזרים.

אורלי פרומן: רק אתמול הבטחתם עוד 2 מיליארד, שגם אותם אנחנו נתחיל לחפש.

אורלי פרומן: חברים, אזרחי מדינת ישראל הגיעו, חלקם הגדול, לפת לחם, ולא יודעים איך יאכילו את משפחותיהם מחר.

יריב לוין: תודה רבה.

אורלי פרומן: אז תגידו לי איפה הכסף.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, מבקר המדינה פרסם בדוח האחרון שלו ממרץ האחרון שישנם למעלה מ-220 תקני אחיות, תקנים של אחיות, שחסרים במערכת החינוך.

וליד טאהא: בתקופה שאנחנו לא מצליחים לבלום את התפשטות הקורונה, אני תוהה: אם לא מנצלים את התקנים האלה בתקופה הכל-כך הקשה הזאת, אז מתי אפשר לנצל את התקנים האלה?

וליד טאהא: איך אפשר להרשות לעצמנו שבתקופה שבה הקורונה עדיין מתפשטת ומתפרצת למוקדים שונים כל יום מחדש, מערכת הבריאות עובדת במחסור כל כך גדול של תקני אחיות, שלפי דיווחים או פרסומים – –

יריב לוין: משפט אחרון.

וליד טאהא: – – אפילו הנושא הזה היה סיבה, אדוני היושב-ראש, לאי-בלימת התפשטות הקורונה.

וליד טאהא: אז את הנושא הזה צריך לקחת ברצינות ולבחון באמת את איוש התקנים האלה.

וליד טאהא: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם כבר הזכירו כדורגל, אז קודם כול אני מברך את ליברפול, הקבוצה האהודה עליי, על האליפות.

עופר כסיף: אני רוצה להתחיל בציטוט, וזה רוב הדברים שלי, ואני מצטט כך: החיילים השתמשו בכוח, היכו במקלות, בקתי רובים ובאגרופים.

עופר כסיף: היו אנשי צבא שגילו הבלגה רבה ביחס לנשים והילדים.

עופר כסיף: לעומתם, היו חיילים שהכו מכות קשות עד מאוד נשים וילדים.

עופר כסיף: החיילים חיפשו בכל מקום שבו בצבץ מן האדמה פתח של צינור.

עופר כסיף: בסך הכול נחשפו 14 מקומות מסתור, הוחרמו 94 מרגמות, 325 רובים, כ-80 אקדחים, אלפי פצצות מרגמה ורימונים, 105,000 כדורי רובה ועשרות תת-מקלעים ומקלעים.

עופר כסיף: סוף ציטוט.

עופר כסיף: הקראתי כעת עדויות של אנשי היישוב היהודי מהשבת השחורה, שהתרחשה אתמול לפני 74 שנים.

עופר כסיף: אז פעלו נגד השלטון הזר הבריטי, והיום את מקומו החליף השלטון הצבאי הישראלי בשטחים הכבושים – שלטון זר – – –

עודד פורר: תתבייש לך.

עודד פורר: תתבייש.

עופר כסיף: תתבייש אתה.

עופר כסיף: תתבייש אתה, שאתה מגלה עמדות פשיסטיות – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: – – פעם אחר פעם.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, משפט אחרון – –

עודד פורר: תתבייש שאתה רוצה – – –

עופר כסיף: אני יודע שאחד יושב לידי כרגע.

יריב לוין: – – כי הדקה כבר הסתיימה מזמן.

עופר כסיף: היום את מקומו החליף השלטון הצבאי הישראלי בשטחים הכבושים – שלטון זר, דכאני, לא פחות, אם לא יותר, מזה שהיה הבריטי.

עופר כסיף: שלטון זר תמיד ייתקל בהתנגדות, ובצדק.

עופר כסיף: דין הכיבוש הישראלי להתחסל – –

יריב לוין: תודה רבה.

עופר כסיף: – – בדיוק כמו שחוסל השלטון האימפריאליסטי הבריטי, ויפה שעה אחת קודם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – איננו; חבר הכנסת עידן רול – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות כנסת, גם השבוע אציין את פרטי תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם בשבוע החולף בדרכים.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 23 ביוני, נהרג עמאר אבו עאיש, בן 35, מהיישוב לקיה.

בועז טופורובסקי: עמאר יצא ממכוניתו בגלל תקלה, הוא נפגע מרכב חולף צמוד למחלף עין תות על כביש 6.

בועז טופורובסקי: ביום רביעי, 24 ביוני, נקבע מותו של מואיד עודה, סטודנט לסיעוד מאכסאל, שנהרג בתאונת דרכים בין שני כלי רכב בכניסה ליישוב מגוריו.

בועז טופורובסקי: למוחרת, יום חמישי, 25 ביוני, נהרגה עורוב חביב אללה, צעירה בת 15, בתאונת דרכים – תאונת פגע וברח – בנוף הגליל; לאחר כמה שעות נהג הרכב הסגיר את עצמו למשטרה.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרג גבר בן 80 מפגיעת רכב הסעות בעת שחצה את הכביש ברחוב יד לבנים בחיפה.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 27 ביוני, נקבע מותו של אושר אלקובי בן ה-18, לאחר שנפל מאופניים חשמליים בטיילת שמעון פרס בחיפה.

בועז טופורובסקי: שלשום, יום ראשון, 28 ביוני, נהרג גבך בן 60 בתאונת דרכים בין שני כלי רכב בכביש 60 סמוך לצומת הכניסה ליישוב נווה דניאל.

בועז טופורובסקי: שישה אנשים נהרגו בשבוע החולף בדרכים, וצר לי שאתמול התברר לי שהכנסת ביטלה את הרצון להקים ועדה מיוחדת למלחמה בתאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: גם לאחר שזה אושר – אישור הקואליציה, אישור האופוזיציה, אישור יושב-ראש ועדת הכלכלה – בסופו של דבר, הפוליטיקה הרעה ניצחה את הרצון להציל חיי אדם.

בועז טופורובסקי: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה; חבר הכנסת אלכס קושניר – איננו; חברת הכנסת מיכל שיר סגמן – איננה; חבר הכנסת אלי אבידר – גם הוא לא נמצא; חברת הכנסת קארין אלהרר – לא נמצאת; חברת הכנסת אורנה ברביבאי – מוותרת; חבר הכנסת יבגני סובה – איננו; חבר הכנסת ינון אזולאי – לא נמצא; חברת הכנסת קטי שטרית – לא נמצאת; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – גם הוא לא נמצא.

יריב לוין: הגענו לאחרון הדוברים – חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: סיימתי כעת מפגש זום עם כ-40 מפעילי קייטנות שלא יודעים איך בכלל ואם בכלל הם חוזרים לפעילות ויצליחו לתת את השירות שכל כך נדרש למשק הישראלי.

עודד פורר: הם מגלים הוראות סותרות ממשרדי הממשלה: הם לא יכולים לקיים קייטנה כי את הרישיון שלהם הם צריכים להוציא בתוך חמישה ימים – ואתה יודע היטב שאין שום סיכוי להוציא רישיון עסק במדינת ישראל תוך חמישה ימים; הם לא יכולים להפעיל בריכת פעוטות כי לא מאפשרים הפעלה של בריכת פעוטות, למרות שבריכת הפעוטות היא עם הרבה יותר כלור מאשר בריכות אחרות, ועוד היד נטויה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר שיושב כאן כשר תורן, קייטנות הן מפעל חיוני למשק הישראלי.

עודד פורר: זה לא מותרות.

עודד פורר: הרי אתם יודעים היטב שכדי שאחיות ילכו לעבודה, כדי שמפעלי תעשייה שמוגדרים מפעל חיוני יוכלו לעבוד, צריך לעשות גם את הפעילות הזו לילדים.

עודד פורר: לכן אני דורש ומבקש מהממשלה: תגדירו הגדרות לפעילות ואל תנסו לנהל את העסקים עצמם.

עודד פורר: תקבעו להם מהם תנאי הפעילות – הם יעמדו בהם.

עודד פורר: תקבעו שמי שהיה לו רישיון עסק – רישיון העסק יוארך.

עודד פורר: לחלופין, תאפשרו להוציא רישיון עסק על פי תצהיר ותאפשרו חל"ת נושם, את אותה העסקה גמישה שאנחנו מדברים עליה מרגע שנפתח המשבר הזה, והייתה מאפשרת לאנשים לעבוד שלושה ימים או ארבעה ימים; ביתר הזמן הייתה רשת ביטחון מהמדינה.

עודד פורר: זה היה עולה פחות למדינה והיה נותן יותר ומונע את קריסת המגזר העסקי.

עודד פורר: אחד אחרי השני אנחנו רואים את העסקים האלה נופלים כמו זבובים, ומי שישלם את המחיר זו המדינה, שלא יהיה לה יותר ממי לקחת מע"מ, מס הכנסה, ביטוח לאומי, מס מעסיקים ועוד רשימה ארוכה של היטלים.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: עד כאן נאומים בני דקה.

יריב לוין: << הלסי >> ציון יום נציב תלונות הציבור << הלסי >>

יריב לוין: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום, והוא: ציון יום נציב תלונות הציבור, הצעות לסדר-היום מס' 470, 571, 607 ו-635.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, מכובדיי מבקר המדינה מר מתניהו אנגלמן, מנכ"ל משרד מבקר המדינה מר ישי וקנין, מנהלת מחלקת נציב תלונות הציבור ד"ר אסתר בן חיים, אני בהחלט מתרגש לעבור ולציין בפעם הראשונה את יום נציב תלונות הציבור כאן במליאת הכנסת.

יריב לוין: בכך אנו מתחילים מסורת של קיום יום מיוחד בכנסת שעניינו הן דוח נציב תלונות הציבור, שהוגש לי היום, והן הפעילות החשובה של גוף זה, הפועל כחלק ממוסד מבקר המדינה.

יריב לוין: אני מבקש כבר בפתח הדברים להודות לך, מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור מר מתניהו אנגלמן, על כך שהעלית בפניי את הרעיון לקיים יום מיוחד זה, ולהודות לך ולנציבות תלונות הציבור על הדוח החשוב שהוגש לידיי היום.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, חוסנה של מדינה הנהנית ממשטר דמוקרטי מותנה במידה רבה באמון הציבור הניתן במערכות השלטון שלה.

יריב לוין: הידיעה כי דברים נעשים בשקיפות, מתוך בקרה וביקורת, הן בזמן אמת באמצעות בקרה פרלמנטרית והן לאחר מעשה באמצעות ביקורת מבקר המדינה, היא בסיס מרכזי לבניית אמון זה.

יריב לוין: אין זה סוד שהכנסת כפרלמנט אינה נהנית מכלים מספיקים הדומים לכלים הנתונים לפרלמנטים אחרים בעולם לצורך ביצוע עבודת הביקורת השוטפת על פעולות הממשלה.

יריב לוין: על רקע זה, חשיבות הביקורת הנעשית על ידי מוסד מבקר המדינה היא גדולה במיוחד.

יריב לוין: אולם גם הביקורת לבדה אינה מספיקה.

יריב לוין: קיימת חשיבות עליונה בכך שהאזרח ידע כי באפשרותו לפנות בתלונה כל אימת שפעולות הממשלה, שלוחותיה ופקידיה נעשות באופן שבעיניו אינו תקין או מקפח את זכויותיו.

יריב לוין: הדבר חשוב לא רק לשם יצירת אמון במערכות השלטון אלא גם כמכשיר המבטיח את יכולתו של האזרח למצות את הזכויות המגיעות לו והמבטיח כי לא ימצא את עצמו מקופח או נפגע ביחס לכל אזרח אחר.

יריב לוין: הכנסת, בהיותה הביטוי הרחב ביותר לכלל העמדות הרווחות בחברה הישראלית, שמה זה שנים דגש על פתיחות ועל מתן אפשרות לאזרחים להעלות את בעיותיהם, הן באמצעות פנייה לחברות וחברי הכנסת באופן ישיר, והן באמצעות פנייה לוועדה לפניות הציבור, שהוקמה במיוחד לצורך כך.

יריב לוין: השירות הניתן לציבור על ידי הכנסת אינו יכול למצות את הדרוש בנושא זה.

יריב לוין: על כן, עבודת נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה מהווה נדבך מרכזי והכרחי במתן סל כלים כולל בידי האזרח למיצוי זכויותיו, תוך שעבודת הנציבות מאפשרת את שיפור עבודת הממשלה ומשרדיה לטובת כלל אזרחי המדינה.

יריב לוין: נציבות תלונות הציבור אכן הפכה לכתובת נאמנה לאזרחים רבים.

יריב לוין: הנציבות מטפלת בתלונות בהיקפים גדולים וגדלים בנושאים רבים ומגוונים, ובפניות של אזרחים הבאים מכל רובדי החברה הישראלית.

יריב לוין: ריבוי הפניות הוא העדות הטובה ביותר לאמון הרחב שממנו נהנית נציבות תלונות הציבור.

יריב לוין: אין ספק כי פעילותה של הנציבות כחלק ממשרד מבקר המדינה תורמת רבות לאמון שהציבור רוחש לה ומעניקה לה כלים ומעמד ההכרחיים למילוי תפקידה החשוב.

יריב לוין: מכובדי מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור מר מתניהו אנגלמן, אני מבקש לשוב ולהודות לך על היוזמה החשובה שאנו מוציאים היום אל הפועל, ומבקש להביע בהזדמנות זו את הערכתי הרבה לעבודה החשובה הנעשית על ידיך באומץ לב, מתוך גישה עניינית ובונה וביושרה מקצועית.

יריב לוין: אני מודה בשמי ובשם אזרחיות ואזרחי ישראל על עבודתך ועל עבודת משרדך לתיקון ליקויים, לשיפור השירות לאזרח ולחשיפת המחדלים הדורשים תיקון בשירות הציבורי כולו.

יריב לוין: הכנסת תמשיך לפעול ביחד עם משרד המבקר לטובת כלל אזרחי ישראל.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים מכאן לדיון.

יריב לוין: אני מזמין את ראשון הדוברים, יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, מבקר המדינה מתניהו אנגלמן, מנכ"ל משרד מבקר המדינה, מנהלת נציבות תלונות הציבור, וגם עמיתי וחברי חבר הכנסת יעקב טסלר, יו"ר הוועדה לפניות הציבור, שהיה שותף היום לדיון אצלנו בוועדה, ראשית, הברכות על היום הזה, שהוא באמת יום חשוב במה שהוא מציין, מגיעות לא רק למבקר המדינה אלא גם לך, יושב-ראש הכנסת.

עפר שלח: אני חושב שההכרה במשמעות של תלונות הציבור, הטיפול בהן, הפתרון שלהן – ההכרה מעל בימת הכנסת – היא במקומה, ואני מקווה שהיום הזה יהפוך באמת להיות מסורת של ממש.

עפר שלח: בבוקר, כשנציב תלונות הציבור, המבקר, הגיש לך את הדוח, ודיברנו אז, אמרתי בספק-בדיחה ש-14,000 תלונות, כפי שציין המבקר, זה נראה לי מספר נמוך, אם אנחנו מחשבים 9 מיליון ישראלים, רובם ככולם יודעים להתלונן היטב, ויוצא רק פרומיל וחצי של תלונות – זה מעט.

עפר שלח: ועכשיו אני רוצה לחזור ולהגיד את זה, אבל להגיד את זה ברצינות גמורה.

עפר שלח: בדיון שהיה בוועדה לביקורת המדינה לאחר מכן עלה גם מהדברים של אנשי משרד המבקר וגם מהגורמים שאיתם דיברנו ממשרדים ממשלתיים, מהשלטון המקומי, מעיריות שונות – ובחרנו את הגורמים שהתלוננו עליהם הכי הרבה, דווקא, וחלק יחסית גדול של התלונות גם נמצאו מוצדקות – עלתה תמונה מאוד ברורה ומאוד מעניינת: ציבור חזק מתלונן.

