ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 49, 2020-07-01 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום רביעי, ט' בתמוז התש"ף, 1 ביולי 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 95(א) לתקנון הכנסת מבקשת הממשלה לחזור בה מהצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים (כהונות, הסמכות, אישורים רגולטוריים ועיצומים כספיים) (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שמספרה מ/1304.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום, שאילתות דחופות.

יריב לוין: כפי שהבטחתי, ואני עומד בהבטחה כבר בשבוע הראשון, אני מזמין את סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת אורי מקלב לעלות ולהשיב על שאילתת בכורה של חברנו חבר הכנסת אליהו ברוכי, שכותרתה: שינוי מסלול קו 100 משפירים לירושלים.

יריב לוין: אדוני סגן השרה, בכבוד.

יריב לוין: שאלה נוספת – אין בעיה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת ברוכי.

אליהו ברוכי: שלום, הרב מקלב, סגן שרת התחבורה, קו 100 שימש כקו מהיר דרך כביש 443, עם מספר מועט של תחנות איסוף, לכיוון משרדי הממשלה.

אליהו ברוכי: לאחרונה שונה מסלולו לכביש מס' 1, ורבים נותרו ללא פתרון.

אליהו ברוכי: רצוני לשאול: 1.

אליהו ברוכי: מדוע שונה המסלול?

אליהו ברוכי: 2.

אליהו ברוכי: האם גדל מספר הנוסעים במסלול החדש?

יריב לוין: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת ברוכי.

אורי מקלב: אתה יכול לשבת בינתיים, התשובה היא לא כל כך קצרה.

אורי מקלב: אני אקצר אותה, אבל בכל אופן, אני נותן לך את האפשרות לשבת במקומך או במקום של מישהו אחר.

אורי מקלב: קודם כול, אדוני היושב-ראש, תודה רבה, בהחלט, שאתה חונך חבר כנסת חדש.

אורי מקלב: הוא עוד לא שבוע פה והוא כבר מקבל שאילתת בכורה.

אורי מקלב: זה כמעט הביכורים שלו בכנסת, בנושא שהוא גם דחוף, גם חשוב, וגם השאילתה הנכונה.

אורי מקלב: אני מזדהה לגמרי עם השאילתה.

אורי מקלב: אם תצפה עד הסוף, תראה שהכלי שהכנסת נותנת, וכשיושב-ראש ועדת הכנסת לשעבר, היושב-ראש של היום, יודע ומחשיב את עבודת הכנסת – תראה שהכלים האלה, כמו שאילתה דחופה – זה כלי חשוב מאוד.

אורי מקלב: זה כלי שמקדם דברים, זה כלי שחשוב להשתמש בו, מתוך ניסיון אישי.

אורי מקלב: כשיש שילוב של משרד שרוצה לשמוע, וגם השואל שואל נכונה, יש לזה גם תוצאות טובות.

אורי מקלב: אני משאיר לך את זה, את התשובה הסופית לקראת הסוף.

אורי מקלב: לפני זה אני אתן הרחבה קצרה למשהו שבתוך השאילתה, שבגלל המוגבלות במילים אתה לא יכולת להרחיב.

אורי מקלב: צריך להבין שהקווים האלה – אני קורא להם קווי ספיישל, אני לא רוצה לקרוא להם קווי פרימיום – קווים מיוחדים עם המספרים המיוחדים האלה: 100, 101, 102, 117, 118, שחלקם קרובים אלינו – קו 100 – הם קווים שייעודם העיקרי הוא הבאת עובדים למרכזים גדולים שבהם הם מועסקים.

אורי מקלב: אלו בוודאי משרדי הממשלה, במקום הראשון, בתי חולים, הגן הטכנולוגי במלחה, האוניברסיטאות, גם פה וגם בהר הצופים, ואפילו למשרד המשפטים יש קו כמעט ייחודי אליו.

אורי מקלב: אני מניח שכשהם יעברו לכאן בקרוב, יכול להיות שיהיה שינוי גם בקו הזה.

אורי מקלב: הקו הזה, הייחוד שלו בזה שהוא מנסה להיות תחליף לרכב הפרטי.

אורי מקלב: ממש לתת לבן אדם פיתוי אמיתי לכך שהוא לא ייסע עם הרכב אלא יחנה את הרכב בחניונים שמיועדים לכך באופן מיוחד, שגם נוצרו והוקמו לשם כך.

אורי מקלב: שני החניונים המרכזיים, אולי אפילו היחידים – חניון שפירים וחניון מצפה מודיעין, שנמצא על 443.

אורי מקלב: עוד תחנה מהותית היא צומת שילת.

אורי מקלב: שם אנחנו רוצים שהעובדים – אם אין רכב, אז ודאי, אבל אם יש רכב – יחנו וייסעו.

אורי מקלב: המוטו: מעט תחנות ובדרך הכי קצרה, הכי יעילה, הכי מהירה והכי לא מעייפת וטרחנית.

אורי מקלב: כך שבאותו מסלול שבו הרכב הפרטי נוסע אנחנו רוצים למצוא אותו, ולאו דווקא במסלולים ובכבישים המובהקים שבהם תחבורה ציבורית עוברת.

אורי מקלב: עד כאן זה החלק הטוב והחלק הנכון.

אורי מקלב: היו שינויים בקווים.

אורי מקלב: השינויים נבעו מכך שהיו עבודות בכביש 1.

אורי מקלב: בכביש 1 עבדו, וזה לקח הרבה זמן.

אורי מקלב: הסיטו את כל הקווים האלה לכביש 443.

אורי מקלב: צריך לציין שלפי המידע שיש – לא רק מידע, לפי הסקרים שעשה משרד התחבורה – 75% מהנוסעים שמשתמשים בקווים האלה עולים במחלף שפירים.

אורי מקלב: השאר בתחנות הבאות, כפי שאמרתי לך: מצפה מודיעין וצומת שילת.

אורי מקלב: הדברים השתנו.

אורי מקלב: מאז שכביש 1 נפתח, כשידענו שאנחנו צריכים – בבדיקות שעשה משרד התחבורה – להגיע ממחלף שפירים לירושלים, הנסיעה דרך 443 מאריכה את הדרך בשש עד עשר דקות, שזה מאוד מאוד משמעותי.

אורי מקלב: מאוד מאוד מהותי.

אורי מקלב: לכן חילקו את הקווים, פיזרו את הקווים ועשו אותם – חילקו את כולם.

אורי מקלב: את הקווים שצריכים להגיע למשרדי הממשלה ולאוניברסיטה, העבירו אותם דרך כביש 1.

אורי מקלב: הקווים, כפי שציינתי, שמגיעים לאזור מזרח – כמו משרד המשפטים, כמו הר הצופים – הפנו אותם והסיעו אותם דרך 443.

אורי מקלב: עשו סוג של חלוקה מסוימת.

אורי מקלב: הפועל היוצא של הדבר, אין ספק שאלה שהיו אמורים, שהם קהל הנוסעים – שאולי יכול להיות שהם 25%, ולטענת משרד התחבורה אולי אפילו רק 20%, אבל מבדיקה שאני עשיתי, בדיקה בתוך הבדיקות שלהם, אני חושב שהם מינימום 25% – הם לא מגיעים ממחלף שפירים, אלא הם צריכים לעלות על הקווים האלה.

אורי מקלב: על הקו הזה, אני אקרא לו קו 100, שמגיע לכאן, לקריית הממשלה.

אורי מקלב: קהל היעד הוא הרבה נוסעים ממשרדי הממשלה והסביבה – גם הכנסת, גם עובדי כנסת משתמשים בקווים האלה – שגרים באזורים האלה שדיברתי עליהם.

אורי מקלב: זה יכול להיות מאזור ראש העין, מאזור אלעד, אולי אפילו פתח תקווה וגני הדר, יותר קל להגיע למחלף מודיעין.

אורי מקלב: אולי קשה יותר להגיע מחלף שפירים.

אורי מקלב: הם היו משתמשים, ואין להם את הקו המיוחד הזה.

אורי מקלב: הם לא יכולים לעלות על קו 100.

אורי מקלב: משרד התחבורה, בתשובה שהוא הביא בפניי אתמול, אמר שהקו החליפי לזה הוא 113, שיוצא ממודיעין.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, קו 113, קו שיוצא מהעיר מודיעין, מאסף בתוך מודיעין, ונוסע על 443 לכיוון קריית הממשלה.

אורי מקלב: אבל מה?

אורי מקלב: מה שקרה הוא שהקו לא נוסע בדרך הרגילה שבה אנחנו נוסעים, הרכבים הפרטיים, או שקו 100 הרגיל נסע בה בעבר כשהוא נסע דרך 443, אלא הוא נוסע דרך גבעת שאול, התחנה המרכזית ומגיע בסוף.

אורי מקלב: זה מאריך את הדרך.

אורי מקלב: הוא נכנס גם לכביש גולדה מאיר, מה שמאריך את הדרך ויוצר את הפקקים.

אורי מקלב: אבל אמרו: זה מה שיש.

אורי מקלב: אמרתי לך שהכלי של שאילתה הוא כלי חשוב, ועושים חשיבה.

אורי מקלב: יש את המעורבות של המשרד עצמו, של השרה.

אורי מקלב: גם אני הייתי מעורב בזה.

אורי מקלב: וכאן הבשורה הטובה: בשיחה שקיימנו אתמול עד חצות – ממש לפני חצות – עם מר אמיר אסרף, שעומד בראש הרשות לתחבורה הציבורית, וגם גברת יונה – סוכם אחרת.

אורי מקלב: סוכם שאנחנו נעשה ניסיון.

אורי מקלב: עדיין אני לא אומר לך במאת האחוזים את התשובה, התשובה היא ב-90%: המטרה והמגמה הן אכן כך, שהקו הזה ייסע דרך 443, יגיע לקריית הממשלה, ומשם יחזור לתחנה המרכזית.

אורי מקלב: הוא ייתן את כל היתרונות שיש בלי להיכנס לכביש רמות, לכביש גולדה מאיר.

אורי מקלב: הוא ייסע בדרך הרגילה, הכי ישירה, הכי מהירה, הכי נוחה, ויעלה במחלף בכביש בגין ישירות לדרך הנשיא ולמשרד החוץ, התחנה שתשרת את כולם.

אורי מקלב: אני מקווה מאוד שזה יניח – אני מניח שיש קצת שייפגעו מזה, אבל בסופו של דבר, זאת הדרך הנכונה, הדרך המהירה, ולשם התכלית של הקווים האלה.

אורי מקלב: יש שכר לשאילתה שלך.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ברוכי.

יריב לוין: בבקשה.

אליהו ברוכי: אני שמח.

אליהו ברוכי: בקשר לעבודות בכביש 1 – מאז שאני ילד אני זוכר את הכביש הזה בעבודות.

אליהו ברוכי: אתה יודע, פעם פה, פעם שם.

אליהו ברוכי: עכשיו בגינות סחרוב.

אליהו ברוכי: תמיד הכביש הזה בעבודות.

אליהו ברוכי: על הדרך, הרב מקלב, קו 426 מפתח תקווה לירושלים סובל ממצוקה מאוד מאוד קשה.

אליהו ברוכי: אני אשמח לשבת איתך, לפתוח ולפתור את הנושא הזה.

אליהו ברוכי: בבקשה.

אליהו ברוכי: תודה רבה.

אורי מקלב: בכבוד רב.

אורי מקלב: אנחנו נשתדל.

אורי מקלב: אני מבין שאתה לא מדבר על ימי הקורונה, אתה מדבר על השוטף, בשגרה.

אורי מקלב: אנחנו את הקו הזה, כמו עוד קווים שצריכים לעשות – אין לי ספק, באתי למשרד התחבורה והוצפתי בפניות רבות גם על חוסרים בתדירות וגם על חוסרים בגישה בכלל.

אורי מקלב: קווים לא מגיעים לכל המקומות.

אורי מקלב: יש צורך מאוד גדול.

אורי מקלב: אין ספק שיש עלייה, אדוני היושב-ראש, עלייה גדולה מאוד בביקוש לתחבורה הציבורית, והיה זה שכרנו.

אורי מקלב: אבל אנחנו צריכים לדעת שאנחנו צריכים לתת את המענה.

אורי מקלב: אני אמרתי בזמנו לשר התחבורה הקודם-הקודם ישראל כץ, כשהלכנו על מהלך של הורדת מחיר הנסיעות מחוץ לעיר, שזה מהלך דרמטי.

אורי מקלב: ולא רק שהציבור נהנה, הציבור נסע יותר.

אורי מקלב: כשנוסעים יותר צריך גם תגבור; אתה לא יכול להסתפק רק בסבסוד הגדול, אתה צריך מייד גם לתגבר את התחבורה, אחרת אתה לא הרווחת שום דבר.

אורי מקלב: הורדת את המחיר, יש ביקוש יותר גדול, ואז נוצרים עומסים ולא הרווחנו בעניין הזה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השר, נושא אחר לגמרי, נושא – – –

אורי מקלב: אני עדיין מצפה ממך למכתב, כמו שסיכמנו בשאילתה הקודמת הנוספת, על מקומות שהתחבורה לא מגיעה אליהם, על דרכי גישה.

אורי מקלב: אני עדיין מצפה, לא שכחתי.

סעיד אלחרומי: כן, כן.

סעיד אלחרומי: הנושא של משרד התחבורה בדרום.

סעיד אלחרומי: ישנם שני מחלפים שכבר עובדים בהם: מחלף בין רהט ללהבים, ומחלף שני בצומת שוקת.

סעיד אלחרומי: מה שהגיע אליי הוא שמשום מה, המחלף החדש ברהט, במקום לקרוא לו כמו שקראו לתחנת הרכבת שם, "תחנת רכבת רהט-להבים", פתאום זה מחלף של "עידן הנגב: להבים".

סעיד אלחרומי: העיר רהט, עם 70,000 תושבים – השם שלה נשמט משם.

סעיד אלחרומי: 10 או 15 ק"מ אחרי זה יש את צומת שוקת, כולם מכירים את המקום: יש מסביבו את לקיה, חורה, אל-סייד, אום בטין, ובשילוט החדש החליפו את השם "שוקת", ורשמו שם "מחלף מיתר".

סעיד אלחרומי: בכל קנה מידה, היישובים האלה קרובים יותר ממיתר.

סעיד אלחרומי: למה לא להשאיר את השם "צומת שוקת" – א-סקאתי – כמו שהיה עשרות שנים, כמו שבהתחלה היה "רהט-להבים"?

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת ינון אזולאי.

יריב לוין: בבקשה.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד סגן השרה, אנחנו נמצאים בימי הקיץ.

ינון אזולאי: אומנם גם בימי קורונה, אבל כל עוד לא סגרו לנו את החופים – ואני מקווה ששר הבריאות ידאג שלא יסגרו לנו אותם, עד כמה שזה ביכולתו – יש את הנושא של החופים הנפרדים.

ינון אזולאי: יש כמעט בכל עיר היום – ואני אדבר על מה שאני מכיר יותר מקרוב: בעיר אשדוד התחבורה מאוד מאוד דלילה, ואז הצפיפות נוראה.

ינון אזולאי: הייתי מבקש לדעת אם אתם ערוכים לכך, לתגבר.

ינון אזולאי: גם אם אנחנו מדברים על מצב של קורונה והולכים להגביל את מספר השוחים והשוהים בחוף, צריך לדאוג לתחבורה שתהיה תקינה מפתיחת החוף עד לסגירתו, ואפילו קצת אחרי זה, על מנת שיוכלו להתארגן.

ינון אזולאי: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לכם.

אורי מקלב: אני אענה, ראשון ראשון ואחרון אחרון.

אורי מקלב: חבר הכנסת אלחרומי, אם אני משקף את מה שאתה אומר, אתה מעלה משני היבטים את הבעיה שבהחלפה.

אורי מקלב: קודם כול במידע – יש אנשים, ציבור גדול מאוד, ואין הכְוונה.

אורי מקלב: עם כל הכבוד, השם של הצומת הוא גם מכוֵון, הוא גם אומר משהו.

אורי מקלב: זה לא רק שילוט, מראה מקום או שם לבד; זה שם שאומר על האזור ועל המקום.

אורי מקלב: אני מסכים בעניין הזה.

אורי מקלב: דבר שני, אתה אומר שיש אולי הרגשה שרצו לעשות את השם יותר קליט ופחות שם של מראה מקום.

אורי מקלב: אני בתפיסה האישית שבשם צריך להיזהר.

אורי מקלב: אני חושב שדברים שהם בהיסטוריה, ככה, אנשים מפנימים – זה מראה מקום.

אורי מקלב: אנשים לפעמים באים ממרחק זמן של כמה שנים, זה גורם להם לבלבולים, גם עם ה-Waze ועם הכול.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה גורם קשיים.

אורי מקלב: יש כאלה שיש להם גישה שקריאת שם לא נותנת להם שום דבר.

אורי מקלב: אני זוכר שכשאני עבדתי ופעלתי עוד ברשות המקומית לקרוא רחוב על שם מישהו שהיה איש מכובד, אמרה לי המשפחה:

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים את זה; בסוף, על פחי האשפה יהיה: רחוב הרב – זה וזה?

אורי מקלב: זה לא מכבד אותנו, יש בזה זילות.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה השם של הרחוב.

אורי מקלב: אני גר ברחוב ואני לא זוכר – או יותר מזה: על שם סבא שלי יש רחוב בירושלים.

אורי מקלב: כשמדברים איתי ואומרים את הרחוב הזה, אני בכלל לא זוכר.

אורי מקלב: זה נהפך אצלי למשהו שהוא יותר טכני.

אורי מקלב: אבל יש הרבה – ואני חושב שאם יש שם על משהו, אם מכבדים ואם עושים את זה בצורה הנכונה, יש בזה משהו.

אורי מקלב: אני אבדוק את זה.

אורי מקלב: אני רק מבקש ממך שתראה לי את זה יותר בכתב, שהפרטים שמסרת לי פה יהיו יותר מפורטים.

אורי מקלב: לשאלה של חבר הכנסת אזולאי – אתה צודק, אין ספק שחופי הים שואבים הרבה נוסעים שמגיעים אליהם בתחבורה ציבורית, מכמה וכמה סיבות.

אורי מקלב: אני חושב שזו גם אוכלוסייה שהם צרכנים מובהקים – שלא להגיד שבויים – וצעירים.

אורי מקלב: בוודאי בימי החופש חוף הים הוא מקום שמגיעים אליו, וצריך לתת את התחבורה הציבורית, לתת אפילו עדיפות.

אורי מקלב: תופעה שאני נתקלתי בה, ואתה בוודאי, כתושב אשדוד: מתברר שגם ב-21:00 וב-22:00 אנשים עוד ממלאים את התחנות.

אורי מקלב: עכשיו, הם חוזרים מחוף הים והם מחכים הרבה זמן – – –

ינון אזולאי: אגב, אני בעניין הזה נגד.

ינון אזולאי: לא יכול להיות שכשהחוף סגור אנשים יבואו לשחות.

ינון אזולאי: תן להם זמן של חצי שעה – – –

אורי מקלב: לא, לא, לא.

אורי מקלב: אני אומר עד שהם יוצאים ועד שהם הולכים – ומחוף הים הם הלכו לגינה ליד, ואחרי זה עד שהם מגיעים ועולים לאוטובוסים – אומרים: עכשיו חוף הים?

אורי מקלב: החברות אומרות לי: אנשים עדיין עם גלגלי הים עליהם.

אורי מקלב: וחוף אשדוד, כפי שאתה ציינת, הוא חוף שמגיעים אליו לא רק מאשדוד.

אורי מקלב: הוא שמגיעים אליו מחלקים גדולים בארץ.

אורי מקלב: כנראה שבעירייה משקיעים בו.

אורי מקלב: הוא חוף שמאוד נדרש, מאוד נצרך ומאוד פופולרי.

אורי מקלב: התפיסה שלי, ואני אעשה את הכול: כל זמן שמאפשרים, גם אם בצורה מוגבלת, את הרחצה בים, התחבורה הציבורית צריכה להיות צמודה להחלטות האלה.

אורי מקלב: אני אעקוב אחרי זה ואשאל לדעת האחראים על התחבורה הציבורית ברשות לתחבורה הציבורית כדי שייתנו את המענה הנכון.

אורי מקלב: מאה אחוז.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר מקלב.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי להשיב על שאילתה דחופה מס' 28, של חברת הכנסת הילה וזאן – אף זו שאילתת בכורה – בנושא: חוק המצלמות במעונות היום בפעוטונים.

יריב לוין: בבקשה.

הילה שי וזאן: שלום.

הילה שי וזאן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: רק נאפשר לסגן השר להגיע לדוכן.

יריב לוין: בבקשה.

הילה שי וזאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

הילה שי וזאן: בספטמבר 2020 ייכנס לתוקף חוק המצלמות במעונות היום ובפעוטונים, הדורש להתקין מצלמות מעקב בפעוטונים ובמשפחתונים פרטיים וציבוריים כדי לקבל רישיון לפעול.

הילה שי וזאן: רצוני לשאול: מהי מידת ההיערכות של המדינה לקראת 1 בספטמבר באשר להחלת החוק?

יריב לוין: בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול ברכותיי לחברת הכנסת הילה, שתוכלי לנצל את הבמה הזו לעשות דברים טובים.

משולם נהרי: התחלת בדבר שהוא באמת חשוב.

משולם נהרי: הנושא הוא נושא רגיש, נושא שנוגע לכולנו.

משולם נהרי: חוק המצלמות הוא חוק חשוב שנועד להגן על הפעוטות הרכים בשנים השוהים במסגרות המפוקחות ברחבי הארץ.

משולם נהרי: חוק זה, נוסף על חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות, שנחקק בשלהי 2018, הם ביטוי לחשיבות שהמשרד רואה בשמירה על שלומם ובטיחותם של הפעוטות ובדאגה להתפתחותם התקינה.

משולם נהרי: תחולת חוק המצלמות היא בשני שלבים.

משולם נהרי: השלב הראשון הוא קביעת סטנדרט למצלמות חדשות שיותקנו במעונות; שלב זה כבר נכנס לתוקף בתחילת שנת הלימודים הנוכחית, כלומר ב-1 בספטמבר 2019.

משולם נהרי: השלב השני הוא הטלת חובה על כלל מעונות היום בארץ שבהם שוהים שבעה ילדים ומעלה להתקין מצלמות, וזאת כתנאי לקבלת רישיון או אישור ראשוני לפי חוק הפיקוח.

משולם נהרי: בנוסף, המשרד נמצא בעיצומה של היערכות להפעלת מנגנון תמרוץ כספי למעונות שיבקשו להתקין מצלמות בהתאם לחוק.

משולם נהרי: מעונות יום יוכלו לקבל סיוע כספי להתקנת המצלמות בהתאם לאשכול החברתי-כלכלי של היישוב שבו ממוקם המעון, וכמובן בכפוף למגבלות התקציב.

משולם נהרי: הליך הגשת הבקשה יהיה באמצעות מערכת ממוחשבת פשוטה ומהירה, ללא צורך במסמכים.

משולם נהרי: חוק חשוב זה מצטרף למגוון הפעולות שהמשרד נוקט להבטחת שלומם והתפתחותם התקינה של הפעוטות בגילי לידה עד שלוש, הן בהיבט המקצועי, כמו קביעת סטנדרטים להפעלת המעונות בהשוואה למדינות העולם, והן בהיבט הכספי, כמו ביצוע הכשרות והדרכות במימון המשרד.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחברת הכנסת וזאן.

יריב לוין: בבקשה.

הילה שי וזאן: לפני שבועיים נפתח המשפט של לירז נתן, הסייעת בגן של כרמל מעודה מראש העין.

הילה שי וזאן: אני חושבת שכולנו זוכרים את קול הזעקה שקם בציבור ואת הפגנות ההורים, ובאמת הכנסת חוקקה את החוק הזה.

הילה שי וזאן: זה חוק מאוד מאוד חשוב אבל בפועל אני סבורה שיש בו כמה בעיות.

הילה שי וזאן: ראשית, אנחנו מקבלים עוד עדויות מפקידי משרד העבודה והרווחה כי הגנים לא יספיקו להיערך לשנת הלימודים הקרובה בגלל – ציינת את התמרוץ הכספי, אבל הפרוצדורה שם היא מאוד ארוכה וייתכן שהם לא יספיקו להיערך בהתאם.

הילה שי וזאן: שנית, גם גננות נדרשות לשלם סכומים מאוד מאוד גבוהים כדי לקבל היתר לשימוש חורג, סכומים שמגיעים לאלפי שקלים.

הילה שי וזאן: בפועל, מה שיקרה זה שמעונות פרטיים שלא יוכלו לעמוד בנטל ייאלצו או להעלות מחירים או להיסגר, או – וזו אפשרות הרבה יותר גרועה – שהם יבחרו להפעיל משפחתונים במסגרות קטנות יותר משבעה ילדים, ואז לא יהיה לנו בכלל פיקוח על העניין.

הילה שי וזאן: אני חושבת שהדבר שמבחינתנו אמור להדיר שינה יותר מכול הוא העובדה שלרשויות המקומיות כיום אין מידע על מספר המשפחתונים והפעוטונים שנמצאים בשטח הרשות המקומית.

הילה שי וזאן: בגלל הבעיות שציינתי, רבים מהמעונות האלה פועלים ללא היתר, ולכן אין בכלל לרשויות את האפשרות לאכוף את החוק.

הילה שי וזאן: ולכן רציתי לשאול: בפועל, 140,000 פעוטות שוהים במסגרות פרטיות שאינן מפוקחות על ידי משרד הרווחה.

הילה שי וזאן: שאלתי: האם למשרד העבודה והרווחה יש את הכלים ליישום החוק ולבדוק שבכל פעוטון יש מצלמות, כאשר בפועל חלקם בכלל לא מוכרים לרשויות?

יריב לוין: בבקשה.

משולם נהרי: אכן, הקשיים שציינת הם קיימים, ואנחנו מדברים על מספר גדול של מעונות שצריכים מייד להפעיל את החוק בתחילת שנת הלימודים.

משולם נהרי: מניסיוני אני יכול לומר לך שזה לוקח זמן, זה לא דבר שאפשר לעשות אותו מיידית, אבל התהליך מתחיל.

משולם נהרי: המשרד יפקח.

משולם נהרי: המשרד בכל אופן גם לא ייתן רישיונות חדשים למי שלא יהיו לו המצלמות.

משולם נהרי: מאחר שאנחנו מודעים לקשיים האלה, אז המשרד גם נערך להשתתף בהוצאות.

משולם נהרי: בזמן הקרוב גני הילדים והמעונות ידעו בדיוק מה עומד לרשותם ויוכלו להגיש את זה בדרך ממוחשבת ומהירה, ובלי להמתין הרבה זמן.

משולם נהרי: אנחנו מודעים לכך שזה חשוב מאוד, ואנחנו נעשה את הכול כדי שזה ייושם, כמובן, מבלי לפגוע בתפקוד שלהם.

משולם נהרי: כי אם אנחנו היום לא ניתן רישיון וכבר מייד נעצור אותם, אז זה לא ירד לפחות משבעה ילדים, אלא זה לא יהיה בכלל.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אייכלר.

יריב לוין: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן שר העבודה והרווחה, ברגע זה אני רוצה לשאול אותך שאלה כסגן שר העבודה.

ישראל אייכלר: הייתי עכשיו בוועדת העבודה והרווחה והעליתי שאלה, ומתברר פה דבר מדהים: אנשים שהיו מובטלים בגלל הקורונה חוזרים לעבודה כי המעסיק מקבל עידוד, תקציב, כדי להחזיר אותם לעבודה.

ישראל אייכלר: עכשיו, הקורונה לא הודיעה לאף אחד שהיא עוזבת, והוא מפטר אותם שוב.

ישראל אייכלר: שאלתי שאלה, והתברר שהם לא זכאים עוד פעם לדמי אבטלה כי אין להם עדיין שנה מאז שהם קיבלו את דמי האבטלה.

ישראל אייכלר: מה עושים איתם?

ישראל אייכלר: זאת שאלתי.

משולם נהרי: מפנים שאלה למשרד, והמשרד יענה לך כהלכה.

ישראל אייכלר: אני שואל את המשרד.

משולם נהרי: כן, תעביר את השאלה.

משולם נהרי: השאלה מדברת על משהו אחר לגמרי.

משולם נהרי: תעביר את השאלה ונבדוק.

משולם נהרי: אני לא מהקוסמים האלה שעומדים פה ולכל שאלה עונים כמו מומחים גדולים.

משולם נהרי: אני – – –

ישראל אייכלר: טוב, אז אני אעזור לך.

ישראל אייכלר: מנכ"ל הביטוח הלאומי היה שם ואמר שעדיין אין הסדר לזה.

משולם נהרי: סליחה.

משולם נהרי: סליחה.

משולם נהרי: סליחה.

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, אני חושב שהתשובה היא ברורה.

משולם נהרי: אני אוהב לבדוק את הדברים ולעמוד מאחוריהם.

ישראל אייכלר: כל הכבוד.

ישראל אייכלר: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת שאשא ביטון, שאלה נוספת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לחברתי חברת הכנסת הילה על הנושא החשוב שהעלית.

יפעת שאשא ביטון: רק שיירשם בפרוטוקול לגבי חלק מההערות שנמסרו כאן: הנושא של היתר חורג, חשוב שייאמר, לא קשור לא לחוק הפיקוח ולא לחוק המצלמות.

יפעת שאשא ביטון: זה חוק משנות השישים וקשור בכלל לתכנון ובנייה.

יפעת שאשא ביטון: הם נדרשו לכך כל השנים, כך שאסור לקשור בין הדברים.

יפעת שאשא ביטון: כן אפשר לנצל את ההזדמנות כדי לטפל גם באתגרים הנוספים.

יפעת שאשא ביטון: לשאלתי לכבוד סגן השר: לגבי הנושא של התמרוץ, החוק בעצם דיבר על כך שבשנה הראשונה, זאת אומרת מספטמבר 2019, במהלך כל שנת הלימודים, הנושא של התקנת מצלמות יהיה וולונטרי, וכדי שאנחנו נעודד אותם לעשות את זה כבר באותה שנה הם יקבלו תמריץ עבור ההתקנה.

יפעת שאשא ביטון: באופן עקרוני, התמריץ אמור להסתיים בספטמבר 2020.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פעם אחת לא מימשנו את התמרוץ שהיה אמור להיות, בגלל כל הנושא של ממשלות מעבר ובחירות חוזרות.

יפעת שאשא ביטון: לא מימשנו אותו בשנה הקודמת.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם אנחנו באמת נאפשר גם למי שהתקין ב-2019 וגם למי שיתקין במהלך שנת 2020 לקבל את התמריץ בלי להפלות בין שתי הקבוצות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

משולם נהרי: אנחנו בימים האלה שוקדים על הנושא הזה מתוך ראיית החשיבות של הנושא, וגם להשיג את התקציב, שיהיה תקציב ראוי ולא איזו השתתפות מזערית.

משולם נהרי: אני מקווה שאנחנו נצליח.

משולם נהרי: תודה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר נהרי.

יריב לוין: אני מזמין את השר במשרד הביטחון, השר ביטון, בבקשה – השר מיכאל ביטון – לעלות ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 27, של חבר הכנסת ינון אזולאי, בנושא:

יריב לוין: המשך קיום תחנת השידור הצבאית גלי צה"ל.

מיכאל ביטון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: שנייה, כבוד השר, קודם נשמע את השאילתה.

ינון אזולאי: כבוד השר, אתה כל פעם עונה לנו לפני שאנחנו מתחילים.

מיכאל ביטון: תמיד זה קורה לי, היושב-ראש.

מיכאל ביטון: זריזים מקדימים למצוות.

יריב לוין: בדיוק.

ינון אזולאי: ההתרגשות ביני לבין השר מאוד הדדית, כנראה בגלל זה זה קורה לנו.

קריאה: – – –

מיכאל ביטון: שוועת עניים אתה תשמע.

מיכאל ביטון: זה מה שחשוב.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השר, פורסם כי הרמטכ"ל מצדד בסגירת תחנת השידור גלי צה"ל, או הפיכתה לתחנה אזרחית.

ינון אזולאי: תחנה זו נתפסת כמאוזנת ורב-גונית, אולי אף יותר מאחיותיה.

ינון אזולאי: רצוני לשאול: מה עמדתכם בסוגיה זו?

מיכאל ביטון: חברי וידידי חבר הכנסת ינון אזולאי, בנו של חברי וידידי חבר הכנסת דוד אזולאי, זיכרונו לברכה, שזכיתי לעבוד עימו.

מיכאל ביטון: אני רוצה להשיב לך, כמו שאומרים ביהדות, ראשון ראשון ואחרון אחרון.

מיכאל ביטון: בטרם אני אגיע לזה, לתמצית המסקנה באשר לגלי צה"ל, אנחנו צריכים לעשות שיעור היסטוריה קצר.

מיכאל ביטון: במה מדובר?

מיכאל ביטון: תחנת גלי צה"ל נוסדה לאחר שהיה משדר רדיו במשרד הביטחון במלחמת העצמאות, ותהו מה לעשות איתו.

מיכאל ביטון: ואז שר הביטחון דוד בן-גוריון אמר:

מיכאל ביטון: אנחנו נשתמש במשדר הרדיו הזה ונקים תחנה מיוחדת שנוכל לדבר עם חיילי המילואים והסדיר ולהעביר להם הודעות בזמן אמת.

מיכאל ביטון: דמיין את הימים ההם, שאין טלפון סלולרי, שלחמישית או עשירית מאזרחי ישראל יש בכלל טלפון קווי, והצבא רוצה להודיע משהו לחיילי מילואים בחירום, או אפילו, באירוע מסוים, לחיילי הסדיר.

מיכאל ביטון: ובאמת, אם אתה זוכר, כשהיינו צעירים, בשנות השמונים, הגיוס לצה"ל במצבי חירום היה נעשה ברדיו או בטלוויזיה.

מיכאל ביטון: היום כל חייל מקבל סמ"ס או מייל או ווטסאפ, ואומרים לו: תגיע מייד לבסיס, וזהו.

מיכאל ביטון: זה בשיא החשאיות והפשטות.

מיכאל ביטון: כשהקים דוד בן-גוריון את גלי צה"ל, הוא הגדיר שתי מטרות.

מיכאל ביטון: האחת – לסייע לצבא בתפקודו, להיות בקשר עם החיילים ואנשי המילואים ולהפעיל את הצבא באמצעות הוראות רדיו.

מיכאל ביטון: הדבר השני שהוא עשה – זה כדי לחנך את העם.

מיכאל ביטון: ובאמת, בעקבות הדברים האלה קמו תוכניות מדהימות בגלי צה"ל, למשל, אוניברסיטה משודרת, ממש תוכניות – שפתיים יישקו – של תלמידי חכמים ופרופסורים ואנשים שמבינים עניין, ובתמצית של כמה מפגשים נותנים לך תורה שלמה על חסידות או על חברה, וזה בהחלט פרק שלם יפה של גלי צה"ל, שתיעד את החקר האקדמי בתמצית, בשידורי האוניברסיטה המשודרת בגלי צה"ל.

מיכאל ביטון: אבל כמו כל דבר בישראל, סוגיית גלי צה"ל הפכה לסוגיה במחלוקת וחייבה עיגון בחקיקה.

מיכאל ביטון: ואכן ב-1965, בסעיף 48 לחוק רשות השידור הוענק לגלי צה"ל מעמד של תחנת רדיו ממלכתית.

מיכאל ביטון: החוק הזה של רשות השידור בוטל, וב-2005 נכנס לתוקף חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא ההגנה לישראל.

מיכאל ביטון: לגבי התכנים ולגבי הגישה בגלי צה"ל, היו ימים שאפילו חדשות לא היו בגלי צה"ל, אפילו לא שיחות על אקטואליה.

מיכאל ביטון: אחד המפקדים, מרדכי נאור, לאחר מלחמת יום כיפור, נאבק להכניס מרכיבים של אקטואליה וחדשות.

מיכאל ביטון: הדבר הזה יצר מורכבות וסחרור ודיון בתוך הצבא ומחוץ לצבא אם זה תפקידה של תחנה צבאית לעסוק בסוגיות של אקטואליה, פוליטיקה וחדשות, וגם עמדת הצבא מדי פעם לא בוששה לבוא.

מיכאל ביטון: הרמטכ"ל לשעבר רב-אלוף משה לוי החליט ב-1983 לקצץ את תקציב התחנה ואפילו לפעול לסגירתה.

מיכאל ביטון: הפעולה הזאת לא התרחשה בפועל, גם בשל התערבות הוועד המנהל שם והכנסת.

מיכאל ביטון: גם בכהונתו של הרמטכ"ל אהוד ברק הוא יזם והציע לסגור את התחנה ולהעביר אותה לידי משרד החינוך או רשות השידור, בזמנו, וגם ההצעה הזאת לא התקבלה.

מיכאל ביטון: צריך לציין שגלי צה"ל עשתה טוב למדינה.

מיכאל ביטון: היו לה תוכניות מדהימות, וגדלו בה עיתונאים, אנשים כמו אריה גולן, עודד בן עמי, אילנה דיין, ירון דקל, ארז טל, יונית לוי, תמר איש שלום – כל מי שאנחנו מכירים כמעט בתקשורת הישראלית וצמח, גדל בגלי צה"ל.

ינון אזולאי: עמית סגל, ברדוגו.

מיכאל ביטון: ברדוגו, עמית סגל.

מיכאל ביטון: לא, הם לא צמחו בגל"צ, ברדוגו לא גדל בגל"צ, אבל הוא הגיע אחר כך.

משה אבוטבול: שרקי, שרקי.

מיכאל ביטון: שרקי, כן.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, אתה עלית על בעיה.

מיכאל ביטון: טוב שציינת את זה.

מיכאל ביטון: גלי צה"ל עד היום לא מייצגת את כל השכבות בחברה הישראלית.

מיכאל ביטון: אני הייתי רוצה שיהיו חיילים שמשרתים בגלי צה"ל מירוחם ודימונה ואופקים ונתיבות ובית שאן וקריית שמונה ושלומי.

מיכאל ביטון: זה לא קורה.

קריאה: קורה.

מיכאל ביטון: לא, זה לא קורה, לא בפרופורציה ולא במספרים שראוי שהייצוג הזה יתקיים, ובעניין הזה יש לנו אתגר.

מיכאל ביטון: כי אם המקום הזה הוא חממה לגידול הדורות הבאים של העיתונאים, וקבוצות שונות לא ייצוגו שם במאסה קריטית – אתה יודע, לא עלינו, יש גם לא יודע כמה אחוזים של אזרחים ערבים בישראל, איזה 20% ערביי ישראל.

מיכאל ביטון: לא ראיתי שצמחו שם כתבים.

מיכאל ביטון: אז יש אתגר לגוון.

ג'אבר עסאקלה: לפחות התחנה הזאת יותר פתוחה היום ממה שנקרא "כאן", הממוסדת והממסדית.

מיכאל ביטון: לא שומעים אותך טוב, חבר הכנסת, אבל אני הבנתי את רוח דבריך, שזה אותו דבר לאפשר לקבוצות שונות להתבטא בגלי צה"ל מראשית הדרך כחיילים, ואז נקבל המון עיתונאים מסוגים שונים.

מיכאל ביטון: זה אתגר שאנחנו צריכים לעבוד עליו.

ג'אבר עסאקלה: לא זה לב העניין.

ג'אבר עסאקלה: אמרתי שתחנת גלי צה"ל היא פחות מדירה והיא מראיינת לא פחות ערבים מאשר התחנה הממוסדת והממסדית – – –

מיכאל ביטון: אתה אומר את זה לשבח התחנה.

מיכאל ביטון: אתה אומר את זה לשבח גלי צה"ל.

ג'אבר עסאקלה: הכול יחסי, כמובן.

מיכאל ביטון: אשריך, בלי עין הרע.

מיכאל ביטון: רציתי להבין את זה.

ינון אזולאי: אל-ג'זירה יותר טוב, הוא אומר.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ינון אזולאי, אתה שאלת שאלה ועוד לא קיבלת תשובה.

מיכאל ביטון: עוד מעט יש לך הזדמנות לשאלה נוספת.

מיכאל ביטון: עכשיו רק שיקפתי לכם כמה מורכב יכול להיות המצב המיוחד שבו אנחנו מפעילים תחנה צבאית עם חיילים, והיא עוסקת ומחייבת אותם להתעסק בפוליטיקה, בסוגיות שבקונפליקט.

מיכאל ביטון: בסך הכול מטרתנו הכללית, וכך זה קורה רוב הזמן – ואנחנו גם מאמינים שצה"ל הוא צבא העם והוא הצבא של כולם, והאמון של האזרחים בצה"ל הוא גדול.

מיכאל ביטון: ואז מתעוררת שאלה, כיצד תופעל גלי צה"ל בעתיד.

מיכאל ביטון: אז על זה אני רק רוצה להגיד לך – וזה עיקר פנייתך: אנחנו לא פועלים בפזיזות.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים רק בדבר אחד לפעול במצב חירום: לנצח את הקורונה.

מיכאל ביטון: לנצח אותה בבריאות, לנצח אותה בחברה, בכלכלה, בכל דבר אחר.

מיכאל ביטון: בכל סוגיה שמונחת לפתחו של משרד הביטחון, של שר הביטחון בני גנץ ושלי, כמו גלי צה"ל – וסקרתי בפניכם עשרות שנים של ויכוח ציבורי על אודות התכנים, מעמדה ותפקידה – אנחנו נבחן את הדברים בכובד ראש, נעמיק, וכשיהיו לנו בשורות והחלטות משמעותיות על אודות גלי צה"ל נעדכן את הכנסת.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: תודה, מכובדי השר.

ינון אזולאי: האמת, קודם כול, אני חייב לציין שהקורונה בראש מעייניהם של כולם, לא רק של משרד הביטחון, גם של משרד הפנים וגם של חברי הכנסת.

מיכאל ביטון: בגלל זה אני שמח להיות איתך בממשלת אחדות.

מיכאל ביטון: כמה שיותר אנשים שיעבדו על הקורונה בתיאום, זה טוב לעם ישראל.

יעקב מרגי: רק בגלל זה?

מיכאל ביטון: גם בגלל שחבר הכנסת מרגי הוא איש חינוך בוועדת החינוך, ואנחנו מתואמים על הרבה דברים בשוויון בחינוך.

מיכאל ביטון: גם בגלל זה.

ינון אזולאי: בהמשך לתשובתך, אפשר להגיד שלא קיבלתי כל כך תשובה, אבל זה מובן שצריך לבוא ולעשות סדר ולבדוק – – –

מיכאל ביטון: לא, תדייק את השאלה, אני אשתדל לתת לך תשובה יותר – – –

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: קודם כול אני חייב להגיד שכאשר אנשים עובדים כשחרב הפיטורים או הסגירה של המקום מרחפת מעליהם, אז קשה עד מאוד לעבוד ככה.

ינון אזולאי: אבל לפני כחודש קראנו במקור ראשון על שורה של עדויות של הדרת דתיים והדרת ימנים בתחנה, שהייתה בעבר, ואני אצטט רק משפט אחד שאמרה אישה שעבדה: לא היה פשוט להיות דתייה בגלי צה"ל, בכל יום היה מגיע לדסק אוכל לא כשר: שרימפסים, חמץ בפסח, פיצות עם נקניק, כל ערב.

ינון אזולאי: זה סוף ציטוט שלה.

ינון אזולאי: בגלי צה"ל, מדינה יהודית, תחנה יהודית, בסיס צבאי לכל דבר, הייתה הפקרות מוחלטת.

ינון אזולאי: היום, ברוך השם, הדברים כבר לא ככה, ואפשר להתגאות בתחנה בתוכניותיהם של סיון רהב מאיר, בצד הימני – של ברדוגו.

ינון אזולאי: אבל אני אומר לך שקודם דיברת על ירוחם.

ינון אזולאי: אתה יודע מאיפה מפקד התחנה, אלקבץ?

יעקב מרגי: באר שבע.

ינון אזולאי: באר שבע, סמוך אליך.

ינון אזולאי: אז בטוחני שחלק מהשינוי זה גם שלו.

ינון אזולאי: אבל שאלתי היא פשוטה: האם אתה יכול לומר בצורה ברורה ונחרצת, שגם לאחר מחשבה אם תעבירו את התחנה, תסגרו או תעבירו אותה, העובדים לא ייפגעו.

ינון אזולאי: היום העלות של התחנה כ-30 מיליון אולי, לעומת התאגיד – 800 עד מיליארד.

ינון אזולאי: הכול צריך להיעשות.

ינון אזולאי: ליבי ליבי על העובדים, שהם לא ייפגעו.

מיכאל ביטון: אני רוצה להשיב לך כמה דברים, חבר הכנסת ינון ישי.

ינון אזולאי: ינון אזולאי.

מיכאל ביטון: ינון אזולאי.

ינון אזולאי: אל תסבך אותי.

מיכאל ביטון: לא, זה חבר מירוחם, ינון ישי.

מיכאל ביטון: ראשית, לגבי הייצוגיות של הימין, רק שתדע נתון – הכול צריך להיות מדיד – בעופרה יש את אחוז חיילי גלי צה"ל הכי גבוה במדינה פר אוכלוסייה.

מיכאל ביטון: מעופרה הגיעו לגלי צה"ל.

מיכאל ביטון: מירוחם ודימונה עדיין לא.

יריב לוין: כמה אנשים זה?

מיכאל ביטון: אני לא רוצה – זה השתנה, אבל יש אחוזים.

יריב לוין: כן, אבל כמה אנשים מעופרה היו בגלי צה"ל?

מיכאל ביטון: זה הרבה.

מיכאל ביטון: התחנה לא קולטת הרבה אנשים כל שנה.

ינון אזולאי: לעומת רמת השרון.

מיכאל ביטון: לא, אני אומר, יש.

מיכאל ביטון: אתה ציינת תיאור היסטורי.

מיכאל ביטון: אני קראתי את המאמר הזה במקור ראשון.

מיכאל ביטון: היא תיארה מצב מלפני 15 שנה.

מיכאל ביטון: מאז הגיעו המון המון.

מיכאל ביטון: אני אומר לך, מי לא הגיע לגלי צה"ל?

מיכאל ביטון: לא הגיעו לא חרדים, לא ערבים, לא ירוחם, לא קריית שמונה.

מיכאל ביטון: לא הגיעו.

מיכאל ביטון: יש לנו עוד עבודה שיגיעו לשם.

ינון אזולאי: אז תפתח ערוץ – – –

מיכאל ביטון: לא, אתה חייב להכין אותם מכיתה ט' במסלול הכנה לגלי צה"ל, שייכנסו, שיהיה מודל לחיקוי.

יעקב מרגי: זו לא ראיה, מכובדי.

יעקב מרגי: מכובדי השר, זו לא ראיה שצריך להכין אותם מהיסודי, כי ב-8200, למרות שהם גומרים עם חמש יחידות בפיזיקה, מתמטיקה, יש מגמה לא לקבל מירוחם, מאופקים ומיישובי הפריפריה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מרגי, אני מסכים איתך חלקית.

מיכאל ביטון: אין מספיק ייצוג ביחידות מסוימות בצה"ל של ההון האנושי הטוב שגדל בפריפריה החברתית והגיאוגרפית.

מיכאל ביטון: אנחנו בירוחם עשינו מעשה עם יחידת עילית בצה"ל, 8-משהו, לא 8200, והגדלנו את זה מאפס לשבעה-שמונה משתתפים.

מיכאל ביטון: אז אפשר לעשות את זה, אבל זו משימה.

מיכאל ביטון: לגבי כיצד נפעל בזמן הקרוב – אמרתי לך, לא נהיה פזיזים, נשמור על חופש הביטוי.

מיכאל ביטון: עמדתנו שתחנת שידור צריכה לשדר.

מיכאל ביטון: כמובן, אתה ואני מבינים שיש איזו מידתיות ודרך וסגנון ואופי ומכובדות וממלכתיות.

מיכאל ביטון: התחנה הזאת נקראת ממלכתית, אז יש איזה איפוק שכל אחד צריך לגזור על עצמו בדרך שהדברים מתנהלים.

מיכאל ביטון: אגב, בסוגיית התקציב והכסף זה בטל בשישים.

מיכאל ביטון: מדוע?

מיכאל ביטון: כי גם אם העלות של התחנה היא עשרות מיליונים, אז ההכנסות שלה הן גם עשרות מיליונים.

מיכאל ביטון: אז זה עולה כסף, אבל זה לא הדיון פה.

מיכאל ביטון: אנחנו לא עוסקים פה בהבראה כלכלית, אלא במדיניות: האם נכון למדינת ישראל ולצה"ל שתהיה בקרבה תחנת שידור רגילה שעוסקת המון בסוגיות פוליטיות מורכבות, והאם נכון שחיילים יתעסקו בזה בזמן שירותם הסדיר.

מיכאל ביטון: זאת שאלה שהיא לפתחנו, ואנחנו נדון בה לעומק.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אדוני השר, אני שואל בעצם שאלה שאולי באמת היא נשמעת כפירתית.

משה אבוטבול: בעידן הזה – אנחנו יודעים שפעם היו משתמשים הרבה בפקסימיליה, היו כל מיני אמצעי שידור כאלה ואחרים, והיום כבר לא משתמשים בזה.

משה אבוטבול: אני חושב שאולי באמת קיום תחנת גלי צה"ל היה טוב באמת לשעתו, לגרום למוטיבציה לאותם חיילים, באותם דברים.

משה אבוטבול: היום התחנה היא בעצם תחנה ככל תחנה.

משה אבוטבול: יש בה כל ההיבטים הפוליטיים, כל הדברים.

משה אבוטבול: אפילו רינה מצליח הצליחה לזרוק אותי מהשידור לעיני עם ישראל כשאמרתי דברים שהיא לא אהבה אותם.

משה אבוטבול: אז לכן אני אומר, בעצם זו תחנה פוליטית לכל דבר.

משה אבוטבול: דקה רגע, אדוני השר.

מיכאל ביטון: אני ממתין.

משה אבוטבול: לכן אני אומר – קודם כול, באמת אני שמח שיש מנהל כזה טוב כמו שמעון אלקבץ, שעושה באמת עבודה טובה.

משה אבוטבול: אבל לדעתי, אני חושב שבאמת אחת מהשתיים: או שבעצם סוגרים את התחנה, וזה לא בדיוק מה שאני רוצה, או פשוט לשנות את האופי, להוריד את המילה "צה"ל"; תשחררו את צה"ל לעסוק במשימות חשובות יותר, לנצח במלחמות, במבצעים, דברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: אין את הנושא הזה, כי לדעתי זה מיותר.

משה אבוטבול: זו תחנה לכל דבר.

משה אבוטבול: סתם לשים את המיתוג של צה"ל ואחרי זה להכניס את זה בכל מיני קונסטלציות פוליטיות של ויכוחים שקורים בתוך העם – אני חושב שזה קצת מבלבל את החיילים, כי חייל שרוצה לשמוע ויכוח פוליטי יודע לכוון את הרדיו לתחנות המתאימות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אבוטבול, אתה מציג עמדה שהיא צד אחד של המשוואה, ויש עמדות נוספות באשר למעמד התחנה הזאת ותפקידה.

מיכאל ביטון: אני אפילו בין השורות הבנתי מחבר הכנסת ינון אזולאי שצריך לשמור על התחנה הזאת ולהשאיר אותה כפי שהיא, אז ברוך השם אנחנו בחופש דעה גם בקרב ש"ס במליאה.

משה אבוטבול: גלי צה"ל כל הזמן, אומרים.

מיכאל ביטון: ובאמת אלה השיקולים: אם לחולל שינוי, כמה הוא דרמטי ואיך לעשות את זה לא בפזיזות אלא בשיקול דעת ולמידת ההיסטוריה של הדברים.

משה אבוטבול: אבל מי שטוען זה מתוך התחנה עצמה.

מיכאל ביטון: ואגב, אם הורידו אותך משידור, זה כנראה ריאיון שכולם יזכרו.

מיכאל ביטון: אז לפעמים עדיף שיתרחשו אירועים כאלה, כי אף אחד לא שוכח ריאיון כזה.

משה אבוטבול: אדוני השר, יזכרו יותר שהדיחו אותה מהתוכנית מאשר שהורידו אותי.

מיכאל ביטון: טוב, אנחנו לא נעסוק בגופו של אדם, רק בעניינים העקרוניים.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכם.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן פרק השאילתות הדחופות.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/26/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם.

יריב לוין: הראשונה שבהן, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

יריב לוין: –2020, שמגיעה לכאן בתמיכת הממשלה, ויציג אותה היוזם, חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה ברשותכם לפתוח בסיפור, סיפור על עוולה.

איתן גינזבורג: עוולה ביורוקרטית, עוולת נגישות, עוולה.

איתן גינזבורג: הסיפור הוא סיפור של דוד, לא נזכיר את שם המשפחה שלו.

איתן גינזבורג: דוד הוא אזרח ישראלי בן 69, מתגורר בדירת חדר וחצי, ללא אישה וילדים.

איתן גינזבורג: עבד כל חייו אבל לא הצליח לחסוך כמעט לפנסיה, מכל מיני סיבות.

איתן גינזבורג: מכיוון שלדוד אין כמעט כלום בקרן הפנסיה, הוא זכאי לקצבת אזרח ותיק מהרגע שיצא לגמלאות.

איתן גינזבורג: אם אתם שואלים את עצמכם בכמה מדובר, אז מדובר, אדוני היושב-ראש, ב-1,558 שקלים בחודש.

איתן גינזבורג: כן, זה סכום הקצבה שמשולמת היום במדינת ישראל לזקן, לגמלאי.

איתן גינזבורג: בגלל שזו ההכנסה היחידה שלו, וההכנסה הזאת כמובן שלא מספיקה לקיום, ובטח ובטח לא לקיום בכבוד, דוד זכאי לגמלת הבטחת הכנסה.

איתן גינזבורג: למה, חברות וחברים, אני מספר לכם את הסיפור הזה, את הסיפור של דוד?

איתן גינזבורג: כי דוד עד לפני כמה חודשים לא ידע בכלל שהוא זכאי להבטחת הכנסה.

איתן גינזבורג: הוא נאלץ להסתפק ב-1,558 שקלים ועוד כמה מאות שקלים בודדים מקרן הפנסיה שלו למחיה, לאוכל, לחשמל, למים, לארנונה, לתרופות ולעוד הרבה מאוד נושאים אחרים.

איתן גינזבורג: כשדוד גילה שהוא זכאי לקבל קצבת הבטחת הכנסה – וגם את זה הוא גילה רק כי הוא שמע במקרה מאיזה חבר, כי הוא עצמו בכלל לא ידע על האפשרות הזאת – הוא מיהר להגיש בקשה לקבלת הגמלה שמגיעה לו מהביטוח הלאומי.

איתן גינזבורג: אבל מה קרה בינתיים?

איתן גינזבורג: דוד פספס.

איתן גינזבורג: הוא פספס חצי שנה.

איתן גינזבורג: הוא פספס חצי שנה של הכנסה נוספת שמגיעה לו, פשוט ככה.

איתן גינזבורג: אף אחד לא חולק שמגיעה לו ההכנסה הזאת, אבל הוא לא ביקש אז הוא לא קיבל.

איתן גינזבורג: פשוט נשמע לא יאומן, אבל זה אמיתי לגמרי.

איתן גינזבורג: שתבינו, לא מדובר פה בכמה מאות שקלים; מדובר בתוספת של כ-1,800 שקלים בחודש, תוספת שהיא קריטית במקרה של דוד ובמקרים אחרים רבים מאוד שאנחנו מכירים.

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, חלק מהקשישים מתקשים מאוד עם הביורוקרטיה, עם מסמכים, עם סביבה ממוחשבת, אפילו עם מיצוי זכויות פשוט.

איתן גינזבורג: והאמת, גם אנשים צעירים לא תמיד מסתדרים או יודעים על הדברים האלו.

איתן גינזבורג: ואז מה בעצם קורה?

איתן גינזבורג: מי שמגיעה להם או להן הבטחת הכנסה, לעיתים לא יודעים על האופציה לקבל את תוספת הקצבה, או שמתקשים להגיע או להגיש את הבקשה לביטוח לאומי, ובביורוקרטיה הישראלית, מהרגע שמגישים את הבקשה ועד שהיא מאושרת עוברת תקופה ארוכה, ארוכה מדי לפעמים – והתוצאה היא שהם פשוט מפספסים כסף שמגיע להם.

איתן גינזבורג: ותזכרו, זה כסף שמגיע להם בזכות ולא בחסד.

איתן גינזבורג: הצעת החוק שמונחת היום בפניכם, שעליה אנחנו מתבקשים להצביע, קובעת בעצם שאזרח ותיק שמגיעה לו גמלת הבטחת הכנסה והיא אושרה לו באיחור, יקבל את הגמלה שהוא זכאי לה רטרואקטיבית עד חצי שנה אחורה מהרגע שהוא הגיש אותה לראשונה.

איתן גינזבורג: זו הצעת חוק שמבקשת לפתור את המקרה המצער של דוד ושל עוד רבים אחרים עם סיפורים זהים או דומים.

איתן גינזבורג: זהו סיפור של קשישים רבים שנמנע מהם לקבל את הכסף שמגיע להם.

איתן גינזבורג: זה סיפור של תיקון עוולה, של חוסר צדק, והיום אנחנו באים לתקן את חוסר הצדק הזה.

איתן גינזבורג: זה כסף שמגיע כדי לספק לאותם אנשים סוג של מחיה מינימלית – ללחם, לתרופות, לקירור בקיץ, לחימום בחורף ואולי אפילו לאיזו מתנה לנכדים, אם יש.

איתן גינזבורג: בכך, חברי הכנסת, נוכל לתקן סוף-סוף את העוול שנעשה לקשישים רבים, שבאופן אבסורדי ובלתי נתפס לא מקבלים את מה שמגיע להם.

איתן גינזבורג: אני רוצה בהזדמנות הזאת לברך את חברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שלחמה לאורך תקופה מאוד ארוכה למען תיקון העוול הזה ועשיית הצדק שכל כך מתבקש.

איתן גינזבורג: אז תבורכי, חברת הכנסת פלוסקוב, ואני שמח שזכינו להגיע לרגע.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/695/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: הצעת חוק נוספת באותו נושא – הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

יריב לוין: –2020, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב, אף היא בתמיכת הממשלה.

יריב לוין: ואני מזמין את חברת הכנסת פלוסקוב לעלות ולנמק.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אני מתכבדת להציג פה את הצעת החוק הראשונה שלי בכנסת העשרים-ושלוש, וזכיתי לקבל תמיכה של הממשלה – על כך, כמובן, המון תודה.

טלי פלוסקוב: אני אספר לכם – חברי הכנסת הוותיקים מכירים את הפעילות שלי בכנסת העשרים, כאשר עמדתי בראש ועדה שכל מטרתה הייתה בניית תוכנית אב לאומית בתחום הזקנה.

טלי פלוסקוב: בדיונים הרבים שקיימנו, בנושאים שונים ומגוונים, אחד מהנושאים הכי מורכבים היה כמובן התמודדות עם עוני בין האזרחים הוותיקים.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב אנחנו עדיין לא פתרנו את הסוגיה הזאת, עדיין במדינת ישראל חיים יותר מ-200,000 אזרחים ותיקים מתחת לקו העוני, וזה דבר שאנחנו חייבים לתקן.

טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, אני גאה לשתף אתכם בכך שבכנסת העשרים המדינה השקיעה מיליארד שקל בהגדלת השלמת ההכנסה לאזרחים הוותיקים, כאשר בפעם הראשונה הוספנו לזוג אזרחים ותיקים סדר גודל של 500 שקל בחודש, ולבודד – 170 שקל בחודש, ואחר כך כל שנה היינו מוסיפים עוד 150–200 שקל כדי לשפר לאט-לאט את מצבם של האזרחים הוותיקים שחיים מתחת לקו העוני במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אבל עדיין לא פתרנו את הבעיה.

טלי פלוסקוב: ופתאום באחד הדיונים – אגב, אני מאוד אהבתי כאשר בדיונים היו לוקחים חלק האזרחים הוותיקים, כשהיו באים ומשתפים אותנו איך הם חיים, עם מה הם מתמודדים, איך אפשר להסתדר עם אותם 3,000 שקל לאזרח ותיק בודד או 5,000 שקל לזוג, איפה הקושי.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב לא מצאתי תשובות לתת להם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת מה צריך לעשות, אבל לעשות זה לא צעד אחד, זו באמת עבודה שבעיניי נכונה הדרגתית.

טלי פלוסקוב: במיוחד בתקופת הזמן הזאת, כשמדינת ישראל במצב לא פשוט כלכלית, ברור לי שלא נוכל מייד להשקיע 2 מיליארד שקל בדבר הזה, אבל אנחנו כמדינה כן צריכים וחייבים להבין שזאת קבוצת אוכלוסייה שאנחנו חייבים לפתור אצלה את הבעיה הזאת.

טלי פלוסקוב: אגב, לידיעת

טלי פלוסקוב: כם, היום קו העוני לבודד זה 3,800, כאשר קשיש מקבל 3,100; לזוג זה 6,100, כאשר היום הם מקבלים 5,100.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים, בשביל הכבוד שלנו, של המדינה, לאנשים האלה, להביא אותם לסכומים האלה.

טלי פלוסקוב: האמינו לי, אני חושבת שהצעד הזה יוסיף המון כבוד למדינה ולכל אחד מהאנשים שיושבים בבית המחוקקים היום.

טלי פלוסקוב: אבל הצעת החוק הזו נועדה לשנות משהו שבעיניי זה פשוט להיטיב עם האנשים שלא מכירים ולא יודעים את זכויותיהם.

טלי פלוסקוב: הסיפור הוא כזה: כאשר אנחנו העלינו את אותה השלמת הכנסה לאזרחים הוותיקים בכנסת העשרים, אחת מהאורחים בוועדה הגיעה ושאלה אותי שאלה מאוד נכונה: טלי, איך זה יכול להיות שאני, אזרחית ותיקה נכה, מקבלת פחות מאזרח ותיק שהוא לא נכה?

טלי פלוסקוב: שאלה נכונה.

טלי פלוסקוב: התפלאתי לשמוע את טענתה, ואז כמובן פניתי לגורמים למתן תשובה.

טלי פלוסקוב: ואז התברר, אדוני היושב-ראש, שאותה גברת ששאלה את השאלה הייתה זכאית לתוספת אבל היא פשוט לא ידעה שהיא הייתה צריכה לפנות לביטוח הלאומי ולהגיש בקשה להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: כמובן, באותו רגע פתרנו את הבעיה.

טלי פלוסקוב: כמובן, הייתי מאוד מאושרת שהגברת יצאה מהדיון מאושרת גם, כי הוספנו לה את מה שהיה מגיע לה.

טלי פלוסקוב: אבל כאשר אני שאלתי את הנציגים של הביטוח הלאומי: אם היה מגיע לה, אז למה אנחנו לא נשלם לה מיום שמגיע לה?

טלי פלוסקוב: הרי זה שהיא לא ידעה, לצערי הרב, זה גם מינוס, אני חושבת, לפקידות של הביטוח הלאומי – איך אנחנו לא יודעים להנגיש את המידע הזה לאנשים שזקוקים למידע הזה.

טלי פלוסקוב: כאשר שאלתי למה אנחנו לא יכולים לשלם לה רטרואקטיבית מרגע שהיה מגיע לה, התשובה הייתה: החוק אומר שלא.

טלי פלוסקוב: החוק אומר שהיא תהיה זכאית לקצבה מרגע הגשת בקשתה.

טלי פלוסקוב: לכן כבר בדיונים בוועדה, וזה רשום בתוכנית האב הלאומית – אגב, אני מזמינה את כולם לקרוא את החוברת ששמה "תוכנית אב לאומית בתחום הזקנה".

טלי פלוסקוב: היו לעבודה הזאת הרבה שותפים, ויש שם פרק שאומר להעביר הצעת חוק שנותנת לזכאי אפשרות לקבל השלמת הכנסה – "זכאי" זה אומר שהוא עומד בכל הכללים והדרישות של הביטוח הלאומי – רטרואקטיבית לפחות חצי שנה.

טלי פלוסקוב: אני טוענת פה, מבימת הכנסת, שכשביטוח לאומי בודק את החובות של האזרחים הוא יודע לגבות אותם שבע שנים אחורה; כאשר ביטוח לאומי בודק את הזכאות של האזרח – פה יש לנו בעיה יותר גדולה.

טלי פלוסקוב: לכן בהצעת החוק הזו – ואני בטוחה שבבית הזה כולם יתמכו בהצעה – אני מבקשת לשלם לאזרח ותיק שזכאי להשלמת הכנסה ולא הגיש את הבקשה אך ורק בגלל שלא ידע על זכותו לדבר הזה – לשלם שישה חודשים רטרואקטיבית.

טלי פלוסקוב: אני רוצה כמובן להודות לוועדת השרים, ואני יודעת שהרבה שרים תמכו בהצעת החוק שלי.

טלי פלוסקוב: אני מאוד שמחה שהצטרפו כבר בכנסת העשרים-ושלוש עוד חברי כנסת להצעה שלי, חבר הכנסת גינזבורג וחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: זה מצוין שמכל סיעות הבית כאן יש תמיכה בהצעה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שכל הצעת חוק שעושה סדר בכל הקבוצה הענקית של האוכלוסייה של מדינת ישראל ששמה אזרחים ותיקים, והיום אנחנו מדברים על יותר ממיליון איש – אנחנו חייבים לעזור להם גם בתקופה הזאת, כי זו בעצם האוכלוסייה הכי רגישה בתקופת הקורונה.

טלי פלוסקוב: לכן אני מברכת גם את שר הבריאות על ההחלטה שלו להקים אגף נפרד שמטפל אך ורק בקשישים.

טלי פלוסקוב: אני שומעת אמירות מאוד משמעותיות מצד משרד הבריאות על כך שההתייחסות לבתי האבות במדינת ישראל בתקופה הזאת ובכלל – זה מה שחשוב, בתקופה ובכלל – כל מה שקשור לבתי האבות יהיה שווה להתייחסות לבתי החולים.

טלי פלוסקוב: רבותיי, זו בשורה ענקית לאזרחים הוותיקים שלנו.

טלי פלוסקוב: נמשיך ללוות אותם, נמשיך לדבר מגרונם, נמשיך לדאוג להם ונמשיך לשפר את תנאי המחיה שלהם במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: כל המטרה שלנו היא לתת להם לחיות בכבוד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת פלוסקוב.

יריב לוין: [הצעת חוק פ/691/23; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: להצעת החוק של חברת הכנסת פלוסקוב הוצמדה הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

יריב לוין: –2020, הצעתו של חבר הכנסת מיקי לוי.

יריב לוין: בבקשה.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לתקן – – – בעבר דיברתי עם שר התקשורת יועז הנדל לגבי ההצעה, והוא אמר והבטיח שהוא יטפל בזה עד שעות הערב.

יריב לוין: דבריך נשמעו.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חברי כנסת נכבדים, על פי דוח העוני של ארגון לתת, כ-112,000 קשישים נאלצו לוותר בשנת 2019 על אוכל – כן, על אוכל – תרופות או חימום בחורף.

מיקי לוי: הנתונים מזעזעים.

מיקי לוי: ברור שבעבור אדם מבוגר שמתקיים מקצבת אזרח ותיק, גמלת הבטחת ההכנסה איננה פריבילגיה אלא פשוט כסף לקיום בסיסי.

מיקי לוי: למרות המציאות הקשה שתיארתי, ולמרות שהמצב החוקי כיום קובע כי ניתן לשלם גמלת ביטוח לאומי רטרואקטיבית, עד שנה מיום הגשת התביעה, בכל הקשור לגמלאות הבטחת הכנסה הכלל שונה.

מיקי לוי: גמלת הבטחת ההכנסה משולמת רטרואקטיבית רק בעד התקופה שהתחילה ב-1 בחודש שבו הוגשה תביעה לגמלה לביטוח הלאומי.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו מכירים את הקשיים שאיתם מתמודדים אזרחים ותיקים שזכאים לקצבת הבטחת הכנסה.

מיקי לוי: אלו האוכלוסיות העניות והחלשות ביותר.

מיקי לוי: פעמים רבות הם אינם מכירים את הזכויות המגיעות להם, חלקם סובלים מקשיי נגישות או שפה ומתקשים להתמודד עם הביורוקרטיה.

מיקי לוי: כל זה גורם לכך שאזרחים ותיקים נוטים להגיש את התביעה באיחור והם הנפגעים העיקריים מההוראה של הביטוח הלאומי, המגבילה את התשלום הרטרואקטיבי דווקא כאן.

מיקי לוי: הצעת החוק שהגשתי מבקשת להרחיב את ההוראה ולאפשר תשלום רטרואקטיבי על גמלת הבטחת ההכנסה לאזרחים הוותיקים שנמצאו זכאים גם עבור ששת החודשים שקדמו להגשת התביעה.

מיקי לוי: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק ומודה לוועדת השרים לחקיקה שאישרה את החוק הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: ישיב במשולב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

משה ארבל: יעלה ויבוא אדוני.

משה ארבל: לפני שיתחיל כבוד סגן השר להשיב, אני מבקש מחברי הכנסת המעוניינים להצביע להיות ישובים ממקומותיהם, על מנת שנוכל לבצע את ההצבעה באופן אלקטרוני ומסודר.

משה ארבל: כמובן שסגן השר יוכל להצביע מאולם המליאה, אבל חברי הכנסת האחרים, נא להתיישב במקומותיהם.

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גמלת הבטחת הכנסה היא גמלת קיום המבקשת להבטיח רשת ביטחון אחרונה לתושבי המדינה.

משולם נהרי: סעיף 14 לחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א–1980, קובע כי הגמלה תשולם רק בעד התקופה שתחילתה ב-1 בחודש שבו הוגשה למוסד לביטוח הלאומי, ואולם השר רשאי לקבוע בתקנות נסיבות שבהן תשולם הגמלה במועד מוקדם יותר.

משולם נהרי: הרציונל בבסיס כלל זה הוא כי המדובר בגמלת קיום אשר נדרשת למחיה שוטפת של האדם.

משולם נהרי: בתקנות הבטחת הכנסה (כללי הזכאות והוראות הביצוע), התשמ"ב–1982, נקבע כי לזכאי לקצבת שארים או לקצבת תלויים, וכן מי שהיה זכאי לקצבת נכות בתכוף לפני שנעשה זכאי לקצבת אזרח ותיק, ניתן לשלם קצבת הבטחת הכנסה למפרע בעד תקופה של עד שישה חודשים שקדמו לחודש שבו הוגשה התביעה.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת להרחיב חריגים אלה ולקבוע כי זכאי לקצבת אזרח ותיק שהגיש תביעה להבטחת הכנסה ונמצא זכאי יוכל להיות זכאי לגמלת הבטחת הכנסה בעד התקופה שקדמה ל-1 בחודש שבו הוגשה התביעה, ובלבד שלא תשולם בעד תקופה העולה על שישה חודשים.

משולם נהרי: אציין כי כבר כיום המוסד לביטוח לאומי פועל למיצוי הזכויות של האזרחים הוותיקים אשר ייתכן שהם זכאים להשלמת הכנסה.

משולם נהרי: חודש לפני מועד הזכאות לקצבת אזרח ותיק בגיל המותנה, המוסד שולח לכל מי שמגיע לגיל הזכאות לקצבת אזרח ותיק מכתב המיידע אותו כי הוא עשוי להיות זכאי לקצבת אזרח ותיק, ואליו מצורף טופס תביעה לקצבת אזרח ותיק וטופס תביעה להשלמת הכנסה.

משולם נהרי: בנוסף, כבר כיום מאפשר המחוקק לזכאי לקצבת אזרח ותיק להגיש תביעתו לקצבת אזרח ותיק בעד 48 חודשים למפרע, בהתקיים תנאי החוק, במקום בעד תקופה של עד 12 חודשים לעניין רוב הקצבאות.

משולם נהרי: לצד תמיכת המוסד בהרחבת הזכאות, המוסד לביטוח לאומי סבור כי הפתרון הראוי בסוגיה זו – חברת הכנסת טלי, רצית וחיכית לשמוע.

משולם נהרי: ואני כבר בסוף דבריי, אבל כדאי את הקטע הזה גם לשמוע: המוסד לביטוח לאומי סבור כי הפתרון הראוי בסוגיה זו הוא להיטיב עם כלל אוכלוסיית מקבלי הבטחת הכנסה, כך שניתן יהיה לאשר זכאות רטרואקטיבית לכל מגיש תביעה לתקופה בת חודש עד שלושה חודשים.

משולם נהרי: לכן פתרון זה עדיף על פני הטבה או שינוי בזכאות לקבוצה פרטנית.

משולם נהרי: אשר לעלות ההצעה, קיים קושי להעריך את היקף הזכאים שההצעה יכולה להיטיב את מצבם, ואולם לא מיותר לציין כי חוק הבטחת הכנסה ממומן באופן מלא על ידי אוצר המדינה.

משולם נהרי: ועדת השרים שדנה בהצעת החוק החליטה לתמוך בה בטרומית, והיא תקודם בכפוף לתיאום עם משרד האוצר, משרד העבודה, והרווחה והשירותים החברתיים והמשרד לשוויון חברתי.

משולם נהרי: מה לעשות שהקימו כל כך הרבה משרדים, אז התיאום הוא עוד יותר קשה, אבל אני מתאר לעצמי – כולם בקואליציה אז יוכלו להסתדר.

משולם נהרי: כמובן שלאחר שלושה שבועות היא תוחזר לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה.

משולם נהרי: האם המציעים מסכימים?

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי?

משולם נהרי: מסכים?

משולם נהרי: איפה הוא?

משולם נהרי: אדוני מסכים.

מיקי לוי: בוודאי, שאני לא אסכים?

משולם נהרי: זה רק דברים טובים.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה על הצעות החוק.

משה ארבל: הצעת החוק הראשונה שעליה נצביע, של חבר הכנסת איתן גינזבורג, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף–2020.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף להצבעה את חברת הכנסת טלי פלוסקוב כתומכת בהצעת החוק ואת חברי הכנסת משה אבוטבול, יואב סגלוביץ', יואב קיש ויעקב מרגי.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה, אם כך, 42 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להכנה לקריאה ראשונה.

משה ארבל: אני מבקש לעבור כעת להצבעה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: 39 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף לתוצאות ההצבעה את שר החוץ חבר הכנסת גבי אשכנזי כתומך וכן את חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה ארבל: על כן, תוצאות ההצבעה: 43 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: גם הצעה זאת עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להכנה לקריאה ראשונה.

משה ארבל: אני מתכבד לעבור כעת להצבעה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: בעד – 37, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: לבקשת חברי הכנסת יעקב מרגי, משה אבוטבול וטלי פלוסקוב – אני מבקש לצרף את שלושתם כתומכים בהצעת החוק.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה: בעד – 40, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית.

שלמה קרעי: – – –

משה ארבל: גם את חבר הכנסת שלמה קרעי.

משה ארבל: אם כן, בעד – 41.

משה ארבל: הצעת החוק תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לטובת הכנתה לקריאה ראשונה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/620/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אנחנו עוברים כעת לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הארכת התקופה לשחלוף דירה עקב משבר הקורונה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברי הכנסת שלמה קרעי וקבוצת חברי הכנסת.

משה ארבל: ינמק בחמש הדקות הקרובות חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: מיקי, אנחנו יכולים לעשות את זה בדיאלוג.

מיקי לוי: אין בעיה.

שלמה קרעי: חבריי חברי הכנסת, אדוני סגן השר – –

משה ארבל: קידום הטוב המשותף זה דבר חשוב.

שלמה קרעי: כן, לגמרי.

שלמה קרעי: – – אנחנו נמצאים בתקופת משבר בריאותי וכלכלי, והממשלה מטפלת במגוון רחב של נושאים שזוכים בדרך כלל לקונסנזוס רב בקרב כל סיעות הבית, בכל מה שקשור למשבר הבריאותי והכלכלי שאנחנו נמצאים בו.

שלמה קרעי: יחד עם מגוון הנושאים האלה יש קבוצות של אוכלוסייה – בעיות מסוימות שנופלות בין הכיסאות ולא מצליחים במסגרת הפתרונות הרוחביים להגיע לאותן קבוצות אוכלוסייה.

שלמה קרעי: כך, למשל, היום ישבנו בוועדת העבודה והרווחה והעלינו את הנושא של האבטלה.

שלמה קרעי: זה נושא שדיברנו עליו רבות גם בוועדת הכספים בחודשים האחרונים אבל היום הגענו לקצה של הטיפול בנושא הזה: אותן אוכלוסיות מובטלים של טרום קורונה, כאלה שאין להם תקופת אכשרה, כאלה שיש להם תקופת אכשרה משולבת, כל מיני אוכלוסיות שהמשפחות שלהן נשארות ללא מענה ולא מקבלות את אותה הארכת אבטלה.

שלמה קרעי: אז היום יושב-ראש הוועדה חיים כץ לקח את זה על עצמו ורשם את הדברים.

שלמה קרעי: תודה לו על כך, ואני מקווה שהוא באמת יצליח לכסות את כל האוכלוסיות שנשארו מחוץ לתמונה בתקופה האחרונה ולהכניס אותן לתוך הנושא הזה.

שלמה קרעי: החוק שעומד לפנינו, החוק שלי, יחד עם חבר הכנסת מיקי לוי ועם עוד חברים, שחלקם גם הפכו לשרים – חוק שזכה לקונסנזוס רחב בוועדת הכספים.

שלמה קרעי: כבר לפני חודשיים אמרתי כאן, במליאת הכנסת, ששר האוצר לשעבר משה כחלון הסכים עם הנושא הזה והחליט להאריך את תקופת הפטור ממס רכישה ומס שבח.

שלמה קרעי: במה מדובר?

שלמה קרעי: אנחנו מדברים על כאלה ששיפרו דיור החל מ-1 באוקטובר 2018, ועל פי החוק יש להם שנה וחצי למכור את הדירה הראשונה.

שלמה קרעי: אם הם מוכרים בתוך שנה וחצי, הם מקבלים פטור ממס רכישה על הדירה החדשה וממס שבח במכירת הדירה הקודמת על אותו שבח שהם הרוויחו במכירה הזאת.

שלמה קרעי: סכומי הפטור האלה הם למעלה מ-100,000 שקל ויכולים גם להגיע ללמעלה מ-200,000 שקל, תלוי בשבח שהשיגו על הדירה.

שלמה קרעי: מדובר בסכום מאוד משמעותי לכל זוג ולכל משפחה שמשפרת דיור באותה תקופה של שנה וחצי.

שלמה קרעי: מה קרה?

שלמה קרעי: הגענו למשבר של הקורונה, ותקופת הפטור הזאת נכנסה לתקופה של המיתון, לתקופה שבה אנשים חיו בחוסר ודאות – כולם באבטלה ובחל"ת, ולא מצליחים למכור את הדירות שלהם, לא מצליחים למכור את הדירה הראשונה.

שלמה קרעי: ואם הם רוצים למכור, הם יצטרכו להפסיד עליה מאות אלפי שקלים בירידת הערך.

שלמה קרעי: לכן, הצעת החוק אומרת:

שלמה קרעי: בואו נתעלם לגמרי מהתקופה הזאת של הקורונה, מ-1 במרס 2020 ועד 1 בספטמבר 2020.

שלמה קרעי: כל חצי השנה הזאת לא תיחשב במניין תקופת הפטור.

שלמה קרעי: בחוק עצמו, שאנחנו מצביעים עליו בטרומית, זה כולל גם כאלה שתקופת הפטור שלהם מסתיימת גם אחרי כן – גם בספטמבר, באוקטובר, בנובמבר – כי גם הם בחצי השנה הזאת לא יכלו למכור.

שלמה קרעי: אבל בינתיים הגענו להסכמות – ותודה ליושב-ראש גפני בוועדת הכספים – שאלה שהתקופה שלהם מסתיימת בחצי השנה הזאת עד 1 בספטמבר יקבלו הארכה נוספת של חצי שנה.

שלמה קרעי: אנחנו עדיין בהידברות עם רשות המיסים, ואני מקווה שנצליח להגיע להסכמות גם בנוגע לאלה שהתקופה שלהם מסתיימת לאחר מכן.

שלמה קרעי: למעשה, אלה שכבר שילמו מס רכישה ומס שבח בגין מכירה לאחר תום תקופת הפטור מ-1 במרס יקבלו החזר מרשות המיסים על אותם 120,000–140,000 שקלים ששילמו בגין אותו מס רכישה ומס שבח.

שלמה קרעי: הם יקבלו החזר מרשות המיסים.

שלמה קרעי: ואלה שלא מכרו קיבלו הארכה של חצי שנה נוספת כדי שלא יצטרכו לשלם את אותם עשרות או מאות אלפי שקלים.

שלמה קרעי: אני רוצה להודות גם לוועדת השרים לענייני חקיקה, לשר המשפטים ניסנקורן, שהביא ואישר.

שלמה קרעי: ניסנקורן, אני סוף-סוף מחמיא לך כאן במליאת הכנסת.

שלמה קרעי: שר המשפטים, אני כאן במליאת הכנסת מפרגן לך.

שלמה קרעי: תודה לשר המשפטים שהעלה את ההצעה לוועדת שרים לענייני חקיקה ושההצעה אושרה שם.

שלמה קרעי: תודה לוועדת הכספים, תודה לכל חבריי, ולמיקי לוי, שהכניס את ההצעה למכסה שלו.

שלמה קרעי: אנחנו נמשיך לפעול גם בוועדת הכספים וגם ביתר הוועדות כדי שכל הבעיות והאוכלוסיות – –

משה ארבל: תודה.

שלמה קרעי: – – שיצאו מחוץ לפתרונות הרוחביים ייכנסו לתוך הפתרונות האלה.

שלמה קרעי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, לבקשתכם פוצל משך הזמן, יש לאדוני חמש דקות, בכבוד.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת קרעי, אני מקדים ואומר: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי – אני משתף איתו פעולה בנושאים כלכליים רבים.

מיקי לוי: אנחנו לרוב רואים את המספרים עין בעין – –

קארין אלהרר: אתה הורס לו את הפריימריז.

מיקי לוי: – – ואפילו יושבים בישיבות משותפות מול שוק ההון ורשות המיסים וכו' – – –

קארין אלהרר: מיקי, אל תהרוס לו את הפריימריז.

שלמה קרעי: הוא אמר "כלכליים".

שלמה קרעי: רק כלכליים.

מיקי לוי: אמרתי "כלכליים".

מיקי לוי: הדגשתי את הנושא, הכלכליים.

מיקי לוי: איפה שיש מספרים אנחנו משתפים פעולה.

משה ארבל: אבל דאגתה של חברת הכנסת אלהרר ראויה לציון.

מיקי לוי: לא, הפעם התכוונתי לטובה עם קרעי.

מיקי לוי: משבר הקורונה יצר אין-ספור מצבים בלתי אפשריים לאזרחי המדינה – חידוש רישיונות כאלה או אחרים שלא יכלו להתבצע, טיסות שהתבטלו, חתונות שנדחו, מקדמות שלא הוחזרו בעקבותיהן, ועוד ועוד.

מיקי לוי: אנחנו נאלצים לטפל במשמעות הקורונה הבריאותית, הביורוקרטית, אבל גם הכלכלית.

מיקי לוי: הצעת החוק שהגשתי מבקשת לטפל בנושא זה בדיוק.

מיקי לוי: בעקבות הקורונה משפרי דיור רבים לא הספיקו, או שלא הצליחו, למכור את דירתם.

מיקי לוי: הסגר והמצב הכלכלי הקפיאו את כל המשק, והם נותרו ללא מענה.

מיקי לוי: הזמן עבר, ו-18 החודשים שעומדים להם על פי חוק כדי לזכות בפטור ממס שבח ומס רכישה, עומדים לפוג.

מיקי לוי: המשמעות הכלכלית איומה.

מיקי לוי: זוגות רבים עלולים להפסיד מאות אלפי שקלים אם יאחרו את המועד.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, בחודשים האחרונים פניתי כמה פעמים לרשות המיסים.

מיקי לוי: נפגשתי עם נציגיה כדי למנוע את הפגיעה הלא-מוצדקת הזו באזרחים ישראלים משפרי דיור.

מיקי לוי: אין שום סיבה שהם יפסידו סכומי כסף עצומים שכאלה על לא עוול בכפם.

מיקי לוי: הם לא אשמים בסגר ובהאטה הכלכלית.

מיקי לוי: הם כבר התחייבו כלכלית ובנו על ההטבה הזו.

מיקי לוי: בתקופה הזו, שבה ניצבים מול המשבר הכלכלי אולי החמור בתולדות המדינה, הכולל מיתון ואבטלה בסדר גודל שלא ידענו, אסור לאפשר פגיעה נוספת באזרחים.

מיקי לוי: אנחנו מציעים להרחיב את פרק הזמן למכירת הדירה הקודמת בחצי שנה, כך שבמקום שנה וחצי יתאפשר להם למכור את דירתם לאחר כשנתיים.

מיקי לוי: אני שמח שהרשות נענתה לפניותיי ושוועדת השרים לחקיקה אישרה את ההצעה.

מיקי לוי: אני מודה לה, ומאפשר לה לעבור כאן היום.

מיקי לוי: ועוד משהו מעל הדוכן הזה בנושא שבח ומס רכישה, כי בזה אנחנו דנים.

מיקי לוי: לפני כחמש שנים ניהלנו מאבק עצום, באמת עצום, נגד הכוונה להוריד את מס הרכישה ל-12 חודשים, מתוך כוונתו של שר האוצר הקודם, שמא מי שרוצה למכור את דירתו כדי לקנות דירה חדשה, או קנה כבר, ישכיר אותה עוד שנה.

מיקי לוי: לעניין הזה לא הסכמנו.

מיקי לוי: בסוף הגענו לידי איזושהי פשרה שאת השבח הורדנו מ-24 חודשים ל-18, ואת מס הרכישה העלינו ל-18; כך שהיה איזון בין שני הדברים האלה.

מיקי לוי: במאי בשנה הבאה – ואני רוצה, בגלל זה אני אומר את זה – במאי שנת 2021 מס השבח ומס הרכישה, על פי ההסכם שהגענו אליו לפני חמש שנים עם משרד האוצר, שני התשלומים האלה, אדוני, יעמדו על 24 חודשים.

מיקי לוי: אנחנו מתקנים עוול שנעשה – אדוני היושב-ראש, לא ראיתי שאתה נמצא כאן.

מיקי לוי: יושב פה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני, שבאמת ניהל בעניין הזה מאבק יחד עם חברי ועדת הכספים, כדי ששני התשלומים האלה יהפכו ל-24 חודשים.

מיקי לוי: זה יקל על האזרחים.

מיקי לוי: אני מבקש – הפעם אני באמת, בבקשה, ולא באיומים, ולא בתחינה – מאנשי האוצר: אל תבואו לוועדת הכספים עם בקשה להשאיר את זה על 18 חודשים, כי הסכם, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, צריך לקיים, ואנחנו נקיים אותו.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: ישיב על הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הארכת התקופה לשחלוף דירה עקב משבר הקורונה), התש"ף

משה ארבל: –2020 – סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

משה ארבל: יעלה ויבוא, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת המציעים, הרב קרעי, מיקי לוי, חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הארכת התקופה לשחלוף דירה עקב משבר הקורונה), התש"ף–2020.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, בתנאי שהצעת החוק תתוקן לנוסח זהה להצעת החוק הממשלתית הנמצאת בהכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכספים של הכנסת ותוכפף לה.

יצחק כהן: מיקי, הרב קרעי, מקבלים את התנאי?

שלמה קרעי: – – –

יצחק כהן: מקבלים?

יצחק כהן: איפה מיקי?

יצחק כהן: מקבל את התנאי?

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: אז לפרוטוקול – הם קיבלו את התנאי.

יצחק כהן: אני מבקש מחבריי לתמוך בהצעה.

יצחק כהן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה, וגם לאפשר לסגן שר האוצר להגיע למקומו לטובת ההצבעה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הארכת התקופה לשחלוף דירה עקב משבר הקורונה), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת הכספים נתקבלה.

משה ארבל: ובכן תוצאות ההצבעה הן – –

שלמה קרעי: הצבעתי בעד, אדוני היושב-ראש.

קריאה: – – –

משה ארבל: – – 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף לתוצאות ההצבעה את חבר הכנסת שלמה קרעי כתומך בהצעת החוק, ואת חבר הכנסת ווליד טאהא, חבר הכנסת סעיד אלחרומי וחבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

משה ארבל: אשר על כן, 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכספים של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/1097/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: תעלה ותבוא.

משה ארבל: בבקשה, גברתי.

משה ארבל: לרשותך עשר דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, זה סיפור של מאבק ארוך שעשינו כבר כמה שנים.

עאידה תומא סלימאן: הייתה שותפה איתי גם חברת הכנסת עליזה לביא – לקדם את הצעת החוק הזו למניעת אלימות במשפחה, מתוך ההרגשה וההבנה של הכאב ואובדן החיים שאנחנו חוות כנשים במדינה, נשים יהודיות או ערביות, ממגוון האוכלוסיות הקיימות בתוך המדינה.

