ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 40, 2020-06-10 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: היום יום רביעי, י"ח בסיוון התש"ף, 10 ביוני 2020.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – אכיפה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יריב לוין: השאילתה הראשונה, שאילתה דחופה מס' 10, של חבר הכנסת יעקב טסלר, בעניין יישומונים לתשלום בתחבורה הציבורית.

יריב לוין: ישיב סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים, חברנו חבר הכנסת אורי מקלב.

יריב לוין: אתה מוזמן, בבקשה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת טסלר.

לשאול, בבקשה: 1.

לשאול, בבקשה: מדוע קיימים פערים במחירים, כך שציבור שלא משתמש בטלפון חכם ישלם יותר בעבור אותה נסיעה?

לשאול, בבקשה: 2.

לשאול, בבקשה: כיצד יכול משרדך להבטיח שהחברות הפיננסיות שזכו במכרז לא ישתמשו במידע שנמסר להן?

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב טסלר.

אורי מקלב: בראשית דבריי תרשה לי להגיד לך שאני לא רואה את השאילתה הזאת כשאילתה לעומתית, אלא באמת שאילתה ידידותית.

אורי מקלב: אני גם יודע שאם היית שואל את השאילתה הזאת והייתי יכול כאן לשאול שאלה נוספת, הייתי מצטרף.

אורי מקלב: לא זו בלבד, אלא גם אולי אפילו זו הייתה שאילתה שלי.

יריב לוין: אנחנו לא מתקשים להאמין.

יריב לוין: לא במקרה הזה.

אורי מקלב: קשה להתרגל שאתה צריך להיות היום מהמשיבים ולא מהשואלים.

אורי מקלב: כדי להוריד את המתח, קודם כול, אני מזדהה עם השאילתה.

אורי מקלב: לא זו אף זו, ביום הראשון שנכנסתי למשרד התחבורה ונפגשתי עם ראש הרשות לתחבורה הציבורית, עם מר אמיר אסרף, דיברנו בשיחת מסדרון.

אורי מקלב: התיישבנו ודיברנו על כמה נושאים.

אורי מקלב: אחד הנושאים, כמובן, היה הנושא הזה.

אורי מקלב: אני מודע לכך שלפעמים בשאילתה אי-אפשר – במספר המילים המוגבלות אתה לא יכול להרחיב את השאלה.

אורי מקלב: קודם כול, באופן כללי, אנחנו לא מדברים על אמצעי חליפי, דהיינו, אנחנו מדברים על אמצעי נוסף.

אורי מקלב: האפליקציה הזאת, היישומון הזה לתשלום, הוא נוסף על הרב-קו, ולכן זה לא אחד על חשבון האחר, וזה לא משהו שאם זה לא זה, אז אני לא יכול להשתמש.

אורי מקלב: זה דבר מאוד חשוב.

אורי מקלב: הנושא של היישומון הוא גם לא דווקא בנושא המחיר.

אורי מקלב: היישומון החדש, האפליקציה, בתחבורה הציבורית – זה לאו דווקא המחיר.

אורי מקלב: המחיר יכול להיות יקר יותר ויכול להיות מופחת יותר.

אורי מקלב: הנושא שבו הוא יותר הוא הנוחות, הקדמה והחדשנות, ובעיקר הגמישות בנסיעה.

אורי מקלב: אתה יכול בסוף החודש – האפליקציה עצמה עושה את החשבון ומגיעה למסקנה מהי הדרך, מה המסלול ומה דרך החיוב הכי משתלמת לנוסע, וככה היא מחייבת אותו; בשונה מהיום, עם כרטיס רב-קו, שאתה צריך להודיע מראש.

אורי מקלב: אתה לא יכול הרבה זמן מראש, ואתה צריך רק כשאתה יודע: אני רוצה לקנות היום חופשי-חודשי תל אביב-ירושלים.

אורי מקלב: כשיש את האפליקציה, אתה יכול להחליט לנסוע ולא לנסוע, ואתה נוסע מעט או נוסע הרבה ובסוף החודש הוא עושה לך את החשבון: מה הייתה הדרך הכי קלה לך, הכי זולה לך והכי כדאית לך, וככה הוא מחייב אותך.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת טסלר, שיש מקומות שבהם היישומון הזה דווקא מייקר את הנסיעה.

אורי מקלב: אם היום בתוך ירוחם הנסיעה המקומית היא 4 שקלים, זה יקפוץ ל-5.60, בגלל שאין את מגוון מאות התעריפים שיש היום בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: הוא לא אמור להיות דרך היישומון.

אורי מקלב: הוא מצמצם יותר, הוא נותן אינדיקציות אחרות, והמטרה שלו היא מטרה אחרת.

אורי מקלב: אם אתה שואל – והשאלה המרכזית צריכה להיות לא כפי שאולי הבינו מנוסח השאלה, שאתה אומר: זה נהנה וזה לא חסר; אתה אומר: אין לי בעיה עם היישומון הזה, זה לא בא במקום.

אורי מקלב: אני שואל מדוע לא כולם יוכלו להיות ביישומון הזה.

אורי מקלב: אתה מבקש לדעת אם יש תהליך חדשני שהוא טכנולוגי, ובחלק מהדברים, מהפרמטרים, הוא אפילו ייחודי וראשוני ברמה הבין-לאומית – אין הרבה מדינות שעושות את מה שהיישומון הזה עושה – אתה מבקש שזה יהיה גם בטלפונים שהם לא חכמים, שהם לא סמרטפונים ולא אייפונים, ושגם הם ייתנו את האפשרות הטכנולוגית ומענה לאותו מסלול תשלום.

אורי מקלב: כרגע אין.

אורי מקלב: כרגע אין אפשרות.

אורי מקלב: לא מצאו את הטכנולוגיה שמתאימה לאפשרות להוריד ולהשתמש בטלפון הלא-חכם בטכנולוגיה הזו.

אורי מקלב: מה הלאה?

אורי מקלב: משרד התחבורה פרסם גם RPI, בקשה לחברות טכנולוגיות ומפתחות, שהן יציעו בעצמן והן יראו איך אפשר היום להגיע למצב שגם בלי מכשיר חכם יהיה אפשר להשתמש ולהיכלל בתוך המסלול הזה.

אורי מקלב: זה לאו דווקא – יש גם אנשים, זה יכול להיות נוער שלא משתמש, צעירים יותר, שלא כל אחד מחזיק פלאפון שהוא משוכלל, חכם.

אורי מקלב: מעבר לזה, יש במשרד התחבורה רצון לייחד את היישומון הזה, ובכלל את שירותי התחבורה, לאיזה צמיד, לאיזה צ'יפ, שהוא יהיה המתכלל והוא יחזיק את כל המידע ואת כל האפשרויות להשתמש בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: באופן כללי, החלק הזה הוא חלק מורכב מאוד, טכנולוגי מאוד, קשה מאוד.

אורי מקלב: אני רק אגיד לך דוגמה: אם הוא מזהה את הבן אדם, אותו צ'יפ שמחובר לכרטיס או מחובר לצמיד ליד, והוא יעבור ליד האוטובוס, האם הוא גם יתקף אותו גם אם הוא לא נסע?

אורי מקלב: מדוע רק אם הוא נכנס לאוטובוס ולא בחוץ?

אורי מקלב: זו אחת מההתמודדויות.

אורי מקלב: זה מביא אותנו לבקשה וליעד חשוב מאוד: לתת את האפשרות גם לא דווקא דרך מכשירים חכמים, לתת את אותו שירות.

אורי מקלב: כשזה יהיה, זה יהיה פתרון גם לשאילתה שלך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת טסלר.

יריב לוין: בבקשה.

יעקב טסלר: ראשית, תודה, אדוני סגן השר.

יעקב טסלר: אני יודע שפעלת רבות בעניין הזה, ואני שמח לשמוע שאכן שמים את הלב ואת הדעת על הנושא הזה, ולראות איך אפשר בעידן הטכנולוגי היום להביא לפתרון של הנושא הזה.

יעקב טסלר: עם זאת, כפי שציינת, אחד מהדברים הוא להסדיר, לא בעצם התשלום אלא להסדיר גם את הנגישות.

יעקב טסלר: אני חושב שהגיע הזמן, כשיש אלפי אזרחים – אם זה ילדים שקמים בבוקר ומוצאים את עצמם כשצריך להטעין את כרטיס הרב-קו ואין להם את הדרך.

יעקב טסלר: כפי שכולנו יודעים, וזה התחיל בהדרגה בירושלים ובעקבות הקורונה נכנס לתוקף, אי-אפשר לשלם אצל הנהג.

יעקב טסלר: כשבן אדם מוצא את עצמו שהוא יוצא מהבית ואין לו אפשרות להטעין את הרב-קו, צריכים יחד עם זאת לחשוב על פתרון איך אפשר להנגיש, להסדיר את העניין.

יעקב טסלר: למצוא את הפתרון שיוכלו להטעין את זה מבלי לצאת מהבית.

יעקב טסלר: יכול להיות, כפי שציינת, אדוני סגן השר, שפועלים בעניין הזה, כמו צמיד או משהו אחר, אני מניח שזה יהיה פתרון גם לזה.

יעקב טסלר: אבל עד – אנחנו חייבים למצוא לזה פתרון.

יעקב טסלר: שתיים, ציינת שזה לאו דווקא הנושא של הטבות בכסף.

יעקב טסלר: נכון, לאו דווקא, אבל בפועל, מה שקורה בשטח הוא שמי שמשתמש באפליקציה, יש לו את ההטבות, יש לו את ההנחות, והוא משלם הרבה פחות בפועל מזה שמטעין את זה – במכשיר או במקום אחר.

יעקב טסלר: דבר שלישי – עם זה אני מסיים.

יריב לוין: לא, זאת שאלה נוספת, לא נאום נוסף.

יעקב טסלר: זו שאלה נוספת.

יעקב טסלר: בהמשך, אדוני היושב-ראש.

יעקב טסלר: בהמשך, אני חושב שאנחנו חייבים להגדיר דד-ליין של זמן.

יעקב טסלר: הפיתוח, כפי שציינת, כרגע אין לנו אופק, אנחנו לא רואים, וזה דבר מורכב.

יעקב טסלר: אם אנחנו נגדיר שאנחנו צריכים למצוא את הפתרון בתוך זמן – חודש, חודשיים, שלושה, חצי שנה – אז אנחנו ניצמד לפתרון.

יעקב טסלר: אם אנחנו נגיד "עובדים על זה", זה יכול לקחת שנה, שנתיים – –

יריב לוין: תודה רבה.

יעקב טסלר: – – והסבל לציבור הוא גדול.

יעקב טסלר: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יריב לוין: אני הבנתי מחבר הכנסת מקלב שהוא מעדיף לענות על פי הסדר המתחייב, אז בבקשה.

אורי מקלב: בסדר, אני מתרגל לצורה.

אורי מקלב: היושב-ראש, באמת מכניס כאן גם הסדרים שהם אולי יותר שכליים, לענות על דבר-דבר, יותר נכון על שואל-שואל, ואחרי זה יהיו שאלות נוספות.

יריב לוין: בבקשה.

אורי מקלב: חבר הכנסת טסלר, ראשית, אני מרגיש, כיעד – אולי אפילו אחד היעדים הראשונים; וגם אני, במקרה הזה בתפקיד הקודם כיושב-ראש ועדת המדע הטכנולוגיה, ראיתי לעצמי תפקיד לצמצם פערים שקיימים היום.

אורי מקלב: ככל שהטכנולוגיה מתחדשת ומתקדמת, נוצרים פערים יותר גדולים.

אורי מקלב: וחובה עלינו לצמצם את הפערים האלה כדי שנגיע למצב שחלק מהציבור – אפילו חלק גדול – יכול להשתמש בטכנולוגיה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לתת טכנולוגיה חדישה אבל חלק לא קטן מפגר אחרי זה והוא לא יכול להשתמש בזה.