עפר שלח: התלונה לא מעידה על חולשה.

עפר שלח: היא מעידה על זה שהציבור מרגיש – א.

עפר שלח: שיש מי שיקשיב לו ומי שיפתור את בעיותיו, וב.

עפר שלח: שהאזרחים והאזרחיות מרגישים מועצמים, מרגישים שיש להם כוח.

עפר שלח: הייתה נציגה של עיריית לוד שדיברה על זה שככל שהעיר מתחזקת, ככל שמצבה משתפר – רואים יותר תלונות.

עפר שלח: ובמובן הזה התלונה היא לא רק מסורת ישראלית מפוארת; היא באמת מייצגת ציבור מודע, ציבור שער לזכויותיו, ציבור שיודע שיש למי לפנות וגם מאמין שיפתרו לו את התלונה, כי הרי אחרת הוא לא היה מתלונן.

עפר שלח: ובמובן הזה אני מאחל לך, אדוני המבקר ונציב התלונות, כמות הרבה יותר גדולה של תלונות בשנה הבאה, אנחנו נתמודד איתן יחד.

עפר שלח: תלונות הציבור ופניות הציבור – לא במקרה גם אתה, היושב-ראש, כרכת את זה, ולא במקרה הוזמן לדיון היום, כדיון משותף, גם יו"ר הוועדה לפניות הציבור.

עפר שלח: הדברים האלה, כפי שכל חבר כנסת לומד בהגיעו למשכן, מייצגים שני דברים בעבודתנו:

עפר שלח: האחד הוא טיפול בבעיות אמיתיות של אנשים אמיתיים; אנחנו, מה לעשות, בבית הזה מייצרים לא מעט עיסוק בבעיות שאנחנו יצרנו אותן ואנחנו לא פותרים אותן, אבל פה פונים אלינו אנשים אמיתיים, ואנחנו יכולים לנצל, במובן הטוב ביותר של המילה, את המעמד שמקנה לנו הבית הזה, את העוצמה שמקנה לנו הבית הזה, כדי לטפל בבעיות שלהם.

עפר שלח: והדבר השני – וזה נכון גם למשרד מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור – זה ללמוד מכך על נושאים כלליים שמטרידים את הציבור.

עפר שלח: הרבה מאוד הצעות חוק שמגיעות בפני הבית הזה, הרבה מאוד נושאים כלליים, כולל נושאים לביקורת של מבקר המדינה, מגיעים מזה שהשטח, האנשים שנמצאים שם, נתקלים בבעיות ביורוקרטיות, בבעיות שקשורות לרגולציה, כולל חקיקה בגופים שלא ממלאים את תפקידם.

עפר שלח: וברגע שאנחנו נכנסים לזה ונכנסים לזה עם הכוח שנותן לנו המעמד, שנותנות לנו הסמכויות – בין אם של מבקר המדינה ובין אם של הבית הזה – אנחנו צריכים לפתור לפעמים פתרון כללי שבא מתוך הצגה של בן אדם פרטי.

עפר שלח: אני עצמי העברתי בשנה שעברה הצעת חוק שנגעה – בשנה שעברה לדעתי לא עבר בבית הזה כלום; חוץ מחוק לפיזור הכנסת לא עבר בבית הזה כלום.

עפר שלח: אבל בשלהי 2018 העברתי חוק שנגע לבעיה של חיילים שנפצעו במהלך שירותם ושוחררו באופן זמני.

עפר שלח: זה התחיל מפניית ציבור, יותר מפניית ציבור אחת, של חיילים שפנו אליי ואל חברי כנסת נוספים.

עפר שלח: וזו כמובן רק דוגמה אחת.

עפר שלח: התפקיד שלנו ביום הזה הוא לא רק לכבד את האנשים שעוסקים במלאכה, את המבקר ואנשי משרדו, שבאמת עושים את זה – וראינו היום – באמונה ובתנופה, וברצון עז גם להכניס פרמטרים חדשים לתוך הביקורת והטיפול בתלונות, אלא גם מתוך ראייה – פתחת ואמרת, אדוני היושב-ראש, שלבית הזה לא תמיד יש כוח, או יש פחות כוח מאשר לפרלמנטים אחרים.

עפר שלח: אנחנו מכירים את זה, אתה ואני שוחחנו על זה לא מעט.

עפר שלח: התפקיד שלנו, של כולנו, זה להעניק למוסדות האלה, שהם המוסדות שמייצגים את הציבור באמת – לנציב תלונות הציבור, גם בכובעו כמבקר המדינה, וגם לבית הזה, את העוצמה שנדרשת כדי לפתור בעיות באמת.

עפר שלח: בבית הזה מיוצג כל הציבור, בא אליו כל הציבור.

עפר שלח: אנחנו צריכים – ואני מקווה שכשנתפנה, כשיתפנו מיני ענני אבק של הרכבת הממשלה ומציאת מספיק כיסאות בתוכה וכן הלאה, ואנחנו נתפנה לדבר הזה – להעניק שיניים למוסד הזה לטיפול בבעיות של הציבור באופן הפרטי ובאופן הכללי, ולהעניק שיניים למוסד מבקר המדינה ולאנשיו, כדי שאנחנו לא ניתקל בבעיה שבאה – וגם זה עלה בדיון שלנו היום, שדברים שעלו מתלונות הציבור והפכו לדוחות של מבקר המדינה עדיין לא נפתרים, כי אין את העוצמה ביד כדי לפתור אותם.

עפר שלח: חלק גדול בתוך זה הוא לציין את זה מכאן, מעל בימת הכנסת, ולכן אני שמח וגאה להיות שותף ליום הזה.

עפר שלח: הוועדה לביקורת המדינה תמשיך בתפקידה גם בהקשר הזה.

עפר שלח: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור חבר הכנסת יעקב טסלר.

יריב לוין: בבקשה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, שרים נכבדים, מבקר המדינה מר מתניהו אנגלמן, מנהלת נציבות תלונות הציבור ד"ר אסתר בן חיים, יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה חבר הכנסת עפר שלח, שמחתי היום להשתתף בדיון החשוב הזה.

יעקב טסלר: הוא היה דיון ענייני ומעמיק, ובעצם נוכחתי לראות שיש אנשים אכפתיים שטובת האזרח עומדת לפניהם.

יעקב טסלר: אנחנו כל הזמן חיפשנו את הפתרונות ואת הדרך איך לייעל את השירות בפני האזרחים.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, היום אנו מציינים את יום נציב תלונות הציבור.

יעקב טסלר: היום הזה בא להזכיר ולחדד לנו את תפקידנו כשליחי ציבור.

יעקב טסלר: בעוד שמבחן מנהיגות בימינו נמדד בכושר רטורי, בכריזמה, בכוחנית וביכולת יחסי ציבור מפוארים, מבחן המנהיגות האמיתית הינו שונה לחלוטין.

יעקב טסלר: ידועים דברי המדרש וכמה הם צריכים ללמד אותנו: "אמרו רבותינו, כשהיה משה רבינו עליו השלום רועה צאנו של יתרון במדבר ברח ממנו גדי ורץ אחריו עד שהגיע לחסית.

יעקב טסלר: כיוון שהגיע לחסית, נזדמנה לו בריכה של מים ועמד הגדי לשתות.

יעקב טסלר: כיוון שהגיע משה אצלו, אמר:

יעקב טסלר: אני לא הייתי יודע שרץ היית מפני צמא".

יעקב טסלר: בטח עייף אתה.

יעקב טסלר: "הרכיבו על כתפו והיה מהלך".

יעקב טסלר: אמר הקדוש ברוך הוא: אתה, "יש לך רחמים לנהוג צאנו של בשר ודם, כך, חייך – אתה תרעה את צאני ישראל, הווי: ומשה היה רועה".

יעקב טסלר: המדרש בוחר לתת למילים המקראיות "ומשה היה רֹעה" משמעות נוספת מעבר לתיאור העובדתי של מעשיו, כביטוי המאפיין את אישיותו של משה רבנו עליו השלום.

יעקב טסלר: מנהיגים נוספים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן – אברהם אבינו, דוד המלך, הנביא עמוס, רבי עקיבא ואחרים.

יעקב טסלר: מקורות רבים מדגישים את הדמיון בין טיפול והובלה של עדרי צאן לבין הנהגה של בני אדם.

יעקב טסלר: המדרש של משה והגדי מדגיש את האכפתיות והדאגה לצרכים של כל אחד ואחד בקבוצה, ובפרט החלשים ביותר.

יעקב טסלר: וזה "משה היה רֹעה", שהתמנה להיות המנהיג של עם ישראל.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, יש משפט ידוע שאומר: שרשרת חברתית נמדדת ביחסה לחוליה האחרונה בשרשרת.

יעקב טסלר: תפקידנו כשליחי ציבור להיות ערים ורגישים לזולת ולאזרח הפשוט, להיות נגישים וקשובים ולחוש את רחשי הלב של הציבור – בכוחם נשלחנו לכאן ולמענם אנו פועלים – לתקן מה שנדרש ולהושיט כתף היכן שנדרש לשפר, ועל כך אנו נמדדים.

יעקב טסלר: כאשר אזרח פונה ומבקש עזרה, אם זה במשרדי ממשלה, אם זה ברשויות או בכל גוף אחר, הפונה בעצם מבקש עזרה בגלל קושי מסוים שנקלע אליו.

יעקב טסלר: אנחנו צריכים להזדהות איתו ולהבין את הקושי שבו הוא נמצא.

יעקב טסלר: וכשנבחן לעומק ונזדהה עם מצוקתו של אותו אדם, הדרך למציאת הפתרון תהיה קלה ביותר.

יעקב טסלר: חלק חשוב ועיקרי שחייבים לשפר ולייעל בנושא של פניות הציבור – כפי שדובר היום, אדוני היושב-ראש, בוועדה – הינו פישוט וצמצום של הביורוקרטיה.

יעקב טסלר: הטרטור אחר כל בקשה ופנייה, הזמן הממושך והסחבת גורמים לאותו פונה סבל על סבל.

יעקב טסלר: לא די שהוא מתמודד עם בעיה שמעיקה עליו, הוא צריך להיכנס לעוד מערבולת של ביורוקרטיה; הוא צריך להזיע עד שהוא מגיע לפתרון המצוקה שלו.

יעקב טסלר: אנו צריכים לחתור לצמצום הביורוקרטיה בישראל ולפשט הליכים כדי להקל על הפונים ולתת מענה ביעילות ובמהירות.

יעקב טסלר: כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור אני נתקל באלפי פניות מאזרחי ישראל ואין כמעט נושא אחד שלא נוגעים ומתמודדים איתו.

יעקב טסלר: אני רואה את פניותיהם של האזרחים, ואפילו לאו דווקא במצוקה או בבעיה קריטית אלא על זכויות בסיסיות שמגיעות להם והם אינם מקבלים אותן, או שהם נתקלים בקשיים כאלה ואחרים.

יעקב טסלר: החובה שלנו לתת את המענה ואת העזרה ולדאוג לכל אותם אזרחים שעיניהם נשואות אלינו.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, כפי שפתחתי ואמרתי, מבחן מנהיגות אמיתית הוא איך אנחנו מתייחסים לזולת וכמה נפעל עבור הציבור, ולדעת תמיד שנבחר ומנהיג ציבור אמיתי הוא זה שמחזק את החוליה החלשה בשרשרת ומושיט את ידו לעזרה וסיוע לכל נדרש.

יעקב טסלר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יום נציב תלונות הציבור, יום חדש וחגיגי שכנסת ישראל, בעזרת השם, תחוג מעתה פעם בשנה.

משה אבוטבול: אז ראשית ברכות לידידי מבקר המדינה מר מתניהו אנגלמן, על הדוח, שוודאי ישמש לנו כאבן בוחן – להמשיך הלאה, לתקן דברים שצריך לתקן בכל משרדי הממשלה.

משה אבוטבול: אני בטוח שבעזרת השם, הדוח הראשון שלו יהיה דוח שבעזרת השם ייתן לנו ארגז כלים לפעולה נמרצת בכל תחומי העשייה שלנו.

משה אבוטבול: וכפי שהפתגם אומר, אם לא עושים לא טועים.

משה אבוטבול: אז כשעושים וישנה עשייה אז יש גם כן דברים שצריכים לתקן.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, היום הזה הוא יום חשוב של נציב תלונות הציבור.

משה אבוטבול: אני סבור שזה בעצם יום שהוא תזכורת לכל נבחר ציבור בכל תפקיד שבו הוא מכהן.

משה אבוטבול: צריך לזכור, לשנן ולחדד שכל אדם שנשלח לתפקיד בעצם נשלח מטעם הציבור היקר לשמש לו כפה וכלשון על תלונות שמתקבלות מהציבור היקר השייך אליו – וישר מהציבור היקר.

משה אבוטבול: ראש וראשון לנציבות תלונות הציבור היה הרועה הרוחני שלנו, הרועה הרוחני של העם היהודי היה משה רבנו, מקבל התורה ונותן התורה, עליו השלום.

משה אבוטבול: זה החל כבר משחר ילדותו, כשבעצם הוא נשא את סבלם של עם ישראל אשר עבדו בעבודת הפרך, כפי שהתורה מעידה בספר שמות: "ויהי בימים ההם ויגדל משה ויצא אל אחיו וירא בסבלֹתם".

משה אבוטבול: הוא גדל בבית המלכות של פרעה, בחלונות הגבוהים, איך שאומרים, אבל עזב את הכול כדי לשאת בסבל של אחיו, והיה מרים איתם את הלבנים כדי להקל את סבלם להיות איתם באותה צרה.

משה אבוטבול: למרות מעמדו הרם והנישא, הוא לא היה מורם מהעם אלא מרים את העם.

משה אבוטבול: זהו מבחנו הגדול של מנהיג ציבור, להיות בתוך העם, לקבל את תלונותיו.

משה אבוטבול: כפי שהתורה מעידה עליו, שחותנו יתרו שואל אותו "מדוע אתה יושב לבדך וכל העם ניצב עליך מן בֹקר ועד ערב", כלומר, מהבוקר ועד הערב משה רבנו היה ניצב, נציב תלונות הציבור, לקבל את כל התלונות – ודיני התורה – ולפתור אותם על מנת להשכין שלום בין איש לרעהו.

משה אבוטבול: זהו מנהיג אמיתי.

משה אבוטבול: בניגוד לסבורים שלהיות בתפקיד גבוה ובמשרה נכבדת זה כבוד, חז"ל רואים בזה עבדות ולא שררה.

משה אבוטבול: כפי שמציינים חז"ל במסכת הוריות, אמר להם רבן גמליאל: "כמדומין אתם ששררה אני נותן לכם?

משה אבוטבול: עבדות אני נותן לכם".

משה אבוטבול: מי שחושב שזה שררה אז הוא מדומיין, מהר מאוד הוא יגלה שהתפקיד הוא עבדות והאצילות מחייבת.

משה אבוטבול: כל אחד מיושבי הבית הזה נתקל באין-ספור של פניות במהלך יומו ובתחומים שונים ומגוונים, בעיקר בשעות שהן לא תמיד שגרתיות.

משה אבוטבול: אבל תפקידו של נציג הציבור, שליח הציבור, הוא כמובן להיות סבלני וסובלני ולהכיל את הכול, גם מול טרחנות היתר של תושבים ואזרחים שפעמים פונים אליו ולא תמיד השכר על הדברים שהוא עושה הוא טוב.

משה אבוטבול: כשהנציג פועל, לפעמים, גם במקרה טוב – הוא זוכה לקיתונות וביזיונות מצד הציבור שבא אליו.