עאידה תומא סלימאן: הכוונה בהצעת החוק הזו היא להחזיר לידיים של הנשים, במיוחד לנשים הנמצאות בסכנת חיים והסובלות מאלימות ומרגישות שאיבדו את השליטה על ביטחונן, איבדו את השליטה על סדר-יומן ועל אורח חייהן בגלל האלימות ובגלל הסכנה – להחזיר את השליטה לידיים שלהן, שיוכלו להמשיך בחיים התקינים שלהן ובכל זאת גם להגן על עצמן.

עאידה תומא סלימאן: המכשיר הזה ייתן לאישה את האפשרות לקבל התראה אם בן זוגה האלים, שמסכן את חייה ונמצא בצו הרחקה, התקרב והפר את הצו הזה, ובעצם עלול לפגוע בה; יאפשר לה לבחור להיות בטוחה בתוך מקום סגור, או לבחור לחיות עם קבוצת נשים, ויתריע גם כן למשטרה שהיא נמצאת בסכנה.

עאידה תומא סלימאן: מתחילת השנה הזו איבדנו 12 נשים.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהן כבר ידעו שהן עלולות להירצח כל רגע.

עאידה תומא סלימאן: לכל אישה הנמצאת במצב הזה קיימות שתי אופציות – או שהיא בעצם נכנסת למקלט לנשים, משבשת את סדר-יומה, לפעמים מפסיקה ללכת לעבודה ולא יכולה להיות בקשר עם בני המשפחה שלה, וגם לפעמים חלק מהילדים שלה לא יכולים להצטרף אליה למקלט, והגבר מסתובב חופשי בחוץ; האדם האלים מסתובב, ממשיך לחיות את החיים שלו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים, רוצות, לתת לאישה את האפשרות לחזור לשלוט בחיים שלה.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק הזו עברה בקריאה טרומית בכנסת העשרים, ב-2016, וכן הצעת החוק של חברתי, חברת הכנסת לשעבר עליזה לביא.

עאידה תומא סלימאן: הובטח לנו אז שנתקדם עם תזכיר ממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכולם שיתמכו בהצעת החוק, כדי שהיא תוכל להצטרף להצעת החוק שעברה – של חברת הכנסת קרן – בדיונים ובהכנת החוק, שיתחילו בקרוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

משה ארבל: ישיב שר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן, בבקשה, אדוני.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק של חברת כנסת עאידה תומא סלימאן, היא מצטרפת להצעת חוק של קרן ברק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לפי הסיכום, אנחנו נגיש הצעת חוק ממשלתית שתלווה את ההצעות האלו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו חושבים שיש פה נושא חשוב מאוד, שבדעתנו כממשלה, וגם על דעת השר לביטחון הפנים, לפתור את הנושא הזה ובאמת לייצר פה פתרון אמיתי לבעיה כאובה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לשר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה על הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בקריאה טרומית.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף כתומכים בהצעת החוק את חבר הכנסת ווליד טאהא, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

משה ארבל: לכן, 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אשר על כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/779/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר.

משה ארבל: ינמק חבר הכנסת משה גפני.

משה ארבל: בבקשה, אדוני, לרשותך עשר דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני חברי הכנסת הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התש"ף–2020.

משה גפני: אני מקדים ואומר, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק המקורית נכתבה והובאה לאישור המליאה בכנסת הקודמת על ידי חברי סגן השר הרב אורי מקלב.

משה גפני: אני נטלתי על עצמי את ההובלה של החוק הזה, יחד עם חבר הכנסת יעקב אשר.

משה גפני: אני הייתי גם חתום על החוק בפעם הקודמת.

משה גפני: על כל פנים, הקרדיט מגיע לאורי מקלב.

משה גפני: החוק הוא חוק חשוב.

משה גפני: החוק מדבר על מחלת ילד.

משה גפני: ההורים יכולים, על חשבון ימי המחלה שלהם – חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) מאפשר לעובד להיעדר מעבודתו בזמן מחלת ילדו על חשבון ימי המחלה הצבורים שלו, ובתנאי שבן זוגו לא נעדר מעבודתו – –

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף.

משה גפני: – – מכוח זכאותו כאמור בימי היעדרות העובד.

משה גפני: לעניין עובד שהוא הורה של אדם עם מוגבלות – זהו תנאי לניצול ימי מחלה נוספים.

משה גפני: הרציונל בכך הוא שבן הזוג שאינו עובד יוכל לשהות עם הילד החולה, או הזקוק לסיוע.

משה גפני: אם שני בני הזוג אינם יכולים להיות בבית – תכף נפרט באיזה מקרים מדובר – הם יכולים לקבל דמי מחלה ברגע שהילד חולה.

משה גפני: זה החוק שנחקק בשעתו.

משה גפני: לאחר מכן עלו כמה בעיות נוספות.

משה גפני: יש מקרים שבהם לא שני בני הזוג עובדים, אלא אחד מבני הזוג עובד, ואחד לומד באוניברסיטה – תכף אני אפרט את הדברים – או שהוא לומד בכולל יום שלם, ואף אחד מהם לא יכול לשמור על הילד אלא אם כן עושים דברים שהם בניגוד למה שהם התחייבו שהם יעשו.

משה גפני: אז החוק מאפשר – כל הרציונל שלו זה שאחד מבני הזוג ישמור.

משה גפני: אם הוא לא עובד, לא לומד, לא עושה דבר, הוא נמצא בלאו הכי בבית, אז לא נותנים את זה לבעל או לאישה שהם כן עובדים.

משה גפני: צריך ששני בני הזוג לא יהיו פנויים לעניין הזה.

משה גפני: לכאורה זה דבר פשוט.

משה גפני: זה עבר בקריאה טרומית בכנסת הקודמת, אבל אני – – –

עודד פורר: מי ישלם להם?

משה גפני: זה מדמי המחלה שלהם.

עודד פורר: דמי המחלה עולים כסף.

משה גפני: בסדר, דמי המחלה.

עודד פורר: אם אני כמעסיק – – –

משה גפני: אבל זה החוק.

משה גפני: אבל למה אתה שואל את זה עכשיו?

עודד פורר: כשיש שני מעסיקים משני הצדדים – יש – – – פיצול.

עודד פורר: צריך מעסיק רק מצד אחד.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: החוק אומר שאם שני בני הזוג עובדים, רשאי אחד מבני הזוג לקבל את ימי המחלה של הילד החולה.

משה גפני: אם שני בני הזוג עובדים – תכף נראה מה התרחש בינתיים, בגלל שהרעיון הוא שאם אחד מבני הזוג נמצא בבית, שישמור.

משה גפני: לא צריך לתת על חשבון ימי המחלה של בן הזוג העובד.

משה גפני: ב-6 בינואר 2015, ט"ו בטבת תשע"ה, נציבות שירות המדינה, האגף לשוויון מגדרי ולקידום נשים, הוציאו חוזר.

משה גפני: החוזר מדבר על משרת הורה, הכרה בבן זוג.

משה גפני: עו"ד טלילה שחל-רוזנפלד מהאגף לשוויון מגדרי ולקידום נשי כותבת: בהמשך לחוזרנו שבסימוכין, לאחר בחינת המצב בשטח, ובעקבות פניות משרדים, הוחלט כי לצורך מתן יום עבודה מקוצר להורה לפי סעיף 31/15 לתקשי"ר, בן או בת זוג, תיחשב או ייחשב כעובד או כעובדת, גם אם הוא או היא לומד באחת המסגרות הבאות – גם אם הוא לא עובד, בן הזוג, אלא הוא לומד.

משה גפני: הוא לומד בקורס להכשרה מקצועית בפיקוח ובמימון ממשלתי, באולפן לעולים חדשים, הוא לא עובד, עודד.

עודד פורר: אני אסביר לך מה ההבדל בין – – – הכשרה מקצועית מתוך ראייה של מה הוא מייצר.

משה גפני: מה, אתה הולך להתנגד לזה?

משה גפני: אני לא מבין.

עודד פורר: – – – מר גפני, כאשר תסיים אני אחליט.

עודד פורר: אני מוכן לשמוע.

עודד פורר: אולי תשכנע אותי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני חוזר: גם אם בן הזוג או בת הזוג לא עובדים אלא הם לומדים בקורס להכשרה מקצועית בפיקוח ובמימון ממשלתי, באולפן לעולים חדשים – לא עובד, אבל הוא נמצא באולפן של עולים חדשים – נחשב לצורך העניין הזה שהוא איננו פנוי לשמור על הילד.

משה גפני: הוא נמצא באולפן לעולים חדשים.

משה גפני: ועוד נכתב: גם אם הוא לומד בכולל יום שלם.

משה גפני: זאת אומרת, על פי מה שהוא מודיע ועל פי מה שהמדינה אומרת אתה צריך להיות יום שלם בכולל, וממילא לא יכול לשמור על הילד, אלא זה צריך להיות על חשבון ימי מחלה.

משה גפני: אותו דבר כתוב בחוזר של נציבות שירות המדינה, בלימודים לתואר ראשון, לתואר שני, ולתואר שלישי מוכר במוסד אקדמי מוכר, כמשמעותם וכו'.

משה גפני: זאת אומרת, לאחר בדיקת המצב בשטח, הגיעה למסקנה נציבות שירות המדינה, האגף לשוויון מגדרי ולקידום נשים, שכשני בני זוג עובדים, זה לאו דווקא; אם בן הזוג או בת הזוג עובדים, אז גם אם הוא נמצא באחד מהמוסדות האלה שהוא לא עובד – הוא נמצא באולפן לעולים חדשים, הוא לומד באוניברסיטה לתואר ראשון או שני או שלישי, הוא נמצא בקורס להכשרה מקצועית, הוא נמצא בכל מיני מקומות כאלה שזה ברור שמצד המדינה הוא צריך להיות במקומות האלה – לכן הוא נחשב כמו מישהו שעובד.

משה גפני: הרציונל שבעניין הוא שצריך שאחד מבני הזוג ישמור על הילד.

משה גפני: אם אחד עובד והשני נמצא באחת המסגרות האלה, הגיעה למסקנה נציבות שירות המדינה שאכן אחד מבני הזוג יקבל את דמי המחלה לילד החולה, בגלל ששני בני הזוג – אחד מהם אינו יכול לשמור עליו, בניגוד למצב שבו אחד מבני הזוג יכול לשמור.

משה גפני: זה הרעיון שעומד בעניין.

משה גפני: הגיש חבר הכנסת מקלב חברי – אמרתי את זה קודם, לא היית פה – הצעת חוק.

משה גפני: צריך להסביר את זה: זה עבר, נדמה לי, בקריאה טרומית, כמעט עבר בקריאה ראשונה, אבל כנראה זה לא עבר בקריאה ראשונה, כי הכול משמיים והניחו לי בקעה להתגדר בה.

משה גפני: אני יכול לבוא, ואני בא בשמך, להעביר בחוק הזה מחדש את התהליך, שהוא הגיוני, הוא הומני, הוא רציני.

משה גפני: הוא גם משפה ונותן את היכולת, אם בן הזוג הוא אישה, לאפשר לה לצאת לעבודה ושהיא לא תדאג כאשר ילד חולה – זה הרציונל שעומד מאחורי העיקרון.

משה גפני: אני יכול לדבר עוד באריכות, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני לא חושב שיש צורך.

משה ארבל: אנחנו נהנים מכל רגע.

עודד פורר: – – –

משה גפני: עודד, אתה רוצה להתנגד?

משה גפני: אז אסביר את זה באריכות.

משה גפני: אוקיי, רבותיי, בסדר.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: איפה טייבי?

משה גפני: אני לא הולך נגד טייבי.

משה גפני: איפה היא?

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: מה?

משה גפני: אין התנגדות.

משה גפני: מה, יש התנגדות, טוב, אז להמשיך?

משה גפני: טוב.

משה גפני: אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: רק שיירשם מי מקבל החלטות ביהדות התורה.

משה גפני: מה השאלה, יש לך ספק?

משה גפני: אגב, ההוראות שאנחנו מקבלים מטייבי, זה משליך גם עליכם.

משה ארבל: לכבוד הוא לנו.

עודד פורר: רק אגיד לך מה הטיעון שלך.

עודד פורר: בסוף על אותו יום חופש, אותם ימי מחלה, מישהו צריך לשלם.

משה גפני: נכון.

עודד פורר: כשבאה המדינה ואומרת: אני מממנת, ואני דורשת מהמעסיק לממן את זה – למה?

עודד פורר: כי יש מעסיק אחר, או אולפן לעולים, שזה כדי שהוא יצא לעבודה, וקורס הכשרה מקצועית, שזה כדי שהוא יצא לעבודה.

עודד פורר: במצבים אחרים – ואני חייב להגיד, גם עם כל הכבוד לנציבה – מישהו לומד באוניברסיטה קורס להנאתו; הוא החליט שבא לו ללמוד פילוסופיה.

משה גפני: אבל יש הגדרות.

עודד פורר: כשהעניין לא משרת את שוק התעסוקה, אם עכשיו אתם החלטתם שזה חשוב – – –

משה ארבל: אבל חבר הכנסת פורר, כיוון שזמנו של חבר הכנסת הרב גפני תם – – –

משה גפני: אבל אני חייב לענות לו.

עודד פורר: שיענה לי בקצרה.

משה גפני: בקצרה, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני עברתי הרבה שנים כאן.

משה גפני: יש התקדמות בעניין הזה של לתת לאישה לצאת לעבוד.

עודד פורר: על זה אין מחלוקת.

משה גפני: צריך לדעת איך זה מגיע לחיי היום-יום.

משה גפני: אישה שיוצאת לעבודה, והילד שלה חולה, ובעלה לומד באולפן לעולים חדשים או לומד בכולל או לומד תואר ראשון או שני או שלישי או לא חשוב מה – זה לא שזה באוויר.

משה גפני: החברה הישראלית הגיעה למסקנה שצריך לדאוג לעניין הזה, שהאישה לא תגיד, או להפך, אבל בעיקר האישה – שכשהילד שלה חולה היא לא תוכל לקבל דמי מחלה ותצטרך להישאר בבית.

משה גפני: הגיעו למסקנה שיש דברים שבהם המדינה היא חלק מהעניין הזה.

משה גפני: אלה הנושאים.

משה גפני: זה לא סתם שאדם הולך ללמוד להנאתו.

משה גפני: זה מה שהוא התחייב לעשות, והאישה רוצה שבעלה ילמד באולפן לעולים חדשים או שיהיה שם, ולכן, אדוני היושב-ראש – – –

עודד פורר: איתך אין לי מחלוקת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש מאוד את התמיכה, כי החוק של אורי מקלב צריך לעבור.

משה גפני: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: ישיב על הצעת החוק סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

משה ארבל: סגן השר נהרי, עם ישראל ממתין למוצא פיך בכיליון עיניים.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), התשנ"ג–1993, קובע כי עובד שבן זוגו הוא עובד ולא נעדר מעבודתו לצורך טיפול בילד, או שבן זוגו הוא עובד עצמאי שלא נעדר מעסקו או שעסק במשלוח ידו בימי היעדרות העובד, יהיה זכאי להיעדר עד שמונה ימים בשנה לשם טיפול בילדו החולה.

משולם נהרי: אתם מקשיבים?

משולם נהרי: הרב מקלב, הקשבתי לדבריך ברוב קשב.

משולם נהרי: והשתדלתי שלא לאבד מילה אחת אפילו.

משולם נהרי: בוודאי שאתה תגמול לי.

משולם נהרי: ימים אלו מנוכים מימי המחלה הצבורים של העובד.

משולם נהרי: ההצעה מבקשת לקבוע כי גם הורה שבן זוגו לומר במוסד לימוד על-תיכוני, יהיה זכאי לקחת ימי מחלת ילד על חשבון ימי המחלה.

משולם נהרי: מוסד לימוד תיכוני מוגדר בהצעת החוק כך: מוסד להשכלה גבוהה שהוכר לפי חוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958, מוסד שקיבל היתר לפי סעיף 21א לאותו חוק, מוסד על-תיכוני להשכלה מקצועית או טכנית או מוסד ללימודים תורניים – הגדרה רחבה מאוד.

משה ארבל: חבר הכנסת הרב מרגי.

יעקב מרגי: – – –

משה ארבל: לא עם הגב למליאה ובטח לא לסגן השר נהרי.

משולם נהרי: כמו כן, קובעת ההצעה כי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים יקבע בתקנות דרכי הוכחה שבן הזוג הוא תלמיד וכי לא נעדר מלימודיו בתקופת מחלת ילדו.

משולם נהרי: זה כנראה מול המועצה להשכלה גבוהה, הרב גפני, איך הוא בודק את זה מול המועצה להשכלה גבוהה אם הוא לומד או לא לומד או נעדר?

משולם נהרי: או ששם מותר להיעדר?

משולם נהרי: תכלית חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) היא ככלל לאפשר היעדרות על חשבון ימי המחלה הצבורים שעה שבן הזוג אינו יכול להשתחרר מעבודתו, בין כשכיר ובין כעצמאי.

משולם נהרי: ככל שהלימודים הם בהיקף שווה ערך למשרה מלאה ולשעות החופפות יום עבודה רגיל, יש קושי ומניעה לטפל בילדים גם לבן הזוג הלומד, ולכן צריך לאפשר היעדרות מהעבודה לצורך השגחה על הילד.

משולם נהרי: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בקריאה טרומית, שלאחריה תוחזר הצעת החוק לוועדת שרים לענייני חקיקה בעוד כשלושה שבועות.

משולם נהרי: היא תקודם בכפוף לתיאום עם משרד החינוך וההשכלה הגבוהה והמשלימה.

מיקי לוי: אדוני השר, העומס יהיה על המעסיקים, נכון?

מיקי לוי: אולי למדינה זה לא יעלה, אבל העומס יהיה על המעסיקים עוד פעם.

מיקי לוי: תגיד כן.

משולם נהרי: לא בטוח, אני לא יודע.

מיקי לוי: מה לא בטוח?

מיקי לוי: מי משלם את דמי המחלה?

מיקי לוי: סבתא שלי?

עודד פורר: מישהו צריך לשלם.

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, אנחנו נקדיש זמן מיוחד לטובת שמיעת עמדתך, ואולי גם נשתכנע.

משה ארבל: מדובר בתשובת הממשלה, ואשר על כן – – –

מרב מיכאלי: – – –

משולם נהרי: עודד, וכאילו עד עכשיו החוקים לא עולים כסף.

משולם נהרי: הם לא קשורים לתקציב.

משולם נהרי: לא צריך להביא מקורות תקציביים.

משולם נהרי: כל החוקים שהיו עד עכשיו, שבאים להיטיב עם האזרחים, הם תקציביים.

משולם נהרי: אז אני מתפלא שדווקא פה כולם מתעוררים – מאיפה הכסף ומי יצטרך לשלם את זה.

עודד פורר: לא, לא, לא.

עודד פורר: אני אסביר לך מה ההבדל.

משולם נהרי: מי ששילם לפני כן.

עודד פורר: יש הבדל בין זה שאתה לוקח מתקציב המדינה לבין זה שאתה מכניס עוד פעם את היד לכיס של האזרחים ולוקח מהם את הכסף הזה.

עודד פורר: אתה רוצה לעשות משהו בשירות המדינה תחיל אותו בשירות המדינה.

משולם נהרי: כי זה חלק מהעבודה, זה חלק מתנאי העבודה, זה חלק מההטבות שהמעסיק נותן לעובד.

משולם נהרי: ואני לא יודע מדוע בדברים אחרים אתה כן יכול לתמוך ופה אתה מקשה קושיות.

משולם נהרי: יש עוד דברים שהם לטובת העובד, ואתה – – –

עודד פורר: אני אגלה לך סוד: אני תמיד מקשה קושיות ואני תמיד שואל שאלות.

עודד פורר: אני תמיד רוצה – – –

מיקי לוי: אדוני, אבל אלה לא ימי המחלה של העובד.

עודד פורר: הכי קל לבוא ולהכניס את היד לכיס של הציבור.

עודד פורר: זה נורא פשוט.

מיקי לוי: של המעסיק.

עודד פורר: נורא נורא פשוט.

משולם נהרי: והעובד לא מעניין אותך.

עודד פורר: גם העובד.

עודד פורר: העובד מאוד מעניין אותי.

עודד פורר: העובד מאוד מעניין אותי.

אורנה ברביבאי: למה שהוא יעסיק נשים?

עודד פורר: אבל אם מישהו בחר ללמוד עכשיו פילוסופיה יוונית עתיקה, כי זה מעניין אותו, בשעות הבוקר, אני כמעסיק לא צריך לממן דווקא את זה.

משה ארבל: אני מבין, חבר הכנסת פורר, שאתה מוותר על זמן הדיבור שלך.

אורנה ברביבאי: – – –

משולם נהרי: עודד, כשמדובר בטובת העובד – – –

משולם נהרי: – – – זה לא נכון.

משולם נהרי: במה היא שונה מאישה רגילה שיוצאת לעבוד – – – למה צריך את חוסר השוויון הזה?

משה ארבל: חברי הכנסת, אני מבקש.

משה ארבל: חברת הכנסת ברביבאי, כבוד השרה ינקלביץ', אני מבקש לאפשר לסגן השר לסיים את דבריו.

משה ארבל: גם חבר הכנסת מיקי לוי.

משה ארבל: תודה רבה.

משולם נהרי: עודד, מה שאתה עושה – אתה בורר מה כן טוב לעובד ומה לא טוב לעובד, במה כן צריך לתמוך ובמה לא צריך לתמוך.

משולם נהרי: כשמדובר בטובת העובד אז אתה צריך גם כן להתחשב בו.

משולם נהרי: אתה לא יכול לבוא ולהגיד, אתה לא יכול לומר: בדברים האלה כן, בדברים האלה לא.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, הממשלה מתעלמת מהמעסיק.

עודד פורר: – – –

משולם נהרי: לא שמעתי אותך.

עודד פורר: יותר טוב לעובד להרוויח שכר מינימום של 6,000 שקל, נכון?

עודד פורר: אז למה את זה אתה לא עושה?

עודד פורר: למה אתה בורר?

עודד פורר: למה את זה אתה לא עושה?

עודד פורר: למה אתה לא מוריד את המס על עבודה?

עודד פורר: למה אתה לא מוריד מיסים?

משולם נהרי: גם זה.

משולם נהרי: אם צריך, אז צריך.

משולם נהרי: גם את זה צריך, ולכן יש ממשלה שדואגת לכל ההטבות.

מיקי לוי: אני אומר, אדוני סגן השר: אם הממשלה חושבת שזה טוב, שהיא תשלם.

מיקי לוי: למה על חשבון המעסיק?

מיקי לוי: למה על חשבון המעסיק?

משולם נהרי: אני בעד שהממשלה – – –

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: תבוא, תגיד שאתה רוצה שהממשלה תשלם.

משולם נהרי: אני בעד שהממשלה תפצה את המעסיקים ואני בעד שהממשלה, גם בימים האלה, תדאג למעסיקים, כמו שאתה אמרת את זה כמה פעמים.

משולם נהרי: אני מסכים שיהיה, אבל אין מערבים שמחה בשמחה.

משולם נהרי: עכשיו אנחנו מדברים על העובד.

משולם נהרי: אדרבה, יהיה דיון לגבי המעסיקים, יהיו הצעות חוק.

מיקי לוי: אבל זה הולך, אדוני סגן השר, על חשבון המעסיק.

מיקי לוי: זה הולך על חשבון המעסיק.

משולם נהרי: אז צריך לפצות.

משולם נהרי: יש הרבה שמחייבים את המעסיק.

מיקי לוי: זה הולך על חשבון המעסיק, זה הולך על חשבון המעסיק.

מיקי לוי: אף אחד לא מבין שזה הולך על חשבון המעסיק.

מיקי לוי: אם הממשלה חושבת – – – שהממשלה תשלם.

משולם נהרי: חבר הכנסת גפני, אתה מסכים להתניה של ועדת שרים לענייני חקיקה, לתאם את זה כפוף לתיאום עם משרד החינוך וההשכלה הגבוהה?

משולם נהרי: זה רק בקריאה טרומית.

משולם נהרי: לתמוך בקריאה טרומית, וזה יחזור בחזרה לוועדת שרים לענייני חקיקה.

משולם נהרי: מסכים?

משולם נהרי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

משה ארבל: חבר הכנסת פורר מבקש להתנגד.

משה ארבל: יעלה ויבוא, אדוני.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, ראשית צריך להבין שלכל הצעת חוק יש מחיר ומישהו צריך לשלם אותו.

עודד פורר: התנאים – וזה חשוב לי שדווקא תשמע, הרב גפני – התנאים שאתה הקראת, הרב גפני, בנושא נציבות שירות המדינה, אלה לא תנאים בחקיקה.

עודד פורר: אלה תנאים שנציבות שירות המדינה החילה על עובדי המדינה, ומי שמשלם בסוף את ימי המחלה האלה זה מדינת ישראל.

עודד פורר: אפשר להתווכח – נכון או לא נכון.

עודד פורר: אני בעניין הזה אומר שאם המדינה החליטה שהיא נותנת, רוצה לתת?

עודד פורר: תיתן.

עודד פורר: יכול להיות שפה צריך לתת שוויון.

עודד פורר: אבל בסוף אתה מגיע למעסיק הפרטי ואתה אומר לו שאם יש שני בני זוג – ולא שניהם עובדים; אחד החליט שמעניינת אותו הפילוסופיה היוונית העתיקה, והוא לומד פילוסופיה יוונית עתיקה.

עודד פורר: ובגלל שהוא לומד פילוסופיה יוונית עתיקה, במחלת ילד לא הוא יישאר לשמור, אלא העובדת תישאר לשמור.

עודד פורר: מי ישלם את ימי המחלה האלה?

עודד פורר: מדינת ישראל?

עודד פורר: לא מדינת ישראל.

עודד פורר: מי שישלם – – –

עומר ינקלביץ': אתה מנסה לעודד תעסוקת חרדים ואתם בסוף כל הזמן תוקעים ברגליים.

משה ארבל: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת פורר להשלים את דבריו.

משה ארבל: תודה.

עודד פורר: אני לא מתנגד ברמה העקרונית, וחשוב לי שחבר הכנסת גפני ישמע את זה.

עודד פורר: חשוב לי, חבר הכנסת גפני.

משה ארבל: הרב גפני, חבר הכנסת גפני, אולי תשתכנע מדבריו.

אורי מקלב: – – –

עודד פורר: אני רוצה לומר משהו מאוד פשוט.

עודד פורר: חבר'ה, ימי המחלה של העובד עולים כסף למעסיק.

עודד פורר: תגלו את זה.

עודד פורר: תגלו.

עומר ינקלביץ': אז מה?

עודד פורר: אני יודע ש"אז מה", ואני יודע שלא אכפת לכם מה עולה למעסיק.

עומר ינקלביץ': אתה רוצה שאנשים יצאו לעבוד.

עומר ינקלביץ': איך הם יצאו לעבוד?

עודד פורר: אני רוצה דבר מאוד פשוט: מדינת ישראל, במשבר הכלכלי הכי גדול, מחליטה להטיל עוד הוצאות על מעסיקים, שתכניס מדינת ישראל את היד לכיס ותשלם למעסיקים.

עומר ינקלביץ': או שאנחנו מעודדים אנשים לצאת לעבוד או שלא.

עומר ינקלביץ': זה אינטרס של החברה הישראלית.

עודד פורר: ואם אתה רוצה, כדי שהם ילמדו בכולל וזה חשוב לך – ואתה יודע לממן להם את הלימודים בכולל – תעביר את התקציב הזה גם למעסיק, כפיצוי על זמן שמישהו לומד בכולל והוא צריך לתת ימי מחלה.

יצחק פינדרוס: כל מעסיק שלוקח אישה חרדית – – – אוי, תפסיק.

עודד פורר: אני אומר דבר מאוד פשוט, אני אומר דבר מאוד פשוט.

עודד פורר: חברים, כשאתם רוצים לבוא למעסיקים הפרטיים, וטוב שאתם החלטתם, ונניח שזה נכון – אני יכול להתווכח איתכם גם על השימושים מתי אנחנו כן צריכים לתת את החופש הזה; לא בכל מחיר נותנים את החופש הזה.

עודד פורר: כשקבעו על אולפן לעולים – זה אולפן לעולים כדי שהעולה יוכל לצאת לעבודה.

עומר ינקלביץ': אתה מדבר על ימי מחלה.

עומר ינקלביץ': זה משהו לגיטימי.

עודד פורר: כשקבעו קורס הכשרה מקצועית זה כדי שאותו אחד שעובר קורס הכשרה מקצועית יצא לעבודה.

עומר ינקלביץ': זה בסיסי.

עומר ינקלביץ': זה בסיסי.

עומר ינקלביץ': אימא שהילד שלה חולה – – –

עודד פורר: פה אנחנו הולכים ונותנים הטבה למי שלא רק שלא עובד אלא גם לוקח תקציב מהמדינה, ועכשיו ניתן לו עוד הטבה.

עודד פורר: ועל חשבון מי?

עודד פורר: על חשבון האזרח הפרטי, שצריך לתת את הכסף.

עומר ינקלביץ': עודד, אתה רוצה לעודד את האנשים האלה לעבוד, ריבונו של עולם.

עומר ינקלביץ': אתה סותר את עצמך.

עודד פורר: היא נורא מפריעה לי, אדוני היושב-ראש.

משה ארבל: כבוד השרה ינקלביץ', אני מבקש.

עומר ינקלביץ': איך נעודד אנשים לעבוד אם נתקע להם כל הזמן ברגליים ברקסים?

משה ארבל: כבוד השרה ינקלביץ', אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת פורר להשלים את דבריו.

אורנה ברביבאי: – – –

עומר ינקלביץ': איזו מהות?

עומר ינקלביץ': האינטרס הלאומי של החברה הישראלית – – –

משה ארבל: השרה ינקלביץ', אני מבקש.

מיקי לוי: אין בעיה, שהמדינה תשלם.

מיקי לוי: אין בעיה, שהממשלה תשלם.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי.

עודד פורר: גברתי השרה, אני לא יודע אם את השרה ה-34 או השרה ה-33 בממשלה הכי מנופחת בתולדות מדינת ישראל.

עומר ינקלביץ': מה זה משנה?

עומר ינקלביץ': לא צריך – – –

עודד פורר: אני אגיד לך מה זה משנה.

עודד פורר: המשכורת שלך, כמו המשכורת שלי, ב-1 ביולי נכנסה פונקט, בלי שום בעיה.

משה ארבל: אני רק מעדכן שתם הזמן.

משה ארבל: אני רק מאפשר לך להשלים את הדברים.

עודד פורר: לא, לא.

עודד פורר: אני רק מבקש לי להשלים את דבריי כי ממש לא אפשרו לי לדבר פה.

משה ארבל: מאה אחוז.

עודד פורר: המשכורת של אותם מעסיקים תלויה על בלימה.

עודד פורר: הם לא יודעים אם תהיה להם פרנסה מחר בבוקר.

עודד פורר: ועכשיו אני רוצה להסביר לך עוד משהו לגבי אותן נשים חרדיות – את מונעת מהן לבוא לעבודה כי אותו מעסיק פרטי, שיודע שהעניין הזה עולה לו יותר כסף, ישקול פעמיים אם לקחת אותה לעבודה או לא; כי אחרת הוא היה יכול להגיד לה: גברתי, בעלך לומד – – –

עומר ינקלביץ': זה פשוט לא נכון.

עומר ינקלביץ': בגלל ימי המחלה הוא לא ייקח אותה לעבוד?

עומר ינקלביץ': אז בגלל זה שיעבדו בשכר מינימום.

עומר ינקלביץ': אז שיעבדו – – –

עודד פורר: אני לא מנהל איתך דו-שיח.

עודד פורר: את שרה.

עודד פורר: אם את רוצה, תרימי את היד ליושב-ראש, תעלי לפה ותדברי.

עודד פורר: את לא יכולה לנהל איתי דו-שיח.

עודד פורר: ואני מציע גם שתקשיבי כי לא כל האמת נמצאת אצלך.

עודד פורר: ולפעמים בן אדם קם בבוקר, לובש שכפ"ץ כדי להביא עבודה לעסק שלו ולא יודע איך הוא ישלם שכר לעובדים שלו – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, נא לסכם.

עודד פורר: – – ובאים עכשיו ומחליטים להשית עליו עוד הוצאות.

משה ארבל: נא לסכם.

עודד פורר: אז אם אתם – ואני אומר את זה ליושב-ראש ועדת הכספים, כי התקציב יבוא אליך: אם אתה רוצה להשית עוד הוצאות, ואתה רוצה שאנחנו נתמוך בחוק הזה, ואתם חושבים, ומדינת ישראל חושבת, שזה חשוב, תתכבד מדינת ישראל ותפצה את המעסיקים – – –

משה ארבל: תודה רבה.

עודד פורר: כשזה מדינת ישראל – גם ככה אנחנו כאזרחים משלמים את המיסים האלה.

עודד פורר: כשזה המעסיק הפרטי – תפצו אותם.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת הרב גפני, תרצה להשיב?

משה ארבל: לשיקולך.

משה ארבל: עומדות לרשותך שלוש דקות מלאות.

יוליה מלינובסקי: – – – החוק הזה יחול – – – או לא, או שרק – – – תורה – – –

קריאות: – – –

משה גפני: לא להאמין.

קריאות: – – –

קריאה: – – – זכויות פנסיה – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

משה ארבל: חברת הכנסת מלינובסקי, השרה ינקלביץ', אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת גפני.

קריאות: – – –

משה גפני: אדוני – – –

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת מרגי, אני מבקש לא לצעוק מהיציע.

משה ארבל: תודה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – –

יעקב מרגי: זה לא יציע, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני, זה לא יציע.

משה גפני: – – החוק מדבר – – –

משה ארבל: קל וחומר במליאה.

עודד פורר: אני אשמח אם תספר לי – – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

קריאות: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

משה ארבל: בבקשה להוציא אותו.

משה ארבל: שיחזור להצבעה.

עודד פורר: – – – לקשישים ולקשישות.

עודד פורר: תתבייש לך.

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, תצא החוצה.

משה ארבל: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו הסכמנו ל-40 מיליארד – – –

משה ארבל: חבר הכנסת מרגי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

עודד פורר: – – – אחרי שהשרה יושבת פה ולא – – – משפט, אתה מוציא אותי מהאולם – –

משה ארבל: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, חבר הכנסת מרגי.

עודד פורר: – – אתה לא מתבייש?

משה ארבל: לא.

משה ארבל: תצא החוצה.

משה ארבל: תחזור להצבעה.

עודד פורר: היא יושבת ולא נותנת לי להוציא מילה כשאני על הדוכן – אתה מוציא אותי מהאולם?

עודד פורר: תתבייש לך.

משה ארבל: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

עודד פורר: איפה ואיפה אתם נוהגים.

עודד פורר: הכי קל להכניס את היד לכיס של האזרח.

עודד פורר: הכי קל.

משה ארבל: אני מבקש ממך לצאת החוצה.

עודד פורר: תתביישו לכם.

קריאות: – – –

עודד פורר: אתה תתבייש, ואתה תתבייש.

עודד פורר: בושה.

עודד פורר: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

עודד פורר: בושה וחרפה.

עודד פורר: אתה לא תגיד על הפנסיות.

עודד פורר: תתבייש לך.

משה ארבל: חבר הכנסת מרגי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

משה ארבל: (חבר הכנסת עודד פורר יוצא מאולם המליאה).

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כדי שלא תהיה אי-הבנה, אני מדבר על כל המקרים בהצעת החוק – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אני מדבר על כל המקרים שבהם שני בני הזוג אינם יכולים לבוא לשמור על הילד מכיוון שאו שאחד מבני הזוג עובד או שאחד מבני הזוג נמצא במערכת מוכרת שמחייבת את המדינה; כאשר אדם לומד באוניברסיטה, כאשר בן אדם נמצא באולפן לעולים חדשים – כל הנושא הזה.

משה גפני: והכנסנו את העניין, שגם מוכר על ידי המדינה, של כולל, יום שלם.

משה גפני: אני לא חשבתי – – –

אלעזר שטרן: גפני, אני מתפלא עליך – – –

משה גפני: אני לא חשבתי – – –

אלעזר שטרן: תגיד גם בישיבה – – –

משה ארבל: אני מבקש בלי קריאות ביניים.

משה ארבל: תודה.

משה גפני: אני לא חשבתי – –

אלעזר שטרן: תגיד.

משה גפני: – – שיקרה דבר כזה.

משה גפני: אני רוצה רק להגיד לכם: נער הייתי, וגם הייתי בהרבה הצעות חוק.

משה גפני: הכנסת התקדמה בעניין הזה באופן דרמטי – לדאוג, בסופו של דבר, שאישה תוכל לצאת לעבוד, ושלא יהיו מניעים או מפריעים, ולא רק בשירות המדינה.

יוליה מלינובסקי: – – – בבית – – –

משה ארבל: אני מבקש בלי קריאות ביניים.

משה גפני: אני לא שומע אותך.

יוליה מלינובסקי: – – –

משה ארבל: חברת הכנסת מלינובסקי, אני מבקש בלי קריאות ביניים.

עומר ינקלביץ': – – –

משה גפני: אני יודע שאת נגד נשים, במיוחד אם הן נשים של אברכים.

קריאות: – – –

משה ארבל: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה גפני: אני לא זוכר – – –

משה ארבל: השרה עומר ינקלביץ', אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה ארבל: בבקשה, מספיק עם זה.

משה גפני: אני לא מכיר ולא זוכר מקרה אחד בעשר השנים האחרונות כאן בכנסת שלא הייתה תמיכה מקיר לקיר כאשר היה מדובר, במישרין או בעקיפין, בלעודד נשים לצאת לעבודה.

משה גפני: על זה החוק מדבר.

משה גפני: בסופו של דבר, המציאות בחוק הזה – – –

עומר ינקלביץ': – – – אוכלוסיות מודרות, שקשה להן – – –

משה ארבל: אני מבקש בלי קריאות ביניים.

משה גפני: המציאות בחוק הזה אומרת שאישה תוכל לצאת לעבודה ללא הפרעה.

משה גפני: אחד מהדברים – –

יוליה מלינובסקי: – – – היא צריכה ללכת – – –

עומר ינקלביץ': – – –

משה גפני: – – שחשוב לאישה שיוצאת לעבודה הוא שכאשר הילד שלה יהיה חולה יהיה מי שיוכל לשמור עליו.

קריאות: – – –

משה גפני: החוק מדבר על עידוד נשים לעבוד, ואם מישהו רוצה להצביע נגד נשים בגלל שיש שם גם כולל יום שלם, שיצביע.

יוליה מלינובסקי: – – – זה נגד – – –

עומר ינקלביץ': – – –

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

קריאות: – – –

משה ארבל: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת פורר לשוב למליאה לטובת ההצבעה.

עומר ינקלביץ': אני יכולה להגיב דקה מהמיקרופון?

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה.

עודד פורר: אני עולה מלמעלה.

משה ארבל: אם תרצה להצביע מכאן, אתה גם יכול.

עודד פורר: אני רוצה להצביע מלמעלה.

משה ארבל: מאה אחוז.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התש"ף–2020, של חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה בעוד רגעים ספורים, כדי שחבר הכנסת פורר יוכל להצביע ממקומו.

קריאות: – – –

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: בבקשה.

משה ארבל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 58 נגד – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התש"ף

משה ארבל: –2020, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קריאות: – –

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הן 58 בעד, 14 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את חברת הכנסת השרה אורלי לוי אבקסיס כתומכת בהצעת החוק, וכן את חברת הכנסת שרן השכל כתומכת, ואת חבר הכנסת סגן השר יואב בן צור כתומך.

משה ארבל: ואשר על כן, 61 בעד, 14 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/24/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: הצעת חוק דיני העבודה (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מתן כהנא.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שלי היא הצעת חוק עם הרבה סעיפים, אבל הסעיף הכי חשוב בה הוא הסעיף שמחייב בוררות חובה בסכסוכים בשירותים חיוניים, כלומר איסור שביתה בשירותים חיוניים.

משה ארבל: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת כהנא להציג את הצעת החוק ולשמור על השקט באולם המליאה, לרבות ביציע.

משה ארבל: תודה רבה.

מתן כהנא: השרה חוטובלי, אחר כך את תבקשי ממני קיזוז, נכון?

מתן כהנא: לפחות תקשיבי.

מתן כהנא: רבים שואלים אותי למה צריך חוק כזה בעת הזו, הרי בקושי יש כאן שביתות.

מתן כהנא: אז דבר ראשון, זה לא נכון.

מתן כהנא: לפי נתוני ה-OECD, ביחס ל-1,000 עובדים אנחנו במקום רביעי בעולם בשביתות – לא מקום מכובד כל כך; אבל התשובה שאני נותן למי ששואל אותי את זה היא כמה פעמים השתמשו בעולם בפצצות אטום.

מתן כהנא: ואני אומר שכשיש לך פצצת אטום, כשיש לך את נשק יום הדין, אתה לא צריך להשתמש בו.

מתן כהנא: ולכן, כשיושב-ראש הוועד של רשות שדות התעופה אומר: אין מה לריב איתם, הרי בסוף הם תמיד מקבלים את מה שהם רוצים – אני אומר:

מתן כהנא: הוא צודק; הוא יודע על מה הוא מדבר, כי יש להם את נשק יום הדין; יש להם את השלטר ויש להם את היכולת לשבות.

משה ארבל: חבר הכנסת רזבוזוב, אולי תשתכנע.

יואל רזבוזוב: אני כמעט משוכנע.

משה ארבל: משוכנע?

משה ארבל: אני מבקש רק לאפשר – – –

מתן כהנא: כי כשההסתדרות תחליט, לא יהיה לנו חשמל.

מתן כהנא: וכשההסתדרות תחליט, אנחנו לא נוכל להיכנס לארץ ולצאת ממנה.

מתן כהנא: וכשההסתדרות תחליט, לא יהיו לנו יבוא ויצוא דרך נמלי הים.

מתן כהנא: וכשההסתדרות תחליט, אף אחד מאיתנו לא ייסע ברכבת.

מתן כהנא: אני שואל אתכם, מישהו יכול להסביר לי למה עובד בחברת שלטר מרוויח פי 2.5 מהשכר הממוצע במשק?

מתן כהנא: מה, עובדים בחברת שלטר כל כך הרבה יותר טובים משאר העובדים במשק?

מתן כהנא: למה עובד בחברת שלטר מרוויח 40% יותר מאשר עובד באותו מקצוע בחברה שאינה חברת שלטר?

מתן כהנא: ולמה 200 עובדים בנמל חיפה קיבלו חצי מיליארד שקל פרוטקשן, פיצויים, מעבר למה שמגיע להם, כדי להואיל בטובם להסכים שיפתחו עוד נמל?

מתן כהנא: אתם יודעים מה אפשר לעשות בחצי מיליארד שקלים?

מתן כהנא: בחצי מיליארד שקלים אפשר לבנות 650 כיתות; בחצי מיליארד שקלים אפשר לקנות 72 קרונות חדשים לרכבת.

מתן כהנא: מישהו יכול להסביר לי איך הגענו למצב שבו בחברת חשמל היו 3,000 עובדים באבטלה סמויה, בשכר ממוצע של 28,000 שקלים לאחד?

מתן כהנא: וזה על פי נתונים של ועדת הרפורמה הממשלתית שבדקה את זה.

מתן כהנא: מישהו יכול להסביר לי למה בנמלים היו 300 עובדים באבטלה סמויה, בשכר ממוצע של 31,000 שקלים?

מתן כהנא: מישהו יכול להסביר לי איך נהג אוטובוס בחברת חשמל הרוויח 61,000 שקלים?

מתן כהנא: מישהו יכול להסביר לי איך מנופאי בנמל אשדוד קיבל 60,000 שקלים?

מתן כהנא: מה, הם עובדים יותר קשה מאלוף בצה"ל?

מתן כהנא: יש להם יותר אחריות משר בממשלה?

מתן כהנא: הם מטיסים מעבורת חלל?

מתן כהנא: חברים, אסטרונאוט בנאס"א מקבל בין 19,000 שקלים בחודש ל-47,000 שקלים בחודש – אסטרונאוט בנאס"א.

מתן כהנא: מה, המנופאי בנמל אשדוד עושה עבודה יותר קשה מאסטרונאוט בנאס"א?

מתן כהנא: ומישהו מוכן להסביר לי איך, למען השם, ועד הכבאים כבר שלוש שנים מונע מלוחמי האש האמיצים שלנו להתאמן, ולאחרונה, בתמיכת ההסתדרות, הם לא מטפלים ברכבים שלהם, ובשביל מה – בשביל שנת צוהריים של הוועד?

מתן כהנא: בשביל רכב יוקרה ליושב-ראש הוועד?

מתן כהנא: אז אני אסביר לכם למה, זה קל: כי פשוט הם יכולים, כי יש להם את נשק יום הדין.

מתן כהנא: יש להם שלטר והם יכולים לשבות.

מתן כהנא: ואת זה החוק שלי בא לתקן.

מתן כהנא: ואני שואל: איפה בנימין נתניהו, שלפני שלוש שנים אמר: "יודעים איך אפשר להשיג צמיחה של 5%?

מתן כהנא: יש רק דרך אחת.

מתן כהנא: חוק בוררות חובה" – איפה הוא, נתניהו?

מתן כהנא: ואני שואל: איפה ישראל כץ, שרק לפני שנה וחודשיים אמר: "סיכמתי אתמול עם ראש הממשלה על קידום חוק בוררות חובה – – – חוק שאוסר על שביתות בשירותים חיוניים"?

מתן כהנא: ואני שואל: איפה ישראל כץ שאמר "נחייב כל מפלגה בקואליציה לתמוך בחוק הזה"?

מתן כהנא: ונראה איך יצביע ישראל כץ, שאמר: העיצומים הפראיים, והגיבוי החמור, והתמיכה של ניסנקורן וחבריו בהסתדרות, מחייבים את חקיקת החוק זה.

מתן כהנא: החוק הזה, דווקא עכשיו, קריטי למדינת ישראל.

מתן כהנא: אנחנו בהתחלה של ההתחלה של משבר הקורונה, וכבר עכשיו אנחנו שומעים את קריאות הקרב של ההסתדרות.

מתן כהנא: חבריי חברי הכנסת, מי שבעד להפסיק את הפרוטקשן שהמדינה משלמת להסתדרות – שיצביע בעד.

מתן כהנא: מי שנמאס לו שהאגודה העות'מאנית יכולה לכפות את עצמה על עובדים שלא רוצים אותה – שיצביע בעד.

מתן כהנא: מי שנמאס לו שמנופאי ונהג בחברות השלטר מרוויחים מעל 60,000 שקל בחודש – שיצביע בעד.

מתן כהנא: מי שמבין שבעת הזו מדינת ישראל חייבת חוק שירסן את ההסתדרות – שיצביע בעד.

מתן כהנא: מי שרוצה שלוחמי האש האמיצים שלנו יחזרו להתאמן – שיצביע בעד.

מתן כהנא: חבריי מהליכוד, איפה החמלה שלכם?

מתן כהנא: איפה האכפתיות שלכם לאזרחי ישראל?

מתן כהנא: איפה החברתיות שלכם?

מתן כהנא: חבריי מהליכוד, איפה המדיניות הכלכלית שלכם?

מתן כהנא: כל מי שישראל חשובה לו, כל מי שאזרחי ישראל חשובים לו, כל מי שאזרחי ישראל חשובים לו ולא קומץ של עובדי דור א' בחברות השלטר של ההסתדרות, כל מי שהוא חברתי אמיתי, כל מי שמבין שבעת הזו של הקורונה חייבים חוק שירסן את ההסתדרות – חייב להצביע בעד החוק הזה.

מתן כהנא: תודה.

יעקב מרגי: מתן, רק תאמר לנו בבקשה מה דעתך על עבודה מאורגנת.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מתן כהנא.

משה ארבל: על הצעת חוק – –

עופר כסיף: מרגי, ארגוני העובדים הם אויב.

משה ארבל: – – דיני עבודה (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: גם לרשותך, אדוני, עשר דקות.

משה ארבל: התבקשתי לציין גם את לוחות הזמנים בתשובה – עשר דקות.

משה ארבל: אני מבקש לעמוד בלוחות הזמנים.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: בכבוד, אדוני, עשר דקות.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מטרת החוק היא להסדיר מחדש את היחסים שבין ארגוני עובדים לבין מעסיקים ובין עובדים לארגוני עובדים באופן שיאזן ביניהם ויביא להוגנות, אחריות, ושמירה על זכויות הפרט, וזאת בדגש על שמירת האינטרס הציבורי.

משולם נהרי: הצעת החוק, שטומנת בחובה תיקונים משמעותיים ביותר בעולם דיני העבודה, עלולה להפר את האיזון ביחסי העבודה במשק ואף עלולה להוביל בחלק מהתיקונים לפגיעה ישירה בעובדים, בכוח המיקוח שלהם וביציגות שלהם, על ידי צמצום הנושאים שמהווים נושאים לסכסוך עבודה.

משולם נהרי: בכל הנוגע – מה הרעש הזה שם?

משולם נהרי: בכל הנוגע לזכות השביתה, כאשר בתי המשפט נדרשים לקבוע אילו פעולות מחאה עונות על הגדרת שביתה מוגנת הם מבחינים בין שלוש שביתות שונות במהותן, במשמעותן ובתוצאה המשפטית המחייבת לגבי כל אחת מהן: שביתה כללית, פוליטית ומעין-פוליטית – בג"ץ 1074/93 היועץ המשפטי לממשלה ובזק נ' בית הדין הארצי לעבודה: "שביתה כללית עניינה שביתה המכוונת בדרך כלל כנגד המעסיק המבקש לפגוע בזכויות העובדים, או המסרב לשפר תנאי עבודתם, שביתה שאפשר שתהיה מכוונת גם כנגד הריבון כשזה פועל במעמדו כמעביד – – –".

משולם נהרי: שביתה כזאת מקובלת כשביתה לגיטימית.

משולם נהרי: שביתה פוליטית טהורה מכוונת כנגד הריבון לא במעמדו כמעסיק, אלא כמי שמופקד על קביעת מדיניות כלכלית כוללת, שאינה מקובלת על ציבור עובדים הסובר כי מדיניות כזו תצר צעדיהם ותפגע ביכולתם להתמודד עם קביעת זכויותיהם כעובדים.

משולם נהרי: זוהי שביתה הנחשבת לא לגיטימית, באשר היא מבקשת לערער את סמכותו של הריבון לקבוע מדיניות כלכלית בראייה רחבה של טובת הציבור – – –".

משולם נהרי: השביתה המעין-פוליטית הנמצאת בתווך: מדובר באותם מקרים "שבהם שובתים העובדים בנושא שאינו קשור ישירות לתנאי עבודתם במובן הצר אך משפיע עליהם באופן ישיר.

משולם נהרי: כך, כאשר יצביע מבחן המטרה העיקרית על קיום השפעה ישירה על זכויות העובדים, גם אם שובתים הם כנגד הריבון, יתייצב בבית הדין לעבודה" ויכתיר את שביתתם כמעין-פוליטית, אשר תזכה את העובדים בזכות לשבות שביתת מחאה קצרה בלבד.

מתן כהנא: אדוני, כל מה שאתה אומר תומך בלהצביע בעד החוק.

משולם נהרי: סוף דבר – הכול נשמע, ומי שיש לו סבלנות רק מרוויח, והפזיזות מן השטן.

מתן כהנא: ועל ראש הגנב בוער הכובע.

משולם נהרי: הצעת החוק מסווגת מראש את סוג השביתה, מבלי שנבחנת ההשפעה בכל מקרה קונקרטי על זכויות העובדים ותנאי העבודה שלהם במקום העבודה, במקום להותיר לבית הדין לערוך את האיזונים הדקים בין סוגיית השביתות והמשמעויות שלהן, כפי שנעשה כיום.

משולם נהרי: הוראות הצעת החוק בעניין זכות השביתה פוגעות בחופש ההתארגנות ובחירותם של העובדים לשבות.

משולם נהרי: ההצעה מקנה לכנסת סמכות לכפות על הצדדים לסכסוך עבודה הליך בוררות.

משולם נהרי: בחוק הקיים כיום יש הלימה דומה, סעיף 37ה, שמפנה לתוספת לחוק, ושם נקבע כי הסכסוך יבורר על פי בקשת אחד הצדדים בוועדה פריטטית של נציגי הצדדים.

משולם נהרי: עד כאן אתה מסכים איתי?

מתן כהנא: בסך הכול בכיוון.

משולם נהרי: בכיוון, יפה.

משולם נהרי: לעניין התיקון בחוק הגנת השכר, חשוב לציין כי גובה דמי הטיפול כבר מוסדר בתקנות (מקסימום דמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשמ"ח–1988.

משולם נהרי: בנוסף, ההצעה מבטלת התייעצות עם הארגונים הרלוונטיים ובכך פוגעת באופן חקיקת דיני העבודה, ובשיח בין הצדדים הרלוונטיים בטרם גיבוש חקיקה.

משולם נהרי: בתיקון חוק הודעה מוקדמת, הסעיף שבו הוצע לאפשר למעסיק לפטר עובד משיקולים של אי-התאמה או צמצום מבלי שניתן יהיה לבקש סעדים מבית הדין, מניעה או עיכוב, עלול להקשות על העובד לטעון טענות לאפליה ולפיטורים שלא כדין.

משולם נהרי: בנוסף, כיום מעסיק מחויב לשלם חודש הודעה מוקדמת בעד שנת עבודה של העובד.

משולם נהרי: תכלית ההודעה היא לאפשר לעובד לחפש עבודה ולאפשר לו זמן התארגנות כשהוא עדיין עובד ומקבל משכורת.

משולם נהרי: תכלית זו אינה מתייתרת גם במצב שבו המעסיק מצא לאחר תקופה ארוכה שיש אי-התאמה או שיש פיטורי צמצום, ולא ברור למה העובד צריך להיפגע ולקבל רק מחצית חודש.

משולם נהרי: בתיקון חוק הסכמים קיבוציים, התשי"ז–1957, ישנו סעיף המטיל אחריות פלילית על ארגונים שיחייבו בדמי טיפול בניגוד להסכמת העובד.

משולם נהרי: סעיף זה פוגע בחופש ההתארגנות, וכן נוגד את האמנות הבין-לאומיות המגינות על חופש ההתאגדות – אמנה מס' 87 – –

מתן כהנא: זה מקובל בהרבה מדינות בעולם.

משה ארבל: חבר הכנסת מתן כהנא, יתאפשר לך אחר כך לעלות לשלוש דקות להביע את עמדתך.

משה ארבל: לא להפריע.

משולם נהרי: – – בדבר חופש ההתאגדות והגנת הזכות להתארגן, שנחתמה בחודש יולי 1948 ואושררה ב-28 בינואר 1957.

משולם נהרי: ועדת השרים שדנה בנושא החליטה לדחות בשלושה חודשים את הדיון בנושא – ואם אדוני ימתין ייתכן שיצליח גם לשכנע אותם.

משולם נהרי: עד אז, הממשלה מתנגדת.

משולם נהרי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי.

משה ארבל: לבקשת חבר הכנסת מתן כהנא, המציע, יעלה ויבוא.

משה ארבל: לאדוני עד שלוש דקות.

מתן כהנא: רגע, אל תתחיל.

משה ארבל: אנחנו ניתן לך אותן במלואן ונקשיב בקשב רב גם כן.

משה ארבל: בבקשה.

מתן כהנא: חבריי חברי הכנסת, חוק בוררות חובה, חוק למניעת שביתות בשירותים חיוניים, יעשה סוף לבריונות של ההסתדרות וועדי השלטר.

מתן כהנא: החוק הזה ישחרר את אזרחי ישראל אחת ולתמיד מגחמותיהם של האגודות העות'מאניות – –

עופר כסיף: מול האסירים – – –

מתן כהנא: – – והחוק הזה ישחרר את המשק מלפיתת הסוציאליזם ויאפשר לכלכלה לצמוח.

מתן כהנא: ואני פה שואל את חבריי מהליכוד – מיקי מכלוף זוהר, איך אתה תצביע על החוק, כשבנימין נתניהו אמר שזו הדרך להשיג צמיחה של 5% במשק?

מתן כהנא: ואני שואל את חברי מהליכוד ניר ברקת: איך אתה תצביע על החוק שישראל כץ, שר האוצר, אמר שצריכים לחייב את כל חברי הקואליציה להצביע בעד החוק הזה?

מתן כהנא: ואני שואל את חברי גדעון סער – – –

גדעון סער: הוא לא מחויב – – –

מתן כהנא: אני שואל את חברי גדעון סער – אני אומר לך, גדעון סער: אם אתה רוצה להפסיק את הפרוטקשן שמדינת ישראל משלמת להסתדרות, תצביע בעד.

גדעון סער: תצטרפו לממשלה.

מתן כהנא: ואני אומר – מי פה עוד מהליכוד?

גדעון סער: תצטרפו לממשלה.

מתן כהנא: ואני אומר לחברי השר אוחנה: אם נמאס לך מהאגודות העות'מאניות, נמאס לך שהן כופות את עצמן על עובדים שלא רוצים אותן, תצביע בעד.

מתן כהנא: מי עוד פה?

מתן כהנא: ואני אומר לשרה גילה גמליאל: אם נמאס לך שנהגי אוטובוס בחברת חשמל ומנופאים בנמל חיפה מרוויחים יותר מאסטרונאוטים בנאס"א, תצביעי בעד.

מתן כהנא: אני קורא מפה לכל חבריי בליכוד, ואני שואל אתכם: איפה החמלה שלכם על אזרחי ישראל?

מתן כהנא: אני שואל פה את חבריי מהליכוד: איפה הדרך הכלכלית שלכם?

מתן כהנא: כל מי שמדינת ישראל חשובה לו, כל מי שנמאס לו שההסתדרות כופה את עצמה עלינו, כל מי שמבין שבעת הזו הדרך להתמודד עם הקורונה זה לרסן את ההסתדרות, חייב להצביע בעד החוק הזה.

מתן כהנא: תודה רבה.

מתן כהנא: נעבור להצבעה שמית.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מתן כהנא.

משה ארבל: אנחנו, לבקשת 20 חברי כנסת, נקיים הצבעה שמית על הצעת חוק דיני העבודה (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מתן כהנא.

משה ארבל: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד יואב בן צור – אינו נוכח אורנה ברביבאי – נגד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – אינו נוכח אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – נגד הילה וזאן – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – נגד אליהו חסיד – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – נגד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – בעד ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – אינה נוכחת תהלה פרידמן – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת עינב קאבלה – נגד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – נגד

משה ארבל: מזכירת הכנסת תקרא פעם שנייה את שמות חברי הכנסת שלא נכחו ומעוניינים להצביע, כמובן מוזמנים להגיע לאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת דוד אמסלם – אינו נוכח יואב בן צור – נגד קרן ברק – אינה נוכחת יאיר גולן – נגד מאי גולן – נגד יואב גלנט – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח עוזי דיין – אינו נוכח צבי האוזר – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – בעד אורלי פרומן – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת יואב קיש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

משה ארבל: ישנם חברי כנסת שעדיין לא הצביעו ומעוניינים להצביע?

משה ארבל: לא.

משה ארבל: אשר על כן, תמה ההצבעה.

משה ארבל: מזכירת הכנסת תספור ותקריא את תוצאות ההצבעה.

משה ארבל: ובכן, תוצאות ההצבעה על הצעת חוק דיני עבודה (תיקוני חקיקה), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חבר הכנסת מתן כהנא, הן 64 מתנגדים, עשרה תומכים.

משה ארבל: הצעת החוק לא התקבלה.

קריאה: כמה מתנגדים?

משה ארבל: 64 מתנגדים, עשרה תומכים.

משה ארבל: הצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: [הצעת חוק פ/800/23; נספחות.

משה ארבל: ]

משה ארבל: אני עובר להצעת החוק הבאה בסדר-היום: הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון – ביטול החוק), התש"ף

משה ארבל: –2020, של חברי הכנסת אנטאנס שחאדה, סמי אבו שחאדה והיבה יזבק.

משה ארבל: ינמק חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

משה ארבל: יעלה ויבוא.

משה ארבל: לרשותך, אדוני, עשר דקות, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ההצעה שמוגשת, הצעת החוק שבה אני מציע בעצם לבטל את התיקון לחוק, או את תיקון מס' 4 לחוק הרשות לפיתוח הנגב – אם כי כל החוק הזה צריך ביטול ועדכון כדי שישרת לאמיתו של דבר את התושבים ותושבי הנגב.

אנטאנס שחאדה: לשרת אותם – לתת להם אפשרות להתפתח, להקים יישובים ולהתפתח ולספק תשתיות בסיסיות לכל יישובי או תושבי הדרום, בעיקר התושבים הבדואים, שכל השירותים הללו נגזלו מהם, אפילו ממה שנשאר מהקרקעות והאדמות רוצים לנשל אותם.

אנטאנס שחאדה: ותראו איזה פלא, כל התשתיות הלאומיות – אנחנו מדברים על תשתיות גז, תשתיות רכבת – יעברו דווקא בכפרים הלא-מוכרים והמוכרים של הבדואים בנגב.

אנטאנס שחאדה: לענייננו, החוק הזה הוא תיקון, יש פה עוול ויש פה כדי אפליה וטובות הנאה לאוכלוסייה מצומצמת ביותר, פעם ראשונה על חשבון כלל הציבור, ערבים ויהודים באזור, אבל גם ביתר שאת כלפי האזרחים מהאוכלוסייה הבדואית בנגב.

אנטאנס שחאדה: לפי התיקון – נחזור לדברי ההסבר שהוגשו בשנת 2017 עם תיקון החוק ותקשיבו למילים, תקשיבו לניסוח שהוצע בחוק, אדוני היושב-ראש.

אנטאנס שחאדה: תיקון מס' 4 האמור הוא תיקון שהסדיר בשנת 2010 את מעמדן של חוות הבודדים בנגב.

אנטאנס שחאדה: חוות הבודדים, למי שלא יודע, זה חוות שמשתרעות על מאות דונמים, עשרות דונמים, למשפחה אחת בלבד.

אנטאנס שחאדה: כשמה כן היא, חוות בודד, בודד המשתלט על עשרות דונמים ועושה כראות עיניו באזור הזה.

אנטאנס שחאדה: אחר כך, אחרי שהשתלטו על הקרקע, המדינה באה והסדירה את ההשתלטות.

אנטאנס שחאדה: בלשון החוק, אותן חוות בודדים הן מיזמים חקלאיים-תיירותיים משולבים, בין היתר אפשר החוק את המשך קיומן של חוות בודדים, שהיו קיימות ערב כניסתו לתוקף של התיקון.

אנטאנס שחאדה: לגבי אותם מיזמים קיימים, נקבעו במסגרת תיקון מס' 4 הוראות מעבר, שלפיהן הוקמה ועדה בין-משרדית המוסמכת להמליץ לשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל – קרי ייהוד הנגב והגליל – לאשר את המשך פעולתן.

אנטאנס שחאדה: המדינה באה כדי לספק אמצעים לאותו גזל אדמות, לאותה השתלטות על אדמות, והקימה מנגנונים כדי להכשיר את ההשתלטות על הקרקע ולהקל את אישורן.

אנטאנס שחאדה: לשם כך יש המלצה לשר.

אנטאנס שחאדה: בין התנאים שבוחנת הוועדה הבין-משרדית לשם המלצה לשר על אישור מיזם קיים: האם המיזם הוקם או פעל בתמיכה ובסיוע של משרדי הממשלה?

אנטאנס שחאדה: זאת אומרת, האם ההשתלטות הייתה באמצעות עזרה ממשרדי הממשלה?

אנטאנס שחאדה: בתיקון האמור משנת 2010 נקבע כי לצורך מתן המלצה אם לאשר את המשך קיום המיזם תבחן הוועדה הבין-משרדית גם את מידת ההיתכנות התכנונית.

אנטאנס שחאדה: בכל זאת רצו, בכל זאת חשבו שאולי המיזם אינו מתיישב עם תוכניות פיתוח או תכנון קיים באזור ולכן רצו לבדוק היתכנות תכנונית של המיזם.

אנטאנס שחאדה: לאחר שניתן אישור של השר, השלב הבא לפי החוק הוא מתן זכויות בקרקע.

אנטאנס שחאדה: אחר כך נותנים זכות בקרקע.

אנטאנס שחאדה: זאת אומרת, מקילים את שלב התכנון, נותנים להם שנים – שנתיים, שלוש – כדי לתכנן ואחר כך עוזרים להם בהסדרת הבעלות על הקרקע, הסדרת ההשתלטות.

אנטאנס שחאדה: לעומת זאת, אם נשווה את יחס המדינה, אותן רשויות תכנון, אותם משרדים, אותם משרדי ממשלה, כאשר מדובר על אלפי תושבים בדואים בנגב, התהליך הפוך לגמרי: קודם הורסים, קודם מגרשים, קודם שוללים, קודם לא מספקים תשתיות ושירותי מים, חשמל, שירותים – צרכים בסיסיים שאינם מסופקים לאזרחים – אחר כך אומרים להם: בואו נבדוק, בוא נתכנן ובואו תבקשו אישורים.

אנטאנס שחאדה: אבל תראו איזה פלא, בדברי ההסבר של התיקון ב-2017, תקשיבו מה כתוב שם: מאז שנחקק תיקון מס' 4 בשנת 2010 נתקלו בעלי החוות, איזה מסכנים, שהגישו בקשות לקבלת אישור השר להמשך הפעלת החוות בקשיים שונים ביישום החוק – כאילו, כל ההקלות שסופקו להם, כל התנאים המקילים, זירוז תהליכי תכנון וזירוז בעלות על הקרקע, זה לא מספיק – בין היתר עקב פרשנות מצמצמת שניתנה למונח "היתכנות תכנונית".

אנטאנס שחאדה: זאת אומרת, הם פתאום הבינו שיכול להיות שתהיה סתירה בין תוכניות קיימות לבין אותה השתלטות על הקרקע של, לפעמים, אלפי דונמים – – –

סעיד אלחרומי: אז עקפו את מינהל התכנון.

אנטאנס שחאדה: בדיוק, בדיוק.

אנטאנס שחאדה: היתכנות תכנונית הייתה מכשול, אמרו, אוקיי, נסיר גם את המכשול הזה מדרכם של אותם "יזמים", במירכאות, שהשתלטו על הקרקע.

אנטאנס שחאדה: ואתם יודעים למה המדינה מעודדת אותם?

אנטאנס שחאדה: כי זה המשך לאותו רציונל, לאותה מנטליות של השתלטות על קרקע ערבית עכשיו גם בנגב, ולאותה מנטליות ואותם יעדים של הממשלה להצר ולהגביל את האפשרות להתפתחות היישובים הבדואיים בנגב.

אנטאנס שחאדה: אז מה עשו אחר כך?

אנטאנס שחאדה: תקשיבו: בשנת 2017 תוקנו הוראות המעבר שנקבעו בתיקון מס' 4, הוראות המעבר הנוגעות למיזמים הקיימים, ובתיקון החוק נקבע מועד לקבלת החלטה של הוועדה הבין-משרדית כדי לזרז – עוד פעם לזרז – את הטיפול בבקשות.

אנטאנס שחאדה: תחמו – שנתיים.

אנטאנס שחאדה: יש למדינה לעבוד שנתיים כדי לענות ולספק את מבוקשן של חוות הבודדים בנדון.

אנטאנס שחאדה: לפי החוק, על הוועדה הבין-משרדית למסור המלצתה לשר בתוך שנתיים.

אנטאנס שחאדה: ועוד נקבע כי אם לא מסרה הוועדה את המלצתה לשר במועד כאמור – תקשיב, אדוני היושב-ראש – רואים אותה כאילו המליצה לשר לאשר את המיזם.

אנטאנס שחאדה: אתם מבינים מה זה, היא לא חייבת להגיש המלצות, ורואים את זה כך שהיא המליצה לשר לקבל את הבקשה.

אנטאנס שחאדה: עוד נקבע כי הוועדה הבין-משרדית לא תבחן עוד את מידת ההיתכנות התכנונית – כי לפעמים, מה לעשות, יש התנגשות בין פרויקטים ותכנון ארצי לבין היעדים של החווה או של חוואי שהשתלט על הקרקע – וכי כל ההיבטים הנוגעים לדיני התכנון והבנייה ייבחנו על ידי מוסדות התכנון.

אנטאנס שחאדה: דרך אגב, שלשום בוועדת הכלכלה התברר שוועדות התכנון אינן נמצאות בוועדה, ורמ"י – רשות מקרקעי ישראל – אינה חברה בוועדה.

אנטאנס שחאדה: אבל תקשיבו מה עשו: במקום היתכנות תכנונית נקבע כי תבחן הוועדה הבין-משרדית את מידת התאמתו של המיזם לפעילות – זאת עמדה פעילות, עמדה אידיאולוגית – כמיזם חקלאי-תיירותי משולב.

אנטאנס שחאדה: יש עוד הרבה הערות והרבה דוגמות.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חוק זה, חוק הרשות בכללותו – – –

אחמד טיבי: יש שר באולם?

קריאה: שני סגנים מסיעה אחת זה כמו שר.

אחמד טיבי: שני סגנים לא שווה שר.

אנטאנס שחאדה: הייתה שרה, כן.

משה ארבל: אני מבקש לצאת להפסקה בדיוני המליאה עד שייכנס שר לאולם.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: חבר הכנסת שחאדה, אני מזמין אותך לסיים דקה אחרונה של הצגת הצעת החוק.

משה ארבל: ברוך הבא, כבוד השר, אני סמוך ובטוח שבתפקידך הקודם היית נוהג כמותי.

משה ארבל: כבודה של הכנסת יקר גם לליבך.

קריאה: – – –

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אדוני, שתי דקות לרשותך, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אנטאנס שחאדה: לסיכום, חבריי חברי הכנסת, חוק הרשות לפיתוח ולייהוד הנגב – דינו בטל.

אנטאנס שחאדה: חוק זה מפלה הן כלפי כלל האוכלוסייה והן כלפי האוכלוסייה הערבית, הבדואית בנגב.

אנטאנס שחאדה: החוק הכשיר את קיומן של חוות בודדים שנבנו על השתלטות – בעצם השתלטות על הקרקע, ואלה שיזמו את החוק עכשיו רוצים להמשיך במדיניות נוספת כדי להרוס את כלל היישובים הבדואים בנגב.

אנטאנס שחאדה: החוק מבטיח שקרקעות אלה נשארות מחוץ לתחום השוק החופשי, הן מחוץ לתחום קנייה ומכירה בשוק החופשי, כדי להמשיך את השליטה באותן קרקעות, והוא מונע ומגביל כל אפשרות להתפתחות היישובים הבדואים באזור.

אנטאנס שחאדה: ותראו איזה פלא גם כן, רוב החוות, מבחינת תיחום, מתחמות יישובים בדואיים בנגב.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: אני מקווה שחברי הכנסת יפסיקו את העוול הזה ויתמכו בביטול החוק.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: מיותר לומר שחידשתי את ישיבת המליאה – לפרוטוקול, כמובן – מייד עם תחילת דבריו של חבר הכנסת שחאדה.

משה ארבל: ישיב על הצעת החוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון – ביטול החוק), התש"ף

משה ארבל: –2020, סגן השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, כשאתה מעלה את ההצעה, תגיד: מי בעד ייהוד הגליל ומי בעד – – –

משה ארבל: אנחנו מדברים על הנגב, אתה צריך לעקוב.

בצלאל סמוטריץ': על הנגב – – – אותו דבר, אותו שורש.

משה ארבל: עשר דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, במענה על הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4), התש"ף

יואב בן צור: –2020, החוק שמבוקש לבטלו כולל שני חלקים: הראשון הסדרת הקמת מיזמים חקלאיים תיירותיים בנגב; והשני הוראת מעבר – הסדרת מעמד של חוות הבודדים שהוקמו במקומות שונים בנגב באמצעות הקצאות פטורות ממכרז, אשר לאורך השנים חרגו ממטרות החוזה המקורי ונפתחו נגדן הליכי אכיפה והופסקו התמיכות הממשלתיות.

יואב בן צור: שכן – אנטאנס שחאדה, אתה הגשת את הצעת החוק; אם אחמד טיבי לא יפריע לך, תשמע מה אני רוצה לענות.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: נפתחו נגדן הליכי אכיפה והופסקו התמיכות הממשלתיות, שכן מעמדן החוקי בקרקע לא הוסדר, מאחר שרשות מקרקעי ישראל סירבה להאריך את החוזים המקוריים שנחתמו.

יואב בן צור: על כן, ובשל הצורך להגן על אינטרס ההסתמכות של בעלי החוות, נקבעה בחוק הוראה כי רשות מקרקעי ישראל תקנה זכויות בקרקע למי שניהל מיזם חקלאי או תיירותי אשר יהפוך בעקבות ההסדרה למיזם תיירותי משולב.

יואב בן צור: לשם המשך ניהולו, נדרשת המלצת הוועדה בהתאם לתנאים שנקבעו בחוק וכן אישור השר.

יואב בן צור: לנוכח האמור לעיל, ובשל אינטרס ההסתמכות, אנחנו ממליצים להתנגד לחוק, אבל אני רוצה קצת יותר לפרט.

יואב בן צור: חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) כולל שני חלקים: הראשון נועד להסדיר את הקמתם של מיזמים חקלאיים תיירותיים חדשים בנגב באמצעות מתן המלצת הרשות לפיתוח הנגב להקצאת מקרקעין לשם הקמת המיזם, לאחר שקיבל את אישור השר לפיתוח הנגב והגליל והמלצת ועדה בין-משרדית שהוקמה בחוק.

יואב בן צור: השני הוא למעשה הוראת מעבר.

יואב בן צור: זה מה שאמרנו שנועד להסדיר את מעמדן של חוות הבודדים שהוקמו במקומות שונים בנגב.

יואב בן צור: חוות אלו, ברובן הגדול, החלו את דרכן בקרקעות שהוקצו בידי רשות מקרקעי ישראל בפטור ממכרז.

יואב בן צור: לאורך השנים, כמו שאמרתי, הן חרגו מהמטרות שלשמן הוקצו להן אותן קרקעות, ומשכך לא חודשו החוזים.

יואב בן צור: חשוב לציין, כי במהלך פעילותן, חלק מהחוות זכו לתמיכה ממשלתית כזו או אחרת, הן בקבלת מענקים מסוגים שונים והן בהקצאת אמצעי ייצור חקלאיים.

יואב בן צור: עם זאת, ונוכח הפרות החוק שנעשו בחוות לאורך השנים, הורה היועץ המשפטי לממשלה בשנת 2007 על קידום הליכי אכיפה נגדן, במקביל להנחיה שלפיה לא יינתנו עוד תמיכות ממשלתיות לחוות אשר מעמדן החוקי אינו מוסדר בקרקע.

יואב בן צור: בהתאם לכך, רמ"י סירבה להאריך את החוזים המקוריים שנחתמו לגבי המקרקעין, כך שישיבתן של חוות אלה הפכה לבלתי חוקית גם בהיבט של תפיסת הקרקע בתחומי החוזה המקורי.

יואב בן צור: בהוראות מעבר נקבע כי רמ"י תקנה זכויות במקרקעין, למעשה בפטור ממכרז, למי שמנהל מיזם חקלאי או חקלאי-תיירותי בנגב לשם המשך ניהולו.

יואב בן צור: הקניית הזכויות כאמור תיעשה לאחר המלצה של הוועדה וקבלת אישורו של השר, ויהיה ניתן להקנות זכויות למיזם כאמור רק בהתקיימם של כמה תנאים מצטברים, שבהם, בין היתר דרישה לקיומו של חוזה על הקרקע בין בעלי החווה לבין רמ"י שנחתם לפני תחילת החוק, וכן התאמת המיזם לניהול כמיזם חקלאי-תיירותי.

יואב בן צור: מטרת הוראת המעבר הייתה להגן על אינטרס ההסתמכות של בעלי החוות, שהקימו אותן בתמיכה ובעידוד של המדינה, גם אם הייתה זאת חלקית, ככל שישנה הצדקה ואפשרות להגן על אינטרס זה.

יואב בן צור: נציין כי בעת שנחקקה, הוראת המעבר כללה גם דרישה להיתכנות תכנונית לקיומה של החווה במקרקעין שבהם היא נמצאת.

יואב בן צור: בשנת 2017 תוקנה הוראת המעבר כך שהדרישה להיתכנות תכנונית נמחקה ממנה.

יואב בן צור: סטטוס יישום החוק – – –

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השר, שאלה: למה מינהל התכנון לא נכלל בוועדה הבין-משרדית?

סעיד אלחרומי: למה עקפו אותו?

סעיד אלחרומי: הוועדה בין-משרדית – – –

יואב בן צור: עכשיו, כשמינהל התכנון חזר למשרד הפנים והשר לפיתוח הנגב והגליל אחראי גם על מינהל התכנון – הוא גם שר הפנים – אני מאמין שעכשיו מינהל התכנון ייכנס גם בתוך הוועדות הללו.

יואב בן צור: אני מקבל את הערתך, ואנחנו – בעזרת השם.

יואב בן צור: רבותיי, סטטוס יישום החוק עובר לתיקון: ניתן אישור השר מכוח החוק לגבי החוות ברמת הנגב שלגביהן אושרה תוכנית מתאר מחוזית המאפשרת הסדרה של חלקן.

יואב בן צור: תוכניות מפורטות לגביהן אושרו או מצויות בהליכי אישור.

יואב בן צור: החוות בצפון הנגב, אשר בנוגע לרובן המוחלט המצב התכנוני אינו מאפשר את קיומן, נדונו בוועדה לאחר קבלת התיקון לחוק.

יואב בן צור: עד כה העבירה הוועדה המלצה חיובית לגבי מרבית הבקשות שהוגשו לוועדה – לגבי חוות הנגב הצפוני – וכמחצית מהמיזמים אף קיבלו את אישור השר.

יואב בן צור: הצעת החוק מבקשת לבטל את תיקון מס' 4.

יואב בן צור: נוכח המתואר לעיל, לביטול החוק בשלב הזה ישנן שתי השלכות.

יואב בן צור: הראשונה, ביטול ההסדר הקבוע ביחס להמלצות הרשות לפיתוח הנגב ואישור השר לגבי הקמת מיזמים עתידיים.

יואב בן צור: לעניין זה אנחנו סבורים כי יש טעם בביטול ההסדר שנקבע בתיקון מס' 4, אשר קובע הליך בחינה מקצועית ספציפית לצורך הקמתם של מיזמים כאמור.

יואב בן צור: למותר לציין כי מיזמים אלו – ככל שתחליט רמ"י לשווקם – יוקצו בהליך מכרזי פתוח.

יואב בן צור: השנייה, ביטול הוראת מעבר אשר מאפשרת הקצאת מקרקעין למיזמים שהוקמו בעבר.

יואב בן צור: כאמור, הוועדה סיימה לדון והעבירה המלצות ביחס למרבית הבקשות שהוגשו אליה, ואישורי השר ניתנו לגבי חוות דרך היין וכמחצית מחוות הנגב הצפוני.

יואב בן צור: לכן ביטול ההוראה ימנע לכאורה את האפשרות להשלים את התהליך ולהקנות זכויות במקרקעין ללא מכרז למיזמים אשר אושרו בידי השר וטרם חתמו על חוזים עם רשות מקרקעי ישראל.

יואב בן צור: מדובר בעיקר בחוות הנגב הצפוני.

יואב בן צור: לעניין זה אנחנו סבורים שאין הצדקה לביטול ההסדר הקיים וצריך לאפשר את השלמת התהליך שנקבע בחוק.

יואב בן צור: שלא כאמור בדברי ההסבר, אנחנו סבורים כי אין בהכרח קשר בין ההסדר הקיים בתיקון מס' 4 לבין הסדרתם של שימושים אחרים בקרקע באזור הנגב, ולעניין זה קיימים מסלולי הסדרה אחרים.

יואב בן צור: נוכח האמור, אנו סבורים כי יש להתנגד לחוק.

יואב בן צור: הצעה כזאת כבר נדונה בעבר, וגם היא נדחתה.

אנטאנס שחאדה: – – –

יואב בן צור: ולכן, אדוני חבר הכנסת שחאדה, יכול להיות שיש בחלק מהדברים שלך דברים של טעם, ועליהם נדבר בהזדמנות אחרת.

יואב בן צור: אבל עכשיו אנחנו מבקשים מחברי הכנסת להתנגד לחוק.

יואב בן צור: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

משה ארבל: המציע מבקש להתנגד, ועל כן עומדות לרשות שלוש דקות.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

אנטאנס שחאדה: כבוד סגן השר, בנגב – אדוני סגן השר, בנגב יש כ-200,000–220,000 תושבים ערבים בדואים, שמהווים כ-30% מהאוכלוסייה בנגב.

אנטאנס שחאדה: הם גרים רק ב-2.5% מהקרקעות בנגב.

אנטאנס שחאדה: לעומת זאת – – –

בצלאל סמוטריץ': 90% מהנגב הוא שומם – – –

אנטאנס שחאדה: לעומת זאת יש בודדים – יש 25 חוות והוסדרו 20, שהן פרומיל מהאוכלוסייה, זה לא נספר, והם שולטים על מאות דונמים של קרקע.

אנטאנס שחאדה: והמדינה מסירה את כל המכשולים כדי לאשר ולתכנן ולהקל על תהליך התכנון.

אנטאנס שחאדה: לעומת זאת, ביישובים הבדואיים עושים הכול כדי למנוע תכנון וכדי להקשות עוד יותר על האוכלוסייה.

אנטאנס שחאדה: אני מבקש ממך שתיקח יוזמה ותיקח אחריות כדי להסדיר את מצב התושבים הבדואים – איפה שהם נמצאים – ולספק תשתיות ראויות, חשמל, מים, שירותי בריאות, שירותי ביוב, חינוך.

אנטאנס שחאדה: זה חסר לכל התושבים שם.

אנטאנס שחאדה: הם נרדפים.

אנטאנס שחאדה: באים אלה שרוצים להשתלט על הקרקע ונטפלים לאוכלוסייה הזאת, כמו תנועת רגבים, שתפקידה הוא רק להתנכל לתושבים הבדואים בנגב.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: אני מציע, אדוני סגן השר, לתמוך בהצעה שלי ולבטל את החוק, כדי להתגבר על מכשול זה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

משה ארבל: אני מבקש לעבור להצבעה על הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון – ביטול החוק), התש"ף

משה ארבל: –2020, בקריאה טרומית.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 36 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הרשות לפיתוח הנגב (תיקון מס' 4) (תיקון – ביטול החוק), התש"ף

משה ארבל: –2020, לא נתקבלה.

משה ארבל: ובכן, תשעה תומכים, 36 מתנגדים.

משה ארבל: אני מבקש לצרף את הצבעתה של חברת הכנסת שרן השכל כמתנגדת להצעת החוק, ואת הצבעתו של חבר הכנסת ווליד טאהא כתומך בהצעת החוק, וכן חבר הכנסת סגן השר יואב בן צור כמתנגד להצעת החוק.

קריאה: – – –

משה ארבל: הצבעת?

משה ארבל: לא הצבעת?

משה ארבל: אני אצרף – כמתנגדת, נכון – גם את חברת הכנסת מאי גולן.

משה ארבל: אשר על כן, 39 מתנגדים, עשרה תומכים.

משה ארבל: אני קובע שהצעת החוק לא התקבלה.

משה ארבל: הצעת החוק הבאה בסדר-היום: הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – הקצאת תקציב שנתי לתרבות והאומנות), התש"ף–2020, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

משה ארבל: תעלה ותבוא.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי?

חמד עמאר: יש הצעת חוק מוצמדת להצעת חברת הכנסת, גם היא לא יכולה לעלות.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/647/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה – הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים, של חבר הכנסת עידן רול.

חמד עמאר: איפה חבר הכנסת עידן רול?

קריאות: – – –

משה ארבל: יוראי להב?

משה ארבל: מישהו אחר יכול?

משה ארבל: בבקשה, אתה יכול לעלות להציג את החוק שלך.

משה ארבל: תודה רבה, אני מזמין את חבר הכנסת עידן רול.

משה ארבל: יש לך חמש דקות, כי חילקתם ביניכם.

עידן רול: תודה רבה.

עידן רול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול חבר הכנסת בני גנץ פשוט – – –

חמד עמאר: מי שצריך להשיב זה יואב קיש.

חמד עמאר: הוא גם לא נמצא.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

עידן רול: אתמול חבר הכנסת בני גנץ פשוט שיקר בריאיון, כשהוא אמר שיש עתיד – שכשאנחנו היינו בממשלה הצבענו נגד חוק הפונדקאות.

עידן רול: יכול להיות שהמקור לבלבול הוא חוסר ההתעמקות שלו בפרטים – זה דבר ידוע.

עידן רול: ישבתי איתו על נושא הקהילה הגאה כבר כמה פעמים.

עידן רול: אבל בכל מקרה זה פייק, כי כשאנחנו ביש עתיד היינו בממשלה, לא היינו בממשלת אחדות, לכאורה, עם הליכוד; אנחנו היינו בממשלת נתניהו יחד עם הבית היהודי – בשיא כוחו אז – ואנחנו הכנסנו לקווים הקואליציוניים את חוק הפונדקאות לקהילה הגאה, וגם דאגנו, למרות התנגדות עזה של הבית היהודי, להעביר את החוק הזה, ממש כאן במליאה, בקריאה ראשונה, ואפילו ראש הממשלה נתניהו הצביע בעד.

עידן רול: אני מזכיר לבנימין גנץ, שאוהב מאוד לחקות את נתניהו, שיש לו הזדמנות היום לעשות את אותו דבר, כמו שעשה נתניהו ב-2014, ולהצביע בעד חוק הפונדקאות לקהילה הגאה.

עידן רול: אנחנו שומעים כל הזמן, מיום שהוקמה ממשלת הפייק-אחדות הזאת, שכחול לבן נכנסה לממשלה כדי להשפיע מבפנים.

עידן רול: אז השבוע ראינו דוגמה מעולה איך לא משפיעים מבפנים – או משפיעים לרעה – כשביום ראשון בבוקר שר המשפטים ניסנקורן, שהוא ראש הוועדה לענייני שרים לחקיקה, דחה את חוק הפונדקאות – שעליו הוא חתום; עליו בני גנץ חתום; עליו כל כחול לבן חתומים במסגרת המצע; חוק שעליו התחייב בני גנץ בפני כל ארגוני הקהילה הגאה שהבאתי לפגוש אותו.

עידן רול: פשוט דחו את החוק בלי למצמץ.

עידן רול: הוא הגדיל לעשות, ניסנקורן, כשבערב הוא הגיע לעצרת של הקהילה הגאה, עצרת המחאה שלנו למען שוויון זכויות.

עידן רול: הוא הגיע לירושלים כדי לעשות סלפי עם הקהילה, למרק את המצפון שלו ולחשוב שוואללה, זה עובד עלינו.

עידן רול: אז אני פה כדי להזכיר לכם שם, בכחול לבן, שהתרגילים האלה פשוט לא עובדים עלינו.

עידן רול: תעשו לנו טובה, או שאתם בעדנו או שאתם נגדנו, ואנחנו לא קונים יותר דיבורים.

עידן רול: אנחנו סיימנו עם זה כבר שנים אחורה.

עידן רול: הדרך היחידה של כחול לבן ושל הממשלה הזאת להיות בעד הקהילה הגאה, כפי שהבטחתם, זה להצביע בעד שוויון זכויות מלא בחוק.

עידן רול: אתם יכולים להתחיל עכשיו, בחוק הפונדקאות.

עידן רול: לכל אלה שיצביעו היום נגד אני רוצה שתבינו את המשמעות, כי אולי זה נראה לכם כמו איזה פוליטיקה קטנה, איזה משחקים: אם אתם מצביעים נגד החוק שלי – החוק שאותו יש עתיד כבר העבירה פעם אחת בקריאה ראשונה – אתם שוללים מעשרות אלפי זוגות להיות הורים.

עידן רול: יש פה הרבה מאוד הורים בקהל, הרבה מאוד הורים שזכו ויודעים שאין דבר מדהים יותר מלהיות הורה.

עידן רול: אתם שוללים מהם את הזכות הזאת.

עידן רול: אתם שוללים מאנשים את הזכות הכי בסיסית.

עידן רול: בני גנץ, לך יש ארבעה ילדים, את רובם פגשתי, והם מקסימים.

עידן רול: בעבורי זה היה עולה 2 מיליון שקלים להביא אותם לעולם.

עידן רול: מיקי חיימוביץ', לך יש שני ילדים.

עידן רול: זה מיליון שקלים עבור זוג גאה.

עידן רול: עומר ינקלביץ', חברתי, לך יש חמישה ילדים, זה 2.5 מיליון שקלים.

עידן רול: זו נקודת ההתחלה כדי להגיע למקום שבו אתם נמצאים.

עידן רול: וחשוב לזכור, זה הרבה יותר מכסף.

עידן רול: מדובר בזכויות בסיסיות.