אורי מקלב: זו לא רק שאלה של הנוסע, זו גם שאלה של המערכת.

אורי מקלב: המערכת רוצה, וזה היעד שלה, והיא גם יכולה להגיע למקסימום – למיטב היא יכולה להגיע רק אם כולם משתמשים.

אורי מקלב: ברגע שהיא צריכה להשתמש בדברים מיושנים זה גורם לא רק לפערים אלא גם להפרעה.

אורי מקלב: צריך למצות את הטכנולוגיה, לתת את התשובות והפתרונות הכי טובים.

אורי מקלב: עכשיו, אתה דיברת על זה שיש בעיה ויש קושי להטעין היום רב-קו – כשאנחנו לא נותנים היום לנהג להטעין בגלל הקורונה, בגלל שאנחנו רוצים להפריד בין הנהג לנוסע.

אורי מקלב: זאת הייתה באמת עוד דרך אחת, ודיברנו על כך שצריך לדרבן ולתמרץ היום בעלי עסקים, שאולי לא היו מודעים ואולי לא כל כך רוצים, כדי להרחיב את האפשרות להטעין את הרב-קו בעוד מקומות.

אורי מקלב: כמו שבתחילת הדרך, לפני כמה שנים, עשינו את זה בירושלים – ולא רק הפרדנו את זה ולא נתנו לנוסע להטעין אצל הנהג, אלא אנחנו נתנו גם את הפתרונות להטעין בשורה של אמצעים, כולל בכספונטים ובעוד דברים כאלה שבהם הוא יכול להטעין – אנחנו צריכים היום לדרבן.

אורי מקלב: במיוחד בפריפריה, קיבלנו הרבה תלונות בעניין הזה, שיש להם קושי גדול מאוד להטעין כשהנהג לא מטעין, ושאין במקום המגורים הטענה.

אורי מקלב: מעבר לזה, אתה שואל על הדד-ליין.

אורי מקלב: אני מבין, אתה רוצה לתמרץ אותנו.

אורי מקלב: אני יכול להתפלל ולקוות יחד איתך.

אורי מקלב: אני לא יכול לתת תאריך מכיוון שזה לא תלוי בדעתנו; זה תלוי בדעת אחרים.

אורי מקלב: אנחנו פנינו, כפי שאמרתי לך, למפתחים ולחברות שיציעו לנו את האפשרויות הטכנולוגיות כפתרונות שלא קשורים דווקא לפלאפון.

אורי מקלב: וברגע שזה יהיה, אז יהיו פתרונות לכולם, כולל לנוער, כולל לקשישים, כולל לכאלה שמתקשים להתמצא בפלאפונים החדשים ובאפליקציות החדשות.

אורי מקלב: אבל אני חוזר ואומר: גם אפליקציה חדשה – יכולים להיות מקרים שהיא מוזילה, אבל לא תמיד זאת הדרך.

אורי מקלב: הדרך היא יותר גמישות, גם בתשלומים.

אורי מקלב: והמחויבות שלך מראש לעשות חופשי-יומי או חופשי-חודשי – חלק גדול מהנוסעים לא יודעים לעשות את זה.

אורי מקלב: אני חייב לך – לא שאלת אותי אבל אני חייב לך עוד קטע מהשאלה השנייה שלך, שזה באמת בסדר-היום, והרבה שואלים על כך: הנושא של אבטחת מידע.

אורי מקלב: אבטחת מידע זה נושא מאוד מהותי היום בכלל, ובוודאי בנושא התחבורה יודעים עליו הרבה.

אורי מקלב: ואנחנו מחויבים לכך שאותן חברות שבנויות ומתלבשות על האפליקציה הזו ישמרו על המידע.

אורי מקלב: יש חוזים מיוחדים, שיורדים לפרטי פרטים במחויבות שלהם.

אורי מקלב: יש להם איסור להעביר מידע.

אורי מקלב: הם צריכים לשמור על מידע, ולא רק על מה שהם מחויבים על פי חוק – הרבה מעבר לכך.

אורי מקלב: צריכים לקחת בחשבון שבסופו של דבר מדובר כרגע בחברות שהן חברות אשראי – נתוני אשראי, כמו ישראכרט ועוד חברות כאלה – שמחויבות לתת את זה.

אורי מקלב: אבל אנחנו שמנו עליהן עוד אזיקים, עוד דברים שיחייבו אותם.

אורי מקלב: ככל שאנחנו נוכל לעשות, אנחנו ודאי נשמור על זה.

אורי מקלב: אבל בשורה אחת כן יש אליך: בעוד חודשיים תהיה אפליקציה גם של משרד התחבורה.

אורי מקלב: משרד התחבורה עצמו ישמור את המידע, ואז החשש הרבה יותר קטן.

אורי מקלב: ולכן גם בנושא הזה – אני מבין שגם משתלם להיות באותן אפליקציות תחבורה של משרד התחבורה, ואז כל הנושא שאתה העלית יתייתר.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ברשותך, אדוני, כבוד סגן השר, ראשית, אין כמוך, ואנחנו מכירים גם כן מהעבר.

משה אבוטבול: כשבאים טכנולוגיה ודברים מתקדמים – עוד זוכרים אותך כיושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, כמה דברים טובים עשית; גם בעיר בית שמש, עם אותן מכונות מידע זמין לכל אותם תושבים.

משה אבוטבול: כך שאני בטוח שאתה – – –

אורי מקלב: מידע ושירות.

אורי מקלב: לא רק מידע – זה גם שירות.

משה אבוטבול: וגם שירות.

משה אבוטבול: זה באמת היה – באמת חנכנו כמה דברים יפים.

משה אבוטבול: אז אני קודם כול זוכר בערגה, ומודה לך.

משה אבוטבול: מעבר לזה, אני חושב שבאמת התשובה שלך היא תשובה טובה.

משה אבוטבול: אבל עדיין חייבים לזהות מקומות שעדיין לא רגילים לאותם סוגי טכנולוגיה.

משה אבוטבול: ואני אספר, באמת מונולוג אישי שלי: הבן שלי, ממש לפני יומיים, כמעט פרץ בבכי כשהוא בא לנהג באותה חברה שמסיעה בבית שמש – אני לא רוצה להגיד את שמה, כדי לא לפגוע בה אבל אולי הרוב מכירים את החברה.

משה אבוטבול: היא לא חברה צנועה; לא נגיד את שמה.

משה אבוטבול: הוא פנה עם שטר של 50 שקלים כדי לקבל את השירות, ואז אותו נהג צרח עליו בצרחות אימים: אל תבוא לפה, יש אפליקציות, יש דברים.

משה אבוטבול: הבן לא יודע מה פירוש המילה "אפליקציה", כי הוא בדרכו לתלמוד תורה, וקיבל כזו שטיפה על דבר כזה שהוא בא עם מזומן.

משה אבוטבול: אז ראשית כול, גם אם רוצים לעשות שינוי בתפיסה – בסדר, מקבלים את זה.

משה אבוטבול: הרבה מודעות לפני: מודעות בעיתונות המקומית; להסביר את הדברים האלה.

משה אבוטבול: וחוץ מזה, לאפשר גם למי שאין לו את הדברים האלה.

משה אבוטבול: גם לי עצמי יש טלפון כשר של עסקן שלא מכיר בכל התוכנות והדברים האלה.

משה אבוטבול: אז ודאי שילד קטן בכיתה ז' שמגיע לאוטובוס לא צריך לקבל שטיפה כזאת בנושא הזה.

משה אבוטבול: אנא, תייצג אותנו נאמנה שם, אדוני סגן השר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני רק רוצה להזכיר לחברי הכנסת, מדובר בשאלה נוספת – לא בנאום ארוך, ולא דברים מעבר לזה.

יריב לוין: צריך להיות תמציתי, במשפט.

יריב לוין: אז אנא, תנסו להתכנס למסגרת שקבועה בתקנון.

יריב לוין: סגן השר, בבקשה.

אורי מקלב: חבר הכנסת משה אבוטבול, באמת מרגישים שהשאלות באות גם מתוך הניסיון, גם מתוך ידע, גם מתוך תפקידים קודמים.

אורי מקלב: ואנחנו מודעים לכך שכשאנחנו יוצאים עם חדשנות טכנולוגית – וכל דבר אחר, כל תוכנית חדשה – אנחנו לא פעם משאירים ציבור שלם שלא יודע להתחבר.

אורי מקלב: יש לו קושי בהתחלה, גם בהמשך.

אורי מקלב: מה יעשה נער שנהג מתנהג אליו – מדבר איתו על דברים שהוא לא רגיל, ובהאשמות, בהטחות?

אורי מקלב: קודם כול, זו שאלה של התנהגות נהגים.

אורי מקלב: אני חושב שזה חלק מהדברים שצריכים להיות לנגד עינינו – אופן האכיפה ואופן הפיקוח שיש לנו על נהגים.

אורי מקלב: לצערי, במשרד התחבורה אין היום את מנגנון האכיפה והענישה שיש, וגם היו פעם בתי הדין שהיו קיימים, בתי משפט פנימיים לנהגים.

אורי מקלב: היום זה לא קיים.

אורי מקלב: זה עבר היום לגופים חיצוניים – לא גופים – לבתי המשפט.

אורי מקלב: לצערי, אין היום גורם הרתעה, לא לחברות ולא לנהגים.

אורי מקלב: יש מידה של קנסות, אבל זה פחות אפקטיבי מכפי שאנחנו רוצים שזה יהיה.

אורי מקלב: המחסור בנהגים מוסיף על כך.

אורי מקלב: נהג שמוציאים אותו מחברה אחת, הוא מייד מוצא את עצמו במקום זה – ואנחנו לא יודעים, המערכת לא יודעת לזהות את אותם נהגים סוררים שאנחנו לא רוצים שיהיו.

אורי מקלב: אבל באופן כללי, אין ספק שככל שהטכנולוגיה מתקדמת אסור לנו להתפתות ולא לראות בעיניים את מה שקורה מסביב במגוון, באזור הרחב יותר, שיש רבים, רבים, שלא יכולים להשתתף בזה.

אורי מקלב: וזה חלק מתפקידינו, ואת זה אנחנו נעשה.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: כבוד היושב-ראש, סגן שר התחבורה, סגן השר, אנחנו יודעים שלאחרונה התרבתה התחלואה במדינת תל אביב.

ינון אזולאי: ואני יודע שהם כל כך דאגו לנו באותה תקופה, כשהתחלואה אצלנו במגזר החרדי הייתה גבוהה, והפסיקו גם את התחבורה, צמצמו אותה.

ינון אזולאי: ואני מבקש לדעת אם מתוך דאגה למדינת תל אביב אתם שוקלים גם שם לצמצם את התחבורה הציבורית, על מנת שהתחלואה לא תתפשט.

ינון אזולאי: תודה.

אורי מקלב: טוב, אדוני חבר הכנסת אזולאי, אז אני אומר: לא, אז אולי.

אורי מקלב: אם זה אולי לא, אלא אז אולי כן.

אורי מקלב: אני לא חושב שאנחנו צריכים לצמצם היום את התחבורה במקומות אחרים.

אורי מקלב: אנחנו לא עושים מידה כנגד מידה.

אורי מקלב: לא על כך חונכנו.

ינון אזולאי: אני שואל אם זה גם – – –

אורי מקלב: אבל אנחנו במגמה להרחיב את התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני חושב שגם היום המתכונת היא מצומצמת באוטובוסים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהאירוע המרכזי הוא שאין רכבת.

אורי מקלב: והנושא שאין הפעלת רכבת גורם לצפיפות מאוד מאוד גדולה בתחבורה הציבורית, באוטובוסים.

אורי מקלב: זה גורם לצפיפות ולעומסים בכבישים, כי לאנשים אין את הרכבת, הם מחויבים לנסוע בכביש, הם נוסעים ברכב הפרטי.

אורי מקלב: אנחנו רואים את התופעות שיש: יש בעיות בהעסקה, מול המעסיקים.