משה אבוטבול: אבל בואו נזכור את משה רבנו עליו השלום, נציב תלונות הציבור של עם ישראל, שלמרות ש"ארבעים שנה אקוט בדור" – התקוטטו איתו וציערו אותו במחלוקת קורח ועדתו, דתן ואבירם ועוד, אבל הוא תמיד מסר את עצמו למען עם ישראל והתפלל עליהם, עד כדי כך שכאשר הקב"ה כעס ורצה חלילה להעניש את עם ישראל, הוא אמר: "מחני נא מספרך אשר כתבת".

משה אבוטבול: תמחק אותי, ולא חלילה אפילו אחד מעם ישראל.

משה אבוטבול: בהיות שהדברים בתקופה זו בעקבות משבר הקורונה יגעים – ונחוצים עלינו – עלינו להקים מוקד ארצי משובח ומוצלח לכל אותן רבבות של שאלות ובקשות של התושבים והאזרחים, לפי התחומים ומשרדי הממשלה השונים העוסקים בתחום זה.

משה אבוטבול: אם ניתן מענה ברוח שכל אחד יוכל לשאול את השאלות ולקבל את התשובות, נוכל באמת לתת שירות נאמן לשולחים אותנו ולכל אלה שנמצאים כאן בקרב כנסת ישראל.

משה אבוטבול: ולקבל כל תלונה באהבה למרות שלפעמים זה גם בא בכעס.

משה אבוטבול: שמעתי פעם אמרה חשובה – בזה אני מסיים: כשמדובר בנציג ציבור, צריך לקבל את הכול באהבה וגם לחייך, ומי שלא יודע לחייך שלא יפתח מכולת.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כבוד מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור ואורחים נכבדים, כולם, אני אכן מברך על ציון יום זה.

וליד טאהא: חשוב מאוד שלציבור הרחב תהיה כתובת לפנות כדי להתלונן על שרירות ליבו של השלטון, בין אם שלטון מקומי או שלטון מרכזי, זה אכן דבר מבורך.

וליד טאהא: אבל אני ארצה, אדוני, לדבר ולספר על מקרים שאני מביא איתי מהשטח ולא הגיעו לכבוד המבקר, כנראה גם לא יגיעו.

וליד טאהא: אבל לפני זה, אתה דיברת על כך שבבית הזה אין מספיק כלים לח"כים כדי לעשות את העבודה שלהם.

וליד טאהא: תאר לך מה לגבי ח"כ ערבי, איזה כלים נשארו לו כדי לעשות את העבודה שלו?

וליד טאהא: נקודה למחשבה.

וליד טאהא: לפני כמה ימים התקשרו אליי בנות סטודנטיות וסיפרו לי סיפור מעניין מאוד.

וליד טאהא: שלושתן הלכו להירשם לאיזשהו קורס באיזשהו מוסד חינוכי להשכלה גבוהה, אני לא אזכיר את שמו.

וליד טאהא: הן נכנסו לאולם, ישבה שם מישהי, אני מניח שהיא פקידת קבלה, וביקשה מהן להמתין.

וליד טאהא: שלושתן ישבו בשקט ודיברו ביניהן בשפה הערבית, אדוני המבקר.

וליד טאהא: ואז יצאה אליהן בבקשה מוזרה מאוד.

וליד טאהא: אמרה להן הפקידה הזו: בבקשה לא לדבר ערבית במקום הזה.

וליד טאהא: אז הסטודנטיות תהו: למה אסור לדבר ערבית במקום הזה?

וליד טאהא: למה, מה קרה?

וליד טאהא: ואם ידברו ערבית, מה יהיה?

וליד טאהא: כמובן שהמניע היה מניע גזעני, וגזעני פסול.

וליד טאהא: אני מספר את הסיפור הזה, אדוני, אבל מאחוריו עשרות, מאות ואלפי סיפורים דומים שמתרחשים כל יום בשטח עם אזרחים ואזרחיות מהחברה הערבית.

וליד טאהא: דובר רבות שדמוקרטיה איתנה היא דמוקרטיה ששומרת על זכויותיהם של המיעוטים שבתוכה.

וליד טאהא: אני רוצה להתריע באמת שמישהו צריך להתעורר מוקדם לגבי התופעות של גילויי גזענות בחברה הישראלית.

וליד טאהא: זה מתחיל לחזור על עצמו בצורה שהאזרח הערבי מתחיל להרגיש מאוים, מתחיל להרגיש מעורער, מתחיל להרגיש שהוא אינו בטוח בעצמו.

וליד טאהא: כאזרח הוא אמור להיות שווה זכויות וגם זכותו לדבר את שפתו בכל מקום.

וליד טאהא: אנחנו מדברים את השפה הערבית גם מעל הבמה הזו, לא צריכים לחשוש מזה, ומצירים מאוד שהשפה הערבית הפסיקה להיות רשמית בגלל חוק הלאום, אבל אולי יום יבוא ומישהו יתקן את העוול הזה.

וליד טאהא: צריך להתחיל להסביר, רבותיי, להתחיל להסביר בציבור הרחב מהי הסכנה של גזענות.

וליד טאהא: גזענות יכולה לאכול כל חברה כשהיא מתפשטת בה וזה דבר איום ונורא.

וליד טאהא: אני, באופן אישי, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע – תעזור לי אם לך יש נתונים – אין לי מושג כמה מבין התלונות שהגיעו לכבוד המבקר היו מהחברה הערבית.

וליד טאהא: לי אין את הנתונים האלה.

וליד טאהא: אומנם אני גם חבר בוועדה לפניות הציבור אבל, אתה יודע, אנחנו מקיימים ועדה במקום x, בוועדת חינוך, ובאותו זמן יש את הוועדה של פניות הציבור, אז לא תמיד מצליחים להשתתף.

וליד טאהא: חברי עפר לא הצליח להגיד לי כמה הם המקרים של הפניות מהחברה הערבית.

וליד טאהא: למה אני אומר את זה?

וליד טאהא: כי אמר עפר, בצדק, שחברה חזקה היא חברה שמתלוננת.

וליד טאהא: אדוני המבקר, אם מספר התלונות של החברה הערבית הוא נמוך, כנראה שאנחנו מדברים על חברה חלשה.

וליד טאהא: מכאן גם צריכים לחשוב על שאר הדברים בבואנו לתקן עוולות בכל מקום ובכל חברה.

וליד טאהא: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת ווליד טאהא.

יריב לוין: אם כך, תם ציון יום נציב תלונות הציבור.

יריב לוין: אני מבקש להודות שוב למבקר המדינה ונציב התלונות הציבור ולצוותו.

יריב לוין: אנחנו מכאן עוברים לרגעים המיוחדים של נאומי בכורה.

יריב לוין: ראשון הנואמים יעלה בכבוד, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

יריב לוין: בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יושב-ראש תנועת ש"ס השר הרב אריה דרעי, בשבת האחרונה קראנו בפרשה "זאת חוקת התורה", שם מובא העניין המפורסם על נחש הנחושת.

אוריאל בוסו: לאחר שהנחשים, השרפים, הכו והרגו בעם ישראל, אמר הקדוש ברוך הוא למשה: "עשה לך שרף ושים אותו על נס, והיה כל הנשוך וראה אֹתו וחי".

אוריאל בוסו: ואומרים רבותינו זיכרונם לברכה: "וכי נחש ממית או נחש מחיה?" אלא בזמן שהיו ישראל מסתכלים כלפי מעלה ומשעבדים את ליבם לאביהם שבשמיים היו מתרפאים, ואם לא, היו נימוקים.

אוריאל בוסו: אומרים בעלי המוסר: היסוד הזה הוא אבן הדרך המרכזית לכל אדם בכל צעד וצעד בחייו.

אוריאל בוסו: כאשר מסתכלים כלפי מעלה אל אבינו שבשמיים ומשעבדים את ליבנו אליו באופן טוטלי, זהו הסוד להצלחה.

אוריאל בוסו: שעות ספורות לפי שהושבעתי במליאת הכנסת זכיתי להיכנס לנשיא מועצת חכמי התורה ולקבל את ברכת הדרך מגדול הדור, מרן ראש הישיבה חכם שלום כהן שליט"א, שבהזדמנות זו אני מבקש להודות לו על האמון שנתן בי להיות שלוחו כאן, בכנסת ישראל, ושליחם של מרנן ורבנן גדולי ישראל חברי מועצת חכמי התורה, ושליח ציבור של מאות אלפי עמך בית ישראל.

אוריאל בוסו: נכנסתי לקבל את עצתו וברכתו.

אוריאל בוסו: ביקשתי ממנו: רבנו, תנחה אותי בעצה טובה, כיצד ננהג להצליח בשליחות הציבורית למען כלל ישראל.

אוריאל בוסו: ואז הוא נשא אליי את עיניו הטהורות ואמר לי בהאי לישנא: בכל מה שתעשה תכוון לשם שמיים.

אוריאל בוסו: אם תכוון למען שמו יתברך, אתה תצליח.

אוריאל בוסו: לא הנחש ממית ולא הנחש מחיה.

אוריאל בוסו: ההסתכלות כלפי מעלה, הכוונה לשם שמיים בכל פעולה ופעולה, היא הנותנת חיות, היא הסגולה להצלחה בעבודה הציבורית ובכל דבר.

אוריאל בוסו: אני עומד כאן היום נרגש ושמח.

אוריאל בוסו: נרגש להתחיל פרק חדש בשליחותי הציבורית ושמח על ההזדמנות לפתוח אותו דווקא בתקופה מורכבת זו, אחרי תקופה קשה שהעם בישראל נסחף למערבולת של שנאות, מחלוקות והסתה, שמתמשכות גם בימים אלו.

אוריאל בוסו: עכשיו עיני העם נשואות אלינו, אדוני היושב-ראש.

אוריאל בוסו: אני קורא לכל אחד ואחת כאן בבית הזה ובכלל בחברה הישראלית: אנחנו חייבים לשים בצד את הדעות הקדומות, לנקות מעלינו את פיח ההסתה ולהכיר את הפסיפס שמרכיב את כלל החברה הישראלית.

אוריאל בוסו: אני רואה את זה כמתנדב פעיל בארגוני ההצלה והחירום, במקביל לשירות מילואים כקצין בקצין העיר תל אביב.

אוריאל בוסו: אני רואה עשרות מתנדבים ערוכים להקפצה בכל שעות היממה.

אוריאל בוסו: הם יצאו מהמיטה באמצע הלילה כדי להגיע לזירת תאונה, הם יעזבו שולחן שבת עם הילדים כדי לרוץ ולהגיש עזרה, וימסרו נפש להצלת חיים של יהודים ושאינם יהודים, דתיים ושאינם דתיים, ימנים ושמאלנים.

אוריאל בוסו: אם תרצו – ארגוני ההצלה כמראה של החברה שלנו.

אוריאל בוסו: כשמדברים על עולם התורה – למעלה משישה מיליון יהודים חיים במדינת ישראל, ומהם רק 140,000 לומדי תורה.

אוריאל בוסו: 2% בלבד.

אוריאל בוסו: 2% בלבד.

אוריאל בוסו: על זה בניתם קמפיינים על גבי קמפיינים?

אוריאל בוסו: על זה?

אוריאל בוסו: במשך 14 שנה זכיתי לשרת את הציבור בתפקידים שונים.

אוריאל בוסו: התחלתי את דרכי הציבורית כממלא מקום ראש עיריית פתח תקווה, שימשתי בתפקידים רבים כמעט בכל המינהלים ובחברות העירוניות, משיפור פני העיר, עובר דרך הביטחון, טיפול בשכונות המוחלשות וכמובן עיצובה התכנוני של העיר, ומעל הכול – שמירה על צביונה הייחודי התורני של העיר.

אוריאל בוסו: בכל תפקידיי הרבים השתדלתי לתת מענה אישי ופרטני לכל אזרח בכל נושא, קטן וגדול כאחד; למען אותם אזרחים חלשים לכאורה, אולי אלו שאין להם פה ואולי לא מספיק מקושרים אבל יש להם לב, לב גדול ואוהב, יש להם נשמה גדולה ואישיות נפלאה.

אוריאל בוסו: השתדלתי להסתכל לאזרח בגובה העיניים, להבין את המועקה שלו, להרגיש את המצוקה שלו, להיכנס לנעליו, לנסות לפתור את הסוגיה שמטרידה אותו לו הייתי אני במקומו, ובעיקר, להסתכל למעלה ולהפנים שאני בסך הכול שליח של הציבור, ותפקידי לעשות למענם ולהביא את הפתרון עבורם כדי להצדיק את הזכות שהקדוש ברוך הוא נתן לי לסייע לילדים שלו.

אוריאל בוסו: אשתף אתכם במשהו אישי.

אוריאל בוסו: כאשר מוניתי לממלא מקום ראש העיר בפתח תקווה מרן רבנו עובדיה יוסף, זכותו תגן עלינו, קרא לי.

אוריאל בוסו: הוא קיבל אותי בחום ובאהבה, בדרכו הייחודית, עם סטירות החיבה הידועות שלו, שלהן זכיתי פעמים רבות.

אוריאל בוסו: הוא הזכיר את המשנה באבות על רבן גמליאל, שאמר לתלמידיו: "כמדומין אתם ששררה אני נותן לכם, עבדות אני נותן לכם".

אוריאל בוסו: אמר לי מר"ן: אל תחשוב שאתה יכול לשכוח את מי ששלח אותך.

אוריאל בוסו: אתה צריך תמיד לזכור שאתה עבד של הציבור, להיות קשוב לכל אחד, לטפל בבעיה של כל אדם.

אוריאל בוסו: לא שררה קיבלת היום אלא עבדות, עבדות שהיא שליחות.

אוריאל בוסו: המילים הללו של מר"ן נצרבו בליבי ומלוות אותי לאורך כל דרכי בפעילותי הציבורית.

אוריאל בוסו: דלתי תמיד הייתה פתוחה לכל אזרח, משעות הבוקר המוקדמות ועד לשעות הקטנות של הלילה.

אוריאל בוסו: טיפלנו בכל בעיה שהגיעה מכל אדם, ללא הבדלי דת או גזע וללא קשר לפתק ההצבעה שאותו הם שלשלו בקלפי.

אוריאל בוסו: עמדנו לצד המסורתיים, הדתיים ושאינם דתיים, החרדים – החרדים הלומדים והחרדים העובדים – הספרדים והאשכנזים, בני התורה ואנשי המקצוע, חיילים ומתנדבים.

אוריאל בוסו: כולם, כולל כולם.

אוריאל בוסו: אבי, שיחיה, עלה לארץ בגיל 14 כילד יתום.

אוריאל בוסו: גדלנו כילדים בעיר רמלה, העיר שבה כיהן מו"ר זקני הקדוש סידנא בבא חאקי, רבי יצחק אבוחצירא, אחיו הצעיר של הבבא סאלי, זכר צדיק וקדוש לברכה, כרבה של העיר.

אוריאל בוסו: סבא היה סמל של שלום ואחדות, גם בהיותו חבר מועצת הרבנות הראשית ורבם של יהדות צפון אפריקה בישראל.

אוריאל בוסו: בשנת 1959 הוא היה האדריכל בהרגעת הרוחות במאורעות ואדי סאליב בחיפה, ובהשכנת שלום בין המורדים ומבצעי הפוגרומים בהפגנות האדירות שהתקיימו ברחבי העיר, ואשר איימו לפורר את ניצני האחדות המזעריים ששכנו בין האזרחים ובין ראשיה – סכנה עצומה של התפוצצות חברתית שמדינה צעירה אינה ערוכה להתמודד איתה.

אוריאל בוסו: רוב המשפחות הללו היו משפחות ברוכות ילדים מבני עדות המזרח ויוצאי צפון אפריקה, בו בזמן שאת העולים מאירופה שיכנו באזורים היוקרתיים ביותר, בדירות חדשות ובעבודה מסודרת לאיש ולאישה.