עידן רול: מדובר בתהליך יקר ובודד במדינה זרה, בארץ זרה מבחינת קודים בריאותיים, מבחינת שפה.

עידן רול: זה לעשות את הדבר הכי אינטימי וגדול בחיים שלנו בצורה הכי זרה, קשה ומורכבת.

עידן רול: זה מה שאתם הולכים להעביר את הקהילה הגאה עוד שנים רבות, בגלל שאתם מתנגדים לנו.

עידן רול: אל תציירו לעצמכם את זה אחרת.

עידן רול: אם אתם מצביעים נגד החוק הזה, זה לא משנה איפה אתם יושבים, כי אנחנו ידענו לעשות את זה גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, להצביע בעד הקהילה הגאה.

עידן רול: יש לכם עדיין צ'אנס לעשות את המעשה הנכון.

עידן רול: אני מקווה שאתם תעשו את המעשה הנכון ותצביעו בעד פונדקאות שוויונית לקהילה הגאה.

עידן רול: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוראי להב, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: יש לך עד חמש דקות.

חמד עמאר: לא חייב.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מאז שאני זוכר את עצמי השיר שמלווה את הבית שלנו, את המשפחה שלנו, הוא "ילדים זה שמחה": "תביאו שניים, תביאו שלושה תביאו ארבעה ילדים".

יוראי להב-הרצנו: אני אחסוך מכם את השירה, גם כי אני לא יודע לשיר אבל גם כי המסר המרכזי והברור שעובר הוא שילדים זה שמחה, ילדים זה ברכה.

יוראי להב-הרצנו: דודה שלי, תמי, הייתה מזמזמת את הנעימה הזאת כל הזמן.

יוראי להב-הרצנו: אולי כדי להסביר לעצמה למה אחיותיי ואני נמצאים כל הזמן אצלה ואולי כי היא באמת מאמינה שילדים זה שמחה.

יוראי להב-הרצנו: חבריי חברי הכנסת, לחברי הקואליציה הנוכחית יש 302 ילדים ביחד.

יוראי להב-הרצנו: 302 ילדים – שרק ירבו, כן?

יוראי להב-הרצנו: אבל מאיפה אתם, חברי הקואליציה הזאת, שואבים את הסמכות המוסרית להחליט בעבורי ולהחליט בעבור מאות אלפי אזרחים ישראלים שאנחנו לא ראויים להיות הורים במדינת ישראל?

יוראי להב-הרצנו: השרה ציפי חוטובלי, השר שמולי, למה אתה חושב שאני לא ראוי להיות אבא?

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול את בני גנץ, שהסתכל לי בלבן של העיניים והבטיח לי שיביא שוויון זכויות לקהילה הגאה, שאני אהיה אבא – הבטיח ושיקר: בני, למה אתה חושב שאני לא ראוי להיות אבא?

יוראי להב-הרצנו: איך אתה מסתכל בעיניים של ארבעת הילדים שלך?

יוראי להב-הרצנו: איך אתה מסתכל על עצמך בראי בבוקר?

יוראי להב-הרצנו: אתה יושב במליאה הזאת מכוח הקולות של חברי הקהילה הגאה, אותה קהילה שעכשיו אתה מבקש לשלול מחבריה את הזכויות הכי בסיסיות.

יוראי להב-הרצנו: לצערי, אדוני היושב-ראש, רבים מחברי הבית הזה יוצאים מתוך נקודת מוצא שחברי הקהילה הגאה לא שווים לכם.

יוראי להב-הרצנו: שאנחנו לא שווים לכם, או שווים פחות.

יוראי להב-הרצנו: אתם מצמצמים אותנו, את כל ההוויה שלנו, לחדר המיטות, או למה שאתם מדמיינים שאנחנו עושים בחדר המיטות שלנו.

יוראי להב-הרצנו: יש לי חדשות בשבילך, השרה חוטובלי, אנחנו הרבה יותר מנטיית המין שלנו.

יוראי להב-הרצנו: יש לנו חלומות ויש לנו שאיפות; אנחנו אנשי מרכז, אנשי ימין וגם אנשי שמאל; יש בינינו ערבים, חילונים ודתיים; אנחנו הבן שלך, ואנחנו גם הבת של השכן שלך.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו הקהילה הגאה.

יוראי להב-הרצנו: אם תצבטו אותנו אנחנו נכאב, ואם תדגדגו אותנו אנחנו נצחק.

יוראי להב-הרצנו: אם תשכחו לשים מסכה לידנו, אנחנו גם נידבק בקורונה.

יוראי להב-הרצנו: אם תשללו מאיתנו את הזכויות שלנו, אנחנו נילחם.

יוראי להב-הרצנו: תבינו, אנחנו לא מבקשים זכויות יתר.

יוראי להב-הרצנו: הקהילה הגאה דורשת שתתייחסו אליה כאל שווים.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו בדיוק כמוכתם.

יוראי להב-הרצנו: נבראנו בצלם בדיוק כמוכם.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו שווים לכם ואנחנו דורשים שוויון – לא יותר ולא פחות.

יוראי להב-הרצנו: פָּצִי, בן הזוג שלי, הוא אחד מהאנשים הכי טובים שאני מכיר.

יוראי להב-הרצנו: הוא מצחיק אותי כשאני עצוב, הוא מדרבן אותי כשאני עייף, ולמרות שאני לא באמת מצליח להבין מה הוא עושה במעבדה שלו לפיזיקה, הנוכחות שלו בחיים שלי עושה לי הרבה שכל וממלאת אותי באושר ובאהבה גדולה.

יוראי להב-הרצנו: אבל זה לא מספיק, כי כדי לפגוש את פָּצִי – בלי לפגוש את פָּצִי הממשלה הזאת החליטה שהוא לא מתאים בעבורי וקבעה שאנחנו לא יכולים להתחתן כאן.

יוראי להב-הרצנו: פָּצִי ואני חולמים על משפחה גדולה.

יוראי להב-הרצנו: תמיד דמיינתי את הבית שלי כמלא תכונה, מלא בצחוק, ביצירה ובאהבה.

יוראי להב-הרצנו: אבל אין לנו ההון הדרוש לממן את הפונדקאות, שקיימת רק מחוץ לגבולות המדינה, כפי שחברי עידן רול אמר.

יוראי להב-הרצנו: היא יקרה, יקרה מאוד, מסורבלת.

יוראי להב-הרצנו: היא מתרחשת אלפי קילומטרים הרחק ממעטפת התמיכה של המשפחה והחברים.

יוראי להב-הרצנו: האפליה המתמשכת נגדי ונגד חבריי לקהילה הגאה מהווה הפרה בוטה של האמנה החברתית שקיימת בין כל אזרח למדינתו.

יוראי להב-הרצנו: החוזה הוא די פשוט: מלאו את החובות שלכם כלפי המדינה, ומהצד השני החובה של המדינה היא להעניק לכם זכויות.

יוראי להב-הרצנו: אתם, חברי הממשלה המנותקת הזאת, שברתם את החוזה מולי ומול מאות אלפי אזרחים ישראלים גאים, רק בגלל נטיית הלב שלנו.

יוראי להב-הרצנו: ואם יורשה לי, לא נטלתם מאיתנו רק את הזכויות שלנו, אלא חמור מכך: אתם מתעסקים עם חלומות של אנשים.

יוראי להב-הרצנו: מדינה חפצת חיים לא מפריעה לאנשים לרדוף אחרי החלומות שלהם, השרה חוטובלי, היא עוזרת להם להגשים אותם.

יוראי להב-הרצנו: אני אומר לכם, אנחנו לא מתכוונים להפסיק לחלום, ואנחנו גם לא מתכוונים להפסיק ליצור, לעשות ולחגוג.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו לא מוכנים להפסיק להיות מי שאנחנו.

יוראי להב-הרצנו: ועוד משהו, אנחנו לא מוכנים להתפשר על מיליגרם ממה שמגיע לנו, כי אנחנו שווים, ואנחנו גאים במי שאנחנו.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

קריאה: הוא ישיב נגד?

אלעזר שטרן: זה קשור לבריאות?

קריאה: יואב, תהיה חיובי.

קריאה: יואב.

אלעזר שטרן: יואב, זה לא קשור לבריאות.

אלעזר שטרן: יש כאלה שחושבים שזה קשור לבריאות.

קריאה: מה זה קשור לבריאות בכלל?

קריאה: חבר'ה, ששר הרווחה יענה.

אלעזר שטרן: יש פה כאלה בקואליציה שחושבים שזה קשור לבריאות.

אלי אבידר: זה לא קשור לבריאות.

אלי אבידר: אי-אפשר לפתור את זה עם השב"כ.

חמד עמאר: עד עשר דקות, אדוני.

יואב קיש: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: חברות וחברי הכנסת, אני לא רוצה להתייחס לשב"כ.

יואב קיש: אני מתייחס ברצינות לנושא הזה, בניגוד למה שאני שומע פה בקריאות מהצד.

יואב קיש: אני מדבר באופן אמיתי על חוק סופר חשוב לציבור מאוד גדול, שיש לו נציגים באופוזיציה ויש לו נציגים בקואליציה.

יואב קיש: אז אני מבקש, אנחנו מדברים פה עניינית, ואני לא מדבר עכשיו קואליציה–אופוזיציה.

יואב קיש: אני באמת בא לדבר עניינית.

יואב קיש: אנחנו באירוע מאוד משמעותי שהממשלה הזו והממשלה שלפניה כבר נאלצו להתייחס אליו.

יואב קיש: אנחנו כולם יודעים גם שיש בג"ץ, ובג"ץ מחייב התייחסות של הממשלה עד מרץ 2021, והשאלה הפשוטה שיש פה כרגע, ואני אומר את זה לכם המציעים – יוראי להב, עידן רול, ויאיר לפיד, לדעתי גם כן: מה אתם רוצים לעשות?

יואב קיש: אם אתם באמת רוצים להוביל תיקון משמעותי למדינת ישראל ולציבור הגאה – בבקשה, לכו יד ביד עם הממשלה, כי הממשלה תעשה את זה.

יואב קיש: אם אתם רוצים להיות פופוליסטיים, ולצאת בציוץ אחרי זה ולכתוב: הינה, הממשלה מסרבת, אז זה מה שיקרה עכשיו.

יואב קיש: עכשיו אני אסביר לך למה, יוראי – – –

קריאות: – – –

יוראי להב-הרצנו: הממשלה אישרה כבר את הצעת החוק הזו בקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

קריאה: למה צריך את בג"ץ בשביל זה?

קריאה: למה צריך את בג"ץ?

עפר שלח: למה צריך את בג"ץ לשוויון זכויות?

יואב קיש: חבר הכנסת יוראי להב, אני רוצה להגיד לך מדוע הממשלה תתנגד להצעה כרגע.

אלי אבידר: למה היא תתנגד?

אלי אבידר: על מה?

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': כי זה – – – מעוררת שאלות מוסריות – – –

יואב קיש: אני מבקש, היושב-ראש, תשמור על זכותי לדבר.

קריאות: – – –

יואב קיש: הממשלה בוחנת את הנושא בכובד ראש, והממשלה התחייבה בתוך חודשיים לתת תשובה מוסמכת.

בצלאל סמוטריץ': יואב, אתה לא צריך להתנצל שאתה נגד – – –

יואב קיש: ואני אומר לך, חבר הכנסת יוראי להב, הממשלה תוביל חקיקה בעניין הזה.

קריאה: מתי?

יואב קיש: אז חודשיים ביקשו.

קריאה: מתי?

יואב קיש: ביקשו חודשיים.

קריאות: – – –

יואב קיש: למה לא יכולת להיענות לבקשה הזו?

קריאות: – – –

יואב קיש: האם בשביל לקבל את זה, לעשות את זה פה מהר מהר ולהגיד: הינה, הלכתי – בשביל זה זה היה טוב?

יואב קיש: אני חושב שזו לא התנהלות ראויה.

אלעזר שטרן: למה צריך את בג"ץ בשביל זה?

קריאות: – – –

יואב קיש: עכשיו – למה?

יואב קיש: אני אקריא לך, אני אקריא לך למה, מדוע אנחנו ביקשנו את החודשיים האלה.

יואב קיש: אנחנו סוברים שבתיקון החוק נדרשת הסתכלות מעמיקה ומתכללת ובין-משרדית על כלל הסוגיות שנובעות מהתיקון.

יואב קיש: ובקליפת אגוז אני אתייחס לכמה דברים שלא מצאנו להם, לצערי, מענה בהצעת החוק: קביעה ברורה של קריטריונים לגבי מהו קושי להביא ילדים בדרך אחרת במקרה שמדובר בגבר; מתן ביטוי בסעיפי החוק לאפשרות ליישמו – אני בטוח שגם אתה רוצה – ללא פגיעה בנשים הנזקקות לפונדקאות מסיבות רפואיות; הרחבת מעגל הזכאים למאות פונים נוספים בשנה מחייבת פיתוח תשתית של כוח אדם מתאים למתן מענה נאות; היערכות לסדרי קדימויות מקצועי במתן האישורים, לדוגמה, במקום שבו אישה מטופלת והארכת משך ההמתנה לפונדקאית עלול לפגוע ביכולת להשיג היריון מביצית שלה; הסדרת פיקוח והגבלה על תשלום לפונדקאית עקב הגידול בביקוש; מתן התייחסות למספר הילדים המקסימלי שניתן יהיה להביא לעולם באמצעות פונדקאות; האם זוג גברים יוכל לבצע מספר כפול של הליכי פונדקאות?

יואב קיש: האם ההרחבה תותר רק במסגרת אלטרואיסטית?

יואב קיש: על כל אלה ועוד אנחנו נצטרך לתת תשובות.

יואב קיש: לצערי, במסגרת הצעות החוק הפרטיות שהבאתם, אין תשובה לשאלות האלה.

יוראי להב-הרצנו: אבל בואו נאשר את זה בטרומית ונעשה את העבודה במהלך שלוש קריאות.

יוראי להב-הרצנו: למה לא לעשות את זה ככה?

קריאה: נכון.

יואב קיש: אז אני חושב שאם הייתם מקבלים את הצעת הממשלה, למשל, ואומרים: אנחנו מוכנים להמתין חודשיים, אבל בואו תתחייבו לנו שעוד חודשיים תעבירו את זה בטרומית – –

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: – – זה אולי משהו שהיה אפשר להשיג.

יואב קיש: אבל במקום ללכת – – –

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: מה יקרה בעוד חודשיים?

מיקי לוי: מה זה – – – תגיד תאריך.

קריאה: מה תעשו שלא עשיתם?

יואב קיש: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מרשה לי רגע לשמוע מה חבר הכנסת יוראי להב רוצה לומר לי?

מיקי לוי: כן, בבקשה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כן?

יוראי להב-הרצנו: אני אומר, למה לא להעביר את זה עכשיו בטרומית ולעשות את העבודה במהלך הקריאות?

יואב קיש: אני חוזר על עמדת הממשלה.

יואב קיש: נתתי לכם דוגמה לסוגיות מאוד כבדות ומשמעותיות, שאני בטוח שאתה ער אליהן, שאין להן מענה בהצעת החוק הטרומית, ומחייבות, לתפיסת הממשלה, עבודה בין-משרדית – – –

קריאות: – – –

אורנה ברביבאי: למה זה לא טופל עד עכשיו?

יואב קיש: עבודה בין-משרדית – –

אלי אבידר: מענה חלקי הוא – – –

יואב קיש: – – של חודשיים, שזה מה שביקשנו.

אורנה ברביבאי: את השב"כ אתה מעביר תוך 24 שעות.

יואב קיש: אני חייב לומר לך דבר כזה – – –

אלי אבידר: מה חודשיים?

אלי אבידר: מה חודשיים?

יואב קיש: אם הייתם באים לממשלה – הינה, זה גם לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

עידן רול: יואב, אפשר לפתוח את הפרוטוקולים של ועדת – – –

יואב קיש: לא דיברתי על שב"כ, חבר הכנסת אבידר.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אבידר, לא אמרתי את המילה שב"כ.

אלי אבידר: רגע, רגע.

אלי אבידר: מה חודשיים?

אלי אבידר: בעוד חודשיים ריבונות, בעוד חודשיים פונדקאות, בעוד חודשיים – – – מה חודשיים?

קריאה: יואב, אם אתם צריכים ללמוד, תשאל את ראש הממשלה, ראש המפלגה שלך, איך הוא הצביע בעד – – –

אלי אבידר: מה חודשיים?

אלי אבידר: מה יש לחודשיים האלה?

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה לכולם.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לשבת, אני מבקש.

חמד עמאר: אני עוצר את השעון כאן.

חמד עמאר: אני אתן לך חמש דקות.

חמד עמאר: אני מבקש – – –

אלי אבידר: בעוד חודשיים יש משפט.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלי אבידר, תודה רבה.

חמד עמאר: אני מבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

חמד עמאר: בבקשה, לשבת.

חמד עמאר: בוא ננהל את הדיון ונשמע את סגן השר.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: הממשלה, בוועדת שרים לחקיקה, ביקשה דחייה של חודשיים.

יואב קיש: אני חושב שמן הראוי היה שהמציעים היו באים בדין ודברים עם הממשלה.

יואב קיש: ואפילו אני חושב שהסכמה: ניתן לכם את החודשיים האלה, אבל עוד חודשיים אם לא תצאו בהחלטה ממשלתית, אז תעבירו טרומית – אני חושב שזה היה אירוע שהיה אפשר להכיל פה ואז היינו בונים את זה בהסכמה; כי אמרתי: זה נושא שהוא לא שייך לא לאופוזיציה ולא לקואליציה.

יואב קיש: בקואליציה נמצאים פה נציגים של הקהילה הגאה – –

אלי אבידר: מילא היית אומר – – –

יואב קיש: – – שאני בטוח שיש להם רצון מובהק להוביל – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אלי אבידר – – –

יואב קיש: – – לחקיקה ממשלתית; שני שרים בממשלה שבוודאי תומכים במהלך הזה, ואני יודע גם משיחות אישיות איתם שבכוונתם להוביל ולראות שהדבר הזה קורה.

יואב קיש: ונכון, יש שיקולים כבדים שאנחנו נצטרך לקחת אותם בחשבון.

יואב קיש: יש גם ציבור אחר שזה יותר מורכב לו, יש גם החלטת בג"ץ – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: יש החלטת בג"ץ שמחייבת אותנו לתת מענה.

יוראי להב-הרצנו: מה זה עניינם?

יוראי להב-הרצנו: מה זה עניינם – – –

יואב קיש: אני יכול להגיד לך, וחשוב לי – יוראי, חשוב לי לומר לך: תהיה חקיקה ממשלתית.

יואב קיש: אף אחד לא מזניח את זה.

יואב קיש: ביקשנו חודשיים, ולצערי הייתם יכולים את ההעברה הטרומית הזו אולי להתנות בחודשיים, ואז היית מקבל אותה עוד חודשיים אם הממשלה לא הייתה עומדת במילתה.

יואב קיש: חבל.

אורנה ברביבאי: כמו שהיא עשתה עד עכשיו.

יואב קיש: לכן, לצערי, התשובה היא כמובן שבמקרה זה הממשלה והקואליציה יצביעו נגד עכשיו.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

יוראי להב-הרצנו: בושה וחרפה.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה להקריא רגע, ברשותכם, גם את התשובה המלאה כי חשוב לי שגם זה ייכנס לפרוטוקול.

עידן רול: – – – שנתיים זה לא מספיק ללמוד את הנושא?

עידן רול: מתי אתם מתכננים לשבת על זה?

יואב קיש: בחודש יולי – – –

חמד עמאר: תודה.

יואב קיש: אני ברשות

יואב קיש: כם מקריא, ואני מבקש, היושב-ראש, תן לי עוד קצת זמן לאור ההפרעות שהיו.

יואב קיש: אפרת, עוד שלוש דקות אני צריך לרדת.

יואב קיש: בחודש יולי 2018 עברה בקריאה שנייה ושלישית הצעה ממשלתית לתיקון חוק ההסכמים לנשיאת עוברים, המוכרת כחוק הפונדקאות.

יואב קיש: ההצעה נכתבה בעמל רב תוך תיאום בין-משרדי.

יואב קיש: לפני התיקון לחוק רק איש ואישה שהם בני זוג היו רשאים לבצע הליך פונדקאות.

יואב קיש: מטרת תיקון החוק הייתה לאפשר גם לנשים – כשאני אומר נשים, אכן לא לגברים – שאין להן בני זוג והן סובלות מבעיה רפואית לפנות לביצוע הליך פונדקאות בישראל.

יואב קיש: התיקון בוצע בצל הליך שהיה תלוי ועומד בבג"ץ אשר דרש לאפשר פונדקאות גם לגברים יחידים.

יואב קיש: ביום 27 בפברואר 2020 קבע בית המשפט העליון בפסק דין בג"ץ 781/15 כי הוראות חוק ההסכמים וכן הוראות חוק תרומת ביציות, וכל אלה שקשורות אליו, המחריגות מתחולתן גברים יחידים ובני זוג מאותו מין פוגעות בזכות להורות ובזכות לשוויון.

יואב קיש: משכך, הורה בית המשפט העליון כי על הרשות המחוקקת לתקן את החוק בתוך 12 חודשים.

משה גפני: מי?

משה גפני: מי אמר – – – בג"ץ?

יואב קיש: בג"ץ.

יואב קיש: הצעת החוק של חבר הכנסת רול ולפיד מבקשת להרחיב – – –

משה גפני: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

יואב קיש: הצעת החוק של חבר הכנסת רול ולפיד ויוראי להב – –

עפר שלח: גפני, סגרנו על חודשיים, ואתם מעבירים את זה?

עפר שלח: רב מוישה, סגרנו על חודשיים ואתם מעבירים את זה?

יואב קיש: – – מבקשת להרחיב את מעגל הזכאים לפונדקאות באופן כזה שכל זוג שרוצה להתקשר בהסכם לנשיאת עוברים, או כל הורה יחיד, גבר או אישה, יוכלו להתקשר בהסכם ככל שיש להם קושי להביא ילדים בדרכים אחרות.

יואב קיש: עם זאת, בהצעת החוק שלפנינו לא ניתנה התייחסות לעובדה כי מדובר בנושא אשר מורכבותו דורשת הסדרה מפורטת ומשלימה המתכתבת עם מכלול החוקים העוסקים ברבייה ובפריון ועם ההוראות הנוספות בחוק הפונדקאות.

יואב קיש: כפי שאמרתי קודם, זה דורש הסתכלות מעמיקה, מתכללת ובין-משרדית בנושא קביעת הקריטריונים; בנושא מניעת פגיעה בנשים הנזקקות לפונדקאות מסיבה רפואית; הרחבת מעגל הזכאים תחייב תשתיות; הנושא של היערכות לסדר קדימויות מקצועי במתן האישורים, למשל אם במקום אישה מטופלת – האם אנחנו משנים את זה והאם זה ישפיע על הארכת משך ההמתנה שלה לפונדקאות?

יואב קיש: הסדרת הפיקוח והגבלה על תשלום לפונדקאות עקב הגידול בביקוש; מספר הילדים המקסימלי – אני חוזר על הדברים שאמרתי קודם:

יואב קיש: האם ההרחבה תותר רק במסגרת אלטרואיסטית?

יואב קיש: אני חושב שגם אלה שיקולים מאוד כבדים.

עידן רול: יואב, יואב.

עידן רול: אני רוצה להגיד לך – – –

יואב קיש: אני מסיים, ואז אני אקשיב.

יואב קיש: לכל אלה ועוד לא ניתנה כל התייחסות או מחשבה במסגרת הצעת החוק הפרטית שלפנינו.

יואב קיש: יצוין כי הצעת החוק עלתה לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה, אך ב-28 ביוני 2020 נקבע כי הדיון בעניינה יידחה בחודשיים, ומשכך – והמשיבים לא הסכימו – לא קיבלה הצעה זו את הסכמת הממשלה.

יואב קיש: בטרם לובנו כלל הסוגיות ונדונו בהרחבה ולעומק כל ההשלכות וההיבטים הנדרשים, דומה שטרם בשלה השעה לדון בתיקון באופן המוצע.

יואב קיש: לאור האמור ובהתחשב בכך שהממשלה ביקשה לדחות את הדיון, ומאחר שהלכה למעשה המציעים לא קיבלו את הבקשה לדחייה, אבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

יואב קיש: כן, בבקשה, חבר הכנסת עידן רול.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: אני מבקש, הסתיים הזמן.

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: רק עידן – – –

חמד עמאר: הוספתי לך עד שסיימת.

חמד עמאר: הוא יכול לעלות למעלה לכאן ולהגיד.

חמד עמאר: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

חמד עמאר: יש לך עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יואב קיש: תודה רבה.

חמד עמאר: מי עולה?

חמד עמאר: חבר הכנסת יאיר לפיד.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לקואליציה הזאת יש נטייה שכשהיא לא יודעת מה לעשות, היא מתחילה לשקר.

יאיר לפיד: סגן שר הבריאות יואב קיש, אין לך מה ללמוד לגבי הצעת החוק הזו, כי היא כבר עברה; כמו ששר המשפטים אבי ניסנקורן, באופן מפתיע, פתאום צייץ שהולכים לדון בהצעת חוק הפונדקאות.

יאיר לפיד: אין מה ללמוד על החוק הזה, כי הוא כבר עבר.

יאיר לפיד: אני העברתי אותו.

יאיר לפיד: העברנו אותו בממשלה ב-2014.

יאיר לפיד: בנימין נתניהו הצביע בעד.

יאיר לפיד: אחר כך הוא הגיע הנה, לכנסת, לקריאה ראשונה, והכנסת הצביעה בעד.

יאיר לפיד: אין לכם מה ללמוד.

יאיר לפיד: אל תמציאו המצאות.

יאיר לפיד: שמעתי אתמול את בני גנץ אומר שיש עתיד הצביעה נגד חוק הפונדקאות.

יאיר לפיד: זה חוק שלנו.

יאיר לפיד: אנחנו שמנו אותו על שולחן הכנסת והעברנו אותו.

יאיר לפיד: עובדתית, החוק קיים, החוק כתוב.

יאיר לפיד: אתם ממציאים המצאות, ואתם תשבו פה ותצביעו נגד בידיעה שאתם ממציאים המצאות.

יאיר לפיד: אתם מרמים את הקהילה כבר ארבע שנים רצוף.

יאיר לפיד: פעם אחרי פעם אתם עולים הנה לאולם ולא מודים באמת.

יאיר לפיד: האמת היא שישב פה הרב גפני ומייד זינק וצעק.

יאיר לפיד: הרב גפני, כשיואב קיש אומר שתוך חודשיים הם יעבירו את החוק, זה מקובל עליך, זה על דעתך?

יאיר לפיד: אתה מסכים לזה?

משה גפני: תגיד לי, אתה – – – מה זה מקובל – – – מקובל עליך – – –

יאיר לפיד: כי כרגע דיברו בשמך ואמרו שאתה מסכים להעביר את חוק הפונדקאות תוך חודשיים.

משה גפני: – – –

יאיר לפיד: אני סקרן לדעת אם אתה מסכים וזה על דעתך.

משה גפני: – – – הממשלה – – – הייתה ממשלה – – –

יאיר לפיד: אתם פשוט מרמים את הציבור.

יאיר לפיד: אתם פשוט מרמים.

משה גפני: – – –

יאיר לפיד: האמת היא שאני לא רוצה ממך כלום, הרב גפני.

יאיר לפיד: זה לא קשור אליך.

משה גפני: אז מה אתה רוצה – – –

יאיר לפיד: רק כרגע דיברו פה בשמך ואמרו שאתה מסכים שעוד חודשיים יעבור חוק הפונדקאות.

משה גפני: אבל אתה יודע מה העמדה שלי.

משה גפני: אתה – – –

יאיר לפיד: אני שואל אותך שאלה: אתה מסכים?

יאיר לפיד: אתה מסכים לזה?

משה גפני: תגיד לי, אתה רוצה להגיד – – –

יאיר לפיד: נו, ודאי.

משה גפני: למה לא העברת את זה – – – אנחנו – – –

יאיר לפיד: פשוט רציתי שיהיה ברור שיואב קיש עמד פה על הדוכן ושיקר, כמו שאבי ניסנקורן ישב באולפן לפני שעה ושיקר, כי הם לא יעבירו את זה בעוד חודשיים, הם לא יעבירו את זה בעוד שנה והם לא יעבירו את זה בעוד שנתיים.

יאיר לפיד: הדרך היחידה להעביר את החוק הזה היא להעביר את הממשלה הרעה הזאת מן העולם.

יאיר לפיד: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

משה גפני: מה שאמרת – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני, תודה רבה.

חמד עמאר: להצעת החוק הוגשו 20 חתימות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה שמית.

חמד עמאר: אני מבקש ממזכירת הכנסת להקריא את השמות להצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד אוריאל בוסו – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אורנה ברביבאי – בעד אליהו ברוכי – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת

מכלוף מיקי זוהר: מה שרוצים עושים פה.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד עוזי דיין – אינו נוכח אבי דיכטר – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וונש – נגד הילה שי וזאן – אינה נוכחת

קריאה: שמולי – – –

קריאה: מחכים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מכלוף מיקי זוהר – נגד תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת אליהו חסיד – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – בעד

אלעזר שטרן: – – – לא מאמינים לך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אחמד טיבי – אינו נוכח יעקב טסלר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו משתתף ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – נגד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד תהלה פרידמן – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – נגד אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת עינב קאבלה – אינה נוכחת אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

חמד עמאר: אבקש לקרוא את השמות של אלה שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח רם בן ברק – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח עוזי דיין – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת הילה שי וזאן – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת מיקי חיימוביץ' – אינה נוכחת אחמד טיבי – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יוליה מלינובסקי קונין – בעד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח גדעון סער – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת עינב קאבלה – אינה נוכחת מירי מרים רגב – אינה נוכחת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – אינה נוכחת

חמד עמאר: יש מישהו שיושב באולם שרוצה להצביע ולא הצביע?

חמד עמאר: תמה ההצבעה.

חמד עמאר: אחרי זה אנחנו עוברים להצעת חוק הרבנות הראשית.

חמד עמאר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אחרי זה הצעת החוק שלך, תחכה כאן.

חמד עמאר: בעד – 29, נגד – 47.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה, ויורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/364/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הרבנות הראשית, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

חמד עמאר: בבקשה, עד עשר דקות.

קריאה: אלעזר, לא חייבים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש – גפני, אתה יכול לצאת.

אלעזר שטרן: זה על הרבנות הראשית, לא קשור אליך.

אלעזר שטרן: אתה יודע, דוגרי.

משה גפני: – – – זה קשור אליך.

משה גפני: הרב שלך זה יאיר לפיד.

אלעזר שטרן: גפני, אם אתה תתחייב – – –

משה גפני: אני הרבנות הראשית, אתה יאיר לפיד.

אלעזר שטרן: אתה, בגלל זה הצעת את הרב אלישיב זצ"ל לשם, וליצמן – את האדמו"ר מגור.

אלעזר שטרן: אתם רק דואגים לנו.

משה גפני: אני דואג לרבנות פי אלף ממך.

אלעזר שטרן: אני באתי להודות פה.

אלעזר שטרן: גפני, אני באתי להודות לך.

משה גפני: אתה נגד הרבנות.

אלעזר שטרן: תודה, תודה.

משה גפני: אני דואג להם יותר ממך.

משה גפני: אני כל הזמן עוזר להם, כל הזמן.

אלעזר שטרן: תודה, תודה.

משה גפני: לא יעזור שתגיד כל הזמן שאני לא הרבנות.

משה גפני: אני הרבנות – אתה יאיר לפיד.

אלעזר שטרן: אני יודע, גפני.

אלעזר שטרן: בגלל זה אתה גם אוכל את הכשרות של הרבנות ואתה שומע לפסקי ההלכה של הרבנות.

משה גפני: – – –

חמד עמאר: אני מבקש לא לנהל דו-שיח.

חמד עמאר: תציג את הצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

אלעזר שטרן: המטרה של החוק הזה, האמת, היא לתקן עוול היסטורי, מעליב, פוגע, במעמד האישה בישראל, ביהדותה של מדינת ישראל, במעמדה של הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: יש במדינת ישראל חוקים: בוועדה למינוי שופטים, לפי חוק, ארבעה מתוך תשעה חברים – נשים; בוועדה למינוי דיינים, מתוך 11 יש ארבע נשים; בדירקטוריונים שיעור הנשים צריך להיות 50%.

אלעזר שטרן: אבל מה קורה, ברבנות הראשית לישראל, בגוף הבוחר כ-150 אנשים, יש אולי, אולי, 10% נשים.

אלעזר שטרן: אי-אפשר יותר.

אלעזר שטרן: אדוני שר הדתות, אני אגיד לך משהו – – –

שלמה קרעי: גם ביש עתיד, חבר הכנסת שטרן.

שלמה קרעי: גם ביש עתיד.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני שר הדתות.

אלעזר שטרן: אנחנו מכבדים – גם אני מכבד את זה, גם הצעת החוק הזאת מכבדת את זה – שלפחות 50% פלוס 10% יהיו רבנים בגוף הבוחר הזה.

אלעזר שטרן: מה הפחד?

אלעזר שטרן: היא גם מכבדת את זה, דרך אגב, שיהיו רבנים של קיבוצים ומושבים – כל מי שנוגע למה שצריכה להחליט רבנות ראשית.

אלעזר שטרן: דרך אגב, היא גם הוציאה את הרב רפי פרץ, בתפקידו הקודם, שהרגיש, לדעתי, לא נוח ללכת עם מדים לתהליך הבחירות הפוליטי הכי עצוב שיש במדינת ישראל – בחירת הרב הראשי לישראל – מתוקף תפקידו כרב צבאי ראשי.

אלעזר שטרן: אני אומר לך, התביישתי בשבילו ובשבילנו, למה גוררים לשם לובש מדים?

אלעזר שטרן: זה לא שייך.

שלמה קרעי: – – –

אלעזר שטרן: זאת אומרת החוק הזה הוא חוק שצריך תיקון.

אלעזר שטרן: דרך אגב, גם דאגנו שיהיו שם רבני יישובים מיהודה ושומרון.

אלעזר שטרן: תיקנו את זה.

אלעזר שטרן: הגעתי על זה להסכמות עם הרב אלי בן-דהן.

אלעזר שטרן: החוק מוסיף 50 נשים – אני הסכמתי לרדת ל-182 במקום 50.

אלעזר שטרן: כשספרנו שיש רבנים – מה הבעיה הייתה?

אלעזר שטרן: שהרבנים יהיו 50% פלוס עשרה.

אלעזר שטרן: גם החוק הזה מקפיד על זה.

אלעזר שטרן: מה החשש?

אלעזר שטרן: האמת, אני לא יודע.

אלעזר שטרן: אני לא יודע.

אלעזר שטרן: למה אני לא יודע מה החשש?

אלעזר שטרן: בגלל שהחוק הזה, לדעתי, יקרב את הרבנות לעם.

אלעזר שטרן: יכול להיות שהחשש הוא שמא, חס וחלילה, ייבחר רב ציוני.

אלעזר שטרן: מה זה ציוני?

אלעזר שטרן: שהילדים שלו משרתים בצה"ל.

אלעזר שטרן: אולי הילדים שלו לוחמים בצה"ל – – –

משה גפני: מאיפה אתה ממציא את כל הדברים האלה, אתה חולם על זה בלילה?

אלעזר שטרן: מהחיים.

אלעזר שטרן: גפני, מהחיים, אתה יודע את זה.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אמרתי לך, כשאתה תתחיל לאכול כשרות רבנות החוק הזה יתבטל.

משה גפני: מאה אחוז.

אלעזר שטרן: שמעת?

אלעזר שטרן: אל תגיד לי: מאה אחוז.

משה גפני: אני לא בדקתי מה אתה אוכל.

אלעזר שטרן: אתה יודע, אני אוכל בד"ץ, אתה לא אוכל רבנות.

אלעזר שטרן: נותנים כשרות.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אתה יודע שאתה לא רוצה להתחיל איתי בזה.

אלעזר שטרן: אתה יודע שאתה לא רוצה להתחיל איתי.

אלעזר שטרן: גפני, אתה שם פה באמת אצבע משולשת לנו.

אלעזר שטרן: הרי הרבנות הראשית זה לא בשבילך.

אלעזר שטרן: אתה, יש לך את הרב אלישיב זצ"ל, והוא, יש לו את האדמו"ר מגור ואת האדמו"ר מוויז'ניץ.

משה גפני: אתה לא מתבייש?

משה גפני: אתה לא מתבייש – – –

אלעזר שטרן: אם הייתם חושבים שהרבנות הראשית זה חשוב אז הייתם שמים את האדמו"ר מגור רב ראשי.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אבל אתה לא שם.

אלעזר שטרן: גם לא שמת אף רב מאצלכם.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אתה רק רוצה לשים לנו, לציונות הדתית – –

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: – – ולמדינת ישראל אצבע בעיניים.

אלעזר שטרן: אצבע בעיניים.

אלעזר שטרן: להגיד לנשים: לכו הביתה, הרבנות הראשית זה לא עסק שלכן.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: הרבנים הראשיים רק יחליטו – –

משה גפני: טוב.

אלעזר שטרן: – – איך תתחתנו, איך תתגרשו, איך תבשלו במטבח, איך לא תתגייסו לצה"ל.

אלעזר שטרן: זה בשבילנו אתה עושה.

אלעזר שטרן: בשביל זה אתם מתנגדים שיהיו נשים, אתה יודע את זה.

משה גפני: אתה לא מתבייש.

אלעזר שטרן: אתם פוחדים שייבחר רב ציוני, זאת הבעיה.

שלמה קרעי: – – –

אלעזר שטרן: אבל אני אגיד לך את האמת, זו שיחה שלנו בשולי ועדת כספים.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה: בגלל שכשמסתכלים בעיניים אחד לשני, אתה יודע מה הכוונות שלי, ואני יודע מה הכוונות שלך.

אלעזר שטרן: ואני יודע שאתה רוצה את טובת המדינה, אבל פה אתה כפוף, אני לא יודע מה.

משה גפני: – – – בניגוד לך, אני חופשי לעשות מה – – –

אלעזר שטרן: אל תגיד לי: בניגוד לך.

משה גפני: אתה – – –

אלעזר שטרן: גפני, אני לא מכיר אף אחד שחזר מפגישה עם ריבונו של עולם ואמר לריבונו של עולם – תקשיב לי טוב – שחיילת בצה"ל פחות חשובה מבחור ישיבה – –

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: – – ומקבלת פחות שכר מהקדוש ברוך הוא.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שביה

אלעזר שטרן: דות שלי לוחמת קרקל לא מקבלת שכר פחות מתלמיד ישיבה בפוניבז'.

אלעזר שטרן: זאת תפיסת העולם הדתית שלי.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: הדתית שלי.

יצחק פינדרוס: – – –

אלעזר שטרן: הדתית שלי, כן, כן.

אלעזר שטרן: בגלל שהרבנות הראשית מתנגדת לשירות נשים בצה"ל.

יצחק פינדרוס: – – –

אלעזר שטרן: בגלל זה זה קשור.

אלעזר שטרן: לא בגלל זה.

אלעזר שטרן: אתם לא בעיה שלי.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם עם מי הבעיה שלי.

יצחק פינדרוס: – – – הרבנים – – –

אלעזר שטרן: הבעיה שלי היא עם מי שהולך איתי כתף אל כתף, ממלא מקום ראש הממשלה החליפי, שר החוץ – –

יצחק פינדרוס: – – –

אלעזר שטרן: – – וכל המצע הזה של כחול לבן, שכתבו במצע במפורש – –

יצחק פינדרוס: – – –

אלעזר שטרן: – – את מה שאני אומר עכשיו ואחרי זה נכנסו לקואליציה – –

יצחק פינדרוס: – – – הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: – – שמה שכתוב שם זה שאת היהדות של ישראל תקבעו אתם.

אלעזר שטרן: ואם חתמו – הרי מה היה היום?

אלעזר שטרן: בוא, אני אגלה לך, אתה עוד לא מעודכן.

משה גפני: מה?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך.

משה גפני: אין לי מושג – – – הרב קוק – – –

אלעזר שטרן: היועץ המשפטי לממשלה חייב את הרבנות – – –

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אני אומר לך, גפני.

משה גפני: – – –

אלעזר שטרן: אני אומר לך.

אלעזר שטרן: היועץ המשפטי לממשלה – – –

משה גפני: – – –

יצחק פינדרוס: הרב קוק לא ציוני אצלו.

אלעזר שטרן: היועץ המשפטי לממשלה – – –

משה גפני: – – – ציוני.

אלעזר שטרן: – – –

חמד עמאר: אתה מנהל איתם דו-שיח, מחליט מתי אתה רוצה לנהל דו-שיח ומחליט מתי אתה לא רוצה שהם ידברו.

אלעזר שטרן: – – –

חמד עמאר: אתה פונה אליהם, אז הם עונים לך.

חמד עמאר: אל תפנה אליהם, הם לא יענו לך.

אלעזר שטרן: מאה אחוז.

אלעזר שטרן: סגרנו.

חמד עמאר: בגלל זה אני לא צעקתי עליהם, כי אתה מנהל דו-שיח איתם.

אלעזר שטרן: – – –

חמד עמאר: אז אם אתה לא פונה אליהם עכשיו אף אחד לא יפריע לך.

אלעזר שטרן: מאה אחוז.

חמד עמאר: תחליט.

אלעזר שטרן: יופי.

משה גפני: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אף אחד לא מפריע עכשיו.

חמד עמאר: הוא לא פונה לאף אחד.

משה גפני: אם הוא יפנה – אוי ואבוי.

חמד עמאר: אני אתן לך לענות לו.

חמד עמאר: בבקשה.

אלעזר שטרן: הרבנות הראשית לישראל הוציאה היום הודעה.

אלעזר שטרן: זה מה שכתוב ב-ynet לפני כמה שעות: "בעקבות החשיפה ב ynet על הודעת היועמ"ש לאפשר מערך בחינות הלכה ממלכתי לנשים – מאיים הרב הראשי, יצחק יוסף, כי אם הרבנות הראשית תחויב לבחון נשים, יופסקו במחאה גם הבחינות לגברים עד לאישור חוק עוקף בג"ץ שימנע את המהלך" – עד לאישור חוק עוקף בג"ץ שימנע את המהלך.

אלעזר שטרן: אתם יודעים למה הרב יוסף יכול להגיד: "עד לאישור חוק עוקף בג"ץ"?

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם למה: בגלל שבהסכם הקואליציוני שכתבה הממשלה הזאת כתוב – –

משה ארבל: – – – אבל הוא מסכים לשבת עם – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אלעזר שטרן: – – שיישמר הסטטוס קוו בנושאי דת ומדינה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת אין יותר נשים בגוף הבוחר של הרבנות הראשית חוץ מהמספר הנוכחי, כפי שהיה מקובל עשרות שנים בישראל.

אלעזר שטרן: "אם יהיה שינוי שיפגע בסטטוס קוו יפעלו ראש הממשלה" והגוש שלו "ביחד ובמחויבות הדדית לתיקון הפגיעה על מנת לשמר את הסטטוס קוו".

אלעזר שטרן: זאת אומרת, אני העברתי את זה בממשלה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: ארבל, אתה לא היית פה.

אלעזר שטרן: אתה עוד לא היית.

משה ארבל: – – – איזו דמגוגיה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אתה צריך לסיים, אדוני.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אבל לא נותנים לי לדבר.

אלעזר שטרן: אני יודע שאני צריך.

אלעזר שטרן: תסתכל.

חמד עמאר: בבקשה, תודה.

חמד עמאר: משפט אחרון, אדוני.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת ארבל.

אלעזר שטרן: בהסכם הקואליציוני – הרבנות הראשית הוציאה היום הודעה על חוק עוקף בג"ץ בגלל שבהסכם הקואליציוני החברים שלי מכחול לבן – והחברות – שהתחייבו ליהדות מכבדת נשים וגם לתיקון הייצוג של נשים בגופים האלה כתבו שהם מחויבים שיישמר הסטטוס קוו, ואם בג"ץ יחליט משהו יהיה חוק עוקף בג"ץ.

אלעזר שטרן: נשמע את התשובה וניפגש פה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר הדתות יעקב אביטן, בבקשה.

חמד עמאר: זאת הפעם הראשונה שאתה עולה לדבר.

חמד עמאר: אני רוצה לברך אותך, שיהיה לך בהצלחה, אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

חמד עמאר: צריך להקפיד על הזמנים.

חמד עמאר: עד עשר דקות, אדוני.

יעקב אביטן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה לך על הזכות בנאום הראשון שלי כאן.

יעקב אביטן: אז, ברשותך אני אומר כמה דברים – – –

חמד עמאר: חברים, נא לא להפריע.

חמד עמאר: השר עולה לדבר.

חמד עמאר: פעם ראשונה שהוא עולה לדבר.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם שקט.

חמד עמאר: תודה רבה לכולם.

יעקב אביטן: אומר כמה דברי הקדמה טרם אענה לדבריו של חבר הכנסת שטרן היקר.

משה גפני: אתה לא יודע כמה הוא יקר.

יעקב אביטן: יקר מאוד.

יעקב אביטן: הצעה יקרה.

יעקב אביטן: אני עומד כאן בפעם הראשונה כיליד העיר אשקלון.

יעקב אביטן: גדלתי בבית רבני בהתיישבות.

יעקב אביטן: אבא רב – – –

חמד עמאר: כל עוד אתה לא עונה אני מפסיק לך את השעון.

חמד עמאר: כשתתחיל אני אפעיל לך את השעון.

חמד עמאר: בבקשה.

יעקב אביטן: בית שהכיל בתוכו את בני המושבים של ההתיישבות העובדת, את הקיבוצים של השומר הצעיר; בית שהכיל בתוכו אנשים ונשים ללא הבדלי מגזרים, מעמדות; בית שהכיל בתוכו אורחים, גם מי שאינם בני ברית.

יעקב אביטן: כולם בבית אחד.

יעקב אביטן: גדלו בחממה אחת.

יעקב אביטן: את הדרכים של אבא ראינו וככה גדלנו.

יעקב אביטן: טרם נקראתי לבוא לכאן, לבית הגדול הזה, על ידי מועצת החכמים בראשותו של מרן הרב החכם שלום כהן, שה' יאריך ימיו בטוב, ובראשותו של יושב-ראש התנועה – שאתם מכירים אותו ואת מפעל החיים שלו, למען כלל המדינה, למען כל אחת ואחד – באותה שיחה ערב כנסתי לתפקיד, הוא אומר לי כמה דברים שאיתם נצעד.

יעקב אביטן: בראש ובראשונה הוא הזכיר לי ואמר לי, שר הפנים והנגב, הגליל והפריפריה, הרב אריה דרעי, יושב-ראש התנועה: אני רוצה שתזכור דבר ראשון את צו הנביאים.

יעקב אביטן: צו הנביאים לא מתייחס למעמד, הוא מתייחס לכל אדם, ואת זה אנחנו אומרים בתפילת יום הכיפורים: "הלוא פרס לרעב לחמך ועניים מרודים תביא בית כי תראה ערם וכסיתו ומבשרך לא תתעלם".

יעקב אביטן: לא כתוב שם אם זה אישה, אם זה איש, אם זה גר, אם זה כל אדם – פרוס לרעב לחמך.

יעקב אביטן: צריך לדאוג לכל אדם באשר הוא אדם.

יעקב אביטן: ואז הוא הזכיר לי את דבריו של רבי עקיבא, שכולם נזכרים בהם: "ואהבת לרעך כמוך".

יעקב אביטן: אבל זה לא השיא של רבי עקיבא.

יעקב אביטן: השיא של רבי עקיבא הוא "חביב אדם שנברא בצלם", כל אדם באשר הוא אדם, ולא משנה מה מוצאו, מה מינו.

יעקב אביטן: זה התפקיד שלנו.

יעקב אביטן: ובתפקיד הזה אנחנו מקבלים יהדות שהיא מאהיבה.

יעקב אביטן: בראש ובראשונה, זו האהבה בינינו, ואחדות בינינו, והשלום בינינו, כיוון שעם ישראל עומד למרגלות הר סיני לא בשביל לקבל תורה אלא בשביל: "ויחן שם ישראל כנגד ההר"; להיות כאיש אחד בלב אחד.

יעקב אביטן: ואת זה אני אומר לחברי הכנסת.

יעקב אביטן: אנחנו באים מבית המדרש.

יעקב אביטן: ובית המדרש כולו מלא מחלוקות.

יעקב אביטן: כל בית המדרש הוא מחלוקת.

יעקב אביטן: מי שלא בא מבית המדרש לא מבין מה כוחה של מחלוקת.

יעקב אביטן: רק מחלוקת מרבה את הדעת ואת החוכמה ואת הבינה.

יעקב אביטן: אבל החוכמה של בית המדרש היא שלאחר המחלוקת – מסתיימת באהבה.

יעקב אביטן: "את והב בסופה".

יעקב אביטן: בסוף יש אהבה, וזו החוכמה: לקבל את ההכרעה.

יעקב אביטן: גם אם אני לא מסכים לה, גם אם אני מתנגד לה, גם אם זה לא מתאים לי, אני לומד לקבל את הכרעת הרוב, "אחרי רבים להטֹת".

יעקב אביטן: וזו יהדות מכילה ואוהבת.

יעקב אביטן: כך זה גם הדברים שאמר הרב אריה.

יעקב אביטן: הוא הביא אותם בשם הרב עובדיה יוסף מהכתובים.

יעקב אביטן: ולכן, אני אומר לכם, כמי שגדל בבית רבני, בית ששירת עשרות שנים, אני רואה את מוסד הרבנות ואני מכיר אותו מקרוב, ואני אומר לכם שרבניה של ארץ ישראל – והרבנות הראשית לישראל היא רבנות שמכילה את כולם.

יעקב אביטן: גם אצלה אין הבדל, וחלילה היא לא פוגעת בשום אישה, שום איש, שום אדם.

יעקב אביטן: היא יודעת לקבל את הגר, את האחר ואת השונה, והיא יודעת להכיל.

יעקב אביטן: ומכאן, אדוני היושב-ראש, אתה רוצה להפעיל את השעון.

יעקב אביטן: אני אענה, תוך כדי הדברים – – –

משה ארבל: כבוד היושב-ראש, אתה – – –

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

קריאה: למה הרב גפני מפריע, כי הוא ספרדי?

יעקב אביטן: אני אומר לחבר הכנסת – אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק מבקשת לשנות את תנאי הסף המפורטים בחוק הרבנות הראשית לישראל ובכך לצמצם את תנאי הכשירות לכהונת רב ראשי לישראל.

יעקב אביטן: הצעת החוק הזו מופנית כלפי רבנים בעלי שם ומעמד ציבורי איתן בעולם הרבני, שצמחו שלא במסגרת מערך הרבנות או הדיינות המוסדי, ובהתאם להצעה תיחסם בפניהם האפשרות להתמודד לכהונת רב ראשי.

יעקב אביטן: אתמול – אני יכול לומר לכם שהרב הראשי לישראל, הראשון לציון הרב יצחק יוסף, מגיע ליישוב, למושב בדרום – – –

חמד עמאר: סליחה, אדוני.

חמד עמאר: מי שרוצה להצביע חייב לשבת במקום שלו.

חמד עמאר: אני לא אוסיף חבר הכנסת שישב כאן.

חמד עמאר: תודה.

קריאה: שקט.

קריאה: מה זה?

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

יעקב אביטן: אתמול הוא הגיע ליישוב בדרום, למושב לא דתי, ושם הוא מדבר בפני הקהל.

יעקב אביטן: זה מראה את הכבוד שעושה הראשון לציון למוסד הרבנות.

יעקב אביטן: הרב הראשי המכהן, הרב לאו, הוא בעצמו יוצא צבא.

יעקב אביטן: זה מראה שאסור לתת לנו לחסום את הדרך בפני מנהיגי קהילות – לחסום בפניהם את הדרך לכהונת רב ראשי לישראל.

יעקב אביטן: לתת לכולם.

קריאה: מה זה קשור?

יעקב אביטן: לא, זה קשור, כיוון שאתם מבקשים שהם לא יוכלו כן להתמודד, לא להתמודד.

יעקב אביטן: החוכמה של רועה רוחני שמגיע – – –

אלעזר שטרן: זה על הגוף הבוחר.

יעקב אביטן: אז הינה, אני מגיע גם לשם, גם בגוף הבוחר – לתת להם את הדרך.

יעקב אביטן: כך גם ביחס לאספה הבוחרת, שהיא מורכבת, כפי שאתם יודעים, בחוק, מ-80 רבנים ו-70 אנשי ציבור – איזון קטן:

יעקב אביטן: 10 רבנים יותר – ומיוצג בו מגוון רחב של בעלי תפקידים, בגוף הבוחר הזה, גופים ואינטרסים.

יעקב אביטן: בכלל זאת, נמצאים בגוף הבוחר רבנים מקרב מערכת הרבנות המוסדית על סוגי השונים: מהקיבוצים, מהמושבים, מהערים, מכל מקום.

יעקב אביטן: נציגי השלטון המרכזי: מהרשות המחוקקת, מהרשות המבצעת, ראשי רשויות.

יעקב אביטן: בין ראשי רשויות ודאי יש נשים, יש הכול.

יעקב אביטן: זה מגוון רחב וגדול.

יעקב אביטן: נציגי השלטון המקומי, לרבות ראשי רשויות מהמגזר העירוני ומהמגזר ההתיישבותי.

יעקב אביטן: דיינים מקרב מערכת בתי הדין הרבניים ועוד.

יעקב אביטן: המכסה הזאת מייצרת אפשרות של ייצוג נשי ראוי באספה הבוחרת.

אלעזר שטרן: אין.

יעקב אביטן: יש.

יעקב אביטן: יש ראשי רשויות נשים.

יעקב אביטן: השר ממנה נשים.

יעקב אביטן: יש לך שופטות נשים.

אלעזר שטרן: – – –

יעקב אביטן: יש לך מלא נשים בתוך, דווקא בגוף הבוחר הזה.

אלעזר שטרן: 10% גג.

יעקב אביטן: יש לך הרבה הרבה נשים.

יעקב אביטן: הרכב האספה הבוחרת משקף את אותו איזון עדין ומורכב בין מגוון האוכלוסיות, עדות, אינטרסים וגופים הנוגעים לעניין.

יעקב אביטן: הוא מביא לידי ביטוי את היותה של הרבנות הראשית המוסד הממלכתי הרבני העליון במדינת ישראל, שנועד לשרת את כלל שדרות הציבור.

יעקב אביטן: זה גוף שיודע להביא לעולם ייצוג מתאים של רבנים ראשיים, שיודעים לייצג את כלל האוכלוסייה, את כלל המגזרים, את כלל התושבים בעם ישראל.

יעקב אביטן: ולכן אנחנו צריכים מכאן לדעת, להבין את הכוח הגדול של הגוף הבוחר הזה שקיים שנים רבות, ויש בתוכו נשים, ויש בתוכו הכול – – –

אלעזר שטרן: – – –

יעקב אביטן: תראה, אני שואל שאלה פשוטה.

אביגדור ליברמן: כבוד השר, במועצת העיר אשקלון דיברת הרבה פחות.

יעקב אביטן: איווט, חבר הכנסת, יקירי, איווט ליברמן, רצית שאני אדבר יותר על מועצת העיר אשקלון.

יעקב אביטן: במועצת העיר אשקלון יש ממלאת מקום ראש העיר אישה, אישה חשובה.

אביגדור ליברמן: – – – יאללה.

יעקב אביטן: טוב.

יעקב אביטן: אני אומר לכם שמכאן אנחנו רואים שמה שאני דיברתי במועצת העיר אשקלון זה עוד יכול להיכתב כאן.

יעקב אביטן: אני אומר לכם.

יעקב אביטן: אני אומר לכם באחריות, שהגוף הזה הוא כל כך יפה, הוא כל כך טוב.

אלעזר שטרן: הוא נגד שירות נשים בצה"ל.

אלעזר שטרן: איך הוא כל כך יפה?

יעקב אביטן: מה זה קשור לחוק?

יעקב אביטן: על זה נדבר בהזדמנות אחרת.

אלעזר שטרן: אבל איך, אם הוא כל כך יפה, איך הוא יכול להיות נגד?

יעקב אביטן: בהזדמנות אחרת.

יעקב אביטן: ואני אומר לך – ההצעה היא כל כך יפה, שיש לך גוף שכולל נשים ומכיל את ההתיישבות העובדת – – –

אלעזר שטרן: איפה, במועצת הרבנות?

יעקב אביטן: בגוף הבוחר שעליו אתה מדבר.

אלעזר שטרן: במועצת הרבנות?

יעקב אביטן: במועצת הרבנות יש חבר מועצה הרב וייס, הוא מההתיישבות, יקירי.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: נשים, נשים, נשים.

יעקב אביטן: יקירי, אתה דיברת על הגוף הבוחר.

אלעזר שטרן: אני יודע.

יעקב אביטן: אנחנו מדברים על הגוף הבוחר.

אלעזר שטרן: זאת ההצעה.

אלעזר שטרן: הלוואי שהיינו יכולים לדבר על מועצת הרבנות.

יעקב אביטן: לא.

יעקב אביטן: תדבר על מה שדיברת.

יעקב אביטן: ולכן אני אומר לך שאתה יכול להיות גאה בגוף הבוחר הזה.

יעקב אביטן: ואני אומר לכם שזה גוף בוחר ייצוגי, שמייצג את כלל הציבור, נותן כוח ונותן איזונים נכונים, יפים ומדהימים.

יעקב אביטן: אני אומר עוד דבר.

יעקב אביטן: אתם מבקשים שהרב הראשי, שבתוקף היותו דיין – אתה יודע כמה יפה זה שרב ראשי מגיע מהעם, שיש לו רבנות; הוא מבין את הממשקים בין אנשים, הוא יודע לעשות חיבורים כאשר הוא יושב בדין.

יעקב אביטן: אז אתם מבקשים גם שיהיה דיין.

יעקב אביטן: אתה ביקשת.

יעקב אביטן: אני קראתי את הדברים שלך.

אלעזר שטרן: מה זה ביקשתי?

אלעזר שטרן: לא אני ביקשתי.

אלעזר שטרן: הוא ראש אבות בתי הדין.

יעקב אביטן: נכון.

יעקב אביטן: ולכן – – –

אלעזר שטרן: נו.

אלעזר שטרן: זה יכול להיות – עד הקדנציה הזאת תמיד היה אחד לפחות.

יעקב אביטן: מצוין.

אלעזר שטרן: כן.

יעקב אביטן: ולכן זה טוב.

יעקב אביטן: ולכן אני אומר לך שרב כזה יודע לאזן ולעשות דברים מועילים כאשר הוא יושב בדין, כיוון שהוא בא, מאיפה?

יעקב אביטן: הוא בא מעולם הרבנות.

אלעזר שטרן: גם דיין.

יעקב אביטן: מצוין.

אלעזר שטרן: גם דיין בא מהעם.

יעקב אביטן: לכן, בכוח הגדול הזה הוא כוח מאוד גדול.

יעקב אביטן: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת הנכבדים, שמדינת ישראל זוכה.

אביגדור ליברמן: מיקי, כל הכבוד, כל הכבוד.

יעקב אביטן: אני אומר לכם, מיקי זוהר, חבר הכנסת מיכאל מכלוף זוהר, באמת עושה כאן עבודה נפלאה.

יעקב אביטן: ידיד יקר.

יעקב אביטן: ידיד אמת.

יעקב אביטן: ואני אומר לכם, בעבודה שלו, בדרום, ובארץ עכשיו, הוא יודע כיצד להביא את הדברים.

יעקב אביטן: אני, בהזדמנות הזאת, כשאני ניצב על הדוכן, אני רוצה לברך את חברי הכנסת החדשים, שנכנסו מתנועת ש"ס – הרב בוסו והרב יוסי טייב, עוד כוחות מדהימים שבאו לכנסת ישראל.

יעקב אביטן: שוב, רואים אותם באים מהשטח.

יעקב אביטן: אנשים שבאים במגע עם ציבור.

יעקב אביטן: ואיזה ציבור?

יעקב אביטן: הם לא ישבו בבני ברק, במאה שערים – פתח תקווה, עיר שהיא לא עיר חרדית, לא עיר דתית.

יעקב אביטן: והכוח שלהם מגיע מהציבור השקוף; מהציבור שיש לו מסורת; שיש לו ערכים; שיודע מה זה בית כנסת – ואחרי זה הוא עושה מה שהוא רוצה.

יעקב אביטן: הוא יודע לקבל את השונה, לא משנה אם הוא בא להתפלל או לא בא להתפלל.

יעקב אביטן: וזה הכוח של חברי הכנסת האלו, שיודעים להבין.

יעקב אביטן: זה גם הכוח שמשם הם מקבלים את זה, מהרבנים.

יעקב אביטן: זה מה שהרב עובדיה יוסף היה.

יעקב אביטן: מה הוא היה?

יעקב אביטן: הוא היה רב ראשי לישראל.

יעקב אביטן: לאיזה ציבור הוא הגיע?

יעקב אביטן: הוא הגיע לציבור שהוא השקוף, לציבור בלי הכיפות.

יעקב אביטן: להגיע אליהם, וגם לאו דווקא מעם ישראל אלא מכל אחד מאזרחי מדינת ישראל.

יעקב אביטן: וזה הכוח שהתורה נותנת לנו.

יעקב אביטן: יש סיפור מאוד מעניין, מכובדי, אדוני היושב-ראש, על אדם אחד שהיה עשיר גדול.

יעקב אביטן: יום אחד בא אליו איזה אדם עני.

יעקב אביטן: אומר לו העני לעשיר: בבקשה ממך, תן לי משהו, קצת צדקה, תן משהו לאכול.

יעקב אביטן: אומר לו העשיר: לא, זוז מכאן, למה לתת לך? לא רוצה לתת לך.

יעקב אביטן: הוא היה עשיר קמצן.

יעקב אביטן: ביידיש אומרים – – –

יאיר לפיד: זה לא יפה לדבר על ביבי מעל הדוכן.

עפר שלח: אומר העשיר: אותך ליועץ המשפטי.

יעקב אביטן: אתה יודע – – –

קריאה: – – –

יעקב אביטן: בסדר.

אלעזר שטרן: איך מהערה אחת, מה שאני לא הצלחתי עשר דקות – – –

יעקב אביטן: לא, לא, אני יכול לומר לכם שיש לנו ראש ממשלה מעולה, ראש ממשלה מצוין, ראש ממשלה שעושה את העבודה שלו שעות על גבי שעות.

יעקב אביטן: וצריך – שוב, אמרתי, אנחנו באים מהמחלוקת.

יעקב אביטן: מחלוקת, טוב שתהיה, "כשם שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות".

יאיר לפיד: כל עוד זה לשם שמיים.

יעקב אביטן: בסדר.

יעקב אביטן: כל אחד והלשם שמיים – וזה בסדר גמור.

עפר שלח: מה עם העני והעשיר?

יעקב אביטן: אזי אני חוזר.

יעקב אביטן: חבר הכנסת שלח, אתה שולח אותי למקורות.

יעקב אביטן: אומר לו העני לעשיר: תיתן לי כמה – העשיר היה קמצן, לא יכול לתת כלום, לא רצה לתת כלום.

יעקב אביטן: בסוף, הוא התייאש.

יעקב אביטן: מה עשה?

יעקב אביטן: ראה שהוא נודניק, העני הזה, לקח העשיר מחצלת של קנים, סלסילה כזאת, ומילא אותה בכל מיני דברים של רפש וזבל, והלך לעני והביא לו אותה.

יעקב אביטן: אמר לו: קח.

יעקב אביטן: העני נפגע.

יעקב אביטן: אתה לא רוצה לתת, אל תיתן; לבוא ולתת לי דברים כאלו לא מכובדים, זה כבר לא יפה.

יעקב אביטן: מה עשה העני?

יעקב אביטן: הלך העני, לקח את סלסילת הקנים, רחץ אותה, שטף אותה במים.

חמד עמאר: אתה צריך לסיים, אדוני.

יעקב אביטן: שנייה.

יעקב אביטן: קודם כול הסיפור, אחר כך אני תלוי ברב מיקי זוהר.

חמד עמאר: לא, תלוי בי.

חמד עמאר: לא ברב מיקי זוהר.

חמד עמאר: תלוי בי.

יעקב אביטן: טוב.

חמד עמאר: אני אתן לך לסיים את הסיפור, ואתה יורד אחרי זה.

חמד עמאר: בבקשה.

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה לכם.

יאיר לפיד: זה בסדר.

יאיר לפיד: אנחנו רוצים לשמוע דבר תורה.

יעקב אביטן: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

יעקב אביטן: העני לוקח את סלסילת הקנים, רוחץ אותה, שוטף אותה, הולך ושם בה פרחים.

יעקב אביטן: קוטף פרחים – אין לו כסף, אבל מהגינה הוא קוטף פרחים ואת אותם פרחים הוא שם באותה סלסילה, הוא ניגש לעשיר, ואומר לו: זה ממני אליך.

יעקב אביטן: עומד העשיר, משתומם ומתפלא.

יעקב אביטן: אני, העשיר, הבאתי לך רפש, זבל, דברים לא טובים.

יעקב אביטן: ואתה, העני, לוקח את הסלסילה וממלא אותה בפרחים?

יעקב אביטן: אומר לו העני לעשיר: תקשיב, חביבי, אני אומר לך משהו: כל אחד נותן לאחר מה שיש לו בלב.

יעקב אביטן: מה שהיה לך בלב, זה מה שאתה הבאת לי.

יעקב אביטן: לי היו בלב פרחים ודברים טובים, זה מה שהבאתי לך.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב אביטן: מכאן אני אומר, וקורא ואומר, שבאמת, בסוף, בבית הזה כולנו אחים.

יעקב אביטן: כולנו אחים, לא כי אנחנו מעם אחד, אלא כי בצלם אלוקים ברא את האדם.

יעקב אביטן: כולנו באנו מהאדם הראשון והתפצלנו.

יעקב אביטן: התפקיד שלנו לזכור תמיד שחביב אדם.

יעקב אביטן: גם לא כתוב "חביב יהודי" – חביב אדם שנברא בצלם.

חמד עמאר: תודה.

יעקב אביטן: ואם כל אחד מרגיש שהוא בצלם של האחר – אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים – אם חביב אדם שנברא בצלם, אז האדם הזה ידע תמיד להעריך את האדם שממולו.

יעקב אביטן: מכאן אני קורא בקריאה שלי ובנסיבות הללו, שאין כל הצדקה לשנות מן ההרכב הקבוע בחוק.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שלוש דקות לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יעקב אביטן: משכך, אבקש להתנגד להצעת החוק.

יעקב אביטן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת אלעזר שטרן, עד שלוש דקות.

קריאות: חזק וברוך, תגידו לו.

אלעזר שטרן: אדוני, שר הדתות, ברכות על נאומך הראשון.

אלעזר שטרן: אני מכבד אותך.

אלעזר שטרן: נהניתי מהדברים, חבל שלא ענית לי.

אלעזר שטרן: אני אומר לך את האמת, לא ענית על יהדות יפה ועל יהדות מקרבת.

אלעזר שטרן: אנחנו חיילים יחד בזה.

אלעזר שטרן: תראו, היה פה קודם חוק הפונדקאות.

אלעזר שטרן: כנראה שמיקי זוהר, ראש הממשלה, אני לא יודע מי, אישר לכמה חברים שזה מאוד חשוב להם להצביע נגד הקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: אין אישור.

אלעזר שטרן: אוקיי, עוד יותר, בלי אישור.

מכלוף מיקי זוהר: אין אישור.

אלעזר שטרן: יפה.

אלעזר שטרן: הם הצביעו בלי אישור.

אלעזר שטרן: הם הצביעו בלי אישור נגד הקואליציה, על תפיסת העולם הבסיסית שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: חביבי, אני – אני כרגע לא מתבטא כלפי אף אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא מועמד להדחה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני מדגיש: כרגע.

קריאה: חבר הכנסת יושב-ראש הקואליציה, הכול נודע.

משה גפני: מה נוגע – – – הגוף הבוחר את הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם מה הערכים, אני אגיד לכם על רגל אחת.

אלעזר שטרן: שר הדתות, כמו הלל הזקן – ככה, על רגל אחת.

אלעזר שטרן: כל התורה כולה על רגל אחת.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: ישבנו ימים ולילות עם יועז הנדל, עם תהלה פרידמן, עם מיכל קוטלר, וניסחנו מצע לכחול לבן.

אלעזר שטרן: אנחנו באנו לפוליטיקה – לפני שהם ערקו – אנחנו באנו לפוליטיקה על זה.

אלעזר שטרן: מה כתוב שם?

אלעזר שטרן: נעגן בחקיקה את ייצוגן של נשים במוקדי קבלת ההחלטות.

אלעזר שטרן: והרי אנחנו שנינו יודעים כמה חשובה הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: אין החלטה חשובה, אין מוקד יותר חשוב כמו זה.

אלעזר שטרן: עכשיו, תראה את ההעלבה.

אלעזר שטרן: הרי אתה אמרת לי: אני שותף לך שבגוף הבוחר של הרבנות הראשית מותר שיהיו גם מי שלא אוכלים כשר, חשוב שיהיה מי שלא אוכל כשר, חשוב שיהיה גם מי שמחלל שבת.

אלעזר שטרן: למה שלא תהיינה נשים?

אלעזר שטרן: מה העוול שלהן, שהן נשים?

יצחק פינדרוס: כן.

אלעזר שטרן: אמרתי לך 10%, מה באנו להוסיף?

אלעזר שטרן: מה באנו להוסיף?

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: עכשיו, אמרו לי שהכול שווה בשביל אחדות.

אלעזר שטרן: הכול שווה בשביל אחדות.

אלעזר שטרן: תגיד, זאת ממשלת אחדות?

אלעזר שטרן: שמעת איך ראש הממשלה מדבר על היועץ המשפטי?

אלעזר שטרן: אמרו לי: פיוס.

אלעזר שטרן: זה פיוס?

אלעזר שטרן: כשראש הממשלה מאשים את היועץ המשפטי לממשלה שהוא פועל נגד המדינה, שהוא כוח – – –

יצחק פינדרוס: – – –

אלעזר שטרן: באמת, מה, על זה אנחנו באים?

אלעזר שטרן: אז אולי עכשיו לפחות יעשו החברים שלי – אלה שערקו לתוך כחול לבן – כמו שעשו החברים השר איציק שמולי, השר אוחנה, חבר הכנסת איתן גינזבורג, שהצביעו לפי מצפונם.

אלעזר שטרן: הרי מה המצפון, אני יודע.

אלעזר שטרן: אני יודע מה המצפון.

אלעזר שטרן: ניסחתי אותו.

אלעזר שטרן: אז יכול להיות שלכבוד שמירה על זהותה היהודית של מדינת ישראל – דרך אגב, זה לא מרחיק נשים, זה פוגע ביהדות של מדינת ישראל.

אלעזר שטרן: כשנשים לא משתתפות בבחירת רבנים ראשיים, יוצאים רבנים ראשיים שאומרים: אסור לנשים לשרת בצה"ל.

חמד עמאר: תודה רבה.

אלעזר שטרן: תודה.

חמד עמאר: אבקש מכל חברי הכנסת לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 42 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות רב ראשי והרכב האספה הבוחרת), התש"ף

חמד עמאר: –2020, לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 21, כולל חבר הכנסת אלעזר שטרן, כי הוא עלה למעלה ואני אמרתי לו שהוא יכול להישאר כאן, נגד – 42.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה ויורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק התרבות והאומנות – לפני הצעת החוק יש הודעה אישית של חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אחרי זה נעבור להצעת החוק.

ניצן הורוביץ: אפשר להוסיף אותי?

חמד עמאר: לא הספקת?

חמד עמאר: היית שם, ישבת במקום?

חמד עמאר: אז אני מוסיף אותך.

חמד עמאר: אז זה 22 בעד.

שרן השכל: תוסיף גם אותי, בבקשה.

חמד עמאר: אני מוסיף גם אותך.

משולם נהרי: היושב-ראש, תוסיף גם אותי.

חמד עמאר: אני מוסיף אותך להצבעה נגד, שרן השכל.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, יש לך עד חמש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, א.

משה גפני: אני מודה לך שאתה מאפשר לי למסור הודעה אישית.

משה גפני: אני נפגעתי עד עמקי נשמתי, ולא בפעם הראשונה, שחבר הכנסת אלעזר שטרן עולה פה – –

חמד עמאר: אני מוסיף אותך, חבר הכנסת נהרי.

משה גפני: – – ואומר שלא אכפת לי מהרבנות הראשית.

משה גפני: לא אכפת מהרבנות הראשית.

משה גפני: אגב, אדוני שר הדתות, שתדע שהוא אומר את זה כל הזמן.

משה גפני: הוא אמר את זה בכנסת העשרים כל הזמן.

משה גפני: הוא מציע את ההצעות האלה, וכל הזמן אומר לי שלא אכפת לי מהרבנות הראשית.

משה גפני: חלק נכבד מהעבודה שלי בכנסת, בניגוד אליו – –

אלעזר שטרן: רק שאלתי אם אתה אוכל את הכשרות של הרבנות הראשית.

משה גפני: – – הוא לטובת הרבנות הראשית – עד כדי כך שהוא נכנס לי לצלחת, ואומר מה אני אוכל, מה אני לא אוכל.

משה גפני: אני לא נכנסתי לצלחת שלו.

משה גפני: אם הוא אוכל כשר, לא כשר – לא שאלתי.

משה גפני: לא מעניין אותי מה הוא אוכל.

משה גפני: לא מעניין אותו מה אני אוכל.

משה גפני: זה בכלל לא רלוונטי.

משה גפני: כל הזמן – היה פה חבר הכנסת אורלב שהיה בקי בעניין הזה, ואמר, לפני הרבה שנים: אתה אחד מהיחידים שדואג כל הזמן לרבנות.

משה גפני: מעז אלעזר שטרן לעלות כאן ולהגיד: לא אכפת לך, לא מהרבנות הראשית, לא מהרבנים הציוניים, כאילו שהרב קוק זצ"ל לא היה רב ציוני, כאילו שהרבנים שכיהנו בהרבה קדנציות – האם הוא מקבל את הפסיקה שלהם, אכפת לו מהרבנים הציוניים?

משה גפני: על מה הוא מדבר פה, על איזה שטויות?

משה גפני: לא מכניסים נשים לגוף הבוחר?

משה גפני: יש שם עשרות עשרות של אנשי ציבור.

משה גפני: נשים לא יכולות להיכנס לגוף הבוחר?

משה גפני: מה אתה עומד פה ומטעה את הכנסת?

משה גפני: ינאי המלך אמר לאשתו המלכה דבר אחד: אל תתייראי לא מן הפרושים ולא מן מהצדוקים אלא מן הצבועים – –

אלעזר שטרן: גפני, תיזהר, שלא תחוב גלות.

אלעזר שטרן: גפני, שלא תחוב גלות.

משה גפני: – – שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפינחס.

משה גפני: כשהוא יבוא אליך, אדוני שר הדתות – –

אלעזר שטרן: שלא תחוב גלות.

משה גפני: – – הוא יגיד לך: אני רוצה לדאוג לרבנות הראשית, אני רוצה לדאוג לשירותי הדת ואני רוצה לעזור לך, אדוני השר – תזכור מה שאמרתי.

משה גפני: אני לא יותר חכם פה מאף אחד.

משה גפני: יש לי יותר ניסיון.

משה גפני: הוא וחבריו רוצים לקעקע את הרבנות הראשית.

משה גפני: הם לא רוצים שהיא בכלל תהיה.

אלעזר שטרן: למה שרב ראשי ישב בכלא?

משה גפני: בניגוד אליי, שאני מבקש לחזק את מעמד הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: אתה מעודד רבנים ראשיים שישקרו ושישבו בכלא.

משה גפני: אני לא אומר אחד בפה ואחד בלב.

משה גפני: למה אתה מפריע לי?

אלעזר שטרן: אני לא רוצה שרב ראשי ישב בכלא.

משה גפני: למה אתה מפריע לי?

אלעזר שטרן: אני לא רוצה שרב ראשי ישב בכלא.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני, קשה להפריע לך, אתה יכול להמשיך.

משה גפני: הוא לא מפריע לי.

אלעזר שטרן: אתה בחרת.

משה גפני: למה אתה מפריע לי?

אלעזר שטרן: סליחה, אני מתנצל.

משה גפני: אתה מפריע לי.

אלעזר שטרן: נכון, לא צריך להגיד את האמת.

משה גפני: אפילו פעם אחת לא אמרת את האמת.

משה גפני: פעם אחת.

משה גפני: מה עשית בשביל הרבנות הראשית, מה?

משה גפני: תראה לי דבר אחד.

משה גפני: אני הרבה שנים בכנסת.

משה גפני: אני אביא לך רזומה ענק של מה שעשיתי, גם בחקיקה, יחד עם חבריי – בחקיקה, בהצעות לסדר-היום.

משה גפני: היו כאלה שאמרו שלא צריך את הרבנות הראשית, שנעשה משהו פלורליסטי.

משה גפני: לא אומרים את זה על משרדי ממשלה ולא אומרים את זה על גופים אחרים שנמצאים במדינת ישראל.

משה גפני: הרבנות הראשית – שיהיה משהו וולונטרי.

אלעזר שטרן: לא אומרים.

משה גפני: איזה וולונטרי?

משה גפני: הם לא רוצים.

משה גפני: אלעזר שטרן לא רוצה את הרבנות הראשית.

משה גפני: הוא רוצה שהיא, חס וחלילה, תתבטל.

אלעזר שטרן: ככה הוא לא רוצה אותה.

משה גפני: והוא מכניס אותי לעניין הזה.

משה גפני: אל תתיירא מן הצדוקים ולא מן הפרושים, אלא הצבועים, אלעזר שטרן, שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפינחס.

משה גפני: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אני חייב לענות.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/348/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק התרבות והאומנות, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה הודעה אישית.

חמד עמאר: הודעה אישית – רק בכתב, ומגישים את זה כאן.

חמד עמאר: בבקשה, גברתי.

קריאה: אין הודעה אישית על הודעה אישית.

חמד עמאר: אני מכיר את התקנון.

חמד עמאר: הוא יכול להגיש לי בכתב – אני מחליט.

חמד עמאר: תודה.

מרב מיכאלי: אסיים את הדיון הקודם בלהגיד למר גפני, ואני לא יודעת אם הוא עדיין באולם, שהמונופול של הרבנות הראשית והמונופול של יהדות בישראל בכלל הוא דבר לא יהודי בעליל.

ינון אזולאי: – – – אין משהו אחר – – –

מרב מיכאלי: לא יהודי בעליל, משחית את היהדות, משחית את הממלכה – –

ינון אזולאי: – – –

מרב מיכאלי: – – מערבב מין בשאינו מינו – –

ינון אזולאי: – – –

מרב מיכאלי: – – ופוגע בעומק של מה שאמורה להיות גם המדינה של העם היהודי – –

ינון אזולאי: – – –

מרב מיכאלי: – – ובטח ובטח הדת היהודית כפי שהכרנו אותה לאורך שנים.

ינון אזולאי: – – –

מרב מיכאלי: ממתי היה מונופול ביהדות?

מרב מיכאלי: מתי?

ינון אזולאי: זה הרבה מעבר לכך, וזהו.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, אני כאן כדי להציג לכם הצעת חוק שדורשת לקבוע בתקציב המדינה אחוז קבוע לתקציב התרבות והאומנות שלנו.

מרב מיכאלי: הצעת החוק מייצרת מתווה – אדוני ודאי קרא אותה – שבסופו של דבר תקציב התרבות והאומנות לא יפחת מ-1%, 1% בלבד מתקציב מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: רק כדי לסבר את אוזניכם, היום אנחנו ב-0.2% מהתקציב, הרחק הרחק מאחורי כל מדינות ה-OECD, כל שאר המדינות המערביות.

מרב מיכאלי: לא בכדי עומדות ועומדים פה בחוץ מול הכנסת, מול משרד האוצר, כבר שלושה שבועות, לדעתי חודש, אנשי התרבות והאומנות של מדינת ישראל, על כל הרצף שלהם – תרבות, בידור, האומניות והאומנים עצמם, המופיעות והמופיעים, אלה שמאחורי הקלעים, הפועלות והפועלים.

מרב מיכאלי: הם עומדים פה וצופרים בצופרות, ויש תחושה שהשוועה שלהם לא מצליחה לחדור את הקירות.

מרב מיכאלי: המצוקה שלהם היא איומה ונוראית.

מרב מיכאלי: אלה אנשים שהיום כבר שלושה חודשים לא עובדות ועובדים לא כי אין ביקוש למה שהם מציעים, לא כי הם מתעצלים ומתעצלות לעבוד, אלא כי המדינה אוסרת עליהם לעבוד.

מרב מיכאלי: המדינה סגרה להם, סגרה, את כל האולמות, את כל המופעים, את כל התרבות והאומנות הזאת – אולי בצדק, אפשר לדבר על זה; אבל ההוראה הייתה הוראה של המדינה, והם היום עומדים ממש על פת לחם.

מרב מיכאלי: יש היום פוסט, שקשה לקרוא אותו, של השחקן תומר שרון, שרבות ורבים מכם מכירים אותו; איש באמת כישרוני מאוד – אדוני, ודאי יצא לך להיתקל בו בהרבה מאוד תוכניות טלוויזיה ובתיאטראות, שאומר: חודשיים עומדים ביני לבין הומלסיות, ביני לבין חברות וחברים אחרים שלי; חודשיים של המצב הכלכלי הנוכחי שלנו, אנשי התרבות, עומדים בפני – להיות ממש חסרי בית.

מרב מיכאלי: אז המצוקה הנוכחית נובעת ממשבר הקורונה, אבל מראש עולם התרבות מתחיל עם תקציב כל כך קטן, כל כך מזערי, כל כך מגוחך ולא מספק, שלא פלא שהאנשים האלה הם אלה שמתרסקים בקול הגדול ביותר ומגיעים למצוקה גדולה כל כך.

מרב מיכאלי: העניין של העבודה והפרנסה הוא מאוד מאוד חשוב, אבל צריך להבין על מה אנחנו מדברות ומדברים כאן.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות ומדברים על תרבות ועל אומנות.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברים על רוח.

מרב מיכאלי: וכן, חברות וחברים, אנחנו חייבות וחייבים לספק את הצרכים הגשמיים של כל אזרחיות ואזרחי ישראל, אלף-בית של מזון, מלבוש, קורת גג – מה שפעם היה מובן מאליו גם אצל הז'בוטינסקאים בתור חמשת המ"מים של ז'בוטינסקי.

מרב מיכאלי: ובכן, הצד הזה שכח מה זה להיות ז'בוטינסקי.

מרב מיכאלי: שכח.

מרב מיכאלי: חלקם גם לא ידעו אף פעם.

אלי אבידר: אשם אחד – נתניהו.

מרב מיכאלי: אבל אחרי שדיברנו על הצרכים הגשמיים, אנחנו צריכות וצריכים את מה שאנחנו חיות וחיים בשבילו.

מרב מיכאלי: אנחנו חייבות וחייבים את הרוח, את הדברים שמאפשרים לנו לראות את עצמנו באופנים אחרים ממה שאנחנו יכולות ויכולים להסתכל על עצמנו מתוך עצמנו.

מרב מיכאלי: לפתוח לנו עולמות נוספים; לתת לנו אפשרות להכיר אחרות ואחרים, דרכי מחשבה אחרות; לשמוע סיפורים של חיים אחרים; לקבל פרספקטיבה על המקום שאנחנו חיות וחיים בו, על השותפות והשותפים שלנו למקום הזה; לראות מה קורה במקומות אחרים; לשמוע פרוזה, לשמוע מחזה; לראות כישרונות; לשמוע מוזיקה מכל הסוגים והמינים, מכל התקופות, מכל התרבויות והמסורות.

מרב מיכאלי: אלה דברים שמחזיקים אותנו, בסופו של דבר, מעל הקיום הבסיסי של היום-יום.

מרב מיכאלי: אלה הדברים שבשבילם אנחנו חיים.

מרב מיכאלי: כמו שאמר צ'רצ'יל, הכי בסיסי בעולם: אם אין לנו תרבות, אז בשביל מה אנחנו נלחמות ונלחמים, בסופו של יום?

מרב מיכאלי: תקציב מדינת ישראל לתרבות והאומנות לא מאפשר באמת את הפריחה והשגשוג שכל כך נדרשים לתרבות ואומנות.

מרב מיכאלי: תרבות ואומנות – חלקה תהיה נורא פופולרית, שנצרכת על ידי המון אדם, וחלקה תהיה ממש מוזרה לרבות ורבים, ותפנה לקהלים קטנים יותר, אבל גם לה יש חשיבות.

מרב מיכאלי: לפעמים במקומות האלה, הקטנים, השוליים, מתחילים הדברים הבאים הגדולים.

מרב מיכאלי: חייבים – אנחנו חייבות וחייבים לתת להם להתקיים.

מרב מיכאלי: אלה המקומות שבהם צומחים רעיונות חדשים שמובילים את החברה כולה לקדמה, למקומות טובים יותר.

מרב מיכאלי: אנחנו הולכות והולכים ורואים על הבמות מודלים שאנחנו צריכים לשאוף אליהם.

מרב מיכאלי: אופציות לאנשים שגדלו במקום מסוים והם פתאום יכולות ויכולים לראות את עצמם במקומות אחרים.

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה יבואו מהתרבות ומהאומנות.

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה, בשביל להתקיים, חייבים תקציב ראוי והולם.

מרב מיכאלי: התקציב שיש היום לתרבות והאומנות במדינת ישראל משתקף במצוקה הנוראה של אנשי התרבות, שמפגינות ומפגינים מולנו כבר חודש.

מרב מיכאלי: הגיע הזמן שנשמע אותם לא רק לגבי המשבר, אלא גם לגבי השוטף.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד מפצירה בכם ובכן, חברותיי וחבריי, לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/23/180; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: הצעה מוצמדת, של חבר הכנסת עפר שלח – עד שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: השר ישיב במשולב על שתי ההצעות.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: שר התרבות, לאן אתה בורח?

עפר שלח: אני רוצה קודם להתייחס לאמירה של חבר הכנסת גפני, שציטט פה מדבריו המפורסמים של אלכסנדר ינאי לאשתו שלומית.

עפר שלח: מכיוון שאני השתמשתי באותם דברים בנאומי – השר פרץ, לדעתי היית פה – לגבי החקיקה של הקמת הקואליציה הזאת, אני רוצה לתקן: הצבועים בימינו עושים מעשה זמרי ודורשים אאודי A8.

עפר שלח: זה הנוסח המדויק היום.

עפר שלח: הצעת החוק הזו הועלתה על ידי כשהייתי ראש שדולת התרבות כבר בכנסת התשע-עשרה, ואחר כך בכנסת העשרים, והיא מגיעה אלינו היום.

עפר שלח: היא הצעה ותיקה, הועלתה עוד לפניי.

עפר שלח: הסיבה שהיא מועלית – שר התרבות, והרי אנחנו דיברנו על זה – זה שתקציב התרבות הוא פחות או יותר האח החורג, הוא הילד הדחוי של תקציב המדינה.

עפר שלח: אתה השגת – ושיבחתי אותך על זה בפרטי – אתה השגת הישג טוב בימים האלה של הקורונה אבל הוא לא יותר באמת מאיזה קרש נופל וטובע מאוד מאוד גדול.

עפר שלח: אני רוצה להתייחס להצעה הזאת.

עפר שלח: דיברה חברתי מרב מיכאלי היטב על המצוקה של אנשי התרבות היום.

עפר שלח: זה הרי ברור.

עפר שלח: זה הרי מגזר שממש נגזרה עליו כליה.

עפר שלח: וזה בכוח עליון – את זה אף אחד לא עשה.

עפר שלח: אבל ההצדקה של ההצעה הזאת, ההצדקה של עיגון תקציב התרבות כחלק מתקציב המדינה, כחלק קבוע מתקציב המדינה, לא באה משם.

עפר שלח: היא באה מהשאלה בשביל מה אנחנו פה.

עפר שלח: היא באה מהשאלה: איזו חברה אנחנו פה, מה הערכים שלנו.

עפר שלח: אני רוצה לספר לך, שר התרבות, אם ציטטתי מאלכסנדר ינאי, כשהיו הפיגועים הגדולים בפריז, בתיאטרון בטקלאן ובמקומות אחרים, שחקן צרפתי נהדר בשם ז'אן רושפור אמר שהתגובה לפיגועי הטרור צריכה להיות הכפלת תקציב התרבות הצרפתי.

עפר שלח: ותאמין לי, לא ראיתי תגובה טובה או יעילה מזה לטרור – אני מתעסק בלחימה בטרור הרבה מאוד שנים, לא ראיתי תגובה יותר טובה.

עפר שלח: התרבות היא המהות של מה שאנחנו פה; התרבות היא המהות של מי שאנחנו פה.

עפר שלח: ואם אנחנו לא נעגן אותה – אני אומר לך, אתה עוד לפני דיונים תקציביים, אתה עוד תיתקל בזה – אין תחום בחיינו שליבם של אנשי הכסף גס בו כמו בתרבות.