אורי מקלב: כשאין אפשרות להגיע בזמן זה גורם למתחים.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה גורם לאפליה מובנית בין מי שיש לו רכב פרטי, שיכול לעמוד ולהתנהל רגיל, למי ששבוי או אין לו ברירה אחרת, רק בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אנחנו מתפללים שהתחלואה תיפסק בכל המקומות, ושאנחנו נוכל לתת את המענה, את מה שאנחנו צריכים.

אורי מקלב: אם אנחנו, מצד אחד, אומרים שהמשק חוזר למתכונתו הרגילה, אי-אפשר שהתחבורה הציבורית לא תהיה בהלימה אחת עם העניין.

ינון אזולאי: כולנו מתפללים להפסקת התחלואה – – –

יריב לוין: תודה לך.

אורי מקלב: כן, כולנו מתפללים שתפסיק – –

יריב לוין: תודה רבה.

אורי מקלב: – – ולא תהיה עלייה בתחלואה בכל המקומות ובכל הערים.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: אנא, תישאר איתנו לשאילתה הבאה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אנא שב.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אנא שב.

יריב לוין: אין בעיה שתדברו, אבל שב.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הדחופה הבאה מס' 11 של חבר הכנסת גינזבורג בנושא פתיחת קו הרכבת החדש רעננה-תל אביב.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת גינזבורג, גש למיקרופון ותקריא את השאילתה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני כבוד סגן השר, בהצלחה בתפקידך.

אורי מקלב: תודה.

איתן גינזבורג: רציתי לשאול: 1.

איתן גינזבורג: מהו המועד המתוכנן לפתיחת קו הרכבת במסילת השרון לכיוון תל אביב, דרך תחנת הרצליה?

איתן גינזבורג: 2.

איתן גינזבורג: האם הנסיעה מערבה בקו מסילת השרון לתל אביב תהיה ישירה או עם החלפה בתחנת הרצליה?

איתן גינזבורג: תודה.

יריב לוין: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

אורי מקלב: הפעילות שלך לגבי הרכבות – אנחנו מאוד מעריכים אותה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה מתוך היכרות עם השטח ופעלת עוד בתפקידך הקודם.

אורי מקלב: אני חושב שזה נכון שאתה מעלה את נושא הנסיעה ברכבות, במיוחד בערים שאתה מציין אותן.

אורי מקלב: היא חשובה מאוד והיא גם לנגד עינינו.

אורי מקלב: ככלל, אני רוצה להגיד לך שהרכבת מעוניינת בהגדלה ובמהירות ובנגישות.

אורי מקלב: נמצא כאן השר הקודם בשאילתה שלך, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אי-אפשר לנהל שום דיון בצורה הזאת.

אחמד טיבי: – – – אני חייב לקבל – – –

יריב לוין: אני מסכים איתך.

יריב לוין: אפשר לעשות את זה שם בפתח.

יריב לוין: אין צורך לעשות את זה באמצע המליאה.

אורי מקלב: אנחנו היום רוצים.

אורי מקלב: ודאי שאין אפליה לגבי עיר כזאת או עיר אחרת.

אורי מקלב: הרכבת – משרד התחבורה רוצה לתת מענה לכולם, הוא רוצה שזה יהיה מהיר יותר וקצר יותר.

אורי מקלב: אבל, כמובן, יש מגבלות ואילוצים.

אורי מקלב: תכף אגיע לפעילות של השר הקודם בצלאל סמוטריץ' במשרד התחבורה.

אורי מקלב: אתה בוודאי מכיר.

אורי מקלב: שמעתי לבד את התשובה שלו בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל יש היום אירוע ואנחנו נמצאים במקום אחר.

אורי מקלב: קודם כול, במהלך הקורונה משרד התחבורה ניסה לעשות ברכבת ישראל הרבה עבודות של פיתוח וחשמול – בתקופה הזאת.

אורי מקלב: אני מקווה שהחברות שעושות את החשמול לא מתפללות לכך שהרכבת לא תפעל, כדי שהם יספיקו יותר, אבל אנחנו נמצאים באירוע הזה.

אורי מקלב: עדיין הרכב לא פועלת ולכן עושים מאמצים גדולים וגם לוח הזמנים הצטמצם.

אורי מקלב: לכן אנחנו נמצאים היום באופן אמיתי במצב שבו אף רכבת לא עובדת.

אורי מקלב: יש שלוש עבודות מרכזיות בקו שאתה מדבר עליו, שמתבצעות.

אורי מקלב: קודם כול תחנת הרצליה מחושמלת ולא תוכל לפעול כרגע – ודאי לא במלואה, לא בהיקפה המלא.

אורי מקלב: לאחר מכן, יש עבודות חשמול בקו כפר סבא–רעננה – גם שם עובדים בחלק מהמסילות; והאירוע המרכזי הוא עבודה במסילה המזרחית בין ראש העין לבין כפר סבא, שם, כדי לחבר את המסילה המזרחית, מנצלים את הזמן ומבצעים את העבודה שיכול להיות שאפשר היה לדחות אותה.

אורי מקלב: עושים אותה כעת.

אורי מקלב: כך שהיום אנחנו צריכים, קודם כול, לתת את המענה המקסימלי גם כשהרכבת תתחדש.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שדבר ראשון אנחנו רוצים לחבר בין הרכבת של כפר סבא–רעננה לכיוון התחנה בהרצליה.

אורי מקלב: אני לא יכול להגיד לך לוח זמנים מדויק.

אורי מקלב: אבל היעד שלנו הוא אוגוסט.

אורי מקלב: אם זה יהיה בתחילת אוגוסט – אם זה יהיה פחות מחודשיים או חודשיים – זה תאריך היעד שאנחנו מקווים שהרכבת תוכל להביא בו את ציבור הנוסעים לכיוון תחנת הרצליה.

אורי מקלב: זה עונה לשאלה הראשונה שלך.

אורי מקלב: לגבי השאלה השנייה: הנושא מורכב מאוד.

אורי מקלב: כרגע המצב הוא שהתחנות ברעננה מול התחנה בהרצליה הוא כמעט קוטבי.

אורי מקלב: ברעננה בכל תחנה יש 1,000 נוסעים ביום בממוצע – יחד זה 2,000 – מול הרצליה שם יש 12,000 נוסעים שעוברים בתחנה הזאת.

אורי מקלב: כך שלהעמיס על התחנה הזאת זה לא דבר פשוט.

אורי מקלב: אני יודע שאתה גם תבוא ותשאל: ככל שתהיה כניסה מהירה יותר להרצליה ובוודאי לתל אביב מספר הנוסעים יגדל.

אורי מקלב: לכן אחד מביא את השני.

אורי מקלב: זה גם נכון.

אורי מקלב: אני שאלתי אם יש עבודה בעניין הזה – כנראה, שמספר הנוסעים יגדל, ולכן אנחנו כן מעוניינים.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אי-אפשר להעמיס יותר מארבע רכבות בשעה שיש במסילה בלופ הזה.

אורי מקלב: אי-אפשר יותר מזה להעמיס בקו המסילה המרכזי.

אורי מקלב: לכן יש לנו שתי אפשרויות: לפצל את הרכבות.

אורי מקלב: לפצל בין כפר סבא לבין הרכבת של פתח תקווה וקריית אריה בבני ברק.

אורי מקלב: לפצל אותן.

אורי מקלב: המשמעות היא שיכול להיות שלרעננה זה יעשה טוב אבל אנשי פתח תקווה, ואולי גם ראש העין, יהיו להם פחות רכבות.

אורי מקלב: אנחנו מורידים ב-50%.

אורי מקלב: זה אירוע, וזה דבר שאנחנו לא יכולים לעשות.

אורי מקלב: יש יעד – ושר התחבורה, שנמצא פה, בצלאל סמוטריץ' מוזכר פה בתשובה – נבחנות אפשרויות ולקחו מומחים לעשות פיצול בין הרכבות האלה: שיהיו רכבות שייסעו מכפר סבא ורעננה לכיוון לתל אביב באופן ישיר, והרכבות של פתח תקווה ייסעו ישירות לתל אביב.

אורי מקלב: זה בבדיקה.

אורי מקלב: אני מאוד מקווה להיות איש בשורה.

אורי מקלב: באופן כללי, היעד של כל הקווים האלה לפעול הוא עד סוף השנה, אז ייגמרו עבודות החשמול.

אורי מקלב: יש תקווה היום שזה יהיה קודם.

אורי מקלב: עד אז יהיו עבודות חשמול ועבודות נוספות בקו.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת גינזבורג, שאלה נוספת.

איתן גינזבורג: זאת הייתה התשובה הכי עצובה ששמעתי.

איתן גינזבורג: למרות שאני מודה על הסקירה המרשימה, אבל עכשיו המשפט האחרון שהרכבות לא יתחילו לפעול, אלא רק בסוף השנה – מעבר לעובדה שזה עיכוב של שנתיים כמעט מהמועד שבו – –

אורי מקלב: הרכבות של כפר סבא להרצליה יפעלו קודם.

אורי מקלב: אמרתי באוגוסט, וזה יכול להיות בתחילת אוגוסט או אמצע אוגוסט, אבל זה תאריך היעד.

איתן גינזבורג: מה עד סוף השנה?

אורי מקלב: אנחנו מדברים על הרכבת, על כל לופ החזרה.

אורי מקלב: שהעבודות יסתיימו בקו ראש העין, מה שנקרא המסילה המזרחית; ושיהיה אפשר לעשות באופן כללי את כל הלופ הזה שאנחנו היום רגילים – זה יסתיים עד סוף השנה, זה תאריך היעד שלהם.

אורי מקלב: זה יכול להיות עוד הרבה קודם.

אורי מקלב: מכפר סבא, רעננה, הוד השרון, זה יהיה תוך חודשיים.

אורי מקלב: גם תחנת הרצליה תחזור למתכונתה, וזה יהיה אפשרי באוגוסט.

אורי מקלב: זאת אפשרות שאפשר יהיה לנסוע דרך הרצליה.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על הקו שפעל עד עכשיו, שהוא קו הפרסה, שמתחיל ברעננה ונגמר בפתח תקווה–בני ברק לתל אביב – זה ייקח יותר זמן.

איתן גינזבורג: רק שאלת המשך קצרה, אדוני היושב-ראש, אני רק אומר שההשוואה הזאת לומר שהיום בתחנת רעננה וכפר סבא כ-1,000 נוסעים זה לעג לרש, כי ברור שהיום כשאורך הנסיעה מרעננה לתל אביב – תחנת קצה לתחנת קצה – הוא 47 דקות ברור שעדיף לקחת את הרכב.

איתן גינזבורג: כשצריך לעבור דרך ראש העין ובני ברק מרעננה כדי להגיע לתל אביב אין לזה שום הצדקה, ואנשים לא יעלו לרכבת.

איתן גינזבורג: מהרגע שיהיה חיבור טבעי למסילת השרון ומשם ישירות לתל אביב, באופן טבעי גם הכמויות יעלו באופן דרמטי.

איתן גינזבורג: אני מאמין בכך ואני חושב שגם אתה מאמין בכך.

איתן גינזבורג: אבל נסת

איתן גינזבורג: פק כרגע בתשובה הזאת ואנחנו נחכה לראות איך הדברים יתבצעו.

איתן גינזבורג: אבל אני מציע לכם לנסות ולראות מול רכבת ישראל איך אפשר לצמצם את לוחות הזמנים, כי נדמה לי, שבכל מקרה, זו דחייה מאוד גדולה מתאריכים שנקבעו מקדמת דנא.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אני מתחבר לדבריך ואני גם אמרתי את זה בדבריי, שבמידה שהזמן יקוצר, כמובן, מספר הנוסעים יגדל.

אורי מקלב: אבל מצד שני אנחנו לא יכולים לקחת תחנות שהן 8,000 ו-7,000 ו-5,000 נוסעים שהיו בכל התחנות – –

איתן גינזבורג: – – –

אורי מקלב: – – ואת תחנת הרצליה שהיא תחנה מאוד עמוסה – להעמיס עליה – –

איתן גינזבורג: – – –

אורי מקלב: זה לא תמיד יישאר, גם שם יש התפתחויות.