אוריאל בוסו: ממשלת ישראל וכוחות המשטרה כמעט הרימו ידיים.

אוריאל בוסו: שמעה של פרשה זו הגיע לאוזניו של סבי ומייד, ללא היסוס, הוא לקח את מקלו ותרמילו ושם פעמיו לכיוון שכונת ואדי סאליב.

אוריאל בוסו: ההפגנות והאלימות היו בעיצומן.

אוריאל בוסו: פתאום נראתה באופק קומתו התמירה של סבא, הס הושלך בין המפגינים הניצים.

אוריאל בוסו: הם פילסו לו את הדרך והוא התייצב במרכז הזירה ונשא דברים חוצבי להבות אש.

אוריאל בוסו: בחוכמה ובזהירות הצליח להרגיע את הרוחות והבטיח להוות גשר בינם לבין גורמי השלטון, וכך היה.

אוריאל בוסו: הוא לא נח ולא שקט עד שהביא להרגעת הרוחות במדינה.

אוריאל בוסו: אתה, סבא, הבבא חאקי, אתה הוא המצפן עבורי למאבק עיקש בצמצום פערים ובמתן הזדמנות שווה לכל ילד וילדה בכל יישוב, מרכז ופריפריה כאחד.

אוריאל בוסו: זה החזון שלי.

אוריאל בוסו: זו השאיפה שלי.

אוריאל בוסו: ואם יש תנועה בישראל שחרתה על דגלה את צמצום הפערים מול כל רובדי האוכלוסיות השונות, את העזרה לאחר, את הדאגה לחלש, את יצירת ההזדמנות השווה – זו תנועת ש"ס, התנועה החברתית הגדולה בישראל, שנמצאת שם בשביל כולם, כולל כולם, כל הזמן.

אוריאל בוסו: ויש אדם אחד שעל שמו חקוקה לדורות המהפכה ההיסטורית והבלתי-מנוצחת, המהפכה שהרימה את קרנה של יהדות המזרח, המהפכה שסללה את הדרך לרבבות רבבות אחינו הספרדים, המהפכה שהחזירה את העטרה ליושנה; כן, היא החזירה, ולא סתם החזירה – במלוא עוזה ובמלוא הדרה, תראו איפה היינו, ואיפה אנחנו נמצאים היום.

אוריאל בוסו: לאדם הזה קוראים הרב אריה דרעי, יושב-ראש תנועת ש"ס, ולא לחינם הוצמד לו התואר "המבוגר האחראי".

אוריאל בוסו: הוא שחולל את אותה מהפכה, הוא שזכה להקים עולה של תורה בארץ ישראל.

אוריאל בוסו: אני רוצה להודות לך על ההזדמנות שנתת לי לשרת את הציבור מהמקום הזה.

אוריאל בוסו: אתה הוא סמל ומופת עבורנו, ועבורי באופן אישי מאז ימי בחרותי; סמל של מהפכה, סמל של אחריות לאומית, סמל של עשייה וסמל של הצלחה.

אוריאל בוסו: כשנכנסתי לכנסת, אמרת לי: ברוך הבא למועדון הכי יוקרתי בכנסת – סיעת ש"ס.

אוריאל בוסו: אכן, חבריי לסיעה מיומנים, מקצוענים ומסורים, שעובדים באחדות של ממש.

אוריאל בוסו: אני מודה לכם על קבלת הפנים החמה.

אוריאל בוסו: לסיום דבריי אני מבקש להודות למי שצועדת איתי עקב בצד אגודל, אשתי נוות ביתי שתחיה.

אוריאל בוסו: היא למעשה זו שנותנת לי את הכוח ואת הגיבוי לשליחות ולעשייה הציבורית, ולמעשה ויתרה על הנוחות האישית והפרטית שלה ואפשרה לי להתמסר יום ולילה למען הציבור.

אוריאל בוסו: מגיעה לה תודה מיוחדת, לה ולילדים המסורים שלנו, על מי שאתם ומה שאתם, על הזמן שנתתם ועל הזמן שחיסרתם.

אוריאל בוסו: ובהזדמנות זאת אני רוצה להודות לאחיי ולכל משפחתי על התמיכה והעידוד לכל אורך הדרך, ובעיקר על העצה והתבונה בכל צומת ובכל שאלה, בכל עת ובכל שעה.

אוריאל בוסו: ואחרונים חביבים – אבי מורי רבי נסים שליט"א, ובתם של קדושים, אימי מורתי הרבנית חפציבה שתחיה, המסורים והאוהבים, שלא מפסיקים לרגע להתפלל להצלחת בנם.

אוריאל בוסו: אני נמצא כאן מכוחכם ובזכותכם.

אוריאל בוסו: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה והרבה הצלחה.

יריב לוין: יכבד אותנו בדברי ברכה כבוד שר הפנים אריה דרעי.

אריה מכלוף דרעי: זה מיותר.

אריה מכלוף דרעי: זה מקלקל את הטעם הטוב.

יריב לוין: לא מיותר.

יריב לוין: חבר הכנסת בוסו עשה דבר מדהים, הוא הצליח להביא אותך הנה ועוד ביום שלישי.

יריב לוין: אני לא זוכר שזה קרה אי פעם, אז הרב דרעי, לא נוותר.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, חברות הכנסת, אמת, שיניתי את סדר-היום בשביל להגיע, כיוון שחבר הכנסת החדש, שנאם כל כך יפה – שמעתם אותו, חבל על כל מילה שאני אוסיף – הוא יקר לי מאוד.

אריה מכלוף דרעי: הוא ומשפחתו – כפי שהתוודעתם עכשיו על קצה המזלג, אחת מהמשפחות המיוחסות ביותר שיש, שיש לנו גם הרבה הרבה הכרת הטוב.

אריה מכלוף דרעי: היהדות המזרחית בישראל חבה חוב אדיר למשפחת אבוחצירא, שבתקופות הקשות ביותר של היהדות המזרחית בישראל, שהיו, לצערי הרב, בגלל קליטת העלייה, בגלל האופי של הקליטה – ואני לא מאשים אף אחד; זו הייתה מדינה חדשה בהתגלמותה שמתמודדת עם מלחמות ועם אויבים, ומצד שני עם קליטת עלייה בקנה מידה אדיר, והיא הכפילה ושילשה וריבעה את עצמה בתקופת זמן מאוד קצרה.

אריה מכלוף דרעי: אבל תבינו מה הרגישו אז, התחושה שהייתה, וגם הטעויות שעשו בקליטה, שנלמדו בהמשך הזמן אחר כך – הרצון להפוך את כולם לאיזשהו קו, תו סגול תרבותי מסוים.

אריה מכלוף דרעי: זה יצר משבר גדול מאוד, משבר מנהיגותי, רוחני, משפחתי.

אריה מכלוף דרעי: והתחושה והמודעות העצמית של הציבור המזרחי הגדול הזה היו, אפשר לומר, על הפנים, בצורה מאוד מאוד קשה.

אריה מכלוף דרעי: ומשפחת אבוחצירא, בעיקר הרבנים בבא סאלי ובבא חאקי, הסבא רבי יצחק, רבי ישראל – הרימו בצורה משמעותית מאוד את קרנה של יהדות המזרח עוד לפני הכוח הפוליטי ועוד לפני כל הדבר הזה בכלל.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, ראו שיש כאלה מנהיגים רוחניים, שרבנים אשכנזים, גדולי עולם, משחרים לפתחם בנתיבות וברמלה; הסבא הקדוש הזה, רבי יצחק, הסתובב בכל הארץ ודאג אצל בן-גוריון ואצל השר שפירא ואצל המפד"ל, ששלטה על המועצות הדתיות ועל הרבנות, שבכל עיר ובכל מושב ובכל יישוב ימנו את הרבנים הספרדים שעלו מחוץ לארץ ונזנחו, ודאג להושיב אותם על כיסא הרבנות כדי לרומם את קרנם.

אריה מכלוף דרעי: ממש פעולות אדירות, לבד, כמו שהוא אמר: במקלו ובתרמילו.

אריה מכלוף דרעי: לא היו להם עוזרים ולא שמשים ולא מכוניות.

אריה מכלוף דרעי: הכול במסירות נפש אדירה.

אריה מכלוף דרעי: אז אני רואה בזה סגירת מעגל שהנכד שלהם, יוצא חלציהם, נמצא כאן בכנסת, שליח ציבור שממשיך בדרכי המשפחה, בדרכי אבותם, וממשיך לייצג את הציבור.

אריה מכלוף דרעי: לכן זה חשוב מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את אוריאל, שהוכיח את עצמו.

אריה מכלוף דרעי: זה לא חבר כנסת שצריך להוכיח את עצמו.

אריה מכלוף דרעי: הוא הוכיח את עצמו בפעילות בפתח תקווה במשך שנים ארוכות.

אריה מכלוף דרעי: זה היה תענוג בכל פעם שסיירתי בעיר ובאתי לשם וראיתי, אם זה במטה בחירות או אם זה סתם, בכנסים אחרים, את כל המגוון של האוכלוסייה שנמצאת שם – מכל העדות: חילונים ודתיים, אשכנזים וספרדים, ומעדות אתיופיה, מכל המקומות.

אריה מכלוף דרעי: הוא ידע לגוון.

אריה מכלוף דרעי: האישיות שלו, כמה שהוא נראה בחור צעיר, הוא כל כך – היה מגנט.

אריה מכלוף דרעי: אהבו אותו, כולם אוהבים אותו, גם אלה שאולי לא מזדהים לגמרי אידיאולוגית עם דרכי התנועה, במידה כזו או אחרת, עם כיפה שקופה או דברים אחרים, הם ידעו להתחבר לאוריאל: אנחנו בשביל אוריאל.

אריה מכלוף דרעי: והוא ידע לחבר את כל האוכלוסייה הזאת בצורה יוצאת מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: התוצאות של הבחירות בפתח תקווה, בעיקר בבחירות לרשויות המקומיות, מראות איך הוא הצליח לאחד קבוצות אדירות ולהביא אותן ולתמוך.

אריה מכלוף דרעי: ואני מאוד שמח שהוא הוכיח את עצמו.

אריה מכלוף דרעי: אני גאה להיות יושב-ראש ש"ס בתקופה הזו, שהיא נותנת – אנחנו נותנים קריאת כיוון לכל הצעירים בארץ: יש לכם למה לצפות ויש לכם לאן להתקדם.

אריה מכלוף דרעי: המבחן הוא אחד, מי שמצליח במעשים ומוכיח את עצמו בעשייה ציבורית לציבור; מי שקשוב לציבור, מי שהופך את עצמו ללשכה לפניות הציבור ונענה לכולם ומצליח בזה, הוא נמצא אצלנו.

אריה מכלוף דרעי: ואנחנו היום – יש גיוון בסיעה שלנו, התנועה שלנו.

אריה מכלוף דרעי: יש מצד אחד את המשמר הוותיק ויש את המשמר החדש.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו פחות או יותר מחצית-מחצית, וזה גיוון יוצא מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: הוותיקים יותר מדריכים את הצעירים, הצעירים מכניסים מרץ למבוגרים, וככה זה עובד בצורה – באמת שככה ימשיך.

אריה מכלוף דרעי: ברוך השם, יש לנו צעירים יוצאים מן הכלל בכנסת, אתם מכירים אותם, לא אמנה את שמותיהם.

אריה מכלוף דרעי: ואני גאה להיות היושב-ראש של סיעה כזו, של תנועה כזו.

אריה מכלוף דרעי: וכפי שאמרתי לאוריאל, אני אומר עכשיו: נכנסת באמת למועדון מאוד מאוד מיוחד – אני לא אמרתי: יוקרתי, אמרתי:

אריה מכלוף דרעי: מאוד מיוחד – שאף אחד עוד לא הצליח להכניס שם פירוד.

אריה מכלוף דרעי: עובדים במסירות גדולה.

אריה מכלוף דרעי: אחד מהתפקידים הקשים ביותר שלי – כשאני צריך לחלק תפקידים בתוך הסיעה, אם זה יושבי-ראש ועדות או סגן יושב-ראש כנסת או כל מיני תפקידים, סגני שרים, המריבה היחידה שיש לי עם החברים שלי זה שכל אחד אומר: תיתן לשני, הוא יותר ותיק, יותר מגיע לו, הוא יותר.

אריה מכלוף דרעי: אני צריך בסוף להכריע ולהגיד – ממש, פשוטו כמשמעו.

אריה מכלוף דרעי: עוד לא קרה לי מקרה שבא מישהו ואמר: מגיע לי, אני יותר ותיק, למה נתת לי פחות?

אריה מכלוף דרעי: ממש.

אריה מכלוף דרעי: ואני מדבר איתכם על דברים אמיתיים.

אריה מכלוף דרעי: מה נשאר לי?

אריה מכלוף דרעי: לאחל לך, אוריאל, הצלחה גדולה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: שתצליח בעזרת השם, שתמשיך לקדש שם שמיים, שתמשיך להיות אהוב על כולם, תמשיך לשרת את כל הציבור.

אריה מכלוף דרעי: כפי כל מה שאמרת, התוכניות שלך – להמשיך להיות שליח נאמן של עם ישראל, לשרת את כולם בכישרון, במסירות ובאהבה ובהצלחה גדולה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו נעשה הפוגה קלה להודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת גינזבורג, שאיננה מחייבת הצבעה.

יריב לוין: בבקשה.

): תודה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מחוץ לפרוטוקול אני אברך את חבר הכנסת בוסו ואת חבר הכנסת חסיד, שיעלה אחריי.

): אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק הביטוח הלאומי (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (הוראות מיוחדות לעניין ביטוח אבטלה), התש"ף–2020, מ/1305, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): עוד אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות האלה: מטעם סיעת ישראל ביתנו – בוועדת הכנסת, במקום חבר הכנסת אלכס קושניר יכהן חבר הכנסת חמד עמאר; בוועדת הכספים, במקום חבר הכנסת עודד פורר יכהן חבר הכנסת אלכס קושניר, ובמקום חבר הכנסת אלכס קושניר, שכיהן כממלא מקום קבוע, יכהן חבר הכנסת חמד עמאר כממלא מקום קבוע; בוועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת יבגני סובה יכהן במקום הפנוי לסיעה.

): מטעם סיעת כחול לבן – בוועדה המיוחדת לזכויות הילד תכהן חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש במקום חבר הכנסת רם שפע.

): כמו כן, אבקש להודיע כי ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום על הוספת ממלא מקום קבוע בוועדת הכספים – חבר הכנסת עופר כסיף מטעם סיעת הרשימה המשותפת.

): תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: מכאן נעבור בכבוד, ונזמין – יעלה ויבוא חבר הכנסת אשר אפשר לומר שכשמו כן הוא – אליהו חסיד.

יריב לוין: יעלה ויבוא לשאת את נאום הבכורה.

אליהו חסיד: הינני העני ממעש נרעש ונפחד מפחד יושב תהילות ישראל, מתחנן לפניך על עמך ישראל אשר שלחוני, אף על פי שאיני כדאי והגון לכך.

אליהו חסיד: לכן, אבקש ממך, אלוקי אברהם, יצחק ויעקב, היה נא מצליח דרכי, ואל יבושו בי ואל אבוש בם.

אליהו חסיד: אדוני היושב-ראש, אלופי וידידי שר הבינוי והשיכון הרב ליצמן, חבריי לסיעת יהדות התורה, כנסת נכבדה, ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, זיכרונו לברכה, אמר בנאום הצגת ממשלתו הראשונה: "בזכות מורשת אבות של אלפי שנים הינני להודיע כי ממשלת ישראל לא תבקש משום אומה, קרובה או רחוקה, גדולה או קטנה, להכיר בזכותנו להתקיים".