עפר שלח: תקציב התרבות, סל התרבות, הסכם התרבות שאתה תנסה לחתום עליו, הוא הרי לא טעות כתיב בתקציב החינוך או בתקציב הבריאות ובטח לא בתקציב הביטחון.

עפר שלח: אם אנחנו לא מעגנים אותו, הוא זז הצידה.

עפר שלח: אתה, השר טרופר, מופקד באמת על הדברים היפים של חיינו.

עפר שלח: היה שופט עליון באמריקה, השופט ברנדייס, שאמר פעם לאשתו:

עפר שלח: אני פותח כל יום במדור הספורט כי שם אני קורא על דברים טובים שאנשים עשו.

עפר שלח: אלה הדברים הטובים שמחזיקים אותנו פה, אלה הדברים הטובים שאנחנו צריכים להחזיק אותם, ולא בגלל הקורונה, ולא בגלל המצוקה הנוראה שהאנשים האלה נמצאים בה, ולא בגלל הצורך ממש להציל חיים – כל הדברים האלה נכונים.

עפר שלח: צריך להצביע בעד החוק הזה.

עפר שלח: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב במשולב – שר התרבות והספורט, חבר הכנסת חילי טרופר, בבקשה.

חילי טרופר: עכשיו אמרו לי שאני צריך למשוך, לדבר ארוכות.

חמד עמאר: רק שנייה, אני אעדכן את חברי הכנסת.

חמד עמאר: הודעה אישית לא יכולה להיות על הודעה אישית.

חמד עמאר: לכן אנחנו לא יכולים לאשר לחבר הכנסת אלעזר שטרן הודעה אישית.

חמד עמאר: זה ברור, התקנון ברור.

חמד עמאר: בבקשה, לרשותך עד עשר דקות, אדוני, בבקשה.

חמד עמאר: אתה מוגבל בזמן לעשר דקות.

אורלי פרומן: אתה לא צריך למשוך זמן.

אורלי פרומן: אנחנו נעזור לך להעביר – – –

חילי טרופר: אדוני היושב-ראש – מרב, גם לך אבל נעדכן אותך אחר כך, וגם לעפר.

חילי טרופר: הינה מרב, את עולה?

מרב מיכאלי: לא, אני כאן.

מרב מיכאלי: אני יכולה לעלות – – –

חילי טרופר: אני אענה להצעה של חברת הכנסת מיכאלי וחבר הכנסת שלח.

חילי טרופר: הצעה שלקריאת הכיוון שיש בה אני כמובן שותף לגמרי.

חילי טרופר: השאיפה להגדיל את תקציב התרבות, ואני עכשיו חווה את זה, נכונה תמיד.

חילי טרופר: היא בוודאי נכונה בימים האלה.

חילי טרופר: בהרבה מאוד מובנים, המקום שתרבות נמצאת בחברה אומר משהו על כל החברה, והרבה פעמים הביטוי התקציבי הוא ביטוי לדבר הזה.

חילי טרופר: בדיוק אתמול בבוקר, לפני סיור בבאר שבע, חנכתי ספרייה במועצה אזורית נחל שורק.

חילי טרופר: שם התוודעתי לסיפור הזה שזו המועצה עם אחוז השאלת הספרים הכי גבוה בישראל, ויש מצב שגם בעולם.

חילי טרופר: 80% מכל הילדים ובני הנוער שם שואלים ספרים.

חילי טרופר: גם שם אמרתי לאלי אסקוזידו, ראש המועצה, שאני לא מכיר את האנשים ולא את המועצה, אבל מועצה שבוחרת לשים את עיקר תקציבה ולהעמיד במרכז שלה ספר, את השפה העברית, זה אומר משהו על מה שחשוב לה.

חילי טרופר: מפה אני גם מגיע להצעה, שהיא לגמרי קריאת כיוון, כמו שאמרתי, שאני מזדהה איתה – המקום של התרבות בחברה.

חילי טרופר: להעמיד אותו על 1% זה בוודאי יעד שאני יכול להזדהות איתו, ויש בו מסר חשוב על המקום שהיינו רוצים שזה יתפוס בחיינו.

חילי טרופר: גם במובן שאולי לפעמים – חשוב להגיד את זה, כי לפעמים אנשי התרבות, שגם הבוקר ישבתי איתם, מרגישים שמתייחסים אליהם כמו – אבל במה אתם עובדים?

חילי טרופר: אפילו היו כאלו שאמרו לי שאומרים להם בימים האלה: לכו תעבדו.

חילי טרופר: כאילו הדבר שהם עושים בכל יום זה לא עבודה.

חילי טרופר: בעיניי זה בוודאי עבודה, וזה לא מותרות, וזה לא nice to have.

חילי טרופר: זה ממש ליבת הקיום שלנו.

חילי טרופר: אבל מה שנכון אולי בימים רגילים, לצערי לא באמת אפשרי בימי משבר כמו שאנחנו נמצאים בו.

חילי טרופר: מדינת ישראל נמצאת במשבר כלכלי עמוק.

חילי טרופר: אמרתי את זה גם בהקשר אחר – זאת כנראה תהיה השנה הראשונה מאז קום המדינה שישראל מסיימת בצמיחה שלילית.

חילי טרופר: אפילו בשנת מלחמת יום כיפור לא סיימנו במצב הזה.

חילי טרופר: אלה לא ימים רגילים בשום מובן, ולכן בתוך המשבר הזה לצערי אני לא צופה שנצליח להגיע ליעד הזה.

חילי טרופר: אנחנו צריכים לעשות את המקסימום כדי שלא תהיה פגיעה – לקראת קיצוצים להתעקש ולהגיד: למה, גם אם צריך לקצץ, זה לא המקום לקצץ בו.

חילי טרופר: חשוב לי גם מפה בכל זאת לנצל את זה, כי מרב הזכירה גם את החבר'ה שנמצאים פה בחוץ.

חילי טרופר: אז קודם כול, הם כבר לא נמצאים שם בחוץ, אבל ישבנו הבוקר בבית הנשיא.

חילי טרופר: להגיד להם, לכל עולם התרבות – לאומנים, ליוצרים, לאנשים מאחורי הקלעים, לאנשים על הבמה – שאנחנו עושים את הכול כדי להגיע לשם.

חילי טרופר: אנחנו נלחמים את המלחמה שלהם בכל החזיתות ודואגים שיצלחו את התקופה הזאת, לא רק עם סיוע כלכלי אלא גם עם גב זקוף ובראש מורם, קודם כול עבורם אבל גם עבורנו.

חילי טרופר: שוב, זה מתקשר לדברים שגם אתה, עפר, דיברת עליהם – כחברה, מה חשוב לנו.

חילי טרופר: ואומנים ויוצרים שהם עם גב זקוף, זה קצת אומר משהו עלינו כחברה.

חילי טרופר: אני אנצל את ההזדמנות הזאת שיש לנו עוד כמה דקות לעדכן קצת על מה שכן נעשה בתחום התרבות בימים אלה.

חילי טרופר: אז קודם כול, הדבר העיקרי שהתעקשנו עליו זה שיהיה מתווה של פתיחה, ואני חושב שבמובן הזה יש פה שינוי מרענן בתוך תקופה קשה.

חילי טרופר: עד לפני כמה שבועות עולם התרבות היה ראשון להיסגר וגם האחרון כנראה להיפתח – שמו אותו איפשהו באזורים של תעופה, ואמרו: זה לא כזה חשוב, נגיע אליכם.

חילי טרופר: לשמחתי, במאמץ משותף של הרבה אנשים, שאני רק אחד מהם, הצלחנו להתעקש ולהחזיר את עולם התרבות.

חילי טרופר: לשמחתי זה אחד המקומות הראשונים בעולם שפתחו בו מחדש אולמות, וגם בזה יש מסר.

חילי טרופר: חברה שאומרת: זה חשוב לי – יש בזה מסר.

חילי טרופר: אז 1.

חילי טרופר: פתחנו, עם הרבה מגבלות – וגם בעולם התרבות, כמו בעולמות אחרים, יצטרכו ללמוד איך לחיות בשגרת קורונה.

חילי טרופר: וזה קשה, כי זה פחות אנשים וזה לא תמיד כלכלי וגם הקהל – לפחות בחלק מהתחומים – הוא קהל מבוגר ולא ימהר לחזור.

חילי טרופר: אבל האולמות פתוחים, ובמובן מסוים כשהשער פתוח גם הלב פתוח.

חילי טרופר: הדבר השני, וגם זה עלה פה, זה הסוגיה התקציבית.

חילי טרופר: אנחנו רחוק מ-1%, אבל כן, מדינת ישראל החליטה להעביר 200 מיליון שקלים למוסדות הנתמכים כדי שהם יוכלו לעלות כל ערב, גם אם אין מספיק קהל – כמו לשפות אותם, שישתלם להם לפתוח את הדלת בכל זאת, כי המדינה תכניס את היד לכיס ותגיד: תרבות חשובה לי ולכן תפתחו גם במחירי הפסד לכאורה.

חילי טרופר: הדבר הנוסף שאנחנו מקווים לצאת איתו בימים הקרובים זה קול קורא לרשויות המקומיות כדי לעזור לעצמאים.

חילי טרופר: דיברתי על 200 מיליון שהולכים למוסדות הנתמכים; יש עוד עשרות מיליוני שקלים שאנחנו מתכוונים להעביר דרך הרשויות כדי שהן יוכלו להזמין, דרך העצמאים, הפקות פרטיות ולייצר גם בתחומים האלה פעילות.

חילי טרופר: גם שם אנחנו משתדלים להכניס תפיסת עולם שלנו לתוך חלוקה תקציבית.

חילי טרופר: למשל, התעקשנו להגביל את היכולת של רשות להזמין אומן לעד 35,000 שקלים לערב.

חילי טרופר: כולם נפגעו מהמשבר הזה, ועדיין, האומנים הגדולים, שהצליחו מאוד גם לפני הקורונה, יצלחו גם את התקופה הזו.

חילי טרופר: גם עם כאב גדול – יצלחו.

חילי טרופר: האומנים הקטנים והבינוניים, אלה שהם עד 35,000 שקלים לערב, צריכים אותנו יותר ברגעים האלה, ולכן התקציב הזה הוא בין השאר ייעודי עבורם.

חילי טרופר: ביומיים האחרונים פרסם שר האוצר את הפתרון שלו לעצמאים בכלל במשק, ובתוכם אותם אנשים שהפגינו פה בחוץ, ועצמאים.

חילי טרופר: לא סתם הם קיפלו את האוהל פה; הם הבינו שיכול להיות שבשעה טובה – והיה מוטב שזה יקרה קודם, אבל זה קרה ועל זה צריך לברך – יש מתווה פתרון לעצמאים, ואני מקווה שגם אותם זה ירים בתקופה קשה זו.

חילי טרופר: בספורט – מכיוון שגם לזה הייתה התייחסות, במילה – האתגר הגדול בספורט זה לייצר רשת ביטחון לעונה הבאה.

חילי טרופר: כרגע ליגות הכדורגל והכדורסל לא יכולות להיפתח מכיוון שהן חוששות שתעבור עונה שלמה בלי שיהיה קהל במגרשים, והמשמעות של עונה שלמה בלי קהל זה שהליגות לא ייפתחו.

חילי טרופר: ולכן, הדבר שאנחנו עסוקים בו מול משרד האוצר – ואנחנו מוצאים שם שותפים שנכונים למצוא פתרון – זה בעצם לייצר רשת ביטחון, להגיד לקבוצות: תחתימו שחקנים, תעברו דרך הבקרה התקציבית, תפתחו עונה.

חילי טרופר: אם באמת תעבור עונה שלמה בלי קהל ולא יהיו הכנסות, המדינה תהיה שם כדי להגיד – כמו שהשופט ברנדייס אמר:

חילי טרופר: לפתוח מדורי ספורט זה קצת נחת.

חילי טרופר: אז כן, הליגות בכדורגל וכדורסל – הרבה מאוד אנשים רוצים אותן פעילות, וזו אחריות של המדינה ברגעים כאלה משבריים לוודא שהן ימשיכו לעבוד.

חילי טרופר: אם אני יוצא לרגע רק מהסיפור של מה מצבנו בתרבות ומה מצבנו בספורט – ועוד הדרך ארוכה, כי יש עוד הרבה מאוד קשיים – זה בכלל סיפור של ערבות הדדית.

חילי טרופר: היום בבית הנשיא הרבה מאוד מהאומנים דיברו על החוויה הקשה הזו.

חילי טרופר: לפני הקושי הכלכלי זה הקושי הזה של להרגיש שאתה לא חשוב, שהחברה מבזה אותך, שאתה מיותר.

חילי טרופר: ולכן, הרבה לפני שאנחנו מייצרים את הפתרונות הכלכליים אנחנו צריכים כחברה להגיד לאנשים האלה: יש לכם מקום ויש לכם נוכחות ומה שאתם עושים הוא חשוב.

חילי טרופר: אנחנו פה בשבילכם, ואתם נותנים לנו אוויר, והאחריות שלנו היא גם לתת לכם אוויר.

חילי טרופר: יש מדרש יפה במדרש תנחומא, שאני חושב שהוא נכון הרבה פעמים, וגם פה אני אצטט אותו – יכול להיות שאני לא מדייק במילים: מי שנתון באורה אינו רואה למי שנתון בחשכה, אך מי שנתון בחשכה רואה למי שנתון באורה.

חילי טרופר: ואני אומר את זה במובן שהוא כמעט פיזיקלי.

חילי טרופר: כשאתה נמצא באור ואתה מסתכל לתוך חדר חשוך, אתה לא רואה – החדר הוא חשוך; אבל מי שנמצא בחושך, מי שיושב שם בחושך, רואה אותך, שנמצא תחת האור.

חילי טרופר: ובחוויה הנפשית של בני אדם זהו הרבה פעמים הסיפור.

חילי טרופר: המדרש הזה בא להגיד שיש הרבה אנשים בתקופה הזו שנתונים בחושך.

חילי טרופר: אנחנו מפספסים אותם אבל הם רואים אותנו, והלב שלהם נחמץ לראות אותנו ברגעים יותר טובים שלנו.

חילי טרופר: ולכן, הרבה מהסיפור כמו תמיד יושב בכלל על ערבות הדדית ועל סולידריות ועל אכפתיות ועל הבנה שהמצוקה של הזולת היא גם המצוקה שלי, והבעיה של האחר היא גם הבעיה שלי.

חילי טרופר: וגם אם אני לא רואה בדיוק, אבל אני יודע שיש אנשים שנמצאים בחשכה, אז אני מדליק שם קצת אור, אני מדליק אלומת אור, ויוצא לראות איפה אני יכול לסייע להם.

חילי טרופר: ולקראת סיום, אולי אני אסכם בחוויה שהייתה לי אתמול בעיר באר שבע.

חילי טרופר: התארחתי – רוביק דנילוביץ', ראש העיר המיוחד של באר שבע, הזמין אותי לביקור בעיר; בדרך אגב הספקתי גם לעבור בספרייה הזו במועצה אזורית נחל שורק וגם בתזמורת האנדלוסית באשדוד – וגם שם ראיתי מה זה מפעל חיים שמעמיד תרבות ורוח במרכז.

חילי טרופר: וגם באשדוד – אשדוד, אתם יודעים, עוברת ימים קשים מבחינת התחלואה בקורונה, וגם שם הייתה אמירה מקסימה בזה שהצלילים חזרו לפעול, והמשכן לאומניות הבמה נפתח, והייתי בחזרה הראשונה של התזמורת האנדלוסית שם.

חילי טרופר: והאמירה של ראש העיר שם, שגם בימים שיש קורונה עדיין לא סוגרים את השערים ועדיין נותנים לכלים לנגן, היא אמירה ערכית עמוקה בעיניי, שלנו כחברה – שגם בימים קשים כאלה אנחנו לא מוותרים על השגרה, לא על החיים וגם, בתוך זה, לא על התרבות.

חילי טרופר: משם, כפי שאמרתי, נסעתי לעיר באר שבע, ושם פגשתי עיר שחווה פריחה אדירה – –

חמד עמאר: נא לסיים, אדוני.

חילי טרופר: – – ב-15 שנים האחרונות.

חילי טרופר: היא חווה פריחה, בין השאר, בזכות עולם התרבות.

חילי טרופר: ועולם התרבות האיר עיר שלמה.

חילי טרופר: והבחירה שלהם – בכל מקום שם בעיר אנשים התעקשו להגיד לי: אנחנו לא פריפריה, אנחנו מרכז.

חילי טרופר: וזה איך שהם תופסים את עצמם וזה איך שהם מדברים אלינו.

חילי טרופר: זה איך שאנשים מסתכלים על עצמם – –

חמד עמאר: משפט אחרון.

חילי טרופר: – – והאמירה שלהם – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני כאן קובע.

חמד עמאר: אתה לא מסתכל.

חמד עמאר: אני כאן קובע, עשר דקות יש לך.

חילי טרופר: אז אני מסיים.

חילי טרופר: האמירה: אנחנו מרכז, ותופסים את עצמנו כמרכז, ומתעקשים שאנשים שלנו לא יצטרכו לנסוע רחוק, כי התרבות ראויה לכל אדם, לא משנה איפה הוא נולד – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חילי טרופר: – – ומה מצבו הכלכלי, היא אמירה ערכית חשובה.

חילי טרופר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, את רוצה שלוש דקות להשיב?

מרב מיכאלי: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: – – –

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת, אני מפעיל את ההצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

יאיר לפיד: היושב-ראש, אני יכול מפה?

חמד עמאר: לא.

קריאה: למה לא?

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: כי אני מחליט.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 36 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – הקצאת תקציב שנתי לתרבות והאומנות), התש"ף

חמד עמאר: –2020, לא נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 18, נגד – 36, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה.

קריאה: אפשר לרשום אותו?

חמד עמאר: כל מי שישב במקומו, אני אוסיף אותו.

חמד עמאר: מי שלא ישב במקומו ולא הצביע – לפרוטוקול.

חמד עמאר: אוסאמה סעדי – לפרוטוקול; ישבת במקומך?

עאידה תומא סלימאן: לא.

חמד עמאר: אז עאידה תומא סלימאן – לפרוטוקול.

קריאה: – – –

חמד עמאר: לפרוטוקול.

יצחק פינדרוס: לפרוטוקול – נגד.

חמד עמאר: אין לפרוטוקול נגד.

חמד עמאר: רק לפרוטוקול.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

חמד עמאר: אני מוסיף את חברת הכנסת שרן השכל – נגד.

קריאה: – – –

חמד עמאר: לא לפרוטוקול.

חמד עמאר: להוסיף אותה נגד, עם המצביעים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, יש לך עד עשר דקות – סליחה, אנחנו נצביע על ההצעה של עפר שלח.

חמד עמאר: אנחנו הצבענו על הצעה ויש הצעה מוצמדת.

חמד עמאר: בבקשה לחכות, אדוני.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע על הצעת החוק של עפר שלח.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – 30 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק התרבות והאומנות (תיקון – תקציב התרבות), התש"ף

חמד עמאר: –2020, לא נתקבלה.

עודד פורר: תוסיף אותי בעד.

חמד עמאר: אני מוסיף אותך בעד.

חמד עמאר: בעד – 17, נגד – 30.

חמד עמאר: אני מוסיף את חבר הכנסת עודד פורר כי קראתי לו להצביע, אז 18.

קארין אלהרר: בעד.

חמד עמאר: גם חברת הכנסת שרן השכל – 31.

קריאה: גם אני.

קריאה: קארין בעד.

חמד עמאר: אני מוסיף אותך בעד – הוספתי אותך, חברת הכנסת קארין.

חמד עמאר: הוספתי אותך.

יצחק פינדרוס: תוסיף אותי נגד.

יצחק פינדרוס: כבוד היושב-ראש, נגד.

חמד עמאר: ישבת במקום?

יצחק פינדרוס: לא הספקתי עוד לעלות.

יצחק פינדרוס: אמרתי לך קודם, אני עולה.

יצחק פינדרוס: אמרת לי שתשים אותי בפרוטוקול.

יצחק פינדרוס: לא הספקתי.

חמד עמאר: אנחנו לא מחכים שיעלו.

חמד עמאר: תשבו במקום, חברי הכנסת, אני אוסיף אתכם.

חמד עמאר: אנחנו לא נחכה לכל אחד שיעלה למקום שלו.

חמד עמאר: מי שרוצה להצביע, שישב במקום שלו ויצביע.

חמד עמאר: אני לא אתחיל להוסיף את כל חברי הכנסת שישבו למטה.

יצחק פינדרוס: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/28/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אני ארצה להתחיל את הצגת הצעת החוק הזו דווקא בציטוט: ביקשתי להכניס סעיף בחוק בחירה ישירה של ראש ממשלה, האומר שראש ממשלה לא יוכל לכהן יותר משתי קדנציות.

עודד פורר: אני אגיד לך למה: אם לא תעשה את זה בקדנציה הראשונה, אולי תעשה את זה בקדנציה השנייה, אבל יותר מזה אתה לא צריך.

עודד פורר: יותר מזה, אם לא הצלחת, לך הביתה, לך תעשה לביתך.

עודד פורר: וזה הסיפור כולו, חבריי חברי הכנסת.

עודד פורר: מאז – את הסיפור הזה כמובן סיפר ראש הממשלה נתניהו, ומאז אותו חוק בחירה ישירה אומנם שונה החוק, אדוני, אבל ההתייחסות של הציבור הישראלי בכל מערכת בחירות היא כאילו אנחנו בבחירה ישירה.

עודד פורר: גם מערך המפלגות השתנה באופן הזה.

עודד פורר: ומפלגה כמו הליכוד, שהייתה מפלגה תוססת עם דיונים וויכוחים אידיאולוגיים, הפכה להיות ממפלגת הליכוד למפלגת נתניהו, בצלמו ובדמותו.

עודד פורר: מפלגה שהייתה תנועה לאומית וליברלית שיעבדה את כל משאביה לטובת ראש הממשלה נתניהו, ובפועל, גם את הקמפיינים שניהלה – יודעים את זה היטב חברי הכנסת מהליכוד – היא ניהלה כקמפיינים לבחירה ישירה.

עודד פורר: כבר מזמן שאין דיונים אידיאולוגיים וויכוחים במרכז, ומזמן מי שקורא תיגר על המנהיג, אם מישהו קורא תיגר, הוא מייד מוקע על ידי שליחיו ושולחיו.

עודד פורר: וכך, אדוני, רואים את שלוחיו של ראש הממשלה בוועדת הכספים לא נלחמים למען האג'נדה של הליכוד אלא על דבר אחד: הטבות למנהיג.

עודד פורר: מגיעים ומגויסים.

עודד פורר: כל חברי הכנסת מהתנועה הרוויזיוניסטית, שהייתה לפה לכל הציבור שמאס בסיאוב השלטוני של מפא"י ההיסטורית נלחמים – לא על סיוע למאות אלפי המובטלים ולמאות אלפי העצמאים שנותרו חסרי כול לאור המדיניות הכלכלית הכושלת של הממשלה, אלא נלחמים על הטבות מס עשור אחורה על הוצאותיו הפרטיות של ראש הממשלה, שאנחנו, אזרחי ישראל מימנו לו.

עודד פורר: כדי להבין על מה מדובר צריך לחזור להוצאות שפורסמו בשנת 2012; מאז קשה מאוד, אדוני, להשיג את פרסום ההוצאות האלה.

עודד פורר: אבל ההוצאות מדברות בעד עצמן.

עודד פורר: נמצא פה שר האנרגיה, הוא היה אז סגן שר האנרגיה והמים: 87,000 שקלים בשנה כולל מס בצורת על מים.

עודד פורר: 114,000 שקלים בשנה על תחזוקה וניקיון, ו-18,000 שקלים על גינון בשנה – אלו רק חלק מההוצאות בשנת 2012 על מעונו הפרטי של ראש הממשלה.

עודד פורר: בסך הכול הוצאות המדינה על הבית בקיסריה באותה שנה, שבני משפחת נתניהו שהו בו בעיקר בסופי שבוע: 313,000 שקלים.

עודד פורר: כמובן, זה מנותק מהוצאות ביטחוניות, אז אין טעם להציף ולדבר על הוצאות האבטחה והשיפורים שנעשו לטובת האבטחה.

עודד פורר: הדיון שהתקיים בשבוע שעבר בוועדת מכספים, חבריי, הוא אולי הדוגמה הטובה ביותר מדוע כעבור כל כך הרבה שנים ראש ממשלה עלול להתבלבל ולחשוב שהמדינה זה הוא; הוא זה המדינה, ורכוש המדינה הוא רכושו.

עודד פורר: אבל יותר מכך, חבריי – ההתנהלות של חברי תנועתו, שבאו להגן על התנהגות שהם יודעים שהיא פסולה; המלחמה שהם ניהלו, כשבאותו השבוע שהם דוחים את הצעות החוק שהגשתי על דמי אבטלה לעצמאים ועל העלאת קצבאות הנכים לנכים המונשמים – הם פועלים במרץ ובנחישות לטרפד את ההצעות האלה ומהצד השני לקדם את האג'נדה האישית שנוגעת לענייניו האישיים של ראש הממשלה.

עודד פורר: אז בואו נחזור לדבריו של ראש הממשלה לפני שהוא נהיה ראש ממשלה בסיבוב השני גם.

עודד פורר: הוא אמר: מה שלא עשית בקדנציה הראשונה אולי תעשה בקדנציה השנייה.

עודד פורר: ואם לא, אז לך הביתה.

עודד פורר: הקדנציה הראשונה שלו – הקדנציה הראשונה שלו לאחר חזרתו לחיים הפוליטיים היא השנייה אבל הראשונה בסבב הזה, נקרא לזה.

עודד פורר: הייתה לו גם קדנציה בשנות התשעים, אבל בואו נדבר על מה שקרה מ-2009.

עודד פורר: כשנתניהו ראש ממשלה קיבל דרגות אלוף מי שמכהן כפרקליט צבאי ראשי, האלוף אביחי מנדלבליט.

עודד פורר: אותו אלוף שקיבל בזמן כהונתו של נתניהו את דרגתו מתמנה על ידי אותו נתניהו למזכיר ממשלתו בקדנציה השנייה, וממשיך את כהונתו אל תוך הקדנציה השלישית – אז גם ממנה נתניהו את אביחי מנדלבליט ליועץ המשפטי לממשלה.

עודד פורר: וראו זה פלא, מה שלא ראה נתניהו בקדנציה הראשונה, ומה שהוא לא ראה בקדנציה השנייה ואפילו לא בקדנציה השלישית, פתאום נגלה האור לעיניו בקדנציה הרביעית.

עודד פורר: רק אתמול מצייץ נתניהו שמזימת ההפיכה השלטונית של מנדלבליט נחשפה במלוא כיעורה.

עודד פורר: זאת, כמובן, אחרי שורה ארוכה של התקפות מצד נתניהו, מקורביו, חברי סיעתו ושלוחיו, על אותו דוקטור למשפטים שאביו היה מפקד בארגון הצבאי הלאומי, פעיל חירות ופעיל ליכוד מוכר.

עודד פורר: זאת ועוד, חבריי, לאחר יותר מעשור שנתניהו מכהן כראש הממשלה, עם שליטה בלתי מוגבלת בתנועת הליכוד, הוא מתלונן.

עודד פורר: על מי מתלונן ראש הממשלה?

עודד פורר: על הממשלה.

עודד פורר: יש לו טענות למשרד המשפטים, ויש לו טענות לפרקליטות, ויש לו טענות למשטרת ישראל, ויש לו טענות למערכת המשפט, ויש לו טענות לרשות המיסים ויש לו טענות לאגף התקציבים.

עודד פורר: לראש הממשלה יש טענות לכולם – למעט לעצמו.

עודד פורר: אין לו אחריות על כלום.

עודד פורר: כולם אשמים, כולם לא בסדר, כולם אכלו לו, כולם שתו לו, אבל איפה הוא?

עודד פורר: 11 שנים הוא יושב על כיסא ראש הממשלה.

עודד פורר: מדוע הוא לא תיקן את פסקת ההתגברות ב-11 השנים הללו?

עודד פורר: את ניהול המשטרה?

עודד פורר: כמה מפכ"לים מינית, אדוני ראש הממשלה?

עודד פורר: כמה ראשי אגפי תקציבים ומנהלי רשות מיסים – שלכולם יש לך טענות?

עודד פורר: ואני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, שחרר.

עודד פורר: החוק הזה שאנחנו מגישים היום מדבר כבר על הקדנציה הבאה, מהכנסת העשרים-וארבע.

עודד פורר: והוא קובע שראש ממשלה יכהן שתי קדנציות או שמונה שנים – הזמן הארוך מבין השניים.

עודד פורר: זאת אומרת, זה מתגבר גם על העובדה שבמשטר פרלמנטרי הרבה פעמים ממשלות לא מוציאות את כל ימיהן.

עודד פורר: הוא גם קובע שהקדנציה לא תופסק באמצע: אם הקדנציה השנייה שלך נפלה בדיוק באמצע השנה השמינית, אתה תמשיך ותסיים את הקדנציה.

עודד פורר: החוק הוא מידתי, אבל תגובת הקואליציה, חבריי, היא פחדנית.

עודד פורר: ויותר משתגובת הליכוד היא פחדנית, תגובת כחול לבן פשוט מגוחכת.

עודד פורר: הרי אתם דיברתם על זה, אתם הבטחתם את זה, חתמתם על זה, קידמתם את זה – ועכשיו ברחתם מזה.

עודד פורר: הסילוף שבו נוהג ראש הממשלה בבואו בטענות לכל העולם למעט לקיחת אחריות, פשוט מביך.

עודד פורר: גם הסילוף, וגם הסילוף שבבקשתו מוועדת הכספים.

עודד פורר: זה לא ששיפוץ ביתו הפרטי בלי גבולות על חשבון המדינה – כשהוא משך את הבקשה הוא לא אמר שזה לא בסדר, זה העיתוי שלא בסדר; אדוני השר ביטון, זה לא שהחזרי המס עשור אחורה לא בסדר – זה העיתוי לא בסדר; זה לא שחשבון מים של 87,000 אלף שקלים בשנה זה לא בסדר – זה העיתוי שלא בסדר; זה לא שהעלאת שכרו של ראש הממשלה הרזרבי ב-9,000 שקלים בתקופה הזו לא בסדר – זה העיתוי; וראש הממשלה הרזרבי, מה הוא אומר על כך?

עודד פורר: כנראה שהוא ראש ממשלה רזרבי רק לענייני החזרי מס, העלאת שכר ושיפוצים.

עודד פורר: הסילוף הזה, הסילוף הזה בעיצוב המציאות הזכיר לי את שירו של אלתרמן מ-1943, "תחרות לניסיון".

עודד פורר: הוא אומר: "ארבע חירויות נודעות לתהילה / החליטו, בנשוב רוח-סתיו קלילה, לערוך תחרות בריצה לשם שחוק / ואשר תנצח – זר יותן לה כחוק.

עודד פורר: // אז ניצבו בשורה ארבעתן, לאמור: / החופש מפחד, / החופש ממחסור, / וחופש הדת / וחופש הדיבור, / וסביבן – הקהל וראשי הציבור.

עודד פורר: // אך בטרם התחילו אורח לרוץ, / נגלה יצור פלא, צולע וגוץ / איזה חופש מוזר, / חמישי במספר, / שאפילו ברמז עליו לא דובר.

עודד פורר: // וייגש, מדדה על רגלו החיגרת / אל ארבע החופשות הבנויות לתפארת, / ויצחק ערמומי ויגיד בקריצה: / אתחרה גם אני עימכן בריצה.

עודד פורר: // אז נשאו חירויות את קולן כמו נבל / ותשאלנה בבוז וברחמים: מי הנפל?

עודד פורר: / איזה חופש אתה / ובמצמוץ ולפלוף / סח הנפל: אני הוא חופש הסילוף! // צחוק ניתך מסביב כמפל המים: / הלזה יתחרה עם קלות הרגליים?

עודד פורר: / הוא יכרע! הוא ייפול! הוא יהיה לקלס! / הוא חיגר! הוא גמד! הוא משול כחרס! / אבל הס...

עודד פורר: התחרות מתחילה! הצחוק תם... / אט לאט מתאבן הקהל הנדהם – / רחבו העיניים! אילמה כל לשון! / הסילוף הפיסח מגיע ראשון!

עודד פורר: // עוד תחרות נערכת, עוד שתי תחרויות / שוב עובר הסילוף לפני החירויות! / ובבואן אחריו למקום המסומן, / חדלות הן כמעט להכיר את עצמן! // אזיי פחד נפל על ארבע החופשות, / ונשמע רק צקצוק שיניהן הנוקשות, / ויותר מכולן, כנקלע, בקדחת, / רעד, כידוע, החופש מפחד! // ובמרכז הזירה התייצב הסילוף / ויקרא: לי הכתר! אני האלוף! // – הסילוף, זה טיבו!

עודד פורר: הוא מצניע פנים, / הוא מתחיל בריצה למרחקים קטנים!

עודד פורר: / מתחיל בתחרות ניסיון, קו לקו / אבל בה מאמן הוא את כוח רגליו.

עודד פורר: .. // ולכן אם ירשה העולם לו לרוץ, / הוא יכול, החיגר הלזה והגוץ, / לעבור כל תקוות לאומים, כל חלום, / להגיע ראשון אל מטרות השלום! / הנותנים לו לגשת לשדה התחרות, / מנחילים למפרע תבוסה לחירות.

עודד פורר: " וכך יהיה, אדוני היושב-ראש, בתשובה שישיבו לי ויסלפו ויסבירו מדוע אסור להעביר את החוק שיגביל את שתי הקדנציות לראש הממשלה – ואני אתן אולי את הדוגמה שאפשר לראות מהיום – ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש: הייתה הבטחה של ראש הממשלה לריבונות; היום לכולם ברור, שההבטחה שלו היא לרמאות.

עודד פורר: אחרי כל כך הרבה שנים הגיע הזמן לפעמים להחליף.

עודד פורר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/164/23; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: הצעה מוצמדת של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי חברות הכנסת, יש דברים שזה נורא בסיסי: כוח משחית.

מרב מיכאלי: כוח אבסולוטי משחית באופן אבסולוטי, ולכן בדמוקרטיה צריך להחליף מדי פעם את השלטון.

מרב מיכאלי: לכן אנחנו לא קיסרות ולא מלוכה אלא שלטון דמוקרטי – אמור להיות – שבו השלטון מדי פעם מתחלף לפני שהאורוות מתחילות להתמלא בשחיתות ובריח רע מאוד שעולה ממנה.

מרב מיכאלי: תחשבו על זה, חברות וחברים, נתניהו ראש ממשלה כבר 11 שנה.

מרב מיכאלי: אלו לפחות 11 שנה שבהן הוא לא השתמש בארנק; הוא לא שילם שום דבר בעצמו; הוא לא הלך ברחוב, למעשה; הוא לא עשה שום דבר.

מרב מיכאלי: הוא לא נהג באוטו, למשל, ודאי לא נסע בתחבורה ציבורית, אבל אפילו לא נהג בעצמו באוטו בכביש.

מרב מיכאלי: למעשה, לא פלא שנתניהו, כמו שהוא אומר, רואה תמיד מחלפים איפה שאנחנו רואות פקקים, בגלל שעם השיירה – אוה, אוה, אוה – עוקפים כל הזמן את כל הפקקים, ואף פעם הוא לא נאלץ לעמוד באף אחד מהפקקים האלה.

מרב מיכאלי: אדם שככה נראים החיים שלו במשך 11 שנה ברצף, איך הוא יכול לקבל בכלל החלטות לגבי החיים של אזרחיות ואזרחי ישראל?

מרב מיכאלי: הרי אין לו מושג.

מרב מיכאלי: רמת הניתוק היא בשמיים.

מרב מיכאלי: אין שום קשר בין החיים שלו לחיים שלהם.

מרב מיכאלי: אין לו מושג איך זה נראה; אין לו מושג איך זה מרגיש.

מרב מיכאלי: גם הילדים שלו – הילדה שם, היא דווקא חיה חיים של אנשים רגילים, היא לא זוכה לתנאי VIP שזוכים הילדים – אבל אפילו הילדים שלו ממשיכים ליהנות מאותם תנאים מופרכים.

מרב מיכאלי: אפילו דרך הילדים שלו הוא לא יכול לדעת איך נראים חיים של אנשים אמיתיים.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, מה שקורה עם נתניהו ממחיש בדיוק למה נדרשת הגבלת כהונה של שתי קדנציות.

מרב מיכאלי: את המטה הלאומי לביטחון הוא הפך להיות משרד החוץ הפרטי שלו.

מרב מיכאלי: את המוסד הוא הפך להיות משרד השליחויות הפרטי שלו.

מרב מיכאלי: עכשיו המוסד הבא שבסכנה זה השב"כ, שיוחלף לו ראש בקרוב.

מרב מיכאלי: את היועץ המשפטי לממשלה הוא ניסה להפוך לסניף שלו, אבל כשזה נכשל הוא הפך אותו לאויב.

מרב מיכאלי: הסכנה ביותר מדי זמן בשלטון היא כוח משחית, שהופך את המערכות לשרת את מי שבשלטון במקום את הציבור.

מרב מיכאלי: את זה אנחנו חייבות וחייבים להפסיק – ממש נורא נורא דחוף.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא – חבר הכנסת יאיר לפיד, שהצמיד את הצעת חוק-יסוד: הממשלה, להצעות החוק.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/174/23; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת יאיר לפיד, שהצמיד את הצעת חוק-יסוד: הממשלה, להצעות החוק.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם מישהו רוצה להבין למה צריך הגבלת כהונה, כל מה שהוא צריך לעשות זה לקחת את שלוש השנים האחרונות של בנימין נתניהו.

יאיר לפיד: נתניהו ראש ממשלה רצוף מ-2009.

יאיר לפיד: אם הייתה פה הגבלת כהונה הוא היה פורש לפני שלוש שנים.

יאיר לפיד: תחשבו מה היה נחסך מאיתנו, אתם יודעים מה, תחשבו מה היה נחסך ממנו: שלוש מערכות בחירות, שלושה כתבי אישום, שלושה ציוצים אתמול בטוויטר שעסקו רק בדבר אחד: התקפה אלימה נטולת ברקסים על מנדלבליט.

יאיר לפיד: על היועץ המשפטי לממשלה הוא כותב: "מזימת ההפיכה השלטונית של מנדלבליט נחשפה במלוא כיעורה".

יאיר לפיד: ראש ממשלה במדינה דמוקרטית לא מדבר כך.

יאיר לפיד: ראש ממשלה לא חושב כך, אלא אם כן הוא נמצא בשלטון יותר מדי זמן.

יאיר לפיד: נתניהו מאבד את זה לנגד עינינו.

יאיר לפיד: כבר שלוש שנים, כל פעם עוד קצת, כל פעם רחוק יותר.

יאיר לפיד: יורד מהפסים לנגד עינינו.

יאיר לפיד: הסיבה היחידה שלא הבנו שהוא יורד מהפסים היא שזה תהליך, זה לקח שלוש שנים.

יאיר לפיד: כל פעם אמרנו: כן, זהו, זה השיא, ואז הוא חצה עוד גבול.

יאיר לפיד: אם לפני שלוש שנים הוא היה אומר לאזרחי ישראל, על מדרגות בית המשפט, שיש מזימה אפלה וזדונית של המשטרה, הפרקליטות, היועץ המשפטי ובג"ץ, שכל אלה – אלפי אנשים – תופרים לו תיקים, הייתם קוראים לרופא; אם לפני שלוש שנים הייתם קוראים את מה שכתוב היום בפייסבוק שלו, המדינה הייתה נשרפת; אם לפני שלוש שנים הוא היה מכנס את ועדת הכספים כדי לקבל בחקיקה מיוחדת עוד מיליון שקל מהכסף שלכם, הייתם יוצאים לרחובות; אם לפני שלוש שנים הייתם מגלים שהוא דיבר עם רב בישראל ושכנע אותו להקליט בסתר יריב פוליטי, הייתם אומרים, זה לא נתניהו, הוא לא כזה – והייתם צודקים.

יאיר לפיד: הוא באמת לא היה כזה עד לפני שלוש שנים.

יאיר לפיד: זה באמת כבר לא נתניהו, זה מישהו אחר, האיש שנשאר שם יותר מדי.

יאיר לפיד: לא רק הוא השתנה בשלוש השנים האלה, גם אנחנו.

יאיר לפיד: נשחקנו.

יאיר לפיד: כמה פעמים אפשר להזדעזע?

יאיר לפיד: כמה פעמים אפשר להסתובב ולהגיד לאישה מול הטלוויזיה: תשמעי, זה מתחיל להיות מסוכן.

יאיר לפיד: אנחנו שומעים אותו מדבר ככה כבר שלוש שנים אבל כל פעם קצת יותר: קצת פרנואידי יותר, קצת קורבני יותר, קצת מסית יותר – האוזן מתרגלת.

יאיר לפיד: הרי זה ראש הממשלה מדבר.

יאיר לפיד: הוא נראה כמו נתניהו, הוא נשמע כמו נתניהו, האנגלית עדיין מצוינת – זה רק לא הוא.

יאיר לפיד: כל מי שקרא ספר היסטוריה מימיו שאל את עצמו איך מדינות מפסיקות להיות דמוקרטיות, איך אנשים מסכימים מרצונם הטוב לוותר על הזכויות שלהם.

יאיר לפיד: מי שחי בישראל בשלוש השנים האחרונות יודע את התשובה.

יאיר לפיד: הם לא מסכימים, הם מתרגלים.

יאיר לפיד: הם נכנעים ואז הם אומרים לעצמם שזה לא נורא, הם ישפיעו מבפנים.

יאיר לפיד: בשלוש השנים האחרונות – שלוש השנים המיותרות – הוא כבר לא אותו בן אדם וכמעט אי-אפשר להאשים אותו.

יאיר לפיד: זה מה שעושה התפקיד הזה.

יאיר לפיד: הבידוד המוחלט, החנופה האין-סופית של האנשים סביב, הידיעה שכל מי שאתה פוגש רוצה משהו, התביעות האין-סופיות של הסביבה הקרובה, המתחים, האנשים שרוקדים סביבך שמסבירים לך שאתה לא יכול לטעות לעולם.

יאיר לפיד: אין שליט בהיסטוריה שישב זמן רב על הכיסא וניצל מזה.

יאיר לפיד: זה בלתי נמנע.

יאיר לפיד: כל מי שהיה שם יותר מדי זמן, בסוף זה הגיע: השחיתות, הנהנתנות, היהירות, האלימות, התחושה שאין לך תחליף.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

יאיר לפיד: בשלוש השנים האחרונות אין בסביבתו הקרובה אף אדם אחד שיעצור אותו.

יאיר לפיד: אין לידו אף אדם שיש לו אומץ להגיד לו: בלי החמדנות שלך לא היה תיק 1000, בלי האובססיה שלך לתקשורת לא היה תיק 2000, אם היית מתייחס בכבוד לכסף ציבורי לא היה תיק 4000.

יאיר לפיד: כבר שלוש שנים אין אף אחד שאומר לו: די עם השנאה, די עם ההסתה, זה ייגמר בדם, זה ייגמר רע.

יאיר לפיד: זה כבר עכשיו נגמר רע לנגד עינינו.

יאיר לפיד: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יאיר לפיד.

מנסור עבאס: ישיב להצעות החוק השר ביטון.

קארין אלהרר: ביטון, אתה?

קארין אלהרר: אתה?

מיכאל ביטון: הגם אתה, ביטון?

יאיר לפיד: אתה חתום על הצעת החוק הזו.

יאיר לפיד: אתה חתום על הצעת החוק הזו, השר ביטון.

קארין אלהרר: אין לתאר.

מיכאל ביטון: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אגע קודם כול בליבת העניין.

מיכאל ביטון: במשך שנים רבות מנהיגים מימין ומשמאל הגדירו – – –

מנסור עבאס: יש לך עשר פלוס.

מנסור עבאס: עשר דקות.

מנסור עבאס: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: ביטון, אתה לא חתום על הצעת החוק הזו?

קארין אלהרר: אני לא מאמינה.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, הדברים שלי זה ברוטו או נטו, עם קריאות ביניים?

מנסור עבאס: כבר נתתי לך ברוטו.

אורנה ברביבאי: אתה בעד כהונה או לא?

אורנה ברביבאי: מיכאל, אתה לא חתום על ההצעה?

מיכאל ביטון: אני מבקש מכם להקשיב בקשב רב ואז להסתייג.

אורנה ברביבאי: אנחנו מקשיבים.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: סוגיית הכהונה של ראש ממשלה בריבוי קדנציות היא נושא שהתייחסו אליו רבים מהמנהיגים בישראל בשנים האחרונות.

מיכאל ביטון: שמעתי את הציטוטים של ראש הממשלה הנוכחי, וגם ראש הממשלה החליפי בני גנץ התחייב בפני הציבור – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת ביציע הימני – הימין שלי ולא שלכם – אנא אפשרו לשר להשלים את דבריו.

מיכאל ביטון: ראש הממשלה החליפי בני גנץ – – –

יאיר לפיד: לא, די, אתה לא באמת מתכוון לזה.

מיכאל ביטון: אדוני יושב-ראש האופוזיציה – –

יאיר לפיד: עזוב.

יאיר לפיד: עזוב.

מיכאל ביטון: – – אני לא אאפשר לך לריב איתי אישית, רק קבוצתית.

מיכאל ביטון: זה משחק קבוצתי, כן?

יאיר לפיד: השר ביטון, אוהב אותך, רק שאתה חתום על הצעת החוק הזו.

מיכאל ביטון: אבל תן לי להשלים את דבריי.

יאיר לפיד: למה הם שלחו אותך?

יאיר לפיד: איך עושים לך את זה?

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: אני עומד פה בגאון.

מיכאל ביטון: תן לי רק לסיים.

יאיר לפיד: איך אתה עומד פה בגאון?

יאיר לפיד: די, נו, באמת.

מיכאל ביטון: תן לי לסיים.

מיכאל ביטון: בקיצור, ראש הממשלה החליפי בני גנץ התחייב לציבור, כמו הרבה התחייבויות אישיות שלו, שהוא מקיים אותן – גזר על עצמו צניעות – –

יוראי להב-הרצנו: מה הוא מקיים?

יוראי להב-הרצנו: מה בני גנץ מקיים?

יוראי להב-הרצנו: תגיד לי, אתה עושה צחוק?

יוראי להב-הרצנו: באיזה אוטו נוסע בני גנץ עכשיו?

מיכאל ביטון: – – נשאר בביתו, לא סיגל לעצמו שום מנעמי שלטון, למעט – – –

יוראי להב-הרצנו: באיזה אוטו הוא נוסע?

יוראי להב-הרצנו: באיזה אוטו בני גנץ נוסע עכשיו, ביטון?

קארין אלהרר: מה זה קשור להצעה?

קארין אלהרר: ביטון, מה זה קשור להצעה?

מיכאל ביטון: האמת היא שאני מאוד רוצה לשמוע אתכם, אבל, חבר הכנסת הרצנו, לפי הסדר.

מיכאל ביטון: אתה ראשון, בבקשה.

יאיר לפיד: הוא דיבר על הצניעות.

מיכאל ביטון: לא, לפי הסדר.

מיכאל ביטון: יושב-ראש האופוזיציה, אל תפריע לחבר סיעה שלך.

יוראי להב-הרצנו: אמרת שבני גנץ ממלא אחר כל ההבטחות שלו, איזה הבטחות בני גנץ מקיים?

מיכאל ביטון: עוד לא התחלתי להגיד אותן.

מיכאל ביטון: תן לי להתחיל.

מיכאל ביטון: תן לי להניע.

מיכאל ביטון: אנחנו ביציאה לדרך.

יוראי להב-הרצנו: בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אבל אתה חתום על הצעת החוק הזו, אז למה אתה עומד פה כדי להתנגד לה?

מיכאל ביטון: אבל מי אמר לך שאני מתנגד?

מיכאל ביטון: אפילו את זה לא שמעת.

אורנה ברביבאי: אה, אתה בעד.

אורנה ברביבאי: יופי.

אורנה ברביבאי: כל הכבוד.

יוראי להב-הרצנו: אני שמח לשמוע שאתה בעד.

מיכאל ביטון: בואו תקשיבו.

מיכאל ביטון: בואו תקשיבו קודם, ואז תסתייגו.

מאיר כהן: היום יש שני שרים שהצביעו בעד.

מיכאל ביטון: ראש הממשלה החליפי גזר על עצמו לשמור על צניעות אישית, להישאר בביתו ולמעט צורכי ביטחון לא להוסיף שום דבר בתנאי העבודה שלו.

מיכאל ביטון: הדבר השני שהוא כבר אומר שנה וחצי, מיום כניסתו לפוליטיקה, שבכוונתו לכהן כראש ממשלה לא יותר משמונה שנים, או עשר שנים, ולהגביל את כהונתו.

מיכאל ביטון: ואני מאמין ויודע שהוא יקיים את ההתחייבות הזו.

מיכאל ביטון: גם אנחנו, כחול לבן, יושב-ראש האופוזיציה, הבאנו הצהרה כללית שאנחנו בעד הגבלת כהונה של ראשי ממשלה.

מיכאל ביטון: אנחנו לא חוזרים בנו מהתמיכה בעיקרון הזה, ואנחנו מאמינים בו.

מרב מיכאלי: אבל נצביע נגדו.

מיכאל ביטון: ועדת השרים שדנה בנושא הזה לא החליטה שהיא נגד הגבלת כהונה ולא החליטה שהיא בעד, אלא החליטה לדחות את הדיון בשלושה חודשים על מנת לקיים דיון כזה באופן סדור בתוך מרכיבי הקואליציה, ואנחנו יודעים – – –

אורלי פרומן: משה, אחרינו – – –

מיכאל ביטון: חברת הכנסת אורלי פרומן, את פשוט צריכה לתת לנו להישאר בממשלה שנתיים-שלוש לבדוק את זה, כי אחרת זה מוקדם מדי.

אורלי פרומן: אבל כך הייתם – – –

מיכאל ביטון: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לדחות את הדיון בסוגיית הגבלת הכהונה של ראשי ממשלה בכמה חודשים – –

עפר שלח: בשמונה שנים לפחות.

מיכאל ביטון: – – ואת הדיון הזה אנחנו נקיים בממשלה.

מיכאל ביטון: וכן, אני רוצה להגיד לכם שלא את כל החוקים שחלמנו עליהם אנחנו נביא – –

אורנה ברביבאי: אז מה אתם עושים שם?

מיכאל ביטון: – – אבל אדוני יושב-ראש האופוזיציה, גם אתה היית שר האוצר וחלמת להביא את ברית הזוגיות, והצבעת נגד ברית הזוגיות.

יאיר לפיד: לא, לא, לא.

מיכאל ביטון: עכשיו אני אומר שזאת האמת.

מיכאל ביטון: זאת האמת.

קארין אלהרר: לא נכון.

קארין אלהרר: זה לא נכון.

יאיר לפיד: זה שקר.

יאיר לפיד: שקר.

יאיר לפיד: שקר.

מיכאל ביטון: כשיש קואליציה יש פשרות.

מיכאל ביטון: כשיש אחדות יש פשרות – – –

יאיר לפיד: יש פשרות ויש לשקר על הדוכן.

מיכאל ביטון: עמדתם ונאמתם פה כמה אתם בעד דמי אבטלה לעצמאים, והיית שר אוצר שנתיים – ולא הבאת דמי אבטלה לעצמאים.

מיכאל ביטון: אנחנו נביא דמי אבטלה לעצמאים.

יאיר לפיד: דף מסרים מהלך של ביבי.

מיכאל ביטון: עכשיו אני רוצה להגיד לכם – – –

אלעזר שטרן: אתם תביאו הכול.

אלעזר שטרן: הכול אתם תביאו.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת שטרן, הסוגיה שקואליציה עושה פשרות בתוכה – את זה לא אנחנו המצאנו, את זה אתם המצאתם.

אלעזר שטרן: פשרות?

אלעזר שטרן: מיכאל, זה פשרות זה?

אלעזר שטרן: זה פשרות זה?

אלעזר שטרן: על מה פשרות?

מיכאל ביטון: את זה אתה המצאת.

מיכאל ביטון: לא הבאת ברית זוגיות ולא הבאת תחבורה ציבורית בשבת כשהיית בממשלה – –

אלעזר שטרן: העליתי, העליתי.

מיכאל ביטון: – – ולא פתרת את בעיית הגיור – –

אלעזר שטרן: העליתי.

אלעזר שטרן: העליתי.

מיכאל ביטון: – – ולא פתרת אלף בעיות.

אלעזר שטרן: העליתי.

אלעזר שטרן: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

מיכאל ביטון: כי פשרה עושה קניין – –

אלעזר שטרן: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

מיכאל ביטון: – – וקואליציה היא פשרה – –

אלעזר שטרן: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

מיכאל ביטון: – – וממשלת אחדות היא פשרה.

מיכאל ביטון: האחדות הזאת מאפשרת לנו לעבוד ולהביא פתרונות לאזרחים.

קריאה: התפרקות מוחלטת מערכים – – –

מיכאל ביטון: עכשיו, בגלל שיש לנו זמן – – –

יוראי להב-הרצנו: אתם כולכם פשרה אחת גדולה.

יוראי להב-הרצנו: התפרקות מוחלטת מערכים.

יוראי להב-הרצנו: תתביישו לכם.

יוראי להב-הרצנו: אל תשקר לאנשים.

יוראי להב-הרצנו: לפחות אל תשקר.

מיכאל ביטון: בגלל שיש לנו זמן, אני רוצה – – –

מנסור עבאס: אתה יכול לסיים מוקדם גם.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: יש לנו זמן, וגם אני מבקש שכל זה יאריך לי את הזמן פה, כל הקרבות הללו.

מנסור עבאס: לא.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לכם שאני מאמין – – –

אלעזר שטרן: מיכאל, גם ממשלה – – –

מיכאל ביטון: אני מאמין לשר הביטחון.

אלעזר שטרן: תזכור את זה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת שטרן, אני מאמין – – –

אלעזר שטרן: אני אומר לך.

מיכאל ביטון: אני גם אומר לך, תזכור איפה היית בממשלה ומה לא עשיתם.

מיכאל ביטון: ולא להמציא את הגלגל.

אלעזר שטרן: גם אצלך בבית – – –

מיכאל ביטון: קואליציה בממשלת אחדות זו פשרה – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת שטרן.

מיכאל ביטון: – – זה לא לקבל את כל מה שרצית, אבל לעשות טוב למדינה.

אלעזר שטרן: – – –

מיכאל ביטון: ממשלות אחדות עשו טוב למדינה ב-1984, ועשו ב-1988 ויעשו ב-2020, כי אנחנו עושים ואתם צועקים – אבל לפחות תהיו אמינים.

מיכאל ביטון: הייתם בממשלה ולא ביצעתם את ההבטחות שאתם מדברים עליהן היום.

אלעזר שטרן: אמיתי?

אורנה ברביבאי: מה עשיתם אתם?

מיכאל ביטון: יושרה זה אלף-בית.

מיכאל ביטון: יושרה זה אלף-בית.

אורנה ברביבאי: יושרה – – –

מיכאל ביטון: אני יודע שקואליציה זה פשרה.

מיכאל ביטון: אתם מציגים עמדות טהרנים.

מיכאל ביטון: הייתם בממשלה, לא הבאתם את ברית הזוגיות, לא הבאתם תחבורה ציבורית, לא הבאתם שום דבר שאתם מאמינים בו.

יוראי להב-הרצנו: אתה פשוט משקר.

יוראי להב-הרצנו: די לשקר.

אורלי פרומן: לא נפתח את הדיון על אמינות ויושרה.

מיכאל ביטון: התאהבתם בלהיות המצליפים הלאומיים; התאהבתם בלהצליף בשותפיכם עד לא מזמן.

מיכאל ביטון: הגזמתם.

מיכאל ביטון: צריך להגיד את הדבר הזה.

מיכאל ביטון: לפחות יושרה.

מיכאל ביטון: כשהייתם בקואליציה עשיתם פשרה.

מיכאל ביטון: ויתרתם, הלכתם עם ימינה לקואליציה.

מיכאל ביטון: פתאום סמוטריץ' לא לגיטימי אצלכם.

מיכאל ביטון: עשיתם ברית עם ימינה, עם המפד"ל – –

יבגני סובה: מה עושה משרד הביטחון לאנשים – – –

מיכאל ביטון: – – פתאום אתם אומרים: על גופתי שסמוטריץ' יהיה איתנו בקואליציה; הרב רפי על גופתנו יהיה איתנו בקואליציה.

מיכאל ביטון: פשרה עושה קניין.

מיכאל ביטון: אבל אני רוצה להגיד לכם משהו רגוע יותר, פחות עצבני.

יאיר לפיד: השר ביטון – – –

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, תן לי להגיד לך משהו שאולי אתה תסכים איתי – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת יאיר לפיד, יש לך הזדמנות שנייה להגיב.

מיכאל ביטון: יש לך גם הזדמנות שנייה, תראה מה זה, ברוך השם.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לכם שהתפיסה הזאת של הגבלת כהונה היא תפיסה נכונה, ואני אמרתי ששר הביטחון וראש הממשלה החליפי יפעל על פיה ויחיל אותה על עצמו, בין שיש חוק ובין שאין חוק.

מיכאל ביטון: זה דבר אחד.

מיכאל ביטון: דבר נוסף, אני רוצה להגיד לכם משהו על עצמי, כי דוגמה אישית זה דבר חשוב: אני נולדתי ב-1970, תכננתי להיות ראש עיר בגיל 40.

מיכאל ביטון: מגיל 18 עד גיל 40 הקמתי כמה עמותות, פעלתי בעיר שלי, עשיתי כמה שינויים.

מיכאל ביטון: הייתי איש מקצוע, הייתי איש חינוך – אתה רוצה שאני אזכיר את השם שלך כדי שתוכל להגיב?

יבגני סובה: לא, לא, לא.

יבגני סובה: אני רק אמרתי, מה עם משרד הביטחון – – –

מיכאל ביטון: תן לי לספר את הסיפור.

יבגני סובה: – – –

מיכאל ביטון: אני מספר לך סיפור עכשיו.

יבגני סובה: אני לא הייתי שם, אבל כנראה זה מקום מיוחד, משנה את האנשים.

אורנה ברביבאי: יש לו יושרה.

מיכאל ביטון: באוקטובר 2010 – חבר הכנסת מאיר כהן, אתה כבר היית שש שנים ראש עיר, מ-2004, וגם אתה עשית את זה, אגב, הקרדיט הזה גם שייך לך.

מיכאל ביטון: ב-2010 נבחרתי לראשות עיר, ועמדתי בכיכרות ואמרתי: אני רוצה להיות ראש העיר של ירוחם.

מיכאל ביטון: אמרתי להם: בכוונתי להיות רק שמונה שנים – כי הייתה קדנציה של עמרם מצנע כוועדה קרואה, שגלשה שנתיים, ואז נשארו שלוש שנים ועוד חמש שנים, וחילקו את זה לשניים, וזה יצא שתי קדנציות של ארבע שנים.

מרב מיכאלי: בינתיים נגמר הזמן.

מיכאל ביטון: עמדתי מול הציבור ואמרתי להם: אני אהיה פה שמונה שנים, ואני מתכוון להיפרד מכם.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת מרב מיכאלי, עוד מעט מגיעים למשהו שמאוד חשוב לך.

מרב מיכאלי: אני בטוחה, אבל מה לעשות שגם לאדוני הזמן תם?

מיכאל ביטון: הזמן מוכפל כי את מפריעה לי.

מיכאל ביטון: כל דקה שאת מדברת את מאריכה את הנוכחות שלי על הדוכן.

מרב מיכאלי: לא, אני מדברת על הזמן – כבר היית צריך לסיים.

מיכאל ביטון: לא, אבל היו לך חברים שדיברו לפניי.

מיכאל ביטון: אז בואי, בבקשה, תדברי עוד קצת, שיהיה לי יותר זמן.

מיכאל ביטון: אז אמרתי לציבור שאני בא לשתי קדנציות, ואנשים אמרו לי: אל תגיד את זה, זה לא טוב, אנשים ירימו ראש, זה מחליש את התפקוד שלך כראש עיר.

מיכאל ביטון: אמרתי: ראש עיר צריך לבוא לשתי קדנציות, להיות מספיק טוב ולהמשיך הלאה.

מיכאל ביטון: אבל עשיתי עוד דבר: ביום כיפור, בספטמבר, חודשיים לפני בחירות, הזמנתי – טוב, אתם תשמעו את הסיפור הזה בפעם אחרת.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה לשר ביטון.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אתה רוצה להשיב?

יריב לוין: איפה חבר הכנסת פורר – לא נמצא.

יריב לוין: חברת הכנסת מיכאלי, את רוצה להשיב?

יריב לוין: בבקשה.

מיכאל ביטון: – – – אל תגיד על דבר שלא עמדת בו.

יאיר לפיד: – – –

יריב לוין: בבקשה.

מרב מיכאלי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: ככה: נניח, נגיד, שבליכוד לא רוצים לקצוב את כהונתו של נתניהו בגלל שהם מרגישים – לא יודעת למה – שזה הורס להם את התנועה, שזה מחרב להם את המפלגה, שזה גורם לזה שאין להם ממשיכי דרך, שזה גורם לזה שאחרי העידן שלו המפלגה הזאת תתרסק בצורה באמת מהדהדת, ורק לחכות ולראות מה יקרה שם.

מרב מיכאלי: אבל נניח שלהם יש אינטרס.

מרב מיכאלי: לכחול לבן, למיטב הבנתי ולמיטב הבנת אזרחיות ואזרחי ישראל, הרי יש הסכם רוטציה עם ראש הממשלה נתניהו.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, לפי ההסכם שלכם הוא בלאו הכי אמור לסיים את כהונתו בעוד – מה נשאר, שנה, שנה ורבע, מי סופרת.

מרב מיכאלי: בסדר, נניח.

מרב מיכאלי: הרי יש לכם הסכם רוטציה והכהונה שלו אמורה להסתיים, מה מונע מכם להצביע בעד הגבלת כהונה לראש הממשלה העתידי?

מרב מיכאלי: זה הצנוע, שלא משתמש בכל הדברים האלה, או למישהו אחר שיבוא, חלילה, אולי, אחריו יום אחד?

מרב מיכאלי: לא מצליחה להבין איך אתה מצדיק, אלא אם כן אתה בעצמך, ברור לך – ולא עולה על דעתך – שלא תתממש הרוטציה הזאת ושבזכות ההסכם איתכם נתניהו יחדל יום אחד להיות ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: ואם אתה מאמין שזה לא יצא לפועל, ההסכם הזה, על אחת כמה וכמה שאתם הייתם הראשונות והראשונים שצריכים לתמוך בהגבלת כהונה לשתי קדנציות; כי אתם והמהלך הכנוע וההרסני שאתם עשיתם הם אחת ההוכחות הכי הכי משכנעות ללמה צריך הגבלת כהונה של ראש ממשלה למקסימום שתי קדנציות.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחברת הכנסת מיכאלי.

יריב לוין: חבר הכנסת לפיד, בבקשה.

יריב לוין: לרשותך גם כן שלוש דקות.

יאיר לפיד: השר ביטון, קלטה את אוזני הרגישה העובדה שהשתמשת פה, מעל הדוכן, במילה "יושרה".

יאיר לפיד: המילה הזאת כבר לא שייכת לך.

יאיר לפיד: מי שרימה את בוחריו, מי ששיקר בכל דבר שאמר לבוחרים במשך שנה שלמה, מי שיושב תחת ראש ממשלה עם כתבי אישום, מי שהצביע היום נגד חוק הפונדקאות, אתמול – נגד דמי אבטלה לעצמאים, שלשום – נגד הרעיון שלראש ממשלה לא יהיו כתבי אישום, לא יכול להשתמש במילה "יושרה".

יאיר לפיד: אתה יודע, השר ביטון, מה אתה עוד לא יודע על עצמך?

יאיר לפיד: כל ימי חייך, בכל החיים הציבוריים שלך, בכל פעם שתשתמש במילה "ערכים", אנשים יעשו לך ככה עם היד.

יאיר לפיד: יגידו: עזוב, אל תדבר איתנו על ערכים – – –

מיכאל ביטון: – – –

יאיר לפיד: עסקנים שנכנסים בשביל תפקידים, שלא ידברו איתנו על ערכים.

יאיר לפיד: ככה יעשו לך עם היד בכל פעם שתנסה לדבר איתם על ערכים, השר ביטון – – –

מיכאל ביטון: כל מה שעשית בחיים בכל – – –

יאיר לפיד: מפני שהמילה "יושרה" לא שייכת לא לך ולא למפלגתך – ועל זה אתם תיעלמו כאילו לא הייתם מעולם.

יריב לוין: תודה רבה, חבר הכנסת לפיד.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו נעבור להצבעות.

יריב לוין: אני מבקש להסב את תשומת הלב שיש לנו שלוש הצעות חוק, ולפיכך יש לנו שלוש הצבעות נפרדות, אחת אחרי השנייה.

יריב לוין: ההצבעה הראשונה היא על הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש ממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), של חבר הכנסת עודד פורר.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש ממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 30, נגד – 44, אין נמנעים.

יריב לוין: התוצאה היא כמובן בצירוף קולה של חברת הכנסת שרן השכל.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שהצעת החוק לא עברה בקריאה הטרומית, והיא ירדה מסדר-היום.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעה השנייה, הצבעה שנייה מתוך שלוש, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש ממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש ממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 32, נגד – 45, בצירוף קולה של חברת הכנסת השכל, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, הצעת החוק לא התקבלה בקריאה הטרומית.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה השלישית, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה), של חבר הכנסת לפיד – הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להעביר לוועדה את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה), לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 32, נגד – 47, בצירוף קולה של חברת הכנסת השכל, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, גם הצעת החוק הזו לא התקבלה בקריאה הטרומית.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, עד כאן הפרק של חקיקה בקריאה הטרומית, בדיון המוקדם.

יריב לוין: אנו עוברים לרגע מרגש נוסף, להצהרת אמונים של חבר הכנסת יוסף טייב.

יריב לוין: אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותו בכנסת של חברנו חבר הכנסת יואב בן צור, שנכנסה לתוקפה היום, יום רביעי, ט' בתמוז התש"ף, 1 ביולי 2020, בא במקומו חבר הכנסת יוסף טייב.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת ולסעיף 2 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, אני מזמין את חבר הכנסת יוסף טייב לעלות לדוכן.

יריב לוין: חבר הכנסת טייב, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ולאחר מכן אתה תשיב: "מתחייב אני".

יריב לוין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

יוסף טייב: מתחייב אני, בעזרת השם.

יריב לוין: תודה רבה, ושיהיה בהצלחה ובשעה טובה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת סונדוס סאלח בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הפסקת טיפולים רפואיים לחולים פלסטינים (תיירות מרפא) והיעדר תו סגול במחסומים.

ירדנה מלר-הורוביץ: וכן, בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת הודיעה חברת הכנסת קטי שטרית כי היא חוזרת בה מהצעת חוק חג המצות (איסורי חמץ) (תיקון – איסורי הצגת חמץ בפסח בבתי חולים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שמספרה פ/1382/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מנסור עבאס: תודה, גברתי מזכירת הכנסת.

מנסור עבאס: << הלסי >> הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העלייה במקרי האלימות המשטרתית, ומדיניות המשטרה בכל הנוגע להפעלת כוח כלפי אזרחים << הלסי >>

מנסור עבאס: אנחנו ממשיכים עם סדר-היום ועוברים להצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי – סליחה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

מנסור עבאס: הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העלייה במקרי האלימות המשטרתית, ומדיניות המשטרה בכל הנוגע להפעלת כוח כלפי אזרחים, שמספרה 579.

מנסור עבאס: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: יש לך עשר דקות, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: בדיוק היום לפני חודש נורה למוות צעיר פלסטיני בשם איאד אלחלאק בעיר העתיקה בירושלים.

תמר זנדברג: שבע יריות הרגו אותו.

תמר זנדברג: צעיר חף מפשע, שלא היה חמוש, שלא היווה שום סכנה, שלמעשה לא עשה שום דבר חוץ מזה שהוא היה ערבי.

תמר זנדברג: איאד היה בעל צרכים מיוחד, הוא היה בדרך למרכז אלווין בעיר העתיקה.

תמר זנדברג: הוא היה ליד המורה שלו, שצעקה לשוטרים שהוא נכה.

תמר זנדברג: הוא התכופף והתקפל בחדר אשפה, ועדיין הוא נורה ונהרג.

תמר זנדברג: בדיוק היום לפני חודש האירוע הזה תועד במצלמות אבטחה.

תמר זנדברג: עיתונאי הארץ ג'וש בריינר וניר חסון מצאו שיש 10 מצלמות אבטחה ב-100 מטר שבהם איאד אלחלאק נמלט ורץ.

תמר זנדברג: עד היום קלטות מצלמות האבטחה האלה לא פורסמו לציבור, לא הועברו למח"ש, לא הועברו למשפחה או לעורכי דינה.

תמר זנדברג: המשטרה, שבכל אירוע אחר, כמובן, אם זה לטובתה – – –

מנסור עבאס: חברי הכנסת ביציע השמאלי, השמאל שלי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת מש"ס, אנא מכם.

משה ארבל: אנחנו בהתרגשות מה – – –

מנסור עבאס: כן, כן.

יואב בן צור: זאת פעם ראשונה – – –

מנסור עבאס: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: בכל אירוע אחר, חברות וחברים, כמובן אם זה לטובת המשטרה ומשרת את צרכיה, כל וידיאו וכל תיעוד כזה נשלח במהירות האור, יותר נכון במהירות הקליק, כדי להוכיח שהאזרחים טועים והמשטרה צודקת.

תמר זנדברג: בדרך כלל זה לא נכון, אבל במקרה הזה, אדוני היושב-ראש, מעניין מה יש שם במצלמות האבטחה שגורם למשטרה שלא לפרסם אותן ולא להפיץ אותן.

תמר זנדברג: חברות וחברים, כל זה קרה לפני חודש, ואנחנו לא נוותר.

תמר זנדברג: אם מישהו יחשוב שיסתירו את המצלמות האלה ואת הצילומים האלה, זה לא יקרה.

תמר זנדברג: ובדיוק היום לפני שנה, אדוני היושב-ראש, נורה למוות סלומון טקה, ילד צעיר בן 18, שנורה על ידי שוטר בגינה הציבורית, שם הוא ישב עם החברים שלו.

תמר זנדברג: האירוע הזה הוציא מחאה עצומה של קהילת יוצאי אתיופיה אבל עדיין לא בא על פתרונו.

תמר זנדברג: מצטרף אלינו סגן השר לביטחון פנים; במקרה הזה יכול להיות שהשוטר היורה ייענש, אבל האם יש מסקנות כלליות יותר?

תמר זנדברג: האם הפקנו משהו, האם הפקנו איזשהו לקח מהמקרה הזה?

תמר זנדברג: 13 יוצאי העדה האתיופית, אדוני היושב-ראש, נורו למוות על ידי שוטרים באלימות משטרתית.

תמר זנדברג: לפני בערך שנה או קצת יותר, בקיץ שעבר, במהלך הפגנות של הציבור החרדי, שוטרי משטרת ירושלים הכו את הנער יענקי רוזנברג, נער חרדי, גם הוא בעל צרכים מיוחדים, ותועד בסרטון מזעזע איך שוטרים מכים אותו עד זוב דם.

תמר זנדברג: לפני בערך חצי שנה הוחלט לסגור את התיק.

תמר זנדברג: השוטר והשוטרים שהכו אותו ימשיכו בתפקידם ללא השעיה וללא סנקציות.

תמר זנדברג: איזה מסר זה משדר לשוטרים כאלה ולשוטרים אחרים למפקדים שלהם ולמפקדים שלהם?

תמר זנדברג: בשבוע שעבר, אדוני היושב-ראש, בסוף השבוע נעצרו כמה מפגינים מול בית ראש הממשלה, מפגינים מסורים, שמזה שלוש שנים – מאז שנפתחו החקירות והוגשו מסקנות המשטרה וכמובן הוגש כתב האישום נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו – הם מפגינים נגד השחיתות.

תמר זנדברג: בסוף השבוע הם נעצרו, ביניהם אחד ממובילי המחאה, אמיר השכל, שהתבקש לחתום על מה שהפך להיות החתימה הקבועה שהמשטרה דורשת מעצורים בהפגנות: צו הרחקה מירושלים, מעיר הבירה של ישראל.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: ככה.

תמר זנדברג: אולי ככה תדוכא המחאה הזו.

תמר זנדברג: וכשהוא לא הסכים הוא בילה את הלילה בבית העצורים כאחרון הפושעים.

תמר זנדברג: ולפני שלושה שבועות, אדוני היושב-ראש, במרכז תל אביב, בהפגנה נגד הסיפוח, עוד מפגינים זכו לנחת זרועה של המשטרה והוכו באלימות.

תמר זנדברג: חלקם נזקקו לתפרים ולטיפול רפואי, ביניהם צלם הארץ תומר אפלבאום וכתבת הארץ לי ירון.

תמר זנדברג: חברות וחברים, כמו שאנחנו רואים, האלימות המשטרתית לא עוצרת.

תמר זנדברג: הייתי אומרת שהיא לא פוסחת על אף אחד, שהיא לא פוסחת על איש.

תמר זנדברג: אבל האמת היא שיש כאלה שהיא מיוחדת עבורם והיא מכה בהם באופן מיוחד – קבוצות מיעוטים, כאלה שיש להם פחות קול בציבור, בתקשורת, מיעוטים מוחלשים, שהמשטרה יודעת שאפשר להרביץ להם כי אף אחד לא ירים קול צעקה, וגם אם כן, לא יהיה מי שישמיע ויהדהד את הצעקה הזו.

תמר זנדברג: מיעוטים מוחלשים, שסובלים גם ככה מאפליה לרעה בחלוקת המשאבים, בייצוג, וכמובן בראשם המיעוט הערבי, 20% מאזרחי המדינה, שאם בטעות – או לא בטעות, כמו שתכף נראה – הם מוכים או סופגים אלימות, החל מהירי לעבר יושב-ראש הרשימה המשותפת איימן עודה באירוע הפינוי באום אלחיראן, ועד הפגיעה ברגלו של מנכ"ל מרכז מוסאוא בחיפה לפני כשנתיים.

ינון אזולאי: למה התנגדתם לוועדת בדיקה למח"ש שאמיר אוחנה רצה להקים?

תמר זנדברג: סליחה?

ינון אזולאי: למה התנגדתם?

תמר זנדברג: למה אתה חושב שהתנגדנו?

משה ארבל: את מוכנה?

משה ארבל: את תומכת?

תמר זנדברג: סליחה, אתה יודע מה, אם אתה כבר פה, אני רוצה לקפוץ רגע למשהו ולהגיד לכם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו פה כל הזמן – – –

תמר זנדברג: יפה, אז ידידיי חברי הכנסת מש"ס משה ארבל, ינון אזולאי, מיכאל מלכיאלי, אני כתבתי לכם היום מכתב וביקשתי תמיכה שלכם בהצעת החוק הזו, מכיוון שהציבור שאתם מייצגים הוא בין אלה שסובלים מאלימות משטרתית.

תמר זנדברג: המכתב הזה התפרסם בכלי התקשורת החרדיים והדתיים.

תמר זנדברג: אתם יודעים על זה – – –

משה ארבל: שלחת לנו דרך התקשורת?

תמר זנדברג: לא, לא, לא, שלחתי לכם במייל עוד בשעות הבוקר, תבדקו עם היועצים הפרלמנטריים שלכם.

תמר זנדברג: אצלי, אם עד שעה 17:00 עדיין לא התקבל מכתב, זה רע מאוד, הצוות יועמד לבירור.

תמר זנדברג: אבל כשזה התפרסם בכלי התקשורת, אתה יודע מה כתבו לי?

תמר זנדברג: שאלה שסובלים מהאלימות המשטרתית הם המתנגדים הפוליטיים שלכם ובגלל זה אתם לא תתמכו בהצעה.

תמר זנדברג: אז בואו תוכיחו שזה לא נכון, בואו תוכיחו שאתם מייצגים את הציבור החרדי – –

ינון אזולאי: תמר – – –

תמר זנדברג: – – ואת ציבור יוצאי אתיופיה, ואת הציבור הערבי, ואת המפגינים נגד השחיתות, ואת המפגינים נגד הסיפוח, ואת כל הקבוצות.

ינון אזולאי: – – –

משה ארבל: אני מארגן לך – – –

תמר זנדברג: אתה יודע שכשיענקי רוזנברג, נער אוטיסט, הוכה בירושלים אני ובצלאל סמוטריץ' יזמנו דיון דחוף – –

ינון אזולאי: בוועדה של – – –

תמר זנדברג: – – כי אנחנו מבינים שציבור מוחלש סופג יותר.

תמר זנדברג: ואתם, בתור כאלה שמייצגים ציבור מיעוט, הראשונים שצריכים להבין את זה, ולא להתבשם פה ולשבת עם חיוך זחוח ולהגיד לי: איפה היית שם, איפה היית שם.

תמר זנדברג: כי אני שם כל הזמן, אבל אתם לא.

תמר זנדברג: וזה מה שמאפשר לאלימות המשטרתית הזו להמשיך וזה מה שמאפשר למשטרה ולמי ששולח אותה לעשות את ההפרד ומשול הזה בין הציבורים.

תמר זנדברג: מפני שאם אנחנו נתאחד, כל קבוצות המיעוטים האלה שסופגות אלימות משטרתית, אנחנו הרוב, ואנחנו נוכל לשים לזה סוף.

תמר זנדברג: כי האלימות המשטרתית היא גורם מסוכן; מסוכן קודם כול לחיים, לחיי האדם, כן, גם כאלה עם עור שחור וגם כאלה שהם ערבים וגם כאלה שהם שמאלנים.

תמר זנדברג: היא מסוכנת לגוף, היא מסוכנת לנפש והיא מסוכנת גם לדמוקרטיה.

תמר זנדברג: אלימות משטרתית, יש לה אפקט מצנן, המטרה שלה זה להפחיד, המטרה שלה זה שאותו ציבור – אולי המחאה שלו תתפוגג, אולי הציבור המוחה והאזרחי לא ירים את קולו בפעם הבאה, אולי הוא יתפזר וילך הביתה ולא ימחה נגד השחיתות, ולא ימחה, במקרה שלכם, נגד הגיוס, ולא ימחה נגד כל מטרה שהוא רואה לנכון, ולא – אתם יודעים מה – סתם יעבור ברחוב.

תמר זנדברג: אתם יודעים, בארצות הברית יש עילת מעצר, או חס וחלילה עילת מוות,driving while black.

תמר זנדברג: מי שרוצה להגיד לנו שאי-אפשר לעבור ברחוב או בגן משחקים או ללכת ברחובות העיר העתיקה אם אתה ערבי או שחור, כי זה גזר דין מוות או לפחות סכנת מוות – –

יצחק פינדרוס: – – – את לא יודעת על מה את מדברת.

תמר זנדברג: – – אם אנחנו היינו מתכנסים – סליחה, אתה נכנסת עכשיו, אבל הקדשתי הרבה מהנאום שלי לזה.

יצחק פינדרוס: לא, בעיר העתיקה זה הפוך, בעיר העתיקה זה הפוך – – –

תמר זנדברג: יפה.

תמר זנדברג: אז אם אנחנו נתאחד – ערבים וחרדים ושמאלנים ויוצאי אתיופיה ומפגינים ומוחים, כולנו – ונגיד שצריך לשים סוף לאלימות המשטרתית, אז יבוא לה סוף.

תמר זנדברג: אבל אם אתם תמשיכו להגיד: איפה הם, והם ימשיכו להגיד: איפה אתם, ואתם תצביעו עכשיו נגד ההצעה הזו, אז זה מראה שלא אכפת לכם מהאלימות המשטרתית.

תמר זנדברג: מבחינת

תמר זנדברג: כם זה בסדר, מבחינת

תמר זנדברג: כם אפשר להמשיך, אולי בפעם הבאה זה יופנה למישהו אחר.

תמר זנדברג: אבל אתם יודעים מה?

תמר זנדברג: אם לא תרימו את קולכם עכשיו, כשזה יגיע אליכם לא יישאר עוד מי שירים את קולו, כמו שאומר השיר המפורסם.

ינון אזולאי: – – –

תמר זנדברג: אז אני רק אסכם ואגיד שהאלימות המשטרתית הזו, כמו שתיארתי ארוכות, היא לא טעות אלא מדיניות, והיא ראויה והיא צריכה פיקוח הדוק של הכנסת, כי כנראה שרק תחת אור השמש של הכנסת ורק תחת פיקוח פרלמנטרי אנחנו נוכל למגר את האלימות המשטרתית ולהגיע למצב שיהיה בטוח להיות אזרח, כל אזרח, במדינת ישראל, גם אם אתה ערבי, גם אתה חרדי, גם את אתיופית, גם אם את נאבקת ונלחמת נגד השחיתות, וגם אם את מתנגדת לשלטון הנאשם בשוחד שגר בבלפור.

תמר זנדברג: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

מנסור עבאס: יעלה וישיב סגן השר לביטחון הפנים גדי יברקן.

מנסור עבאס: בבקשה, יש לך עשר דקות.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת תמר זנדברג – נושא חשוב מאין כמותו.

דסטה גדי יברקן: בימים כתיקונם, בסדר-יום רגיל, אם הפוליטיקה הצינית לא הייתה מתערבבת, את ואני היינו רואים עין בעין את הנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: אבל ועדת החקירה הזו לא רק צריכה להיות ועדת חקירה; כעיקרון, אם הפופוליזם הפוליטי לא היה נכנס כאן, הייתה צריכה לקום ועדת חקירה ממלכתית, לא ועדת חקירה.

תמר זנדברג: אדרבה.

ג'אבר עסאקלה: קדימה, אנחנו בעד.

דסטה גדי יברקן: חכו.

תמר זנדברג: אני מוכנה יחד איתך לבקש מהוועדה לביקורת המדינה ועדת חקירה ממלכתית.

תמר זנדברג: זה בסמכות שלה.

דסטה גדי יברקן: אבל נושא כל כך חשוב הוצג כאן בדרך פופוליסטית פשוט מקוממת, וזה לא באופן אישי.

אוסאמה סעדי: גדי, אתה היית מדבר יותר קשה מאשר תמר.

דסטה גדי יברקן: תקשיב, אפילו לא פתחתי את הפה, תקשיב.

דסטה גדי יברקן: מבטיח לך – לא תשתעמם.

אוסאמה סעדי: אני שומע.

אוסאמה סעדי: מחכה.

דסטה גדי יברקן: מי שהביא לאוויר העולם את המושג הזה ועדת בדיקה זה אני, ב-2019, כשנכנסתי לכנסת.

דסטה גדי יברקן: כשאני נכנסתי לפוליטיקה ב-2019 אחד הדברים שביקשתי להכניס במצע תל"ם-כחול לבן היה להקים ועדת חקירה.

דסטה גדי יברקן: אז כחול לבן הייתה גוש השמאל שהוביל את הפוליטיקה, גוש מרכז, והסכימו איתי.

דסטה גדי יברקן: ואמרתי, אני על הדבר הזה איאבק עד הסוף, על הנושא הזה והנושא של המשך העלייה מאתיופיה.

דסטה גדי יברקן: כחול לבן נבחרת, היה 60–60, אפילו לא היה צורך לנהל משא ומתן, הלכנו לבחירות.

דסטה גדי יברקן: בפעם השנייה, בבחירות לכנסת העשרים-ושתיים, הפלא ופלא, סיכוי קלוש שבני גנץ וכחול לבן יצטרכו להרכיב את הממשלה; קלוש, אבל היה סיכוי כזה.

דסטה גדי יברקן: התחילו לנהל משא ומתן.

תמר זנדברג: נו?

תמר זנדברג: בינתיים – – –

דסטה גדי יברקן: בעבר, כשנכתב במצע השמאל, שאת שותפה לו, על ועדת חקירה, כל נציגי השמאל אמרו: בממשלה שעתידה לקום הדבר הזה לא יהיה.

תמר זנדברג: מה?

תמר זנדברג: איזה נציגי שמאל?

דסטה גדי יברקן: נשלחתי אפילו – אז היה תל"ם-כחול לבן-יש עתיד – לשיחה בנושא הזה.

דסטה גדי יברקן: כשביקשתי להקים ועדת חקירה בממשלה בראשות השמאל שתקום, נשלחתי לשיחה אצל יואב סגלוביץ', אצל מיקי לוי.

דסטה גדי יברקן: נאמר לי: אנחנו לא חוקרים את מוסדות המדינה.

דסטה גדי יברקן: דבר שנכתב במצע השמאל.

תמר זנדברג: נו, אז?

דסטה גדי יברקן: עכשיו השמאל נזכר שיש דבר כזה.

דסטה גדי יברקן: אני, כשאמרתי את הדבר הזה – – –

תמר זנדברג: אתה לא בסדר.

תמר זנדברג: עם כל הכבוד, אני לא נבחרתי לא אתמול ולא היום.

תמר זנדברג: מיקי לוי?

תמר זנדברג: תבוא אליו בטענות, זה לא בסדר, גדי.

דסטה גדי יברקן: תרשי לי לסיים.

דסטה גדי יברקן: אני – ואת יודעת מה – – –

תמר זנדברג: אתה תוקף אותי בגלל הריב שלך עם יש עתיד?

דסטה גדי יברקן: לא ריב שלי.

דסטה גדי יברקן: את, את, את היית ב-2015, כשכל – המדינה קוראת לזה ההפגנה של האתיופים; זו הייתה הפגנה של אזרחים ארץ-ישראלים.

תמר זנדברג: נכון.

תמר זנדברג: נו?

משה ארבל: סגן השר, סגן השר – – –

דסטה גדי יברקן: את היית יושבת-ראש מרצ.

דסטה גדי יברקן: לא ראיתי שאת באולפן טלוויזיה גינית את אלימות השוטרים כנגד המפגינים.

תמר זנדברג: איזה שטויות.

תמר זנדברג: אוי, באמת, נו.

דסטה גדי יברקן: תזכירי לי מתי היית באולפן טלוויזיה בהפגנה הענקית שהייתה ב-2015.

דסטה גדי יברקן: את, מתי היית שם?

תמר זנדברג: תגיד, אתה לא מתבייש?

תמר זנדברג: אתה לא מתבייש?

תמר זנדברג: תגיד, אתה לא מתבייש?

דסטה גדי יברקן: מתי?

דסטה גדי יברקן: את באה לעשות פופוליזם על הציבור שלי?

תמר זנדברג: באמת, אני אשמה בזה – – – תתבייש לך, תתבייש לך, אתה צריך להתבייש.

דסטה גדי יברקן: תקשיבי, הצעת החוק הזאת בשבילך זה זמן מסך, בשבילי זה דרך חיים.

מנסור עבאס: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: נו, באמת, תתבייש לך.

משה ארבל: סגן השר – – – מרצ היה הלוויה של סלומון טקה.

משה ארבל: מי הגיע?

משה ארבל: אף אחד לא היה – – –

דסטה גדי יברקן: יש לי כבוד גדול לאנשי מרצ, אני לא הופך את זה לשיחה פוליטית.

משה ארבל: – – – אני הייתי שמה.

דסטה גדי יברקן: תמר – – –

תמר זנדברג: לא, אל תגיד לי "תמר", אתה צריך להתבייש במה שאמרת עכשיו.

דסטה גדי יברקן: חברת הכנסת תמר – – –

תמר זנדברג: תגיד שאתה נגד וזהו.

תמר זנדברג: אתה יודע מה, תגיד שקנו אותך בממשלה ואל תבלבל את המוח.

דסטה גדי יברקן: בואי אני אסביר לך מה זה לקנות.

תמר זנדברג: אל תסביר לי שום דבר.

דסטה גדי יברקן: כאשר הדבר הזה הגיע – – –

תמר זנדברג: תגיד אם אתה בעד, נגד, וזהו.

דסטה גדי יברקן: כשהדבר הזה הגיע, יושב-ראש המפלגה שלך, עמיר פרץ, הוא סיפר לי במשא ומתן שהדבר הזה נפל.

דסטה גדי יברקן: השמאל הפיל את ועדת החקירה.

תמר זנדברג: אל תבלבל את המוח.

תמר זנדברג: השמאל – – –

דסטה גדי יברקן: מה אני עשיתי?

תמר זנדברג: של נעליך מעל רגליך לפני שאתה מדבר על המפלגה שלי ועל ההיסטוריה שלה בעד דמוקרטיה וזכויות אדם ואזרח.

תמר זנדברג: אם אתה רוצה למרק את המצפון שלך, לא על החשבון שלנו.

דסטה גדי יברקן: לוחמת החופש.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, תיתני לעובדים הזרים לשחות באותה בריכה שאת שוחה בה, קודם כול, בצפון תל אביב.

תמר זנדברג: תגיד, על מה אתה מדבר?

דסטה גדי יברקן: קודם כול, תשחי באותה בריכת שחייה עם השחורים בדרום תל אביב.