אורי מקלב: בקריית אריה בפתח תקווה יש מספר נוסעים.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לפגוע משמעותית שבמקום ארבע רכבות בשעה הם יקבלו רק שתי רכבות בשעה.

אורי מקלב: אבל לנגד עינינו – אני לא קיבלתי את הסמכות להגיד שאני איש בשורה, אבל בצלאל, השר הקודם, התחיל במהלך, המומחים יושבים על המדוכה – יש איזה אור בקצה המנהרה.

אלי אבידר: – – – צריך לומר שלא יהיה חילול שבת – – –

יריב לוין: תודה.

אורי מקלב: זה ברור.

אורי מקלב: אני מקווה שלא בגלל זה.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לעבוד גם בימי חול.

יריב לוין: תודה אנחנו נעשה הפסקה בישיבת הסיעה של סיעת תע"ל ונזמין את חבר הכנסת סעדי לשאול שאלה נוספת.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: סגן השר, אני מברך אותך על התפקיד.

אוסאמה סעדי: בהצלחה.

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול על נושא חשוב מאוד שהוא בתחום אחריות

אוסאמה סעדי: כם במשרד – המאבק בתאונות הדרכים.

אוסאמה סעדי: אני מתייחס למותה של צעירה, קטינה, ילדה בת 10, לין נסראווי ממג'דל כרום.

אוסאמה סעדי: אבל כבד ירד על היישוב הזה בעקבות מותה לפני יומיים.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים היום על שבעה ילדים שנהרגו בתאונות דרכים.

אוסאמה סעדי: עכשיו בועז, המומחה בעניין הזה, אמר לי שהמספר, נכון להיום, הוא 119 הרוגים בתאונות דרכים.

אוסאמה סעדי: אני הגשתי בקשה לדיון מהיר, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה בוועדה לזכויות הילד.

אוסאמה סעדי: אדוני סגן השר, אני מכיר אותך – אם אתה לוקח נושא, אתה לוקח אותו עד הסוף.

אוסאמה סעדי: הנושא הזה של תאונות הדרכים והמאבק בתאונות הדרכים זה מאבק של כולנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו חייבים להירתם.

אוסאמה סעדי: השאלה אם יש למשרד תוכניות בעניין המאבק בתאונות הדרכים.

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אורי מקלב: אני חושב שטוב שאתם מעלים את זה, ויש באמת חברי כנסת שלקחו את זה על עצמם.

אורי מקלב: צריך לעורר את זה.

אורי מקלב: בתאונות הדרכים – צריך לא להיכנס לשגרה, לא להיכנס לשאננות בעניין הזה, אנחנו מעלים את זה.

אורי מקלב: אני אומר לכם, אני רואה גם את האנשים ונפגש עם האנשים שמתעסקים עם זה.

אורי מקלב: הם ערים למה שאנחנו מעלים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שהמספרים הם מספרים קרים.

אורי מקלב: מאחורי כל מספר כזה עומדת משפחה, עומד הרוג – אסונות גדולים, משפחות שלמות נשברות.

אורי מקלב: כל ילד – זה באמת מצמרר וכואב מאוד.

אורי מקלב: לצערי, תקופת הקורונה לא המיתה את תאונות הדרכים – כמו שחשבנו, כי אנשים פחות נוסעים.

אורי מקלב: לא ראינו את זה.

אורי מקלב: חשבנו שאולי יש איזה יתרון שכולנו בבית.

אורי מקלב: לצערנו, אין לזה הסבר מדעי.

אורי מקלב: אולי אנשים נסעו מהר.

אורי מקלב: אבל ראינו עלייה במספר ההרוגים גם בתאונות אופנועים, גם באופניים.

אורי מקלב: רק בסוף שבוע שעבר, כשעמדתי פה, היו שלושה הרוגים – שני רוכבי אופנוע, ואחד עם אופניים חשמליים.

אורי מקלב: אפילו לא ילד – אדם בן 30.

אורי מקלב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ביום שני אנחנו נעשה דיון של הרלב"ד, של הרשות לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: הם יציגו בכנסת וועדת הכלכלה את הפעילות שלהם.

אורי מקלב: אני חושב שזה חשוב מאוד לשמוע את הדברים.

אורי מקלב: נעשים הרבה דברים.

אורי מקלב: אין ספק שהמאבק בתאונות הדרכים הוא מאבק מורכב.

אורי מקלב: הוא לא בנוי ממשהו אחד – זה גם הסברה וגם חינוך וגם תשתיות וגם רכבים ציבוריים.

אורי מקלב: יש בזה מגוון שלם של דברים שתמיד נוגעים בדבר אחד.

אורי מקלב: מתברר שהתאונות קופצות או צפות למעלה ממקום אחר.

אורי מקלב: אנחנו נעשה הכול.

אורי מקלב: אני גם קיבלתי מהשרה אחריות ספציפית לעניין הזה, לנושא של תאונות הדרכים וטיפול ברשות.

אורי מקלב: אני לקחתי את זה על עצמי באימה וביראה, ואני מקווה שאנחנו נהיה אנשי בשורה.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני סגן השר, כמובן מצטרף לברכות ההצלחה.

בצלאל סמוטריץ': פורסם השבוע על משבר בין רשות שדות התעופה לבין משרד התחבורה ומשרד האוצר, ביחס לעמידת משרד האוצר בהתחייבותו כלפי רשות שדות התעופה, שניתנה לפני שלוש שנים, כשלקחו לו 3.7 מיליארד שקלים.

בצלאל סמוטריץ': כידוע, רשות שדות התעופה היא הראשונה שנפגעה ממשבר הקורונה, וכנראה תהיה בין האחרונות לצאת ממנו בגלל סגירת השמיים.

בצלאל סמוטריץ': מה בכוונת המשרד לעשות כדי לוודא שהמדינה אכן תתמוך ברשות שדות התעופה, כגוף של המדינה, ותסייע לה לצלוח את המשבר הזה בהצלחה?

יריב לוין: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר לשעבר.

אורי מקלב: הפעילות שלך ידועה.

אורי מקלב: כשבאתי למשרד, טביעות האצבעות שלך נשארו שם.

אורי מקלב: ומאוד מעריכים את העבודה שנעשתה על ידך גם בתקופה קצרה, שהייתה תקופה מוצלחת מאוד.

אורי מקלב: האירוע הוא לא אירוע אצלנו – האירוע הוא במשרד האוצר.

אורי מקלב: עם כל מה שקרה, ובסופו של דבר מכל מי שהתאושש במשק, חברות התעופה הן אלה שהוכו הכי קשה.

אורי מקלב: ואנחנו גם לא רואים את הסוף בעניין הזה, ולא רואים איך הן משתקמות כאן, בארץ, ובעולם.

אורי מקלב: משום מה, כשמדובר על חברות של נסיעות שלא נותנות היום שירות לאזרח הישיר – נראה שזה קצת בשמיים, זה רחוק מאיתנו.

אורי מקלב: מדובר על חברות תעופה, וזה הכי פחות קרוב לליבן – – –

בצלאל סמוטריץ': דיברתי על רשות שדות התעופה.

בצלאל סמוטריץ': רשות שדות התעופה זה של המדינה.

אורי מקלב: כן, נכון.

אורי מקלב: בכל אופן, הרי יש לזה פועל יוצא.

אורי מקלב: המצב הקשה שלהן הוא בגלל שהיום אין הכנסות, הכול מושבת, והפעילות הרגילה שלהן נפגעה באופן כללי; בגלל שהן לא מקבלות את ההכנסות שהן היו אמורות לקבל.

אורי מקלב: השרה ראתה ורואה לנגד עיניה את הדבר הזה באופן מאוד מאוד חשוב.

אורי מקלב: היא מעלה את זה לסדר-היום.

אורי מקלב: אני מאוד מקווה שבדיונים שבהם הייתה התבטאות קשה כלפי המשרד – משרד האוצר – אני מאוד מקווה שאנחנו נגיע להסכמים ולהבנות כדי שהחברה הזאת לא תיפגע ותוכל להמשיך לתפקד עם השירותים הטובים שהיא נתנה.

אורי מקלב: אני מודה לך.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר, על התשובות המפורטות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה – שאילתה דחופה מס' 13, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בנושא: מעבר משרדי הממשלה מירושלים.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן לבוא ולהשיב.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': על פי החלטת הממשלה, מיקום משרדי הממשלה הוא בירושלים.

בצלאל סמוטריץ': רצוני לשאול: 1.

בצלאל סמוטריץ': אילו לשכות שרים המכהנים בממשלה השלושים-וחמש אינן נמצאות בירושלים, למעט הביטחון והחקלאות?

בצלאל סמוטריץ': 2.

בצלאל סמוטריץ': האם קיים תכנון להקים או להעביר לשכות נוספות מחוץ לירושלים?

בצלאל סמוטריץ': באישור מי הדבר?

בצלאל סמוטריץ': וזאת בהתייחס להחלטות הממשלה בעניין סגירת לשכות השרים בתל אביב.

בצלאל סמוטריץ': רק אומר בעל פה שממידע שקיבלתי עולה שחלק מן השרים החדשים, שלשכותיהם דווקא בירושלים, ביקשו להעביר את הלשכות לתל אביב – ואדוני עומד בראש הדיור הממשלתי שנמצא במשרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': אשמח לקבל על זה תשובה.

יריב לוין: תודה רבה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברי בצלאל סמוטריץ', למעט המשרדים שציינת, משרדי הביטחון והחקלאות, הדיור הממשלתי לא התבקש להקצות לשכות שרים מחוץ לירושלים.

יצחק כהן: אף אחד לא ביקש – זאת התשובה.

יצחק כהן: לא התבקש הדיור הממשלתי.

יצחק כהן: הסמכות להעברת או להקמת לשכות שרים מחוץ לירושלים הינה של הממשלה.

יצחק כהן: אני מסכים איתך שמשרדי הממשלה צריכים להיות בירושלים, כולם.

יצחק כהן: וגם הנוהג שיורדים ביום אחד בשבוע ללשכות בתל אביב – הוא גם נוהג מיותר, ואפשר לחסוך את זה; גם בגלל יעילות העבודה וגם בגלל חשיבותה של ירושלים.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, השבוע פורסם ש-800 מיליון השקלים שהועברו על ידי ממשלת ישראל, כתמיכה לרשות הפלסטינית, להתמודדות עם משבר הקורונה – מקורם של הכספים הללו מהתקציבים שאושרו בכנסת ובוועדת הכספים לטיפול במשבר הקורונה.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לאדוני שוועדת הכספים קבעה רשימת נושאים מאוד מאוד דווקנית, עם חלוקת סכומים לכל נושא.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר שאחד הסעיפים שם הוא תמיכה ברשות הפלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': אבקש לדעת מכוח איזה סמכות חוקית לקחתם כסף שיועד על ידי הכנסת לתכלית אחת והעברתם אותו לתכלית אחרת, על חשבון העסקים בישראל.

יצחק כהן: א.

יצחק כהן: מי כמוך יודע שלא כל מה שמפורסם הוא נכון, אבל בשם הזהירות אני אקח את השאילתה שלך ואבדוק אותה, ואז אתן לך תשובה יותר מוסמכת.

יצחק כהן: אבל אל תסמוך על כל מה שפורסם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני סגן השר.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 12, מאת חבר הכנסת אלכס קושניר, בנושא: ביטול פיצוי לרוכשי דירות מקבלן.

יריב לוין: אני מזמין את שר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב, בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני השר, ב-1 ביוני פורסם בחדשות "כאן" שמשרד השיכון מקדם חקיקה שמשמעותה שאלפי משפחות צעירות לא יהיו זכאיות לפיצוי מקבלנים עקב עיכוב במסירת דירות, בהתאם להצעת חוק שאתם מקדמים.