אליהו חסיד: לא יעלה על דעתה של שום אומה בעולם לבקש הכרה בזכותה להתקיים.

אליהו חסיד: "קיומם הוא זכותם", אמר בגין.

אליהו חסיד: חבריי חברי הכנסת, תורת ישראל, שניתנה מפי אלוקי ישראל, לומדי התורה המגינים על עם ישראל, היהדות והשבת לא זקוקים לבקש מאיש להכיר בזכותם להתקיים.

אליהו חסיד: קיומם הוא זכותם.

אליהו חסיד: ובנימה שבדברי בגין, אנו קיבלנו את התורה מאלוקי אבותינו, ובעד הזכות הזאת, אשר קודשה בדם יהודים מדור לדור, שילמנו מחיר שכמוהו לא נודע בתולדות העמים.

אליהו חסיד: לכן הינני מדגיש: אני וגם חבריי איננו מצפים כי תוכר זכותנו להתקיים בדרך התורה.

אליהו חסיד: דרושה הכרה אחרת, הכרה בעצמאות שלנו לחיות חיי תורה, הכרה בזכות שיש למדינת ישראל לשמר את חיי הנצח, להגן על זהותה כמדינה יהודית, לטפח את לומדי התורה.

אליהו חסיד: אינני איש פוליטי, מעודי לא עסקתי בפוליטיקה.

אליהו חסיד: אני תקווה שגם כך אישאר ולא אהפוך כאן לפוליטיקאי.

אליהו חסיד: אדוני היושב-ראש, זה 20 שנה ויותר שיש לי את הזכות לעסוק בצורכי ציבור, אם כמנהל מוסדות למאות תלמידים, אם כמקים ומנהל מועדון לגיל הזהב, ואם זה בעזרה וסיוע למשפחות במצוקה המתקשים לעמוד מול אתגרי החיים.

אליהו חסיד: הרשו לי לשתף אתכם בתחושותיי משם, ואני מתנצל מראש על אי-הנוחות: כמנהל וכאזרח שעזר לאזרחים לפעמים חשתי כי ממרומי הדוכן הזה, משולחן הממשלה ובעיקר ממשרדיה קשה לחוש ולהרגיש את האזרח הקטן, את האחר והשונה, את העם שבשדות.

אליהו חסיד: חבריי חברי הכנסת, זה לא שלא רואים את האזרח, זה גם לא שלא מנסים ומתאמצים להבין, הרי לא מדובר, חלילה, באנשים מנותקים; להפך, אני סמוך ובטוח – והיום גם מכיר ויודע – כי יושבי הבית הזה, כמו גם חברי הממשלה ופקידיה, טובי עין ורחבי לב.

אליהו חסיד: רצון עז בוער בכל אחד מאיתנו לתקן, לעזור ולסייע.

אליהו חסיד: אלו שרצו את כל הדרך לכאן, אהבת ישראל פועמת בקרבם, אהבת העם, אהבת הארץ ואהבת התורה, שנתנה את הארץ הזו לעם הזה.

אליהו חסיד: ממקום רם וגבוה קל יותר לראות ולהשקיף על הכול.

אליהו חסיד: ממרומי הגבעה אנו משקיפים אל העם דרך משקפת מקצועית, ורואים בה תמונה גדולה, פנורמית ומרשימה.

אליהו חסיד: טיבה של תמונה רחבה שהיא מרהיבה ביופייה אבל מתעלמת מהפרטים הקטנים.

אליהו חסיד: כמי שנזקק לחסדי השירות הציבורי חשתי הרבה מדי פעמים כי אני ואחיי חלק מפנורמה מרהיבה אנו, וכמו בפנורמה, ככל שמתקרבים הפרטים הקטנים נעשים מטושטשים.

אליהו חסיד: הרגשתי שמאבדים מולי קשב, מאבדים את התחושה, את ההרגשה.

אליהו חסיד: אני תקווה שאצטרף לחבריי הוותיקים, המנוסים והמסורים בסיעת יהדות התורה ואזכור תמיד מאין באתי ולפני מי אני עתיד לתת דין וחשבון.

אליהו חסיד: לא רק שאזכור, שנצליח כולנו, נכבדיי חברי הכנסת, להרגיש ולהעביר את המסר ואת התחושות למשרדי הממשלה ולשירות הציבורי.

אליהו חסיד: בפרקי אבות אומר רבן גמליאל: "וכל העמלים עם הציבור, יהיו עמלים עימהם לשם שמיים, שזכות אבותם", אבות האומה, "מסייעתן, וצדקתם עומדת לעד".

אליהו חסיד: שליח ציבור צריך שמניעיו יהיו לשם שמיים, לא על מנת להתפאר ולא במטרה להשתרר על הציבור.

אליהו חסיד: את כוחנו כשליחי ציבור אנו שואבים מהציבור והצלחתנו היא בזכות אבות.

אליהו חסיד: אך לא רק המניע צריך להיות לשם שמיים, אלא העמל והעשייה עצמם יעסקו בשם שמיים; בזה צריך להיות כל עיסוקו של שליח ציבור, בקידוש שם שמיים ובריבוי כבוד שמיים.

אליהו חסיד: נשלחתי לכאן, יחד עם עמיתיי לסיעה, בזכות הציבור ואבות האומה, בשליחותם של גדולי התורה שליט"א, להגדיל שם שמיים, להרבות כבוד שמיים, לקדש שם שמיים.

אליהו חסיד: חבריי חברי הכנסת, כידוע לכם לא נבחרתי בבחירות לכנסת.

אליהו חסיד: יהדות התורה זכתה בשבעה מושבים, ואני הוצבתי במקום התשיעי.

אליהו חסיד: ביום שני שעבר, 21 שנה ושבוע ימים אחרי שהצהיר אמונים לראשונה כחבר כנסת, הגיש ידידי שר הבינוי והשיכון הרב ליצמן את התפטרותו מהכנסת.

אליהו חסיד: בכך הפקיד בידיי, לעת עתה, את השליחות הפרלמנטרית, אתגר שאותו הוא נושא בעוז ובתעצומות, בגאון ובתבונה רבה מאז כ"ג בסיוון תשנ"ט.

אליהו חסיד: כשאני מתבונן בדברי הימים ועורך סקירת ביניים של פועליו והישגיו הכבירים של השר הרב ליצמן בכנסת, אני עומד משתומם לנוכח היכולת העצומה לתרום ולסייע לחברה: רבבות פניות ציבור שטופלו במהלך השנה, מבלי לבדוק בציציותיו של הפונה, ללא הבדל דת, גזע ומין – פרויקט חייו של הרב ליצמן לתפארת ולתהילה; רפורמות חובקות עם ועולם; חוקים ופעילות ציבורית, והוא רק באמצע הדרך.

אליהו חסיד: המשותף שבכולם הוא העזרה לזולת ולאזרח הקטן וחסר האונים לצד עמידה עקבית, בלתי מתפשרת: למלא שליחותו בשלמות וללא פניות, לעמוד על משמר היהדות ולהרבות כבוד שמיים.

אליהו חסיד: קטונתי אל מול עוצמות שכאלו, אל מול עשייה מפוארת והישגים עצומים, אל מול כוח הציות המוחלט והנאמנות העיוורת לשולחיו.

אליהו חסיד: הרב ליצמן נחלץ חושים ונטל על עצמו כעת את עולו העצום של משרד הבינוי והשיכון.

אליהו חסיד: הוא ביקש להסיר מעליו כרגע את טרדת הפעילות הפרלמנטרית, לפנות את כל חושיו ולהתמסר בכל מאודו לפתור את מצוקת הדיור החריפה שבה שרויה מדינת ישראל; להביא בשורה למאות אלפי משפחות וזוגות צעירים המשוועים לקורת גג וחלקת מגורים משלהם.

אליהו חסיד: עיניהם של ישראל נשואות בתקווה לשר ליצמן, שיזכה, בסייעתא דשמיא, לשים סוף למצוקתם כמו שרק הוא יודע וכפי שהוכיח את עצמו במשרד הבריאות, בחסדי השם.

אליהו חסיד: בחיל וברעדה אני ניגש ליישם את האתגר החשוב שהוטל עליי, להשגיח על הפיקדון שהופקד בידי, לקיים את שליחותם של גדולי ישראל וכלל ישראל.

אליהו חסיד: אחריות כבדה על כתפיי.

אליהו חסיד: לא שררה אני נוטל כי אם עבדות ושיעבוד מלא לציבור ולצרכיו.

אליהו חסיד: חבריי חברי הכנסת, אני מתחייב, בסייעתא דשמיא, למלא את שליחותי בנאמנות ובמסירות, ללא מניעים אישיים, בשאיפה אחת ויחידה: להיות שם שמיים מתקדש ומתאהב על ידי.

אליהו חסיד: מכאן אעמוד יחד עם חבריי המצוינים על משמר השבת, חינוך הטהור וקודשי ישראל, ללא חת ומורא.

אליהו חסיד: בנחישות, בראש מורם ובגאון מחד גיסא, בדרכי נועם ובנתיבות שלום מאידך גיסא.

אליהו חסיד: בכל ליבי אני נותן שבח והודיה לריבון העולמים על השליחות שהתגלגלה לפתחי ומודה לשולחיי על האמון שניתן בי.

אליהו חסיד: נושא אני עיניי לשמיים ומבקש שלא איכשל בלשוני, שלא יאמר פי דבר שלא ברצונו יתברך.

אליהו חסיד: אל יבושו בי ואל ייכלמו בי מבקשיך, אלוקי ישראל.

יריב לוין: תודה רבה ובהצלחה גדולה.

יריב לוין: יכבד אותנו בברכה חברנו הוותיק ועתיר הזכויות השר יעקב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע במה זכתה נורבגיה להכניס כל כך הרבה אנשים טובים כאן לכנסת.

יעקב ליצמן: בכל זאת, החוק הנורבגי עבר וזה נתן תנופה לכל המפלגות, במיוחד ליהדות התורה, שאני זכיתי לייצג אותה, להכניס אנשים חדשים לכנסת.

יעקב ליצמן: אני מכיר את הרב חסיד, אליהו חסיד, הרבה שנים.

יעקב ליצמן: מכיר אותו, מכיר את האבא שלו, שיחיה, הכרתי את הסבא שלו.

יעקב ליצמן: כולם אנשים שהשתדלו ועשו את הכול לעזור לאחרים.

יעקב ליצמן: משפחה שעשתה כל השנים לעזור לאחרים, בכל המקומות, אם זה בבני ברק, אם זה בחיפה ובעוד מקומות.

יעקב ליצמן: אליהו חסיד עבד בבני ברק, הוא עזר בישיבה, אחת הישיבות הטובות בגור, והוא יודע להפוך ולפתח – – –

אלעזר שטרן: איזו ישיבה?

יעקב ליצמן: אמרי אמת.

יעקב ליצמן: הוא יודע לפתח את הדברים, להוציא את הדברים, לשנות את הדברים.

יעקב ליצמן: הוא במיוחד טוב בלעשות רפורמות חדשות, שאני רואה בזה חשיבות גדולה, אבל בד בבד לא להתעלם מהאנשים הפשוטים שצריכים עזרה בשוטף, ביום-יום.

יעקב ליצמן: כפי שהוא אמר, ואני יכול לאשר את זה על עצמי, עד כמה שמותר להגיד על עצמי, הבעיה של האיש הפרטי זה כל העולם שלו.

יעקב ליצמן: כשהוא בא בבוקר וצריך, חלילה וחס, MRI במקרה, או לא משנה מה, כל העולם נחרב אם הוא לא מקבל את זה.

יעקב ליצמן: ובזה אנחנו צריכים לעשות הרבה.

יעקב ליצמן: השתדלתי, התחלתי בזה הרבה, לשנות ולקצר את הביורוקרטיה.

יעקב ליצמן: זה נורא ואיום במדינה.

יעקב ליצמן: אני פעם הצעתי לראש הממשלה שייתנו עובד מצטיין למי שמצטיין בלקצר את הביורוקרטיה.

יעקב ליצמן: זה הדבר הכי מצטיין.

יעקב ליצמן: אגב, רואים את זה גם בקורונה היום, לצערי, אבל לא משנה כרגע.

יעקב ליצמן: הביורוקרטיה זה נורא ואיום.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת חסיד יודע לעבוד ולעזור גם בדברים הגדולים וגם בדברים הפשוטים יותר.

יעקב ליצמן: אגב, כשאני אומר "הדברים הגדולים", אני מתכוון לעזרה לזולת.

יעקב ליצמן: אלה לא הקטנים.

יעקב ליצמן: הקטנים זה יותר הרפורמות; הדברים הגדולים זה לעזור לאנשים שהכי צריך לעזור להם כל יום.

יעקב ליצמן: אני מברך אותו שיזכה להיות נציג נאמן של אגודת ישראל, היהדות החרדית, יהדות התורה.

יעקב ליצמן: שנפעל ביחד למען קודשי ישראל וזכויות הציבור החרדי.

יעקב ליצמן: אני בטוח שהוא יכניס רוח חיה כאן בכנסת, הוא גם יעזור לכנסת בכל הדברים הנוכחיים עם הגישה שלו, עם המחשבות שלו, כפי שהוא עשה חיל עד היום, והכנסת תיהנה ממנו גם בדברים של היום-יום שצריך לעזור.

יעקב ליצמן: אז אני מודה לו ואני מאחל לו הרבה הצלחה.

יעקב ליצמן: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: עד כאן פרק נאומי הבכורה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה וצווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020 שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: << הלסי >> ציון יום פועלם של אסירי ציון << הלסי >>

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: ציון יום פועלם של אסירי ציון ומורשתם, הצעות מס' 593, 608, 629 ו-632.

יריב לוין: הערגה של יהודי העולם לארץ ישראל לא פסקה מעולם, גם לא במחיר של כליאה, עבודות פרך או סכנת חיים.

יריב לוין: קשר היסטורי ארוך שנים מתקיים החל מימי שעבוד בני ישראל במצרים ועד לימים שבהם יהודי ברית המועצות שועבדו ונכלאו רק משום היותם יהודים שביקשו לממש את חזון הציונות ולעלות לארץ ישראל.

יריב לוין: כנגד כל הסיכויים עמדו אסירי ציון מול שלטונות ברית המועצות כולה בגבורה מעוררת השראה.

יריב לוין: כל אחד מכם, אסירי ציון היקרים, רשם פרק חיים בלתי נתפס כמעט, וכולכם יחד רשמתם פרק נוסף בתולדות עמנו.

יריב לוין: זכינו גם אנו כי בבית הזה מכהן אחד מהבולטים שבאסירי ציון, חברנו שר הבריאות יולי יואל אדלשטיין, שנידון לשלוש שנות עבודת פרך בגולאג רק בשל פעילותו הציונית ורצונו לעלות לארץ ישראל.

יריב לוין: לאחר מאבק בין-לאומי הוא שוחרר במאי 1987, עלה עם משפחתו לישראל, הפך לאחד מהבכירים שבמנהיגי המדינה ואף כיהן במשך שנים ארוכות כיושב-ראש הבית הזה.

יריב לוין: סיפורו האישי מסמל את סיפור גבורתם של אסירי ציון, את דבקותם באמונתם היוקדת בזכותו של העם היהודי לגאול את ארצו, להקים בה מדינה ולקיים בה חיים יהודיים חופשיים.

יריב לוין: הוא מסמל גם את התרומה העצומה של אסירי ציון לבניינה של מדינת ישראל ולפיתוחה.

יריב לוין: מאבקכם, אסירי ציון היקרים, משמש השראה לרבים מאיתנו, צעירים ומבוגרים כאחד.

יריב לוין: ההישג שהגעתם אליו הוא הישג עצום בכל קנה מידה היסטורי.