מאי גולן: – – –

תמר זנדברג: גם את?

דסטה גדי יברקן: אם את ההצעה הזאת הייתה מגישה הרשימה המשותפת, הייתי חושב איתם באותו קו.

דסטה גדי יברקן: שמאל פופוליסטי כזה מעולם לא ראיתי.

קריאות: – – –

דסטה גדי יברקן: תתמודדי.

דסטה גדי יברקן: תתמודדי עם העובדה שאני נותן.

תמר זנדברג: תתבייש.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

תמר זנדברג: עכשיו אתה תלך ותצביע נגד, נכון?

מנסור עבאס: חברי הכנסת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת תמר זנדברג, נא לאפשר לסגן השר להשלים את דבריו.

אוסאמה סעדי: – – –

מנסור עבאס: חברים.

דסטה גדי יברקן: נכון.

דסטה גדי יברקן: אין לי שום ויכוח עם הרשימה המשותפת.

דסטה גדי יברקן: חכו.

דסטה גדי יברקן: אתם רוצים – – –

אוסאמה סעדי: לא סיימתי – – –

דסטה גדי יברקן: אדוני, שיאפשרו לי לדבר.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, נא לאפשר לסגן השר להשלים את דבריו.

אוסאמה סעדי: – – – מה קרה עכשיו?

אוסאמה סעדי: הכיסא שלך – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

דסטה גדי יברקן: אל תדאג.

אנטאנס שחאדה: הוא סגן שר, זה מה שקרה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

תמר זנדברג: קנו אותך בג'וב.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

דסטה גדי יברקן: חכו.

דסטה גדי יברקן: חכו – – –

תמר זנדברג: בג'וב קנו אותך.

דסטה גדי יברקן: חברים, תקשיבו לי.

דסטה גדי יברקן: אני בחרתי לענות – – –

תמר זנדברג: מילא היו נותנים לך שר, אבל בשביל סגן שר היה שווה למכור את עצמך ככה?

דסטה גדי יברקן: מתי בפעם האחרונה ישבת עם שחור לכוס קפה?

דסטה גדי יברקן: אני לא פראייר שאת יכולה להסתכל עליו.

תמר זנדברג: מה אתה אומר?

דסטה גדי יברקן: עליי לא תעשי סחר מכר פה.

תמר זנדברג: בסדר, מאה אחוז.

דסטה גדי יברקן: מתי בפעם האחרונה הלכת למספרה עם בחורה שחורה אתיופית, אפריקנית?

תמר זנדברג: תגיד, מה זה מספרה?

תמר זנדברג: מי אתה חושב שאני?

דסטה גדי יברקן: גברתי – – –

תמר זנדברג: אל מי אתה מדבר, תגיד לי?

תמר זנדברג: מה זה?

מנסור עבאס: חברי הכנסת – – –

דסטה גדי יברקן: – – –

תמר זנדברג: מה זה מספרה?

יאיר גולן: אתה לא ראוי.

יאיר גולן: תרד.

מנסור עבאס: סגן השר, אנא, לא נהפוך את הדיון לאישי.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

תמר זנדברג: מתי הלכת למספרה – זה מה שאתה אומר לי?

תמר זנדברג: חצוף.

סמי אבו שחאדה: תמר, לפחות אם אתם צבועים, תהיו צבועים בצבע יפה.

דסטה גדי יברקן: אני אסביר לך מה אני עשיתי.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אל תסביר לי.

דסטה גדי יברקן: אני אסביר לך מה עשיתי.

תמר זנדברג: שמעתי אותך.

תמר זנדברג: אתה הלכת למספרה – – –

דסטה גדי יברקן: אני מתנצל, סליחה.

תמר זנדברג: תתבייש.

דסטה גדי יברקן: אני מתנצל.

דסטה גדי יברקן: אם כיוונת לכיוון הזה, אני מתנצל מראש.

דסטה גדי יברקן: זה לא ראוי.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: לא הבנתי.

תמר זנדברג: זה מה שאתה אמרת, זה לא מה שאני הבנתי.

דסטה גדי יברקן: אם מישהו הבין מדבריי, חס וחלילה – – –

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: לא מישהו הבין, זה מה שאמרת.

מנסור עבאס: חברת הכנסת תמר זנדברג, הוא התנצל.

דסטה גדי יברקן: אני מתנצל – – –

מנסור עבאס: ולכן, בבקשה – – –

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני, כשאמרו לי את הדבר הזה, עזבתי את כחול לבן, הקמתי ועדת חקירה בממשלה, היא עברה, ולידיעתך הוקמה גם ועדת חקירה על מח"ש – היועץ המשפטי לממשלה עצר אותה.

תמר זנדברג: בסדר גמור.

דסטה גדי יברקן: אני שלחתי מכתב לפני שבוע ימים לשר המשפטים הנוכחי אבי ניסנקורן, שהוועדה הזאת תתחיל לעבוד.

דסטה גדי יברקן: אני מבטיח לך שאם הוועדה הזאת לא תעבוד, את ואני ביחד בהצעת חוק.

דסטה גדי יברקן: אני אעביר את זה בממשלה.

תמר זנדברג: אל תדאג.

תמר זנדברג: איתך זה לא יקרה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו – – –

מנסור עבאס: תודה.

דסטה גדי יברקן: אדוני, שנייה, לא סיימתי.

דסטה גדי יברקן: בשביל אנשים – אני אומר לך, יכול להיות שיש פה אותם אנשים שציינתי את שמם.

דסטה גדי יברקן: אמרו לי: אנחנו לא נקים את הוועדה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אני כל כך מעריך ומעריץ, ואני אומר לך, את אנשי מרצ לדורותיהם, ומרצ כמפלגה היא חשובה; חס וחלילה אם דבריי נשמעו כאילו אני מזלזל בכל השמאל.

דסטה גדי יברקן: ממש לא.

דסטה גדי יברקן: זה ממש לא הכיוון.

דסטה גדי יברקן: ועדת חקירה צריכה לקום, אני בא כדי לבדוק את השוטרים.

דסטה גדי יברקן: יותר מזה, ברגע שנכנסתי להיות סגן שר לביטחון פנים, אני באופן אישי אחראי על הדבר הזה במשרד, יחד עם השר, ואנחנו נעביר את ההחלטה.

דסטה גדי יברקן: אני מתכוון באופן אישי גם ליזום את הדבר הזה.

דסטה גדי יברקן: חלק מהשינוי במשטרת ישראל זה לא להקים ועדת חקירה כזאת או אחרת, שאני בעדה; אני רוצה רק להסביר שעלינו לא לעשות פופוליזם.

דסטה גדי יברקן: בשביל הרבה אנשים שיח כזה הוא פופוליזם לדקה – בשבילנו זה חיים שלמים.

דסטה גדי יברקן: כשאנשים מסוימים בימין או בשמאל יפרשו מהפוליטיקה, הם ילכו לפילוסופיה, לחברים בשכונה, ואנחנו נחזור לאותן בעיות עם אותם אנשים.

דסטה גדי יברקן: צריך לפתור את הבעיות הללו מן היסוד, ואני אומר לכם – – –

קריאה: – – –

דסטה גדי יברקן: אדוני, הנושא הזה הוא לא פוליטי, לא קואליציה ולא זה – זה נושא אישי שלי.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לסיים לדבר בזמן שלי ולא בזמן שמתאים לקואליציה.

דסטה גדי יברקן: הסיפור הזה הוא מאוד חשוב, ואם כבר, היה צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית – ואולי הממשלה צריכה לבדוק את אלימות השוטרים באופן אישי – והדבר הזה כן צריך טיפול עומק.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

משה אבוטבול: תודה רבה, גדי.

משה אבוטבול: כל הכבוד.

מנסור עבאס: תודה, סגן השר לביטחון הפנים גדי יברקן.

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: שנייה.

תמר זנדברג: אני עולה.

מנסור עבאס: את לא יכולה, תמר.

מנסור עבאס: עכשיו נעשה הצבעה להעברת ההצעה לוועדת הכנסת.

תמר זנדברג: אני רוצה להצביע, מה לא יכולה?

מנסור עבאס: אוקיי, את יכולה.

מנסור עבאס: אנחנו יכולים להוסיף אתכם מפה.

מנסור עבאס: בינתיים, חברי הכנסת – חברי הכנסת, אני מסביר בקשר להצעה.

מנסור עבאס: הצעתה של חברת הכנסת תמר זנדברג, אנחנו נצביע בעד או נגד העברת ההצעה לוועדת הכנסת, כדי שתקום או לא ועדת חקירה פרלמנטרית.

מנסור עבאס: נחכה שהיא תגיע, ואז נתחיל את ההצבעה.

מנסור עבאס: ההצבעה התחילה.

מנסור עבאס: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 36 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לא נתקבלה.

מנסור עבאס: תוצאת ההצבעה האלקטרונית: 14 בעד, 36 נגד, ואנחנו נוסיף, חבר הכנסת יוסף טייב – נגד; חבר הכנסת ווליד טאהא – בעד.

מנסור עבאס: מי עוד?

מנסור עבאס: זהו.

מנסור עבאס: קטי שטרית – נגד.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, תוצאת ההצבעה: 38 נגד ו-18 בעד העברת ההצעה לוועדת הכנסת, ולכן אני קובע שההצעה לא התקבלה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת גינזבורג, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): ברשות יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים ואיוש חברי הכנסת בוועדות הבאות: מטעם סיעת ש"ס: בוועדת החוץ והביטחון, במקום חבר הכנסת ינון אזולאי, שכיהן כממלא מקום קבוע, יכהן חבר הכנסת אוריאל בוסו כממלא מקום קבוע; בוועדה לענייני ביקורת המדינה, במקום חבר הכנסת יעקב מרגי יכהן חבר הכנסת אוריאל בוסו; בוועדת החינוך, התרבות והספורט, במקום חבר הכנסת משה אבוטבול יכהן חבר הכנסת יוסי טייב; בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדה המיוחדת לזכויות הילד יכהן חבר הכנסת יוסי טייב במקום הפנוי לסיעה; בוועדה המיוחדת לפיקוח על הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי גז ונפט ובוועדה המיוחדת לפניות הציבור יכהן חבר הכנסת אוריאל בוסו במקום הפנוי לסיעה.

): מטעם סיעת הליכוד – אדוני יושב-ראש הקואליציה, מיקי זוהר – מטעם סיעת הליכוד: בוועדת הכלכלה, במקום חברת הכנסת קטי שטרית תכהן חברת הכנסת מאי גולן.

): בוועדת הכלכלה.

): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת גינזבורג.

מנסור עבאס: [מס' מ/1334; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 44; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, וזה הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

מנסור עבאס: יעלה ויציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת צבי האוזר.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

ועדת החוץ והביטחון): כידוע, כולנו היום רתומים וממוקדים במאבק אחד חשוב, מאבק עולמי, הייתי אומר, מאבק בלימת המגפה שפשתה במחוזותינו, נגיף הקורונה.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו עדים בשבועות הספורים האחרונים לתופעה מדאיגה של עלייה ניכרת במספר המאובחנים בנגיף הקורונה, במספר מוחלט.

ועדת החוץ והביטחון): הבוקר התעוררנו לנתון של למעלה מ-700 חולים חדשים.

ועדת החוץ והביטחון): הגם שמספר הבדיקות עולה ולכן גם מספר המאותרים כחולים, כנשאים, עולה, כשבודקים את האחוזים או את האחוז של מספר האנשים שנמצאו כנשאים, כחולים, אנחנו רואים שגם האחוז הזה עולה.

ועדת החוץ והביטחון): אם היינו כבר בנקודה שבה כ-0.3% מהנבדקים נמצאו מאומתים, חולים – היום אנחנו כבר באזור ה-4%.

ועדת החוץ והביטחון): זו קפיצה קשה וגדולה.

ועדת החוץ והביטחון): מאז ההתפרצות של נגיף הקורונה ישראל מנסה להתמודד עם המגפה בכמה אמצעים, ובעיקר למצוא דרכים לקטוע את שרשרת ההדבקה, ומה שמכונה כבר בפי כול, ליישר את העקומה, עקומת החולים.

ועדת החוץ והביטחון): לאחר סדרת דיונים ארוכה שקיימה ועדת חוץ וביטחון, חלקם בראשותי, עולה בבירור כי בשלב הזה הכלי המשלים היעיל ביותר שעומד לרשות משרד הבריאות בקטיעת שרשרות ההדבקה ובמלחמה בנגיף הקורונה הוא כלי האיכון הסלולרי, באמצעות יכולות שקיימות בשירות הביטחון הכללי.

ועדת החוץ והביטחון): הכלי הזה הוא כלי משלים לחקירות אפידמיולוגיות, שהן, כאמור וכידוע, הכלי המרכזי.

ועדת החוץ והביטחון): כלי השב"כ, אם אפשר להגדיר אותו כך, איננו נותן מענה באופן מלא על הצורך, אבל אם נדבר על מספרים – וחשוב לקיים את הדיון החשוב, המורכב, המאתגר הזה, על בסיס נתונים – בחודשים שבהם הכלי הזה פעל, כחודשיים וחצי מסך נאמר כ-180,000 המגעים הבין-אישיים בין אנשים שחלו לבין אנשים אחרים, אותרו כ-15,000 חולים חדשים, בעיקר על ידי חקירות אפידמיולוגיות; אבל כ-4,500 חולים אותרו על ידי אותו אמצעי שבלעדיו לא היינו יכולים לאתר את החולים, ואותם חולים היו מדביקים אחרים, וחוזר חלילה.

ועדת החוץ והביטחון): אין ויכוח, אדוני היושב-ראש, שחלופה אזרחית לכלי הזה היא עדיפה ברמה העקרונית, אך לצערי – ואני אומר זאת באמת – בשלב זה, על פי התרשמותי, על פי התרשמות הוועדה, אין עדיין חלופה אזרחית בשלה שמסוגלת לתת מענה ברמת יעילות כפי שאותו כלי איכון נותן.

ועדת החוץ והביטחון): אני סברתי ביום שני האחרון, כשהצגנו ודיברנו כאן במליאה על הדברים – וגם היום אני עדיין סבור – שאותו כלי, כלי השב"כ, הוא, כאמור, כלי העזר היחידי הקיים כיום שמסייע לחקירות האפידמיולוגיות.

ועדת החוץ והביטחון): וזה כלי שצריך להעמיד לעזרת ולרשות משרד הבריאות באופן מיידי, לאור העלייה המשמעותית בהיקף הנדבקים במדינת ישראל.

ועדת החוץ והביטחון): לנגד עינינו מה שעומד בראש ובראשונה, ובלי קשר לדעות, עמדות, תפיסות פוליטיות – נדמה לי שכולם מבינים, ומאוחדים, שלנגד עיננו עומד עיקרון של שמירת חיי אדם ומניעת המשך הפגיעה במשקי הבית.

ועדת החוץ והביטחון): אם לא נגדע ונעצור את שרשרת ההדבקות, האפשרות החלופית שעומדת היא שוב הטלת סגרים והטלת מגבלות שגוררות פגיעה אנושה בכל אותם מאות אלפי אנשים, בכל אותם בתים שלא יוכלו לעמוד שנית בגזרה מסוג זה.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן עלינו מוטל לעשות הכול, הכול ובמיידי, כדי למנוע את הגזרה הכלכלית הקשה, וכמובן כדי לשמור על חיי אדם.

ועדת החוץ והביטחון): אשר על כן, אני סבור שהבית הזה צריך לנקוט את הצעד הנכון ולהעביר עוד היום הסדר, שאני מכנה אותו הסדר ביניים: הסדר זמני ומוגבל שיעמיד לרשות משרד הבריאות כלים, או את אותה היכולת להתמודד עם האתגר העומד בפתחנו.

ועדת החוץ והביטחון): מדובר בחקיקה של הסדר זמני שיעמוד בתוקף של עד שלושה שבועות, יאפשר, כאמור, למשרד הבריאות לעשות שימוש מבוקר ומוגבל בכלי השב"כ, ובמקביל יאפשר לוועדת חוץ וביטחון לקיים דיון מעמיק כנדרש וכמצופה בחקיקה הקבועה העומדת לפתחנו בהסדר ראשי.

ועדת החוץ והביטחון): גם החקיקה הזאת היא, כמובן, במתכונת מצומצמת, מוגבלת, של הוראת שעה, אבל לה אני קורא חקיקה קבועה של שלושה חודשים ואופציה נוספת להאריך בעוד שלושה חודשים.

ועדת החוץ והביטחון): וכולנו תקווה שלא נידרש לכלי הזה מעבר לששת החודשים העתידיים.

ועדת החוץ והביטחון): ושוב, הנגיף איננו קורא את דברי הכנסת.

ועדת החוץ והביטחון): אני אינני בטוח שהוא מציית לאותם כלים, אבל כך הניחה הממשלה – ובזה נדון בניחותא, בשקט, בשום שכל, בהמשך הדרך.

ועדת החוץ והביטחון): אני מבין שאנחנו צריכים לאזן בין שני עניינים ציבוריים: מצד אחד, כלי באופן מהיר, ומצד שני, דיון עמוק, חשוב וכולל.

ועדת החוץ והביטחון): ולכן אנחנו נעשה אולי את הדיון, אני לא יודע אם לקרוא לו מהיר אלא בקצב הנכון; אבל אינני רוצה לעשות את הדיון בחקיקה הראשית, המהותית, את ההסדר הכולל, באופן חפוז, ולכן אין לנו ברירה אלא לעשות את אותה פעימה זמנית, ראשונית.

ועדת החוץ והביטחון): בהסדר הזה זה אנחנו בעצם מייצרים, הייתי אומר, הסדר נושם; הסדר שמתאים לצוק העיתים, לאתגר של השעה, מתאים למציאות המשתנה – והיא משתנה תוך ימים, תוך שעות, לנגד עינינו.

ועדת החוץ והביטחון): ולכל הפחות אנחנו ניתן את אותו מענה – כפי שאנחנו מחויבים לאזרחי ישראל – בשלושת השבועות הקרובים.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת צבי האוזר, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

מנסור עבאס: אנחנו נפתח את הדיון עם חבר הכנסת משה יעלון, בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות.

משה יעלון: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה יעלון: חברי הכנסת, כאשר מובילים מדינה במשבר – ואין זה משנה אם זו מלחמה, רעידת אדמה, צונאמי, או במקרה הזה מגפה – הדבר היותר חשוב זה אמון הציבור בהנהגתו.

משה יעלון: ואני, לצערי, כמי שמלווה את סוגיית איכוני השב"כ מתחילתה, איבדתי את האמון הזה; משום שאנחנו – כמה חברים שנמצאים כאן כחברי ועדת חוץ וביטחון בכנסת הקודמת – מקבלים, שעה וחצי לפני תום כהונת הכנסת, את הבקשה מהממשלה לאשר את איכון השב"כ.

משה יעלון: בשעה וחצי, כמובן, לא הספקנו לבדוק את העניין, למרות שדרשנו הארכה, בגלל חשיבות העניין כפי שהוצג אז.

משה יעלון: ובסופו של דבר איכוני השב"כ הופעלו ללא אישור וללא פיקוח של הכנסת.

משה יעלון: מייד לאחר מכן, כשהתכנסנו כוועדת חוץ וביטחון חדשה עם ועדת משנה, והדברים הובאו בפנינו, התייחסנו בדחילו ורחימו, קודם כול לנוכח האזהרות של מיליון חולים, 10,000 מתים – התייחסנו לזה בכובד ראש וברצינות כמובן, פיקוח נפש.

משה יעלון: ישבנו על המדוכה כמה פגישות, משום שהבנו שיש פה חוק רדיקלי, שאין שימוש בכלים האלה של שירות ביטחון כללי שעוקב אחרי אזרחיו בשום מדינה דמוקרטית.

משה יעלון: ישבנו כמה ישיבות, לנוכח החשש של התפשטות המגפה – והגבלנו את השב"כ, את משרד הבריאות ואת הממשלה, כמובן, בשימוש בכלי.

משה יעלון: וראו זה פלא, תוך זמן לא רב, באחת הישיבות, גורמים מחוץ למערכת, פרופסורים, אומרים לנו: אין צורך.

משה יעלון: כתוצאה מזה, אנחנו קראנו כבר אז להפסיק את השימוש בכלי.

משה יעלון: יותר מאוחר גם הממשלה הגיעה למסקנה, נוכח הלחץ שלנו, שלא נכון להשתמש בכלי, והשימוש בכלי הופסק.

משה יעלון: אבל מתחילת התהליך אמרנו שיש לנקוט כמה וכמה צעדים נוכח המגפה.

משה יעלון: היא לא הייתה מוכרת.

משה יעלון: גם היום היא עדיין לא מוכרת, ואיש לא מזלזל בה.

משה יעלון: ולכן אמרנו שצריך לייצר כלי טכנולוגי שייתן את המענה שהשב"כ נותן, אפילו כלי יותר אפקטיבי ומדויק; כי השימוש בכלי של השב"כ יצר לא מעט התראות שווא, הכנסת אנשים רבים לשווא לבידוד.

משה יעלון: אבל העיקר לא להשתמש בכלי הזה.

משה יעלון: למה?

משה יעלון: כי מדינה דמוקרטית לא משתמשת בכלים כאלה אלא אם זה באמת מצב חירום קיצוני.

משה יעלון: הבנו שזה לא מצב חירום קיצוני.

משה יעלון: אנחנו כבר על ארבעה חודשים בתוך המשבר.

משה יעלון: אנחנו מדברים על זה שהכלי כבר הוצג לוועדה, לוועדת המשנה.

משה יעלון: אנחנו מדברים על זה שנאמר שהוא יפותח, שהוא יתקדם – וזה לא קורה.

משה יעלון: מעבר לזה, הדבר היותר-חשוב מאשר האיכונים והעיכובים הוא הבדיקות – הבדיקות האפידמיולוגיות, הסרולוגיות והחקירות.

משה יעלון: גם פה ראינו אוזלת יד.

משה יעלון: במקום להגיע באמת לעשרות אלפי בדיקות, כפי שגם נאמר שיהיה, 4,000, 5,000 או 6,000 – הרבה מאוד בעיות של תפקוד, של חוסר מסוגלות.

משה יעלון: אנחנו לוחצים, לוחצים ולוחצים, והינה עכשיו סוף-סוף יש יותר בדיקות.

משה יעלון: אבל יש מאגר של 250,000 מבחנות, כי צוואר הבקבוק של החוקרים, הבודקים והמעבדות לא נפתח.

משה יעלון: ואני הולך ומאבד אמון מרגע לרגע.

משה יעלון: רגע, אם זו באמת מגפה כל כך חמורה ואם באמת צריך לטפל בזה, אז נתלים באיכון של השב"כ?

משה יעלון: זה מה שיביא ישועה?

משה יעלון: זה אפילו נראה לי מוזר.

משה יעלון: גם הלחץ השבוע להביא את זה באופן כזה בפני הכנסת – זו חקיקה, מה קרה, תטפלו במה שצריך.

משה יעלון: פה אני רוצה להגיד כמה דברים על תפקוד הממשלה בנושא ההתמודדות עם הקורונה.

משה יעלון: כפי שאמרתי, בשום פנים ואופן אינני מזלזל במגפה.

משה יעלון: היא עדיין לא מוכרת.

משה יעלון: צריך להתייחס אליה בכובד ראש וצריך לתת מענה.

משה יעלון: אבל כשאני מסתכל אחורה על איך המשבר הזה מנוהל – ואני קצת מבין בניהול משברים בשעת חירום, כי רשות חירום לאומית נמצאת במשרד הביטחון ובמנדט שלה מופיע שהיא אחראית לטפל בעורף בכל מערכת החירום הלאומית במצבים של מלחמה, במצבים של רעידת אדמה, צונאמי ומגפה, וזה מופיע שם.

משה יעלון: יותר מזה, תרגלנו את זה.

משה יעלון: רשות חירום לאומית תרגלה את זה.

משה יעלון: כמובן שפיקוד העורף משתלב בזה ומשק לשעת חירום משתלב בזה.

משה יעלון: מדינת ישראל היא אחת המדינות היותר-מוכנות לשעת חירום כזו, אולי השנייה בעולם.

משה יעלון: אני יודע מה אני אומר.

משה יעלון: וראו זה פלא, מתעלמים ממשרד הביטחון.

משה יעלון: למה?

משה יעלון: כי יש מאבק פוליטי בין ראש הממשלה לשר הביטחון, וראש הממשלה לא רוצה ששר הביטחון יזכה בנקודות כי הוא יטפל בזה, או שהוא חושד בו.

משה יעלון: אז למה מינית אותו?

משה יעלון: אה, גם זה מסיבות פוליטיות?

משה יעלון: ובינתיים, רבותיי – זה לא צחוק – אנשים מתים מזה.

משה יעלון: סוגיית בתי האבות, שקפצה ובלטה לנגד העיניים בחודש וחצי של משבר – אני רואה ומסתכל ואומר: חבר'ה, תכניסו לשם את פיקוד העורף.

משה יעלון: מספיק.

משה יעלון: אנשים מתים.

משה יעלון: ולא, שיקולים פוליטיים.

משה יעלון: ועוד כל מיני אירועים למיניהם.

משה יעלון: כשבנימין נתניהו חגג את מסיבת סיום הקורונה – כמובן מוקדם מדי, כפי שאנחנו מבינים כעת – אמרתי:

משה יעלון: אני נותן לו 10 בשיווק מניפולטיבי שקרי, 5 בתפקוד, כי התקבלו שתי החלטות נכונות, ואפס באמינות.

משה יעלון: ההחלטות הנכונות היו סגירת השמיים, אבל גם שם נכנסו שיקולים פוליטיים: יש כאלה שייכנסו בלי בדיקה, כולל מאזורים נגועים שכבר היה ברור ששם הודבקו במחלה, בגלל שיקולים פוליטיים, או חוסר יכולת להעמיד אנשים שיבדקו, ורק אחר כך נותנים למשרד הביטחון להפעיל את המלוניות – דבר שנעשה באופן פשוט על ידי רח"ל ופיקוד העורף.

משה יעלון: אנשים מתו מזה, רבותיי.

משה יעלון: לא סתם נאמר ש-70% משרשרת ההדבקה היו כתוצאה מהקלות כאלה ואחרות.

משה יעלון: אחר כך אתה מסתכל ואומר: מה קורה פה בכלכלה?

משה יעלון: המשבר הזה לא רק בריאותי – הוא משבר כלכלי; הוא הופך למשבר חברתי והולך למשבר נפשי.

משה יעלון: עוד אין נתונים שאפשר לסכם, אבל רומזים פה ושם עובדות סוציאליות ועובדים סוציאליים: משברים נפשיים, התאבדויות.

משה יעלון: וזה עדיין לא נפתר.

משה יעלון: מי שחושב שאיכוני השב"כ יפתרו את זה – בחייכם, זה מוץ, כמו שקוראים לזה.

משה יעלון: זה לפזר מוץ כדי לא לעסוק בעיקר.

משה יעלון: מה היה צריך לעשות?

משה יעלון: ואני לא סתם מטיף, כי אמרנו את זה בזמן אמיתי וכי אני יודע איך מנהלים משבר כזה: הסגר לשבועיים היה צריך להיות סגר לשבועיים, אבל מייד בדיקות שמשחררות את האנשים לעבודה אחרי בדיקה.

משה יעלון: זו מהות הבדיקות: להניע את המשק.

משה יעלון: גם אם חודש המשק משותק, אז בחודש הזה נותנים מענה לאנשים שחלקם צועקים כבר ארבעה חודשים על זה – – –

מנסור עבאס: חבר הכנסת, אני פשוט כבר הפעלתי את השעון באיחור של שלוש דקות, אז אתה לקראת סיום.

משה יעלון: טוב.

משה יעלון: היה צריך לטפל בזה.

משה יעלון: מה שהכי חמור באירוע הזה זה איך ממשלה מתפקדת.

משה יעלון: תרבות של שקר היא תרבות שתוביל אותנו לאבדון.

משה יעלון: מספרים לנו סיפורים שאנחנו המדינה הכי טובה בעולם כשלידינו יש את מדינת ירדן עם מצב רפואה פחות טוב ותשעה מתים, ברשות הפלסטינית – שני מתים וברצועת עזה – מת אחד.

משה יעלון: ואנחנו הכי טובים בעולם.

משה יעלון: ברור לחלוטין שאנחנו לא שם.

משה יעלון: אני מציע שניקח את העניין הזה של תרבות השקר ונעקור אותו מהשורש, כי מדינה שמשקרת לעצמה ושהנהגתה משקרת לאזרחיה – יש לה בעיה קיומית.

משה יעלון: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת משה יעלון.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: חמש דקות.

אוסאמה סעדי: זהו?

מנסור עבאס: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הואיל וזו גם פעם ראשונה שאני מדבר כשכבודו יושב-ראש הישיבה, זו הזדמנות להגיד לך: מברוכ, בהצלחה.

אוסאמה סעדי: אתה מייצג את הרשימה המשותפת – וכמובן, זה חשוב לנו.

אוסאמה סעדי: גם היום התמנה ונבחר חברנו ד"ר יוסף ג'בארין ליו"ר הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, ואתה גם משמש יו"ר הוועדה למיגור האלימות והפשיעה בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: זה מעיד על כוחה של הרשימה המשותפת – אנחנו כאן על מנת לשרת את האוכלוסייה ואת הבוחרים שלנו.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, טרם אדבר על החוק הזה אני רוצה לדבר – הרי היום 1 ביולי.

אוסאמה סעדי: לפי ההסכם הקואליציוני, כבוד השר, היום בנימין נתניהו, ראש הממשלה, היה צריך להודיע, להביא לממשלה, לכנסת, את תוכניתו לסיפוח 30% מהשטחים הכבושים (אומר בערבית: בבקעת הירדן וצפון ים המלח.

אוסאמה סעדי: ) אתמול שמענו ונחשפו – גם פורסמו – התוכניות והמפות של הסיפוח.

אוסאמה סעדי: לפי ההצעה האמריקאית, שמטרתה לשמור על ביטחונה של מדינת ישראל, מספחים 30% וחלק מהמאחזים הלא-חוקיים.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, אנחנו חושבים שכל ההתנחלויות לא חוקיות ושאין מאחזים חוקיים ומאחזים לא חוקיים.

אוסאמה סעדי: המשפט הבין-לאומי, וגם האדמיניסטרציה האמריקאית והממשלים האמריקאים, גם של הרפובליקנים וגם של הדמוקרטים – כל הזמן זו הייתה העמדה המסורתית והרשמית של ארצות הברית, שראתה בהתנחלויות מכשול לשלום וכמנוגדות למשפט הבין-לאומי.

אוסאמה סעדי: אז בתוכנית האמריקאית רצו להוריד חלק מהמאחזים, אבל שמענו שההצעה הישראלית מוותרת על רצועות ביטחון – כמובן, הכול בהתאם להגדרתם – מוותרים על רצועות ביטחון בבקעת הירדן ובגבול עם ירדן על מנת לתת לגיטימציה לכל המאחזים, אפילו על חשבון ביטחון מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: ואני תוהה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: מנהלים משא ומתן ומציירים מפות, והאנשים שם, העם הפלסטיני שגר שם, שחי שם – כאילו האדון בארצות הברית מחלק מתנות על חשבון אבא שלו.

אוסאמה סעדי: כאילו זה שייך לאחוזה, עסק, ביזנס, של אבא שלו – משפחת טראמפ – והוא מחלק.

אוסאמה סעדי: גם הוא נתן את ירושלים המזרחית, יאללה, בירתה של מדינת ישראל; אחרי זה, יאללה, רמת הגולן; ועכשיו יאללה, השטחים הכבושים.

אוסאמה סעדי: אדון טראמפ, אם אתה רוצה לתת, אז תן משהו שלך.

אוסאמה סעדי: כמה יש, 51 מדינות בארצות הברית?

אוסאמה סעדי: אתה רוצה לתת, תן משהו שלך – אם בכלל העם האמריקאי מסכים.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שהעם האמריקאי כבר ייפטר ממך בבחירות הקרובות, אבל אסור לך, ואין לך זכות, לא משפטית, לא חוקית, לא בין-לאומית, לבוא ולתת – ולא אבי ברקוביץ' ולא קושנר ולא שגריר המתנחלים אדון פרידמן – על חשבון העם הפלסטיני.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לכם, לא תמצאו, לא ילד פלסטיני, לא אישה, לא מבוגר – אף אחד מההנהגה הפלסטינית לא יסכים לדון ולתת ולנהל משא ומתן על עסקת המאה, על עסקת טראמפ.

אוסאמה סעדי: לא תמצאו, וכל העם הפלסטיני מאוחד.

אוסאמה סעדי: ואנחנו קוראים מכאן – אני קורא מכאן לכל העם הפלסטיני, לכל הפלגים, להתאחד ולהיאבק נגד התוכנית הזאת.

אוסאמה סעדי: זו תוכנית של סיפוח, זו תוכנית מסוכנת מאוד, והיא עלולה להביא להסלמה באזורנו.

מנסור עבאס: תודה.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו, אדוני היושב-ראש, כמובן שלגבי החוק הזה העמדה שלנו היא שאנחנו מתנגדים לחוק הזה, כמו שאר הסיעות באופוזיציה.

אוסאמה סעדי: דנו הרבה בוועדת החוקה, (אומר בערבית: ועדת המשפט והחוקה,) ואמרנו על החוק הזה שיש אמצעים אזרחיים, אבל למה להכניס את השב"כ?

מנסור עבאס: אוקיי, תודה רבה.

אוסאמה סעדי: מעקב אחרי האזרחים, כאילו אח גדול שעכשיו עוקב אחרי כולנו.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו נתנגד לחוק הזה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת אלי אבידר.

מנסור עבאס: עשר דקות.

אורנה ברביבאי: אלי, באתי להקשיב לך.

אלי אבידר: אין כמוך, אמירה בנת אל-אומרא.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מסעו של החוק להכנסת השב"כ לטלפונים שלנו החל כמסע גנבה באישון לילה, בתחילה כתקנה לשעת חירום, בעוד הכנסת טרם החלה בעבודתה.

אלי אבידר: מיומה הראשון של התקנה התנגדתי לה התנגדות מוחלטת, שכן הבנתי את הסכנה שיש בה לחירות האזרחים.

אלי אבידר: טכנולוגיית השב"כ נועדה לסייע לשב"כ לשמור על ביטחוננו מפני טרור, ובשום פנים ואופן לא כנגד חולים או משברים אחרים בחברה.

אלי אבידר: למה?

אלי אבידר: ככה, כי רק חברות דיקטטוריות משתמשות בכל הכלים שעומדים לרשותן כדי להשליט חוק, סדר, ציות ועבדות, ואנחנו לא רוצים להיות כאלה, למרות שנתניהו מאוד היה רוצה.

אלי אבידר: במציאות הקורונה הזניחה אין שום הצדקה או צורך להכנסת השב"כ לטלפונים.

אלי אבידר: וכראיה, אין שום מדינה דמוקרטית בעולם, גם כאלה שסבלו קשה מהקורונה, שהכניסה את שירותי הביטחון שלה והפרה את חירויות האזרחים.

אלי אבידר: כשמאיר בן שבת, ראש המל"ל, נשאל לגבי דמוקרטיות אחרות, הוא ענה תשובה לפנתיאון: אני לא יכול לומר לכם שיש דמוקרטיות אחרות שמשתמשות בזה אבל אני גם לא יכול להגיד לכם שהן לא תשתמשנה בעתיד.

אלי אבידר: תשובה אליפות.

אלי אבידר: זה טיעון שלא מחזיק מים, ואפילו לא מי באושים של דיקטטורה בהתהוות.

אלי אבידר: אבל צריך לומר כאן היום בצורה ברורה ביותר: טכנולוגיית השב"כ אינה טכנולוגיה מדויקת.

אלי אבידר: היא אינה יכולה להוות ראיה להרשעה בבית משפט, בגלל שאינה מדויקת.

אלי אבידר: זוהי טכנולוגיה שנותנת אינדיקציה חסרת דיוק.

אלי אבידר: השימוש באיכון השב"כ יכניס לאורך זמן עשרות אלפי אזרחים טובים לבידוד שלא לצורך.

אלי אבידר: זה מה שרוצה נתניהו, כי הוא רוצה לעצור את המחאה הציבורית.

אלי אבידר: אין לו שום עניין לעצור את הקורונה.

אלי אבידר: אם היה רוצה לעצור את הקורונה, היה מפטר מזמן את ראשי משרד הבריאות ודורש להפעיל בדיקות אפידמיולוגיות אמיתיות ולא לשקר לנו כל הזמן.

אלי אבידר: הפחד של נתניהו הוא ממחאה, ואפשר אפילו להסביר את זה באופן פסיכולוגי: כשאתה רוצה להיות דיקטטור, כשאתה מתנהל כדיקטטור אתה גם חושב כדיקטטור, והפחד הגדול שלך, כמו כל דיקטטור, הוא ממחאה ציבורית שתפיל אותך בכוח, בדיוק כפי שקרה לדיקטטורים אחרים.

אלי אבידר: הציבור עדיין לא הבין את ההקשר בין החוק הזה להפרת החירות שלו, ובואו אתן לכם דוגמה לשימוש בטכנולוגיה.

אלי אבידר: אם טכנולוגיית השב"כ הייתה מופעלת כנגד ההפגנה במוצאי שבת האחרון בבלפור, ונגיד שהיה מסתובב בין המפגינים נשא חיובי לקורונה – אין לו נזלת, אין לו חום, אין לו שיעול ואפילו את חוש הטעם הוא לא איבד אבל הוא נשא חיובי לקורונה, א-סימפטומטי – הרי שאיכון השב"כ היה שולח את כל המפגינים בבלפור לבידוד.

אלי אבידר: פשוט ולעניין, רבותיי.

אלי אבידר: וזה לא משנה אם 100,999 מפגינים בכלל לא היו בקרבתו באותו הערב, הימצאותם בתא השטח הקטן הזה הייתה מביאה את כולם – את כולנו – לבידוד.

אלי אבידר: ואז השמות המלאים ומספרי הטלפון הניידים של המפגינים היו נמסרים למשטרה לצורכי אכיפה, ושוטרים היו מתקשרים לאותם המפגינים לוודא שהם נכנסו לבידוד, היכן הם ישהו בבידוד, ואחת ליום-יומיים היו מתקשרים אליהם ומבקרים אותם כדי לבדוק שהם שם.

אלי אבידר: בקיצור, רבותיי, אם אני יכול לתאר לכם – זה החלום של בנימין נתניהו.

אלי אבידר: האפשרות היחידה של נתניהו לעצור את יציאתם של מאות אלפי אזרחים שהוא הקריב את חייהם ואת עתידם על מזבח האינטרסים הפוליטיים שלו והבריחה שלו מבית המשפט היא דרך הצעת חוק איכון הטלפונים על ידי השב"כ שאנו מצביעים עליה היום.

אלי אבידר: ואתם חושבים שזה יספיק?

אלי אבידר: הצחקתם את נתניהו.

אלי אבידר: רשמו לפניכם, רבותיי: החוק הבא שיגיע יהיה חוק נשיאת טלפון נייד בכל יציאה מהבית.

אלי אבידר: ואתם חושבים שזה יספיק?

אלי אבידר: הצחקתם את נתניהו, כי החוק הבא יהיה חוק נשיאת טלפון נייד עם כל יציאה למרחב הציבורי כשכרטיס הסים נמצא בתוך הטלפון והטלפון פעיל.

אלי אבידר: החוק שאחריו יהיה חובת נשיאת טלפון נייד כשהוא פתוח ובמצב תקין.

אלי אבידר: ואתם חושבים שזה יספיק?

אלי אבידר: הצחקתם את נתניהו.

אלי אבידר: כי החוק אחריו יהיה: מניעת מכירת כרטיסי סים אנונימיים.

אלי אבידר: ולבסוף כשהוא יבין שאי-אפשר לחנוק לנו את החירות הוא יביא את הצ'יפים, שהוא כל כך אוהב לדבר עליהם.

אלי אבידר: כי הצ'יפים יהיו הפתרון האולטימטיבי.

אלי אבידר: אתם יודעים, חברותיי וחברי הכנסת, לפני כמה חודשים צפיתי בריאיון של פרופ' יובל נח הררי עם כריסטיאן אמנפור מ-CNN.

אלי אבידר: היא שאלה אותו שאלה לגבי התפתחויות החברה האנושית בעתיד.

אלי אבידר: הוא ענה לה שמשטרים טוטליטריים יוכלו להשתיל צ'יפים לגוף האזרחים בכפייה, והצ'יפים ישדרו את תחושת האזרחים כשהם עוברים ליד תמונה או פסל של השליט.

אלי אבידר: הצ'יפ ידע לזהות אם האזרח כועס או שהוא מרגיש אהבה – ובמושגי דיקטטורה, אם יש נאמנות או מרדנות – לפי קצב הלב, קצב ההזעה ואלמנטים נוספים.

אלי אבידר: האמת היא שחשבתי שפרופ' נח הררי לקח את תחום העתידנות רחוק מדי, אבל עכשיו ממש לא בטוח.

אלי אבידר: אין לחוק איכון השב"כ שום קשר לעצירת הקורונה, אלא אך ורק לעצירת המחאה הציבורית והגברת השליטה האבסולוטית באוכלוסייה.

אלי אבידר: טירוף הדיקטטורה ייעצר רק כשאזרחי ישראל יקומו מכורסאות האדישות ויצטרפו למחאה הגדולה.

אלי אבידר: מחאה גדולה במוצ"ש הקרוב בכל הכיכרות, בכל הגשרים, מול בית הדיקטטור בקיסריה, מול בית הדיקטטור השני בבלפור.

אלי אבידר: כל מחאה וסדר-היום הייחודי שלה.

אלי אבידר: כולנו יחד נמחה, ונזכור שנתניהו ינצח כשאנחנו נרים ידיים.

אלי אבידר: ואנחנו לא נרים ידיים, כי אין לנו ארץ אחרת.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלי אבידר.

מנסור עבאס: התור עכשיו של חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

מנסור עבאס: יש לך שתי דקות.

קריאות: אין פה שר.

מנסור עבאס: אין פה שר, אז אנחנו – – –

אלי אבידר: – – –

קריאות: – – – מההתחלה.

אלי אבידר: אני אתחיל את זה מההתחלה.

מנסור עבאס: אנחנו נפסיק בינתיים, עד שהשר גלעד ארדן ייכנס לאולם.

אורנה ברביבאי: – – –

אלי אבידר: (אומר בערבית: בואו אספר לכם סיפור שסיפרתי לאח – – –)

אורנה ברביבאי: תגיד עכשיו – – – בערבית.

אלי אבידר: זה, אין בעיה, זה פשוט.

אלי אבידר: אני אספר לך סיפור מעניין.

אלי אבידר: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: המלך עבדאללה, הסבא של המלך הנוכחי, היה יום אחד בפרלמנט וקיבל את פני שגריר ישראל שבא לדווח לו על נושא, הושיב אותו לצידו ואמר לו: בבקשה בני, שב, והוא הושיב אותו.

אלי אבידר: כפי שאתם יודעים, המלך אהב שירה, והוא שאל את כל הממשלה: ילדיי, מי יודע להשלים את בית השיר הזה?

אלי אבידר: ודקלם קטע משיר.

אלי אבידר: לאחר שסיים, ראש הממשלה מימינו אמר: אני לא יודע, אדוני המלך; שר החוץ אמר: אני לא יודע; שר ההגנה אמר: אני לא יודע.

אלי אבידר: הגיע לשגריר, שהיה בחור צעיר, בערך בן 30 שנה, ואמר לו: בני, אתה יודע?

אלי אבידר: ענה: כן, והשלים את בית השיר.

אלי אבידר: אמר לו: בחיי, אתה גאון, הוריד את הטבעת מאצבעו ונתן לו במתנה.

אלי אבידר: לאחר מכן לקח שר החוץ את השגריר הזה כדי להחזיר אותו לשער מנדלבאום, ובשעה שהם הלכו שאל אותו השגריר: כבוד השר, השיר הזה מוכר.

אלי אבידר: )

אורנה ברביבאי: אין שר.

קריאה: אלי, חזק.

קריאה: אתה יכול להיות במשותפת.

מנסור עבאס: לא, אבל בשפה הערבית מותר לו.

אורנה ברביבאי: אין שר.

מנסור עבאס: אנחנו מחכים.

מנסור עבאס: אני הכרזתי שאנחנו מפסיקים את הישיבה.

משה אבוטבול: כל הכבוד, אלי.

אלי אבידר: אפשר להצביע, מבחינתי.

אלי אבידר: ניתן עוד עשר שניות.

משה אבוטבול: כל הכבוד, אלי.

אורנה ברביבאי: אלי, הצבעה.

משה אבוטבול: עכשיו ביידיש.

אלי אבידר: בסדר, הוא לא רוצה.

אורנה ברביבאי: מה זה, לא רוצה?

אורנה ברביבאי: למה לא רוצה?

אורנה ברביבאי: למה לא רוצה?

אורנה ברביבאי: למה לא להצביע?

אורנה ברביבאי: אין שר – אנחנו יכולים להצביע.

אלי אבידר: (אומר בערבית: איך אתם בירדן לא מכירים את השיר?

אלי אבידר: ענה לו: בני, כאשר המלך שואל מי יודע, רק המלך יודע.

אלי אבידר: )

מנסור עבאס: הינה, השר הגיע.

מנסור עבאס: השר ארדן, היית צריך להיות נוכח.

מנסור עבאס: ברגע שהשר רפי פרץ יצא, היית צריך להחליף אותו.

מנסור עבאס: ממילא אתם לא מקשיבים, אבל לפחות להיות נוכחים.

מנסור עבאס: תשלים משפט אחד.

אלי אבידר: מאחר שהשר ארדן הגיע – – –

מנסור עבאס: תשלים את המשפט.

אלי אבידר: אני אשלים.

אלי אבידר: אני רוצה לברך את השר ארדן.

אלי אבידר: השר ארדן הולך להיות שגרירנו בוושינגטון ובאו"ם.

אלי אבידר: אני חושב שהחברה הישראלית לא הבינה את המשמעות של המינוי הכפול.

אלי אבידר: זה היה פעם אחת בהיסטוריה – רק אבא אבן היה.

אלי אבידר: ופה עברו על זה.

אלי אבידר: חוסכים שר – זאת ההודעה שיצאה מלשכת ראש הממשלה.

אלי אבידר: זה גדול.

אלי אבידר: חוסכים שר.

אלי אבידר: אז אני רוצה לברך אותך, השר ארדן, ולספר סיפור שגם לך סיפרתי: אבא אבן, זיכרונו לברכה, היה נשוי לאישה מצרייה.

אלי אבידר: אבא שלה היה חולה, ואז הוא בא לבקר אותו.

אלי אבידר: אז האבא אמר לו: תגיד לי, בני, מה אתה עושה?

אלי אבידר: הוא אמר לו: אני שגריר בוושינגטון ובניו יורק, באו"ם.

אלי אבידר: אז הוא אמר לו: לא נורא, יום אחד תהיה קונסול גדול.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אלי אבידר.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת ניצן הורוביץ, עשר דקות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, אנחנו דנים עכשיו בתיקון לחוק השב"כ, ומעניין שלפני פחות מחודשיים היה בג"ץ שבמסגרתו הכנסת נאלצה לחשוף את הפרוטוקולים של הדיון על חוק השב"כ המקורי – דיונים שהתנהלו בוועדת המשנה למודיעין ולשירותים חשאיים של ועדת החוץ והביטחון באוגוסט 1998.

ניצן הורוביץ: זאת ועדה סודית אבל בג"ץ הורה לחשוף את הדיונים.

ניצן הורוביץ: קריאה של הפרוטוקולים מאז מצביעה על החשש הכבד בדיוק מהתרחיש הזה שעכשיו מתרחש, זליגת השימוש לאו דווקא למטרה פסולה.

ניצן הורוביץ: האיתור של חולי קורונה זאת לא מטרה פסולה אבל זה היה כבר אז בדיון המקורי: אלא למטרות חשובות שהן לא ביטחון.

ניצן הורוביץ: כי מהרגע שיש גוף עם סמכויות מעקב עצומות, כל ממשלה שתיתקל בקושי כלשהו לא תוכל לעמוד בפיתוי ותבקש להשתמש בו.

ניצן הורוביץ: למשל, חבר הכנסת בני בגין באותו דיון סודי טען כי "חמור לפגוע בפרטיות האזרחים ובזכויות היסוד שלהם למען אינטרסים כלכליים".

ניצן הורוביץ: הוא הזהיר ש"אין לסמוך על ראש השב"כ שיצליח לבלום שימוש לא ראוי בשב"כ שלא למטרות ביטחון שכן יעילות השימוש בשירות תכריע את הכף".

ניצן הורוביץ: אלה דברים שממש כאילו נכתבו לעניין שלפנינו.

ניצן הורוביץ: הינה, אני אצטט את חבר הכנסת בני בגין שמדבר אל ראש השב"כ באותו דיון סודי.

ניצן הורוביץ: הוא אומר לו: "לו אני תחתיך, ראש השב"כ, ממש הייתי מתנגד לחלוטין לכך שממשלה כלשהי או רוב בכנסת יעשו שימוש בשירותים לצרכים אלה.

ניצן הורוביץ: מהי הכוונה, למעשה?

ניצן הורוביץ: הכוונה היא ליעילות.

ניצן הורוביץ: אומרים – שירות יש לי?

ניצן הורוביץ: יש לי, אנשים יש לי?

ניצן הורוביץ: יש לי, משכורת הם מקבלים?

ניצן הורוביץ: מקבלים, שיטות יש לי ולעבוד הם יודעים?

ניצן הורוביץ: יודעים.

ניצן הורוביץ: אז למה לא להפעיל אותם?

ניצן הורוביץ: " – וזאת בדיוק הסוגיה כאן עכשיו.

ניצן הורוביץ: ברור, ואני חושב שזה גם עלה מהדיונים בוועדת חוץ וביטחון אצל צביקה האוזר ובדיונים הקודמים, שמשבר הקורונה הוא לא מסוג הסכנות שעונות למבחן המחמיר שנקבע.

ניצן הורוביץ: הממשלה מאפשרת למשק להמשיך לתפקד חרף סכנות המגפה; מדובר במגפה שהיא לא זמנית ולא חולפת.

ניצן הורוביץ: היא דורשת היערכות ארוכת טווח וקיום שגרת חיים לצד המגפה לאורך זמן.

ניצן הורוביץ: יש פתרונות רבים וחלופיים לצמצם את מהירות התפשטותה.

ניצן הורוביץ: הראיה היא שאף מדינה דמוקרטית אחרת – כולל כאלה שאצלן הקורונה מתפשטת הרבה יותר מאשר אצלנו, ואצלן יש עשרות אלפים של מתים – לא מפעילה את שירות הביטחון שלה.

ניצן הורוביץ: ולכל מדינה יש שירות ביטחון – לבריטניה, לארצות הברית, לצרפת, לספרד – שירותי ביטחון רציניים מאוד.

ניצן הורוביץ: לא מפעילים אותם למעקב אחרי מגעים של חולי קורונה, ולמרות זאת המדינות האלה מצליחות להתמודד עם המחלה.

ניצן הורוביץ: וראינו מדינות שהיו מדינות אדומות שעכשיו צמצמו מאוד את המדדים בלי להשתמש במעקב ובאיכון פלאפונים על ידי שירות הביטחון המקומי.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, הפעלת השב"כ במקרה הזה לא מהווה חלופה להפסקת הסכנה.

ניצן הורוביץ: שכן אין מדובר, למשל, בנשק ביולוגי של האויב, אלא במגפה.

ניצן הורוביץ: ואני קורא כאן מתוך כל הדברים האלה – זה מתוך מכתב של האגודה לזכויות האזרח ליועץ המשפטי מנדלבליט בעניין החוק הזה.

ניצן הורוביץ: לא מדובר פה, כאמור, בנושא של טרור או באיזושהי מתקפה על ישראל מצד אויב אלא במגפה שהמקור שלה הוא לא פעולה זדונית, והיא לכל היותר רכיב בהתמודדות עם המגפה והאטתה, ושמענו את זה גם כן בדיונים.

ניצן הורוביץ: רבים סבורים שהרכיב הזה שנוי במחלוקת מבחינת יעילותו.

ניצן הורוביץ: למשל, אמר לי פרופ' חגי לוין, ראש איגוד בריאות הציבור, רופא, שהם, למשל, מתנגדים לעניין הזה.

ניצן הורוביץ: היו שם נימוקים רציניים ביותר.

ניצן הורוביץ: עכשיו לגבי חוק השב"כ, כי זה תיקון לחוק השב"כ: חוק השב"כ מבוסס על איזון פנימי שלפיו ניתנו לשב"כ – אז, כבר לפני 20 שנה – סמכויות מעקב קיצוניות מחד גיסא, והשימוש בשב"כ מוגבל לביטחון במובן הצר מאידך גיסא – ובמקרים חריגים בלבד לענייני ביטחון לאומי.

ניצן הורוביץ: במסגרת אותו איזון פנימי, המחוקק – זאת הכנסת הזאת – הגביל את גבולות הגזרה של השב"כ, כך שזה יהיה ענייני ביטחון במפורש, כדי למנוע זליגה של היכולות הללו לנושאים לא ביטחוניים, לרבות עניינים חיוניים שבהם הפיתוי להשתמש ביכולות יהיה עצום.

ניצן הורוביץ: צביקה, פה נתתי את הציטוט של בני בגין, אבל אני אמרתי: למה לא בחקירות רצח?

ניצן הורוביץ: למה לא בחקירות פגע וברח?

ניצן הורוביץ: פלילי לא, אבל פלילי קשה, כן?

ניצן הורוביץ: דברים שבטח רצויים, שנתפוס את הרוצחים.

ניצן הורוביץ: למה לא? כי זה בעייתי.

ניצן הורוביץ: ולכן הגבילו לביטחון המדינה.

ניצן הורוביץ: כמו שאמרתי, משבר הקורונה לא עומד במבחן המחמיר שבג"ץ קבע רק לאחרונה לעניינים שהם לא ביטחון במובן הצר אבל כן באים תחת ההגדרה של ביטחון לאומי.

ניצן הורוביץ: לכן, אם תתקבל הצעת החוק להרחיב את סמכויות השב"כ למעקב אחרי מי שהיו בקרבת חולי קורונה, הדבר פותח פתח לתקיפה חוקתית של סעיף 11 לחוק השב"כ, שכן כל האיזון הפנימי בחוק ישתנה.

ניצן הורוביץ: ואני מניח שיהיו מי שיגישו עתירות בעניין הזה בעקבות האישור הצפוי כאן במליאה הערב.

ניצן הורוביץ: עכשיו, מהו הסעיף?

ניצן הורוביץ: הסעיף הזה מקנה לראש הממשלה סמכות לקבוע כללים שיחייבו חברות תקשורת להעביר נתוני תקשורת לשב"כ לצורך מילוי תפקידו.

ניצן הורוביץ: היה לא מזמן תחקיר שפורסם בידיעות אחרונות, שלפיו ראש הממשלה עשה שימוש נרחב ביותר בסמכות הזו, והשב"כ השתמש בסמכות ופיתח את הכלי – אותו מאגר חשאי שמועברים אליו בקביעות נתוני התקשורת של כולנו כל הזמן, ולכן הוא מסוגל תוך שעות לדעת לא רק איפה אנחנו עכשיו, אלא איפה היינו בעבר ועם מי נפגשנו, וגם לעשות כל מיני הצלבות וחיתוכי מידע מאוד מעניינים ולהסיק מזה מסקנות חשובות.

ניצן הורוביץ: קודם כול, ספק אם אפילו לצורך מאבק בטרור קיום מאגר כזה הוא חוקתי – אני אומר את זה כאן בסוגריים – בגלל שהמאגר אוסף מידע מתמשך על כל מי שנמצא בשטח המדינה.

ניצן הורוביץ: פה מדובר על נושא אזרחי.

ניצן הורוביץ: כאן ברור שכשמשתמשים במאגר לצרכים אזרחיים, והכלי הופך בבירור ללא חוקתי, וצריך להביא את זה בחשבון הערב.

ניצן הורוביץ: עיקר הטענות בעניין הזה הוא כזה – ואני מעוניין לתמצת ולהביא את זה כאן בצורה ברורה: 1.

ניצן הורוביץ: חוק השב"כ מבוסס על איזון פנימי, שלפיו נתנו לשב"כ סמכויות מעקב קיצוניות אבל הגבילו אותן לביטחון במובן הצר.

ניצן הורוביץ: וצריך לשמור על זה.

ניצן הורוביץ: 2.

ניצן הורוביץ: במסגרת האיזון, המחוקק הגביל את גבולות הגזרה של השב"כ גם כדי למנוע זליגה של היכולות הללו לנושאים לא ביטחוניים חשובים.

ניצן הורוביץ: חשוב.

ניצן הורוביץ: אף אחד לא אומר שהנושא לא חשוב.

ניצן הורוביץ: נושא חשוב, אבל הוא לא ביטחוני.

ועדת החוץ והביטחון): הוא לא היה בשימוש בחוק הטרור קודם?

ועדת החוץ והביטחון): מה עמדתך?

ניצן הורוביץ: אני תומך.

ועדת החוץ והביטחון): – – – הטרור.

ניצן הורוביץ: אני תומך.

ניצן הורוביץ: אבל צריך לזכור, כמו שאמרתי, שהכלי הזה הוא לא, אתה יודע, לפיגוע או התקפה מסוימים אלא הוא בדרך קבע אוסף את כל נתוני התקשורת, אוגר אותם – אגב, מכולנו – בתוך שטח המדינה, כי אלו סמכויות שב"כ.

ניצן הורוביץ: תשמע, כן.

ניצן הורוביץ: בסופו של דבר, לצורך מאבק בטרור עומד הכלי העצום הזה.

ניצן הורוביץ: גם זה, אתה יודע מה, בוא נגיד שזה גבולי בעיניי.

ניצן הורוביץ: אבל אני חושב לקחת את זה – – –

ועדת החוץ והביטחון): גבולי – – – אומר כל החוק.

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: אז אני אומר: זה גבולי.

ועדת החוץ והביטחון): האם – – –

ניצן הורוביץ: אני תומך, כן.

ניצן הורוביץ: לשאלתך, אני תומך במאבק בטרור.

ניצן הורוביץ: אני תומך.

ניצן הורוביץ: בסדר.

ניצן הורוביץ: אני תומך.

ניצן הורוביץ: לא שאני, אתה יודע, לגמרי שלם עם זה, אבל אני תומך.

ועדת החוץ והביטחון): – – –

ניצן הורוביץ: אבל פה, אבל פה זה כבר לא העניין.

ניצן הורוביץ: ופה אומרים לך המומחים, כולל רופאים, שזה כמובן האינטרס שלהם, זה מה שהם עושים ביומיום, ששיטות אחרות – שמעת את זה, כמוני – האפידמיולוגיה, המחקר, הן יעילות אפילו יותר.

ניצן הורוביץ: הכלי הזה מפספס ומכניס יותר מדי אנשים לבידוד לא נחוץ.

ניצן הורוביץ: ויש פה גם כל מיני נזקים שזה עושה.

ניצן הורוביץ: הדור השני, כמו שאמרתי, הוא הגבלת – צביקה – הגבלת גבולות הגזרה של השב"כ, כדי שזה לא יזלוג לדברים לא ביטחוניים.

ניצן הורוביץ: הרי השב"כ רוצה לשמור את זה בסוד, את היכולות האלה.

ניצן הורוביץ: ברגע שזה יעבור למשרד הבריאות, כל – אני לא אגיד כל פקיד בכל לשכת בריאות מחוזית, אבל אני יודע הרי איך זה נראה.

ניצן הורוביץ: אז אני לא בטוח שזה יישמר, ולכן גם ראש השב"כ לא רצה שישתמשו בזה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

ניצן הורוביץ: אה, אני כבר סיימתי?

מנסור עבאס: כן, כן.

ניצן הורוביץ: עוד שני משפטים, ברשותך.

מנסור עבאס: כן.

ניצן הורוביץ: אני חושב שיש כאן כבר היום על ידי השב"כ שימוש מאוד רחב עם כלי עוצמתי ביותר.

ניצן הורוביץ: בשום מקום דמוקרטי בעולם לא עושים את זה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שבאמת – צריך להבין, זה חוק של 20 שנה.

ניצן הורוביץ: היו במהלך 20 שנה האלה, צביקה, פיגועים גדולים.

ניצן הורוביץ: היינו במלחמות.

ניצן הורוביץ: היינו בהרבה – ובתקופות משבר לא פשוטות.

ניצן הורוביץ: עמדו בפיתוי.

ניצן הורוביץ: אני חושב שאנחנו צריכים לעמוד בפיתוי, מה גם שיש לנו כלים חלופיים, שאנשי המקצוע הם שממליצים עליהם.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מנסור עבאס: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בבקשה, לרשותך חמש דקות.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, היושב-ראש.

אורנה ברביבאי: המילה שב"כ מהדהדת בשבועות האחרונים שוב ושוב, ואני חששתי שמא האוזניים התרגלו למילה הזאת.

אורנה ברביבאי: אז הלכתי לאינטרנט וחיפשתי מהו הייעוד של השב"כ.

אורנה ברביבאי: מה תפקידו.

אורנה ברביבאי: הלכתי לחוק שירות הביטחון הכללי, מאי 2002 – כנראה תוקן אז.

אורנה ברביבאי: ואני רוצה להקריא לכם, רבותיי, מהו חוק השב"כ.

אורנה ברביבאי: למה נועד השב"כ?

אורנה ברביבאי: בעבור מה – תודה, אלי, שחזרת להקשיב.

אורנה ברביבאי: השירות מופקד על שמירת ביטחון המדינה.

אורנה ברביבאי: שומע?

אורנה ברביבאי: על סדרי המשטר הדמוקרטי ומוסדותיו.

אורנה ברביבאי: תכף נחזור לדמוקרטיה.

אורנה ברביבאי: מפני מה?

אורנה ברביבאי: מפני איומי טרור, חבלה, חתרנות, ריגול וחשיפת סודות מדינה.

אורנה ברביבאי: אוקיי?

אורנה ברביבאי: עכשיו ברור לכולנו מה תפקידו של השב"כ.

ג'אבר עסאקלה: – – –

אורנה ברביבאי: מה ייעודו?

אורנה ברביבאי: אבל ברור לגמרי שהוא נועד להגן – לשמור על ביטחון המדינה ועל אזרחי המדינה.

אורנה ברביבאי: ואני שואלת: מתי בדיוק הפכו אזרחי המדינה להיות חתרניים, להיות חבלנים ולעסוק בהיבטים של טרור והסגרת סודות מדינה?

אורנה ברביבאי: מתי זה קרה, באיזה לילה זה קרה?

אורנה ברביבאי: ומה הסיבה שבגללה עכשיו ממשלת ישראל, בסיוע כנסת ישראל, לצערי, הולכת לחוקק חוק כזה, שאין לו שום הצדקה?

אורנה ברביבאי: תראו, אני חברה בוועדת חוץ וביטחון.

אורנה ברביבאי: בגלגול הקודם של טרום הקמת הממשלה הזאת, ישבנו שעות, שעות, על החוק הזה.

אורנה ברביבאי: לא היה גורם במדינה שרצה להשמיע את קולו ולא שמענו.

אורנה ברביבאי: שמענו, הקשבנו ברוב קשב, גם ארגונים של זכויות אדם, גם למי שחשב שכן, גם למי שחשב שלא.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לך, חבר הכנסת האוזר, יו"ר ועדת החוץ והביטחון: אין לנו מה להמשיך לדון בחוק הזה.

אורנה ברביבאי: התמונה ברורה.

אורנה ברביבאי: ואילו היינו עושים ככנסת את תפקידנו, לא היינו מאשרים לממשלה את החוק הזה, כי אין הצדקה.

ועדת החוץ והביטחון): גם את הצבעת.

אורנה ברביבאי: רגע, רגע, האוזר, תן לי רגע להמשיך, אני אענה לך.

אורנה ברביבאי: אני יוצאת מתוך הנחה, ואני לא אומרת את זה בציניות, אני יוצאת מתוך הנחה שאתה חושב שהחוק הזה הוא טוב כי זה יסייע לבריאות הציבור, לשלוט בצורה כזאת או אחרת, למיגור הקורונה.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת לך שאני לא מסכימה איתך.

אורנה ברביבאי: אני לא מסכימה עם כל מי שחושב שצריך להפעיל את השב"כ בשביל למגר את הקורונה.

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: תסתכלו על כל מדינות העולם, כל מנהיגי העולם.

אורנה ברביבאי: אף מנהיג בעולם לא לקח את כוחות הביטחון החשאיים שלו והפעיל אותם נגד האזרחים שלו.

ועדת החוץ והביטחון): אבל הצבעת בעד.

אורנה ברביבאי: לא, האוזר, עכשיו אני מדברת.

אורנה ברביבאי: לא הצבעתי בעד.

ועדת החוץ והביטחון): למה בעד בהתחלה?

אורנה ברביבאי: איזה בעד?

אורנה ברביבאי: אז הינה, בבקשה, תודה על השאלה.

אורנה ברביבאי: בסיבוב הראשון, היינו ממש בתחילתה של הקורונה, כשבאו ואמרו: אין, לא הצליחו לפתח יכולת אזרחית טכנולוגית כלשהי, תקשיבו, אין ברירה, זה זמן מוגבל.

אורנה ברביבאי: הבענו חששות כבדים ואמרנו: מה זה זמן מוגבל, מי שם בידינו שבחלוף הסיבוב הזה, לא יאריכו את זה?

אורנה ברביבאי: ואז כולם אמרו: לא, לא לדאוג, עכשיו אנחנו בשיאה של קורונה, לא יודעים לאן זה הולך.

אורנה ברביבאי: יש המון עמימות, אנחנו לא יודעים את הנתונים.

אורנה ברביבאי: אנחנו הולכים ומצביעים, כן.

אורנה ברביבאי: ואז אמרתי, אתה יודע מה – – –

ועדת החוץ והביטחון): את נותנת לשירות ביטחון כללי לסייע בקורונה.

ועדת החוץ והביטחון): זה מה שאת נותנת.

ועדת החוץ והביטחון): זה מה שהצבעת.

ועדת החוץ והביטחון): הוויכוח בינינו עכשיו אם המגפה – – – או לא.

ועדת החוץ והביטחון): אבל הצבעת עליו.

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: ההקשר הוא כשאתה מבין שאתה נמצא – – –

ועדת החוץ והביטחון): אבל הצבעת בעד.

אורנה ברביבאי: לא, אבל אני עונה.

אורנה ברביבאי: אתה לא צריך להתווכח איתי.

ועדת החוץ והביטחון): – – – נגד אזרחים – – –

אורנה ברביבאי: אבל על מה שאני מסכימה אתה לא צריך להתווכח.

אורנה ברביבאי: אחר כך אתה תוסיף לי את הזמן הזה, כבודו.

ועדת החוץ והביטחון): כן, כן.

ועדת החוץ והביטחון): אני מבקש להוסיף לה את הזמן, ואני לא אפריע יותר – – –

אורנה ברביבאי: במקום שבו נחת עלינו נגיף שקוף, שלא ידענו מי נגד מי ומה עושים, ומתו אלפי אנשים בעולם וכו', אמרנו: אוקיי, זאת צרה צרורה, זה לא נכון שנעשה שימוש בכלי – זה לא נכון, תשמע את כל ההסתייגויות, תוציא את הפרוטוקולים – אבל אנחנו מבינים שאין ברירה, ולכן נסייג את זה לזמן קצוב.

אורנה ברביבאי: התרגלנו.

אורנה ברביבאי: לא רק אנחנו התרגלנו – מערכת הבריאות התרגלה.

אורנה ברביבאי: למה מערכת הבריאות לא הביאה בזמן הזה, שנתנו לה את הזמן הקצוב הזה, מערכת חלופית, אחרת?

אורנה ברביבאי: ואתה יודע בדיוק כמוני שיש מערכת אחרת, היא רק לא מפותחת באופן שאנחנו חושבים שהיא צריכה להיות, כי הם יודעים שיגיעו אלינו, ואתה כיו"ר ועדת חוץ וביטחון, תהיה נחמד ותאשר להם את העובדה שחוק השב"כ יעבור, זאת אומרת מעקבי השב"כ ימשיכו.

אורנה ברביבאי: ואין איזו מוטיבציה למשרד הבריאות להגיד: אוי ואבוי, האחריות היא עלינו, אם אנחנו לא נעשה את זה, גם לא יהיה – למה לא משקיעים בסגירת המעגל הקצרה?

אורנה ברביבאי: למה לא משקיעים?

אורנה ברביבאי: אני רק עכשיו מבינה שמוסיפים תקנים לחקירות האפידמיולוגיות, כדי לסגור מעגל, ולדעת איפה יש מחלה, איפה יש חולים, ואיפה אפשר לבודד.

אורנה ברביבאי: למה לא עושים את זה?

אורנה ברביבאי: כי זה הכי פשוט – אני כבר מסיימת – הם יודעים שיבואו אלינו, ואנחנו נאשר להם.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שזאת טעות.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שמי ששולח את השב"כ לעקוב אחרי האזרחים שלו, זה בדיוק מאותה משפחה של מישהו שזורק אנשים למעצר בגלל שהם מפגינים.

אורנה ברביבאי: ומי שבדיוק עכשיו יושב בוועדה אחרת שמעלה את הקנס מ-200 שקל ל-500 שקל כי צריך להעניש את האזרחים על זה שהם חולים, אחרי שאין להם פרנסה.

אורנה ברביבאי: וממה בדיוק הם ישלמו את ה-500 שקל?

אורנה ברביבאי: אז לא מספיק בעיות בריאות ובעיות כלכלה, עכשיו גם הביטחון האישי, ותחושת הביטחון, והתחושה שהם חיים במדינה דמוקרטית הולכת ומתפוגגת.

אורנה ברביבאי: אני קוראת לכל חבר כנסת שהדמוקרטיה בהגדרה שלה כשלטון העם חשובה לו לא לתת יד לחוק שיוצא נגד האזרחים, אלא לתת יד לזה שתתקדם איזושהי אפליקציה או יכולת אזרחית לטיפול ולמיגור הקורונה.

אורנה ברביבאי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת אורנה ברביבאי.

מנסור עבאס: יעלה ויבוא חבר הכנסת איימן עודה.

מנסור עבאס: לרשותך עומדות חמש דקות.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, ד"ר מנסור עבאס, אני גאה לעמוד פה כשאתה מנהל את הישיבה.

איימן עודה: חשוב לי להגיד לך: בשביל לנצח את חוק הלאום יש כמה דרכים, בין היתר הדרך החוקתית, ויש דרך אחרת, וזה שאנחנו האזרחים הערבים נהיה בכל מקום ומקום, ונגיד לכולם: סליחה, זה לא רק עם אחד, יש שני עמים על כורחכם.

איימן עודה: רציתם או לא רציתם.

איימן עודה: למשל, זה שקבוצת בני סח'נין נהיית עכשיו בליגת-העל, זו עוד נוכחות.

איימן עודה: לכן, כמו שאנחנו נמצאים באוניברסיטאות, כמו שאנחנו נמצאים כאן בספורט, כמו שאנחנו נמצאים בכל מקום ומקום, זה שאנחנו נמצאים פה, בהיותנו גם ילידים, בני המולדת הזו, קבוצה לאומית זקופת קומה, הנאבקת למען הזכויות האזרחיות והלאומיות – זה חוזק.

איימן עודה: היותך פה, מנהל את הישיבה, זה דבר מאוד חשוב לנו.

איימן עודה: זה חלק מעוד צעד, מעוד דרך, בשביל לנצח את החוק שרואה בנו רק שקופים.

איימן עודה: אנחנו נוכחים בכל מקום ומקום.

איימן עודה: חברות וחברים, ברוכים הבאים לרשימת המעקב של הש"ב, של השב"כ.

איימן עודה: מהרשימה הזאת, לא תוכלו לשלוח "הסר".

איימן עודה: למרות שכל המידע בסלולרי שלכם יהיה חשוף למשטרה הסודית והמפעילים שלה, הם עדיין יהיו מנותקים מהמציאות.

איימן עודה: 854,865 דורשי עבודה בישראל.

איימן עודה: רק 20% מהצעירים עד גיל 24 הצליחו לחזור לעבודה מאז תחילת המשבר.

איימן עודה: האמת היא שככל שלוקחים מאיתנו את זכויות הפרט, והממשלה נהיית יותר דרקונית – המגפה רק מתחזקת.

איימן עודה: הממשלה איבדה את השליטה על המגפה, כי היא בעיקר מתעסקת איך לשלוט בנו.

איימן עודה: היום זה 1 ביולי.

איימן עודה: דובר על זה שיהיה סיפוח היום, ב-1 ביולי – אין סיפוח.

איימן עודה: הסחת דעת לציבור שלם במקום לדבר על הבעיות האמיתיות: על העוני, על האבטלה, על הקשיים היום-יומיים שלו, מדברים על פוליטיקה גדולה, ובעצם ב-1 ביולי לא עשו כלום.

איימן עודה: האמת, שהדבר הכי חשוב הוא לא פה בתוך מדינת ישראל, יש דבר יותר חשוב: יש עם שנאנק תחת כיבוש, מגיעה לו זכות להגדרה עצמית, כמו לכל עם בעולם, לא יותר ולא פחות.

איימן עודה: זוהי הסוגיה העיקרית.

איימן עודה: אבל גם פה, מתוך מדינת ישראל, במקום לדבר על הבעיות האמיתיות של האזרח מוצאים להם סיפוח, סיפורים גדולים במקום לדבר על הבעיות היום-יומיות של האזרחים.

איימן עודה: אנחנו נדאג לדבר ולהיאבק עם השכבות המוחלשות, למען צדק חברתי.

איימן עודה: למען הזכויות שלהם.

איימן עודה: שיאכלו בכבוד, ובין היתר, שלא יעקבו אחריהם ולא יבדקו להם בציציות וישאלו אותם בכל דבר מה הם עושים.

איימן עודה: עוקבים אחריהם ביום-יום.

איימן עודה: צריך לטפל בבעיות האמיתיות, ואנחנו ברשימה המשותפת נהיה חוד החנית במאבק למען הדברים שבאמת חשובים לאזרח הפשוט.

איימן עודה: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איימן עודה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מנסור עבאס: לרשותך חמש דקות.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: אדוני השר, רבותיי חברי הכנסת, עמדתי אולי טיפה מורכבת.

אלעזר שטרן: אני חושב – ויושב פה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון; הוא שמע את זה ממני כבר בדיונים בוועדה – שיש מצבים שאולי צריך להפעיל את הכלי הזה.

אורנה ברביבאי: שמה זה?

אלעזר שטרן: להפעיל את הכלי.

אלעזר שטרן: כן.

ועדת החוץ והביטחון): כמו – – – אומרים נגד – – –

אורנה ברביבאי: חכה, חכה, הוא רק מתחיל.

אלעזר שטרן: אני אומר, יש מצבים שצריך להפעיל את הכלי.

אלעזר שטרן: אם באמת נבין, נגיע למסקנה שיש פה, וכמו שראש הממשלה בשיא ההיסטריה איים עלינו, אלפי הרוגים ברחובות, והכלי זה הוא זה שיעצור – אז יש.

אלעזר שטרן: ואני, דרך אגב, מקבל שיש לו תרומה מסוימת.

אלעזר שטרן: אבל, דרך אגב, גם יש לו תרומה הפוכה בכיוון ההפוך.

אלעזר שטרן: מה זה נקרא, הרי הוא לא כלי מדויק.

אלעזר שטרן: תארו לכם שהוא עכשיו מגדיל את המעגלים – ואנחנו, הכי חשוב לנו זה להחזיר למעגל העבודה, לפתוח את בתי העסק, להעביר כמה שיותר אנשים למעגל העבודה.

אלעזר שטרן: והכלי הזה עושה טעויות.

אלעזר שטרן: כן, הוא עוקב אחריך, יודע איפה אתה נמצא, אבל יש לו טעויות של מטרים, הרבה מטרים לפעמים.

אלעזר שטרן: ואתה תתחיל להכניס פה אנשים – עזוב את הפגיעה בפרטיות – לתוך בידוד, אנשים שלא היו צריכים להיות, וכמויות המבודדים יעלו, והם יעצרו את המשק.

אלעזר שטרן: אבל יש בעיה אולי יותר קשה.

אלעזר שטרן: הבעיה היותר-קשה היא שהכלי הזה משמש איזשהו דבר – בכל פעם שמתגלים מחדלי ממשלה, זיגזגיות, אי-ניתוח אמיתי של הנתונים, אומרים: אוקיי, יש איזה כלי אימתני כזה, נפעיל אותו והוא יפתור לנו את הבעיות.

אלעזר שטרן: ואז מה קורה?

אלעזר שטרן: הוא נותן פטור מצעדים אמיתיים, חשובים יותר, אולי פשוטים יותר, אולי קלים יותר, אולי דמוקרטיים יותר, כמו לדוגמה הקמת צוותים אפידמיולוגיים.

אלעזר שטרן: כבר שמענו על המאות שם מנציגי משרד הבריאות וכל מי שדיבר איתנו, ואנחנו יודעים שאין שם מאות.

אלעזר שטרן: ואנחנו חושבים – המומחים אומרים שזה היה יכול להאט את התפשטות המגפה.

אלעזר שטרן: לקטוע את השרשור.

אלעזר שטרן: אבל האמת היא, מה אנחנו רואים פה?

אלעזר שטרן: אנחנו רואים פה ממשלה שיש לה זמן להתעסק בסיפוח, שבסוף לא קורה; לפתוח במלחמות על היועץ המשפטי לממשלה; שרת התחבורה תאשים את שר החוץ, שאמר שהצוללות זה פרשה חמורה, והיא תגיד שצריך לחדש חקירה נגדו.

אלעזר שטרן: יש להם זמן לכול.

אלעזר שטרן: ובוועדת הכספים יש דיון אחד על הפטור ממיסים של ראש הממשלה, וצריך להיות עוד דיון, שרק העיסוק בו – אם הוא כן יהיה או לא יהיה – לוקח אנרגיות חשובות גם מהמאבק בקורונה.

אלעזר שטרן: ולכן אולי באמת יותר חשוב מהכול זה שראש הממשלה יודה: נכשלתי.

אלעזר שטרן: הממשלה המנופחת הזאת, הגדולה, עם כל אלה שערקו לתוכה, היא באמת ממשלה טובה, מצוינת אפילו, בשביל החברות והחברים שבה.

אלעזר שטרן: הם, יש להם כיסאות, לשכות, שיירות, עוזרים – אגב, יש בעיה אחת שאין להם, גברתי היושבת-ראש, אין להם שולחן.

אורנה ברביבאי: לא, אין להם עבודה.

אלעזר שטרן: לא, אין להם שולחן.

אלעזר שטרן: אני כבר פניתי ליושב-ראש הכנסת כמה פעמים.

אלעזר שטרן: שאלתי אם הוא צריך את העזרה שלי לתכנן שולחן ל-36 שרים.

אלעזר שטרן: הצעתי לו גם – לא באמת – לבנות לגובה.

אלעזר שטרן: למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: בגלל שהיום השרים יושבים בינינו.

אלעזר שטרן: יכול להיות שהם רוצים להתחבא בינינו.

אלעזר שטרן: אנחנו לא מרגישים נוח כשכל השרים מפוזרים בינינו.

אלעזר שטרן: יכולים להתבלבל: מיהם חברי הכנסת שעמדו על העקרונות שלהם, שמחוברים לעם, שמבינים שלא יכולה להיות ממשלה של 36, ומיהם כאלה שבחרו את טובתם האישית, ואמרו לנו: אחדות, פיוס, ולכן צריך ממשלה מנופחת – כאילו אי-אפשר לעשות פריטטיות עם 18 שרים או 24 שרים וכאילו כולנו עכשיו מרגישים את רוח הפיוס פתאום: לא תוקפים אחד את השני בממשלה; ראש הממשלה לא מבטל את היועץ המשפטי לממשלה; ראשי הממשלה מפרגנים אחד לשני כל הזמן; נותנים כל אחד לשני לדבר מייד כשהוא רק מבקש.

אלעזר שטרן: כאילו יש פה ממש אווירה של פיוס בעם.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה, כי זה לא הצליח.

אלעזר שטרן: אז יכול להיות שעכשיו יש פה סוג של מאזן אימה.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה יודע – דרך אגב, כל הזמן אמרו לנו שצריכים לפרק את כחול לבן כי אחרת הולכים לבחירות.

אלעזר שטרן: התאריכים שנקבו הם אוגוסט.

אלעזר שטרן: תגידו, נראה לכם הגיוני שבאמת ראש הממשלה היה הולך לבחירות באוגוסט?

אלעזר שטרן: נראה לכם שהוא היה רוצה בחירות באוגוסט עם כל האבטלה הזאת?

אלעזר שטרן: עם כל העצמאים?

אלעזר שטרן: עם כל מיליון המובטלים?

אלעזר שטרן: הוא באמת היה רוצה?

אלעזר שטרן: אם הוא היה רוצה, הוא היה עושה בחירות באוגוסט.

אלעזר שטרן: ברור שהוא פוחד מזה, ובצדק.

אלעזר שטרן: אז עכשיו מה קורה?

אלעזר שטרן: נראה לכם שראש הממשלה החליפי רוצה בחירות?

אלעזר שטרן: הוא רואה את הסקרים, אז גם הוא לא רוצה בחירות.

אלעזר שטרן: אז מה איימתם עלינו שזו האפשרות במקום ממשלת אחדות, חירום, פיוס – קבינטים של פיוס, איך קראתם לזה; חשבתם שבאמת האפשרות היחידה זה הדבר הזה שקוראים לו ממשלה עם 36 שרים?

אלעזר שטרן: אדוני ראש הממשלה, אני אגיד לך את האמת.

אלעזר שטרן: שמעתי שהשר בנט מקים עכשיו קבינט קורונה ברמת אביב.

אלעזר שטרן: הוא בטח ייקח אנשים טובים.

אלעזר שטרן: אני לא שולל את זה על הסף.

אלעזר שטרן: זה לא יכול להיות יותר גרוע מהדרך שבה אתה מנהל את המשבר הזה.

אלעזר שטרן: אבל אני אגיד לך: יש רמטכ"לים בחוץ – הרמטכ"ל גדי איזנקוט היה רמטכ"ל מהמעולים שהיו פה; יש מפכ"ל בחוץ – רוני אלשיך, שהיה מפכ"ל מהמעולים שהיו פה.

אלעזר שטרן: גם הוא הוכיח, כמו הרמטכ"ל, עמוד שדרה.

אלעזר שטרן: לא כל בוקר קמים נוכח איזשהו איום.

אלעזר שטרן: גם הם ידעו להתמודד עם איומים יותר קשים מהקורונה, דוגרי, על הגנת מדינת ישראל.

אלעזר שטרן: הם לא התכופפו גם כשאתה ניסית לפגוע בעבודתם, בערכים שלהם, באמינות שלהם.

אורנה ברביבאי: שטרן, צריך לסיים.

אלעזר שטרן: צריך אנשים שלא כל משב רוח מזיז אותם.

אלעזר שטרן: אולי באמת הגיע הזמן למנות פרויקטור, אמרתי, כמו רוני אלשיך או כמו גדי איזנקוט, שינהלו הם את משבר הקורונה.

אלעזר שטרן: אדוני ראש הממשלה, אני מתחייב בפניך – הם יעשו את זה יותר טוב ממה שאתה עושה את זה.

אלעזר שטרן: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

עפר שלח: תודה, גברתי.

עפר שלח: אני מניח שמדברים הרבה, ומדברים בצדק בנאומים על החוק הזה, על האספקטים שנוגעים לזכויות האזרח, לפרטיותו, לסכנה לפרטיותו, על הסכנה לשימוש לרעה במה ששירות הביטחון הכללי מסוגל לעשות, ומי כמוני משש שנים של חברות בוועדת המשנה לשירותים, יודע מה שירות הביטחון הכללי מסוגל לעשות.

עפר שלח: אגב, אני סומך לחלוטין הן על ראש השירות והן על אנשיו שלא יהיה שימוש לרעה בנתונים האלה.

עפר שלח: אבל אני רוצה להתייחס להצעת החוק הזו לא בהיבט הזה, אלא בהיבט של איך היא משקפת את הכישלון הטוטלי של הממשלה ושל ראש הממשלה בטיפול במשבר הקורונה.

עפר שלח: אני יכול לומר זאת בידיים נקיות, מפני שוועדת הקורונה בראשותי, בזמן הקצר שעמדתי בראשותה, הניחה על השולחן שני מסמכים, שבהם היא גם ניתחה, גם הגישה המלצות ובמידה רבה חזתה את העתיד.

עפר שלח: אם אנחנו מגיעים היום – כשהתחלואה בקורונה עולה והממשלה נמצאת בסחרור כי היא לא יודעת איך להשתלט על זה – לזה שהאמצעים היחידים שהיא יכולה לחשוב עליהם זה סגר כללי, שיהיה חנק כזה על המשק הישראלי שברור שאף אחד לא יעמוד בו, או חזרה לשימוש באמצעים שהייתה בהם הצדקה אולי בשלב – לא אולי, אני מוכן להגיד: בשלב הראשוני, כשלא ידענו בפני מה אנחנו עומדים, כשהגיע לפה גל של תחלואה, כשהמספרים איימו לזנק למספרים שלא תהיה עליהם שליטה, ובעיקר לא ידענו כלום, הייתה הצדקה.

עפר שלח: הייתה הצדקה לכל בחור וטוב לנשק: שמתגייס השירות ומביא את האמצעים שלו כדי לנטר חולים; שמתגייס המוסד ומתגייס צה"ל לעבודת הרכש; שהגופים במדינת ישראל שאמונים על שפה של חירום ועל מחשבה של חירום עושים את זה.

עפר שלח: אבל היום, חמישה חודשים בתוך המשבר הזה – ב-20 בינואר הכריז ארגון הבריאות העולמי שהמחלה הזו עוברת מאדם לאדם, ולכן היא יכולה להיות מגפה; ב-27 בפברואר היה החולה הראשון פה בישראל – אנחנו עוד מעט חצי שנה בתוך האירוע הזה, ואין לנו מנגנון אחד, אין לנו מנגנון ידע אחד ואין לנו מנגנון פיזי אחד יותר טוב ממה שהיה לנו בינואר או בפברואר.

עפר שלח: והמאמץ של הגופים האלה – אני לא מדבר עכשיו על שירות הביטחון – המאמץ של הגופים האלה, למשל בהיבט הרכש, כשל לחלוטין.

עפר שלח: ולא היה אפילו מאמץ להסדיר את הדברים דרך הגופים האזרחיים הקיימים.

עפר שלח: השר ארדן, אתה היית השר לביטחון פנים.

עפר שלח: אתה יודע טוב מאוד את עוצמתה של המשטרה, כמה המשטרה תרגלה תרחישים שהם רלוונטיים לסיפור הקורונה.

עפר שלח: אתה יודע טוב מאוד כמה הרשויות המקומיות היו בנויות לטפל – ועדיין בנויות לטפל – בקורונה בהיבט המקומי.

עפר שלח: היינו יכולים לעבור כבר אז למצב שבו רשות מקומית – כולל רשות מקומית כמו שעשה חיים ביבס במודיעין – מטילה סגר בשכונה שיש בה התפרצות, ורשות מקומית מטפלת ברווחה וכן הלאה והלאה.

עפר שלח: לא עשינו את זה.

עפר שלח: כי הסתמכנו – בהיעדר ניהול, בהיעדר מנהיגות, בהיעדר קבינט קורונה וקבינט אמיתי, לא הקשקוש הפריטטי הזה שעושים עכשיו עם 14 שרים, כדי שכחול לבן או אני לא יודע מי יזכו גם לנתח שלהם מסביב לשולחן קבינט שלא מסוגל להגיע לשום החלטה; ובוודאי בהיעדרו של גוף אופרטיבי, מה שמדברים עליו מהיום הראשון, גוף אופרטיבי שבראשו יושב אדם שיודע להפעיל אופרציות, ועל יד השולחן הזה יושבים נציגי כל הגופים ובהתפרצות בבני ברק או בדיר אל-אסד, והם מעלים למעלה אל הדרג המדיני החלטות שהדרג המדיני צריך לקבל.

עפר שלח: כל הדברים האלה לא מתקיימים.

עפר שלח: הם לא מתקיימים מהיום הראשון.

עפר שלח: מהיום הראשון המשבר הזה נוהל, כשהוא נוהל ובמידה שהוא נוהל, מכיסו האחורי של ראש הממשלה, יחד עם מנכ"ל משרד הבריאות.

עפר שלח: אגב, אתם רוצים לראות את אובדן השליטה?

עפר שלח: תראו את הירידה הנמשכת בתדירות הופעותיו של ראש הממשלה בטלוויזיה.

עפר שלח: פתאום אין נתניהו.

עפר שלח: היינו בדיון עם המל"ל, שאלנו את המל"ל על הסברה.

עפר שלח: אמר ראש המל"ל: ראש הממשלה מופיע בטלוויזיה – כאילו זאת הסברה.