אלכס קושניר: רצוני לשאול שתי שאלות: 1.

אלכס קושניר: מה היו השיקולים בהעדפת טובת קבלני הבנייה על פני הזוגות הצעירים?

אלכס קושניר: 2.

אלכס קושניר: למה המשרד לא שוקל לפצות את רוכשי הדירות, שזקוקים לסיוע ממשלתי עקב משבר הקורונה?

אלכס קושניר: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבריי חברי הכנסת, בהמשך לשאילתה של חבר הכנסת אלכס קושניר, אני רוצה להשיב כך: בראש ובראשונה חשוב לי לציין שציבור רוכשי הדירות נמצא בראש מעיינינו.

יעקב ליצמן: אבל חשוב לזכור שיש גם מעסיקים, וביניהם גם הקבלנים, שנפגעו ושאיבדו את כספם בתקופת משבר הקורונה.

יעקב ליצמן: בנוסף, סוגיה זו טרם הוכרעה בבית המשפט – אם מדובר בכוח עליון, אם הקורונה נקראת כוח עליון.

יעקב ליצמן: על מנת למנוע סכסוכים בין הצדדים ולהפחית את התביעות החלטנו בוועדה בין-משרדית לעניין איחורים לדון בהשלכות המשבר על הרוכשים, על הקבלנים ועל שוק הנדל"ן בכלל, תוך שימת דגש על פתרונות אשר מטרתם להביא למתווה שימנע סכסוכים בין רוכשי דירות לקבלנים, אשר עתידים לבוא לפתח בית המשפט בנושא.

יעקב ליצמן: מגוון רחב של דעות הוצגו לצוות מטעם התאחדות בוני הארץ, לשכת עורכי הדין ועוד.

יעקב ליצמן: משרדי בדק את האיחורים בפועל שנגרמו בעקבות משבר הקורונה ומצא כי המשבר הביא לעיכוב בנייה של כ-70 עד 90 ימים בממוצע באתרי הבנייה השונים.

יעקב ליצמן: ביקשתי מהגורמים המקצועיים במשרדי שימצאו פתרון אופטימלי מבחינת זכויות רוכשי הדירות, כך שתהיה פגיעה מינימלית אל מול העובדה שכל המשק ספג פגיעה, ובין היתר גם הקבלנים.

יעקב ליצמן: הפתרון המוצע לוקח בחשבון את הצורך לאזן בין הרוכשים מחד והקבלנים מאידך, ולכן כמחצית מהעיכובים בימי הבנייה, שנגרמו בעקבות משבר הקורונה, יושתו על הרוכשים, וכל השאר – יושת על חשבון הקבלנים.

יעקב ליצמן: הנחיתי את הגורמים המקצועיים במשרדי להביא את העניין לסיום בהקדם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת קושניר.

יריב לוין: בבקשה.

אלכס קושניר: אדוני השר, אני מבין שהמשרד שלך לא שוקל לסייע לזוגות צעירים שצריכים לשלם גם שכר דירה, במקביל לכך שהם מחכים לדירה שלהם.

יעקב ליצמן: אני חושב שלא שמעת את התשובה.

אלכס קושניר: אני שמעתי.

אלכס קושניר: החלטתם שזה רק 50%, אבל זה אותם אנשים – – –

יעקב ליצמן: 50%?

אלכס קושניר: אני מבקש להשלים את השאלה.

אלכס קושניר: זה אותם אנשים שנפגעו מהמשבר, וגם ככה ההכנסה שלהם נפגעה.

אלכס קושניר: אבל בסדר, זה שיקול שלך.

אלכס קושניר: אני חושב שזה רק מוכיח את הניתוק שלכם.

אלכס קושניר: יש לי שאלה נוספת.

אלכס קושניר: אני רוצה להבין מה ההבדל בסמכויות בין אגף תכנון הבנייה, שמוקם כרגע במשרד הפנים במקום מטה הדיור שהיה במשרד האוצר, לבין האגף שאתה מקים במשרד שלך.

אלכס קושניר: מה ההבדל בין הסמכויות, ואיך תעבדו ביחד כדי למנוע את הביורוקרטיה שאתם בעצמכם יוצרים כרגע?

יריב לוין: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני חבר הכנסת קושניר, עם כל הכבוד, 50% זה גם השתתפות מלאה.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להגיד הכול, אבל גם הקבלנים הם בני אדם, אז צריך לזכור לתת – – –

אלכס קושניר: שאלתי למה אתה, כשר, לא מפצה.

אלכס קושניר: לא הקבלנים – אתה, כממשלה.

אלכס קושניר: למה אתם לא מפצים?

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, תן לו לענות.

אלכס קושניר: אני שואל שאלה, הוא עונה משהו אחר.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש – – –

יעקב ליצמן: אתה לא שומע.

יריב לוין: הוא עונה את מה – – –

יעקב ליצמן: לקחתי את ה-100% שאני משתף בהם, אני לא יכול לתת 200%.

יעקב ליצמן: נתתי 100% – חצי לקבלנים וחצי לרוכשים.

אלכס קושניר: ומה עם הממשלה?

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, זה לא דו-שיח.

אלכס קושניר: חצי לקבלנים, חצי לרוכשים – ומה איתך?

יריב לוין: חבר הכנסת קושניר, למה – – –

יעקב ליצמן: עניתי פעם שלישית, ואחרי השלישית אומרים "גלידה", נכון?

יעקב ליצמן: תעזוב, לא יודע מה אתה רוצה.

יעקב ליצמן: עניתי לך, זו ההחלטה של המשרד – לחלק את הפיצויים בין השניים, שני החייבים.

יעקב ליצמן: זה בסמכויות של הרב דרעי.

יעקב ליצמן: אני מכבד את הרב דרעי.

יעקב ליצמן: ויתרתי לו על התכנון, אני מכבד את הכול.

יעקב ליצמן: חלוקת העבודה, פחות או יותר: הוא בתכנון, יש לו את הוותמ"לים, יש לו את הדברים שלו, ולי יש את הדברים שלי; גם רמ"י, גם דירה להשכיר, וגם דברים אחרים, ובזה סיימנו.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת, אדוני השר.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יריב לוין: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר – – –

יריב לוין: אחר כך גם נשמע את השאלה הנוספת של חברת הכנסת ח'טיב יאסין, ואז השר יוכל לענות לשתיהן.

יריב לוין: בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, כמובן, אנחנו נפגשנו, היינו בפגישה, ואנחנו מאחלים לך בהצלחה בתפקיד החדש.

יעקב ליצמן: זה היה סוד.

אוסאמה סעדי: נפגשנו.

אוסאמה סעדי: עוד לא אמרתי איפה ומה.

אוסאמה סעדי: נפגשנו בחוץ עכשיו, בפרסה, זה בסדר.

יעקב ליצמן: זו כבר הפעם השלישית.

אוסאמה סעדי: פעם שלישית גלידה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לשאול בעניין – אנחנו כמובן תומכים בבנייה ובהוזלת הבנייה ובכל הדברים, אבל אני שואל על נושא ספציפי שבו פניתי אליך ואני מקווה שזה יטופל באופן מיידי, ואני בטוח בכך.

אוסאמה סעדי: בעניין תוכנית מתאר של עין נקובא ועין ראפה – שני יישובים קטנים ליד אבו גוש, שעשר שנים עובדים ועמלים באופן קשה.

אוסאמה סעדי: ואפילו משרדך, משרד השיכון, מקדם את תוכנית המתאר.

אוסאמה סעדי: עכשיו הופקדה תוכנית, יש התנגדויות, דנים בהתנגדויות, אבל פתאום מינהל התכנון בא ואומר שזה מנוגד לתוכנית תמ"א 35, ולכן זורקים את כל התוכנית לפח.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאם יש בעיות, צריך לפתור את זה.

אוסאמה סעדי: פניתי למתכננת המחוז שירה תלמי – גישתה חיובית.

אוסאמה סעדי: דחו את הישיבה שהייתה צריכה להיות ביום שלישי שעבר – ואני מקווה שאתה תיכנס בעובי הקורה ושנמצא פתרונות על מנת לקדם את תוכנית המתאר החשובה לשני יישובים אלה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד השר, שיהיה לך הרבה הצלחה.

יעקב ליצמן: תודה.

אוסאמה סעדי: בהמשך לדברים של חברי אוסאמה, לא רק לגבי שני היישובים, בכלל לגבי היישובים הערביים שיש להם תוכניות מתאר שמחכות הרבה שנים – אני חושבת שהגיע הזמן לטפל גם בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: נושא נוסף: בתקופת הקורונה כל הנושא של תאונות עבודה – כמה יש פיקוח, כמה יש תשומת לב לנושא הזה.

אוסאמה סעדי: היינו עדים, לצערי הרב, לפני כמה ימים, לעובד שנפל.

אוסאמה סעדי: במיוחד אם אנחנו מדברים על ענף הבנייה – שגובה הרבה נשמות, ובמיוחד בתוך החברה הערבית, לצערי הרב.

אוסאמה סעדי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, חבר הכנסת סעדי, תכנון זה אצל דרעי.

יעקב ליצמן: ולכן מה ששאלת על תכנון – אתה צריך לפנות לדרעי.

יעקב ליצמן: הוא קיבל – – –

אוסאמה סעדי: זו תוכנית שמשרדך, משרד השיכון, מקדם.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: את זה אמרתי לך בעיקרון.

יעקב ליצמן: יש דברים שעוד לא נכנסתי אליהם.

יעקב ליצמן: אני בסך הכול שבועיים – אני לומד כל יום.

יעקב ליצמן: הבהרתי לכם את זה גם כשישבנו.

יעקב ליצמן: ואותה תשובה אני רוצה להגיד גם לח'טיב יאסין.

יעקב ליצמן: אני מתכוון בהחלט לטפל בנושא בניית הדירות לזוגות צעירים ערבים.

יעקב ליצמן: אני מתכוון לקדם את זה בכל הכוח – גם להם, גם לחרדים, כפי שאמרתי, גם לכולם.

יעקב ליצמן: אבל הם קופחו כל השנים, ואני מתכוון לעזור להם, ולהיכנס לכל הדברים שבהם צריך לעזור.

יעקב ליצמן: יש דברים שכבר בדקתי, הם באמצע בדיקה במשרד הבינוי והשיכון.

יעקב ליצמן: עוד לא קיבלתי תשובות, כי הם בודקים כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אין לי בעיה, כשיהיה לי משהו קונקרטי לחלוק איתכם, את התוצאות – אבל ברגע זה אני לא יכול להגיד לכם שום דבר.

יעקב ליצמן: ולגבי תוכניות של מקומות שביקשתם – עין נקובא, וכל המקומות האלה – בואו נשאיר את זה, נבדוק את זה.

יעקב ליצמן: אני עוד לא נכנסתי – – –

אוסאמה סעדי: זה מה שביקשתי, אדוני השר, שאתה תבדוק.

יעקב ליצמן: בסדר גמור.

יעקב ליצמן: תאונות עבודה – זה לא אצלי, זה משרד העבודה והרווחה.

יעקב ליצמן: משרד העבודה, בעצם.

יעקב ליצמן: אני לא חלק מזה.

יעקב ליצמן: פה ושם מתייעצים גם איתי, אבל זה שייך אליהם יותר, למשרד העבודה.

יעקב ליצמן: צריך לפנות לשר.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: עד כאן שאילתות דחופות.

יריב לוין: << הלסי >> סכנת סגירה למפעל פניציה בירוחם ופיטורי כל עובדיו << הלסי >>

יריב לוין: אנחנו עוברים מכאן להצעות דחופות לסדר-היום.

יריב לוין: ההצעה הראשונה – הצעה בנושא: סכנת סגירה למפעל פניציה בירוחם ופיטורי כל עובדיו, מס' 376.