יריב לוין: תרומת

יריב לוין: כם הייתה הכרחית לפתיחתם של שערי ברית המועצות ולגלי העלייה האדירים שהביאו לישראל שגשוג ופריחה שמהם אנו נהנים עד היום.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, זכינו שגם כיום חיים בקרבנו אסירי ציון, אשר לא מעטים מהם בגילים מתקדמים.

יריב לוין: חובתנו כלפיהם לוודא כי יזכו לחיות בכבוד במדינה אשר הם הקריבו כל כך הרבה כדי להגיע אליה.

יריב לוין: אנו מצדיעים היום לגיבורינו אסירי ציון.

יריב לוין: מורשתם תהא לעולם סמל לתקווה, ללחימה למען החירות ולמימוש תכליתה של הציונות.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים אל הדיון עצמו.

יריב לוין: אני מזמין את ראשונת הדוברים, חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: יושב-ראש הכנסת, השרה פנינה תמנו שטה, שהובילה את היום הזה, ואני ביקשתי אותו, ישוורק דוויט נולדה בגונדר שבאתיופיה והייתה פעילה ציונית.

קרן ברק: כבר בגיל 13, בהיותה תלמידת תיכון, הייתה שותפה בהתארגנות צעירים יהודים שפעלו להעלאת יהודים לארץ ישראל.

קרן ברק: היא אסירת ציון, היא גיבורת ישראל.

קרן ברק: ישוורק החליטה לעלות ארצה ולקיים את החזון הציוני.

קרן ברק: היא עזבה את משפחתה ויצאה למסע רגלי באזורים נידחים ללא אוכל ומים, ושם נאלצה להתחבא משודדי דרכים.

קרן ברק: תוך כדי המסע לארץ ישראל חלתה ישוורק ואושפזה בבית חולים.

קרן ברק: כאשר השלטונות הצליחו להניח את ידם עליה הם כלאו אותה בכלא המקומי למשך שנה וחצי – כאמור, רק בשל רצונה לעלות לציון.

קרן ברק: בכלא היא סבלה מתנאים קשים מנשוא, ולאחר שחרורה בשנת 1990 עלתה ישוורק לישראל והחלה לעבוד כדי לתמוך כלכלית במשפחה שנשארה באתיופיה.

קרן ברק: לאחר שנתיים גם בני משפחתה עלו לארץ.

קרן ברק: היום ישוורק עובדת כעוזרת הוראה במרכז בית ציפורה בסיוע לילדי הקהילה האתיופית.

קרן ברק: המקרה של ישוורק מיוחד וייחודי – אדם הנאבק על אמונתו בצדקת דרכו – אבל הוא סיפור אחד מני רבים המסמל את מאבקם של אסירי ציון, אותם גיבורים וגיבורות אשר חירפו נפשם לתקומת ישראל.

קרן ברק: הרי איך אפשר לבקש מיהודי אשר ליבו במזרח לוותר על תקווה בת שנות אלפיים?

קרן ברק: אסירי ציון הוכיחו לנו: לא מוותרים אחד על השני, לא מוותרים על התקווה, לא מוותרים על הבית.

קרן ברק: אי-אפשר לקבל את התפיסה שלפיה קיום המפעל הציוני שווה לעוון.

קרן ברק: הרי עבורנו המפעל הציוני הוא טבעי להגנה ולהתיישבות בארצנו.

קרן ברק: פעילותם של אסירי ציון היא אות ומופת לחברה הישראלית כולה.

קרן ברק: היום, אחרי שנים רבות שבהן פועלם נחשב לפשע, אנו מציינים בגאווה, לא פחות, את מורשת הגבורה היהודית עתיקת היומין שבשמה נלחמו רבים עד טיפת דמם האחרונה – לא למען עצמם אלא למען הדורות הבאים, למעננו.

קרן ברק: אין ראוי מזה.

קרן ברק: היום אנו מציינים את יום הגיבורים – יום אסירי ציון והרוגי המלכות.

קרן ברק: מדובר בנשים וגברים כאחד אשר קיימו פעילות ציונית מנוגדת לחוק בגבורה וללא חת תוך סיכון חייהם וחיי משפחותיהם; אשר הסתכנו בעונשים חמורים, בעונשים על בגידה, אך אנו יודעים שהם לא בגדו – הם זכרו, הם קיימו את המפעל הציוני, הם דאגו לנו לבית לעתיד.

קרן ברק: חרף המעצרים, המאסרים והימים הקשים שהביאו לאובדן חיים המשיכו הגיבורים לקדש את קדושת הארץ, לפעול לשחרור בני עמם ולהתיר את עלייתם לארץ.

קרן ברק: הוקרת פועלם ומורשתם של אסירי ציון והרוגי המלכות בכנסת ישראל, בבית זה, מהווה מסר משמעותי וחד-משמעי לאלה שעוד איתנו ולאזרחי ישראל כולם: עם ישראל חי.

קרן ברק: בזכות התקווה, האחווה, הרעות והאמונה שב העם יחד לביתו.

קרן ברק: הבית הזה, אבן הדמוקרטיה של מדינת ישראל, מחזק את הגיבורים והגיבורות ומוקיר אותם.

קרן ברק: בזכותכם אנחנו כאן.

קרן ברק: אין ראוי יותר מיום ציון הוקרה זה בעיר הזאת בבית הזה.

קרן ברק: מסופר על פעיל ציוני אשר נולד בצ'רנוביץ' בברית המועצות בשנת 1958.

קרן ברק: כשסיים את לימודיו בתיכון ביקש אותו פעיל ציוני להתקבל לבית ספר גבוה ללימודי שפות אך נדחה בשל יהדותו.

קרן ברק: הוא לא ויתר ופנה ללמוד במכללה למורים.

קרן ברק: לאחר שהתבטא נגד סטלין המרצה איים – אך לא מימש – לסלקו מהלימודים.

קרן ברק: אותו פעיל פילל וביקש לעלות לארץ ישראל.

קרן ברק: בקשתו הביאה להפסקת לימודיו.

קרן ברק: כאשר בקשתו לעלות נדחתה על ידי השלטונות הוא החל ללמד עברית.

קרן ברק: בשל פעילותו הציונית נרדף אותו פעיל על ידי אותו שלטון סובייטי.

קרן ברק: באחד מימי שישי של חודש אוגוסט 1984 נערך חיפוש בביתו של הפעיל ונלקחו ספרים, עיתונים וחפצים נוספים.

קרן ברק: הפעיל סומן.

קרן ברק: ב-4 בספט

קרן ברק: מבר הוא נעצר על ידי הקג"ב באשמת שווא על החזקת סם אסור, שכמובן הושתל בביתו.

קרן ברק: הוא נשפט לשלוש שנות מאסר של עבודה בכפייה, וגם שם, בתוך כל הקושי, הקפיד לשמור על המסורת היהודית.

קרן ברק: בינואר 1986 הוא נפצע במחנה עבודה מנפילה בגובה.

קרן ברק: באותה עת, בזמן שאותו פעיל נמצא בסכנת חיים ממש, היישוב הקהילתי אלון שבות בארץ החליט לאמץ את משפחתו ואף הפעיל לחץ בכל העולם לשחרורו.

קרן ברק: הפעיל הציוני יצא לחופשי.

קרן ברק: לאחר שנתיים ושמונה חודשי מאסר, ב-12 ביולי בשנת 1987, עלה הפעיל עם משפחתו לישראל.

קרן ברק: לימים המשיך הפעיל את פעילותו הציונית אך הפעם מהבית הזה, כיושב-ראש כנסת ישראל.

קרן ברק: יולי יואל אדלשטיין, היום שר הבריאות, חברי היקר, היה אסיר ציון.

קרן ברק: הוא גיבור ישראל המזקק את סיפור ההצלחה הישראלי.

קרן ברק: עלינו לזכור את הגיבורים שהביאו להקמת המדינה ואת הגיבורים שבזכותם אנו נמצאים כאן בארץ הטובה הזאת, בביתנו, במקום שבו אנו אחראים לגורלנו.

קרן ברק: לכן ביקשתי להגיש הצעת חוק לסבסוד מלא של נסיעות בתחבורה ציבורית לניצולי שואה ולאסירי ציון, אשר תסייע להם בהתניידות ואף תקל עליהם את ההוצאות הכרוכות בכך.

קרן ברק: אני קוראת לכם להצטרף אליי בהעלאת המודעות לנושא ובקידום הצעת החוק.

קרן ברק: בנוסף, אני סמוכה ובטוחה ששרת העלייה והקליטה חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, הממונה על הרשות לאסירי ציון שבמשרד העלייה והקליטה, תמשיך להוקיר ולהנציח את מורשתם בכל האמצעים והמשאבים שלרשותה.

קרן ברק: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, היום כנסת ישראל מציינת את יום ההכרה באסירי ציון.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה קודם כול לפתוח באמת באמירת תודה לך, השרה.

מיכאל מלכיאלי: מאז שנכנסת למשרד רוממת את הנושא הזה, ואין ספק שהנושא הזה בכהונתך מקבל תפנית חיובית.

מיכאל מלכיאלי: באמת מגיע לך הרבה הרבה יישר כוח על תרומתך לדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: ההגדרה אסיר ציון נגזרת מדבריו של רבי יהודה הלוי, "ציון הלוא תשאלי לשלום אסירייך".

מיכאל מלכיאלי: אצל המשוררים ירושלים בעצמה נקראת אסירה, ומהאסירים נלקח התואר הגדול מאוד, "ציון" – ירושלים היא זו שזוכה לשאול לשלום אסיריה.

מיכאל מלכיאלי: אסיר ציון הראשון שאנחנו מכירים בתורה היה אברהם אבינו, שכבר בהתחלה לא פחד והלך נגד כולם.

מיכאל מלכיאלי: אם אברהם היה עושה פריימריז, או עושה סקר, ושואל אם ללכת נגד כל האמונות של כולם זה חכם או לא, רובם היו אומרים לו: אתה עושה מעשה של טיפשות.

מיכאל מלכיאלי: אבל הוא הלך ונתפס ונזרק לכבשן האש וגם ניצל משם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה, ברשותכם, לספר את הסיפור שלא סופר על אותם אסירי ציון – נשות אסירי ציון.

מיכאל מלכיאלי: בשנת 1840 הייתה עלילת דמשק המפורסמת שבה נעלמו נזיר נוצרי והעוזר האישי שלו.

מיכאל מלכיאלי: הציבור הנוצרי, הקהילה הנוצרית שהייתה בדמשק טפלה את העלילה ישר על היהודים.

מיכאל מלכיאלי: יחד עם הקונסול הצרפתי הם חיממו את כל הקהל והתחילו פוגרום ביהודים.

מיכאל מלכיאלי: בדמשק לקחו את ראשי הקהילה היהודית ושמו אותם בבית הכלא.

מיכאל מלכיאלי: כל הקהילה, בצר להם, פנו לשר משה מונטיפיורי וביקשו את העזרה שלו.

מיכאל מלכיאלי: והוא, בחוכמתו ובדרכים שהיו לו, נסע למוחמד עלי שבמצרים, ניצל את העימות שהיה בינו לבין השליט העות'מאני באותה תקופה ובחירוף נפש זכה להציל את אותם יהודים.

מיכאל מלכיאלי: מי שקורא את המסמכים מאותה תקופה מספר את הסיפור שלא סופר על אותן נשות אסירים שבמסירות נפש גדולה שמרו על הסוד הגדול ביותר: לא הפלילו אף אחד, לא דיברו על אף אחד ושמרו בשקט – נצרו את לשונן.

מיכאל מלכיאלי: לאחר כמה שנים הקהילה היהודית בדמשק החליטה להנציח את זכרן של אותן נשים, שהחליטו למסור את עצמן, למסור את נפשן בצורה יוצאת מן הכלל על מנת לשמור על הצניעות של עצמן ועל הקדושה של עצמן, ולא פתחו את פיהן פעם אחת על אותם ראשי הקהילה.

מיכאל מלכיאלי: אני קודם כול רוצה להתחבר גם לדבריה של חברת הכנסת קרן ברק, שאין ספק שביום הגדול הזה אנחנו וכנסת ישראל צריכים לעזור גם בחקיקה, בעזרה תקציבית ובסבסוד לאותם אנשים שאין ספק שאנחנו כאן בזכותם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו כאן צריכים להוקיר אותם לא רק במילים אלא גם במעשים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהיום הזה הוא יום מאוד מאוד גדול, ויש לנו חוב והכרת הטוב גדולה לאותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת מלכיאלי.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת מיכל וונש, בבקשה, חמש דקות.

מיכל וונש: גברתי היושבת-ראש, זכות היא עבורי לשאת דברים לכבוד יום פועלם של אסירי ציון.

מיכל וונש: ציבורית ואישית מרגש וסמלי עבורי שזהו נאומי הראשון במליאה.

מיכל וונש: משכך, אפתח ואומר שאני מודה על הזכות לשרת בין חברות וחברי הכנסת העשרים-ושלוש.

מיכל וונש: תודעתי הפוליטית ותודעתי המשפטית התפתחו והתחדדו בקשר ישיר והדוק לפועלם של אסירי ציון והמאבק למען שחרורם.

מיכל וונש: כילדה צעירה שהפגינה בשלג ובכפור הקנדי אל מול שגרירות ברית המועצות והבינה דרך הרגליים את כוחנו וחובתנו לתקן עוולות כלפי כל אדם באשר הוא; כמי שהשמות בבית הפכו לחלק מהמשפחה המורחבת, שמות כגון אנטולי שרנסקי, ששלח לכם את ברכתו הערב, אידה נודל, יוסף ביגון ועימם גיבורי זכויות אדם כמו אנדריי סחרוב; כמי שצפתה בבניית ה-Sharansky case כמקרה בוחן שנבנה תוך שימוש בכלים משפטיים ובשפת הזכויות על מנת להנגישו לכלל מדינות העולם ולנציגיהן, למדתי שכל אדם הוא סוכן שינוי ושעם החירות באה האחריות.

מיכל וונש: הבנתי מה ערכה של הדמוקרטיה ומהי מחויבות לזכויות אדם חוצת גבולות, מגזרים ודתות.

מיכל וונש: כבתו של פרופ' ארווין קוטלר, לוחם ומוביל תנועה עולמית לזכויות אדם שלמאבקו הצטרפו יהודים ושאינם יהודים – אשר ייצג, בין היתר, אסירי ציון רבים ואשר בנה את ה-case המשפטי לשחרורם תוך רתימת תמיכה בין-לאומית – זכיתי להדגמה חיה של הפוטנציאל והכוח שבהתאחדות סביב ערכי המוסריות, הציונות והעקביות בהחלת החוק וצו המוסר.

מיכל וונש: פועלם של אסירי ציון והמאבק לשחרורם שיקפו ועודם משקפים ערכים אוניברסליים הנשאבים מעצם זהותה של מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית ברוח מגילת העצמאות.

מיכל וונש: כל אחד ואחת מהם, מעצם קיומם והווייתם, מלמדים ומזכירים מהי ציונות, מהי מחויבות להמשכיות העם היהודי ומהי עוצמת החלום לשוב לציון אחרי שנות גלות ורדיפה.

מיכל וונש: מפועלם של אסירי ציון ומהמאבק לשחרורם למדתי את משמעות הציווי צדק צדק תרדוף, המחייב אותנו לא רק לרדוף את הצדק אלא גם לעשות זאת בצדק.

מיכל וונש: אך החשיבות בציון יום זו אינה רק לזכור ולהזכיר את העבר אלא להבין את הרלוונטיות והשיעורים להווה, תוך ציפייה ותקווה לעתיד, שכן במילותיו של יגאל אלון ז"ל, "עם שאינו יודע את עברו ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל".