עפר שלח: השר ארדן, אתה עוסק גם בעניינים האלה.

עפר שלח: עסקת כשר לעניינים אסטרטגיים.

עפר שלח: אתה יודע טוב מאוד מה זה הסברה.

עפר שלח: היית שר לביטחון פנים.

עפר שלח: אתה יודע איזה מנגנונים יש לפיקוד העורף – שלא היה באחריותך אבל עבדת בממשק איתו – כדי להעביר מידע לאנשים, כדי לנהל הסברה כמו שצריך.

עפר שלח: כל הדברים האלה לא מתבצעים.

עפר שלח: בהתחלה ראש הממשלה מקבל החלטות אם יפתחו את איקאה או דוכן פלאפל ולא החלטות מדיניות, ושום גוף אופרטיבי לא קם עד היום.

עפר שלח: וכשאין גוף אופרטיבי, מה נשאר לנו?

עפר שלח: נשאר לנו לצעוק: שב"כ, שב"כ, כדי שכשגם זה לא יעבוד – ואני אומר לכם, גם זה לא יעבוד – נגיד: מה אתם רוצים, הבאנו את בחורינו המצוינים גם הם לא הצליחו.

עפר שלח: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת עפר שלח.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני דילגתי עליך, אני אחזור אליך.

אורנה ברביבאי: סליחה.

אורנה ברביבאי: בסדר?

אחמד טיבי: האחרון שדילג עליי נמצא אי שם במקום לא ידוע.

אורנה ברביבאי: אתה יודע שלא לכך התכוונתי.

ג'אבר עסאקלה: גברתי היושבת-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, מעקב השב"כ אחר טלפונים, גם לפני עידן הטלפונים הסלולריים, תמיד התקיים.

ג'אבר עסאקלה: כמי שגדל בחברת מיעוט נרדף במדינת ישראל, אני אומר לכם שהמרדף והמעקב של השב"כ אחרי פעילים פוליטיים ערבים ושמאלנים תמיד היה ותמיד התקיים.

ג'אבר עסאקלה: לכן אני לא מופתע מהכיוון הזה, שגם במלחמה בקורונה משתמשים עכשיו בשב"כ.

ג'אבר עסאקלה: הסיפור הוא לא השימוש בשב"כ, כי זה תמיד היה.

ג'אבר עסאקלה: הסיפור הוא מתן גושפנקה למעקב אחרי אזרחים, גם בחוק.

ג'אבר עסאקלה: זה דבר שהוא, לדעתי, חציית קו אדום ופגיעה בפרטיות, פגיעה בדמוקרטיה ואסור לאפשר לזה להתקיים.

ג'אבר עסאקלה: מה שכן עושה הצעת החוק הזאת באמת, בסופו של דבר – במקום להילחם בקורונה נלחמים באזרחים.

ג'אבר עסאקלה: חברים, האזרחים הם לא האויב שלנו.

ג'אבר עסאקלה: איפה משרד הבריאות?

ג'אבר עסאקלה: איפה כל המערך הבריאותי שצריך לטפל בקורונה?

ג'אבר עסאקלה: לא צריך לעקוב אחרי האזרחים בשביל קורונה; צריך לטפל ולמצוא את הטיפולים הנדרשים לקורונה.

ג'אבר עסאקלה: זה הסיפור האמיתי.

ג'אבר עסאקלה: הכישלון שלכם, של הממשלה ושל משרד הבריאות בעניין הזה, כאילו מביא אתכם עכשיו להשתמש בשב"כ כדי לעקוב אחרי אזרחים.

ג'אבר עסאקלה: הניצול הציני של כל המשבר הזה הוא לא רק ניצול ברמה הביטחונית; הוא היה כל הזמן ניצול גם ברמה הפוליטית.

ג'אבר עסאקלה: למעשה, הקורונה ומשבר הקורונה שימשו את ביבי נתניהו כדרך לפרק את כחול לבן, ליצור אווירה של צורך בממשלת חירום ולגרור את המפלגות השונות לחיק הקואליציה כאילו היא ממשלת חירום.

ג'אבר עסאקלה: במקום ממשלת חירום אנחנו מדברים היום על ממשלת ימין, והיא ממשלת ביבי נתניהו החמישית.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שאנחנו, האזרחים הערבים, בעלי ניסיון רב במרדפים ובהתנכלויות של הממסד, אם זה השב"כ ואם זה המשטרה ואם אלה אחרים – היום אנחנו הגענו לרמות חדשות.

ג'אבר עסאקלה: הרמה החדשה היא כאילו להתנכל לאזרחים דרך חוקי התכנון והבנייה.

ג'אבר עסאקלה: היום אזרחים ערבים נרדפים לא רק על אמירות בפייסבוק או על התנהגויות, אלא על זה שהם מנסים לשרוד את החיים האלה תחת אפליה.

ג'אבר עסאקלה: מנסים לבנות את בתיהם על אדמותיהם, ובמקום שהמדינה והממשלה תאפשר להם לתכנן את הבתים האלה באופן חוקי היא מדלגת על שלב התכנון; היא לא מתכננת בעבורם, וביום שהם בונים, הם נענשים.

ג'אבר עסאקלה: הם נענשים בצורה של הריסות, הם נענשים בצורה של קנסות.

ג'אבר עסאקלה: בתקופה האחרונה יש תופעה חדשה: חקלאים ערבים – מה שנשאר מהחקלאות הערבית, מה שנשאר מהחקלאות המסורתית גם זה מטרה לרדיפה של הממסד.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר, היום כל פלאח, כל איכר פשוט שבונה היום סוכת הצללה, שזה כמה עמודים ורשת הצללה מעל, חוק קמיניץ מגיע אליו.

ג'אבר עסאקלה: צווי הריסה מודבקים על הסוכות האלה.

ג'אבר עסאקלה: אתם יודעים מה?

ג'אבר עסאקלה: מישהו סיפר לי שלשום שהגיעו לסוכה אחת – מה שהאיכר עושה, הוא כאילו עובד ביום, הולך הביתה אחר הצוהריים ובלילה חוזר לשמור על השדה שלו מחזירי הבר.

ג'אבר עסאקלה: הוא ישן בתוך הסוכה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: כשבאו הפקחים, הם לא מצאו איפה לתלות את צו ההריסה.

ג'אבר עסאקלה: הם שמו לו את זה על הכרית שלו.

ג'אבר עסאקלה: אז הוא קיבל את צו ההריסה על הכרית וזה מה שהמדינה עושה לאזרחים.

ג'אבר עסאקלה: הרדיפה של האזרחים במדינה הזאת היא נוהג ונוהל שהתקיים מאז קום המדינה.

ג'אבר עסאקלה: אפילו בהיסטוריה של השב"כ כתוב שחלק מתפקידו של השב"כ היה לסייע לשלטון הצבאי ביישובים הערביים.

ג'אבר עסאקלה: חברים, זה המצב ולכן אל תהיו מופתעים.

ג'אבר עסאקלה: אם אנחנו באמת רוצים לשמור על מה שנשאר מהדמוקרטיה בישראל, אז בואו נפיל את החוק הזה.

ג'אבר עסאקלה: החוק הזה חייב להיות מופל אם אנחנו כנסת אמיתית.

ג'אבר עסאקלה: לא לתת כוח יותר לראש הממשלה ומשרד ראש הממשלה, לא לתת כוח יותר לשלטונות, בואו נגיד, לשירותי הביטחון למיניהם, כולל המשטרה, שנוהגת ביד חופשית בכל מקום ביישובים הערביים – אלימות, הריסת בתים וכו'.

ג'אבר עסאקלה: אני מודה לכם.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: עשר דקות, בבקשה.

אחמד טיבי: תוספת דילוג?

אורנה ברביבאי: תוספת דילוג (אומרת בערבית: בשבילך,) שתי דקות.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: רבותיי חברי הכנסת, אכן אני מרגיש שבאופוזיציה יש זעקה רצינית כנגד החוק הזה – איכון טלפונים על ידי השב"כ, שימוש בכלי ביטחוני למטרות אזרחיות.

אחמד טיבי: אפשר אחרת?

אחמד טיבי: בוודאי שאפשר אחרת.

אחמד טיבי: יש שיטות רבות, יש כלים אזרחיים.

אחמד טיבי: אבל ניכרת גם תופעה של רצון לברוח מהכישלון שניבט מול עינינו בימים אלה בטיפול במשבר הקורונה – העלייה במספר המאומתים, התפרצויות, גל שני, ובמקביל כמעט מיליון מובטלים.

אחמד טיבי: כמעט מיליון מובטלים.

אחמד טיבי: מה עוד, מיקי לוי, היעלמותו של בנימין נתניהו מהמסכים, במקביל – – –

מיקי לוי: אתה יודע למה, הפכנו מירוק לאדום, מדינות העולם לא לומדות מאיתנו יותר.

אחמד טיבי: הקשב נא.

אחמד טיבי: במקביל לעליית המאומתים ולהתפרצויות, נעלם נתניהו מהמסכים – –

אורלי פרומן: – – –

אחמד טיבי: – – ובטוויטר שלו או באינסטגרם אין יותר את הכותרת:

אחמד טיבי: בקונגו-ברזוויל מציינים לטובה את הטיפול של ישראל בקורונה, או: במיקרונזיה אומרים שישראל היא המדינה הטובה ביותר בטיפול במשבר הקורונה.

אחמד טיבי: אפילו קונגו-ברזוויל הפסיקה להגיד את זה, אין יותר פוסטים כאלה של נתניהו.

אחמד טיבי: הוא נעלם, הוא הסכים שהשר אדלשטיין יקיים מסיבות עיתונאים.

אחמד טיבי: יש הקשרים פוליטיים של ההיעלמות ואי-קיום מסיבות עיתונאים?

אחמד טיבי: מי שמכיר את נתניהו יודע שכנראה הוא יודע שהמצב הוא לא מי יודע מה בדעת הקהל.

אחמד טיבי: יש נסיגה בשביעות הרצון מראש הממשלה ומתפקודו, יש כעס.

אחמד טיבי: אני אתמול השתתפתי בהפגנה של עובדי התיירות.

אחמד טיבי: זעם רב יש להם על ממשלה שנטשה אותם, על צעדים שבגללם אנשים לא יכולים לגמור את החודש – עובדי תיירות, חברות אוטובוסים, עסקים קטנים, מי לא?

אחמד טיבי: כל מגזרי המשק.

אחמד טיבי: אבל, אפשר תמיד לעשות קומופלאז', להביא משהו כדי להסיח את הדעת, והמשהו הזה הוא הסיפוח, הדחליל החדש והמסוכן.

אחמד טיבי: אני לא מקל ראש בסכנה של ביצוע הצעד הזה.

אחמד טיבי: ומכבסת המילים: סיפוח, החלת ריבונות – אפרטהייד קוראים לזה, העמקת האפרטהייד והכיבוש.

אחמד טיבי: רק הלילה עצרו 20 צעירים בגדה, בשטחים הכבושים, עשרה בירושלים המזרחית ועשרה בגדה, מהם שתי סטודנטיות מביר זית, אליה אבו חג'לה וחנין נסאר.

אחמד טיבי: 20 בלילה אחד.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתחיל – – –

אחמד טיבי: אגב, שמעתם על זה בתקשורת הישראלית, למשל, ששמו תמונות של שתי סטודנטיות שלקחו אותן מהבית באמצע הלילה?

אחמד טיבי: לא ראיתם את זה.

אחמד טיבי: כי זה הופך להיות משהו טריוויאלי, משהו רגיל, כי זה החצר האחורית.

אחמד טיבי: אפשר לשתות אספרסו בתל אביב ולעצור סטודנטיות בביר זית והחיים נמשכים.

אחמד טיבי: אצלנו החיים לא נמשכים.

אחמד טיבי: מדי פעם אפשר לירות בצעיר אוטיסט, באיאד, ומתברר שעד לרגע זה, למרות הדרישה של האימא ושל האבא והדרישה שלנו להציג את הסרטון – בעיתון הארץ הייתה ידיעה מצוינת אתמול, של ג'וש בריינר וגם של ניר חסון, שאין סרטון כזה.

אחמד טיבי: אני אומר לכם: יש סרטון כזה, כי יש לפחות שש-שבע מצלמות שמייד הם החרימו אותן.

אחמד טיבי: איפה הסרטון?

אחמד טיבי: מישהו מאוד לא רוצה שהסרטון הזה ייחשף בפני הציבור, כי סרטונים אחרים יצאו במהרה.

אחמד טיבי: אני בעד לשחרר סרטונים כדי שהאמת תהיה גלויה וחשופה בפני כול.

אחמד טיבי: בצל הקורונה יש תופעות.

אחמד טיבי: למשל, הפרדה גזעית בין בתי מלון.

אחמד טיבי: נחשף בידיעות אחרונות, ב-ynet, שמלון גולד בירושלים, שיש בו אנשים שאמורים להיות בסגר רפואי, הפך להיות מוקד של התפרצות גזענית.

אחמד טיבי: לקחו את היהודים, הוציאו אותם, לקחו אותם למלון שערי ירושלים והשאירו את הערבים וחסרי המעמד.

אחמד טיבי: השאירו את הערבים וחסרי המעמד.

אחמד טיבי: מישהו חולם, יש לו כאן מאחורה בראש תקווה שגם הערבים יהיו חסרי מעמד.

אחמד טיבי: וחלק לא יאהבו את זה – יכול להיות שמי שקיבל את ההחלטה הגיע לארץ רק לאחרונה והוא רוצה לפגוע במעמד של אנשים שנולדו כאן.

אחמד טיבי: אומרים לי שהג"א, פיקוד העורף, אחראי להפרדה הזאת: ערבים ואריתריאים כאן, יהודים שם.

אחמד טיבי: אגב, מפרידים גם חרדים.

אחמד טיבי: איזה מין – – –

עאידה תומא סלימאן: כדי שהערבים לא יעשו חפלות, עם דרבוקות.

אחמד טיבי: אני בטוח שסמוטריץ' שמח, הוא גאה שהתיאוריה שלו מתממשת.

אחמד טיבי: השאלה אם מי שקיבל את ההחלטה, קיבל את ההחלטה תוך כדי כך שהוא שמע מוזיקה קלאסית.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני אתמול דיברתי על אולם החתונות בטירה – דאוד עבד אלחי.

אחמד טיבי: היום שוב נפגשתי עם אבי ניסנקורן, שר המשפטים, והצגתי בפניו את הנושא והניירת וכדומה.

אחמד טיבי: אני יודע שהמצב קשה, אבל אמרתי ואני חוזר ואומר: יש עשרות משפחות שסמוכות על האולם הזה וצריך למצוא חלופה.

אחמד טיבי: זה מה שביקשתי היום, למצוא חלופה כדי להשאיר את האולם הזה, שכולם באזור מכירים אותו.

אחמד טיבי: יש בית באום אל-פחם, בית עבד אל-ר'ני, מישהו שם אותו בראש, למרות שלפני כמה שנים היה הסכם עם הפרקליטות והם עזבו את הבית – הוא נאטם, לפי ההסכם.

אחמד טיבי: עיריית אום אל-פחם מתכננת, והוא בתחום התכנון העתידי של עיריית אום אל-פחם.

אחמד טיבי: למה לגעת בו?

אחמד טיבי: למה לאיים על אנשים?

אחמד טיבי: חלק מאלה שגרים שם הם אנשים בעלי צרכים מיוחדים.

אחמד טיבי: קלנסווה – אתם הייתם יחד עם קמיניץ בקלנסווה, כמה פעמים היינו שם.

אחמד טיבי: טוב שהיה ביקור, כדי לראות את המצוקה של העיר הזאת, גם מבחינת קרקעות והעליהום שיש על קלנסווה בצווי הריסה, גם שכונות וגם תחת קו מתח גבוה.

אחמד טיבי: אני אסיים בנימה יותר שמחה.

אורנה ברביבאי: עד עכשיו היית ממש שמח, כן.

אחמד טיבי: הפאנץ' הוא שהייתי במשחק של סח'נין בטדי.

אחמד טיבי: אני אוהד אמיתי, אני מלווה את הקבוצה הזאת שנים רבות, עוד לפני שהיא זכתה בגביע – משחקי בית, חוץ, גשם, קיץ (אומר בערבית: בטוב וברע.

אחמד טיבי: ) לפעמים הפסדנו, לפעמים ניצחנו, היה תמיד תענוג לשמוח בעת הניצחון והיינו עצובים כשהפסדנו, אבל הפעם בטדי, לראשונה הייתי שם ולא השמיעו נגדי קללות.

אחמד טיבי: זה חריג.

אחמד טיבי: ההפך, היה שם מישהו מההנהלה, אומר לי: סוף-סוף יש קבוצה שאוהבת שאתה פה.

אחמד טיבי: והייתה שמחה בטדי.

אחמד טיבי: זה חריג.

אחמד טיבי: הדבר הסמלי, המעודד – מאוד אהבתי את זה שהעלייה של סח'נין לליגת העל הייתה בטדי.

אחמד טיבי: אללה כביר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

אחמד טיבי: לא נתת לי תוספת.

אורנה ברביבאי: נתתי, נתתי, דקה ו-20 שניות נתתי לך תוספת.

אורנה ברביבאי: בכבוד, מיקי, חמש דקות.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: חברי כנסת נכבדים, אדוני השר, עברתי על התוכנית, או יותר נכון על המצגת של שר האוצר, השר כץ, עם הכנת התקציב.

מיקי לוי: יש שם דברים מעניינים, יש שם נושאים מאוד מאוד חשובים, יש שם נושאים שהוא מקדם באומץ רב.

מיקי לוי: יש שם גם נושאים לא טובים, שאני אינני מסכים איתם כדבר מובן מאליו.

מיקי לוי: יש שם תוכנית בהיקף של 150 מיליארד שקלים לרכבת הקלה בגוש דן.

מיקי לוי: מכובד, מבורך.

מיקי לוי: אלא מאי, כשאתה מסתכל באותיות הקטנות ומחטט, אתה פתאום מגלה שלאורך הציר של הרכבת הקלה, החל מ-2021 כל מי שגר ליד הרכבת משלם השבחה.

מיקי לוי: אם יש לו עסק הוא משלם השבחה; לכאורה הוא יהיה קרוב לקו הרכבת.

מיקי לוי: אם הוא גר – השבחה.

מיקי לוי: אני רוצה להביא את השר כץ לרכבת הקלה בירושלים; מה היא עשתה למרכז העיר, היא הרגה את מרכז העיר.

מיקי לוי: עכשיו, אני לא בטוח שאני – גם לקחו לי רבע מהחצר שלי בתל אביב, וגם הרכבת נוסעת מתחתיי, ואין מה לעשות, ומרעישה לי כמעט כל הלילה, ואני צריך לשלם מס השבחה.

מיקי לוי: לא יקרה כדבר הזה, לא יקרה.

מיקי לוי: זה לא הגיוני, אדוני השר.

מיקי לוי: ואני מעריך את מה שעשית בתוכנית, על רובה בהחלט אני יכול למחוא כפיים, ואני אתמוך בחלק ניכר ממנה בוועדת הכספים.

מיקי לוי: אני עוד לוקח אותה לסוף שבוע, לא רוצה להגיד שישי-שבת.

מיקי לוי: אני אעבור עליה בצורה מאוד מאוד פרטנית ומסודרת כדי לנתח כל סעיף וסעיף.

מיקי לוי: ויתרה מכך, היא ללא תקציב, מה שייקחו מהאזרחים ישקיעו ברכבת.

מיקי לוי: הכיצד?

מיקי לוי: יש שם דברים שעשית באומץ – קיצוץ במגזר הציבורי.

מיקי לוי: בסדר, אפשר להתווכח על סעיפים כאלה או אחרים.

מיקי לוי: ברור לנו ששעת משבר היא למדינת ישראל וצריך להביא את הכסף מהיכן שהוא.

מיקי לוי: וברוב הסעיפים האלה אני אתמוך – למרות שהם פוגעים, אבל הם מצמצמים את משכורתם של עובדי המגזר וכנראה שאין ברירה אחרת, זה יביא כ-45 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: זה הרבה כסף, זה הרבה כסף שיסתום איזושהי פינה מסוימת.

מיקי לוי: אדוני השר, חברת הכנסת חברתי לסיעה ע'דיר, יחד איתי – הבאנו הצעת חוק שכנראה תעבור ביום ראשון בוועדת שרים לחקיקה, אני מאוד מקווה.

מיקי לוי: החזרה של חוק שאמור להסתיים החודש חמש שנים קדימה: העדפת תוצרת הארץ ומתן זכות קדימה למתפרות במדינת ישראל.

מיקי לוי: להכריח את מערכות הביטחון, המשטרה, צה"ל, מי שאפשר, לרכוש את תוצרת הארץ אפילו שהיא בהפרש עלות של 15%.

מיקי לוי: ובמגזר הדרוזי, המגזר שחברתי מגיעה ממנו, מדובר על מעל 1,200 נשים שעוסקות בנושא הזה במתפרות עצמן.

מיקי לוי: אם החוק הזה לא יעבור ביום ראשון בוועדת שרים לחקיקה – ואני מאוד מקווה, והבטיחו לנו שזה יעבור; זה לא חוק פרסונלי.

מיקי לוי: אני לא צריך את הקרדיט.

מיקי לוי: אנחנו גם, חברתי ואני, עובדים מתוך דאגה לעובדות במתפרות, גם בדרום וגם במגזר עצמו.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שזה יעבור.

מיקי לוי: ולמה אני מזכיר את זה?

מיקי לוי: אני מזכיר את זה בהקשר של העדפת תוצרת הארץ.

מיקי לוי: ואללה, איך מהר נגמר לי הזמן.

אורנה ברביבאי: נגמר.

מיקי לוי: עוד לא התחלתי לדבר.

אורנה ברביבאי: כן, עוד לא נגעת בשב"כ.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: ולמה אני אומר את זה?

מיקי לוי: כי, אדוני, 150 מיליארד שקל שתעלה הרכבת בגוש דן אתה רוצה להוציא אותם ללא רכש גומלין.

מיקי לוי: על פי חוק, במדינת ישראל 25% – המדינה מחויבת ברכש גומלין על כל עבודה או הכנסה שמביאים מבחוץ.

אורנה ברביבאי: לסיכום.

מיקי לוי: זה הרבה כסף.

מיקי לוי: אדוני השר, תתעורר, אנחנו לא ניתן לזה לעבור, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, מתחילת המשבר הזה, משבר הקורונה, שמנו לב – אנחנו, מה לעשות, הפמיניסטיות – שיש ניסיון בכוח להכניס את כל המושגים הביטחוניים לטיפול בנושא של הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: וזה מתחיל בהתחלה כניסיון למסגר את המשבר תחת המושגים של מלחמה ושל החיילים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: פתאום הצוותים הרפואיים הפכו לחיילים ויש לנו מלחמה בווירוס, מלחמה בקורונה, והחיילים שלנו בחזית.

עאידה תומא סלימאן: זה שיח שיודעים טוב מאוד שעובד במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: השיח המיליטריסטי, השיח שמדבר את שפת המלחמה, מגייס את האנשים, מכניס אותם גם למצב חירומי, מצב של פחד ומצב של קבלת כל ההחלטות כי הן החלטות להציל אותנו, להציל אותנו מהאויב הגדול – במקרה הזה: הווירוס.

עאידה תומא סלימאן: פתאום התרגלנו למושגים שבעבר היו מושגים שהם יותר מעולם האסירים או מעולם הכיבוש.

עאידה תומא סלימאן: ואז פתאום אנחנו בבידוד, ומוטל סגר, ויש עוצר בערב פסח, וגם מתחילים לדבר על הגבלת תנועה ועל זה שפיקוד העורף נכנס ולוקח את האחריות.

עאידה תומא סלימאן: ונכנס עוד מושג, ושימו לב, המסמך הראשון שיצא מהמל"ל קיבל את הכותרת הזו: הבטחת הבלימה ותכנון שלב היציאה.

עאידה תומא סלימאן: מזכיר משהו?

עאידה תומא סלימאן: היציאה מלבנון, ומתכננים איך יוצאים מהמצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מבינים שכל התכנונים איך לצאת זה לא בידיים של הממשלה הזו, ולצערנו הרב, מתחבאים כאשר רואים שהיציאה הפכה לאסקלציה ולכניסה מחודשת למצב הקודם.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו אנחנו צריכים להתרגל ולעשות נורמליזציה עם המושג החדש של פיקוח טכנולוגי, כלומר, חדירה לפרטיות שלנו והסתכנות בזה שכל הזכויות של פרטיות וזכויות אדם עלולות להיות בסכנה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו במצב של מלחמה, הפעם – מלחמה נגד הווירוס והפעם האזרחים צריכים לקבל את החוזה החדש שהמדינה מציעה להם.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה מציעה להם חוזה שביטחוננו כן בידיים של הממשלה, וכמו במדינה מתוקנת המדינה היא האחראית לביטחון האזרחים, אבל הם צריכים לתת משהו במקביל.

עאידה תומא סלימאן: הם צריכים לוותר על הפרטיות, הם צריכים לוותר על זכויות האדם וזכויות האזרח שלהם ולקבל על עצמם את הציות המלא לפיקוח הטכנולוגי.

עאידה תומא סלימאן: אז לא.

עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו לא מוכנים לקבל, כי גם במלחמות יש חוקים וגם במלחמות יש חוקים שלא לפגוע באזרחים.

עאידה תומא סלימאן: וגם במלחמה הזאת אנחנו לא מוכנים שבשם ההגנה עלינו יעשו מעקב אלקטרוני, בדיוק כמו שבימים רגילים אנחנו באוכלוסייה הערבית טענו, ובצדק, שלא מקובל עלינו הפיקוח האלקטרוני שעושים עלינו, וכן נעשה.

עאידה תומא סלימאן: הפעם קצת מוציאים אותו מהארון ומכריזים עליו באופן פומבי והוא מקבל לגליזציה – יש לגליזציה מסוג אחר, לא רק בקנביס, יש לגליזציה גם לפיקוח האלקטרוני.

עאידה תומא סלימאן: מה שנעשה בסתר עד היום, לפי החוק הזה יהפוך ללגלי, יהפוך ל-by the law, לפי החוק, ויתחיל להיות בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: מה הבעיה עם זה?

עאידה תומא סלימאן: הרי השתמשנו בזה בתקופת הקורונה, עוד יגידו לנו; זה היה טוב כשהגנו עליכם מהווירוס, מה רע בזה להגנה מסוג אחר?

עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו אומרים בצורה הכי ברורה: לא מקובל עלינו הפיקוח האלקטרוני כאשר הוא נעשה בסתר על ידי השב"כ, ולא מקובל עלינו הפיקוח האלקטרוני כאשר הוא נעשה בפרהסיה לפי חוק, כאילו לפי החלטת נציגי העם.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו חושבים שזאת הפרה בוטה של הזכויות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ומי שרוצה להיאבק בקורונה, שיצא וילמד מכמה מדינות בעולם שהשתלטו על המגפה בלי פיקוח אלקטרוני, בלי סגר שחונק את האנשים ומדרדר את הכלכלה, והם מצליחים מאוד.

עאידה תומא סלימאן: איסלנד אחת מהן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, בבקשה, חמש דקות.

ע'דיר כמאל מריח: גברתי יושבת-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, להלן כללי האתיקה לחברי הכנסת: חבר הכנסת "יקיים את החובה המוטלת עליו, כנאמן הציבור, לייצג את ציבור בוחריו באופן שישרת את כבוד האדם, קידום החברה וטובת המדינה; יקפיד לקיים את דיני המדינה, ויפעל לקדם את עיקרון שלטון החוק – – – ימלא את שליחותו בכנסת באחריות, במסירות, ביושר ובהגינות, מתוך מחויבות למעמדו כמנהיג בחברה, וישאף לשמש דוגמה אישית להתנהגות ראויה; יימנע מאפשרות של ניגוד עניינים, ובכל מקרה של ניגוד בין טובת הכלל לבין עניין אישי יעדיף את טובת הכלל".

ע'דיר כמאל מריח: אלו הם ערכי היסוד של כללי האתיקה שגיבשה ועדה מיוחדת בראשות השופט יצחק זמיר בשנת 2006, ועדה שהוקמה בעקבות פרשת ההצבעות הכפולות.

ע'דיר כמאל מריח: ערכים אלו אומנם נדונו בוועדת הכנסת אבל מאז גם התפוגגו ולא קודמו.

ע'דיר כמאל מריח: לפני שבועיים פגשתי כאן בכנסת את חתן פרס ישראל, איש רוח מרכזי וחשוב בהוויה של החברה הישראלית, פרופ' אסא כשר, שהיה חבר באותה ועדה להכנת כללי אתיקה של חברי כנסת.

ע'דיר כמאל מריח: דנו בנושא חשוב זה מתוך הבנה שהרעיון ההגיוני לכך היה שכנבחרי ציבור, שנמצאים כאן כי מישהו החליט להצביע לנו, לתת בו אמון, אנחנו צריכים לייצג בכבוד ובנאמנות את האינטרס של הכלל ולשמש דוגמה אישית.

ע'דיר כמאל מריח: אלו הם באמת ערכים בסיסיים וחשובים לחברי בית הנבחרים של המדינה.

ע'דיר כמאל מריח: כיום אנחנו נמצאים בתקופת משבר בריאותי וכלכלי חמור ביותר.

ע'דיר כמאל מריח: קרוב למיליון מובטלים ומאות עסקים שקורסים.

ע'דיר כמאל מריח: עיני האזרחים מופנות לעבר הבית הזה, אל עבר חברי הכנסת והממשלה, כדי שנדאג להם, לכבודם, לרווחתם, לפרנסתם, כפי שמצופה מאיתנו.

ע'דיר כמאל מריח: אבל לצערי, עבור חלק מנבחרי הציבור המכהנים בכנסת ובממשלת ישראל העכשווית ערכים אלו פשוט לא קיימים בלקסיקון.

ע'דיר כמאל מריח: מזמן הם רמסו אותם.

ע'דיר כמאל מריח: חלקם קמים בבוקר, נכנסים לרכב שלהם ומגיעים למשכן הזה על מנת לשרת אדם אחד, על מנת להילחם בכל כוחם ולגזול, כמו שעשו בשבוע שעבר – שלוש שעות דיון בוועדת הכספים, בשיא משבר הקורונה, בשביל להשיג פטור ממס עבור מולטי-מיליונר, הלוא הוא ראש הממשלה, שהם טוענים שאינו גומר את החודש.

ע'דיר כמאל מריח: בחישוב פשוט, הם דורשים להעביר לכבודו שקל על כל מובטל.

ע'דיר כמאל מריח: פשוט בושה וחרפה.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול, בזמן שלרבים מאזרחי המדינה זה היה עוד יום שבו פשוט ניסו להבין מה יעלה בגורלם, חיכו נואשים להבין, אפילו לעכל, כיצד הממשלה הזאת תסייע ותתמוך בהם, הקדיש ראש הממשלה את יומו לפעילות האהובה עליו: להסית נגד היועץ המשפטי לממשלה.

ע'דיר כמאל מריח: למה, כי הוא לא אפשר לו לקבל עוד מתנות.

ע'דיר כמאל מריח: בשווי כמה?

ע'דיר כמאל מריח: בשווי 10 מיליון ש"ח.

ע'דיר כמאל מריח: איפה האתיקה ואיפה אתם, איפה המוסר ואיפה אתם, איפה המנהיגות והאחריות ואיפה אתם.

ע'דיר כמאל מריח: חברים, לא בשביל זה באתם לפוליטיקה, לא בשביל זה בחרו בכם.

ע'דיר כמאל מריח: תתביישו לכם.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ווליד טאהא, חמש דקות, בבקשה.

וליד טאהא: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להתחיל את הנאום שלי בכמה משפטים בערבית לטובת קבוצת בני סח'נין, שחזרה למקום הטבעי שלה, לליגת העל.

וליד טאהא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: קבוצת איחוד בני סח'נין היא קבוצה ראויה ויש לה מקום טבעי בליגת העל.

וליד טאהא: היא הייתה גדולה בין גדולות ושבה להיות גדולה בין גדולות.

וליד טאהא: אני שולח את אהבתי לשחקנים ולבני עמנו בעיר סח'נין.

וליד טאהא: כל תושב ערבי בכל יישוב ערבי מרגיש שהקבוצה הזאת היא הקבוצה שלו, אפילו אם הוא מיישוב שיש בו קבוצה שמתחרה באותה ליגה, כמו קבוצת כפר קאסם וקבוצת אום אל-פחם, שהן קבוצות ערביות ראויות מאוד, אבל כולם שמחו מאוד בכפר קאסם ובאום אל-פחם שקבוצת סח'נין חזרה להיות בליגת העל.

וליד טאהא: כל הכבוד להם.

וליד טאהא: ) הנקודה השנייה – אעבור לעברית – ברכות לכל התלמידים והתלמידות ולכל צוותי החינוך שסיימו שנת לימודים.

וליד טאהא: אני לא יודע, אורלי, אם להגיד "שנת לימודים".

וליד טאהא: סיימנו כמה חודשים – – –

אורלי פרומן: לא שנה ולא קיץ.

וליד טאהא: כן, כמה חודשים של סיוט בלימודים בשל משבר הקורונה.

וליד טאהא: וגם אותם גם צריך לברך, הם עשו עבודה קשה.

וליד טאהא: צוותי המורות והמורים עבדו תחת תנאים לא רגילים וקיימו את העבודה שלהם מרחוק, באמצעות למידה מרחוק, שזאת הייתה התנסות מאוד מאוד קשה, בעיקר עבור אימא מורה שיש לה כמה ילדים בבית שצריכים ללמוד מרחוק, ואז היא צריכה לדאוג שהילדים יעשו את זה מול המורות מהבית וגם היא תעשה את זה מול התלמידים שלה מרחוק.

וליד טאהא: ועל כן מגיעות לכולם הרבה מאוד ברכות.

וליד טאהא: ברכה חמה לכל הסטודנטים והסטודנטיות, אורלי, דיברנו עליהם לא מעט בימים האחרונים.

וליד טאהא: לקראת סיום שנת הלימודים אנחנו מקווים מאוד שאכן כל הסטודנטיות והסטודנטים יצליחו, בעזרת התארגנות המוסדות להשכלה הגבוהה, לסיים גם הם את הלימודים שלהם כהלכה ויצאו לחיים המקצועיים שלהם, שהשקיעו המון כדי להגיע אליהם.

וליד טאהא: מעניין מאוד שהטיפול בסוגיית הקורונה צריך לכלול מאפיינים של הפחדה ולהכניס מושגים של שב"כ ומעקב וכל מיני מושגים שמתאימים לעולם שאינו עולם אזרחי גרידא.

וליד טאהא: האמת היא, מהמקום שלי אני לא יודע להפריד בין תפיסה זו לבין כל מה שמתרחש במדינה בכלל.

וליד טאהא: נהיינו פחות סובלניים לחופש הביטוי, למחאה.

וליד טאהא: גם כאשר מישהו משתמש בזכותו למחות על סוגיה ספציפית הוא משתלח בסקטור אחר באותה מידה.

וליד טאהא: שמענו איזשהו אלוף, עלוב לדעתי, שנתן עצה לשר לביטחון הפנים שבמקום שיתנהג התנהגות מסוימת עם אלוף שנעצר באיזושהי הפגנה, הוא כיוון אותו למתפרעים הבדואים, כך הוא כינה אותם.

וליד טאהא: על כן, זה השיח, זו האווירה, וכל הדברים האלה מוזרים מאוד.

וליד טאהא: בתחילת משבר הקורונה ראש הממשלה יצא אלינו כל ערב כדי להסביר לנו כיצד לשמור על ריחוק וכיצד להשתמש בטישו, וסיים כל פעם את המופע שלו בקריאה לממשלת אחדות או ממשלת חירום או כל שם שהוא רצה בו.

וליד טאהא: אבל, למרבה הפלא, כשהמטרה הזו הושגה, ולמרות שהקורונה עדיין כאן וחוזרת להתפרץ מחדש, מעניין מאוד שהאיש נעלם.

וליד טאהא: כי המטרה הושגה, הממשלה קמה ואפשר לנהל את הקורונה בלי המופעים היום-יומיים מול המסכים.

וליד טאהא: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת ווליד טאהא.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת רם בן ברק, בבקשה.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

רם בן ברק: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, תראו איזה שבוע משוגע היה לנו.

רם בן ברק: תראו איך ראש ממשלה אחד מצליח לטרלל מדינה שלמה רק כי הוא כנראה לא מצליח לשלוט ולא מצליח להסב את תשומת הלב מהעובדה שמדובר בראש ממשלה שמואשם בעבירות פליליות חמורות.

רם בן ברק: ראש ממשלה שהלך להסכם קואליציוני מפוקפק עם מפלגה שהתפשטה מכל ערכיה, מפלגה שחשבה שאולי היא עושה דבר טוב אבל כבר היום ברור לה שהיא כלי משחק בידיו של המושחת מבלפור.

רם בן ברק: רק בשבוע האחרון גוררים אותנו שוב לדבר על איך מערבים את שירות הביטחון הכללי במעקב אחרי אזרחים ישראלים רק כי הם לא מסוגלים לנהל את המערכה כנגד הקורונה.

רם בן ברק: ראש ממשלה שהתרברב שכל מנהיגי העולם מדברים איתו בזום לקבל עצות ולא שם לב שאפילו ביוון, שמונה 10 מיליון תושבים, יש 10 מונשמים ומספר נדבקים חד-ספרתי ביום.

רם בן ברק: אז אולי, אדוני ראש הממשלה, תצלצל לראש ממשלת יוון ותשאל אותו איך הוא עשה את זה?

רם בן ברק: ואז הוא יגיד לך שהוא מינה מנהל אירוע והקים לידו צוות מומחים אמיתיים, אנשים שזה כל עיסוקם, ניהול משברים ועצירת מגפות.

רם בן ברק: עוד הוא יגיד לך, הממשלה כולה, ללא שיקולים פוליטיים, מקיימת את מה שהצוות המקצועי אומר.

רם בן ברק: בדיוק הפוך ממה שקורה אצלנו.

רם בן ברק: מילא אם זה היה הסבב הראשון, אדוני ראש הממשלה, אבל מדובר בסבב השני, והיינו מצפים שתסיקו מסקנות, שתפיקו לקחים, שתנצלו את הזמן אחרי הסגר לבצע תוכנית סדורה ומגובשת על ידי מנהל אירוע שהתכונן לגל השני, שאנחנו כרגע בעיצומו.

רם בן ברק: אבל לא, אדוני ראש הממשלה, אתה עסוק במשפטים שלך ובמחשבה איך תסיט את דעת הקהל מהעבירות הפליליות שלך לדברים אחרים, והכול כשר בעיניך.

רם בן ברק: החל בלייצר ויכוח על שימוש באמצעי שב"כ מסווג למעקב אחרי אזרחים, דרך השמצות בוטות והסתה פרועה נגד עובד ציבור בכיר, היועץ המשפטי, דרך שליחת שוטרים לעצור מפגין לגיטימי על המדרכה בטענה שהוא הפריע לסדר הציבורי.

רם בן ברק: גולת הכותרת – כן, גולת הכותרת – כמובן, דיבורי הסיפוח.

רם בן ברק: איך אתה מעז, אדוני ראש הממשלה, לשחק ככה בכלכלה, בבריאות ובביטחון?

רם בן ברק: סיפוח חד-צדדי, ללא שום עבודת מטה, ללא חשיפת צה"ל והשב"כ לתוכנית הסודית שלך – צריך להגיד שהיא כל כך סודית שאף אחד לא מכיר אותה.

רם בן ברק: אני רוצה להזכיר לך, אדוני ראש הממשלה, שצה"ל נועד להיות צבא ההגנה, שאמור להקדיש את כל זמנו ומרצו להתכונן לאירוע ביטחוני, חס וחלילה אם יקרה, בצפון או בדרום.

רם בן ברק: הקלות שבה אתה מרשה לעצמך לייצר מצב שבו הצבא ימצא את עצמו במשימות שיטור ביהודה ובשומרון במקום להתכונן לייעודו היא לא פחות מהפקרות.

רם בן ברק: אבל זה לא מפתיע אותי כשמדובר בראש ממשלה שמחפש כל דרך להימלט מאימת הדין וגורר מדינה שלמה למערבולת של חוסר תפקוד וחוסר משילות ושל פגיעה והסתה על ידו ועל ידי השופרות שלו בפוליטיקה ובאמצעי התקשורת נגד כל גורם של אכיפת חוק – המשטרה, הפרקליטות, היועמ"ש ובסוף אלה יהיו גם השופטים.

רם בן ברק: אני קורא לחבריי בכחול לבן: היום אתם כבר מבינים שאתם עלה תאנה בתיאטרון הבובות של ביבי נתניהו; אני חייב להוסיף, שחקנים זוטרים בתיאטרון.

רם בן ברק: נתניהו לא מתכוון לתת לשום דבר להפריע לו בתוכניתו, שהיא בסופו של דבר לפרק את הממשלה בזמן שיתאים לו, להטיל את האשמה במצב הכלכלי על שר האוצר שלו – כבר שמעתי את ברדוגו מכין את הקרקע לזה – להטיל את אשמת הבחירות על כחול לבן, ובסוף לעשות את מה שהוא כל כך רוצה: ללכת לבחירות בזמן ובמקום שיהיה לו נוח.

רם בן ברק: ולצערי, במודע או שלא במודע, בתמימות או שלא בתמימות, בנאיביות או שלא בנאיביות, אתם משתפים פעולה עם הנאשם מבלפור.

רם בן ברק: לממשלה בראשותו של בנימין נתניהו אין זכות מוסרית-ערכית להישאר אפילו יום אחד בשלטון.

רם בן ברק: השר אמסלם אמר באחד מהראיונות ברדיו שהמוסד, השב"כ וצה"ל הם בתי חרושת לשמאלנים.

רם בן ברק: אז אני רוצה להגיד לשר אמסלם: השב"כ, המוסד וצה"ל הם מקומות שבהם אתה מבין שיש מגבלות לכוח; מקומות שבהם אתה מבין שהפעלת כוח היא כלי להניע יוזמות מדיניות, מקומות שבהם אתה מבין שחוסן לאומי הוא לא רק מטוסים והבאת הארכיון האיראני, חוסן לאומי הוא בעיקר ולפני הכול חוסן מוסרי, היכולת שלך לנהל מדינה ולייצר שלטון שהוא ערכי, מוסרי, שלטון שרואה את המיעוט ודואג לחלש, שלטון ששואף לשלום, כי בסופו של דבר הסכמי שלום הם הערובה הטובה ביותר לביטחון.

רם בן ברק: תארו לכם שהיינו שומעים בקול הקיצונים כשסאדאת הגיע לארץ ולא היינו חותמים על הסכם שלום עם מצרים; תארו לכם שלא היינו חותמים חוזה שלום עם ירדן, האם אתם יכולים לדמיין מציאות כזאת?

רם בן ברק: ועכשיו תפליגו בדמיונכם ותתארו לכם שמה שהיה אפשר לעשות עם מצרים וירדן אפשר וצריך לעשות עם הפלסטינים מבלי לפגוע בביטחון שלנו כישראלים.

רם בן ברק: צריך להיפרד מהפלסטינים ולהגיע איתם להסכם בהסכמה שלהם, של השכנים שלנו והקהילה הבין-לאומית.

רם בן ברק: ובסוף, לעניין הדיון שלנו בהצעת חוק הסמכת השב"כ, אני קורא לראש הממשלה ולקבינט: תתעשתו.

רם בן ברק: תעבירו את סמכויות ניהול המשבר למשרד הביטחון, תקימו צוות מומחים ותתנהלו ללא שיקולים פוליטיים ופופוליסטיים.

רם בן ברק: אני בטוח שאפשר להתגבר על המגפה הזאת ללא צורך בשימוש באמצעים מסווגים של שירות ביטחון כללי, שטוב יהיה שימשיך לשמור עלינו מפני אויבינו.

רם בן ברק: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת רם בן ברק.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

אורנה ברביבאי: עשר דקות.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מה שעומד לפנינו אין לו דבר וחצי דבר עם דאגה לבריאות.

עופר כסיף: לא הקורונה עומדת פה בכלל על הפרק.

עופר כסיף: העבריין מבלפור עושה הכול כדי שתהיה לכאורה סיבה לצמצום החירויות של כולנו.

עופר כסיף: בעצם יש פה ניצול ציני של הקורונה כמה שמכונה – וכבר הזכרתי את זה בעבר – דוקטרינת ההלם.

עופר כסיף: דוקטרינת ההלם זה מושג שטבעה אותו הסופרת נעמי קליין והיא טוענת בספר עב כרס, וגם נותנת דוגמאות איך משתמשים באסונות – אסונות מעשה אדם ומעשה הטבע – כדי לפגוע במרכיבים של הדמוקרטיה או במרכיבים של מדינת הרווחה.

עופר כסיף: איכוני השב"כ שאנחנו מדברים עליהם פה באים במקום עיבוי של עובדי המחקר האפידמיולוגי, של המעבדות ושל הבדיקות.

עופר כסיף: לפני שבועיים, בראיון עם אסתר אדמון, יושבת-ראש הסתדרות המיקרוביולוגים, הביוכימאים ועובדי המעבדות, היא אמרה כך: "מאז קום המדינה לא ראינו מחדל מתמשך כזה והיעדר קשר למציאות.

עופר כסיף: הפקרת המעבדות, המחשבה שאנחנו עבדים שמסוגלים לעמוד בכל משימה בלי סיוע ובלי גב, היא איבוד שליטה טוטלי של מערכת הבריאות – – – ללא תגבור בכוח האדם אנחנו פשוט נקרוס וכך גם מערך בדיקות הקורונה בישראל על כל המשתמע מכך".

עופר כסיף: מה שמזהירים גברת אדמון, וגם אני וחבריי, זה מפני תנאי העסקה גרועים של העובדים – המיקרוביולוגים, הביוכימאים ואלה שאמורים לעבוד בבדיקות – בכל מה שקשור במערך הבדיקות במעבדות וכן הלאה.

עופר כסיף: יש תנאי העסקה גרועים, שכר רעב; אין אפשרות לגייס צעירים וזה מעלה את העומס; יש בדיקות ששוכבות במרתפים שלושה חודשים; אין כוח אדם, אין מכשירים.

עופר כסיף: במקום לעצור את הקטסטרופה ולהציל את המעבדות מקריסה, מה עושים במקום זה?

עופר כסיף: מפריטים.

עופר כסיף: מפריטים את מערך הבדיקות.

עופר כסיף: וכאשר ההפרטה נכשלת, כצפוי, והמערך המופרט לא נותן את המענה, אז עוברים לאיכוני שב"כ.

עופר כסיף: הפרטה ומעקב, הפקרה והשגחה, הם שני צדדים של אותו מטבע, כפי שמראה ספר מצוין שערכו חבריי ושותפיי לשעבר במכללת ספיר, ארז צפדיה וחנה כץ, ספר בשם "מדינה מפקירה – מדינה משגיחה".

עופר כסיף: הם מראים בספר הזה – שנכתב לפני מספר שנים, לפני הקורונה – איך המדינה על פי המודל הניאו-ליבראלי מפריטה ומפקירה את אזרחיה אבל ככל שהיא מפקירה כך היא צריכה גם להשגיח יותר.

עופר כסיף: הפקרה והשגחה – יש ביניהן קשר, הן בלתי ניתנות להפרדה, כלומר, לא ניתן לקיים הפקרה, שהיא הכרחית על פי תפיסת העולם הניאו-ליברלית – ושאחד מהביטויים שלה הוא הפרטה – לא ניתן לקיים הפקרה מבלי לקיים במקביל השגחה על מי שחש נפגע מההפקרה.

עופר כסיף: ומי שאמון על קיומה של ההשגחה וגם אחראי להפקרה הם מוסדות המדינה.

עופר כסיף: איפה אנחנו רואים הפקרה, בין השאר?

עופר כסיף: אנחנו רואים יום-יום, שעה-שעה, הפקרה של עצמאים.

עופר כסיף: הצביעו פה – ראש הממשלה וראש הממשלה המשובט הגיעו לפה במיוחד כדי להצביע ולהפיל הצעה לדמי אבטלה לעצמאים.

עופר כסיף: עסקים קטנים, שכירים קשי יום, סטודנטים, האזרחים הערבים, נשים – בכלל, האוכלוסיות המוחלשות ביותר – מופקרים כולם על ידי ממשלת הזדון הזאת.

עופר כסיף: וההפרטה, כאמור, היא חלק מאוד יסודי מההפקרה.

עופר כסיף: ובתחום הבריאות אנחנו רואים את זה – במשך שנים הפקירו ממשלות הימין הניאו-ליברלי את מערכת הבריאות.

עופר כסיף: כך, כשהתחילה הקורונה לא היה מיגון לצוותים, לא היו מספיק מכשירי הנשמה, לא הייתה אפשרות להתמודד.

עופר כסיף: דרך אגב, צריך לזכור שלכן היה הסגר.

עופר כסיף: הסגר לא היה כדי להציל בני אדם, להציל חיים, לדאוג לבריאות פר סה; הסגר היה משום שהמפקיר הראשי ידע שאין לבתי החולים המופקרים יכולת להתמודד.

עופר כסיף: בשיא משבר הקורונה משרד הבריאות ביצע מספר מביך של בדיקות קורונה ביום.

עופר כסיף: שימו לב, בתגובה, מה עשה בנט כשר ביטחון: הוא דחף באגרסיביות שייתנו לחברה פרטית, MyHeritage, לבצע בדיקות קורונה.

עופר כסיף: זו חברה שלא הייתה לה בכלל באותו זמן מעבדה מתאימה, שלא לדבר על בדיקה מתוקפת לקורונה.

עופר כסיף: לא היה לחברה הזאת ניסיון בכלל בבדיקות מעבדה, אבל באורח פלא, החברה קיבלה את האישור, ועכשיו היא מקיימת בדיקות במעבדה שהוקמה בשבועות ספורים.

עופר כסיף: באופן חשוד המדינה נתנה אישורים ותקציבי עתק לחברה פרטית במקום לאייש את המעבדות הקיימות, שיכולות בהחלט לעמוד בעומס, אם הן יקבלו את מה שמגיע להם.

עופר כסיף: עכשיו, שימו לב לתהליך.

עופר כסיף: קודם המדינה מפקירה את המעבדות הציבוריות, לא מאפשרת להן לפעול בשיא הכוח; אחר כך, כאילו כפתרון, מעבירים כספים לחברה פרטית ללא ניסיון, ללא כוח אדם וללא הידע המתאים כדי לבצע בדיקות.

עופר כסיף: מה קורה כשכל זה נכשל, כצפוי?

עופר כסיף: כאן עוברים להשגחה, כפי שאמרתי קודם.

עופר כסיף: ההפקרה בהכרח מובילה להשגחה.

עופר כסיף: איכוני השב"כ לא ניתנים לניתוק מההפקרה של האזרחים, של מערכת הבריאות ושל המעבדות, וההפרטה שבנט נלחם עליה – יכול להיות שגם מסיבות מאוד מאוד חשודות, אישיות.

עופר כסיף: איפה ההשגחה?

עופר כסיף: אנחנו רואים שנוסף על הפקרת מערכת הבריאות שהזכרתי והייבוש של מערכת הבריאות והבדיקות שתוקפן מוטל בספק, אז עכשיו ממהרים להפחיד אותנו, כי אם אין גורמים שיכולים באמת לטפל במחלה אז מפחידים אותנו שצריכים לערב את השב"כ כדי לשמור על הבריאות שלנו.

עופר כסיף: אבל שימו לב מה אנחנו למדים לגבי איכוני השב"כ.

עופר כסיף: בדיווח מספר 6 מ-10 במאי בוועדת החוץ והביטחון הזכירו תקלות חמורות שנובעות מאיכון טלפונים שגוי, כזה שמכניס בכפייה אנשים לבידוד בטעות.

עופר כסיף: תקלות אלה פוגעות בציבור ובאמון הציבור, משהו שהוא קריטי לשם הצלחה במניעת התפשטות המחלה.

עופר כסיף: כלומר, האיכון כבר הוכר בוועדת החוץ והביטחון, לפני קרוב לחודשיים הזכירו ודיברו על זה שהאיכונים האלה לא נותנים פתרון, ולהפך, הם מלאי תקלות.

עופר כסיף: בספרות המקצועית וגם מסקירת דוגמאות מרחבי העולם ניתן לראות כי קיימות שיטות טכנולוגיות אחרות, שמביאות לאחוזי הצלחה גבוהים של שיתוף פעולה מצד הציבור והכלה של ההתפרצות.

עופר כסיף: ההצעה של הר"י, ההסתדרות הרפואית – בשני מכתבים שהזכרתי אותם, גם ליועץ המשפטי לממשלה וגם ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ההסתדרות הרפואית אומרת שזה לא יעיל: צריך להקים ועדת ביקורת ציבורית שמרכזת נציגי ציבור ומומחים מתחומים שונים, כגון בריאות הציבור, משפט, אתיקה, אפידמיולוגיה.

עופר כסיף: הוועדה היא זו שצריכה, לפי הר"י, לנטר ולפקח על החלטות הממשלה בנוגע לאיתור מגעים של חולי קורונה, לא השב"כ.

עופר כסיף: והממשלה בשלה.

עופר כסיף: למה הממשלה בשלה?

עופר כסיף: כי יש פה רצון בכינונו של משטר אוטוריטרי תחת שלטון יחיד של רודן גזען ומושחת, כשלצידו שיבוט משנה חיוור.

עופר כסיף: נתניהו מעוניין בשליטה מלאה זה שנים, עוד לפני שהחל המשפט שלו.

עופר כסיף: הוא נמנע מלאייש את המשרדים החשובים בזמנו – חוץ ותקשורת.

עופר כסיף: הוא החזיק בהם עד שבית המשפט קבע אחרת; הוא שולט ביומון, שמשמש לו כשופר; הוא לא מתראיין לאמצעי התקשורת הישראליים; הוא העיף את מי שהוא חשש שמסכן את מעמדו כשליט יחיד, בליכוד עצמו, ואת האנשים הרציניים שהיו פעם בליכוד הוא החליף במלחכי פנכה אופורטוניסטים, ואייש במשרות רמות מריונטות ולא יותר מזה.

עופר כסיף: זה גם ביטוי של זליגת הכיבוש לתוך ישראל הריבונית, מה שמתקיים למעלה מ-50 שנה שם – מעקבים, הגבלות, סנקציות שרירותיות – עכשיו מעתיקים את זה לתוך ישראל והסיפוח רק יחמיר את זה.

עופר כסיף: אני רוצה לצטט בזמן הקצר, אם תיתני לי בבקשה עוד כמה שניות, שיר שכתב עמוס לוין, הידוע בשם העט אריה דקר, ב-1975.

עופר כסיף: השיר נקרא: "לא על כנפי נשרים", והוא אומר כך: "לא על כנפי נשרים / הוא בא, אם הוא בא, / ולא שאגת אריות / היא בשורת כניסתו.

עופר כסיף: // בסתר זוחל הוא כרמש, / מגיח לפתע בשעת תרדמה / מחשכת הפינות הזנוחות, / הנגד אדם – הפשיזם".

עופר כסיף: הליכוד של נתניהו הוא הרמש הפשיסטי המגיח, "הנגד אדם".

עופר כסיף: כחול לבן היא התרדמה המאפשרת לרמש הזה להשתולל.

עופר כסיף: הפינות הזנוחות הן האזרחים הסובלים מההפקרה הנפשעת, שלה אחראים כל מרכיבי הממשלה, שעכשיו יהיו תחת השגחה מעוגנת בחוק של משטרת חרש חשוכה.

עופר כסיף: ואני מסיים במשפט אחרון, תזכרו את התאריך הזה, 1 ביולי 2020, כי זה אמור להיות היום שבו החל במדינת ישראל מיסודו החוקתי של משטר פשיסטי דיקטטורי מובהק.

עופר כסיף: תזכרו את זה.

עופר כסיף: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת עופר כסיף.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בבקשה, עשר דקות.

יואב סגלוביץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, השר גלעד ארדן, אני מזכיר את השר גלעד ארדן, כי גם בפעם הקודמת שדיברתי על מסיבת סיום הקורונה הוא היה כאן.

יואב סגלוביץ': גם למסיבה ההיא הוא לא הוזמן, והיום אני רואה שהוא יושב כאן במליאה במסיבה חדשה.

יואב סגלוביץ': אז במסיבה הקודמת – דיברתי על מסיבת סיום הקורונה שנעשתה ברוב הדר, למרות שהשר ארדן לא הוזמן.

יואב סגלוביץ': הוא בסך הכול היה אחראי על המשטרה, על העבודה הטובה שהם עשו, אבל הוא לא הוזמן.

יואב סגלוביץ': אבל אני שמח שהוא כאן.

יואב סגלוביץ': במסיבה הקודמת סיפר ראש הממשלה שניצחנו.

יואב סגלוביץ': ניצחנו.

יואב סגלוביץ': היום הוא איננו.

יואב סגלוביץ': איננו.

יואב סגלוביץ': הוא עסוק בדברים אחרים, הוא עסוק בהשתלחות ביועץ המשפטי לממשלה – לא, לא הוא; הוא התחיל לדבר על מקורביו, רק לאחר מכן הוא דיבר בקולו, בפייסבוקו, בטוויטרו.

יואב סגלוביץ': זה ראש הממשלה, זה המנהיג שלנו.

יואב סגלוביץ': והמנהיג שלנו, של מדינת ישראל, הביא חוקים.

יואב סגלוביץ': והוא הביא חוקים במחשכים.

יואב סגלוביץ': מדוע במחשכים?

יואב סגלוביץ': כי החוק הזה שאנחנו הולכים להצביע עליו היום בלילה, לא היה אמור להיות היום.

יואב סגלוביץ': היה סיכום שיהיה דיון עמוק בוועדת החוץ והביטחון והוא יובא ביום שני, אבל אתמול היה מחטף.

יואב סגלוביץ': למה?

יואב סגלוביץ': כי ראש הממשלה – היה נורא חשוב לו, כי הוא נאבק בנגיף ומסיבת הקורונה הסתיימה.

יואב סגלוביץ': זה לא החוק היחיד שהוא יביא בלילה, יש עוד אחד – אולי יגיע, אולי לא, חוק שדן בעובדה שאנחנו נשית על הציבור עכשיו קנס של 500 שקל במקום 200 על אי-עטיית מסכה, 500 שקל עכשיו, בלי בושה.

יואב סגלוביץ': בעצם זה כסף קטן, מה זה לעומת 10 מיליון שקל שהוא רוצה מוועדת ההיתרים?

יואב סגלוביץ': אז מה זה 500 שקל בשביל בנימין נתניהו?

יואב סגלוביץ': מה זה בשבילו אל מול הנתינים?

יואב סגלוביץ': אז הוא יביא אותו היום בלילה במחשכים.

יואב סגלוביץ': וגם מי שיוסמך לתת את הדוחות זה כבר לא רק משטרת ישראל, זה פקחים עירוניים.

יואב סגלוביץ': בפעם הראשונה פקח עירוני יוכל לגשת לאזרח ולהגיד לו על אי-עטיית מסכה.

יואב סגלוביץ': ולהגיד לכם את הדבר המדהים ביותר מכול – לאיפה יגיע הכסף?

יואב סגלוביץ': לרשויות המקומיות.

יואב סגלוביץ': רק קדוש לא יגיד לפקחים להביא דוחות לגירעונות של הרשויות המקומיות, שלא מכסות – ולא מכוסות על ידי הממשלה הרעה הזאת.

יואב סגלוביץ': אבל זה המצב, ואנחנו עומדים כאן היום ומביאים את השב"כ.

יואב סגלוביץ': ומי שקצת מבין, ואני מעט מבין, מתחו את חוק השב"כ לקצה.

יואב סגלוביץ': מדוע אני אומר שמתחו אותו לקצה?

יואב סגלוביץ': כי ראש שירות הביטחון הכללי לא רוצה להיות בפינה הזאת שמותחים אותו אליה, כי הוא יודע שיש אלטרנטיבה.

יואב סגלוביץ': אבל הוא עובד מדינה, כמו שאני הייתי פעם.

יואב סגלוביץ': הוא רואה עוולה מול העיניים אבל הוא בתוך מערכת.

יואב סגלוביץ': הוא אומר את דעתו, שמודלפת מישיבת ממשלה.

יואב סגלוביץ': הוא אומר את דעתו, אבל אף אחד לא שומע, גם לא יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון צביקה האוזר.

יואב סגלוביץ': הוא לא שומע, הוא לא מקשיב – ראש הממשלה פקד.

יואב סגלוביץ': אבל לכנסת יש מעמד, היא לא הכנסת של הממשלה, היא הכנסת של האזרחים.

יואב סגלוביץ': אבל את זה גם צביקה האוזר לא יודע, הוא קיבל טלפון כנראה מראש הממשלה, ואז דחוף דחוף עשו דיון אתמול ויצביעו עליו היום, והמשמעות של העניין הזה היא בעיקר לגבי הזכויות האזרחיות של כולנו.

יואב סגלוביץ': עכשיו זה לא מספיק חשוב, ולכן השולחן הזה ריק ואין פה אף אחד, ואין פה שר אחד שיקשיב ויגיב, אין פה.

אורנה ברביבאי: יש פה שרה.

יואב סגלוביץ': סליחה, פשוט אני רגיל ששרים יושבים פה, ועוד לא סידרו את השולחן, אז אתם מפוזרים במקומות אחרים.

יואב סגלוביץ': סליחה.

עופר כסיף: – – –

יואב סגלוביץ': בכל מקרה, החוק הזה הוא חוק גרוע.

אורית פרקש הכהן: – – –

יואב סגלוביץ': הוא חוק גרוע, כי הוא לא משיג קודם כול את מטרתו.

יואב סגלוביץ': וצריך להבין, אני עכשיו מצטט לכם לא את מה שאני אומר מהגיגי ליבי, אלא את מה שאומר איגוד רופאי הציבור, שגישה כוחנית, לא מידתית ולא שוויונית תפגע באמון הציבור.

יואב סגלוביץ': נכון, זה נשמע כאילו פוליטיקאי אמר – ממש לא, אלה רופאי הציבור.

יואב סגלוביץ': הם מבינים שעל מנת להיאבק במגפות צריך את הציבור.

יואב סגלוביץ': הממשלה הזאת מרחיקה אותו כל פעם מחדש.

יואב סגלוביץ': ושימוש בכוח אפשרי, אבל לא בגלל שיש לך היכולת אתה משתמש בו.

יואב סגלוביץ': אתה צריך לראות אם השימוש בכוח הזה, במקרה הזה שימוש בכוח של השב"כ, אם הוא נכון.

יואב סגלוביץ': והוא פשוט לא נכון מקצועית.

יואב סגלוביץ': אבל זה לא דיון מקצועי, כי זה דיון פוליטי.

יואב סגלוביץ': לא בגלל שאנחנו בכנסת – בגלל שהפעילו פוליטיקה ומניפולציה פוליטית על שירות הביטחון הכללי.

יואב סגלוביץ': לא היה דבר כזה מעולם, אבל גם לא היה ראש ממשלה שיש לו כתב אישום על שוחד, מרמה והפרת אמונים, אז מה אנחנו מתפלאים שהוא עושה מניפולציות?

יואב סגלוביץ': הרי הוא גרר את הממשלה שלו כמו חבורת כבשים, ואף אחד מהם לא פועה.

יואב סגלוביץ': אף אחד לא פועה.

יואב סגלוביץ': אז אני אקריא, בשביל התזכורת לאזרחים שכן אכפת להם, מה אומר סעיף 7(א) לחוק השב"כ.

יואב סגלוביץ': הוא אומר: "השירות מופקד על שמירת ביטחון המדינה, סדרי המשטר הדמוקרטי ומוסדותיו, מפני איומי טרור, חבלה, חתרנות, ריגול וחשיפת סודות מדינה".

יואב סגלוביץ': הוא ממשיך ואומר: "יפעל השירות לשמירה ולקידום של אינטרסים ממלכתיים חיוניים אחרים לביטחון הלאומי של המדינה, והכול כפי שתקבע הממשלה בכפוף לכל דין".

יואב סגלוביץ': לא כתוב שחובה להשתמש בשב"כ, הוא אומר שיש אפשרות להשתמש בשב"כ, אבל אם יש אפשרות אחרת, אלטרנטיבה טובה יותר, לא נשתמש בה?

יואב סגלוביץ': לא, לא הממשלה הזאת.

יואב סגלוביץ': היא עושה את מה שקל.

יואב סגלוביץ': היא לא תוסיף 1,000 סטודנטים לעבוד עם הרופאים המחוזיים לעשות חקירות אפידמיולוגיות.

יואב סגלוביץ': היא תעשה משהו אחר, היא תשתמש בשירות הביטחון הכללי, שמשתמש באמצעים שלו, שאינם חשופים לציבור ואינם שקופים.

יואב סגלוביץ': וכשאתה לא מייצר שקיפות אין אמון.

יואב סגלוביץ': אין אמון.

יואב סגלוביץ': ומזה דואג ראש השב"כ.

יואב סגלוביץ': הוא חי על האמון של כולנו שהחוק שמאפשר לו לעשות דברים קיצוניים נועד לתכלית ראויה.

יואב סגלוביץ': והשימוש שפה הממשלה רוצה להשתמש הוא איננו לתכלית ראויה, כי יש אלטרנטיבה, יש מגן 2.

יואב סגלוביץ': ודרך אגב, זה לא אפקטיבי.

יואב סגלוביץ': הכלי הזה איננו אפקטיבי, הוא לא מדויק.

יואב סגלוביץ': אם יבוא כאן ויגיד צביקה האוזר, שמריץ את החוק המטופש והרע הזה, שהוא יכול לדייק בשני מטר בין אחד לאחד – אני אדבר איתו על זה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם שלא.

אלי אבידר: צביקה יגיד הכול, מה צביקה?

יואב סגלוביץ': צביקה יגיד הכול, זה נכון, אבל לא רק צביקה יגיד הכול, יש פה חבורת אנשים שעושה מה שאומרים לה, זה הסיפור.

יואב סגלוביץ': ואם אין דיוק של שני מטר, ואין דיוק של שני מטר, הכלי הוא לא אפקטיבי.

יואב סגלוביץ': והמשמעות היא גרועה הרבה יותר.

יואב סגלוביץ': זה לא רק המעקב.

יואב סגלוביץ': שימו בצד את הסיפור של המעקב, זה לא המעקב; זה הסיפור שבשל שימוש קלוקל בכלי הרבה מאוד אנשים ייכנסו לבידוד, והמשמעות של זה היא שאתה מוציא את האנשים בכוח צו שיש ענישה בצידו, ל-14 יום, כי צביקה לא בדק.

יואב סגלוביץ': היה פעם כוח צביקה, שנלחם בתעלה, היום יש חוק צביקה.

יואב סגלוביץ': זה חוק רשלני, לא מקצועי, חסר נתונים, לא אפקטיבי.

יואב סגלוביץ': בואו נקרא לו חוק צביקה.

יואב סגלוביץ': לא שכל הצביקה הם רשלנים, אבל חלק מהצביקה הם לא פחדנים.

יואב סגלוביץ': ומה שהביא פה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון זה חוק פחדני, והוא הביא את זה בצורה פחדנית, באמצע הלילה, ועל זה אני כועס.

יואב סגלוביץ': אני כועס בעיקר על שרלטנות, על חוסר מקצועיות, על טיפשות ועל רעות לב.

יואב סגלוביץ': על זה אני כועס, ועל זה צריכים לכעוס אזרחי ישראל.

יואב סגלוביץ': כי אם באמת אתם רואים את רצף החוקים שנחת פה – אני חבר בוועדת החוקה, יושב פה חברי אלי אבידר ביציע, בגלות.

יואב סגלוביץ': הוא יושב שם למעלה, ורצף החוקים שנוחתים על שולחננו כל יום, כל יום, מעיד על דבר אחד: הדרך הבלתי-מקצועית שבה החוקים נכנסים לוועדה היא תמונת מראה לדרך הבלתי-מקצועית שבה מטופל המשבר הזה.

יואב סגלוביץ': אין גוף אחד מקצועי שהממשלה דאגה לא להשתמש בו למאבק בנגיף.

יואב סגלוביץ': השתמשו רק באנשי שלומם, כאילו זה עסק פרטי.

יואב סגלוביץ': כאילו זה עסק פרטי.

יואב סגלוביץ': טוב שכל החברים הנוספים לא נמצאים כיועצים גם לקבינט.

יואב סגלוביץ': אולי מיליקובסקי – תביאו אותו שיהיה יועץ, זה רעיון טוב.

יואב סגלוביץ': בשורה התחתונה של האירוע הזה, זה אירוע רשלני, שמובא על ידי אנשים פחדנים, בלילה, הוא לא מקצועי, הוא לא אפקטיבי.

יואב סגלוביץ': ואני מזכיר לכולם: החדר ריק, המסיבה נגמרה, ראש הממשלה מכבה את האורות והולך לישון.

יואב סגלוביץ': וכשהוא הולך לישון והוא רועד בלילה ממה שמפחיד אותו – וכנראה זה לא הקורונה – לא כולנו צריכים לרעוד, גם לא צביקה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושבת-ראש, היום זה 1 ביולי והסיפוח לא קרה.

היבה יזבק: לא כי יש שינוי באג'נדה הפוליטית או האג'נדה המדינית של נתניהו ושל ממשלת נתניהו, אלא בעיקר כי האור הירוק עוד לא הגיע, בגלל הבחירות בארצות הברית.

היבה יזבק: כנראה ההחלטה מתעכבת וכנראה הלחץ מהקהילה האירופית קצת התחיל לחלחל.

היבה יזבק: וזה לא סוד שגם סיבות קואליציוניות פנימיות גם משפיעות.

היבה יזבק: ונשאלת השאלה מתי יגיע הסיפוח, איזו צורה של סיפוח, כמה יספחו, איפה יספחו.

היבה יזבק: אין תשובות ברורות.

היבה יזבק: אבל יש דבר אחד ברור, יש דבר אחד שהוא מאוד בטוח, גם אם מדברים על סיפוח כולל, סיפוח מקיף, וגם אם מדברים על סיפוח זוחל וסיפוח מתגלגל.

היבה יזבק: בואו נקרא לילד בשמו: זו לא החלת ריבונות ישראלית, זו העמקה של הכיבוש, של המצב הקולוניאליסטי, וזה קיבוע של מציאות מדכאת כלפי עם אחר.

היבה יזבק: וכפי שאתם יודעים בטח, האפרטהייד והקולוניאליזם היו צריכים להישאר מאחור, להיכחד.

היבה יזבק: הם שייכים לתקופות אפלות מהעבר שאנחנו אפילו לא רוצים ולא מעוניינים לזכור, ומבוססים בעיקר על אלימות פוליטית ופחות על רצון פוליטי.

היבה יזבק: המדינה הזו רוצה לשים את עצמה באותו מקום עם מדינות נאורות, עם מדינות דמוקרטיות.

היבה יזבק: אך בו זמנית היא מקדמת מדיניות של כיבוש, של אלימות, של מיליטריזם.

היבה יזבק: המדינה הזו מבקשת לבצע עוד פשע מלחמה, לחצות ולעבור על החוק הבין-לאומי ולהתעלם ממנו.

היבה יזבק: לא צריך ליפייף ולא צריך להתייפייף, לפעמים צריך לקרוא לדברים בשם הטבעי והאמיתי שלהם כדי להתמודד איתם וכדי להתעמת איתם.

היבה יזבק: השאלה היא לא רק שאלת הסיפוח, השאלה היא שאלת המשך הכיבוש.

היבה יזבק: ואגב, כדי להתנגד לכיבוש לא צריכים אומץ, צריכים מוסר.

היבה יזבק: מוסר.

היבה יזבק: בשביל להתנגד לדיכוי של עם שלם במשך יותר מ-70 שנה, צריכים מוסר.

היבה יזבק: אבל אני יודעת, וכולנו יודעים, שלאנשים שרוצים לקדם עוד סיפוח ועוד גזלת אדמות אין דבר וחצי דבר עם מוסר.

היבה יזבק: האמת היא שאני מבינה שטראמפ רוצה לכנות את הפשע הנוראי הזה "תהליך השלום".

היבה יזבק: אנחנו יודעים שאין כאן תהליך וגם בטח אין כאן שלום.

היבה יזבק: יש כאן כפייה חד-צדדית של מציאות בלתי אפשרית על עם כבוש ועל עם מדוכא.

היבה יזבק: מה שמעניין את האנשים בתוך הכנסת הזו זה להמשיך לדבר על הדמוקרטיה שנרמסת ועד כמה פוגעים בדמוקרטיה כאן, אך בפועל אין דבר וחצי דבר בין דמוקרטיה לבין כל המהלכים שהממשלה הזו מנסה לקדם, גם בתמיכת גורמים מהאופוזיציה.

היבה יזבק: ואם כבר מדברים על דמוקרטיה, בזמן שנשאר לי בואו נתייחס לחוק הזה שמוצע לפנינו.

היבה יזבק: חוק שפוגע בכל יסוד של דמוקרטיה ובכל יסוד של שמירה על הפרטיות ועל הצניעות של הפרט ובכל אפשרות לשמור קצת על המרחב של החופשיות ושל הפרטיות של האזרחים ושל האוכלוסייה האזרחית כאן.

היבה יזבק: דיברתי קודם והצעתי לפני הקריאה הראשונה, ועוד חברים כאן הציעו, הרבה אמצעים אזרחיים שהממשלה יכולה לעשות בהם שימוש.

היבה יזבק: אבל היא לא רוצה, כי כאן יש מנטליות מיליטריסטית-ביטחוניסטית ששולטת.

היבה יזבק: אין מה לעשות, ככה יודעים להתייחס לאזרחים.

היבה יזבק: עכשיו זה התור של כלל האזרחים שיתייחסו אליהם כאל פושעים.

היבה יזבק: פעם היינו רק אנחנו, הערבים בתוך המדינה, האזרחים הערבים בתוך המדינה; עכשיו זה כולם.

היבה יזבק: כולם פושעים, כולם רוצים לעבור על החוק, צריך לעקוב אחרי כולם.

היבה יזבק: והאמת היא שליבי ליבי – במיוחד כי אני יודעת מה זו באמת רדיפה פוליטית ומה זה באמת להיות במעקב ושאנחנו תחת מעקב מתמשך של השב"כ – ליבי באמת עם האנשים שקורסים תחת, ובצל, וכתוצאה מהמשבר של הקורונה, והממשלה הזו לא נותנת את המינימום של המענה הנדרש.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת היבה יזבק.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

אורנה ברביבאי: עשר דקות, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה לקחת עשר שניות להודות לסדרנים ולסדרניות שדואגים פה לחיטוי ולהיגיינה לפני כל אחד ואחרי כל אחד.

תמר זנדברג: תודה.

אורנה ברביבאי: נכון בהחלט, לגמרי נכון.

תמר זנדברג: ולהתנצל בפני כדור הארץ על המגבונים שאנחנו משתמשים בהם כל כך הרבה, אבל אלה באמת זמנים מיוחדים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, התחלתי עם זמנים מיוחדים ואני אגיד שאנחנו הולכים הלילה, אם החוק הזה יעבור – אני מקווה שלא – למצב מאוד מאוד רגיש ומסוכן ובעייתי.

תמר זנדברג: ישראל, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, עומדת להיות הדמוקרטיה היחידה בעולם שתשמש בשירותי הביון החשאי ותפעיל אותם נגד האזרחים.

תמר זנדברג: צריך להבין את זה: המדינה היחידה בעולם, וכידוע זו לא המדינה היחידה בעולם שמתמודדת עם הקורונה.

תמר זנדברג: ברחבי העולם יש אמצעים.

תמר זנדברג: ויש אמצעים אחרים להתמודד עם ההדבקה.

תמר זנדברג: אגב, הם אמצעים הרבה פחות – זה לא שב"כ, זה לא אמצעים מיוחדים, זה לא איזו הילה כזאת של ביטחון וכו'; זה האמצעי הסיזיפי והישן של ללכת ולעשות חקירה אפידמיולוגית וללכת לחפש כל נדבק עם מי הוא היה במגע, ולעשות את זה מהר ולקטוע את שרשרת ההדבקה.

תמר זנדברג: אבל זו עבודה, מה שנקרא, לחלשים.

תמר זנדברג: זה לא בשביל מדינת ישראל, שצריכה להכות על החזה שהיא משתמשת באמצעים המיוחדים.

תמר זנדברג: האמצעים המיוחדים, אני חייבת לומר, זו לא גאווה ישראלית גם בשימוש שלו הם מיועדים – צריך אולי, אני לא יודעת אם מקיימים על זה דיונים בפורומים סודיים; מדובר באמצעים מאוד חודרניים, מאוד פולשניים, מאוד מפירי פרטיות.

תמר זנדברג: ואני מזכירה שפרטיות זו זכות אדם.

תמר זנדברג: לכל אדם יש זכות להיות אדם חופשי, שאף אחד, דרך אגב בטח לא המדינה, יודע איפה הוא היה, עם מי הוא דיבר, מתי.

תמר זנדברג: ועושים את זה אחורה גם, זה לא רק מיקום בהווה, אנחנו יודעים, וגם שומרים את המידע לזמן בלתי ידוע ולשימושים שבינתיים – ומבטיחים לנו, תמיד מבטיחים לנו שהם מפוקחים, אבל אנחנו יודעים שכשיש יכולת גובר הפיתוי, ובאיזשהו רגע מגיע גם השימוש.

תמר זנדברג: כי מה, אם היו פריצה או שוד, או אונס, למה שלא נשתמש?

תמר זנדברג: הייתה עבירת תנועה, למה שלא נלך לחפש את העבריין?

תמר זנדברג: ומשם זה גם ממשיך וממשיך.

תמר זנדברג: אם מישהו רוצה לחפש, לא יודעת, את בן או בת הזוג שלו.

תמר זנדברג: אין לזה סוף, לאמצעים האלה.

אורנה ברביבאי: שלא תיתני רעיונות, מישהו עוד יאמץ את זה.

תמר זנדברג: לאמצעים האלה אין-סוף.

תמר זנדברג: זה מדרון חלקלק שאנחנו יודעים איפה הוא מתחיל ולא יודעים איפה הוא נגמר, וכאמור אנחנו רואים היום – מישהו צופה בסדרה טהרן של כאן 11?

תמר זנדברג: אני מאוד ממליצה.

תמר זנדברג: אפשר לראות שם מה קורה כשמדינה לא דמוקרטית, כשדיקטטורה, מפירת זכויות אדם, ואפשר לראות את זה גם במדינות אחרות – איך אפשר להגיע לכל אזרח, ומה לעשות, ואיך לסחוט אותו, ואיך ללחוץ על הכפתורים הרגישים אצלו.

תמר זנדברג: זה לא פלא שעד היום לא נעשה שימוש באמצעי הזה.

תמר זנדברג: וגם היום לא צריך להשתמש בו, לא צריך.

תמר זנדברג: צריך להיות לנו ברור שיש דברים שלא עושים.

תמר זנדברג: יש פיתויים שעומדים בפניהם.

תמר זנדברג: וכן, ברור, זה פיתוי.

תמר זנדברג: איך אמרת כאן, יושב-ראש הוועדה צביקה האוזר, לדעתי כשהצגת את החוק בפעם הקודמת?

תמר זנדברג: רק מ-200 נדבקים.

תמר זנדברג: למה רק מ-200?

תמר זנדברג: למה לא מ-300?

תמר זנדברג: למה לא מ-100?

תמר זנדברג: כלומר, יש איזה גבול שאנחנו יכולים וצריכים ורוצים לשים לעצמנו, אבל במקרה הזה הגבול הזה צריך להיות שהאמצעים האלה מחוץ לתחום.

תמר זנדברג: צריך להיאבק בקורונה, צריך לעשות את העבודה.

תמר זנדברג: כן, זאת עבודה, כמו שאמרתי קודם, זאת עבודה סיזיפית.

תמר זנדברג: זאת לא עבודה לשב"כ, זאת עבודה לחקירה, זאת עבודה לחוקרים שישבו בטלפון ויעשו את השיחה הארוכה והמתישה הזאת: איפה היית אתמול, ואיפה היית שלשום ועם מי נפגשת, וכל הדברים האלה.

תמר זנדברג: וכן, זה כרוך בתשלום לעובדי המעבדות, כי הם צריכים לעמוד בעומסים רציניים מאוד, וזה כרוך בהמון המון דברים אפורים כאלה שמהם בנוי שירות ציבורי, מהם בנויות קופות החולים, מהם בנויה העבודה הציבורית, ומשרתי הציבור, אבל כאן יש כאלה שאצה להם הדרך, ואת המחיר, חברות וחברים, כולנו נשלם בזכויות האדם שלנו, בפרטיות שלנו, שהן חלק יסוד בדמוקרטיה הישראלית.

תמר זנדברג: אני רוצה את הדקות שנותרו לי להקדיש לתאריך היום.

תמר זנדברג: קמנו בבוקר, 1 ביולי, חשבנו שאנחנו עומדים דום והולכים להצדיע, ומהיום יתחיל עידן חדש שבו מדינת ישראל תהפוך להיות ארץ ישראל השלמה.

תמר זנדברג: זה לא קרה, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להזהיר מפני הסכנות שיתרגשו עלינו, כדי שזה גם לא יקרה, כי מדינת ישראל התחילה היום עידן שבו הממשלה הסכימה עם עצמה, בהסכם הקואליציוני, שמהיום יש רשות, יש צ'ק פתוח להפוך את ישראל למדינת אפרטהייד מצורעת, שיסתכלו עליה בדיוק כמו שהסתכלו על דרום אפריקה בימי האפרטהייד ועל מדינות אחרות שמפירות זכויות אדם ושהפכו את עצמן – סין רק לא מזמן העבירה חוק שיפחית את העצמאות של הנכבשים שלה, ואולי כשזה מסין אנחנו לא מופתעים אבל כשזה בא ממדינת ישראל אנחנו לא רוצים לראות דבר כזה.

תמר זנדברג: ואני רוצה להגיד לכם, חברות וחברים, אני מסתכלת בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, על הלך הרוח הציבורי.

תמר זנדברג: לפני כמה ימים התפרסם מחקר של מכון אקורד, שמצא שרוב מוחץ של 69% מהציבור הישראלי מתנגד לסיפוח: 63% מהציבור היהודי ועוד 92% מהציבור הערבי.

תמר זנדברג: קיבלתי בתיבת הדואר שלי, לאימייל, קיבלתי בימים האחרונים מכתבים.

תמר זנדברג: ככה, 1,000 מחוקקים אירופים נגד הסיפוח, מחוקקים אמריקאים נגד הסיפוח, היום בעיתון קראתי מאמר של ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון שנגד הסיפוח, מדינות ערב נגד הסיפוח, ירדן נגד הסיפוח, משפטנים יהודים מכל העולם – היום הגיע אלינו מכתב:

תמר זנדברג: 120 משפטנים יהודים, מומחי משפט, נגד הסיפוח, וממש בדרך לכאן ראיתי מכתב מנשים שרות, ראשות מדינה לשעבר, כלות פרס נובל לשעבר, נגד הסיפוח.

תמר זנדברג: הסתכלתי, חשבתי וחשבתי, מי בעד הסיפוח?

תמר זנדברג: מי בעד המהלך המטורף הזה באמצע משבר כלכלי חסר תקדים, כשזה לא בסדר העדיפויות של אף אחד?

תמר זנדברג: מה הדחף?

תמר זנדברג: מה האובססיה הזאת ללכת ולספח שטחים, כשיש בשטחים האלה בני אדם שיהיו משוללי זכויות, וכך ישראל תהפוך באופן רשמי למדינה שמקיימת בשטח אחד שתי מערכות חוק לשתי אוכלוסיות שונות.

תמר זנדברג: כן, זה אפרטהייד, זו ההגדרה, רשמית.

תמר זנדברג: אנחנו נסתכן באלימות, נסתכן בטלטלה הבין-לאומית, וכל כך למה?

תמר זנדברג: כדי לרצות קומץ מתנחלים ועוד כמה תומכים אוונגליסטים, שגם ככה רוצים להבעיר אותנו פה בדם ואש ומחכים ליום הדין?

תמר זנדברג: בגלל שראש ממשלה נאשם בשוחד וצריך משהו אחר להעסיק בו את דעת הקהל הציבורית?

תמר זנדברג: בגלל שהוא איבד כל עכבה וכבר אי-אפשר לסמוך עליו שהוא יעשה את הדבר הנכון לטובת אזרחי ישראל ולטובת מדינת ישראל?

תמר זנדברג: בשביל זה להסתבך בהרפתקה המסוכנת והמפחידה הזאת?

תמר זנדברג: וכמו שתאריך היעד הזה, היום, 1 ביולי, עבר כמעט, ועוד מעט תשקע השמש, לפי התאריך היהודי היום נגמר ולא קרה בו כלום – כך צריך שלא יקרה כלום גם מחר, וגם מוחרתיים וגם בשבוע הבא וגם בחודש הבא, ואחרי שניפטר מספחת הסיפוח, צריך לעשות את הדבר האחר לחלוטין, לשנות כיוון ב-180 מעלות, ללכת למשא ומתן כאן, באזור שלנו, ישראלי-פלסטיני, בגיבוי העולם האזורי והבין-לאומי, לקראת הסכם שלום, שיוביל אותנו להסדר שתי מדינות לשני עמים, כי זה הדבר היחיד שיכול להבטיח את החיים שלנו כאן בשלום, בביטחון, ביציבות, בשגשוג, ולעשות את מדינת ישראל מדינה בת-קיימא, צודקת, בטוחה ושוחרת שלום.

תמר זנדברג: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

אורנה ברביבאי: עשר דקות.

יבגני סובה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על החוק שאמור להסמיך את השב"כ לאיכון הטלפונים, ואני חייב להגיד לכם שבימים האחרונים ניסיתי להבין מדוע הממשלה כל כך מתלהבת להעביר את החוק הזה למרות שאין הוכחה שיש תועלת מהדבר הזה.

יבגני סובה: ומצד שני, ניסיתי להבין אם באמת יש פה סכנה כל כך אמיתית לדמוקרטיה, ואני בטוח שחברי, אלי אבידר, יודע יותר טוב, גם מניסיונו האישי.

יבגני סובה: ואני חייב להגיד לכם משהו: זה שאזרחים לא מאמינים לפוליטיקאים, זה כבר הפך לאקסיומה, נכון?

יבגני סובה: אני מניח שאתם תסכימו.

יבגני סובה: אבל האמון בצה"ל, בשירותי הביטחון, בשב"כ, במוסד, האמון הזה עדיין יחסית גבוה.

יבגני סובה: אז למה צריך לקחת את הדבר הזה, את האמון הזה, פשוט ללכלך אותו ולהפוך את האמון הזה לבדיחה?

יבגני סובה: אין לי תשובה לשאלה הזאת.

יבגני סובה: אבל אתם יודעים מה, היום 1 ביולי, ואני רוצה להזכיר את התאריך הזה לא בהקשר לסיפוח.

יבגני סובה: היום יום הבדיחות העולמי.

יבגני סובה: ידעתם את זה, גברתי היושבת-ראש?

אורנה ברביבאי: נו, אז ספר איזו בדיחה.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יבגני סובה: הכנתי כמה בדיחות, ותכף גם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון ישמע בדיחות, והוא לא רק ישמע בדיחות – בדיחות סובייטיות על הקג"ב.

יבגני סובה: הינה, ישר אתה מסתובב ואתה מקשיב.

ועדת החוץ והביטחון): לך אני תמיד מקשיב.

יבגני סובה: עכשיו אני רוצה לספר כמה בדיחות בשמונה הדקות שיש לי, כי רציני אי-אפשר להיות ביום כזה, שהחוק הזה כנראה יעבור.

יבגני סובה: אז נשארו לנו כמה כלים.

יבגני סובה: אז הינה, אני אספר לכם בדיחה ראשונה.

יבגני סובה: מה ההבדל בין משרד הבריאות לבין הקג"ב?

יבגני סובה: חבר הכנסת האוזר, מה ההבדל בין משרד הבריאות לקג"ב?

יבגני סובה: הוא מדבר בטלפון.

ועדת החוץ והביטחון): לא, לא.

ועדת החוץ והביטחון): סליחה.

יבגני סובה: משרד הבריאות כל הזמן מזהיר ולא עושה כלום.

יבגני סובה: הקג"ב לעומת זאת תמיד עושה בלי להזהיר.

יבגני סובה: זו בדיחה מספר אחת.

יבגני סובה: בדיחה שנייה – אמצע הלילה, מישהו מצלצל בדלת בבית שגר בו יהודי.

יבגני סובה: היהודי בא לדלת, שואל: מי זה?

יבגני סובה: עונים לו: קג"ב.

יבגני סובה: למה באתם?

יבגני סובה: הוא שואל.

יבגני סובה: באנו לדבר, תפתח.

יבגני סובה: כמה אתם?

יבגני סובה: שניים.

יבגני סובה: אז יופי, אתם שניים, תדברו ביניכם.

יבגני סובה: אני שומע צחוק מהיציע.

אורנה ברביבאי: זה צחוק סיעתי.

אורנה ברביבאי: זה צחוק סיעתי.