יריב לוין: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יריב לוין: ישיב שר הכלכלה חבר הכנסת עמיר פרץ, שיש לי תחושה שמכיר את הנושא היטב.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, סכנת סגירה למפעל פניציה בירוחם זה לא דיון – – –

יבגני סובה: חבל ששר השיכון עזב.

יעקב מרגי: מכובדיי השרים – אני רואה.

יעקב מרגי: זו לא סוגיה ולא דיון על פניציה, על הערך שלה כמפעל.

יעקב מרגי: כשמדברים על סכנת סגירה של מפעל בירוחם – יש לזה השלכות רבות.

יעקב מרגי: מכובדי שר הכלכלה, אתה מכיר את הנגב לא פחות ממני, אפילו יותר ממני, מרוב תפקידיך השונים.

יעקב מרגי: אנחנו תושבי הנגב, תושבי האזור, ירוחם, הנגב.

יעקב מרגי: כל מפעל שקיים בירוחם זה עוגן, זו אחת מהרגליים שהיישוב הזה עומד עליה.

יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה צריכה להיכנס כאן בעובי הקורה – והגיע הזמן בכלל, אדוני היושב-ראש – וזה עלה היום בדיון שלנו, קיימנו דיון על מצבן של חברות התעופה; הגיע הזמן שכשהמדינה קובעת שיש ערך אסטרטגי לחברה מסוימת, ויש ערך אסטרטגי לקיומו של מפעל ביישוב מרוחק או ערך אסטרטגי כלכלי-חברתי ליישוב מסוים שנמצא במרחק מסוים מהליבה, מהמרכז של הארץ, שזה ילווה בתג מחיר.

יעקב מרגי: תג מחיר זה לא דבר שלילי.

יעקב מרגי: רק הפכו אותו לאחרונה בגלל פעולות כאלה – תג מחיר, שיהיה תג מחיר.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מזמין את שר הכלכלה, חבר הכנסת עמיר פרץ, להשיב.

יריב לוין: בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, גם אתה לא היית פטור במשך כל ימות שירותך הציבורי מהמגע עם מפעלים, עם אנשים שנאבקים על פת לחמם.

עמיר פרץ: ודאי גם אם רצית, אז חברנו, חמיך, זכרו לברכה, לא היה נותן לך לרגע להשתחרר מהעניין הזה.

יריב לוין: אבל גם לא רציתי להשתחרר מזה.

עמיר פרץ: נכון, וגם לא רצית.

עמיר פרץ: חברי חבר הכנסת מרגי, ידידנו, אני מודה לך על כך שהעלית את הנושא לסדר-יומה של הכנסת.

עמיר פרץ: אין ספק שמדובר בדוגמה של מפעל שהוא גם היישוב.

עמיר פרץ: אי-אפשר לנתק בין ירוחם לבין פניציה ירוחם.

עמיר פרץ: ואני מוכרח לומר לכם שהשאלה הכלכלית שנשאלת תמיד – תמיד אומרים: אה, עוד פעם יעשו ניסיון החייאה מלאכותית למפעל?

עמיר פרץ: עוד פעם ייתנו לו איזה כמה שקלים כדי שיחיה?

יעקב מרגי: בירוחם כן.

עמיר פרץ: אז אני אומר לכם, זה לא נכון.

עמיר פרץ: צריך לתת לאנשים שם את הכלים להתמודד – והם יודעים להתמודד.

עמיר פרץ: אני רוצה לתת לכם את הסיבה, אולי החשובה ביותר – – –

יריב לוין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אם אפשר רק לא להיות עם הגב אלינו.

יריב לוין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אם אפשר גם לא לעמוד וגם לא להיות עם הגב אלינו, אז יהיה יותר טוב.

יבגני סובה: – – –

מתן כהנא: הוא מקדם את פסקת ההתגברות עכשיו – – – הוא מצא חברים חדשים.

קריאה: חבר הכנסת, אתה ממש קרוב.

מכלוף מיקי זוהר: – – – ותביאו את החוק של פסקת ההתגברות לוועדת הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שיושב-ראש ועדת הכנסת יאשר את הפטור מחובת הנחה.

עודד פורר: יותר פשוט להחיל ריבונות ולגמור עניין.

קריאות: – – –

מתן כהנא: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

עודד פורר: מצאת חברים חדשים, אה, מיקי – – – מיקי, חברים חדשים מצאת, אה?

יריב לוין: חברי הכנסת פורר וכהנא, אני מודה לכם על העדכון בדבר הפעולות של יושב-ראש הקואליציה.

יריב לוין: אבל בואו נאפשר לשר הכלכלה, באמת, בנושא חשוב שהוא בנפשם של אנשים רבים.

יריב לוין: בבקשה.

עמיר פרץ: אני רוצה להבהיר בצורה יותר מוחשית מדוע המאבק על פניציה ירוחם צריך להיות מאבק שהשורה התחתונה שלו היא שאנחנו מנצחים בו, יהיה אשר יהיה.

עמיר פרץ: אני פגשתי את העובד אבנר טלקר.

עמיר פרץ: אבנר טלקר הוא פועל בירוחם, שעובד שם 34 שנה.

עמיר פרץ: אני הייתי שם במשבר הראשון שלהם לפני כ-30 שנה.

עמיר פרץ: ואני מוכרח לומר לכם שאני לא אשכח את הבחור הצעיר הזה, שהיום כבר מגיע קרוב מאוד לגיל הפנסיה שלו.

עמיר פרץ: אבל אז, חיבק אותי בחור צעיר ואמר לי: תשמע, הבת שלי עומדת להתגייס.

עמיר פרץ: אני לא אוכל להרשות לעצמי – אם אני אאבד את מקום העבודה שלי.

עמיר פרץ: הבת שלו התגייסה והפכה לקצינה בצה"ל.

עמיר פרץ: הוא גידל עוד שלושה ילדים לתפארת, שהם חלק מהעשייה, הפריחה והצמיחה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: כי כאשר גוזרים גזר דין כזה של האבטלה, מאבדים לא רק את העובד עצמו – מאבדים גם את המשפחה שלו.

עמיר פרץ: מאבדים את היכולת שלהם להמשיך להתמודד עם הצרכים הבסיסיים ביותר.

עמיר פרץ: אני יכול להעריך שאולי הייתי לפחות בחמישה משברים של פניציה.

עמיר פרץ: ולצערי, בכל פעם שהיינו שם, כל מי שהציג את התוכנית הכלכלית ואת ההיבטים הכלכליים תמיד הציג זאת כמפעל שאולי לא כדאי להשקיע בו.

עמיר פרץ: אבל תמיד אחרי שמצאנו את הפתרון, גם המעסיקים וגם הבעלים שנשארו, נהנו בהחלט מרווחים מאוד יפים.

עמיר פרץ: ולשמחתי, פניציה הצליח להתגבר בתקופה האחרונה על משברים שקשורים ליחסים עם קהילות שונות בישראל שצריכות לקנות מהמפעל.

עמיר פרץ: אבל נוצר שם משבר – אני מרשה לעצמי היום לפנות קודם כול לכל – – –

יריב לוין: חברי הכנסת, צאו רגע החוצה.

יריב לוין: אני יודע שהדיון הוא חשוב, אבל אפשר לעשות אותו שם, אי-אפשר ככה.

קריאה: לא, פניציה יותר חשובה – – –

יריב לוין: יכול להיות, זה לא נראה ככה.

יריב לוין: כי אתם מדברים, ולא נותנים לשר לומר משפט שאפשר לשמוע.

עמיר פרץ: זה בסדר.

עמיר פרץ: אני מניח שהתושבים בירוחם והעובדים בירוחם ודאי קשובים.

עמיר פרץ: אני בטוח שגם חברי הכנסת היו רוצים מאוד לסייע.

עמיר פרץ: אין לי ספק בכך.

יבגני סובה: חבר הכנסת, שר השיכון ליצמן עסק בזה.

יבגני סובה: זה באמת קשור אליו, המצב בפניציה.

עמיר פרץ: לא, לא קשור.

עמיר פרץ: העניין הזה נפתר – – –

יבגני סובה: – – – ועוד איך זה קשור.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: עזוב, חברי, חבר הכנסת, העניין הזה פתור.

עמיר פרץ: לא זאת השאלה.

עמיר פרץ: אנחנו כבר לא שם.

יבגני סובה: – – –

קריאה: סובה, הפעם לא הלך – – –

יבגני סובה: ההפך – – –

עמיר פרץ: טובת המפעל לנגד עיניך?

קריאות: – – –

עודד פורר: אני לא רוצה להגיד, כי זה סתם יעיר עכשיו מחלוקות מיותרות שיכולות לגרום נזק למפעל.

עודד פורר: בואו נדלג על הסוגיה הזאת.

עודד פורר: אנחנו כולנו יודעים על מה מדובר.

יבגני סובה: השר, את זה לא אנחנו אומרים, זה בעלי המפעל – – –

עמיר פרץ: אז אני לא מעודכן.

יבגני סובה: – – –

עמיר פרץ: אני אומר לכם, הבעיה הזו פתורה.

עמיר פרץ: השאלה הזו פתורה.

עמיר פרץ: היא לא עומדת על סדר-היום – לא בדרישות של המפעל, לא בדרישות של עובדי המפעל.

עמיר פרץ: אנחנו, לשמחתי, נמצאים אחרי העניין בדרך של הבנה.

יבגני סובה: הייתי מציע הצעה לסדר-היום.

אלון שוסטר: ככל שנרגיע בעניין, אני מאמין שאנחנו נצליח להתגבר.

מאיר כהן: אדוני השר, אני הייתי במפעל – – –

קריאה: מה זה פתור?

קריאה: לא הבנתי איך זה פתור – – – את המוצרים.

עמיר פרץ: הכול בסדר.

עמיר פרץ: חברי הכנסת, חברי הכנסת – – –

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנא – – –

עמיר פרץ: אני אגיד לכם מה עומד על סדר-היום כרגע.

עמיר פרץ: לכן השאלה המאוד-מאוד, איך אומרים, עם הרבה להט, שעמדה על סדר-היום בשנה האחרונה.

עמיר פרץ: לשמחתי, הגורמים השונים הצליחו להגיע להבנות שקטות, וככל שההבנות האלה יתקיימו בשקט, בצורה מכובדת, בהערכה הדדית והבנה הדדית, זה לא יפריע למפעל להמשיך לייצר.

עמיר פרץ: את זה אני מודיע לכם כהודעה.

עמיר פרץ: לכן, הדרישה שלנו היא במקומות אחרים, ועל זה אנחנו צריכים לדבר.

עמיר פרץ: אני רוצה להדגיש בפני חברי הכנסת: גם בתקופת הקורונה, מפעלים שמחזיקים תנורים מהסוג שיש בפניציה נאלצים להפעיל את התנור במשך כל השבוע.

עמיר פרץ: זה לא משנה מה רמת הייצור, וזה לא משנה מה רמת הביקושים, זה לא משנה מה היקף ההזמנות.

עמיר פרץ: הם לא יכולים להרשות לעצמם לסגור את התנור, כי לסגירה ולפתיחה מחדש יש עלויות שהן לפעמים בלתי אפשריות, ולפעמים זה החלטה על סגירה ברגע שאתה עושה את הפעולה הזאת.

עמיר פרץ: ולכן, כולנו מבינים שתקופת הקורונה מבחינת מפעל פניציה הייתה תקופה מאוד קשה.

עמיר פרץ: הם נאלצו להישאר בהיקפי ייצור מאוד גדולים, ויחד עם זאת למצוא את עצמם במצב של הכנסות מאוד קטנות.

עמיר פרץ: אני ביקשתי אתמול מהמנכ"ל שלי להגיע למפעל, והמנכ"ל שלי היה אתמול בסיור במפעל.

עמיר פרץ: חבר הכנסת מרגי, המנכ"ל קיבל ממני הנחיה, יחד עם הצוותים הנוגעים בדבר, להגיע למפעל.

עמיר פרץ: אנחנו גיבשנו שורה של אמצעים כדי לסייע למפעל.