מיכל וונש: ובכן, ראשית על מדינת ישראל, אשר בתקומתה ובהגשמת חזונה, ייעודה וערכיה נועדה להיות בית לכל היהודים מרחבי התפוצות, לפעול להעלאתם של אלפים החולמים ומתפללים לציון, לרבות באתיופיה.

מיכל וונש: שנית, עליה להפנים את הכוח שבמשפט הבין-לאומי וזכויות האדם כמאפשרים ומחייבים את רתימת הקהילה הבין-לאומית, וההחמצה האדירה כאשר לא עושים זאת.

מיכל וונש: כך לדוגמה, שימוש נכון בכלים הללו יאפשר היפוך משוואות וניפוץ תפיסות שגויות ויקדם את השבת החללים הדר גולדין ואורון שאול ז"ל והאזרחים אברה מנגיסטו והישאם א-סייד, השבויים בעזה מזה כשש שנים.

מיכל וונש: שלישית, החובה לזהות ולחשוף שימוש לרעה ומוסר כפול, מתוך הבנה שאלו מחלישים את כוחם של המשפט וזכויות האדם, אם לא מבטלים את קיומם.

מיכל וונש: לסיכום, מפועלם של אסירי ציון ומהמאבק לשחרורם אנו למדים שכאשר משמיעים קול מוסרי וברור אל מול חוסר צדק מתמשך ניתן לרתום רבים, באופן שחוצה יבשות, קהילות ודתות.

מיכל וונש: כאשר אנטולי שרנסקי חצה את הגשר בברלין עם שחרורו צפינו בנתן שרץ בזיגזג תוך הפרת ההוראה ללכת ישר.

מיכל וונש: בבחירתו זו המחיש מהו כוח רצון, מהי עוצמתה של החירות, מהי המחויבות לשמור מכל משמר על חירות מחשבתית ותודעתית גם בתנאים בלתי אפשריים.

מיכל וונש: ציון, הלוא תשאלי לשלום אסירייך – מי ייתן ונשכיל לממש את מורשת פועלם של אסירי ציון והמאבק למען שחרורם, כדי שכולנו נחצה את הגשר אל החירות הפיזית והתודעתית.

מיכל וונש: מי ייתן ונגשים את מחויבותו של אלי ויזל ז"ל: "I swore never to be silent whenever and wherever human beings endure suffering and humiliation.

מיכל וונש: We must always take sides".

מיכל וונש: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה לחברת הכנסת מיכל וונש.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: גברתי היושבת-ראש, המושג אסיר ציון נשמע מוכר מאוד לישראלים, לבטח אלו שגדלו כאן בשנות השבעים והשמונים.

אלכס קושניר: באותן שנים הישראלים חשו הזדהות עמוקה עם האתוס של יהודי ברית המועצות, שנאבקו על זכותם לעלות ארצה, ושילמו על כך מחירים כבדים.

אלכס קושניר: "אחינו שמעבר למסך הברזל", "שלח את עמי", זעקו ישראלים בהפגנות הזדהות עם היהודים הסגורים בברית המועצות.

אלכס קושניר: זו הייתה האמירה ששיקפה שותפות גורל ודאגה אמיתית.

אלכס קושניר: אולם הזמנים משתנים, השפה משתנה, ויחד עם השיח משתנה המודעות.

אלכס קושניר: היום הוקרת המאבק של יהודי חבר העמים נעדרת מאתוס הגבורה היהודי.

אלכס קושניר: זה שהמועד המזכיר את פועלם של אסירי ציון נבחר בקיץ, בעונת המלפפונים, מחוץ לתודעה, כשכולם בחופשות, כשלא ניתן לציין אותו במערכת החינוך, דוחק את הנרטיב לשוליים.

אלכס קושניר: אף מועד לאומי משמעותי לא מצוין בישראל בתאריכים אלו.

אלכס קושניר: את זה אני מבקש לשנות היום ולעצב מחדש את הפאזל של ההיסטוריה המשותפת של יהודי העולם.

אלכס קושניר: השאיפה הזו לשוב ארצה, אל אדמת ציון, טמונה כולה במושג הזה, אסיר ציון.

אלכס קושניר: לפני המהפכה התנועה הציונית ברוסיה כללה יותר מ-300,000 חברים.

אלכס קושניר: עלייתם לשלטון של הבולשביקים מתחילתה לוותה ברדיפת התנועה הציונית ובדיכוי הזהות הלאומית של העם היהודי.

אלכס קושניר: משטר ההפחדה והטרור שהנהיג סטלין שם לעצמו למטרה, בין היתר, לעקור את הקשר של היהודים לציון, לישראל, לשפה העברית ולשפה המדוברת יידיש, שפתם של דורות רבים בקרב יהודי האימפריה הרוסית.

אלכס קושניר: אסירי ציון היוו אחוז נכבד מכלל האסירים הפוליטיים בברית המועצות.

אלכס קושניר: אלפי יהודים שהיו חברים בארגונים הציוניים הואשמו בפעילות החותרת תחת ערכי המהפכה, הוגלו לאזורים המרוחקים ביותר ונשפטו לתקופות מאסר ארוכות בבידוד פוליטי.

אלכס קושניר: רבים מהם לא שרדו את הייסורים ונפטרו.

אלכס קושניר: הייסורים היו בגלל יהדותם ותשוקתם לחיות בבית הלאומי שלהם בישראל.

אלכס קושניר: "הארץ נקנית בייסורים", כתוב במסכת ברכות, פרק ה'.

אלכס קושניר: כל זה, כמובן, היה רק ההקדמה לטרור הסטליניסטי שהשתולל בברית המועצות באמצע שנות השלושים.

אלכס קושניר: במרתפי NKVD בוצעו חקירות ועינויים לפי קאנונים של אינקוויזיציה.

אלכס קושניר: עצמותיו של דור שלם של יהודי ברית המועצות הציונים קבורות בשלג של הטונדרה, במרחבים העצומים של הטייגה – למי שלא יודע, זה בקצה העולם, בכפור של סיביר.

אלכס קושניר: זהו לגיון שלם של אנשים קדושים, נושאי אמונה, תקווה וחלומות שיום אחד ישובו ציונה ויקימו את מדינתם.

אלכס קושניר: רק מספר קטן של אסירי ציון הצליחו לברוח ולעלות לישראל.

אלכס קושניר: במחיר כבד מנשוא של קורבנות רבים ויקרים נפתחו שערי מדינות חבר העמים והתרסק מסך הברזל.

אלכס קושניר: הנחתי על שולחן הכנסת את התיקון לחוק שמבקש לעדכן את היום המציין את פועלם של אסירי ציון.

אלכס קושניר: היום החלופי המוצע הוא היום שבו בשנת 1970 קבוצת יהודים מסורבי עלייה מברית המועצות ארגנה את מה שידוע בדפי ההיסטוריה כ"מבצע החתונה": הם ניסו לחטוף מטוס ריק כדי להימלט לישראל, זאת במטרה להסב את תשומת הלב של הקהילה הבין-לאומית למצוקת יהודי ברית המועצות.

אלכס קושניר: אותם יהודי ברית המועצות אינם צופים על ההיסטוריה היהודית מהצד; הם לא פחות מיוצאי הקהילות האחרות, הם חלק חשוב מהיסטוריה היהודית עצמה.

אלכס קושניר: חובת המחוקק במדינה היהודית להקדיש תשומת לב לכל קבוצות האוכלוסייה.

אלכס קושניר: החברה הישראלית צריכה להיות מודעת לקורבן, לגבורה ולמאמצים של יהודי ברית המועצות לעלות לארץ אבותיהם, האבות ששאפו ציונה לא כדי להיות אסירים אלא כדי להיות עם חופשי בארצו.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת קושניר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ביום שבו מציינת כנסת ישראל את אסירי ציון אני מבקש להזכיר כאן, אולי בשביל להבין את ההסתכלות היותר-רחבה על המאבק של אותם אנשים, יהודים שמסרו את נפשם בכל שנות הקומוניזם – עם התנועה הציונית, בלי התנועה הציונית; יהודים כמו ר' יצחק זילבר, שמסר את נפשו על היהדות בשנים הקשות שהיו בשלטון הקומוניסטי, האדמו"ר מלובביץ' ושלוחיו, שעבדו במסירות נפש להפצת היהדות בברית המועצות לשעבר באימפריה הרוסית ובשאר המקומות, הגאון הרב סולובייצ'יק ששלח שליחים במסירות נפש.

יצחק פינדרוס: אני עוד זוכר כילד את אבי, שיחיה, מחזיק עדיין אזרחות כפולה – כפי שאני החזקתי עד שנכנסתי לכנסת: נוסע כאזרח אמריקאי לברית המועצות, מבקש שהשגרירות האמריקאית תשלח את הדרכון ישירות לאנגליה ולא דרך הקונסוליה במזרח ירושלים, שאז לא הוכרה על ידי ארצות הברית כישראל אבל על ידי ברית המועצות היא כן הוכרה כישראל – בשביל להגיע ולהביא אוכל כשר ולתת שיעורים במוסקבה, במערכת מסועפת של שיעורי תורה ושל עבודה שנבנתה בעמל רב, עם אותם כינוסים שהיו במוצאי שמחת תורה סביב בית הכנסת; אנשים שבמסירות נפש החזיקו ב-70 שנות החושך את אור היהדות יחד עם אותם אסירי ציון, כפי שהזכירו קודם: יולי אדלשטיין, נתן שרנסקי – כל האנשים שמסרו נפש על שמירת יהדותם.

יצחק פינדרוס: אבל הזכיר קודמי, אלכס קושניר, את המלחמה שהייתה מול התנועה הציונית בתחילת המהפכה הקומוניסטית.

יצחק פינדרוס: בתחילת המהפכה הקומוניסטית המובילים שבהם היו יהודים.

יצחק פינדרוס: יש בדיחה מפורסמת שבפוליטביורו בהתחלה גיירו את נשיא רוסיה הראשון כדי שיהיה מניין לתפילה, כי היו שם תשעה יהודים והוא היה הגוי היחיד, היו צריכים לגייר אותו כדי שיהיה מניין.

יצחק פינדרוס: היהודים התווכחו ביניהם מה יציל אותם מאנטישמיות, האנטישמיות שהזכיר מלכיאלי ב-1840: האם תציל אותם מאנטישמיות התנועה הציונית או תציל אותם מאנטישמיות ההתערות בין הגויים.

יצחק פינדרוס: לא זה הציל אותם ולא זה הציל אותם; יום לאחר המהפכה הקומוניסטית, כולם יודעים, רדפו את היהודים, את הציונים, את מי שהיה בו ריח יהדות, תפילה, בתי כנסת – כל מה שהיה אפשר רדפו בצורה בלתי רגילה.

יצחק פינדרוס: ואנחנו עומדים כאן היום עם אותם צאצאים של אסירי ציון, עם אותם אסירי ציון שעדיין חיים איתנו, עם אותם אנשים שנרדפו בכל העולם, אם זה בדמשק ואם זה ברוסיה, אם זה בגרמניה ואם זה במקומות אחרים, ואם זה בצרפת.

יצחק פינדרוס: כל האנשים האלה, הצאצאים שלהם כאן.

יצחק פינדרוס: והסוד, סוד אחד: השוני בינינו לאומות העולם הוא שוני מהותי.

יצחק פינדרוס: בכל העולם כולו יש עם שלפעמים בוחר לו דת, לפעמים לא בוחר לו דת, לפעמים הוא פתוח לדתות אחרות, אבל יש עם שהוא קיים בזכות היותו עם.

יצחק פינדרוס: העם היהודי, מה לעשות, הוא הפוך: היהודים הם דת שיש לה עם.

יצחק פינדרוס: כפי שכתוב בתורה: "היום הזה נהיית לעם" – נהיינו עם במעמד הר סיני.

יצחק פינדרוס: מה שהפך אותנו לעם זה היהדות, ולכן אין דרך לברוח מזה, לא בדרך כזו ולא בדרך אחרת.

יצחק פינדרוס: כשהגיעו לכאן הראשונים בגל העלייה הגדול של תחילת שנות התשעים, פגשתי אנשים בדמעות, שבכו: למה השכנים שלנו, שהציקו לנו ולא היו איתנו – ולא רק שלא היו איתנו, לא היו חלק מאיתנו – במסגרת איזשהו חוק הם נמצאים איתנו באותם מרכזי קליטה.

יצחק פינדרוס: אנחנו צריכים לזכור את הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: כשאנחנו תוקפים וכל הזמן אומרים: בואו נשנה את ההגדרות של היהדות, בואו נשנה את ההגדרות של זה.

יצחק פינדרוס: הוויכוח הזה התנהל עם אותם קומוניסטים ואותם בולשביקים, מול אותם אנשי התנועה הציונית שהיו ברוסיה או מול אותם רבנים או ישיבות שהיו.

יצחק פינדרוס: והוויכוחים, כידוע, היו בוולוז'ין ובעוד מקומות.

יצחק פינדרוס: בכל המקומות האלו התנהלו מלחמות עולם – בליטא, בלטביה, בכל המקומות האלה.

יצחק פינדרוס: בואו נזכור את הדבר הזה, והיום אנחנו צריכים לזכור את זה יותר מתמיד: אנחנו עם בזכות היותנו יהודים, ואנחנו דת שהפכה ללאום ולא לאום שהפך לדת.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

אורנה ברביבאי: תשיב שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו, בבקשה.

פנינה תמנו: גברתי היושבת בראש, חברי כנסת נכבדים, ראשית אני רוצה להודות לחברי הכנסת המשתתפים בדיון.

פנינה תמנו: ביקשתי לציין את יום אסירי ציון והרוגי המלכות, גיבורים שיקרים לכולנו.

פנינה תמנו: "ציון, הלא תשאלי לשלום אסיריך / דורשי שלומך, והם יתר עדרייך?

פנינה תמנו: " – שירו של רבי יהודה הלוי מלפני כמעט 1,000 שנים ממחיש לכולנו את הכיסופים לציון, ארץ ישראל.

פנינה תמנו: יהודים רבים מרחבי העולם קוראים את שירו בקינות תשעה באב; דורות שלמים לאורך ההיסטוריה היהודית מביעים כיסופיהם לישראל.

פנינה תמנו: כל דור וסיפורו אל מול הארץ הזו.

פנינה תמנו: כל דור וההקרבה שלו למען קיבוץ הגלויות כאן בישראל.

פנינה תמנו: כל דור ומלחמתו – לעתים עד טיפת הדם האחרונה – כדי להשיב בנים ובנות לגבולם.

פנינה תמנו: לא בכדי הפך השיר של רבי יהודה למקור שמם של אסירי ציון, שאת פועלם, וכמו כן גם את זכרם של הרוגי המלכות, אנו מציינים ומוקירים היום בכנסת.

פנינה תמנו: אסירי ציון והרוגי המלכות קיימו פעילות ציונית הכרחית וחשובה בארצות שונות בכל רחבי העולם, בגבורה, ללא חת ותוך סיכון עצמם ומשפחתם, למען העלייה, תוך העלאת מורל הקהילות בגולה.

פנינה תמנו: רבים מהם קיבלו בגין כך עונשי מאסר ממושכים, עבודות פרך, עינויים קשים, וחלקם אף מתו מות קדושים.

פנינה תמנו: לצד התלאות, רבים מאסירי ציון הצליחו לבסוף להגשים את חזונם ועלו לארץ להקים כאן בית.

פנינה תמנו: ואף זכינו כאן, בכנסת ישראל וממשלת ישראל, שחלוצים וגיבורים שהם בעצמם אסירי ציון הפכו לחלק ממנהיגיה של ארצנו; ביניהם גם יושב-ראש הבית הזה לשעבר ושר הבריאות היום חבר הכנסת יולי אדלשטיין והשר לשעבר נתן שרנסקי.