יבגני סובה: חסרים שם פיצוחים ביציע.

קריאה: אנחנו מתחילים להתניע.

אלי אבידר: אנחנו מבינים בדיחות ברוסית.

יבגני סובה: אחרי שחברי אלי אבידר דיבר פה בערבית, אסור לי לדבר פה ברוסית, אבל הייתי יכול לתפור פה גם בדיחה ברוסית.

יבגני סובה: בברית המועצות כולם חלמו על היום שבו יהיה קומוניזם מלא, שהמדינה תחיל קומוניזם מלא.

יבגני סובה: ואז נשאלת השאלה, כשיהיה קומוניזם מלא, מה יעשה הקג"ב?

יבגני סובה: אתם יודעים מה התשובה?

יבגני סובה: התשובה שלא יהיה טעם בקג"ב משום שעד היום הזה האזרחים ילמדו לעצור את עצמם לבד.

יבגני סובה: רוצים עוד בדיחה, נכון, גברתי היושבת-ראש?

אורנה ברביבאי: זה על חשבונך, בסדר.

יבגני סובה: לפחות אני מעלה את מצב הרוח בשעה 19:40, כשעם ישראל מתכונן לראות חדשות במהדורות החדשות, ושם יספרו על החוק שיעבור כנראה בשעות הקטנות של הלילה.

יבגני סובה: עוד בדיחה סובייטית.

יבגני סובה: לא נמאס, נכון?

קריאה: לא, לא נמאס.

אורלי פרומן: לא, לא.

אורלי פרומן: זה אחלה.

יבגני סובה: יפה.

יבגני סובה: רוסי אחד מקבל זימון לקג"ב: אדוני, אתה באופן קבוע מקבל משלוחים ממדינת ישראל, מה פשר הדבר?

יבגני סובה: הרי ברית המועצות וישראל לא היו ידידות ולא היו יחסים.

יבגני סובה: אז הוא אומר, בזמן המלחמה הסתרתי בבית יהודי, והיום הם למעשה מודים לי על זה ולכן הם שולחים לי כל פעם משלוחים.

יבגני סובה: איך אתה לא מתבייש?

יבגני סובה: אומרים לו בקג"ב, אתה אזרח סובייטי, מקבל מתנות מישראל, אתה בכלל חושב על העתיד שלך?

יבגני סובה: הרוסי עונה, ודאי שאני חושב על העתיד, עכשיו אני מסתיר אצלי בבית סיני.

יבגני סובה: אפרופו קורונה, נכון?

מיקי לוי: יפה.

יבגני סובה: שני שרים סובייטים, אחרי שכבר עברו את כל הקג"ב וכל המסדרונות, מדברים בכלא.

יבגני סובה: האחד שואל, כמה שנים קיבלת?

יבגני סובה: אז הוא עונה לו, 25 שנה בכלא קיבלתי.

יבגני סובה: על מה?

יבגני סובה: אז הוא עונה לו, על כלום.

יבגני סובה: לא נכון, על כלום מקבלים עשר שנים.

יבגני סובה: יש לי עוד זמן, נכון, לעוד כמה בדיחות.

יבגני סובה: נפגשים שני חברים ותיקים.

יבגני סובה: אחד שואל: איפה אתה עובד?

יבגני סובה: הוא אומר: אני עובד בקג"ב.

יבגני סובה: וואו, ואללה, תספר לי.

יבגני סובה: הוא אומר: לספר עליי או עליך?

אורנה ברביבאי: אוי ואבוי.

יבגני סובה: זה מצחיק מצחיק, אבל זו המציאות, כנראה שאנחנו שואפים למציאות הזאת.

יבגני סובה: ראש הקג"ב מדווח שעצר סוכן ישראלי.

יבגני סובה: שואלים אותו: אתה יודע שהוא ישראלי?

יבגני סובה: תמיד כשאני שואל אותו, הוא עונה בשאלה – זו התכונה שלנו, נכון?

יבגני סובה: של היהודים.

יבגני סובה: שואלים שאלה, עונה בשאלה.

יבגני סובה: רוסי אחד בא לקג"ב ואומר: ברח לי התוכי.

יבגני סובה: אז אומרים לו: למה באת לקג"ב, ברח לך תוכי, לך למשטרה, המשטרה תחפש את התוכי.

יבגני סובה: אז במקרה שהתוכי הזה יבוא אליכם, אל תאמינו למה שהוא אומר, אני לא מסכים עם התוכי שלי.

יבגני סובה: זו מציאות שיכולה להיות גם פה, גברתי היושבת-ראש.

יבגני סובה: אני לא רוצה שלא נסכים עם התוכי שלנו.

יבגני סובה: עכשיו עוד בדיחה, אבל היא פחות קשורה לקג"ב, יותר קשורה למשטר.

יבגני סובה: רוסי בא ללוויה של ראש המפלגה הקומוניסטית, אז בכניסה עוצרים אותו אנשי הקג"ב ואומרים: איפה הכרטיס שלך?

יבגני סובה: הכניסה היא רק עם הכרטיסים.

יבגני סובה: אז הוא אמר, אני להצגה הזאת קניתי מינוי.

יבגני סובה: והבדיחה האחרונה, רבותיי: כל ממשלה חייבת להקשיב לאזרחים.

יבגני סובה: איך היא יכולה להקשיב לאזרחים, להיות קשובה לאזרחים?

יבגני סובה: באמצעות קג"ב.

יבגני סובה: אז בואו לא נהפוך את המדינה שלנו לקג"ב.

יבגני סובה: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת יבגני סובה.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלוש דקות, בבקשה.

אורלי פרומן: חמש.

אורנה ברביבאי: מה?

אורלי פרומן: חמש.

אורנה ברביבאי: חמש?

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: רשום לי שלוש, אבל אני אתן לך חמש.

אורלי פרומן: החליפו אותי עם – – –

אורנה ברביבאי: לבועז היו רשומות שלוש, והיא החליפה את בועז.

אורנה ברביבאי: אם ירדנה אומרת חמש – –

אורלי פרומן: אני עוברת עם הזמן שלי.

אורנה ברביבאי: – – מי אני לחלוק עליה?

אורנה ברביבאי: חמש דקות.

אורלי פרומן: אוקיי.

אורלי פרומן: תודה רבה.

אורלי פרומן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, באשר אתם.

אורלי פרומן: יבגני, אחריך עם כל הבדיחות, זה – אבל אני אדבר היום על ממשלת טיוטה.

אורנה ברביבאי: יוטה?

אורלי פרומן: טיוטה.

אורנה ברביבאי: טיוטה.

אורלי פרומן: טיוטה.

אורלי פרומן: שלטי המחאה, קריאות האזרחים, גם עמיתיי כאן בכנסת על הפודיום קוראים: מנותקים, ממשלה מנותקת.

אורלי פרומן: יש לי הצעה מדויקת יותר, מהיום אמרו: ממשלת טיוטה.

אורלי פרומן: ממשלה של טועים ומתקנים, כותבים ומוחקים ושוב כותבים, מחוקקים ומשנים, גוזרים גזרה וחוזרים בהם.

אורלי פרומן: אני אתן רק כמה דוגמאות:

אורלי פרומן: שר החינוך מבטיח להחזיר תשלומי הורים על מסעות לפולין – שר האוצר מסרב; מאריכים את שנת הלימודים בתשעה ימים – מבטלים את ההארכה; בחינות סוף הסמסטר של האוניברסיטאות והמכללות היו אמורות להתקיים כסדרן – רגע, לא, בחינות מקוונות; מחליטים להחזיר את מופעי תרבות, אבל מפקירים את כל עובדי האירועים בתרבות; מחליטים על חוק לעידוד תעסוקה, וחוזרים בהם; רואים את כאבם של העצמאים, אבל מחליטים שלא יקבלו דמי אבטלה; מבטיחים מיליארדים לבעלי עסקים, אך הכסף לא מגיע; ראש הממשלה מבקש הטבות מס, ואחר כך ספק-מתנצל על העיתוי; מבטיחים להעביר את חוק הפונדקאות, וברגע האמת דוחים את הדיון; שלא לדבר על הסיפוח: 1 ביולי היום, נכון?

אורלי פרומן: אמרו לי, אולי 1 באפריל – עוד בלון שיצא לו האוויר.

אורלי פרומן: ועל כל חוק או החלטה שכזו מבזבזים זמן יקר בתהליכי חקיקה, דיונים בוועדות, הצעות חוק, קריאה ראשונה, לקראת שנייה ושלישית, ולבסוף מגיע הביטול; או שפשוט מדלגים על שלב היישום והאכיפה, ולציבור אין עותק סופי, רק העתקים, טיוטות.

אורלי פרומן: אה, וכן בעלי תפקידים – טיוטה למפכ"ל, טיוטה לפרקליט מדינה, וכמובן טיוטה לראש הממשלה.

אורלי פרומן: וכך מהלכים להם המקור וההעתק כבולים זה בזה, זה מושך לפה וזה לשם, זה מתקדם וזה נסוג, זה כותב וזה מוחק.

אורלי פרומן: התוצאה – עמימות.

אורלי פרומן: רק איתה יכולים שניהם לחיות יחד.

אורלי פרומן: אז לידיעת

אורלי פרומן: כם, חברי ממשלת הטיוטה, לעם אין זמן לעמימות, לטיוטות או להעתקים.

אורלי פרומן: העם במשבר כלכלי, חברתי, קיומי, והוא זקוק לפתרונות חילוץ, ולא לגמגום והיסוס.

אורלי פרומן: הוא זקוק לממשלה שקולה, אחראית, מדויקת וברורה, לניהול ולמנהיגות.

אורלי פרומן: אזרחי ישראל זועקים בכיכרות וקוראים לממשלה אמיצה שחוקיה חקוקים בעותק מכבד, מצורפים לספר חוקים ראוי למדינת ישראל, משקפים כבוד ומחויבות לציבור.

אורלי פרומן: והיום עוד הליך ועוד טיוטה, טיוטה חדשה, כבר די מרופטת; כן איכון שב"כ, לא איכון שב"כ.

אורלי פרומן: הממשלה לא לגמרי סגורה לאיזה משרד או על איזה משרד להטיל את האחריות, אז היום תנסה להעביר את חוק השב"כ.

אורלי פרומן: למרות כל ההמלצות של הגורמים המקצועיים, לרבות השב"כ, החליטה ממשלת הטיוטה שכרגע הכי נחוץ זה לעקוב אחרי אזרחי המדינה מבלי שעוללו כל רע, פשוט לעקוב, לפגוע בחופש ובפרטיות שלהם.

אורלי פרומן: וכל זאת באמתלה של מימוש האינטרס הציבורי.

אורלי פרומן: נו, באמת.

אורלי פרומן: אז דווקא את הטיוטה הזו אשמח אם תואיל בטובה הממשלה לגרוס מהר מהרגיל, כי על הפרק ודאי שיש נושאים מהותיים יותר וחשובים יותר.

אורלי פרומן: טפלו בהם קודם, השקיעו בהם את הכספים הנדרשים, ממשו את תפקידכם הציבורי.

אורלי פרומן: ומה שלא ראוי הסירו משולחן הטיוטות העמוס לעייפה שלכם.

אורלי פרומן: הגיע הזמן להפסיק את הציניות, את הזלזול באזרחי המדינה.

אורלי פרומן: זה הזמן לגרוס את הטיוטות האין-סופיות שיש לכם ולהגיש מקור ראוי.

אורלי פרומן: מקור אשר מתכוון ומבטא כאחד את הדאגה האמיתית לאזרחי המדינה, השקעה כספית בהם ולא בבכירים, במקורבים או בהטבות.

אורלי פרומן: ואם אפשר, ואם לא קשה, אז שהמקור הזה יכלול את שימור הזכויות של כל אזרחי המדינה באופן שוויוני.

אורלי פרומן: לפני יומיים, ז' בתמוז, ציינו 16 שנים לפטירתה של נעמי שמר.

אורלי פרומן: דילגו על זה כאן בכנסת.

אורלי פרומן: נעמי שמר כתבה מאות שירים, וחלק גדול מהם הפכו לנכסי צאן ברזל.

אורלי פרומן: מעטים השירים שאותם הלחינה למילים של אחרים, ואחד מהם, "אסיף", מתאים לאמירה שאותה אני רוצה להקדיש היום.

אורלי פרומן: כתב אותו איתמר פרת.

אורלי פרומן: שלוש שורות מתוך השיר: "אסוף את המעשים / את המילים והאותות / כמו יבול ברכה כבד משאת".

אורלי פרומן: מי ייתן ותזכרו כולכם, מי ייתן ונזכור כולנו, לקחת אחריות על המעשים ועל המילים שלנו.

אורלי פרומן: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי פרומן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

אורנה ברביבאי: תודה שהזכרת לנו את נעמי שמר.

אורנה ברביבאי: חמש דקות, בבקשה.

מיקי לוי: נאום פצצה.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה מתעקשת לפנות לגורמי השב"כ בעניין אזרחי לחלוטין, למרות כל ההסתייגויות מהעניין הזה, גם של השב"כ עצמו, ולמרות כל האזהרות של ארגוני זכויות האדם, של פעילי זכויות האדם, של מה ששמענו כאן מחבריי לאופוזיציה על הפגיעה הקשה בפרטיות של האזרחים.

יוסף ג'בארין: אבל הממשלה פשוט בוחרת בדרך שנראית לה הכי קלה.

יוסף ג'בארין: למה לעבוד עוד קצת ולדאוג לכך שהעניין יהיה בפיקוח של גורם אזרחי – ואז הנושא יהיה מקובל על החברים במשכן הזה – כאשר היא יכולה תמיד לקצר את הדרך ולפנות לשב"כ, למרות, כמו שאמרתי, הפגיעה הקשה שיכולה לנבוע מכך?

יוסף ג'בארין: האמת היא שכששואלים אותי מה הבעיה עם כך שהשב"כ יעשה את זה, אני אומר שכולנו יודעים מה עושה השב"כ.

יוסף ג'בארין: כולנו יודעים מה עושה השב"כ בשטחים הכבושים ואיך אנשי השב"כ סוחטים פלסטינים ומידע נאסף בדרכים מזעזעות ולא אנושיות.

יוסף ג'בארין: בחברה הערבית גם כולנו יודעים איך השב"כ היה מעורב – יכול להיות שעדיין מעורב – אפילו בבחירה של מי יהיה מנהל בית ספר, באופן לא חוקי כמובן.

יוסף ג'בארין: עד שהוגש בג"ץ נגד המדינה ונגד השב"כ, בכלל הסתירו את העניין הזה.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם יודעים איך השב"כ עוקב ומפחיד פעילים פוליטיים מקרב האוכלוסייה הערבית, מזמן אותם לקראת הפגנות, מבקש להרחיק אותם מאירועים פוליטיים ולהזהיר אותם – והכול באופן של הפחדה ובאופן בלתי חוקי.

יוסף ג'בארין: יש ממד הרסני בכך שהולכים לאשר לפי החוק הזה לשב"כ לעקוב אחרי אזרחים, ונדמה שהממשלה מנסה בכוח לחצות את כל הגבולות האפשריים של הרס מה שנותר מהמרחב הדמוקרטי.

יוסף ג'בארין: מי יפקח על הפעולה של האיכונים?

יוסף ג'בארין: מי יפקח על אחרי מי יעקבו, איזה מידע ייקחו?

יוסף ג'בארין: איזה מידע גם יזלוג אחר כך ליעדים אסורים וליעדים בלתי רצויים גם לחברי הכנסת שיתמכו בהצעת החוק הזו?

יוסף ג'בארין: מישהו באמת יכול להבטיח שהמידע שייאסף ישמש רק לענייני קורונה, כאשר הוא נאסף בידי גוף שמכריחים אותו עכשיו להיכנס לענייני הקורונה והיו לו מטרות אחרות לגמרי?

יוסף ג'בארין: הממשלה נכשלת בהתמודדות עם הקורונה, ואת הכישלונות שלה אי-אפשר לכסות עכשיו עם הסמכויות הללו של השב"כ: הכישלון של שמירה על בריאות הציבור, הכישלון בקטיעת שרשרות ההדבקה – ואנחנו עדים עכשיו למאות נדבקים בכל יום – הכישלון להבטיח פנייה לגורמים האזרחיים על ידי פתרונות דיגיטליים במקום פגיעה בפרטיות, הכישלון של קיצור זמן ההמתנה לבדיקות.

יוסף ג'בארין: את כל הכישלונות הללו מנסים עכשיו לכסות בעזרת הפנייה הזו לשב"כ.

יוסף ג'בארין: זה לא יעבוד, כי בעתיד הקרוב הציבור יסתכל לאחור וידע טוב מאוד מי אחראי למשבר החברתי, הכלכלי והפוליטי העמוק הזה שאנחנו נמצאים בו.

יוסף ג'בארין: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אנחנו חוזרים למקור, שלוש דקות, כן?

אורנה ברביבאי: עכשיו הכול ברור.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת טופורובסקי, שלוש דקות, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

בועז טופורובסקי: בסך הכול זה הגיוני לבקש מהשב"כ לבוא ולעזור במצב חירום כל כך נורא – להציל את עם ישראל או להציל את אזרחי ישראל.

בועז טופורובסקי: יש כבר איזה 25 איש מונשמים ברחבי הארץ?

בועז טופורובסקי: זה ממש סכנה קיומית למדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: עוד מעט יהיו עשרות אלפי ואולי מאות אלפי חולי קורונה ואלפי הרוגים, או-טו-טו, בגל השני הזה, שכולנו עכשיו חווים אותו בצורה כל כך קיצונית.

בועז טופורובסקי: זו סיבה מוצדקת ממש להביא את השב"כ ולהגיד לו: בוא תעקוב אחרי אזרחי מדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: אני אומר: זה לא מספיק.

בועז טופורובסקי: עם המצב הקיצוני הזה – אני מזכיר עוד פעם: 25 מונשמים – בואו נגייס מילואים, בואו נערב את צה"ל שיבוא להציל את עם ישראל.

בועז טופורובסקי: נשים חייל בכל רחוב, שיאכפו עם כמה חוקים צבאיים וכלא צבאי שיכניסו אליו את הפושעים הגדולים שהיו מדביקים סדרתיים והלכו ברחוב בלי מסכה, או שאולי, לא יודע מה, לא בדקו את החום לפני שהם יוצאים מהבית.

בועז טופורובסקי: גם בואו נוודא ששוטרים ייכנסו לבתים בשביל לוודא שיש מד-חום בכל בית, כי הרי אם אין מד-חום בבית, אנשים עושים מעשה שמסכן את קיומה של מדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: יוצאים מהבית ולא מודדים את החום.

בועז טופורובסקי: אם כבר יש שוטרים שנכנסים לבתים, בואו ניתן להם את האפשרות לעשות מבחני פתע, לראות אם אנשים מבינים בדיוק מה ההוראות שניתנו להם לפני כמה שעות, שהשתנו לפני כמה ימים, שהשתנו עוד פעם לפני כמה דקות, ועכשיו הן חדשות, כי בדיוק אמר איזשהו פקיד במשרד הבריאות שמשנים את זה עוד פעם.

בועז טופורובסקי: ואם מישהו יענה לא נכון על בוחן הפתע – לא נכניס אותו לכלא, כי אנחנו הרי לא מטורפים – ניתן לו קנס.

בועז טופורובסקי: ניתן לו קנס של 100,000, 200,000, 300,000, 400,000 שקל.

בועז טופורובסקי: ואם ניתן לו כמה פעמים קנסות, אז הוא באמת לא יודע את החוקים, הוא פוחז והוא מסכן את קיום מדינת ישראל, אז גם נכניס אותו, אולי, לכלא.

בועז טופורובסקי: ואם כבר אנחנו עושים את זה בשביל להציל את מדינת ישראל מהקורונה, יש עוד פשעים שאנשים עושים – גנבות, שוחד, אונס, אלימות.

בועז טופורובסקי: אז בואו גם נפעיל את כל האמצעים האלה כדי שלא תהיה אלימות.

בועז טופורובסקי: אתם יודעים שהשב"כ יכול לוודא מתי כל פעם מישהו מאיתנו עובר את המהירות המותרת בכביש?

בועז טופורובסקי: אז אפשר לתת קנס.

בועז טופורובסקי: להחרים את האוטו.

בועז טופורובסקי: ואז תראו שגם לא יהיו הרוגים ודברים.

בועז טופורובסקי: בואו נצותת לכל בן אדם; אם מישהו יעשה פשע, אם מישהו יגיד שהוא הולך לגנוב – אז בואו נעצור אותו לפני שהוא יעשה את זה, כי הוא אמר את זה בטלפון והשב"כ יכול לדעת את זה.

בועז טופורובסקי: אז תהיה לנו מדינה, שבה השוטרים יעשו מה שהם רוצים; החיילים יעשו מה שהם רוצים; השב"כ יעשה מה שהוא רוצה וכל אחד ואחת מאיתנו ידע שהוא כל הזמן תחת מעקב, תחת בדיקה, תחת חקירה.

בועז טופורובסקי: ואז אף אחד לא יעשה שום דבר שהשלטון לא אמר לו לעשות.

בועז טופורובסקי: אף אחד לא יעבור על החוק או על ההוראות.

בועז טופורובסקי: כולנו נפחד, כולנו נעשה מה שאומרים לנו, ותחי מדינת ישראל.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: אני אשמח לדבר עוד פעם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אה, סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סעיד אלחרומי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חמש דקות.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, חבריי דיברו ארוכות לגבי החוק.

סעיד אלחרומי: לגבי הסכנה שבחקיקת החוק והמדרון שהממשלה הזו רוצה לקחת אותנו אליו.

סעיד אלחרומי: רק בכדי לסבר את האוזן ולהבין: בגל הראשון של הקורונה בהסברה בנגב הממשלה השקיעה בערך 200,000 שקל.

סעיד אלחרומי: זה חדר המצב שהוקם בנגב.

סעיד אלחרומי: אתמול, בישיבה עם כל גורמי משרד הבריאות – סמנכ"ל, ועוד רופא מחוזי, אנשי המחוז – עם הנהגת הציבור הערבי בנגב, מתברר שההשקעה היא 200,000 שקל.

סעיד אלחרומי: מה גם, התברר שבגל השני, עכשיו, מספר הנדבקים המאומתים בנגב היום הוא קרוב ל-500 – בין 500 ל-600 – כאשר במדינה בכלל, בין 5,500 ל-6,000.

סעיד אלחרומי: זאת אומרת, 10%.

סעיד אלחרומי: למה אני אומר את המספר הזה?

סעיד אלחרומי: כי האופציות העומדות לרשותנו כדי להילחם במגפה, כדי למזער וכדי להוריד את מספר הנדבקים – יש ספקטרום רחב שאפשר לפעול בו, מההסברה והסברה ועוד פעם הסברה, עד כלל האמצעים האחרים, שכבר הממשלה השתמשה בחלק מהם: אם זה סגר, אם זה אזור מוגבל, אם זה עוד אמצעים.

סעיד אלחרומי: המדרון החלקלק של השב"כ, בפרט, והכנסת גורם ביטחוני לחיי האזרחים, אני חושב שזה דבר פסול.

סעיד אלחרומי: אסור לנו לתת יד למצב הזה, כי מחר תחליט הממשלה על דברים אחרים.

סעיד אלחרומי: אמר לפניי חברי שאולי יחליטו שתאונות הדרכים הן דבר מסוכן למדינה וצריך שהשב"כ יבדוק אנשים שנוסעים בכביש – לגבי מהירות, לגבי מה הם עושים בכביש.

סעיד אלחרומי: יש דברים, יש מקומות שלמדינה דמוקרטית אסור להגיע אליהם.

סעיד אלחרומי: אסור לתת לגורם ביטחוני להיכנס לחיי החברה האזרחית, ואנחנו נצטער אחר כך על הנושא הזה.

סעיד אלחרומי: איפה נשמר המאגר הזה, המאגר של כל הנתונים שהשב"כ יאסוף על האזרחים האלה?

סעיד אלחרומי: מה הנזק שנגרם לפרטיות של כל אחד ואחת מהאזרחים שתהיה חקירה של המיקום שלהם בכל רגע נתון?

סעיד אלחרומי: אני חושב שזה מצב שאסור לנו להסכים אליו.

סעיד אלחרומי: אסור לנו להגיע לשם תחת כל אילוץ אפשרי, גם אם האילוץ הוא האיום בכך שיהיה מספר רב של נדבקים.

סעיד אלחרומי: אנחנו כבר עם ניסיון עם המחלה הזאת, אנחנו כבר התנסינו, גברתי היושבת-ראש עם המחלה הזאת.

סעיד אלחרומי: כל התחזיות בארץ ובעולם של המומחים – בכמה חודשים יהיה חיסון למחלה.

סעיד אלחרומי: כולם כבר יודעים שמקסימום באביב הבא כבר יהיה חיסון למחלה הזאת.

סעיד אלחרומי: יש לנו בעיה בתקופת החורף עם שפעת במקביל לקורונה.

סעיד אלחרומי: בזה צריך להתמקד: איך מורידים את ההדבקה; איך משקיעים יותר בהסברה ואיך מנסים לגרום לכך שהקהילה האזרחית עצמה תוביל.

סעיד אלחרומי: ולא להכניס לנו גורמי ביטחון, שתפקידם בכלל הוא במקום אחר לגמרי.

סעיד אלחרומי: אל לנו להגיע לשם.

סעיד אלחרומי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עשר דקות, בבקשה.

עידן רול: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עידן רול: כנסת נכבדה, הדיון הוא אומנם על חוק השב"כ, אבל אני חושב שחוק השב"כ שהממשלה מעלה הוא סימפטום; הוא סימפטום פשוט לניהול כושל של משבר הקורונה.

עידן רול: אני רוצה להגיד לכם משהו שנייה, בטרם נצלול לשלל הכשלים שלכם ולקיצורי הדרך שבאים בעקבותיהם.

עידן רול: אני רוצה לדבר שנייה בכובעי הקודם, כאיש הייטק בשוק הפרטי, מישהו שיודע שהוא נמדד יום-יום על ביצועים, על קבלות, על תוצאות.

עידן רול: אתם, ממשלת ישראל היקרה, לו הייתם בשוק האזרחי, הייתם מפוטרים מזמן.

עידן רול: הטרגדיה פה, במשבר הכלכלי, שמפוטרים כל אותם אנשים שכנראה מתאמצים להיות טובים בעבודה שלהם.

עידן רול: יש להם דרך עבודה, מתודולוגיה, תוכנית, שיחות חתך, דרישה להראות דוחות התקדמות, מכירות, לידים, שיווק.

עידן רול: אתם – כל מה שאתם יודעים לעשות זה בעיקר בלגן, כסת"ח ואז בסוף להאשים את האזרח.

עידן רול: אתם לא הייתם שורדים דקה בשוק האזרחי.

עידן רול: אולי בגלל זה חלקכם נמצאים פה, בשירות הציבורי, כנבחרי ציבור.

עידן רול: אבל אל תשכחו שנבחרי ציבור, בוחר אותם הציבור.

עידן רול: אומנם אין לכם מנהלים ואף אחד לא יכול לפטר אתכם, לצערי, אבל הציבור בסופו של דבר ייתן לכם את דוח הביצועים שלכם בקלפי.

עידן רול: והיום הזה יגיע.

עידן רול: עכשיו, מה הבעיה בבקשה שלכם לחוק איכון השב"כ?

עידן רול: הרי אפשר להצדיק כל דבר.

עידן רול: אבל איך קרה שקודש הקודשים של הביטחון הישראלי הפך לאיזה שיחת חולין, שיחת מסדרון, שיחה שכל זב חוטם מדבר עליה, מדברר, מרכל בתקשורת?

עידן רול: אתם מבינים שבדיבור קליל ואגבי, כמו שאתם עושים, בהפקרות ביטחונית, מדברים על כלים סופר חשאיים ואפקטיביים שיש לזרועות הביטחון שלנו?

עידן רול: אתם חושבים אולי שאתם מנופפים עכשיו באיזשהו הישג ניהולי – הינה, אנחנו נלחמים בקורונה, גייסנו את השב"כ – אבל בשביל לעשות את זה היה אפשר לעשות גם כלים אחרים, כלים אזרחיים, שאין להם תוצאות של פגיעה באינטרס שלנו כמדינת ישראל, באינטרס הביטחוני שלנו.

עידן רול: עכשיו, זה המקום להזכיר, כי אתם משום מה כל הזמן שוכחים: הקורונה לא התגלתה אתמול, גם לא בחודש שעבר.

עידן רול: אתם יודעים, כשבאתם אלינו לכאן, לכנסת, לפני כמה חודשים ואמרתם: יש את משבר הקורונה, אנחנו צריכים להעביר תקנות בשביל שיהיה פה שימוש באיכון של השב"כ, אמרנו: בסדר, יש פה תופעה שחדשה לכולנו.

עידן רול: לא היה זמן היערכות; לא היה לכם זמן לפתח כלים אזרחיים או לרתום גופים אזרחיים; לא היה לכם זמן לבצע מתודולוגיה ברורה ולנהל את הפרויקט הבאמת-עצום הזה, שנקרא משבר הקורונה, גם הבריאותי וגם הכלכלי.

עידן רול: אבל אנחנו כבר ארבעה חודשים בתוך הדבר הזה.

עידן רול: אם אני הייתי מנהל שלכם, הייתי אומר: מה עשיתם בארבעת החודשים האלה כדי לבוא ולהצדיק שניתן לכם שוב את הכלי הזה?

עידן רול: אתם יודעים, אנחנו – יותר האופוזיציה, אתם לא כל כך מתפקדים בוועדות – יושבים יום-יום בוועדות, ומגיעים אלינו אנשים שעמלים שנה שלמה על נושאים, ואנחנו תוך שעה צריכים לחרוץ גורלות.

עידן רול: הרבה פעמים אני מרגיש שזה לא פייר, כי הם לא מספיקים לשטוח את כל הטענות שלהם.

עידן רול: אנחנו יושבים בהמון נושאים אחרים.

עידן רול: אתם יודעים, אתמול ישבתי בנושא של ריכוזיות הבנקים ואמרתי, רגע, למה אתם רוצים ארכה?

עידן רול: איך אתם מצדיקים את זה שלא סיימתם עדיין לבנות את הממשקים ובעצם לא תאפשרו ניוד בין הבנקים?

עידן רול: הם היו צריכים להתחיל לשטוח טענות, להראות גאנטים, להסביר.

עידן רול: ואתם?

עידן רול: אתם לא צריכים לעשות כלום.

עידן רול: לכם יש את הכוח, יש לכם השררה.

עידן רול: הדבר היחיד שאין לכם זה אינטגריטי – שום אינטגריטי – ברמה כזאת שכשאתם באים ומבקשים כלים של שב"כ זה מעורר תחושת אי-נוחות.

עידן רול: יש תמיד ספק אם זה לשם הקורונה או לשם הכסת"ח שלכם.

עידן רול: בינתיים מה שעשיתם היה להילחם על הדברים הכי לא נכונים.

עידן רול: אתם נלחמים על כלים של השב"כ; אתם נלחמים להעלות את הקנסות על מסכות, כי אתם מאשימים את הציבור, כרגיל.

עידן רול: מה ציפיתם?

עידן רול: שהם ישבו בסגר יזום כל החודשים האלה?

עידן רול: זה לא דיבורים בעלמא, אין פה שום דבר לא מבוסס.

עידן רול: כשיוצאים לדרך בניהול פרויקט, קודם כול ממנים איזשהו גוף שמתכלל את הפרויקט – משהו שעדיין אין; אחרי זה מנסים לבנות מתודולוגיה: מייצרים מציאות שיש ממצאים, יש נתונים, ועל סמך הנתונים מפיקים מסקנות, מיישמים אותן בשטח, ואז קובעים מדדים לבדוק אם המסקנות היו נכונות ואם דרך הפעולה שבחרתם הייתה נכונה.

עידן רול: כל אלה לא קיימים.

עידן רול: ולא אני אומר את זה – כולם אומרים את זה.

עידן רול: הרי כולנו יודעים שאנחנו במרחק של כמה ימים מלזרוק רבע מיליון בדיקות סרולוגיות לפח כי אתם עוד לא החלטתם באיזו מתודולוגיה להשתמש, איך לעשות את הסקר ומה לעשות איתו.

עידן רול: אחרי זה גם תבואו ותבכו לנו שצריך להפעיל כל מיני שירותים מיוחדים גם בשביל זה.

עידן רול: אין לכם שום מושג כמה בדיקות אתם מבצעים ביום.

עידן רול: מסכן האזרח שמקשיב לתקשורת במהלך היום, ובכל רשת תקשורת אחרת מתדרכים בצורה שונה.

עידן רול: זה נע בסטיות תקן לא של בדיקה, שתיים, שנניח, וגם אי-אפשר להבין למה אין לכם חיתוך ברור של המצב עד 24:00 בלילה, אבל ברשת תקשורת אחת הם שומעים על 400 נדבקים, באחרת – על 700, באחרת – על 800.

עידן רול: אין לכם מושג כמה בדיקות אתם מבצעים; אין לכם מושג למה ביום אחד בוצעו 5,000 וביום אחד 14,000; אין לכם מושג מה הפילוח של הבדיקות.

עידן רול: ובכל פעם שאתם נוכחים לדעת שהבלוף שלכם נחשף אתם באים ועושים את הדבר שאתם עושים הכי טוב: מאיימים על הציבור ומפחידים אותו.

עידן רול: חלאס להפחיד את הציבור.

עידן רול: אתם יודעים מה לא עובד ביוני-יולי ועבד לכם פעם?

עידן רול: שלאנשים כבר אין מה להפסיד.

עידן רול: אין מה להפסיד לא כי הם רוצים להמרות את פי הממשלה; אין להם מה להפסיד כי אין להם כבר כלום.

עידן רול: בזמן שאתם יושבים בלשכות המנופחות שלכם ועסוקים רק בעצמכם – ובאמת, פעם נהגנו לומר שאתם ממשלה מנותקת; היום אני חושב שככל שהמצב מחריף.

עידן רול: "מנותקת" היה סוג של מחמאה.

עידן רול: אתם ממשלה ביזיונית; אתם ממשלה חזירית; אתם ממשלה שרואה את "האזרח הקטן" – במירכאות – נאבק על פת לחם.

עידן רול: שימו לב, הנאומים שלנו משתנים.

עידן רול: לפני חודשיים דיברנו על אזרח שנאבק להחזיק את העסק שלו מעל המים.

עידן רול: העסק שלו כבר טבע, הפרנסה נגמרה.

עידן רול: עכשיו הוא נאבק לראות אם הוא הצליח לקבל קצבאות מסוימות מהממשלה – כשאתם לא לוקחים את הקצבאות, כשאתם לא ממסים את הקצבאות.

עידן רול: בסוף אנחנו אלה שרבים בוועדות על זה שלא ימסו להם, לפחות, את הקצבאות או לא יכירו בזה כהכנסה, כי הרי אתכם זה לא מעניין.

עידן רול: ברגע שהוצאתם את הכותרת לתקשורת שאומרת שיגיע עוד מענק לעצמאים, פה זה גם נגמר.

עידן רול: מה שאתם לא מבינים שם במגדל השן זה שאלה צרות אמיתיות של אנשים אמיתיים.

עידן רול: אתם תבינו רק כשתבינו שהם מצביעים אמיתיים.

עידן רול: אבל כרגע, אני – שעוד אכפת לי מהאזרחים האלה, בניגוד לכם – אני מבין שאלה אנשים אמיתיים.

עידן רול: יש פה מעמד ביניים שכל חייו התפרנס בכבוד חרף עומס ביורוקרטי מטורף על עסקים קטנים, אבל התפרנס בכבוד, והיום הוא הפך לנזקק.

עידן רול: יש פה רק 20% מהצעירים מתחת לגיל 24 שהצליחו לחזור לשוק העבודה.

עידן רול: יש פה דור אבוד, שהתרענו עליו לפני חודשיים, והיום זה כבר עובדה מוגמרת – זה דור אבוד.

עידן רול: לא אכפת לכם משום דבר.

עידן רול: מה שצריך לצאת מהציבור זאת דרישה שהיא מעט לא הוגנת, אבל אני באמת מבקש מכם:

עידן רול: צאו לרחובות.

עידן רול: הממשלה הזאת לא רואה אתכם.

עידן רול: אתם מפגינים כל יום – עכשיו תתחילו להפגין פי עשרה.

עידן רול: צאו לרחובות, תשבתו.

עידן רול: לאן שלא תגיעו – אני אבוא איתכם.

עידן רול: אבל תצאו לרחובות.

עידן רול: אני רוצה לדבר אל כל אותם צעירים שלא היו בגירים במחאה החברתית של 2011.

עידן רול: אני הייתי במחאה החברתית של 2011.

עידן רול: אני הלכתי לכל עצרת וצעדתי בכל מקום, ואני זוכר את האווירה.

עידן רול: עכשיו זה תורכם.

עידן רול: אנחנו נצטרף, אנחנו נבוא, אנחנו נתמוך – אבל עכשיו זה תורכם.

עידן רול: הבעיה של הממשלה הזאת היא שלאנשים שאין להם פרנסה והם מובטלים יש גם הרבה יותר זמן לשבות.

עידן רול: אין לכם מה להפסיד, תצאו לרחובות, ותסבירו לממשלה אטומה מה שכנראה בעשרות ומאות נאומים כאן על הפודיום עוד לא הצליח לחלחל: הממשלה הזאת לא רואה אתכם, אבל לממשלה הזאת יש בכל זאת בוס.

עידן רול: הבוס הזה הוא לא אנחנו – הבוס הזה הוא אתם.

עידן רול: אל תחשבו שאת הדין אתם צריכים לתת להם רק ביום הבוחר.

עידן רול: תנו להם את הדין כל יום, כל שעה, כל דקה.

עידן רול: אם לכם אין אוכל – תדאגו שלהם לא יהיה קל; אם לכם אין איך לשלם שכר דירה – תעמדו להם מחוץ לבית ותאמללו אותם.

עידן רול: אל תתביישו, אין לנו מה להפסיד.

עידן רול: אתם תצילו בדרך לא רק את הפרנסה של הציבור הישראלי, אתם תצילו גם את הדמוקרטיה הישראלית ותראו שמדינה יכולה לצאת במשבר בכוח של אמונה ומאבק צודק של ציבור.

עידן רול: התשובה היחידה לממשלה חזירית ומנופחת שעסוקה בלהסביר למה היא צריכה עוד ועוד לעצמה היא לבוא ולהגיד: חברים, אנחנו סיימנו.

עידן רול: אתם שוברים את הכללים?

עידן רול: אנחנו יודעים לשבור אותם יותר.

עידן רול: אל תשכחו – זאת אולי הממשלה המנופחת בהיסטוריה, אבל הם עדיין רק 36.

עידן רול: הציבור הישראלי נחוש יותר, גדול יותר, חכם יותר ויכול להיות מלוכד יותר.

עידן רול: לכולם כאן יש בעיות.

עידן רול: הממשלה הזאת השכילה לרסק מגזר אחר מגזר, קהילה אחר קהילה, ציבור אחר ציבור.

עידן רול: ואתם יודעים מה טוב במצב הזה?

עידן רול: שאולי לראשונה בתולדות המדינה אפשר לעשות איחוד מאבקים אמיתי, כי כולם סובלים מנחת זרועה של הממשלה החזירית הזאת.

עידן רול: אז קחו את עצמכם ותצאו לרחובות ותצאו להפגין ותתמכו זה בזו, בגלל שיש לנו רק דרך אחת לשנות את המציאות הזאת – וזה בלהפגין ולמחות ולהסביר לממשלה הזאת שנגמר הסיפור.

עידן רול: אני מבטיח להיות שם איתכם בכל פינה ובכל רחוב.

עידן רול: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, עידן רול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לייחד את פנייתי לחבר הכנסת צביקה האוזר.

יאיר גולן: צביקה, מה אתה עושה?

יאיר גולן: לא הספיק לך חוק הלאום – החוק המסכסך, המיותר, הפוגעני הזה – עכשיו אתה מביא לנו חוק אחר?

יאיר גולן: חוק מטורף.

יאיר גולן: אנחנו מפעילים את ארגון סיכול הטרור אולי היעיל בעולם – כנגד מי?

יאיר גולן: כנגד אזרחים שומרי חוק במדינת ישראל.

יאיר גולן: איבדנו את הצפון.

יאיר גולן: כאילו צריך את זה.

יאיר גולן: אני רוצה להקריא לכם רשימה של מדינות שמצבן בנושא הקורונה ומצבן בנושא ההתמודדות עם הקורונה טוב משלנו והן לא מפעילות ארגון סיכול טרור נגד האזרחים שומרי החוק שלהן עצמם: אוסטרליה, ניו זילנד, דרום קוריאה, יפן, צ'כיה, איסלנד, יפן וקפריסין – כולן, מצבן יותר טוב.

יאיר גולן: יש עוד.

יאיר גולן: מה קרה לנו, שב"כ הוא זה שצריך לעקוב אחר אזרחי ישראל?

יאיר גולן: יש אפליקציה שנקראת מגן 2 – אפשר לבקש מהאזרחים, כן, לבקש מהם שיתקינו את האפליקציה, שיתירו פיקוח.

יאיר גולן: מי זה האזרחים האלה?

יאיר גולן: רובם המוחלט – 99.

יאיר גולן: 999% אזרחים שומרי חוק, אזרחים משתפי פעולה, אזרחים אחראיים.

יאיר גולן: הבעיה היא שאנחנו לא מתייחסים אליהם כאזרחים.

יאיר גולן: איך אנחנו מתייחסים אליהם?

יאיר גולן: כנתינים.

יאיר גולן: נתינים נבערים מדעת.

יאיר גולן: נתינים חסרי אחריות.

יאיר גולן: ומול נתינים הכול כשר.

יאיר גולן: הכול כשר.

יאיר גולן: אז נפעיל על נתינים שלנו איכון של שב"כ.

יאיר גולן: אני נחרד מעצם הרעיון שמדינת ישראל, שהשב"כ שלה, ארגון מפואר עם אנשים נפלאים, והאנשים האלה עוסקים במקום בסיכול טרור – במעקב אחר אזרחי מדינת ישראל.

יאיר גולן: זה בלתי מתקבל על הדעת.

יאיר גולן: זה בלתי סביר.

יאיר גולן: אני רוצה להגיד לכם: אם רוצים להתמודד ביעילות גבוהה יותר עם משבר הקורונה, מה שצריך זה לא איכון שב"כ, מה שצריך זו מילה אחת פשוטה שקוראים לה בעברית צחה: מדיניות.

יאיר גולן: מדיניות.

יאיר גולן: מדיניות בריאותית, מדיניות חינוכית, מדיניות כלכלית.

יאיר גולן: אתם רוצים לדעת מה זו מדיניות?

יאיר גולן: תראו את הבחינות עכשיו, בחינות השנה באוניברסיטאות.

יאיר גולן: היש קל יותר מלערוך בחינות באוניברסיטאות?

יאיר גולן: האוניברסיטאות שלנו גדולות; המכללות שלנו רחבות ידיים; הכיתות גדולות.

יאיר גולן: אומרים ראשי המכללות וראשי האוניברסיטאות עצמן: אין לנו בעיה לפזר את הנבחנים באופן בטוח; זה יותר בטוח מברית מילה, מחתונה, מהלוויה; זה יותר בטוח מכל הופעה של זמר כזה או אחר.

יאיר גולן: אז מי, מי הוא זה שהחליט שהבחינות באוניברסיטאות ובמכללות יתבצעו בזום, מי החליט על זה?

יאיר גולן: איך זה קורה לנו?

יאיר גולן: זה קורה לנו כי אנחנו פועלים בלי מדיניות.

יאיר גולן: חודשים אנחנו בתוך משבר כלכלי.

יאיר גולן: האם מוגזם לדרוש מראש הממשלה ושריו להתייצב בפני העם, כפי שנהג ראש הממשלה לעשות לא פעם ולא פעמיים בימי המשבר של חודש מרץ ואפריל?

יאיר גולן: האם יהיה מוגזם לדרוש ממנו להתייצב בפני העם ולהסביר מהי המדיניות בכל תחום ותחום, ואם הוא אינו בקי מספיק – להביא את השר הרלוונטי שיסביר מהי המדיניות?

יאיר גולן: כך נוהגים באזרחים.

יאיר גולן: אבל אזרחי ישראל לא מקבלים את זה, כי אזרחי ישראל הם נתינים נבערים מדעת.

יאיר גולן: ככה אנחנו מתייחסים אליהם.

יאיר גולן: מה שאני מזהה בטיפול במשבר הזה הוא בראש ובראשונה זלזול.

יאיר גולן: הזלזול הזה גורם לבעיות בתיאום ובמנהיגות, כי אם לא היה זלזול, מזמן היינו מפעילים, לצורך תיאום הגופים השונים, את הגוף הכי מוכשר לכך במדינת ישראל.

יאיר גולן: קוראים לו פיקוד העורף, וזו מיומנותו.

יאיר גולן: הוא לא מומחה בבריאות; הוא לא מומחה ברעידות אדמה; הוא לא מומחה בכל האסונות האפשריים; אבל הוא מומחה בניהול מצבי משבר.

יאיר גולן: הוא לא הופעל.

יאיר גולן: למה הוא לא הופעל?

יאיר גולן: מישהו נתן לזה הסבר?

יאיר גולן: אף אחד.

יאיר גולן: הייתי מצפה שכדי לטפל במשבר נפעיל את המנהיגות המקומית.

יאיר גולן: אני מכיר אותה היטב.

יאיר גולן: יש מנהיגות מקומית משובחת במדינת ישראל.

יאיר גולן: נכון, לא כל אחד ואחד מבין 255 או 256 הרשויות במדינת ישראל, אבל הרוב המוחלט הם מנהיגים שקשורים לתושביהם; מנהיגים עם מנהיגות מוכחת; מנהיגים שמכירים את הרשות שלהם לעילא ולעילא.

יאיר גולן: מישהו ניסה לפעול איתם?

יאיר גולן: מישהו שואל אותם?

יאיר גולן: מישהו פונה לרון חולדאי – ראש עיר מצטיין הרבה שנים – ושואל אותו: אדוני ראש העירייה, אנחנו עומדים להפעיל את מערכת החינוך, איך תעשה את זה בצורה הכי טובה, הכי יעילה?

יאיר גולן: מישהו פנה לישראל פרוש, ראש העיר של אלעד, אחד מאלה שהתמודדו עם התחלואה הכי גבוהה בארץ, ואמר לו: ישראל, אתה איש צעיר, נמרץ ופעיל, איך אתה מפעיל מחדש את מערכת החינוך, איך אתה מפעיל?

יאיר גולן: איך אתה מפקח טוב יותר על החולים ברשות שלך?

יאיר גולן: מישהו דיבר איתו, מישהו שאל אותו?

יאיר גולן: למה זה לא קורה?

יאיר גולן: זה לא קורה כי יש פה זלזול, זלזול מלמעלה שמוכוון כלפי מטה.

יאיר גולן: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

יאיר גולן: הזלזול הזה גורם לתופעות של רשלנות.

יאיר גולן: רשלנות בתפקוד הממשלתי: ההנחיות לא ברורות, התקציבים לא ברורים, סדרי העדיפויות לא ברורים.

יאיר גולן: כשפועלים באווירת כאוס שכזאת, נוצרת רשלנות.

יאיר גולן: והדבר האחרון שקשור בהיעדר מדיניות זה זדון.

יאיר גולן: כך פותחים פתח לזדון.

יאיר גולן: אני מצטער לומר שמה שאני מזהה זה זדון מצידו של ראש ממשלת ישראל; מה שעשה במהלך המשבר הזה זה לא רק לטובת עם אלא גם לטובתו האישית, כדי להיחלץ מבעיותיו המשפטיות, כדי לייצר משבר עמוק יותר ממה שהיה באמת נדרש או התחייב מתוקף המצב העולמי.

יאיר גולן: אבל אני רוצה לשאול את בני גנץ, את גבי אשכנזי, את עמיר פרץ: איך נתתם לזה יד?

יאיר גולן: כשאתם רואים זדון בניהול משבר, איך אתם נותנים לזה יד?

יאיר גולן: זו ממשלת החירום שהקמתם, השותפות הזאת לטיפול הקלוקל הזה, לנזק המיותר הזה, שנגרם לאזרחי ישראל?

יאיר גולן: נכנסתם מתחת לאלונקה כשמי ששוכב על האלונקה זה בנימין נתניהו, ואתם נושאים אותו על גבכם.

יאיר גולן: זה המצב האמיתי.

יאיר גולן: נוסף על כל אלה, בלב משבר כלכלי, כנראה החמור בתולדותיה של מדינת ישראל, אולי החמור בתולדות העולם מאז 1929 – על כל זה – אנחנו מתבשרים על יוזמת סיפוח.

יאיר גולן: ושימו לב, גם היוזמה הזאת יוצאת לדרך באופן שלומיאלי לחלוטין.

יאיר גולן: מישהו יודע מה הולכים לספח, מתי הולכים לספח, בשביל מה הולכים לספח, מהם הסיכונים בסיפוח, איך מתמודדים איתם, וכמה זה הולך לעלות לנו?

יאיר גולן: מישהו יודע את זה?

יאיר גולן: האם בצעד כזה דרמטי, הכרעת הדור בין סיפוח הפלסטינים להיפרדות מהם, מישהו מציג לאזרחי ישראל יתרונות וחסרונות?

יאיר גולן: מישהו שואל אותם: מה טוב לכם?

יאיר גולן: מישהו מהרהר לרגע או מערער לרגע על העיתוי האומלל שבו אנחנו יוצאים לסיפוח?

יאיר גולן: מה זה?

יאיר גולן: זו הפקרות מוחלטת.

יאיר גולן: אנחנו לא יכולים להסכים עם נעניין הזה.

יאיר גולן: קודמי פה מעל הפודיום קרא לעם לצאת לרחובות.

יאיר גולן: כל שנותר לי הוא להצטרף לקריאה הזאת.

יאיר גולן: אני רוצה לומר לכם שבצד היציאה לרחובות, אנחנו נדרשים לשלושה דברים אמיתיים בשביל להתמודד מחר בבוקר עם משבר הקורונה ונגזרותיו: הדבר הראשון, כנסת ישראל צריכה לחוקק חוק עורף לניהול מצבי משבר, שיסדיר איך מתמודדים; הדבר השני, תוכנית כלכלית מקפת, שצריך לפרסם אותה, צריך להכריז עליה, שידע כל אזרח ואזרח מה צפוי לו, מה הוא עתיד לקבל מהמדינה ומה לא, מה נדרש ממנו, איזה שיתוף פעולה נדרש ממנו; הדבר השלישי, מנהיגות מעוררת אמון, מנהיגות שתוציא מהאזרחים היקרים שלנו את הרצון הטוב, את האחריות, את היוזמה, ותהפוך אותם למה שהם באמת: אזרחים מעולים של מדינת ישראל, שאפשר לסמוך עליהם, שצריך לסמוך עליהם; ואם לא נעשה את זה, אין ספק שהם יצאו לרחובות.

יאיר גולן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: לא הוספתם רשימת דוברים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אמרתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הינה, מגיע החלק הבא.

עודד פורר: גברתי – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 15 דקות, כן?

עודד פורר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אני אגע קודם כול ברצון של הממשלה להשתמש באחד הכלים הכי מסווגים שמשתמש בהם שירות הביטחון הכללי של מדינת ישראל לטובת מניעת טרור, ולסכן את הכלי הזה בצורה שאני לא בטוח שהיא נחוצה.

עודד פורר: החשיפה של הכלי הזה לצדדים אזרחיים עלולה לפגוע בביטחון ישראל וביכולות של שירות הביטחון הכללי להילחם בטרור.

עודד פורר: לא פחות.

עודד פורר: זאת המשמעות של האירוע הזה, שמבחינת החשיבות שלו לעניין המלחמה שלנו בקורונה, הדעות חלוקות.

עודד פורר: יש דרכים אחרות, גם מבלי לסגור את המשק כולו – כפי שעשו כבר.

עודד פורר: ומסתבר, גם את זה עשו בצורה שלומיאלית.

עודד פורר: ויותר מזה, חברים, זו לא הפגיעה היחידה בביטחון ישראל.

עודד פורר: לא רק שלוקחים את הכלי הזה וחושפים אותו, ומסכנים את החשיפה שלו לגורמים אזרחיים.

עודד פורר: אנחנו רואים את הממשלה הזאת פעם אחר פעם פוגעת בביטחון.

עודד פורר: היום בבוקר ביקרה סיעת ישראל ביתנו, יחד עם חבר הכנסת אביגדור ליברמן, באתר שבוודאי יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון מכיר אותו, התיישבות ידועה ומוכרת – ח'אן אל-אחמר.

עודד פורר: ח'אן אל-אחמר, השם הזה אולי לא אומר הרבה לאנשים אחרים אבל מדובר בהשתלטות בלתי חוקית של פלסטינים על קרקעות ביהודה ושומרון.

עודד פורר: מדובר על השתלטות בלתי חוקית של אנשים שהגיעו למקום בשנים האחרונות, בונים מבנים בלתי חוקיים, משתלטים על עוד ועוד קרקעות, על שטח שהוא בשליטת ישראל.

עודד פורר: וממשלת ישראל הבינה שאין לה ברירה אלא צריך לפנות אותם.

עודד פורר: מי שהיה שר הביטחון בעבר, ליברמן, פעל על מנת לפנות אותם.

עודד פורר: עבר את כל הערכאות, כולל העתירות שהוגשו לבית המשפט הגבוה לצדק כדי לנסות למנוע את הפינוי הזה, ובג"ץ אישר אותו.

עודד פורר: באוקטובר 2018, הכוחות כבר היו ערוכים לפנות את ההשתלטות הבלתי-חוקית הפלסטינית הזאת על שטחים שבשליטת ישראל.

עודד פורר: ונחשו מה קרה 24 שעות לפני כן?

עודד פורר: רגע לפני שהכוחות יוצאים לשטח, מורה ראש הממשלה: תעצרו את הכוחות.

עודד פורר: אל תעשו את זה.

עודד פורר: וכמובן, הוא לא אמר שהוא לא יפנה את ההשתלטות הבלתי-חוקית הזאת.

עודד פורר: הוא אמר: אנחנו צריכים עוד להיערך קצת מדינית, ולנהל קצת משאים ומתנים, כי יש סכנה שבית הדין הבין-לאומי בהאג יפתח בחקירה נגדנו, אז בואו נדחה את הפינוי עד סוף 2018.

עודד פורר: וראו זה פלא, אנחנו נמצאים ב-1 ביולי 2020.

עודד פורר: ההתנחלות הבלתי-חוקית הזאת פורחת ומשגשגת, מתפתחת ומתרחבת – שום דבר לא פונה.

עודד פורר: אבל את הדגים המסריחים של בית הדין הבין-לאומי בהאג כבר קיבלנו, ונפתחה חקירה בלי קשר לעניין הזה.

עודד פורר: ואנחנו עושים את זה היום ב-1 ביולי, שאני לא יודע אם אתם יודעים מה היה אמור לקרות היום, אבל היום הייתה אמורה להיות חגיגה של החלת ריבונות על שטחי יהודה ושומרון, או לפחות על בקעת הירדן, או לפחות על מעלה אדומים, או גוש עציון, או אריאל.

עודד פורר: השתתף איתנו בביקור סגן ראש עיריית אריאל, שאלתי אותו אם היו חגיגות וזיקוקים באריאל אתמול – אז לא.

עודד פורר: לא היו חגיגות, ולא זיקוקים, זאת פשוט הייתה עוד הבטחה שתהיה ריבונות.

עודד פורר: אבל אין ריבונות, יש רמאות.

עודד פורר: גם שילמנו את המחיר המדיני, על שנה וחצי כמעט שראש הממשלה מסתובב ומפמפם בקמפיינים שלו ריבונות: החלת ריבונות פה והחלת ריבונות שם, וחשיבות, וקובע תאריך.

עודד פורר: שילמנו את המחיר המדיני, אבל ריבונות?

עודד פורר: אין.

עודד פורר: לא רק שלא החלנו ריבונות, קיבלנו השתלטות בלתי חוקית על קרקע.

עודד פורר: ואנחנו רואים פעם אחר פעם איך כל הסיסמאות האלה משרתות דבר אחד בלבד – את הקמפיינים של ראש הממשלה.

עודד פורר: אז יש קמפיין על ריבונות, אין שום בעיה, בקמפיין אפשר להגיד הכול.

עודד פורר: אפשר להגיד בקמפיין על ריבונות, ואפשר להגיד בקמפיין על מלחמה בחמאס, ואפשר להגיד מה שרוצים.

עודד פורר: בפועל, שוב אנחנו מגיעים אל השוקת שאליה הוליך אותנו, את מדינת ישראל, ראש הממשלה, ובשוקת הזו אין מים.

עודד פורר: ואנחנו רואים את זה בכל התחומים.

עודד פורר: ואנחנו רואים את הניהול הקלוקל, ואת המשבר הניהולי.

עודד פורר: אמרת, חבר הכנסת גולן, שאנחנו נמצאים במשבר הכלכלי אולי הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל, ואולי העולם כולו.

עודד פורר: אני אומר לך: זה המשבר הכלכלי הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל.

עודד פורר: ואנחנו רק בפתחו.

עודד פורר: אנחנו רק בהתחלה של ההתחלה.

עודד פורר: ואני מסכים איתך שהמשבר הזה הוא גם עולמי.

עודד פורר: אבל יש משבר אחד גדול יותר מהמשבר הכלכלי, והוא המשבר הניהולי שאנחנו חווים כרגע, כי גם את המשבר הכלכלי הזה אפשר לנהל אחרת.

עודד פורר: וגם את המשבר הבריאותי הזה אפשר לנהל אחרת, וזה מתחיל מלנהל.

עודד פורר: וזה מתחיל מלעשות צוותים ניהוליים ולהוציא החלטות שהן החלטות, ולא כותרות לעיתונים.

עודד פורר: אז ראינו שהעיר טבריה, שהיא אחת הערים שנפגעו הכי קשה כי כמעט כל הפרנסה שלה מושתתת על תיירות, אחרי שמתחילים לאט-לאט לפתוח ולגייס ולהביא תיירות פנים – אז בשבוע שעבר יוצאות כותרות: התפרצות בטבריה.

עודד פורר: סוגרים את טבריה.

עודד פורר: כמובן שכל מי שהזמין בית מלון לאותו סוף-שבוע בטבריה ביטל.

עודד פורר: כמובן שבתי המלון והמסעדות, וכל מי שנערך, את הכסף כבר הפסיד.

עודד פורר: וראו זה פלא, אחרי שעשו את כל הטררם ואת כל הבלגן, מתחילים לבדוק.

עודד פורר: מה גילו בסוף?

עודד פורר: שיש משפחה אחת ברחוב אחד בטבריה ששם יש בעיה.

עודד פורר: כל שאר אלה שסימנו אותם כאילו הם מטבריה, בכלל היו מהיישובים הסמוכים.

עודד פורר: ובסוף לקחו שלושה רחובות, ושם עשו הגבלות כאלה או אחרות.

עודד פורר: אבל הנזק נגרם.

עודד פורר: ומספרים לנו שפתחו את המשק.

עודד פורר: ומספרים לנו שהכול עובד.

עודד פורר: אני אתמול קיימתי ישיבת זום עם מפעילי הקייטנות.

עודד פורר: לא יודע אם אתם יודעים, ב-1 ביולי, חוץ מזה שהייתה אמורה לחול הריבונות על שטחי יהודה ושומרון, גם מתחיל החופש הגדול.

עודד פורר: הילדים מסיימים את המסגרות הלימודים שלהם.

עודד פורר: אני מזכיר לכם שהבטיחו לנו שבית הספר ימשיך עוד תשעה ימים.

עודד פורר: אבל גם זאת הייתה כותרת של הממשלה שלא קרתה.

עודד פורר: זו עוד דוגמה, ההתנהלות החינוכית במשבר הניהולי שאנחנו נמצאים בו.

עודד פורר: אומרים לאנשים: תפתחו את הקייטנות.

עודד פורר: אבל להוציא רישיון לקייטנה, כשנתתם את האישור רק עכשיו, לוקח שבועות ארוכים.

עודד פורר: איך הם יוציאו רישיון תוך ארבעה-חמישה ימים?

עודד פורר: אז במקום לבוא עם תוכנית ולהגיד למפעילי הקייטנות: מי שהיה לו רישיון עסק בשנה שעברה, אנחנו נותנים לו רישיון עסק באופן אוטומטי, וניתן לכם רישיון עסק על פי תצהיר, וניתן הקלות כאלה ואחרות – שולפים מהמותן סיפורים.

עודד פורר: ומפעילי הקייטנות גם הם עומדים כעניים בפתח, ומתחננים בפני הממשלה: תנו לנו תוכנית, תגידו לנו איך לעבוד – כלום; ואותו דבר עם אולמות האירועים; ואותו דבר עם המשחקיות של הילדים, כי זה בסדר שתיקחו את הילדים שלכם להתגלש במגלשה העירונית שלא עוברת שום חיטוי ושום ניקוי ושום דבר.

עודד פורר: אבל אם תלכו למשחקייה, שבעל המשחקייה ידאג לשמור על מרווחים, ויהיה שם כל הזמן, וידאג לנקות – זה לא.

עודד פורר: אז פטרתם אותם מארנונה עד 31 במאי.

עודד פורר: ומה קורה בכל העסקים האלה שסגורים, אדוני ראש הממשלה ואדוני שר האוצר ואדוני שר הפנים, שעדיין סגורים ולא יכולים לפעול?

עודד פורר: מאיפה הם ישלמו לכם את הארנונה?

עודד פורר: מאיפה הם ישלמו לכם את המיסים?

עודד פורר: אבל בחקיקת מיסים עשיתם דבר אחד: החזר מס לראש הממשלה עשר שנים אחורה.

עודד פורר: לזה אתם מוצאים את הזמן לקיים דיונים בוועדת הכספים.

עודד פורר: אבל למצוא את הפתרונות לאלה שאין להם – שם אתם לא מצליחים.

עודד פורר: וחמור מכך, אנחנו נמצאים כבר עוד מעט ארבעה חודשים בתוך המשבר הזה.

עודד פורר: בענף התיירות המשבר התחיל בפברואר.

עודד פורר: הסיפורים של הקורונה שמשתוללת בעולם, אנחנו מכירים אותם מנובמבר.

עודד פורר: עד לרגע זה אין לממשלת ישראל תוכנית עבודה.

עודד פורר: אין לממשלת ישראל תרחיש ייחוס שאומר איך העסק הזה הולך להיראות.

עודד פורר: אין כיוון.

יאיר גולן: – – – 34 שרי ממשלה – קשה.

עודד פורר: לזה הייתה תוכנית.

עודד פורר: אגב, פנתה חברת הכנסת מלינובסקי למזכיר הממשלה שיגיד לנו מי אחראי על מה עכשיו, כי אתה רוצה לפנות בנושא מסוים לשר.

עודד פורר: היה לי דיון בוועדה לקידום מעמד האישה, ודיברנו על הצורך בהחלת החובה של סעיף 9 בחוק הטרדה מינית בתקנות על קבוצות ואגודות הספורט – הדרכות, כדי שיהיו חייבים בהדרכות למניעת הטרדה מינית.

עודד פורר: אמרנו גם: יש הנושא של תנועות הנוער, ששם בתקנות התמיכות מחייבים אותם, אז מי אחראי על תנועות הנוער?

עודד פורר: ומתחיל ויכוח בוועדה, מי אחראי על תנועות הנוער, איזה שר.

אורלי פרומן: השלמה.

עודד פורר: שר החינוך, השר להשכלה גבוהה – אף אחד לא ידע לתת את התשובה.

יאיר גולן: נא לדייק.

עודד פורר: פנתה חברת הכנסת מלינובסקי למזכיר הממשלה: תגיד לנו מי אחראי על מה.

עודד פורר: הוא לא מצליח לאתר את עצמו בבלגן, והרי בשביל מה צריך תוכנית?

עודד פורר: גם ככה את כל מה שאנחנו אומרים שנעשה לא נעשה, וכל מה שאנחנו מספרים שיקרה לא קורה.

עודד פורר: הרי הכול זה רק בשביל ההודעה לעיתונות, ה"פוש" באתרי האינטרנט והכותרת של 20:00.

עודד פורר: אין תוכנית עבודה.

עודד פורר: גם כשאתה עולה למגרש למשחק כדורגל, קבוצת כדורגל עולה למגרש, יש לה קרב מול הקבוצה הכי חזקה בליגה, היא מכינה איזושהי תוכנית משחק.

עודד פורר: היא יודעת שבמשחק יהיו הפתעות, והתוכנית הזאת היא עם בסיס לשינויים, אבל יש איזושהי תוכנית.

עודד פורר: אין תוכנית, אין כיוון.

עודד פורר: אף אחד לא יודע מה הוא עושה או מה הוא רוצה לעשות.

עודד פורר: ככה זה נראה.

עודד פורר: אז יש הצעות חוק, ולוקחים את אחד הכלים המרכזיים שמאפשר לשירות הביטחון הכללי להילחם בטרור וזורקים אותו ומסכנים אותו, ושמים אותו בפני חשיפה אזרחית, בתוך ים הברדק שבתוך הממשלה, בין המשרדים, בינם לבין עצמם.

עודד פורר: ולכן, חברים, אנחנו נתנגד להצעת החוק הזו.

עודד פורר: עד כאן דבריי.

עודד פורר: אנחנו מושכים את רשימת הדוברים, כל הסיעות.

עודד פורר: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת פורר, אתה מדבר בשם כל הסיעות?

עודד פורר: כן, סיעות האופוזיציה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הבנתי.

עודד פורר: אפשר להצביע, גברתי?

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, אפשר להצביע?

עודד פורר: משכתי את כל ההסתייגויות.

מרב מיכאלי: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את רוצה לדבר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בקשת דיבור, חמש דקות.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותי חברות הכנסת, החוק שאנחנו מתבקשות ומתבקשים להצביע עליו אומר שהשירות החשאי של מדינת ישראל יעקוב אחרי אזרחיות ואזרחים.

מרב מיכאלי: אולי כדאי שאגיד את זה שוב: השירות החשאי יעקוב אחרי אזרחיות ואזרחים.

מרב מיכאלי: אזרחיות ואזרחים מן השורה, לא חשודות וחשודים, לא שסרחו, לא שפשעו.

מרב מיכאלי: סתם ציבור, אזרחיות ואזרחים.

מרב מיכאלי: השירות החשאי יעקוב אחריהם.

מרב מיכאלי: מה אגיד לכם, זה לא דבר שקורה במדינה דמוקרטית.

מרב מיכאלי: פשוט לא דבר שקורה במדינה דמוקרטית.

מרב מיכאלי: אלא שלמרות ההבטחה הגדולה של בני גנץ וגבי אשכנזי, שהם נכנסים לממשלה הזו בשביל להגן על הדמוקרטיה, העובדות הן שכל יום שעובר נתניהו מצליח להפוך את מדינת ישראל לפחות ופחות דמוקרטית.

מרב מיכאלי: לדוגמה, הוא מעביר בחוק מעקב של השירות החשאי אחרי אזרחיות ואזרחים; או חוק שיבוא אחר כך, שאפשר להכריז על כל אזור במדינה אזור מוגבל, ולהאריך את ההכרזה הזאת בלי הגבלת זמן.

מרב מיכאלי: לסגור שם לאנשים את העסקים, לסגור את האנשים, למוטט להם את החיים.

מרב מיכאלי: ושימו לב, חברות וחברים, שבדרך כלל האזורים שיידרשו לסגר הזה הם דווקא האזורים היותר-מוחלשים של מדינת ישראל, אלה שכבר שנים נתניהו מזניח אותם ומפקיר אותם ומאפשר להם להפוך להיות קינים של נחשלות ושל קושי.

מרב מיכאלי: אז עכשיו הופכים אותם להיות גם פוטנציאל לאזורים מוגבלים.

מרב מיכאלי: או למשל חוק אחר, שתכף נתבקש להצביע עליו, להשתמש בתירוץ הקורונה כדי למנוע מאסירים את הזכות הבסיסית לעמוד לפני שופטת או שופט להארכת מעצר.

מרב מיכאלי: הם יצטרכו להסתפק בהתוועדות חזותית בווידיאו.

מרב מיכאלי: מה לעשות?

מרב מיכאלי: לא כולם כאלה מצטיינות ומצטיינים בתחום הטלוויזיה כמו מר נתניהו.

מרב מיכאלי: לא כולם לקחו שיעורי משחק ויודעים איך לשכנע את הציבור – במקרה הספציפי, את השופטת או השופט הם יצטרכו לשכנע במה שיש להם להגיד.

מרב מיכאלי: כל יום פחות ופחות דמוקרטיה.

מרב מיכאלי: החירום הזה משרת את נתניהו על הצד הטוב ביותר, ולכן הוא הכניס את כולנו לסגר אחד גדול גדול גדול, משום שהקורונה, ו-10,000 מתים, ואוי ואבוי, והמשבר.

מרב מיכאלי: כולנו היו צייתניות וצייתנים ונכנסו לסגר והיינו ממושמעות וממושמעים חבל על הזמן.

מרב מיכאלי: ואנחנו משלמות ומשלמים את המחיר הכלכלי הגדול מאוד והקשה של הסגר.

מרב מיכאלי: אבל אז נתניהו קיבל מבני גנץ וגבי אשכנזי במתנה ממשלה, ואז הוא כבר לא צריך סגר, ואז הוא אומר לכולנו: תעשו חיים, ביי.

מרב מיכאלי: ועכשיו אזרחיות ואזרחי ישראל משלמים גם את המחיר הכלכלי הנורא, האבטלה והמצוקה, וגם את מחיר התפשטות המחלה.

מרב מיכאלי: ונתניהו?

מרב מיכאלי: מסדר לעצמו מיליון ש"ח ומסדר לעצמו מעקבי שב"כ.

מרב מיכאלי: מה אני אגיד לכם, חברות וחברים?

מרב מיכאלי: לא מושלמת הדמוקרטיה, אבל עוד לא מצאנו שיטה טובה ממנה, ומה שברור הוא שהשיטה שנתניהו לוקח אותנו אליה מסוכנת ורעה מאוד לכולנו.

מרב מיכאלי: מאוד מסוכנת ורעה לכולנו.

מרב מיכאלי: לכן, וגם בגלל שזה פשוט פסול שהשירות החשאי יעקוב אחרי אזרחיות ואזרחים, אני מפצירה בקואליציה הזו להתעשת ולהצביע נגד.

מרב מיכאלי: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת צבי האוזר יסכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

ועדת החוץ והביטחון): גברתי היושבת-ראש.

ועדת החוץ והביטחון): יש שר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש שר – השר רפי פרץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הכול בסדר.

ועדת החוץ והביטחון): שלום לך, אדוני.

ועדת החוץ והביטחון): חבר הכנסת אבידר כאן?

ועדת החוץ והביטחון): גברתי היושבת-ראש, לפני כמה שבועות במקום זה הקדשתי כמה דקות, עד שחברינו נכנסו לאולם – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו חוזרים לסן רמו?

ועדת החוץ והביטחון): – – לוועידת סן רמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הופה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': התגעגענו.

ועדת החוץ והביטחון): אבל הערב הזה אני אפתח את דבריי באשר למגפת הקורונה דווקא באירוע אחר – בהסכם סייקס-פיקו, שנחתם, למיטב זיכרוני, כארבע שנים לפני סן רמו.

תמר זנדברג: על המשפט הראשון סן רמו?

ועדת החוץ והביטחון): לא, הפעם סייקס-פיקו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו בפרק אחר בהיסטוריה.

ועדת החוץ והביטחון): ואני אסביר לך מדוע.

ועדת החוץ והביטחון): כי סייקס-פיקו, אני בטוח שכולכם יודעים, הוא הסכם על שם שני אנשים שהגיעו להבנה כיצד לחלק את ההשפעה במזרח התיכון.

ועדת החוץ והביטחון): אחד בריטי, סר מרק סייקס ואחד צרפתי, שארל פרנסואה ז'ורז' פיקו.

ועדת החוץ והביטחון): והם דנו באותם אינטרסים – – –

משה ארבל: באיזו שנה זה היה?

ועדת החוץ והביטחון): 1916.

משה ארבל: תודה.

ועדת החוץ והביטחון): אם אני לא טועה, במאי.

ועדת החוץ והביטחון): ב-16 במאי 1916.

ועדת החוץ והביטחון): יושבים שני האנשים האלה ובעצם מנסים לחלק את האינטרסים העתידיים באימפריה העות'מאנית המתמוטטת.

ועדת החוץ והביטחון): המתקפלת.

ועדת החוץ והביטחון): כאשר מה שמעניין, בעצם, זה הנפט.

ועדת החוץ והביטחון): אלי, חיפשתיך.

אלי אבידר: הדיקטטורה סגרה לי את הדלת.

אלי אבידר: אני מתנצל.

ועדת החוץ והביטחון): אני רציתי שנחליף קצת מילים על סייקס-פיקו, ואני אגיד לך למה.

ועדת החוץ והביטחון): זה לא ככה סתם בשביל פיליבסטר, למשוך את הזמן, חלילה, אלא יש פה פואנטה.

ועדת החוץ והביטחון): אבל יש לנו זמן, גברתי היושבת-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל הוא לא מקשיב.

ועדת החוץ והביטחון): אלי, אלי, תקשיב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אלי אבידר, חיכו לך.

ועדת החוץ והביטחון): ומה עניין את אותם אדונים נכבדים באשר לשטחים הרחוקים מצרפת ומאנגליה, שטחים שלא היו שם אולי מאז מסעות הצלב?

ועדת החוץ והביטחון): מה שעניין אותם בלבנט או במזרח התיכון זה קודם כול הנפט באיראן ובעיראק.

ועדת החוץ והביטחון): אחרי זה, מה שעניין אותם, חבר הכנסת אבידר, זאת תעלת סואץ.

ועדת החוץ והביטחון): יצא לך להיות בתעלת סואץ?

אלי אבידר: אני יצאתי ב-67'.

אלי אבידר: תמשיך לדבר עד מתי, עד שיבואו כולם?

ועדת החוץ והביטחון): אט-אט.

ועדת החוץ והביטחון): התצוגה מתמלאת לי.

ועדת החוץ והביטחון): הדברים הם, הייתי אומר, מעניינים בסך הכול את חברינו.

ועדת החוץ והביטחון): אתה יודע, בנושאים ההיסטוריים, מעת לעת כדאי לעשות אתנחתא, וקצת להבין מאין באנו כדי שנדע לאן אנחנו הולכים.

ועדת החוץ והביטחון): מה שעניין, לצד הנפט מאיראן ומעיראק – תעלת סואץ כעורק כלכלי.

ועדת החוץ והביטחון): בעצם חיבור מהים התיכון בדרך להודו, קיצור הדרך להודו; אינטרסים נוצריים בלבנט – בעיקר את הצרפתים הדבר עניין; המיעוט הנוצרי במזרח התיכון; הקתולים שהחזיקו כאן בנכסים; המרונים, בעצם אותם נוצרים בני המקום שהם צאצאים של אותם אלה שהתנצרו כאן בתקופת הצלבנים.

ועדת החוץ והביטחון): ומדוע אני מתעכב בערב זה על סייקס-פיקו – אדוני היושב-ראש, שלום לך.

יריב לוין: אתה תמיד מתעכב על דברים היסטוריים מהסוג זה.

ועדת החוץ והביטחון): אני אספר לך למה זה קשור, כי אנחנו מדברים על מגפת הקורונה, ואני לא יודע אם אתה יודע – אני חושב שאתה בקי היטב בהיסטוריה של המקום – אבל מרק סייקס, שעל שמו הסכם סייקס-פיקו, אחרי שהוא חתם על ההסכם ב-1916, שנתיים אחרי זה, בפברואר 1918 – – –

אלעזר שטרן: צביקה, אני חשבתי שאתה יודע את זה בעל פה.

אלעזר שטרן: מה אתה מסתכל בדף?

ועדת החוץ והביטחון): לא זכרתי אם זה ב-15 או ב-16.

ועדת החוץ והביטחון): ב-16 בפברואר מארק סייקס נכנס לחדרו במסגרת דיונים של ועידת השלום בפריז – פרש לחדרו ונפטר.

ועדת החוץ והביטחון): אגב, מרק סייקס נפטר בגיל 39.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני היושב-ראש, אתה יודע ממה הוא נפטר?

ועדת החוץ והביטחון): מהשפעת הספרדית.

ועדת החוץ והביטחון): אותה מגפה שעשתה שמות בעולם עשתה שמות גם במקום הזה.

ועדת החוץ והביטחון): וסר מרק סייקס, רק בגיל 39, הוא היה אחד האנשים בממסד של בריטניה הגדולה, מהמומחים הגדולים לאימפריה העות'מאנית.

ועדת החוץ והביטחון): הוא אישית ביקר ברוב האזורים של האימפריה העות'מאנית.

ועדת החוץ והביטחון): היה בעצם המומחה מספר אחת של הבריטים לאזור, נפל חלל בשל מגפת השפעת הספרדית.

ועדת החוץ והביטחון): עוד דבר שצריך לזכור לזכותו, וכאן, בארץ הזאת, כנראה שרבים לא יודעים, זה המאבק בתוך המערכת הבריטית מי יהיה הנמל המרכזי, נמל הבית במזרח התיכון שיובילו ממנו לכיוון עיראק.

ועדת החוץ והביטחון): קיצ'נר רצה שהנמל יהיה באלכסנדרטה וסייקס רצה שהנמל יהיה בחיפה – עד אז, מפרץ די זניח.

ועדת החוץ והביטחון): אומנם כשהקיסר הגרמני הגיע הניחו שם את המזח – מי שמכיר את המושבה הגרמנית – לרגל ביקורו של הקיסר.

ועדת החוץ והביטחון): נדמה לי שב-1898 עשו שם איזה מזח, נכון, אבל סייקס הוא זה שקבע נמל אסטרטגי בחיפה, כמו שאנחנו רואים היום שמעצמות כאלה ואחרות, למשל בסוריה, קובעות נמלים אסטרטגיים כתפיסה אסטרטגית.

ועדת החוץ והביטחון): סייקס עצמו, הוא שם את חיפה על המפה.

ועדת החוץ והביטחון): יכול להיות, אגב, אדוני היושב-ראש, שהוא שם את חיפה על המפה, כי – אם אנחנו קוראים בספרו של בנימין זאב הרצל אלטנוילנד אנחנו רואים איך הרצל שם את חיפה כעיר נמל בין-לאומית, כמרכז.

ועדת החוץ והביטחון): אולי, את זה אני אינני מכיר, אולי נחקור פעם – אמצא לי את הזמן לקרוא אם יש קשר בין חזונו של הרצל באלטנוילנד לבין התעקשותו של סייקס לקבע את חיפה כנמל – מה שבעצם שינה את גורלה של העיר עד עצם היום הזה.

ועדת החוץ והביטחון): אותו סייקס נפטר, מת, מהשפעת הספרדית, מגפה איומה ונוראה.

ועדת החוץ והביטחון): נדמה לי שעד המגפה הנוכחית, הקורונה, זאת אותה מגפה שמהלכת עלינו אימים.

ועדת החוץ והביטחון): וכשהיא פרצה, מגפת הקורונה, יש עדיין סוג של זיכרון היסטורי, כי זה לא היה מזמן – לפני כ-100 שנים.

ועדת החוץ והביטחון): אולי הדברים האלה באים בגלים.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו היום צריכים להיערך להתמודדות עם מגפת הקורונה בשים לב לעובדה שהדברים האלה הם בלתי נשלטים, בלתי ידועים.

ועדת החוץ והביטחון): לא ברור – אגב, גם לאותה שפעת ספרדית היו כמה גלים.

ועדת החוץ והביטחון): בגל הראשון היה מספר מצומצם של מתים, כי המגפה הייתה אגרסיבית, אגב, אבל איך שנדבקו – נפטרו, לכן לא הצליחו להדביק.

ועדת החוץ והביטחון): אנשים שחלו מייד נפלו למשכב ורובם, או באחוזים יחסית ניכרים, נפטרו.

ועדת החוץ והביטחון): ואילו הגל השני של השפעת הספרדית היה מין שפעת קלה, שלא היו בה אחוזי תמותה רבים, אבל ההידבקות הייתה המונית, ומיליונים על מיליונים נדבקו.

ועדת החוץ והביטחון): לכן זה הגיע למספרים – אם אני לא טועה, למעלה מחמישים מיליון בני אדם בסופו של יום נפטרו מאותה מגפה.

ועדת החוץ והביטחון): כמו שאמרתי, מדוע אני מזכיר אותה?

ועדת החוץ והביטחון): כי נודע לי לאחרונה שסר מרק סייקס, גם הוא נפטר מאותה שפעת.

ועדת החוץ והביטחון): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד – – –

יריב לוין: חבר הכנסת האוזר, אני מציע, אולי, שנמסד את העניין.

יריב לוין: תעשה סדרת הרצאות סדורה ובכל פעם שתידרש לסכם נוכל ללמוד עוד פרק.

ועדת החוץ והביטחון): כן, אני אשמח, לחברי הכנסת המקדימים.

ועדת החוץ והביטחון): אתה יודע, זה טבעה של מליאה – שיש דיונים ארוכים.

ועדת החוץ והביטחון): לעיתים האופוזיציה מחליטה שזהו, עד כאן, מקצרת את סדר-היום, ואז צריך לקרוא לכולם להתאסף, להתכנס ולקבל את אותה הכרעה.

ועדת החוץ והביטחון): אז, אדוני היושב-ראש, אני אשמח מעת לעת לתת בצורה סדורה דברים הקשורים לסדר-היום, אך בפרספקטיבה היסטורית כזאת או אחרת.

ועדת החוץ והביטחון): חברים, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020, שיזמה הממשלה.

ועדת החוץ והביטחון): המנגנון המוצע בהצעת החוק מאפשר לממשלה להסמיך את השב"כ לעבד מידע טכנולוגי ממכשירי טלפון ניידים של מי שאובחנו כחולים בנגיף הקורונה ושל מי שבא עימם במגע ב-14 הימים שקדמו לאבחונם כחולים.

ועדת החוץ והביטחון): כל זאת, אדוני היושב-ראש, כדי שניתן יהיה להורות לאותם אנשים שבאו במגע קרוב עם חולי הקורונה בתקופת הדגירה של הנגיף להיכנס לבידוד מחשש שנדבקו בנגיף, על מנת לסייע בצמצום התפשטותו המהירה של הנגיף, המהווה סכנה אמיתית לציבור אזרחי ותושבי המדינה.

ועדת החוץ והביטחון): הזכרנו כאן את אותה מגפה לפני 102 שנה.

ועדת החוץ והביטחון): אנחנו מבינים בלקחים ההיסטוריים מה זאת אומרת מגפה.

ועדת החוץ והביטחון): עצם הסמכתו של שירות הביטחון הכללי לקחת חלק במאמץ הלאומי בהתמודדות עם הנגיף באמצעות הפעלת האמצעים הטכנולוגיים שלו עוגנה, אדוני היושב-ראש, לראשונה בתקנות שעת חירום שהותקנו בממשלה באמצע חודש מרץ השנה.

ועדת החוץ והביטחון): לאחר מכן עוגנה ההסמכה בהחלטת ממשלה להוסיף תפקיד לשב"כ לפי הוראות חוק השב"כ, שאושרה על ידי ועדת הכנסת לענייני השירות, היא ועדת המשנה למודיעין ולשירותים חשאיים של ועדת החוץ והביטחון – לאותו סעיף שיורי בחוק השב"כ.

ועדת החוץ והביטחון): נגד המנגנון שעוגן בתקנות שעת החירום ולאחר מכן אותו מנגנון שעוגן בהחלטת הממשלה – שכאמור אושרה על ידי ועדת הכנסת לענייני השירות – הוגשו לא פחות מארבע עתירות לבית המשפט העליון.

ועדת החוץ והביטחון): בית המשפט העליון נתן פסק דין בעתירות אלה בסוף חודש אפריל, והוא קבע כי לא ניתן להמשיך ולהפעיל את אמצעי השב"כ בהחלטת ממשלה.

ועדת החוץ והביטחון): אם המדינה, הממשלה, מעוניינת להמשיך ולהסתייע באמצעים המצויים בידי השב"כ – הווי אומר, להעמיד את האמצעים האלה לרשות משרד הבריאות, הייתי אומר, לטובת האזרחים, ולא כנגד אזרחים כפי שהוזכר כאן – הרי שעליה, על הממשלה, לפעול לעיגון הסמכה זו בחקיקה ראשית.

ועדת החוץ והביטחון): עוד קבע בית המשפט, כי אם אכן יותנע הליך חקיקה לשם עיגון המנגנון בחקיקה ראשית, ניתן יהיה להאריך את תוקפה של החלטת הממשלה בפרק זמן קצר, שלא יעלה על שבועות ספורים, כדי לאפשר את השלמת תהליך החקיקה.

ועדת החוץ והביטחון): בעקבות פסק הדין, חבריי, החלטת הממשלה הוארכה באישור ועדת הכנסת לענייני השירות, בשל כוונתה של הממשלה, כפי שעודכנו, לקדם הצעת חוק בנושא.

ועדת החוץ והביטחון): בסוף חודש מאי, עדיין בעיצומה של מגפת הקורונה, אבל כשהדברים התחילו להתבהר, וכאשר נדמה היה שבלימת המגפה עולה בהצלחה, צומצם המנגנון שעוגן בהחלטת הממשלה, כך שניתן היה להפעיל את האמצעים של השב"כ רק במקרים פרטניים וייחודיים שבהם לא ניתן היה להשלים את איתור האנשים שבאו במגע קרוב עם חולה באמצעות חקירה אפידמיולוגית המתבצעת על ידי משרד הבריאות.

ועדת החוץ והביטחון): בתחילת חודש יוני החליטה הממשלה שלא לקדם הצעת חוק בנושא; להשהות את הדברים, לבלום.

ועדת החוץ והביטחון): בעצם באותו מועד פקעה לגמרי ההסמכה, והשימוש באמצעי השב"כ הופסק כליל.

ועדת החוץ והביטחון): זה היה באותם ימים כאשר מספר החולים החדשים היומיים היה, הייתי מגדיר זאת, מזערי.

ועדת החוץ והביטחון): בסך הכול עמדה הסמכת השב"כ בתוקפה מאמצע חודש מרץ ועד תחילת חודש יוני – סדר גודל של כחודשיים וחצי.

ועדת החוץ והביטחון): כעת, אדוני היושב-ראש, בשל העלייה המחודשת, והמהירה, הייתי אומר, בנתוני התחלואה וההתפשטות הנרחבת של הנגיף – אנחנו ראינו רק היום, נדמה לי, סדר גודל של למעלה מ-700 נדבקים חדשים.

ועדת החוץ והביטחון): העלייה, כמו שציינתי בתחילת הדיון כאן, היא לא רק בשל העלייה המשמעותית במספר הבדיקות אלא גם האחוז של אותם אנשים, הנדבקים, האחוז מבין אלה שנבדקו קפץ בצורה משמעותית.

ועדת החוץ והביטחון): אם היינו לפני כמה שבועות בסדר גודל ש-0.3% מהאנשים שנבדקו שנמצאו כנדבקים או כנשאי המחלה, הרי שהיום זה מגיע לאזור ה-4%.

ועדת החוץ והביטחון): זו קפיצה משמעותית, אמיתית.

ועדת החוץ והביטחון): יש פה מגמה ברורה, זו לא איזושהי טעות רגעית או משהו כזה.

ועדת החוץ והביטחון): ואכן, כפי שידוע לכול, הממשלה חזרה על בקשתה לעגן את המנגנון בחוק, והניחה ביום רביעי האחרון את הצעת החוק.

ועדת החוץ והביטחון): זה היה ב-24 ביוני 2020.

ועדת החוץ והביטחון): נוסח ההצעה שאושר בקריאה ראשונה כולל מנגנון של הוראת שעה לשלושה חודשים, שבמהלכם לא תוקנה לשב"כ סמכות באופן אוטומטי, אלא יהיה מעין מתג הפעלה – אני אגדיר זאת כך.

ועדת החוץ והביטחון): הממשלה תהיה רשאית להכריז על הסמכת השב"כ להפעיל את האמצעים שלו לסיוע בחקירות אפידמיולוגיות באחד משני מצבים: 1.

ועדת החוץ והביטחון): אם הממשלה שוכנעה כי בשל חשש ממשי להתפשטות רחבת היקף של המחלה קיים צורך מיידי וממשי בהסתייעות בשב"כ; זאת אומרת, זוהי אזעקת אמת, וצריך להשתמש בכלי.

ועדת החוץ והביטחון): 2.