עמיר פרץ: אנחנו נצטרך ודאי את העזרה של חברי הכנסת, כי מדובר באחד הסעיפים שבהם משרד הכלכלה היה יכול להעניק מענקים מיוחדים למפעלים מיוחדים במצב מיוחד, ובגלל שעדיין לא אושר תקציב המדינה הסעיפים האלה עדיין לא נכנסו לתוקף.

עמיר פרץ: אני מקווה שאפשר יהיה להפעיל אותם תחת הסעיפים של ההקלות סביב תקציבי הקורונה; להכניס אותם לתוך אותה מסגרת של ניסיון לסייע לצמיחה ולמנוע ממפעלים להיסגר.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה, בשם כל חברי הכנסת, לפנות ליצרניות בישראל.

עמיר פרץ: באמת, אני פונה ליצרניות בישראל.

עמיר פרץ: אי-אפשר לדבר כל היום על כחול לבן, כחול לבן, תוצרת מקומית, אבל כשמדובר במישהו, בו – אז הוא מחפש דרכים לקנות זאת במקומות אחרים.

עמיר פרץ: ולא מדובר על עלויות גבוהות יותר.

עמיר פרץ: רוב מפעלי הייצור של הבקבוקים בישראל אכן קונים ממפעל פניציה.

עמיר פרץ: אני לא רוצה לציין את השמות של המפעלים שכבר פנינו אליהם; גם אני מתכוון לפנות אליהם באופן אישי כדי שאכן יחדשו הזמנות מפניציה.

עמיר פרץ: אנחנו נפעל גם לסייע למפעל במענקים ובסיוע נוסף שאפשר להביא במסגרת ההחלטות שהתקבלו לאחרונה, ואני מאוד מקווה שבקרוב מאוד – חברי חבר הכנסת מרגי, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש – נוכל לבשר לכם שהגענו להסכמות ושהצלחנו להביא את המפעל בחזרה לתהליך של יכולת לייצר, יכולת להרוויח, יכולת להתקיים ויכולת להבטיח את עתידו של המפעל.

עמיר פרץ: אני רק רוצה להדגיש בפני מי שלא מכירים את ההבדלים – פניציה ירוחם זה לא פניציה ציפורי.

עמיר פרץ: כדאי שיהיה ברור.

עודד פורר: פניציה ציפורי סגור כבר – – –

עמיר פרץ: אז אני רוצה להדגיש.

עמיר פרץ: לצערי הרב, פניציה ציפורי נסגר לפני שהוקמה הממשלה.

עמיר פרץ: פניציה ציפורי זה המפעל שמייצר פלטות זכוכית.

עמיר פרץ: פניציה ירוחם מייצר בקבוקי זכוכית.

עמיר פרץ: אלה שני מפעלים שונים, עם בעלים שונים, עם הנהלות שונות.

עמיר פרץ: צריך להבחין בכך.

עמיר פרץ: אני מצר על כך שפניציה ציפורי, שהיה אולי אחד המופעלים הטכנולוגיים המתקדמים ביותר שהוקמו בישראל, מצא את עצמו נסגר, בגלל שאלות של היצף ושאלות אחרות, שאני לא הספקתי לבחון כי נכנסתי לתפקידי אחרי שהמפעל הודיע על סגירה.

עמיר פרץ: אבל אני בהחלט מתכוון לעשות הכול כדי להגן על תוצרת הארץ ועל הייצור בישראל.

עמיר פרץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: עמדה נוספת.

יריב לוין: אדוני השר, לאן אתה רוצה להעביר את ההצעה?

עמיר פרץ: לוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אני ממליץ על דיון בוועדת הכלכלה.

יריב לוין: דיון בוועדת הכלכלה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת עודד פורר, עמדה נוספת.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אתמול ציינו כאן, אדוני השר, את יום איכות – אני מסדר לכם בפרסה קפה, חבר הכנסת זוהר.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: צודק חבר הכנסת פורר.

יריב לוין: צאו החוצה ותקיימו את הדיון הזה בחוץ.

עודד פורר: זה הרבה יותר טוב ליד קפה ולא במליאה, אני חייב לומר.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת כהן וחבר הכנסת טופורובסקי, צאו החוצה פשוט, תקיימו את הדיון בחוץ.

יריב לוין: למה להיות פה בתוך האולם?

קריאה: בגללך – – –

עודד פורר: אני בסך הכול באתי לטפל במפעל פניציה היום.

יעקב מרגי: פעם שלישית קורא אותך לסדר.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אתמול ציינו את יום איכות הסביבה כאן בכנסת.

עודד פורר: חשוב לציין, אדוני השר, וחשוב שחברי הכנסת ידעו את זה: המפעל היחיד במדינת ישראל שממחזר בקבוקי זכוכית זה מפעל פניציה ירוחם.

עודד פורר: אם מפעל פניציה ירוחם נסגר, אין מחזור של בקבוקי זכוכית במדינת ישראל.

עודד פורר: פשוט אין.

עודד פורר: מעבר לכך, העובדה שזה המפעל היחיד מחייבת את הממשלה – בעיניי, אדוני השר – להגן עליו.

עודד פורר: לא יכול להיות שהתעשייה הטורקית, שמסובסדת בידי ממשלת טורקיה, מציפה – גם בתחום הזה, אגב, בדיוק כפי שעשו עם הזכוכית השטוחה והובילו לסגירת פניציה צפון, יביאו לסגירת פניציה ירוחם.

עודד פורר: בתוך כל זה – ופה אני חייב לומר במאמר מוסגר, אדוני השר: הסוגיה שבה קבוצה מסוימת באוכלוסייה מנסה להחרים את המפעל, עד כמה שאני יודע, אינה פתורה.

עודד פורר: ככל שהיא נפתרה – ואני לא מחפש עכשיו לעשות מזה הופעה.

עודד פורר: אני אשמח לשבת איתך בארבע עיניים על העניין הזה, כי אני עוסק בעניין הזה כבר יותר משנה.

עודד פורר: זו ה-סוגיה, כי המפעל יכול לחיות בכוחות עצמו – הוא יודע להתמודד עם כוחות השוק, הוא יודע להעמיד, גם בנושא של הכשרות, את מיטב השינויים וההתאמות לטובת השוק הישראלי.

עודד פורר: הם עשו את זה משנות השלושים, ובירוחם – משנות השישים, כשהמפעל עבר לירוחם.

עודד פורר: והבקבוקים שלהם היו כשרים – על כל שולחנות ליל הסדר של כל האוכלוסיות במדינת ישראל היו בקבוקים עם הסמל של פניציה.

עודד פורר: ואין סיבה שיובילו לסגירה – אני קורא לך, ואני שמח שאתה בעמדה הזו: אני חסיד של תחרות ושל שוק חופשי ושל שוק ליברלי, אבל מדינה צריכה להגן על התעשייה המקומית שלה ברמה כזו שהיא לא תקרוס.

עודד פורר: אם המפעל הזה נסגר, אין מפעל אחר.

עודד פורר: נהיה תלויים בבקבוקי זכוכית רק מהעולם.

עודד פורר: וגם לא נוכל למחזר בקבוקי זכוכית במדינת ישראל.

עודד פורר: נצטרך או לקבור אותם או לשנע אותם.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אתה כבר בשתיים וחצי דקות במקום דקה.

יריב לוין: אז אנא.

יריב לוין: מכובדיי, אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: מי שבעד להעביר את ההצעה לדיון בוועדת הכלכלה יצביע בעד, ומי שרוצה להסיר מסדר-היום יצביע נגד.

יריב לוין: אני אוסיף את הקולות של מי שמקומו כרגע ביציע בתום ההצבעה.

קרן ברק: – – – שמית?

יריב לוין: יפה, שמית.

יריב לוין: תרימו יד – ונשאל אחד-אחד.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יריב לוין: חברת הכנסת חיימוביץ' – בעד; חברת הכנסת ברק – בעד; חבר הכנסת אבוטבול – בעד; חבר הכנסת סובה – בעד; חבר הכנסת עסאקלה – בעד; חברת הכנסת ח'טיב יאסין – בעד; חברת הכנסת סאלח – לא מצביעה; חבר הכנסת שטרן – בעד.

יריב לוין: עוד מישהו שנמצא כאן ורוצה להצביע?

יריב לוין: חבר הכנסת טופורובסקי, חבר הכנסת אזולאי – גם בעד.

יריב לוין: אם כך, יש לנו 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, ההצעה בעניין סכנת סגירה למפעל פניציה בירוחם ופיטורי כל עובדיו מועברת לדיון בוועדת הכלכלה.

יריב לוין: אנחנו רק נבהיר לפרוטוקול שחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין הצביעה בטעות במקומו של חבר הכנסת איימן עודה.

יריב לוין: ואם כך, צריך גם לתקן את התוצאה ולהפחית קול אחד, מכיוון שהקול שלה נספר גם כאן.

יריב לוין: התוצאה הסופית הייתה 15, נדמה לי; אם ככה, בעד – 14 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יריב לוין: אבל זה לא משנה, בסופו של עניין, את ההחלטה.

ינון אזולאי: אולי כדאי לעשות שהח"כים יצביעו למטה והשרים למעלה – – –

קרן ברק: נכון, זה יותר הגיוני.

ינון אזולאי: או שתעשה מי שהנוכחות שלו יותר.

קריאה: רעיון לא רע.

קריאה: רעיון לא רע.

יריב לוין: טוב, חבר הכנסת אזולאי, זה שאפתני, אני מוכרח לומר.

קריאה: אבל אתה עכשיו הראש של הבית הזה.

קריאה: אתה צריך – – –

קריאה: << הלסי >> פגיעה בשוויון מגדרי – מחאה כנגד קוד הלבוש במוסדות החינוך << הלסי>>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום – הצעות דחופות בנושא:

יריב לוין: פגיעה בשוויון מגדרי – מחאה כנגד קוד הלבוש במוסדות החינוך, מס' 278, 294 ו-323.

יריב לוין: הצעתה של חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: איזה יופי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': באתי בדיוק בזמן.

קרן ברק: זה ממש ארבע נשים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

קרן ברק: נושא שוויון מגדרי, ויושבות פה ארבע נשים.

קרן ברק: יש פה צלם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: תודה, גברתי היושבת-ראש.

קרן ברק: ביקשתי את ההצעה לסדר-היום – – –

יובל שטייניץ: – – – שבמליאה יושבים גם כמה גברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נסתדר עם זה.

קרן ברק: אבל תסתכל, זה ראוי לציון, וזה בנושא שוויון מגדרי.

קרן ברק: ביקשתי את ההצעה לסדר-היום – ביקשתי בשבוע שעבר וזה עבר להיום – בגלל צבר אירועים שמדליקים בעיניי נורה אדומה עלינו כחברה: האם אנחנו מתקדמים קדימה בנושא השוויון המגדרי או הולכים אחורה בשוויון מגדרי?

קרן ברק: אני מרגישה שבמקום שנתקדם קדימה, ואנחנו ב-2020 – אני מרגישה שאנחנו נמצאים בשיח שהוא מפלה ולא נותן שוויון הזדמנויות, כמו שזה היה אמור להיות.

קרן ברק: אנחנו נמצאים במדינה שמעודדת אורך מכנסיים לבנות; במדינה שמפלה בנות בשירות משמעותי בצה"ל; מדינה שבה בנות נאנסות ונשים מוחפצות ונרצחות.

קרן ברק: כדי לתקן את העניין הזה, אני חושבת שפשוט צריך לשנות את השיח, וזה הסיפור שביקשתי להעלות על סדר-היום ושזה יגיע גם לוועדה לדיונים.

קרן ברק: אני, אישית, תמיד הרגשתי, מאז שאני ילדה – תמיד הייתי לוחמת, נולדתי כלוחמת; אימא שלי מספרת שממש כתינוקת הייתי ככה.

קרן ברק: תמיד הרגשתי לא רק שווה בין שווים, הרגשתי אפילו מעל כולם, בעצם.