פנינה תמנו: בהמשך שירו של רבי הלוי נכתב: "מים ומזרח ומצפון ותימן", כמו במציאות ממש.

פנינה תמנו: שהרי סיפוריהם של אסירי ציון הותירו חותמם במדינות רבות ברחבי העולם.

פנינה תמנו: ואני מסכימה איתך, חבר הכנסת קושניר, צריך להנכיח יותר את סיפורם.

פנינה תמנו: את סיפורם של אסירי ציון והרוגי המלכות.

פנינה תמנו: השבוע היינו במוזיאון המחתרות, החלטנו לציין שם את יום אסירי ציון.

פנינה תמנו: לראות את התמונות של הצעירים הרבים שעלו לגרדום ולהרגיש סוג של תחושת פספוס, שהרי אנחנו חייבים להנציח את הסיפור – גם של הרוגי המלכות, כמו שאמרתי, ושל אסירי ציון – כדי שהילדים שלנו יגדלו לאורם.

פנינה תמנו: הפעולות והמאמצים למען העלייה תוך סיכונים רבים היו מארבע כנפות תבל: מברית המועצות וממזרח אירופה, מארצות ערב, כמו גם מאתיופיה, ומעוד מדינות רבות, חלקן מדינות אויב.

פנינה תמנו: כל אחד סלל נתיב לעלייה.

פנינה תמנו: כל אחד ניסה לשבור את החומות שעמדו בדרכו ולפלס את הדרך בעבור רבים מבני העם היהודי.

פנינה תמנו: וכמו שאמר הרצל, חוזה המדינה: "אין בעולם אדם חזק או עשיר שיוכל להסיע עם מארץ אל ארץ.

פנינה תמנו: רק רעיון יחולל זאת".

פנינה תמנו: אכן, לרעיון המדינה כוח כזה.

פנינה תמנו: במשך כל ליל גלותם הארוך לא חדלו היהודים מלחלום את חלום מלוכתם.

פנינה תמנו: "לשנה הבאה בירושלים", קראנו בכל הדורות.

פנינה תמנו: עתה הגיעה השעה להראות כי בידנו להפוך את החלום לרעיון בהיר כצוהריים.

פנינה תמנו: מילים כל כך חזקות, כי צריך רעיון.

פנינה תמנו: אנחנו הדור שזכה לחיות כאן, בארץ הזאת, שנולדה מחדש; דור שזכה לגדל ולבנות חברה מכל שבטי ישראל.

פנינה תמנו: אבל הצלחה זו לא הייתה יכולה להתגשם ללא פעולות הרואיות של רבים מאוהבי ציון, שהיו אסירים לאהבתה והיו אסירים גם בפועל.

פנינה תמנו: מדינת ישראל לא שכחה ולא תשכח את תרומתם הרבה של הרוגי המלכות ואסירי ציון, אלה שאינם איתנו ואלה שכן.

פנינה תמנו: בשל כך, בשנת 1992, וכפי שרובכם בוודאי מכירים, נכנס לתוקפו בישראל חוק התגמולים לאסירי ציון והרוגי המלכות.

פנינה תמנו: אני גאה שהאחריות על הרשות הממלכתית להכרה בהם נמצאת בסמכותי כשרת העלייה והקליטה, ובתפעול תמידי של משרדי.

פנינה תמנו: באמצעות הרשות, מדי שנה אנו מעלים על נס את פועלם ומורשתם של הגיבורים שתרמו רבות לעמנו בשעות משבר ומצוקה.

פנינה תמנו: ייתכן שראוי לשנות את התאריך שבו אנחנו מציינים את היום הממלכתי, כפי שהעלית, חבר הכנסת קושניר.

פנינה תמנו: כך, על פי חוק, בתאריך ה' בתמוז מקיים משרד העלייה והקליטה טקס הוקרה לאלפי אסירי ציון, בני משפחותיהם ומשפחות הרוגי המלכות.

פנינה תמנו: טקס מרגש, כפי שאמרתי, אנחנו קיימנו במוזיאון אסירי המחתרות כאן בירושלים.

פנינה תמנו: מתוך ההכרה בחשיבות התיעוד והנחלת המורשת של אסירי ציון והרוגי המלכות הקים משרד העלייה והקליטה, לפני כשנתיים, גם אתר אינטרנט שבו מתועדים סיפורי חייהם של אנשים מכלל ארצות תבל – מאות סיפורים.

פנינה תמנו: סיפוריהם יוצאי הדופן מגוללים בפנינו מקרים שבהם נשים צעירות פעלו למען עלייה ונכלאו, עונו באופן מחפיר; מקרים שבהם אסירים סיכנו לא רק את עצמם אלא גם, כפי שאמרתי, את משפחותיהם.

פנינה תמנו: ולמרות, ואף על פי כן, הם לא איבדו את התקווה.

פנינה תמנו: הם היו הנפש היהודית ההומייה.

פנינה תמנו: זה מדהים לראות איך בעבודה המורכבת לתיעוד והנצחה של הסיפורים של אסירי ציון והרוגי המלכות פתאום נשזרו להם סיפורים עם תמונות, מקומות רחוקים וקולות.

פנינה תמנו: סיפרת על מבצע החתונה, שזה סיפור מדהים, והבת שלהם בסוף יצאה בעקבות הסיפור עם אימה ותיעדה את מקום מאסרה.

פנינה תמנו: וכל זה מתנקז למקום אחד – מדינת ישראל.

פנינה תמנו: זו לא פחות ממשימת קודש: החומרים והמסמכים ההיסטוריים חשובים עד מאוד למדינת ישראל, והם פרק היסטורי חשוב ומשמעותי בדברי הימים שלנו.

פנינה תמנו: בנוסף, ולא בכדי, ראיתי לנכון לפנות לשר החינוך יואב גלנט, שהיה שר העלייה והקליטה לפניי ומכיר את הנושא מקרוב, כדי שיחד נדאג לחנך את הדורות הבאים לאורם של סיפורי הגבורה.

פנינה תמנו: אני רוצה לספר לכם את סיפורו של גיבור אחד מני רבים, שראוי שכולנו נכיר, ואני מקווה שהוא צופה בי, כי התקשרנו אליו לפני כן: מאיר כנפו, שנולד במרוקו, ולפני כחודש חגג 85.

פנינה תמנו: הוא היה יו"ר ארגון פעילי המחתרת, ההעפלה ואסירי ציון בצפון אפריקה.

פנינה תמנו: הכינוי שלו במחתרת היה רמון.

פנינה תמנו: בגיל 20 מאיר גויס על ידי המוסד ליחידת גונן, כדי להגן על הקהילות היהודיות וכדי להחדיר נשק למרוקו.

פנינה תמנו: כעבור שש שנים, בגיל 26, הוא נעצר בקזבלנקה, נחקר על ידי הבולשת המרוקאית וסוכני המודיעין הסורי והמצרי ועבר עינויים קשים.

פנינה תמנו: אותם עינויים היו כל כך נוראיים עד שהוא אושפז במצב קשה בבית החולים המקומי.

פנינה תמנו: לאחר מכן מאיר נכלא והיה צפוי למאסר של עד 42 שנה.

פנינה תמנו: בשנת 1961, ולאחר שניצל את ההזדמנות בעת שהיה בחופשת מאסר, הצליח מאיר כנפו לברוח מהכלא, לצאת ממרוקו דרך הגבול הספרדי, לעצור במרסיי ולהגיע לישראל.

פנינה תמנו: מאז הספיק מאיר להשתתף בהוצאתם ההרואית של יהודי לבנון במבצע שלום הגליל, בסיוע לעולים מאתיופיה להגיע לישראל לפני מבצע משה, באופן חשאי, דרך סודאן ואירופה, ובפרויקטים מיוחדים לעידוד עלייה של יהודי צרפת.

פנינה תמנו: מאיר, בשבילנו אתה גיבור.

פנינה תמנו: תודה על פועלך ותרומתך.

פנינה תמנו: לאורך השנים מדינת ישראל הכירה ב-3,400 אסירי ציון והרוגי מלכות, וכיום חיים בתוכנו 950 מהם.

פנינה תמנו: ועדות ההכרה ממשיכות לפעול.

פנינה תמנו: כמו מאיר, ישנם יהודים רבים עם סיפורי גבורה חובקי עולם, את רובם אנחנו אפילו לא מכירים, אך אף פעם לא מאוחר.

פנינה תמנו: החובה שלנו היא להכיר, להוקיר, ולא רק – אלא גם לדאוג שהם חיים כאן בכבוד.

פנינה תמנו: זיכרון פועלם חשוב היום כפליים, זיכרון גבורתם של אסירי ציון והרוגי המלכות חשוב במיוחד בתקופה שלנו.

פנינה תמנו: גם היום, כשאנחנו כבר חיים במדינה משגשגת מכל הבחינות, אנו ניצבים בפני אתגרים ביטחוניים וכלכליים – ובפרט בימים אלה עם אתגרי מגפת הקורונה העולמית, מגפה הפוגעת קשות בקהילות היהודיות ברחבי העולם, בריאותית וכלכלית; מגפה הגורמת לגלי האנטישמיות לגדול ולשבור שיאים שלא היו כמותם.

פנינה תמנו: דווקא היום עלינו ללמוד, לזכור ולהבין כמה חשוב להגן על הערכים שלנו, על החלומות שלנו, על המדינה שלנו; לזכור ולהבין עד כמה מוטלות עלינו האחריות והחובה להמשיך את החזון של אסירי ציון והרוגי המלכות לאורך כל ההיסטוריה – לעודד ולהביא לעליית אחינו ואחיותינו לארץ ישראל.

פנינה תמנו: אסירי ציון והרוגי המלכות מסרו נפשם למען עלייה, ואנחנו נמשיך כל העת, בימים קשים כמו גם בשגרה, להעלות יהודים הביתה.

פנינה תמנו: לא בכדי נושא זה נכנס אף לקווי היסוד של הממשלה השלושים-וחמש, שבה אני חברה.

פנינה תמנו: סעיף 7: "הממשלה תשים דגש על נושא העלייה והקליטה ותפעל בנחרצות להגברת העלייה מכל ארצות תבל ולקליטתם המוצלחת של העולים" – ואת זה אני מתכוונת ליישם.

פנינה תמנו: העלאתם וקליטתם של מאות אלפי יהודים בשנים הקרובות הן אבן יסוד בעתיד הצלחתה של מדינת ישראל והרעיון הציוני.

פנינה תמנו: ולכן, אני שמחה לבשר לכם מעל במה זו כי בימים אלה אני עובדת מאוד קשה על תוכנית לאומית, תוכנית חומש שתהווה קריאת כיוון לממשלה, כפי שלא הייתה עשרות שנים, למען עידוד עלייה וקליטה נכונה ומוצלחת.

פנינה תמנו: אני קוראת מכאן לחברי הממשלה ולחברי הכנסת: הצטרפו אליי למסע והיו שותפים להמשך הגשמת החלום הציוני.

פנינה תמנו: אסיים במשפטיו האחרונים בשירו של רבי יהודה הלוי שעימו פתחתי: "אשרי מחכה ויגיע ויראה עלות / אורך וייבקעו עליו שחרייך, / לראות בטובת בחירייך / ולעלוז בשמ- / חתך בשובך אלי קדמת נעורייך!" תודה לכם, אסירי ציון, תודה למשפחות הרוגי המלכות.

פנינה תמנו: תמיד נזכור אתכם, אתם איתנו לעד.

פנינה תמנו: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לשרת העלייה והקליטה פנינה תמנו שטה.

אורנה ברביבאי: עד כאן אנחנו מציינים את יום פועלם של אסירי ציון.

אורנה ברביבאי: [נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לשתי הצעות של ועדת החוקה.

אורנה ברביבאי: הצעה ראשונה היא בדבר פיצול הצעת חוק ניהול דיוני ועדות השחרורים והוועדה לעיון בעונש (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

אורנה ברביבאי: יציג את הצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יעקב אשר: שלום, גברתי יושבת-ראש הישיבה.

יעקב אשר: חבריי, על פי הצעת ועדת החוקה מתבקשת הכנסת לאשר לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת את החלטת הוועדה לפצל את הצעת החוק להצעות נפרדות.

יעקב אשר: מדובר על פיצול הצעת חוק ניהול דיוני ועדות שחרורים והוועדה לעיון בעונש, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את התקופה שנדרשת לקיום תוקפן של תקנות לשעות חירום בנושא ועדות שחרורים והוועדה לעיון בעונש, וחלק אחר מההצעה יכלול את יתר התקופה של הוראת השעה.

יעקב אשר: מה שקרה זה שהתקש"ח פגו כבר לפני כמה ימים, מה שאומר שכבר כמה ימים לא היו ועדות שחרורים.

יעקב אשר: זה דבר שלא מקובל, דבר שפוגע פגיעה אנושה באסירים שאמורים להשתקם ולהשתחרר.

יעקב אשר: ולכן היום הצבענו על העניין הזה ואני מבקש את אישור הכנסת לפיצול הנ"ל.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

אורנה ברביבאי: יש לנו רשימת דוברים?

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: אז אנחנו עוברים להצבעה.

אורנה ברביבאי: מי שירצה להצביע ממקומו – בסדר.

אורנה ברביבאי: מי שלא – אנחנו נמנה אותו אחר כך, אז אין בעיה.

אורנה ברביבאי: אני עוברת להצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה – 1 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק ניהול דיוני ועדות השחרורים והוועדה לעיון בעונש (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, נתקבלה.

אורנה ברביבאי: ההצבעה היא בעד – אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורנה ברביבאי: יעקב אשר – בעד; ינון אזולאי – בעד; צחי הנגבי – בעד; מיכל וונש – בעד; משה אבוטבול – בעד; איתן גינזבורג – הצבעת, אתה האחד; אופיר כץ – בעד; תהלה פרידמן – בעד.

אורנה ברביבאי: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורנה ברביבאי: ההחלטה אושרה.

אורנה ברביבאי: [נספחות.

אורנה ברביבאי: ]

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה וצווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020.

אורנה ברביבאי: יציג את הצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יעקב אשר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכנסת מתבקשת להצביע על פיצול הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה וצווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020.

יעקב אשר: על פי הצעת הוועדה והצבעת הוועדה, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת – לאשר את החלטת הוועדה לפצל את הצעת החוק להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את פרק ב', שעניינו צווי סגירה מינהליים, וחלק אחר מההצעה יכלול את יתר הוראות הצעת החוק.

יעקב אשר: אבקש את אישורה של הכנסת.

אורנה ברביבאי: להצעה אין דוברים?

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: אז אנחנו עוברים להצבעה.

אורנה ברביבאי: מי שבמקומו – שיצביע.

אורנה ברביבאי: ומי שלא – אנחנו נמנה אותו בהמשך.

אורנה ברביבאי: אני עוברת להצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה – 2 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה וצווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020, נתקבלה.

אורנה ברביבאי: בעד – שניים, נגד – אין, נמנעים – אין.

אורנה ברביבאי: אמנה את האנשים, ותצביעו.

אורנה ברביבאי: יעקב אשר – בעד; ינון אזולאי – בעד; תהלה פרידמן – בעד; מיכל וונש – בעד; משה אבוטבול – בעד; אופיר כץ – בעד.

אורנה ברביבאי: בסך הכול שמונה מצביעים בעד, אין מתנגדים.

אורנה ברביבאי: ההחלטה אושרה.

אורנה ברביבאי: שתי הודעות למזכירת הכנסת.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

אורנה ברביבאי: תם סדר-היום.

אורנה ברביבאי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ט' בתמוז התש"ף, 1 ביולי 2020, בשעה 11:00.

אורנה ברביבאי: ישיבה זו נעולה.