ועדת החוץ והביטחון): המצב השני, המתג השני, היותר-מתון, הוא שאם הממשלה שוכנעה כי בשל חשש להתפשטות של המחלה קיים צורך בהסתייעות בשב"כ במקרים פרטניים וייחודיים בלבד, שבהם לא ניתן להשלים זיהוי אנשים שבאו במגע קרוב עם החולה באמצעות חקירה אפידמיולוגית בשיטות אחרות; זאת אומרת, המתג היותר-מתון מסתמך בעיקר על חקירות אפידמיולוגיות, ואם אי-אפשר לאתר באמצעות החקירה את אותם מגעים, את אותם אנשים שבאו במגע ויש חשש שהם נדבקו ויש חשש שאלה שנדבקו ימשיכו להדביק – אזי יפעילו את אותו כלי שב"כ, כאשר מה שעומד לנגד עינינו, המטרה, היא קטיעת שרשרת ההידבקות; סכנת חיים והצלת חיים, ולחלופין, הימנעות ככל האפשר מאמצעים דרסטיים, דרמטיים, של סגרים – דברים או אמצעים שפוגעים במשקי הבית, פוגעים במשק ובכל מחיר איננו רוצים להגיע לשם.

ועדת החוץ והביטחון): בהצעת החוק כפי שעברה בקריאה ראשונה נקבעו גם מנגנוני פיקוח ובקרה, כולל מגבלות על טיפול וחשיפה למידע במשרד הבריאות ובשב"כ; דיווחים ליועץ המשפטי לממשלה ולכנסת ועוד דברים.

ועדת החוץ והביטחון): תוכלו לעיין בכך בכתובים.

ועדת החוץ והביטחון): אני רוצה להזכיר כאן כי הוועדה קיימה בעבר כמה דיונים בנושא, ואולם לאור העובדה כי הסמכת השב"כ איננה דבר שבשגרה, סברה הוועדה כי יש לקדם בשלב זה, כהסדר זמני, מתכונת מסוימת – הייתי אומר, אולי מוגבלת – להפעלת השירות.

ועדת החוץ והביטחון): מחד גיסא, היא מעניקה את האפשרות למשרד הבריאות להסתייע בשירות בהינתן חשש לאובדן שליטה; זאת הנחת העבודה וזה לאור נתוני התחלואה הנוכחיים, כפי שאנחנו רואים בימים אלה.

ועדת החוץ והביטחון): מאידך גיסא, זה אותו הסדר זמני, הסדר ביניים, שאני חושב – ניסיתי לחשוב עליו ואני חושב שהוא ההסדר הראוי ביותר במצב האי-וודאות עכשיו, של ימים אלה, של שבועות ספורים אלה.

ועדת החוץ והביטחון): האופציה המקבילה, מאידך גיסא, תאפשר לנו לוועדה להותיר חלק מהצעת החוק להמשך דיון מעמיק בוועדה, כפי שראוי שיהיה, וכפי שמתחייב משאלת הסמכת שירות הביטחון למשימה זו בחקיקה ראשית.

יאיר גולן: – – – התקבלת לליכוד, הכול בסדר.

ועדת החוץ והביטחון): משכך, הוועדה החליטה ברוב קולות לאשר את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית בכמה שינויים ביחס לנוסח שאושר בקריאה ראשונה, שינויים שנועדו כולם לצמצם את היקף השימוש באמצעי של השב"כ.

ועדת החוץ והביטחון): כן, הדברים האלה צריכים להידון במשורה, ברגישות, בשום שכל.

ועדת החוץ והביטחון): אלה האמצעים שבעצם צמצמו את ההצעה המקורית.

ועדת החוץ והביטחון): 1.

ועדת החוץ והביטחון): הוועדה הציעה למליאת הכנסת לפצל מהצעת החוק את הסעיף שבו מעוגנת החלופה הראשונה להכרזת הממשלה על הסמכת השב"כ – החלופה הנרחבת של התפשטות רחבת היקף.

ועדת החוץ והביטחון): את זה אנחנו לא מאשרים הערב.

ועדת החוץ והביטחון): 2.

ועדת החוץ והביטחון): עוד החליטה הוועדה לפצל מספר מצומצם של סעיפים נקודתיים.

ועדת החוץ והביטחון): כל הסעיפים שפוצלו יידונו בוועדה בנחת רוח וללא לחצי צוק העיתים, בזמן הקרוב, בשבועות הקרובים.

ועדת החוץ והביטחון): 3.

ועדת החוץ והביטחון): לצד זאת, הוועדה החליטה להוסיף להצעת החוק חלופת ביניים, שלפיה הממשלה תהיה רשאית להכריז על הסמכת השב"כ בשני מצבים נוספים:

ועדת החוץ והביטחון): לצד החלופה המצומצמת של מקרים פרטניים וייחודיים וכן אם ביום מסוים או ביום שקדם לו עלה מספר החולים המאומתים על 200.

ועדת החוץ והביטחון): זה קריטריון אובייקטיבי, ברור.

ועדת החוץ והביטחון): במקרה כזה יחליט נציג משרד הבריאות על ביצוע חקירה אפידמיולוגית לגבי 200 חולים ועל ביצוע חקירה אפידמיולוגית או על הסתייעות בשב"כ, לפי שיקול דעתו, ליתר החולים.

ועדת החוץ והביטחון): המנגנון השני: אם יתקיימו נסיבות חריגות נוספות, דברים שאנחנו לא מצליחים לצפות עכשיו, הם יוכלו להתווסף כתוספת לחוק – יהיו מנויים בתוספת לחוק – יקבלו אישור של הוועדה ואתם תוכלו לעיין בהם כפי שאותו מנגנון מוסדר בהצעה שמונחת לפניכם.

ועדת החוץ והביטחון): חבריי חברי הכנסת, אנחנו מבינים שההכרעה כאן היא הכרעה זמנית, שמאזנת בין אינטרסים ציבוריים כפי שהזכרתי אותם: מצד אחד, בראש ובראשונה חפצי חיים אנחנו, הזכות לחיים היא זו שמובילה אותנו.

ועדת החוץ והביטחון): לאחר מכן, אנחנו רואים את פגיעת המשק, פגיעה במשקי הבית, אנחנו נעשה כל דבר כדי למנוע את הפגיעה במשקי הבית.

ועדת החוץ והביטחון): ולצד זה, ובשים לב לדברים האלה, אנחנו נעמוד על אותם עקרונות ראויים וחשובים של הזכות לפרטיות ושל חירויות הפרט, ואנחנו חייבים במקרה המורכב, חסר התקדים הזה – כמו שאמרתי, הפעם האחרונה שהאנושות התמודדה בסדר גודל דומה הייתה לפני 100 שנה – לעשות את הדברים במתינות אך בנחרצות.

ועדת החוץ והביטחון): תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת האוזר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת על מנת שנוכל לעבור להצבעה.

יריב לוין: לשבת כל אחד במקומו.

יריב לוין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020.

יריב לוין: להצעה הזו הוגשו הסתייגויות.

יריב לוין: להלן שמות חברי הכנסת על פי הקבוצות.

יריב לוין: קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם: חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב ועידן רול; קבוצת סיעת ישראל ביתנו: חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר; קבוצת סיעת מרצ: חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג ויאיר גולן; קבוצת סיעת הרשימה המשותפת: חברי הכנסת איימן עודה, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מחמוד עבאס, עאידה תומא סלימאן, ווליד טאהא, עופר כסיף, היבה יזבק, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי, ג'אבר עסאקלה, סמי אבו שחאדה, סונדוס סאלח ואימאן ח'טיב יאסין.

יריב לוין: בנוסף, חברת הכנסת שרן השכל, חבר הכנסת יוסף טייב וחבר הכנסת האוזר – נמצא כאן או עלה למקומו?

קריאה: עלה למעלה.

יריב לוין: עלה למעלה.

יריב לוין: אז חברת הכנסת השכל וחבר הכנסת טייב, אני מבין שאני מתבקש להוסיף את שמכם בעד סעיפי החוק ובעד החוק, ונגד ההסתייגויות, אלא אם כן תאמרו לי אחרת באיזשהו שלב במהלך ההצבעה.

קריאות: – – –

יריב לוין: אכן כך, אני מבין.

יריב לוין: אם כך, חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה השנייה.

יריב לוין: ההסתייגות מס' 1 לשם החוק הוסרה.

יריב לוין: נכון, חבר הכנסת כהן?

קריאה: – – –

יריב לוין: לפיכך, אנחנו נעבור להצבעה על שם החוק, כנוסח הוועדה, כמובן.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 15 בעד שם החוק – 54 נגד – 31 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יריב לוין: אם כך, בעד – 54, בצירוף שני הקולות של חברי הכנסת השכל וטייב – 56, נגד – 31, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, שם החוק אושר בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: לסעיף 1, הסתייגות של קבוצות יש עתיד והרשימה המשותפת, הסתייגות מס' 2.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 37, נגד – 50, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 3, של קבוצת ישראל ביתנו וקבוצת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 32, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: אם כך, הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 1, ואנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 49 נגד – 37 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: בעד – 51, נגד – 37, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, סעיף 1 התקבל בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 2.

יריב לוין: הסתייגות מס' 4, של קבוצות מרצ, יש עתיד-תל"ם והרשימה המשותפת.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

עודד פורר: אנחנו לא קיבלנו את הפונץ'-בננה עם ההסתייגויות.

יריב לוין: אז אני אעצור עד שזה יגיע אליכם, אין בעיה.

יריב לוין: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 35, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: אתם צודקים.

יריב לוין: אני עוצר את ההצבעה ואנחנו נמתין שהחומר יגיע אליכם.

יריב לוין: צודקים.

יריב לוין: הסתייגות מס' 4 לא התקבלה.

יריב לוין: הסתייגויות מס' 5 ו-6 הוסרו, ואנחנו תכף נצביע על הסתייגות מס' 7.

יוליה מלינובסקי: – – –

יריב לוין: אף אחד לא מזלזל.

יריב לוין: החומר לא הגיע.

יריב לוין: טעות, קורה.

יריב לוין: אנחנו מייד עוצרים, חברת הכנסת מלינובסקי.

יריב לוין: אין מקום לאמירות האלה.

יריב לוין: ואני מבקש כבר שיועלה ליציע כמובן גם יתרת החומר הרלוונטי להצבעות הבאות, על מנת שלא נימצא במצב הזה.

יעקב מרגי: פה יש לנו הכול – – –

יריב לוין: אצלכם יש? יופי.

יריב לוין: אז הינה, מגיע החומר.

קריאות: – – –

יריב לוין: טוב, רבותיי, קיבלתם את החומר?

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, הכול בסדר?

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 7, של חבר הכנסת טופורובסקי, הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (7) של חבר הכנסת בועז טופורובסקי לסעיף 2 לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כך, 35 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות הוסרה.

יריב לוין: לפיכך, הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 2, ואנחנו עוברים להצבעה על סעיף 2, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 48 נגד – 37 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: בעד – 50, נגד – 37, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שסעיף 2 התקבל כנוסח הוועדה.

יריב לוין: רבותיי לא להפריע באמצע ההצבעה.

יריב לוין: לא להפריע.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 3.

יריב לוין: הסתייגויות 8–14 הוסרו.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 15, של קבוצות מרצ, יש עתיד-תל"ם והרשימה המשותפת.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (15) של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יריב לוין: אם כך, 34 בעד, 52 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: לפיכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 3, וכמו כן הוסרו גם ההסתייגויות שהוגשו לסעיף 4.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו יכולים להצביע על סעיפים 3 ו-4, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 3–4, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 37 נמנעים – אין סעיפים 3–4, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: בעד – 53, נגד – 37, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שסעיפים 3 ו-4 התקבלו כנוסח הוועדה בקריאה השנייה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 5.

יריב לוין: הסתייגויות 18–25 הוסרו.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 26, של קבוצות מרצ, יש עתיד-תל"ם והרשימה המשותפת.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 51 נמנעים – 1 ההסתייגות (26) של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 5 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 33, נגד – 53, נמנע אחד.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: לפיכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 5, ואנחנו מצביעים על סעיף 5, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: 53 בעד, 36 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שסעיף 5 התקבל כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 6.

יריב לוין: הסתייגות מס' 27, של קבוצות ישראל ביתנו ויש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות– 32 נגד – 50 נמנעים – 1 ההסתייגות (27) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 6 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 32, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 28, של קבוצות מרצ, יש עתיד-תל"ם והרשימה המשותפת.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות– 33 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (28) של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 6 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 33, נגד – 53, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: בכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 6.

יריב לוין: גם ההסתייגויות לסעיף 7 הוסרו.

יריב לוין: לפיכך אנחנו מצביעים על סעיפים 6–7, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 28 בעד סעיפים 6–7, כהצעת הוועדה – 50 נגד – 38 נמנעים – אין סעיפים 6–7, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: בעד – 52, נגד – 8, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שסעיפים 6–7 התקבלו בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 8.

יריב לוין: הסתייגויות 31–32 הוסרו.

יריב לוין: על כן אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 33, של קבוצות מרצ, יש עתיד-תל"ם והרשימה המשותפת.

יריב לוין: הצבעה על הסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (33) של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 8 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 34, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות הוסרה.

יריב לוין: בכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 8, ואנחנו עוברים להצבעה על סעיף 8, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 30 בעד סעיף 8, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 8, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יריב לוין: בעד – 53, נגד – 36, אין נמנעים.

יריב לוין: אני אומר לפרוטוקול שחבר הכנסת עודה הצביע בטעות בעד, אבל התכוון להצביע נגד.

יריב לוין: אנחנו כמובן לא משנים את תוצאות ההצבעה, שהן 53 בעד, 36 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שסעיף 8 התקבל בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 9.

יריב לוין: הסתייגות 34 הוסרה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 35.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 31 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (35) של קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 9 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 33, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: לפיכך הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 9.

יריב לוין: נוסף על כך, הוסרו ההסתייגויות לסעיף 10, לסעיף 11 אין הסתייגויות, הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 12, וכל ההסתייגויות לסעיף 13 אף הן הוסרו.

יריב לוין: גם ההסתייגויות לסעיף 14 הוסרו.

יריב לוין: לפיכך אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 9–14, כולל 14, בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 32 בעד סעיפים 9–14, כהצעת הוועדה – 50 נגד – 38 נמנעים – אין סעיפים 9–14, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: 52 בעד, 38 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך סעיפים 9–14 התקבלו בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אני עובר להסתייגויות לסעיף 15.

יריב לוין: הסתייגויות 47–48 הוסרו.

יריב לוין: הסתייגות מס' 49, של חבר הכנסת טופורובסקי.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 33 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (49) של חבר הכנסת בועז טופורובסקי לסעיף 15 לא נתקבלה.

יריב לוין: 33 בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך ההסתייגות הוסרה.

יריב לוין: אם כך, הוסרו ההסתייגויות לסעיף 15, גם ההסתייגויות לסעיף 16 הוסרו.

יריב לוין: לסעיפים 17–18 אין הסתייגויות.

יריב לוין: הסתייגויות לסעיף 19 הוסרו.

יריב לוין: ההסתייגויות לסעיף 20 אף הן הוסרו.

יריב לוין: לסעיף 21 אין הסתייגויות.

יריב לוין: לסעיף 22 הוסרו ההסתייגויות.

יריב לוין: לסעיף 23 הוסרו ההסתייגויות.

יריב לוין: לסעיף 24 אין הסתייגויות.

יריב לוין: לפיכך אנחנו מצביעים על סעיפים 15–24, כולל, כנוסח הוועדה.

יריב לוין: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 15–24, כהצעת הוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 15–24, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יריב לוין: בעד – 51, נגד – 37, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שסעיפים 15–24, כולל, התקבלו בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: ישנה הסתייגות לאחר סעיף 24, הסתייגות מס' 57, של חבר הכנסת טופורובסקי.

יריב לוין: הצבעה על ההסתייגות.

יריב לוין: הצבעה מס' 35 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (57) של חבר הכנסת בועז טופורובסקי אחרי סעיף 24 לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 35, נגד – 52, אין נמנעים.

יריב לוין: ההסתייגות לא התקבלה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, בכך תמה הקריאה השנייה, ואנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020, בקריאה השלישית.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 36 בעד החוק –51 נגד – 38 נמנעים – אין חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף–2020, נתקבל.

יריב לוין: בעד – 53, נגד – 38, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך אני קובע שהצעת חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף

יריב לוין: –2020, התקבלה בקריאה השלישית, ונכנסה לספר החוקים.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון), התש"ף

יריב לוין: –2020, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יריב לוין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר, שנמצא בדרכו אלינו.

יריב לוין: עד אז אני אאפשר למזכירת הכנסת הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת – הסכם בין ממשלת מדינת ישראל ובין ממשלת הרפובליקה ההלנית בדבר שיתוף פעולה בחקר החלל החיצון ובשימוש בו למטרות שלום; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל ובין ממשלת הרפובליקה הפדרלית של ברזיל בדבר שיתוף פעולה במדע וטכנולוגיה, מיום 31 במרץ 2019.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: [מס' מ/1335; דברי הכנסת, חוב' ט"ז, ישיבה 47; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: חבר הכנסת יעקב אשר נמצא, הגיע כבר?

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון), התש"ף–2020.

יעקב אשר: בפני הכנסת הונחה הצעת חוק ממשלתית המבקשת להסדיר את דיוני ועדות השחרורים בתקופת התפשטות נגיף הקורונה.

יעקב אשר: עד עתה הוסדר הנושא בתקנות שעת חירום העוסקות בעניין.

יעקב אשר: בתקופה זו, בשל חשש הממשלה ושל משרד הבריאות מהתפשטות הנגיף במתקני הכליאה, שאינם מאפשרים ריחוק בין אנשים ובשל החשש מההשלכות של התפרצות כזו בתוך האוכלוסייה המיוחדת של האסירים והעצורים, הותקנו כמה תקנות שעת חירום המסדירות את דרכי ההשתתפות של העצורים והכלואים בדיונים בבתי המשפט ובתי הדין.

יעקב אשר: לפני כשבועיים – אדוני, אני צרוד, אז קשה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אשר, קשה להאשים אותך אחרי עומס העבודה שיש לך, וכשאתה אומר "לפני כשבועיים" זה נראה כמו לפני הרבה זמן.

יעקב אשר: נצח.

יריב לוין: זמן העבודה שהשקעתם בוועדה באמת ראוי להערכה.

יעקב אשר: לפני כשבועיים החליטה הכנסת להאריך בחוק את תוקפן של תקנות שעת חירום לעניין דיוני מעצרים ודיונים פליליים, למשך 30 יום, שבמהלכם מקיימת הוועדה דיונים בנושא.

יעקב אשר: אולם, תקנות שעת החירום בנושא ועדות השחרורים עמדו עדיין בתוקף והנושא לא הוסדר במסגרת החוק.

יעקב אשר: ביום 25 ביוני, אדוני היושב-ראש, פקעו תקנות שעת החירום, הן בנושא ועדות השחרורים והן בנושא הוועדה לעיון בעונש הפועלת מכוח חוק השיפוט הצבאי.

יעקב אשר: הממשלה הניחה הצעת חוק להסדרת הנושא, ואולם כדי לתת לוועדה את הזמן הראוי נקבע כרגע להאריך בחוק את תוקפן של התקנות בנושא של ועדות שחרורים והוועדה לעיון בעונש, עד להשלמת דיוני ועדת החוקה בנושא.

יעקב אשר: במסגרת הארכת התקנות היטבנו הסדרים הלקוחים מהצעת החוק הממשלתית.

יעקב אשר: אציין כי במסגרת דיוני ועדת החוקה בהצעות החוק בנושא פועלת הוועדה לקידום דרכים נוספות, שיגדילו את מספר הדיונים המתקיימים בנוכחות פיזית של העצורים – מדובר באנשים שרוצים לעמוד מול השופט ולא מול מכשיר וצג – בין היתר באמצעות הכשרת האולמות הסמוכים לבתי הסוהר, כדי שאפשר יהיה לקיים בהם דיונים.

יעקב אשר: כל זאת במטרה לשמור מחד גיסא על בריאותם של העצורים והאסירים, ומאידך, על זכויותיהם להליך ראוי והוגן.

יעקב אשר: להצעות החוק לא הוגשו הסתייגויות.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שהכינה הוועדה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יריב לוין: להצעת החוק כאמור לא הוגשו הסתייגות אך כן הוגשו בקשות רשות דיבור.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסמה סעדי – לא נמצא.

יריב לוין: נמצא?

יריב לוין: סליחה, מוותר; חבר הכנסת איימן עודה – איננו; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אף הוא איננו; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת מנסור עבאס – איננו; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – איננה; חבר הכנסת ווליד טאהא – איננו; חבר הכנסת עופר כסיף – איננו; חברת הכנסת היבה יזבק – איננה; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – איננו; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – איננו; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – איננו; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – איננו; חברת הכנסת סונדוס סאלח – איננה; וחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אף היא איננה.

יריב לוין: אם כך, אנחנו יכולים לעבור מייד להצבעה על הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון), התש"ף–2020, בקריאה השנייה, הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 37 בעד סעיפים 1–3 – 11 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יריב לוין: אם כך, בעד – 12, בצירוף קולו של חבר הכנסת אשר, נגד – שניים, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהחוק התקבל בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 38 בעד החוק – 11 נגד – 2 נמנעים – 1 חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון), התש"ף–2020, נתקבל.

יריב לוין: אם כך, 12 בעד, שניים נגד, אחד נמנע.

יריב לוין: לפיכך אני קובע, שהצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – דיונים בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים) (תיקון), התש"ף

יריב לוין: –2020, התקבלה בקריאה השלישית, ונכנסה לספר החוקים.

יריב לוין: [מס' מ/1330; דברי הכנסת, חוב' ט"ו, ישיבה 44; נספחות.

יריב לוין: ]

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יריב לוין: הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל), התש"ף–2020, לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: ולא נופתע אם נאמר שיציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, ואני כבר על החשבון אומר גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט הריני מביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל), התש"ף

יעקב אשר: –2020, שבה מבוקש להמשיך ולקיים את ההוראות שבתקנות שעת החירום המאפשרות לוועדת שרים להכריז על אזור מוגבל – ב-45 יום.

יעקב אשר: ואגב, הדיון הזה הגיע בדיוק באותם ימים שבאמת חלו הגבלות על כמה ערים בארץ, במיוחד הסגר באלעד.

יעקב אשר: התקנות מסמיכות ועדת שרים מיוחדת להכריז על אזור מסוים, שבו מחלת הקורונה התפשטה בהיקף נרחב וברמת תחלואה גבוהה יחסית לכלל המדינה, כעל אזור מוגבל לתקופות קצרות וקצובות, אם הדבר הכרחי כדי למנוע את המשך התפשטות המחלה, וכן לקבוע מגבלות על הכניסה לאזור ועל היציאה ממנו ועל הפעילות העסקית והיציאה למרחב הציבורי בתוך האזור.

יעקב אשר: הזמן הנוסף דרוש כדי לאפשר לקדם בכנסת את חוק המסגרת – סמכויות מיוחדות, נגיף קורונה – שאמור להחליף גם את ההסדרים הקבועים בתקש"ח של אזור מוגבל.

יעקב אשר: למרות הזמן הקצר שהיה בידי הוועדה, הוועדה דנה בהסדרים והחליטה בכמה עניינים לשנות מן האיזון שהציעה הממשלה, כדי להבטיח שהשימוש באמצעי זה של סגר, שיש בו פגיעה חמורה בזכויות הפרט, בחופש התנועה ובחופש העיסוק, ייעשה רק כשאין דרכים אחרות למנוע את התפשטות המחלה, באופן מידתי, תוך שיתוף הרשויות המקומיות – שזה דבר קריטי בתהליך – ועם מעורבות פרלמנטרית ופיקוח פרלמנטרי רבים יותר.

יעקב אשר: ועדת החוקה קבעה קריטריונים להכרזה על אזור מוגבל.

יעקב אשר: בין היתר נקבע שמדובר על אזור שרמת התחלואה בו גבוהה באופן יחסי לכלל המדינה ושעל ועדת השרים לבחון דרכים חלופיות ולהשתכנע שאין מנוס מהכרזה על האזור כולו כאזור מוגבל, ולצמצם בכך את ההגבלות שיחולו באזור ואת גודל האזור שעליו תחול ההכרזה למינימום הנדרש.

יעקב אשר: ועדת החוקה שינתה את ברירת המחדל כך שהכרזה על אזור מוגבל לא תוביל להחלה גורפת של ההגבלות למעט ההקלות שייקבעו, אלא יהיה על ועדת השרים לבחון בחינה פרטנית, לקבוע במפורש ולנמק אילו הגבלות יחולו באזור המוגבל ולמה.

יעקב אשר: ועדת החוקה קבעה עוד הוראות שיחייבו התייעצות ושיתוף הרשות המקומית הרלוונטית כבר בשלבים המוקדמים של התהליך ועוד בטרם מתקבלת החלטת ועדת השרים, ובחינה מהותית של עמדת ראשי הרשויות – שתובא או בכתב או בעל פה, על פי רצונם – אשר שיתופם הכרחי כדי להתמודד בצורה אפקטיבית עם התפשטות המחלה.

יעקב אשר: הוועדה אימצה הוראות שנכללו בהצעת חוק המסגרת המחייבות להביא את ההכרזה המנומקת בפני ועדת חוקה מייד לאחר שניתנה, והוספנו כאן גם את האפשרות של הוועדה לבטל את ההכרזה הזו, שזה דבר חשוב מאוד.

יעקב אשר: הוועדה חידדה עוד חובה: ליידע את תושבי האזור בדרכים אפקטיביות ומותאמות.

יעקב אשר: יש אוכלוסיות שצריכות לקבל את ההסברה בצורה מותאמת.

יעקב אשר: יש אוכלוסיות שבהן אין את המדיה הרגילה ולכן צריך להגיע אליהן בצורה ממוקדת יותר.

יעקב אשר: להצעת החוק הוגשו בקשות דיבור.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח הוועדה.

יעקב אשר: ואני רוצה בהזדמנות זו – – –

איתן גינזבורג: להודות.

יעקב אשר: להודות יהיה בסוף, על כל הארבעה.

יעקב אשר: יש עוד שניים, שתהיה סבלנות לחברי הכנסת.

יעקב אשר: אבל, אני רוצה להודות פה לחברי הוועדה, הן מהקואליציה ובמיוחד מהאופוזיציה, על סיעור מוחות שנעשה במשותף – עם חילוקי דעות, אבל בהגעה להסכמות, שבסופו של דבר מביאות אותנו היום לאשר ארבע תקנות שעת חירום בהסכמה מקיר לקיר.

יעקב אשר: אני מודה לכם מאוד.

יעקב אשר: נציגי חברי הוועדה – יש פה שני נציגים, גם אלי אבידר וגם איתן גינזבורג, אז תודה רבה לכם.

אוסאמה סעדי: ופה, אשר.

יעקב אשר: אה, ואוסאמה.

יעקב אשר: אוסאמה סעדי, ודאי.

יעקב אשר: ואת התודות לצוות וליועצים המשפטיים אני אעשה בסוף על ארבעת הנושאים ביחד.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה בקריאה שנייה ושלישית.

יעקב אשר: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב אשר, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לחוק לא נרשמו הסתייגויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש בקשות רשות דיבור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אקריא אותם לפי הסדר שהם רשומים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יאיר לפיד – אינו נוכח; חבר הכנסת משה יעלון – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – גם לא נמצא כאן; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת אורנה ברביבאי – אינה נוכחת; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נמצאת; חבר הכנסת יואל רזבוזוב – גם כן; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נמצא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי – ישנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מעוניין לדבר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט, היכן אתה?

מיקי לוי: הינה.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לך תודה רבה.

מיקי לוי: השתתפתי בהרבה דיונים בהרבה ועדות.

מיקי לוי: הוועדה שלך נעשית בטוב טעם ובשום שכל.

מיקי לוי: היכולת שלך לתת לנו, כחברי הוועדה – אופוזיציה, קואליציה, בכלל לא חשוב מה – לחוות את דעתנו המקצועית – לא פעם אתה גם מצדד בעמדה שלנו ולא פוסק רק על פי קואליציה–אופוזיציה או החלטות הממשלה – גורמת לנו נחת וגורמת לנו לבוא ולהשתתף בוועדות שלך ברצון רב.

מיקי לוי: גם לכאורה בימים שהם ימים חופשיים, כמו יום ראשון, למרות שאנחנו יכולים לעשות דברים אחרים, אין כנסת ולא מתקיימת ועדת כספים, מצאתי עצמי מגיע לוועדת חוקה, ואני חייב להודות שאני בא בכיף ובהנאה לעוד יום עבודה בוועדת החוקה.

מיקי לוי: אני רוצה להודות לך על שום השכל, הלך הרוח והאווירה הטובה שאתה משרה בוועדה עצמה.

מיקי לוי: אני מאחל לך הצלחה בהמשך הדרך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת; חבר הכנסת רם בן ברק – אינו נמצא; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת בעז טופורובסקי – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב – אינו נוכח; חבר הכנסת עידן רול – גם כן; חבר הכנסת אביגדור ליברמן – לא נמצא; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, המציאות של ימינו עולה על כל דמיון.

אלי אבידר: זוהי מציאות הזויה, ואפילו שני שחקנים אגדיים כמו ג'ק ניקולסון ולואיז פלטשר מהסרט המיתולוגי קו הקוקייה אינם מוכשרים דיים לשחק את המציאות של ימינו.

אלי אבידר: כבר חודשים שמעבירים תקנות לשעת חירום בכמויות מפלצתיות.

אלי אבידר: חשבתי בהתחלה שהעבירו 70 תקנות, אבל התברר שהמספר המדויק עומד על 90, ולאחר שקמה צעקה הגיעו החוקים.

אלי אבידר: מעל החוקים, מעל התקנות, מתנוססת המטרה – חיזוק שלטונו האבסולוטי של הדיקטטור בנימין נתניהו.

אלי אבידר: ובדרך אין שום בעיה לשקר, אין שום בעיה לפברק, אין שום בעיה להנדס תודעת חרדה מבית מדרשו של גדול אומני התעמולה במאה ה-21, בנימין נתניהו.

אלי אבידר: גם לנו במדינת ישראל יש את קן הקוקייה שלנו, והוא נמצא ברחוב בלפור בירושלים.

אלי אבידר: נתניהו של יום שני אחר הצוהריים האחרון שיגר את נציגי הקואליציה להגיע להסכמה עם האופוזיציה על משיכת חוק איכוני השב"כ המפוצל והגשה מוסכמת של החוק המורחב ביום שני הבא.

אלי אבידר: אבל לאחר לילה בקן הקוקייה הוא חזר ב-03:00, הפר את הסיכום ודרש מוועדת החוץ והביטחון להחזיר את החוק לדיון כדי להביאו להצבעה עד הערב.

אלי אבידר: קן הקוקייה מבלפור קיבל החלטה לקדם את איכוני השב"כ ולשקר לציבור במצח נחושה על כך שהכנסת השב"כ לטלפונים שלנו תמנע סגירה של המשק.

אלי אבידר: אין שקר גדול מזה.

אלי אבידר: חוסר הדיוק של האמצעי הזה הוא שיסגור חלקים גדולים במדינת ישראל שלא לצורך, ובוודאי שיפגע גם במשק הישראלי.

אלי אבידר: קן הקוקייה קידם את הכנסת המשטרה לעשרות אלפי טלפונים כדי לבדוק הפרת חובת בידוד ונגנז לאחר שהתברר שמתוך עשרות אלפי חייבים בבידוד היו רק שלושה אזרחים שהפרו.

אלי אבידר: קן הקוקייה משגר ווטסאפים לחברי הכנסת של הקואליציה, להגיב בזמן אמת על אירוע, מזניק אותם לדיונים שונים בוועדות הכנסת שלא נכחו בהן, ודורש שיצביעו על כל ההחלטות כלשונן או ליתר דיוק – כלשון נתניהו.

אלי אבידר: זו אפילו לא חותמת גומי, זו חותמת של בושה.

אלי אבידר: יושבי-ראש של ועדות נבוכים מהסיטואציה אך ממשיכים לציית ולעשות את שהם נדרשים.

אלי אבידר: אחד עונה להאשמות ב"מה אתה רוצה ממני", השני ממשיך לציית תוך שהוא חוגג את חוסר הידיעה, והשלישי שובר שיאי אבסורד בהצדקת הטירוף.

אלי אבידר: את קן הקוקייה הזה לא ניתן יהיה לעצור רק בכלים פרלמנטריים, ודרושה מחאה ציבורית גדולה שתצא מכל חלקי העם על עמדותיו וסדרי-היום השונים; מחאה שתרעיד את האדמה מתחת לרגליהם של חברי הקואליציה, שגזרו על עצמם עבדות בפני השליט תוך שהם יודעים שאין מדובר כאן בשלטון של היגיון או תבונה אלא בהתנהלות של קן קוקייה.

אלי אבידר: במוצ"ש הקרוב נצא כולנו למחאה גדולה בכל הכיכרות ובכל הגשרים מול בתי הדיקטטור בקיסריה ובבלפור.

אלי אבידר: נעשה זאת ונזכיר לעצמנו שקן הקוקייה של נתניהו ינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים כי אין לנו ארץ אחרת.

אלי אבידר: תודה רבה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה גם לך, חבר הכנסת אלי אבידר.

אלי אבידר: יש לי עוד דקה וחצי, ואני רוצה להגיד ליושב-ראש הוועדה, יעקב אשר – –

יעקב אשר: חבר'ה, אתם שורפים אותי.

יעקב אשר: החיבוק שלכם בסוף עוד – – –

אלי אבידר: – – יעקב, אתה איש יקר, ורואים את דרך הארץ שלך, את החוכמה שבה אתה מנהל את הדברים.

אלי אבידר: אתה הצלחת לקחת חברי אופוזיציה שהגיעו לישיבות טעונים, עצבניים, קופצים לשמיים על כל דבר, ואתה הרגעת אותנו לאט-לאט.

אלי אבידר: חינכת אותנו כמו שמחנכים ילדים שרק נכנסו לחדר.

אלי אבידר: ואנחנו אוהבים אותך, ומגיעים לישיבות, ואפילו מרכלים בינינו אם מישהו לא מגיע כדי שלא תישאר לבד.

אלי אבידר: ואת זה צריכים ללמוד בקואליציה, את דרך הארץ הזאת צריך ללמוד, בדיוק אחרי שלוש מערכות בחירות, והיו הרבה מחלוקות, ואני רוצה להודות לך על זה.

יעקב אשר: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מקסים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת אלי אבידר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת יוליה מלינובסקי קונין – לא נמצאת; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח, וחבר הכנסת אלכס קושניר – גם אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת ינון אזולאי מבקש?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כיוון שלא נרשמו הסתייגות, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק לתיקון והארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל), התש"ף–2020, בקריאה שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה עכשיו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 39 בעד סעיפים 1–2 – 9 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תשעה בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מוסיפים ידנית את חבר הכנסת יוסף טייב – בקרוב תוכל להצביע, אני מקווה; חבר הכנסת אלי אבידר – בעד; חבר הכנסת יעקב אשר – בעד; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – בעד; חבר הכנסת ינון אזולאי – בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוד ארבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, 14 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, החוק עבר בקריאה שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 40 בעד החוק – 8 נגד – אין נמנעים – 1 חוק לתיקון והארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל), התש"ף–2020, נתקבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמונה בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מוסיפה: חבר הכנסת אלי אבידר – בעד; חבר הכנסת יעקב אשר – בעד; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – כבר לא נמצא פה; חבר הכנסת ינון אזולאי – בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אנחנו 12, ויואב קיש – 13 בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין מצביעים נגד, ונמנע אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

): תודה, גברתי היושבת-ראש.

): חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע על איוש חברי הכנסת בוועדות הבאות מטעם סיעת יהדות התורה: בוועדות הכנסת, הכלכלה, המדע והטכנולוגיה יכהן חבר הכנסת יצחק פינדרוס במקום הפנוי לסיעה.

): בוועדות החוץ והביטחון, החינוך והתרבות והספורט יכהן חבר הכנסת ישראל אייכלר במקום הפנוי לסיעה.

): בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדה המיוחדת לעניין נגיף הקורונה החדש ולבחינת היערכות המדינה למגפות ולרעידות אדמה ובוועדה המיוחדת להתמודדות עם נגעי הסמים והאלכוהול יכהן חבר הכנסת אליהו ברוכי במקום הפנוי לסיעה.

): בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדה המיוחדת למיגור הפשיעה בחברה הערבית ובוועדה המיוחדת לפיקוח על הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי גז ונפט יכהן חבר הכנסת אליהו חסיד במקום הפנוי לסיעה.

): בוועדה לענייני ביקורת המדינה יכהן חבר הכנסת יעקב טסלר במקום הפנוי לסיעה.

): תודה רבה.

): אין צורך להצביע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': [מס' מ/1331; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 48; נספחות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ]

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה), התש"ף–2020.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, הריני מביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק לתיקון הארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה), התש"ף

יעקב אשר: –2020, המבקשת להאריך ב-45 יום נוספים – כלומר עד ליום 17 באוגוסט 2020 – את ההוראות שנקבעו לשעת החירום המאפשרות להורות למי שחייב בבידוד ואינו יכול לקיים את הבידוד בביתו לשהות בבידוד במלון או באכסניה למבודדים במימון המדינה.

יעקב אשר: התקנות מאפשרות להורות לאדם החייב בבידוד – בין אם בשל חזרתו מחו"ל ובין אם משום שהיה במגע הדוק עם חולה קורונה – לשהות בבידוד במלונית במימון המדינה אם אינו יכול לקיים את הבידוד בביתו או במקום העומד לרשותו.

יעקב אשר: הזמן הנוסף דרוש כדי לאפשר לקדם בכנסת את חוק המסגרת, שאמור בין היתר להחליף את ההסדרים הקבועים בתקש"ח המלוניות.

יעקב אשר: למרות הזמן הקצר שהיה בידי הוועדה, הוועדה דנה בהסדרים שבתקש"ח, והחליטה בכמה עניינים לשנות את האיזון שהציעה הממשלה כדי לצמצם את הפגיעה הקשה בזכויות הפרט הכרוכה בכפייה על אדם להימצא בבידוד שלא בביתו ותחת פיקוח המדינה, גם אם פגיעה זו מוצדקת בנסיבות הקיימות, ואפרט: הוועדה קבעה כי אין להבחין בין חוזר מחו"ל לבין אדם המצוי בישראל, ובכל מקרה ברירת המחדל היא שאדם יקיים את הבידוד בביתו, ורק אם הגורם המוסמך מצא שהדבר לא ניתן, הוא יוכל להורות לו לשהות בבידוד במלונית.

יעקב אשר: הוועדה קבעה כי קטין מתחת לגיל 17 בכל מקרה לא ישהה במלונית בלי ליווי של אחד ההורים או אפוטרופוס אחר.

יעקב אשר: לגבי גילאי 17 עד 18 נקבע שבנסיבות חריגות, אם משפחת הקטין ביקשה זאת והקטין הסכים, ניתן יהיה להורות על שהייתו בבידוד במלונית ללא ליווי.

יעקב אשר: הגורמים המוסמכים יהיו חייבים להפעיל שיקול דעת פרטני כדי להבטיח את שלומו ואת טובתו של הקטין.

יעקב אשר: בוועדה צוין כי מקרים אלה חריגים ביותר וכמעט לא קיימים.

יעקב אשר: הוועדה קבעה הוראות מיוחדות גם לגבי אנשים עם מוגבלות כדי להבטיח שהמקום יהיה נגיש ומותאם ולחייב את הגורמים המוסמכים לוודא שהשהייה בבידוד לא תגרום נזק, וזאת בין היתר לאחר שדווח לוועדה על קשיים שהתעוררו בשטח לאנשים השוהים במשך שבועיים לבדם בחדר במלונית, לא כל שכן אנשים עם מוגבלויות.

יעקב אשר: הוועדה הרחיבה את חובת המדינה לספק מזון טרי ואיכותי, ובנוסף הוספנו – הוועדה קבעה שהמדינה מחויבת לאפשר קבלת תרופות, שירותים רפואיים וסוציאליים – וסוציאליים – באחריות המדינה, שהיא כמובן אחראית על קופות החולים וכו' בשרשור הזה – לאנשים זקוקים להם, ולמנות נציג מטעמה.

יעקב אשר: הוועדה עמדה על כך שיהיה נציג מטעם פיקוד העורף, או מטעם גוף אחר, ממשלתי, שיעמוד בקשר עם המבודדים.

יעקב אשר: הוא יהיה התחליף למנהל המלון, כי הנהלת המלון לא קשורה לאנשים המבודדים, והוא יטפל בתלונות ויהיה אחראי לתיאום עם הגורמים השונים בשטח.

יעקב אשר: להצעת החוק הוגשו בקשות רשות דיבור.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית כנוסח הוועדה.

יעקב אשר: תודה לך, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב אשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לנוסח החוק לא הוגשו הסתייגויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוגשו בקשות רשות דיבור, אבל מהמבקשים אני חושבת שנוכח במליאה רק חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא חייבים, מיקי לוי.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנף ציון, בואינג 767 צבוע באופן מיוחד, הוסב עם חדרי אירוח מיוחדים לנוחיותו של ראש הממשלה ומשפחתו.

מיקי לוי: בימים טרופים אלה, כשמחיר עלותו של המטוס הרקיע ל-590 מיליון שקל, זאת פחות או יותר מסגרת התקציב.

מיקי לוי: היום קצת בדקתי במסמכים שאספתי במשך השנתיים האחרונות בעניין המטוס.

מיקי לוי: המטוס הוא בן 19.

מיקי לוי: מי שמבין, מטוס כזה מיושן צריך תחזוקה רצינית, רחבה, עם השקעה לא פשוטה.

מיקי לוי: כמה כסף מכספי משלם הציבור הושקע במטוס הזה?

מיקי לוי: כמה כסף?

מיקי לוי: כשנרכש המטוס הזה – ומסגרת האחזקה שלו והעלות שלו – שוויו היה יותר מהשווי של אל על בבורסה.

מיקי לוי: זה פשוט לא יאומן.

מיקי לוי: המסגרת הזאת – מסגרת תקציב מטורפת.

מיקי לוי: בפעם האחרונה שביקשו תוספת לתקציב בוועדת הכספים, הצלחנו להפיל את הבקשה של תוספת של 60 מיליון שקל.

מיקי לוי: גם כשבאים לבקש תוספת תקציב, אף אחד לא נותן הסברים למה.

מיקי לוי: הכול תחת מעטה של סודיות.

מיקי לוי: ואתם מספרים לנו סיפורים שצריך להגן ויש מערכות מיוחדות, אז אל תספרו לנו סיפורים, כי אותן מערכות מיוחדות שמגינות על כנף ציון מגינות גם על מטוסי אל על ואזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אלא מאי?

מיקי לוי: המשפחה המלכותית חפצה במטוס פרטי.

מיקי לוי: ועדת גולדברג, כל מיני סיסמאות, תפסיקו לספר סיפורים.

מיקי לוי: וקצת למספרים, כדי לסבר את האוזן: מטוס ישן בן 19 שנים; מסגרת תקציב; 580 מיליון שקלים עד עתה הוצאו.

מיקי לוי: ושימו לב מה מסתתר באותיות הקטנות.

מיקי לוי: באותיות הקטנות מסתתר מספר אחד קטן שלא שמנו לב אליו – 44 מיליון שקלים אחזקה שנתית.

מיקי לוי: מכיוון שהמטוס הזה הוצא מן השירות, צריך להכשיר טייסים מיוחדים, צריך להעביר אותו לחיל האוויר, צריך שמירה, צריך קברניט, צריך מנכ"ל של מטוס ראש הממשלה עם כמה מזכירות.

מיקי לוי: מסגרת תקציבית שלמה – טירוף.

מיקי לוי: 44 וחצי מיליון שקלים מעבר לעלות, רק לתחזוקה שנתית.

מיקי לוי: המטוס מתוכנן לטוס 20 שנה, זה אומר סדר גודל של 890 מיליון שקלים רק לתחזוקה.

מיקי לוי: טירוף, לא יאומן.

מיקי לוי: על מה הכסף הזה מוצא, במקום להוציא אותו על בריאות או על אנשים שאיבדו את מקום עבודתם?

מיקי לוי: והמטוס צבוע בצבע מיוחד.

מיקי לוי: מי שמבין עניין מבין כמה קל לזהות אותו, אז שלא יספרו לי כל מיני סיפורי גבורה של צורך ביטחוני.

מיקי לוי: צורך ביטחוני?

מיקי לוי: את המטוס הזה קל לזהות מקילומטרים.

מיקי לוי: ולכן אם ראש הממשלה נוסע 15 פעמים בשנה, והוא לא נוסע 15 פעמים בשנה, ועל כל טיסה שלו אנחנו שוכרים – אוצר המדינה, וזה בסדר, לשכור מטוס ב-2 מיליון שקל כדי שיהיה צמוד אליו ויחנה בשדה – 2 מיליון שקל, ממוצע אירופה, אמריקה, 15 פעמים בשנה, כשהוא לא טס 15 פעמים בשנה – זה סדר גודל של 30 מיליון שקל, אם שוכרים מטוס צמוד.

מיקי לוי: מה עלות התחזוקה, מעבר למה שעלתה הקנייה עד עתה, כ-400 מיליון שקלים?

מיקי לוי: 44 מיליון וחצי.

מיקי לוי: זה אומר שכל שנה רק על התחזוקה מפסידים 15 מיליון שקל, אין לכם בושה?

מיקי לוי: משרד ראש הממשלה – הפסיק לי הרמקול.

איתן גינזבורג: שומעים אותך גם ככה.

מיקי לוי: לא, אני רוצה שכל העולם ישמע אותי – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תבדוק אם לא לחצת שם בטעות על משהו, כי אנחנו לא עצרנו את המיקרופון.

ינון אזולאי: – – –

מיקי לוי: חברים, תורידו את המטוס הזה מהאוויר, תמכרו אותו ותשימו את הכסף הזה לאנשים שאיבדו את מקום עבודתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה), התש"ף–2020, בקריאה שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 41 בעד סעיפים 1–2 – 6 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שישה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נוסיף למספר הזה את חבר הכנסת יוסף טייב, את חבר הכנסת ינון אזולאי, חבר הכנסת יואב קיש, סגן השר, חבר הכנסת אופיר כץ וחבר הכנסת יעקב אשר, זה עוד חמישה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, 11 בעד, אחד נגד ואין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, הצעת החוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה), התש"ף–2020, התקבלה בקריאה שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית – הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 42 בעד החוק – 6 נגד – 1 נמנעים – אין חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה), התש"ף–2020, נתקבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שישה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מוסיפה להצבעה הזאת גם את חברי הכנסת יעקב אשר, אופיר כץ, ינון אזולאי, יוסף טייב, יואב קיש וגדי יברקן, כן?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מוסיפה אותך גם בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 12.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, 12 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': [מס' מ/1332; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 48; נספחות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ]

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה – הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בכפוף להנחה על שולחן הכנסת קיבלה פטור מחובת הנחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת יעקב אשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

יעקב אשר: גברתי היושבת-ראש, מבטיח, זה האחרון להיום.

יעקב אשר: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהכינה את ההצעה לקריאה השנייה והשלישית, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020.

יעקב אשר: הצעת חוק זו קובעת הסדר המאפשר לראש רשות מקומית, רופא מחוזי או קצין משטרה בדרגת סגן ניצב להורות על סגירת עסקים או מקומות נוספים שבעל המקום פותח או מפעיל בניגוד להוראות החוק השונות שנועדו למנוע את התפשטות מגפת הקורונה, וזאת אחרי שקיבל דוח משוטר או פקח.

יעקב אשר: הצו הראשוני הוא למשך שבעה ימים וניתן להאריכו בסך הכול עד ל-14 יום בלבד.

יעקב אשר: על פי ההסדר יש שני סוגים של צווי סגירה: הראשון – צו סגירה במקרה של הפרות ממוקדות של הוראות העוסקות בפתיחה לציבור של מקום או עסק שפתיחתו נאסרה, הפרה ניכרת של הגבלה על מספר האנשים במקום או עסק או הפרה ניכרת של החובה על העובדים של העסק לעטות מסכה; השני – צו סגירה רחב יותר, שיינתן כשמדובר בהפרה מהותית או בכמה הפרות שבשלהן קיים חשש משמעותי להדבקה בנגיף.

יעקב אשר: על ההחלטה להוציא צו סגירה ניתן להגיש השגה לגורם בכיר יותר, ולאחר מכן – עתירה לבית משפט השלום.

יעקב אשר: אגב, אמרנו: כל בית משפט שלום בכל מקום בארץ.

יעקב אשר: כמו כן, בדיון בוועדה חידדנו את האפשרויות לבקש עיון חוזר בהחלטה למתן צו סגירה מהגורם שנתן אותו.

יעקב אשר: החוק המוצע הוא הוראת שעה, שתחול כל זמן שהחוק שמאריך את תקש"ח הגבלת הפעילות נותר בתוקף.

יעקב אשר: הכוונה היא לעגן גם את זה בחוק הקורונה הגדול, חוק המסגרת.

יעקב אשר: למרות הזמן הקצר שהיה לוועדה, הוועדה דנה בהסדרים שבהצעה והחליטה בכמה עניינים לקבוע הוראות המיטיבות עם הגורמים העלולים להיפגע מהחוק.

יעקב אשר: למשל, חייבנו את הגורם שמוציא את הצו לשקול את החיוניות לציבור של המקום שמבקשים לסגור; למשל, אם יש חנות מכולת אחת במושב ומצאו איזו הפרה, אז פה שיקול הדעת יהיה הרבה יותר רחב, כי אם תסגור את העסק אתה מרעיב את כל האזור, וכן לשקול את הפגיעה בבעלים או האחראי למקום כשקובעים את משך הצו וההיקף שלו.

יעקב אשר: הוספנו גם את הקביעה כי הפעלת הסמכויות מכוח ההסדר תיעשה רק לאחר שנקבעה מדיניות פיקוח ואכיפה על ידי המשטרה, בהתייעצות עם משרד הבריאות, או על ידי גורם ממשלתי ייעודי שקבעה הממשלה, שתקבע קריטריונים שוויוניים לאכיפה, תוך התחשבות בקטינים ואנשים עם מוגבלות.

יעקב אשר: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות או בקשות רשות דיבור.

יעקב אשר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית בנוסח של הוועדה, ואני מבקש אישור מכבודך להודות עכשיו לאנשי הוועדה המצוינים שלנו, כדי לחסוך אחר כך את העלייה עוד פעם ואת עיכוב החברים.

יעקב אשר: אז כמובן לצוות הוועדה – אסף פרידמן, נטלי שלף, שגם ממלאת עכשיו את מקומו של אסף בימים אלה לתקופה קצרה, בעזרת השם, חופית כהן, שמרית בן שושן, מרינה זר ורונית גל, הדוברת המיתולוגית של הוועדה; לייעוץ המשפטי – כמובן עו"ד גור בליי, ראש הצוות והיועץ המשפטי של הוועדה, תמי סלע, אפרת חקאק, נועה ברודסקי-לוי וניצן רוזנברג.

יעקב אשר: וזה לא סתם תודה – זה לילות וימים שהחבר'ה האלה היו פה, היו פה, וכשאנחנו יצאנו, מיקי, להתייעצויות ולנסות להגיע להסכמות הם ישבו בחדרם ואכלו איזשהו סנדוויץ' מזופת, כשהמשפחות שלהם בבית.

יעקב אשר: אני חושב שבאמת מגיעה להם כל ההערכה.

יעקב אשר: עם כל הקושי ועם הרעב ועם העייפות הם תמיד היו ערניים, תמיד תיקנו, תמיד נתנו את העצה הטובה, את סגירת המעגלים, ולסגור מעגלים עבור הפוליטיקאים זה לא דבר כל כך קל, אז אני מודה לכולכם.

יעקב אשר: תודה רבה בשמי וגם תודה רבה בשם אזרחי מדינת ישראל.

יעקב אשר: תודה גם לך, גברתי היושבת-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יישר כוח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם לך וגם לצוות המסור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהחלט מגיע להם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020, בקריאה שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 43 בעד סעיפים 1–13 – 6 נגד – 2 נמנעים – 1 סעיפים 1–13 נתקבלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שישה בעד, שניים נגד, נמנע אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נוסיף לזה עוד חמישה שלא נמצאים פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גדי יברקן, מצביע?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא מצביע, אוקיי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יעקב אשר – בעד, אופיר כץ – בעד, ינון אזולאי – בעד, יוסף טייב – בעד, יואב קיש בעד – עוד חמישה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 11 הצביעו בעד, שניים התנגדו ואחד נמנע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצעה עברה בקריאה שנייה, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים).

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה עכשיו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 44 בעד החוק – 5 נגד – 1 נמנעים – 1 חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020, נתקבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חמישה בעד, אחד נגד, נמנע אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יעקב אשר – בעד, אופיר כץ – בעד, ינון אזולאי – בעד, יוסף טייב?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם סגן השר ומיכאל מלכיאלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 12 בעד, נגד – אחד, נמנע – אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, הצעת חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (צווי סגירה מינהליים) (הוראת שעה), התש"ף–2020, התקבלה בקריאה שלישית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכולם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תם פרק החקיקה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצעה לסדר-היום בנושא: מדיניות הביקורים הבלתי-אפשרית של השב"ס: רק חמש משפחות ליום ביקורים; רק ילד אחד; כל הקודם זוכה, מס' 613, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, השרה, חבריי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה לנצל את הבמה ולברך את חבר הכנסת הנכנס, הרב יוסי טייב, מהטובים והמוכשרים שיש.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שמתברכת כנסת ישראל בחבר כנסת מוצלח שכמוהו, ובוודאי סיעת ש"ס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אני מוגבל בזמן ולכן אני אנסה לתמצת את מה שאני רוצה לומר.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי חברי הכנסת, אני רוצה לפרט כמה דברים, ואדוני סגן השר, אני יודע שאתה רגיש לנושאים האלה ותהיה קשוב לדבריי.

מיכאל מלכיאלי: אסיר זה אסיר, אבל אסיר, אף על פי שהוא חטא, הוא בן אדם עם רגשות וגעגועים, ובוודאי שגם זכויות; יש לו בן זוג, משפחה.

מיכאל מלכיאלי: אחד הדברים שהאסיר כל כך משתוקק אליהם ובשבילו זה קרן אור באפלה זה הביקור של בני המשפחה.

מיכאל מלכיאלי: עד כה היה אפשר לבקש – לכל אסיר כל שבועיים, ויכלו להגיע בכל ביקור שלושה בני אדם מבוגרים וילדים עד גיל 18 נכנסים בלי הגבלה, כלומר אסיר היה יכול בביקור אחד לפגוש את אשתו, את כל או רוב ילדיו ואת האבא או האימא; פעם בכמה זמן הוא רוצה לראות את המשפחה שלו.

מיכאל מלכיאלי: לפי הכללים עד כה הותר לאסיר ביקור פעמיים בחודש, כעת זה רק פעם אחת בחודש, שזו כבר החמרה אחת.

מיכאל מלכיאלי: כלומר, רשמית רק פעם בחודש, אבל יש החמרה יותר קשה מזאת: לא עוד שלושה מבקרים אלא רק שניים, ורק מקרבה ראשונה.

מיכאל מלכיאלי: עוד החמרה – כל קטין נחשב מבקר.

מיכאל מלכיאלי: תחשבו – אדם, לא עלינו, מסכן, נמצא בכלא.

מיכאל מלכיאלי: יש לו שישה, שבעה, שמונה ילדים, רק ילד אחד יכול להגיע בכל פעם.

מיכאל מלכיאלי: עוד החמרה – אם רוכשים עבור אסיר סיגריות או כרטיס חיוג או מכניסים עבורו גרביים או כל דבר, זה גם נחשב ביקור.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להביא לו את זה בלי זה.

מיכאל מלכיאלי: זה גם נחשב ביקור.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל אותך, אדוני סגן השר, למה?

מיכאל מלכיאלי: עוד החמרה שהיא רק לאסירים ביטחוניים – עד כה יכלו לבקר אותם אחת לשבועיים, כעת – אחת לחודשיים.

מיכאל מלכיאלי: יש אסיר ביטחוני באיילון, צעיר מאוד, שהוא קשור לרצח כזה או אחר.

מיכאל מלכיאלי: הוא חי מהביקורים של ההורים שלו, הוא מדוכדך בנפשו, קיבל עונש כבד מנשוא.

מיכאל מלכיאלי: נתנו לו עונש כבד, אבל כל שרשרת ההחמרות האלה זה עונש נוסף על העונש שקבעו לו גם ככה.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי חברי הכנסת, אנחנו פה לדאוג לאותם אנשים אומללים, אותם אסירים.

מיכאל מלכיאלי: ואני אגלה לכם סוד, שמעתי אותו מגורמים הקשורים גם לבתי הדין: המצב הזה של היעדר ביקורים גרם להרס של בתים, מספר האסירים שמתגרשים עלה בתקופה הזאת בממדים גדולים, הכול הוקפא.

מיכאל מלכיאלי: במאמר מוסגר, יש אסירים שעוברים טיפולי פוריות, זה שאין חופשות, זה עבורם מכת מוות כפשוטו.

מיכאל מלכיאלי: אין לי זמן ואני חייב לקצר.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, אדוני סגן השר, אני יודע שיש לך לב גדול, ואתה רואה את זעקתם של אותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: תדע לך שאותם פסקי בית משפט שנתנו לאותם אסירים, הפסק הזה החמיר עליהם בחודשים האחרונים פי כמה.

מיכאל מלכיאלי: משפחה עם שישה-שבעה ילדים, הילד יראה את אבא שלו רק אחרי חצי שנה.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: הרי זה לא העונש שהטילו עליו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאתם צריכים לתת הנחיה מאוד ברורה.

מיכאל מלכיאלי: יש החמרות וצריכים את ההגבלות, אבל לראות את הזווית המשפחתית, האנושית, של אותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב מטעם הממשלה סגן השר לביטחון פנים, חבר הכנסת גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, הנושא חשוב ביותר, ואני מאוד שמח שהנושא הזה גם נוגע לליבך ובוודאי לכל אזרחי ישראל והמשפחות.

דסטה גדי יברקן: אני רק רוצה לציין בפניך כמה דברים, וגם בפני הכנסת.

דסטה גדי יברקן: עם פרוץ מגפת הקורונה נקט שירות בתי הסוהר כמה פעולות שנועדו למנוע הדבקה המונית של אוכלוסיית הכלואים ואנשי הסגל בנגיף.

דסטה גדי יברקן: לאור הירידה בנתוני התחלואה במהלך מאי 2020 החל שב"ס להחזיר באופן הדרגתי את הפעילות בבתי הסוהר, ובכלל זה אושרו ביקורי משפחות אסירים בהתאם למגבלות והנחיות משרד הבריאות.

דסטה גדי יברקן: נכון להיום מתקיימים בממוצע בכל בית סוהר פלילי כ-20 ביקורי משפחות אסירים בכל יום, וזאת בכפוף להזמנת ביקור מבעוד מועד על ידי המשפחות.

דסטה גדי יברקן: בעת הזאת אושרה כניסתם של שני מבקרים בלבד – ולא כפי שציינת, מבקר אחד – לכל אסיר ועצור, כאשר לכל אסיר מאושר ביקור אחת לחודש, ולעצור – אחת לשבוע.

דסטה גדי יברקן: ככל שנחווה ירידה בתחלואה, ההקלות שניתנו לציבור הכלואים בישראל עד כה יורחבו.

דסטה גדי יברקן: עם זאת, ברור כי בריאותם של האסירים והעצורים, כמו גם של שאר אנשי סגל שירות בתי הסוהר, עומדת לנגד עינינו מעל הכול.

דסטה גדי יברקן: הנושא הזה מאוד חשוב לי.

דסטה גדי יברקן: בבתי הסוהר נמצאים כלואים, גם ביטחוניים וגם פליליים, ואני מאמין ששירות בתי הסוהר – דרך אגב, יש שם הדבקה מאוד מאוד מאוד מינורית ונמוכה יחסית לכלל האוכלוסייה בזכות הנהלים ששירות בתי הסוהר נוקט בכלא.

דסטה גדי יברקן: בנושא הזה, מאוד חשוב לי בין היתר – ביום ראשון הקרוב אני מקיים סיור יחד עם נציב שב"ס בכלא אופק, כלא לילדים, ואני מתכוון לקחת את הנושא הזה גם תחת חסותי במשרד לביטחון הפנים, יחד עם השר, והנושא הזה מאוד מאוד משמעותי.

דסטה גדי יברקן: האמת שכיף מאוד לענות על נושאים כאלה, מהותיים.

דסטה גדי יברקן: בצוהריים היה לי איזה נושא שעניתי עליו, בטח ובטח לא מהותי, ובטח היה פופוליסטי, של חברת הכנסת תמר זנדברג, שהעלתה נושא של ועדה פרלמנטרית בנושא של אלימות שוטרים.

דסטה גדי יברקן: כמה הוא פופוליסטי – אתמול היא הציגה אותו לכנסת רק באלימות נגד עובדים זרים.

דסטה גדי יברקן: היא בכלל לא חשבה על אזרחי מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: קצת ציונות.

דסטה גדי יברקן: בעצם מה אני מצפה לציונות ממפלגה שהמילה "ציונות" לא נמצאת במצע שלה?

דסטה גדי יברקן: ויחד עם זאת זה כולל נושא שהוא כל כך חשוב, והכנסת הזאת בהחלט יכולה להכיל כל נושא, כל שיח, והשיח הזה הוא מאוד חשוב, ואני מאוד מודה לך על השאילתה.

דסטה גדי יברקן: תודה, יושבת-ראש הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עמדה נוספת, דקה מהצד – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, חברי מלכיאלי העלה נושא כאוב מאוד, ואני מצטרף אליך, מלכיאלי, בכל מה שאמרת, וזה חל על כל המשפחות וחל על כל האסירים וחל על כל העצורים.

אוסאמה סעדי: אנחנו הבוקר, גברתי היושבת-ראש, בוועדה שלך, בדיוק דנו בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אז מלכיאלי, אני מזמין אותך שתבוא לדיונים של ועדת הפנים, על מנת שביחד ננסה למצוא הסדר מתאים שיבטיח גם את הביקור של עורכי הדין, גם את הביקור של המשפחות, ואנחנו בעניין הזה כולנו ביחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואכן הדיונים עוד ימשיכו בהצעת החוק הזאת, ואני גם יכולה להגיד שביום ראשון ועדת הפנים תקיים סיור בבית הכלא במגידו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם אתה מעוניין להצטרף, אתה מוזמן.

אוסאמה סעדי: מתי?

אוסאמה סעדי: מתי?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ביום ראשון הקרוב.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שזה המקום והזמן גם להגיד לך כל הכבוד על ועדת הפנים שעושה את עבודתה, ואני גם יודע שאמור להיות אצלך דיון בנושא של חלופת מעצר, של השופטת דורנר, שמגיעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ביום שלישי הבא.

דסטה גדי יברקן: אני עוקב, אני מקווה מאוד שגם אני אוכל להיות שם.

דסטה גדי יברקן: יותר מזה, אני רוצה בהזדמנות זו לדבר על שיתוף הפעולה הקואליציוני הזה:

דסטה גדי יברקן: אצלך הדיון הוזז במגידו בשעה או בשעתיים, כדי שנציב שב"ס יוכל להגיע לביקור שלי בכלא אופק.

דסטה גדי יברקן: אני מודה לך וכל הכבוד על העשייה.

דסטה גדי יברקן: עם ישראל לא רואה את הדברים הקטנים.

דסטה גדי יברקן: מה שרואים כאן זה רק את הפופוליזם ואת הצעקות אחד על השני, אנחנו עובדים.

דסטה גדי יברקן: כל הכבוד לכולם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עובדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון מאוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתם תרצו להמשיך או שאנחנו נסתפק בזה?

מיכאל מלכיאלי: לוועדה.

מיכאל מלכיאלי: מה סגן השר אומר?

מיכאל מלכיאלי: דיון בוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה מבקש – – –

אוסאמה סעדי: לוועדת הפנים.

דסטה גדי יברקן: אני מציע ועדת הפנים.

דסטה גדי יברקן: למה לא?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה מציע ועדת הפנים.

משה אבוטבול: ועדת הקורונה.

אוסאמה סעדי: ועדת הפנים.

דסטה גדי יברקן: לדעתי ועדת הפנים זה יכול להיות מעולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר גמור.

משה אבוטבול: סליחה, גברתי היושב-ראש – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נצביע על כך, על העברת הדיון לוועדת הפנים.

משה אבוטבול: זה קשור לקורונה.

משה אבוטבול: רגע.

דסטה גדי יברקן: איך זה קשור לקורונה?

משה אבוטבול: ועדת הקורונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, זה יעבור לוועדת הכנסת, ושם יוחלט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נקיים על זה הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

דסטה גדי יברקן: איפה התחבאת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 45 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – שלושה, אין מצביעים נגד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת אופיר כץ, חבר הכנסת טסלר.

אוסאמה סעדי: תוסיפי אותי.

אוסאמה סעדי: בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי, שבעה בעד, אין מצביעים נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצבעה התקבלה והדיון יעבור לוועדת הכנסת, ושם יוחלט היכן יימשך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, סגן השר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הלסי >> עיכוב בדיוני סל התרופות לשנה הבאה << הלסי >>

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הנושא הבא – הצעה לסדר-היום בנושא: עיכוב בדיוני סל התרופות לשנה הבאה, מס' 603, 605 ו-620.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, סגני השרים, כנסת נכבדה, בשבוע האחרון פורסם כי החלטות ועדת סל התרופות לשנה הבאה יידחו מחודש ינואר לחודש מרץ בשל השפעת נגיף הקורונה.

אופיר כץ: אין ספק שההירתמות של אנשי משרד הבריאות לטיפול בנגיף הקורונה היא יוצאת דופן, ועל כך יש הערכה רבה.

אופיר כץ: אך עם זאת, אסור לנו לאפשר דחייה ארוכה כל כך של דיוני הוועדה.

אופיר כץ: הרחבת סל התרופות באופן שנתי מייצרת אפשרות לעשרות אלפי חולים לקבל טיפולים שחלקם אף מצילי חיים.

אופיר כץ: יערה, לדוגמה, רק בת 21, חולה בסיסטיק פיברוזיס, מחלה נשימתית קשה.

אופיר כץ: התרופה שיכולה להאריך את חייה ב-20 שנים מוגשת לסל, אבל אם הדיונים יידחו היא לא תוכל לקבל את התרופה דרך הקופה ותיאלץ למצוא דרכים נוספות על מנת להמשיך לנסות להאריך את חייה; גם עדי, ילדה בת 11 מנהריה, מחכה לאותה תרופה מהרגע שאובחנה.

אופיר כץ: אימה מספרת שמצבה מידרדר מיום ליום כל עוד היא לא מקבלת את התרופה.

אופיר כץ: היא אומרת: הילדה שלי חייבת את הטיפול הזה, כל העתיד שלה מונח על הכף; עוד סיפור, של רחל, חולה בסרטן קשה מאוד במעי הגס, ומחכה לתרופה שמוגשת לסל אשר יכולה להציל את חייה.

אופיר כץ: גם היא מספרת: אנשים שלא יכולים לקבל את הטיפול כרגע מתים על לא עוול בכפם; עכשיו, כשדחו את הדיונים, זה גזר דין מוות.

אופיר כץ: כמוהן יש עוד רבים שבשבילם כל דחייה כזו היא פגיעה אנושה וסיכון ממשי לחייהם.

אופיר כץ: נגיף הקורונה אכן דרש ודורש טיפול מעמיק של כל הגורמים הרלוונטיים למשימה, ובראשם משרד הבריאות.

אופיר כץ: אך עלינו להמשיך ולדאוג לחולים נוספים במדינה, אשר זקוקים נואשות לתרופות אלו.

אופיר כץ: עלינו להמשיך לממש את מחויבותנו לבריאותם של תושבי ישראל, גם בעיתות משבר ייחודי מסוגו.

אופיר כץ: אני מאמין שבהשקעת מאמץ ועבודה מהירה יהיה ניתן לעמוד בלוחות הזמנים הקיימים ולספק את הצורך הבסיסי של החולים להמשיך ולקבל טיפול.

אופיר כץ: חברי סגן השר יואב קיש, אני קורא שיש כוונה להעביר חלק מהטיפול בנגיף הקורונה למשרד הביטחון.

אופיר כץ: אם אכן הדבר יקרה, על אחת כמה וכמה צריך לעמוד בלוחות הזמנים הקיימים של ההחלטות בינואר הקרוב.

אופיר כץ: אנא מכם, תעשו הכול למען החולים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת אופיר כץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב סגן שר הבריאות יואב קיש, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי שהיו שותפים להצעה לסדר-היום – חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה וחבר הכנסת אופיר סופר – אינם נמצאים.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, שרה נכבדה, חברי הכנסת – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הלו, יושבת-ראש.

קריאה: יושבת-ראש.

יואב קיש: אמרתי כבוד היושב-ראש.

יואב קיש: מה רע בזה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי.

יואב קיש: אני חושב שאפשר גם.

יואב קיש: היה לנו על זה דיון ארוך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': היה דיון, כן?

יואב קיש: אני מזכיר למזכירה, היה דיון ארוך.

יואב קיש: אפשר גם לפנות כיושב-ראש, וזה התקבל על ידי האקדמיה ללשון.

יואב קיש: ובתור ח"כ מנוסה, ברגע שנתנו לי פתרון אחד שרץ כל הדרך, אני לא מתבלבל יותר.

ינון אזולאי: תדע לך שמחר אבשלום קור דן על זה בתוכנית שלו.

יואב קיש: אני אומר לך שהאקדמיה אישרה.

ינון אזולאי: זה היה בעבר.

יואב קיש: אבל כמובן שהיא היושבת בראש והיא גם היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: זה בדיוק השעה של שלמה קור בטלוויזיה.

יואב קיש: מה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נבדוק עם אבשלום.

יואב קיש: תבדקו עם אבשלום, תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת אופיר כץ, אני אתחיל מהשורה התחתונה.

יואב קיש: בכוונת משרד הבריאות לעמוד בלוחות הזמנים של ועדת הסל כמדי שנה כדי שהוועדה תתחיל פעילויותיה בחודשי הסתיו ותסיים עבודתה עד סוף השנה האזרחית.

יואב קיש: אני חייב להודות לך, אופיר, באמת על כך שגם שמת פרוז'קטור – מתוך כל הבלגן שאנחנו מתמודדים איתו עכשיו, שזה הקורונה והתקציב וחוק ההסדרים, הארת נקודה מאוד מאוד חשובה.

יואב קיש: אנחנו בחנו את הסטטוס במשרד, ובאמת גם לאור פנייתך הורינו למשרד לעמוד בלוחות הזמנים על מנת שלא נפגע במטופלים השונים.

אופיר כץ: תודה רבה.

יואב קיש: משרד הבריאות התגייס למאמץ, וסל הבריאות יעודכן בלוחות הזמנים הרגילים.

יואב קיש: אני רוצה רק לציין שתהליך הרחבת סל הבריאות הוא סוגיה מאוד מורכבת ורגישה.

יואב קיש: יש כ-800–900 בקשות לטכנולוגיות ותרופות שונות שנדרשות למערכת הבריאות.

יואב קיש: כחלק מההערכה המקצועית עבור כל טכנולוגיה נערכת היוועצות עם מומחים בכירים בתחומי הרפואה השונים לגבי יעילותה, מקובלות השימוש בה וחשיבותה בהשוואה לחלופות הקיימות בסל, ובהשוואה לטכנולוגיות אחרות שהוגשו באותה דיסציפלינה קלינית.

יואב קיש: ועדת הסל בעצם קובעת סדרי עדיפויות בצורה ראויה ומאוזנת לטובת החברה, תוך השוואה מקסימלית של התועלת הציבורית.

יואב קיש: התהליך הזה הינו ייחודי לישראל כיוון שמערכת הבריאות בישראל הינה למעשה היחידה בעולם המבצעת תהליך סדור מדי שנה שבו נעשית ההערכה הזו של מספר טכנולוגיות במקביל, זאת בתוך תקציב מוגדר שנתי, בעוד שברחבי העולם נבחנת כל טכנולוגיה באופן פרטני לזכאותה למימון ציבורי, וכל טכנולוגיה נשפטת בפני עצמה ביחס להכללתה בסל ואינה נמדדת ביחס לטכנולוגיות אחרות למול תקציב מוגבל בזמן מוגבל.

יואב קיש: כך שבישראל למעשה יש תחרות כפולה, הן על ההכללה בסל והן בתעדוף מול טכנולוגיות אחרות.

יואב קיש: כפי שכולם יודעים, משרד הבריאות נמצא במערכה אינטנסיבית וקריטית לבריאות הציבור למעלה מארבעה חודשים בהתמודדות עם מגפת הקורונה.

יואב קיש: במסגרת זו מגויס כל כוח האדם של המשרד ויכולותיו המקצועיות להתמודדות עם היבטים שונים של מגפת הקורונה, ובתוך כך חשוב לי לציין שגם הצוות המקצועי האחראי של תהליך ועדת הסל עבד באינטנסיביות על מיפוי והערכה של טכנולוגיות, חיסונים ותרופות פוטנציאליים להתמודדות עם המגפה.

יואב קיש: במהלך החודשים האחרונים נבחנו למעלה מ-750 הצעות ופיתוחים שונים.

יואב קיש: חלקם הבשילו לסיוע בהתמודדות במסגרת פעילות משותפת עם המשל"ט, מפא"ת, רפאל, התעשייה האווירית ועוד.

יואב קיש: לאור זאת, הוסטו במשך חודשים רבים מרב היכולות המקצועיות של הצוות הרלוונטי לטובת ההתמודדות עם מצב חירום זה.

יואב קיש: ופה אני אומר עוד פעם, למרות העומס הרב המוטל על כתפי אנשי המקצוע במשרד, המשרד מודע לחשיבות הרבה של הרחבת סל הבריאות עבור החולים בישראל.

יואב קיש: משרד הבריאות, שמכיר בחשיבות תהליך הרחבת הסל ומשמעותו ברמה הלאומית, נערך באופן מיוחד וחריג על מנת לתת מענה לחולים הרבים הממתינים לעדכון הסל.

יואב קיש: לא די בכך, המשרד נאבק בדיוני התקציב על קבלת תקציב גבוה לסל הבריאות, שעמד בשנים האחרונות על 500 מיליון ש"ח.

יואב קיש: ובמקום הזה אני פונה לכל חברי הכנסת ולמרכז הכספים בקואליציה שיעזור לטובת המטופלים גם להגדיל את תקציב זה.

יואב קיש: המשרד נערך בתהליכים שונים ובתגבור כוח אדם על מנת לבצע את עבודת ועדת הסל בהקדם.

יואב קיש: כל זאת על מנת לעמוד במחויבותו לסיום התהליך בסוף השנה האזרחית הזו, וכדי להעניק מענה בזמן לחולים הרבים הממתינים לתרופות וטכנולוגיות שונות, שאין חולק על חשיבותן ויעילותן.

יואב קיש: בשורה התחתונה, כפי שפתחתי, אנחנו מתכוונים והנחינו את הצוות של המשרד לעשות כל שביכולתם לעמוד בלוחות הזמנים, ואני מודה לחבר הכנסת אופיר כץ שהפנה לנו את הקשב בשעה לחוצה זו לטפל בנושא חשוב זה.

יואב קיש: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': האם מגיש ההצעה מסתפק בתשובה זו?

אופיר כץ: כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לסגן השר יואב קיש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הלסי >> היעדר ייצוג הולם לערבים בשירות המדינה << הלסי >>

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעבור להצעה לסדר-היום הבאה – הצעה לסדר-היום בנושא: היעדר ייצוג הולם לערבים בשירות המדינה, מס' 618, של חבר הכנסת מנסור עבאס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מנסור עבאס: גברתי יושבת-ראש הישיבה, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, נציבות שירות המדינה פרסמה את הדוח השנתי, ששמו "דוח גיוון וייצוג בשירות המדינה לשנת 2019".

מנסור עבאס: ממצאי הדוח מראים בצורה שלא משתמעת לשתי פנים כי השירות הציבורי בישראל – למרות ההתקדמות היפה אך הצנועה – רחוק מלהיות מגוון ומייצג בצורה צודקת או הוגנת, ואפילו הולמת, את כל מגזרי החברה בישראל, לרבות החברה הערבית – וגם החרדית וגם האתיופית.

מנסור עבאס: לפני שאני מציג חלק מנתוני הדוח, בחרתי לצטט את האיש האמון על בקרת יישום החלטות הממשלה בנושא, פרופ' דניאל הרשקוביץ, שהוא נציב שירות המדינה.

קריאה: דניאל.

מנסור עבאס: דניאל, כן.

מנסור עבאס: הוא כתב כהקדמה לדוח: אני רואה בגיוון תעסוקתי ערך ראשון במעלה שיבטיח את מקצועיותו ואיכותו של שירות המדינה.

מנסור עבאס: שירות המדינה המשקף את החברה הישראלית על כל גווניה נהנה מהיתרונות שיש לכל חלק באוכלוסייה, מקשרים טובים עם ציבורים רחבים ככל האפשר במדינת ישראל, ומתוך כך יוטב השירות לכלל האזרחים.

מנסור עבאס: עם זאת, הדרך לגיוון מוקדי קבלת ההחלטות עוד ארוכה.

מנסור עבאס: אלה דברי נציב שירות המדינה.

מנסור עבאס: אני חוזר לדוח.

מנסור עבאס: מנתוני הדוח, שמתייחס לשנת 2019, בשירות המדינה מועסקים כמעט 80,000 עובדים ב-96 יחידות, מתוכם 9,763 עובדים ערבים מועסקים בשירות המדינה, ומהווים כמעט 12% מכלל העובדים, בזכות מערכת הבריאות – כאשר שיעור זה מכוח העבודה של הערבים בחברה בכלל הוא 60%.

מנסור עבאס: 3,000 עובדים עם מוגבלויות מועסקים בשירות המדינה, ומהווים 3.8% מכלל העובדים.

מנסור עבאס: היעד הממשלתי לבעלי מוגבלויות הוא 5%; 927 עובדים חרדים מועסקים בשירות המדינה, ומהווים 1.2% מכלל – היעד הממשלתי הוא 7%.

מנסור עבאס: ליתר פירוט בקשר לחברה הערבית: 61% מאותם עובדים ערבים בשירות הציבורי מועסקים במשרות שמכונות "דרג כניסה" – הדרג הנמוך ביותר בשירות המדינה.

מנסור עבאס: לעומת זאת, רק 0.6% – פחות מ-1% מאותם 9,763 עובדים ערבים – מועסקים במשרות שנחשבות דרג בכיר.

מנסור עבאס: 66% מהעובדים הערבים נמנים עם מערכת הבריאות: רופאים, אחיות וכו'.

מנסור עבאס: מכאן, נוכחותם הבולטת של העובדים הערבים במערכת הבריאות מטשטשת את בעיית תת-ייצוגם החמורה במשרדי הממשלה.

מנסור עבאס: כמובן שבמישור המגדרי, 57% מעובדי המדינה הערבים הם גברים ו-43% הם נשים.

מנסור עבאס: אז, המדינה גם מפלה את הנשים הערביות לטובת הגברים.

מנסור עבאס: למרות שעברו 20 שנה מאז תיקון חוק שירות המדינה ויותר מ-30 שנה מאז חקיקת חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, כאמור, שיעור העובדים הערבים בשירות המדינה ממשיך לדשדש מאחור: הוא מהווה רק כ-60% משיעורם בגילי כוח העבודה בישראל.

מנסור עבאס: יש לציין בהקשר זה גם את מספר העובדים הערבים בחברות הממשלתיות, שמספר סיפור של אפליה ממוסדת ומתמשכת: אחוזם לא עולה על 2% מעובדי החברות הממשלתיות: תשעה עובדים ערבים מתוך 478 עובדים בחברת עמידר; 255 עובדים ערבים מתוך 5,589 עובדים בחברת הדואר; 127 עובדים מתוך 11,800 עובדים בחברת החשמל; ורק 81 עובדים ערבים מתוך 3,331 עובדים בחברת רכבת ישראל.

מנסור עבאס: הנתונים, כמובן, מדברים בעד עצמם.

מנסור עבאס: לפיכך, על מנת לגרום לשינוי משמעותי ולהביא לגיוון תעסוקתי ולסגור את הפער והאפליה כלפי הערבים, הממשלה נדרשת היום לקבוע יעד חדש לחמש השנים הבאות ולהעמידו על 20%, כיאה לשיעורם של הערבים בכוח העבודה הארצי במדינה.

מנסור עבאס: יש לקבוע שהעמידה ביעד הממשלתי החדש תתייחס למדרג שירות המדינה ולמערכות הממשלתיות השונות: דרג כניסה, דרג ניהול מקצועי, דרג ביניים ודרג בכיר.

מנסור עבאס: כמובן, יש לקדם עובדי מדינה ערבים שנקלטו לשירות המדינה לדרגים יותר בכירים.

מנסור עבאס: יש לפעול ביד חזקה כנגד מפירי חוק שוויון הזדמנויות בעבודה גם בשוק הפרטי, במסגרת סמכויות האכיפה המינהלית והפלילית – שעומדות כאבן שאין לה הופכין – ולהטיל עיצומים כספיים ואחריות פלילית במידת הצורך.

מנסור עבאס: גברתי, אני דיברתי עם חבר הכנסת מלכיאלי וגם חברי כנסת אחרים וגם עם השרה אורלי לוי, כדי שכולנו נביא את הנושא הזה לדיון.

מנסור עבאס: אני מציע שהנושא יועבר לוועדת הכספים, ונוכל להמשיך ולטפל בנושא הזה.

ינון אזולאי: אזולאי – לא מלכיאלי.

מנסור עבאס: אני דיברתי עם מלכיאלי, אבל גם משה יכול – – –

ינון אזולאי: – – –

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תשיב השרה לקידום קהילתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי מנסור עבאס, כפי שציינת, סעיף 15(א) לחוק שירות המדינה (מינויים) קובע כי בכלל התפקידים בשירות המדינה יש לתת ייצוג הולם ולשלב עובדים המשתייכים לקבוצות אוכלוסייה מסוימות.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, נקבע שיינתן ייצוג וביטוי הולם לבני שני המינים – גם לנשים וגם לגברים – לאנשים עם מוגבלויות, לעולים חדשים, למי שהוא או אחד מהוריו נולד באתיופיה, ולבני האוכלוסיות הערבית, הדרוזית, הצ'רקסית והחרדית.

אורלי לוי אבקסיס: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קובע כללים לגבי ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלויות בכל מקומות העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז, אכן, חברי חבר הכנסת מנסור עבאס, החוק מדבר על ייצוג הולם.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אנחנו עדים לכך שהתמורות נעשות בצורה איטית מדי, ובחלק מהמקרים אנחנו רואים את חוסר הפרופורציה בין החלק באוכלוסייה לבין הייצוג בכל אותן משרות.

אורלי לוי אבקסיס: ככול שאנחנו עושים בדרגת המשרה הציבורית, כך אנחנו רואים שאותן אוכלוסיות פשוט – מה שהיה מלכתחילה ייצוג מופחת – –

יוסף ג'בארין: לא קיימות.

אורלי לוי אבקסיס: – – הולך ונעלם.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על החברה הערבית, כמובן שאנחנו יודעים שיש גם ועדת מעקב וגם בודקים ויש גם יכולת לבוא ולדפוק על השולחן כשצריך.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אין סנקציות, אין יותר מדי שיניים, אבל זה משהו שאנחנו צריכים לבוא ולדרוש.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה מתחדדת, כשמדובר לדוגמה על מישהי שהיא גם אישה, גם מהחברה הערבית ואם, חלילה וחס, יש לה גם בעיה של ניידות או מוגבלות כזו או אחרת, הסיכויים שלה להגיע למשרה בכירה – – –

ינון אזולאי: ואם – – –

קריאה: אין לה סיכוי.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הזה, אנחנו ראינו אותו במחקרים לא מעט פעמים.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר יוצאים למכרזים על תפקידים בשירות המדינה אתה מגלה שיש אוכלוסיות מסוימות שלא ניגשות, גם כאשר יש להן כמעט את כל התכונות הנדרשות.

אורלי לוי אבקסיס: אתן לך אנקדוטה קטנה, למשל.

אורלי לוי אבקסיס: אישה לא ניגשת למכרז או לריאיון עבודה אם היא לא עונה לפחות על 90% מהדרישות.

אורלי לוי אבקסיס: גברים – גם כאשר הם עונים על 40% מהדרישות, הם באים בפול ביטחון ומגישים מועמדות, ובדרך כלל גם מקבלים.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו בנבחרת הדירקטורים אנחנו מגלים שיש נשים שהן מועמדות טובות מאוד, אבל הן יותר מקשטות את הרשימה, ולא באמת בוחרים אותן – כי אנחנו 52% מהאוכלוסייה – לא באמת בוחרים אותן לתפקידים ביצועיים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הן מקשטות יופי רשימה כזו פתוחה.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שהאוכלוסיות האלה שמניתי קודם בהתאם לחוק המינויים, צריך לקדם לא רק את הייצוג שלהן אלא גם את היכולת שלהן להתקדם עם האופק התעסוקתי, וגם להוות מודל.

אורלי לוי אבקסיס: האוכלוסיות האלו, ברגע שרואות מודל שהן יכולות להזדהות איתו, זה מפתח גם את הרצון ואת היכולת שלהן לא רק להשתלב החברה בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: יש להן לאן לשאוף.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת, אומנם אני לא הייתי אמורה להיות השר המשיב, אבל זה נושא שהוא מאוד מאוד רגיש לליבי – בטח כמי שבאה מהפריפריה הגאוגרפית של המדינה ששם בכלל היכולות להגיע לתפקידי מפתח הולכות וקטנות עם הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה לקבל את ההמלצה שלך כמציע ולהעביר את הדיון הזה לדיון בוועדת הכספים ואני מבטיחה גם להמשיך ולעקוב כי זה נושא כל כך חשוב ואנחנו כמדינה צריכים גם להבטיח שהייצוג ההולם לא יישאר אות מתה בספר החוקים של מדינת ישראל, אלא יבוא באמת למקום שבו אנחנו נוכל לומר: אנחנו לא רק מצהירים, אנחנו גם מבצעים.

אורלי לוי אבקסיס: אז בהחלט בהצלחה, ואני מבטיחה להמשיך ולעקוב ולהיות חלק מהדבר הזה, כי הוא אחד הדברים שמבטיחים, בסופו של דבר, צמצום פערים בחברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, גברתי השרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': דעה נוספת נשמע מחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, חברי הכנסת, מנסור עבאס, חברי, שהגיש את ההצעה הדחופה, התשובה של כבוד השרה באמת תשובה טובה: להעביר את זה לוועדת הכספים.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר לך שלא רק שיש חוק של ייצוג הולם, אלא יש החלטת ממשלה 2579 משנת 2007, שקבעה יעד של 10%, שהוא לא יעד אסטרונומי ויעד בלתי ניתן.

אוסאמה סעדי: השיעור שלנו הוא 20%, והממשלה, חברי מנסור עבאס, קבעה 10%.

אוסאמה סעדי: נכון להיום אנחנו מתקרבים לשיעור הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו בערך 10%, 10.5%.

אוסאמה סעדי: הייתה ועדת חקירה פרלמנטרית בראשותו של חברנו אחמד טיבי לקליטת אקדמאים ערבים בשירות המדינה.

אוסאמה סעדי: הנושא הזה מאוד חשוב לנו ברשימה המשותפת.

אוסאמה סעדי: בשבוע הבא תהיה לנו פגישה עם נציב שירות המדינה, פרופ' הרשקוביץ, על העניין הזה.

אוסאמה סעדי: פניתי, עם חבריי אחמד טיבי וסונדוס, לראש הממשלה ולראש הממשלה החלופי על מנת שהממשלה תקבל החלטה חדשה, עדכנית.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר הגענו ליעד של 10% ואנחנו הצגנו והצבנו יעד של 15% – שגם זה יעד צנוע.

אורלי לוי אבקסיס: – – – ה-5% הנוספים יהיו נשים מהחברה הערבית – – –

אוסאמה סעדי: אני מקבל ומסכים ועכשיו מוכן לחתום.

אוסאמה סעדי: לכן חשוב מאוד, חברי מנסור עבאס, שאתה מעלה את הנושא הזה, כמו שכולנו במשותפת מעלים את הנושא הזה, החשוב לנו.

אוסאמה סעדי: כמובן שנקיים דיון על זה ונמשיך ונלחץ, על מנת שנגיע ליעד שמגיע לנו, שזה כמו השיעור שלנו באוכלוסייה – 20% בשירות הציבורי, וגם בחברות הציבוריות, שם אין ייצוג הולם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעמיד להצבעה את העברת הדיון לוועדת הכספים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 46 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ארבעה בעד, אין מצביעים נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך – – –

מנסור עבאס: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איזו הצעה?

קריאה: – – – הצבעה – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אה, סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, חמישה בעד, כולל חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצעה לסדר-היום בנושא היעדר ייצוג הולם לערבים בשירות המדינה תועבר לוועדת הכספים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי כנסת יקרים, תם סדר-היום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ד בתמוז התש"ף, 6 ביולי 2020, בשעה 16:00.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיבה זו נעולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לילה טוב.