קרן ברק: לכן, כשאתה גדל בתור ילד, אתה חושב שכך העולם נוהג.

קרן ברק: אתה בטוח שאיפה שאתה חי ואיך שאתה חי כך גם כל העולם.

קרן ברק: אחר כך הגעתי לצבא.

קרן ברק: בצבא המקסימום שאני יכולתי להיות זה מדריכת חי"ר.

קרן ברק: זה המקסימום שבנות בתקופה שלי יכלו להיות.

קרן ברק: היום הן כבר יכולות להיות לוחמות יותר משמעותיות.

קרן ברק: אבל זה היה בעצם – גם הרגשתי שאני נותנת את מי שאני לצבא.

קרן ברק: גם בפוליטיקה, ואצלנו בליכוד זו מפלגה דמוקרטית, כידוע לכולכם – גם בפוליטיקה נלחמתי כמו שווה בין שווים.

קרן ברק: אף פעם לא הרגשתי שאני צריכה להיות שונה מהגברים כשאני נלחמת.

קרן ברק: זה גם לא היה השיח.

קרן ברק: השיח היה תמיד שאני נלחמת.

קרן ברק: זה עולם קשה ואכזר, אבל אני נלחמת, והרגשתי שווה בין שווים.

קרן ברק: אבל, בפועל, ממה שאני מסתכלת מסביבי העולם לא נוהג ככה.

קרן ברק: אנחנו היום נמצאים במדינה שבה בסוף במוקדי קבלת ההחלטות נמצאים – הרוב הם גברים.

קרן ברק: נשים נחשבות יותר נפגעות, יותר חלשות ופחות אמביציוזיות.

קרן ברק: אני לא מבינה את הסיבה לכך.

קרן ברק: הרי אנחנו הקמנו את המדינה הזאת.

קרן ברק: לנשים היו תפקידי מפתח במחתרות.

קרן ברק: מעולם לא חשבנו שגברים ונשים היו שונים.

קרן ברק: הן לבשו מה שהן רצו, הן עשו מה שהן רצו, והן היו לוחמות ללא חת.

קרן ברק: פתאום אנחנו מגיעים היום, 70 ומשהו שנה אחרי זה, ובמקום שזה יתקדם ושהכול יהיה שווה הרבה יותר, אני מרגישה שאנחנו הולכים אחורה.

קרן ברק: אני באה לכאן כדי להעלות את זה על סדר-היום ולפתור את זה.

קרן ברק: זה תהליך שהיה אמור להיות תהליך הפוך, והוא הולך לכיוון ההפוך.

קרן ברק: אנחנו כאן, ככנסת, וכממשלה מעלינו, צריכים לתקן את התהליך הזה, לשנות את הזווית שלו וללכת לכיוון הנכון של התקדמות בשוויון ולא הליכה אחורה.

קרן ברק: בעיניי זה משהו שצריך להתחיל כבר בילדות.

קרן ברק: מילדות אנחנו צריכים לשנות את השיח.

קרן ברק: הילדים שהיום גדלים, נשנה להם את השיח, את שפת הדיבור, את הטרמינולוגיה, שכשהם יבואו הביתה והם ידברו עם ההורים שלהם – כמו פעם, אתם זוכרים?

קרן ברק: פעם, כשהמדינה קמה ההורים היו עולים חדשים ולא ידעו כל כך עברית, והילדים לימדו אותם את העברית.

קרן ברק: כנ"ל היום.

קרן ברק: אני חושבת שאנחנו צריכים לתקן את השיח, שבנות ובנים בגנים ובבתי הספר ידברו שווה, ינהגו שווה וינהגו בהם שווה.

קרן ברק: ואז, כשהם יראו את התופעות האלה בבתים שלהם או אצל השכנים שלהם שאולי הם קצת יותר מסורתיים, הם יוכלו לתקן אותם והם יבינו שמשהו פה לא תקין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: אנחנו חייבים לגרום לבנות להרגיש שוות כבר מההתחלה, כדי שכשהן יהיו גדולות כל האפשרויות יהיו פתוחות בפניהן: בצבא, אחרי זה בעולם העסקי, בעבודה.

קרן ברק: זה התפקיד שלנו כאן.

קרן ברק: אני הגשתי הצעת חוק ללימודי שוויון מגדרי חובה כבר מגיל גן.

קרן ברק: אני מצפה שכולם יצטרפו לזה, ואני גם חושבת שבכל החוקים, בכל מצבור החוקים שאפשר – כל חוק לתקן כדי שנגיע לתוצאה הזאת של שוויון מגדרי.

קרן ברק: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השוויון הוא גם בזמן שניתן לדבר.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: כאן צריכה להיות אפליה מתקנת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

יבגני סובה: יש הנחיה שאוסרת לנקוט צעדים נגד ילדים שבאים אפילו בתלבושת שהיא לא מתאימה.

יבגני סובה: זה חוזר מנכ"ל.

יבגני סובה: זה גם – – –

קרן ברק: התמודדנו עם – – –

יבגני סובה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת, תודה.

יבגני סובה: אני רק מוסיף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפשר להמשיך את הדיונים האלה גם בחוץ אחר כך, אם יש הערות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חברת הכנסת, שלוש דקות.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"רית, כנסת נכבדה.

אימאן ח'טיב יאסין: שוויון מגדרי זה באמת משהו שמעורר הרבה טעויות ותהיות, ואני חושבת שיש גם בזה הרבה סבל והרבה כאב, ואני לא רוצה לחזור על הדברים, מבחינת ההרגשה, שדיברה עליהם חברתי קרן, כי גם אני גדלתי בבית שמכבד אדם – אדם כאדם ולא ילד או ילדה, גבר או אישה.

אימאן ח'טיב יאסין: ככה גם – ציפיתי שהעולם בחוץ יהיה כזה.

אימאן ח'טיב יאסין: לצערי הרב, הוא ממש ממש לא כזה.

אימאן ח'טיב יאסין: זו לא הבעיה שהעולם לא כזה.

אימאן ח'טיב יאסין: הבעיה היא במדיניות, שכל הזמן דוחפת ומחזקת שהעולם והמציאות כאן תהיה לא כזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: כשהמציאות מונעת ממני כילדה להשתייך, או ללמוד בבית ספר מסוים, בגלל שיש לי כיסוי על הראש או בגלל האורך של החצאית שלי, זה כבר אומר דורשני.

אימאן ח'טיב יאסין: כשתוכנית הלימודים מגיל מאוד צעיר מדברת על זה שהמקצוע הזה שייך לגברים והמקצוע הזה שייך לנשים ואסור להתבלבל ואסור לחשוב אחרת – זו הבעיה הרצינית וזו הבעיה שדורשת טיפול.

אימאן ח'טיב יאסין: הטיפול צריך לצאת מהבית הזה, ובמיוחד ממשרד החינוך ולא ממשרד אחר.

אימאן ח'טיב יאסין: במשרד החינוך אנחנו צריכים לדאוג שיהיה קודם כול חינוך ערכי, שמכבד אדם כאדם ומכבד את היכולות של האדם, לא משנה אם זה ילד או ילדה.

אימאן ח'טיב יאסין: אסור להמשיך לתת יד לזה שבגלל שאני אישה עם משהו – מטפחת על הראש או עם חצאית באורך מסוים – אני לא יכולה לשמש בתפקיד מסוים, להתקבל למקום עבודה מסוים או ללמוד בבית ספר מסוים שאני חושבת שהוא מתאים לי מבחינת היכולות הלימודיות שלי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שבזה נגרם עוול גדול – לא רק לי או לאותה ילדה, לבת שלי או למישהו אחר; אני חושבת שנגרם עוול גדול לחברה בכלליות שלה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו רוצים חברה יוצרת, מייצרת, יצרנית ויצירתית, וזה לא יקרה כל עוד אנחנו מקובעים בתוך דברים קטנים.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת אורלי פרומן, בבקשה.

אורלי פרומן: גברתי היושבת-ראש, ברכותיי.

אורלי פרומן: כיף לראות אותך פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אורלי פרומן: התיישבת בדיוק לדיון הנכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

אורלי פרומן: חבריי חברי הכנסת, כשמוניתי ב-2009 להיות מנכ"לית משרד התרבות והספורט הייתי האישה היחידה מבין 28 מנכ"לים.

אורלי פרומן: אחרי שבוע הצטרפה עוד מנכ"לית והיינו שתיים במשך כל הקדנציה בעולם הגברי.

אורלי פרומן: ואז שאלו אותי, איך את עושה את זה?

אורלי פרומן: איך את מנהלת כזאת קריירה תובענית, עם בית?

אורלי פרומן: ואני עניתי, למה הכוונה?

אורלי פרומן: מה, איך אני עושה כביסה?

אורלי פרומן: נו, באמת.

אורלי פרומן: ידעתי כבר אז, כמו שכולכם יודעים: גבר כנראה לא היה נשאל את השאלה הזו שאני נשאלתי.

אורלי פרומן: ואיפה מתחיל הסיפור?

אורלי פרומן: כן, אי שם בילדות שלנו, החל בסממני הזיהוי המגדריים בשלבי הינקות, דרך התאמת המשחקים והצעצועים ועד לחלוקת תפקידים מסורתית בתוך המשפחה.

אורלי פרומן: אבל כל אלו בעיניי משתייכים לתפיסות התודעתיות הנרכשות, וחמורה מכך היא הנצחת האי-שוויון המגדרי גם במוסדות הרשמיים של מדינת ישראל.

אורלי פרומן: זה מותיר באופן קבוע את הנשים שני צעדים מאחור.

אורלי פרומן: כן, אנחנו הולכים אחורה ולא קדימה.

אורלי פרומן: התאמת הציפיות והדרישות לפי מגדר האדם היא לא יותר מאשר הנצחת פערים שאין לה מקום בעולם המודרני.

אורלי פרומן: קוד לבוש שונה לבנים ולבנות, או קוד שווה ואכיפה מובחנת?

אורלי פרומן: תחפשו ותמצאו שהכול נטוע אי שם בתפקידים הקדמוניים: הוא יצוד, היא תלקט; הוא יבנה בית, היא תקשט; הוא יילחם, היא תאפה לחם, וההמשך ההיסטורי בבתי הספר.

אורלי פרומן: רק לפני זמן מה עברנו שני אירועים בנושא של קוד לבוש בפתח תקווה.

אורלי פרומן: בצבא, נשים יותר ויותר משתלבות בתפקידי לוחמה, אבל עדיין יש תפקידים רבים שסגורים בפניהן.

אורלי פרומן: בשנת 2020 המלש"ביות עדיין עותרות לבג"ץ בבקשה למיון שווה בין נשים לגברים בכל מסלולי הלחימה.

אורלי פרומן: אגב, יש ב-20 ביולי דיון בבג"ץ, ויהיה מאוד מעניין לראות מה תוצאות הדיון הזה, כי הפסיקה יכולה להיות בהחלט פריצת דרך נוספת בשוויון בין המינים.

אורלי פרומן: לנו אסור לתת יד לחסימת נשים ועצירת ההתפתחות שלהן על רקע מגדרי.

אורלי פרומן: נכון להיום, אי-אפשר להתעלם מהמקום שאנחנו יושבים בו.

אורלי פרומן: האי-שוויון המגדרי בולט מאוד גם בכנסת ישראל.

אורלי פרומן: 24% חברות כנסת, 22% שרות בממשלה, שדיברה על פריטטיות – אז למה אין גם פריטטיות מגדרית?

אורלי פרומן: שלוש מנכ"ליות בסך הכול בכל משרדי הממשלה; שתי יושבות-ראש ועדות מתוך 17 ועדות.

אורלי פרומן: גברתי היושבת-ראש, יש לך הזכות להיות אחת מהן, אבל בסך הכול שתיים.

אורלי פרומן: אז קודם כול, בואו נהיה דוגמה אישית, אנחנו כאן, בבית הזה.

אורלי פרומן: צריך להיות שוויון מגדרי בכל הוועדות, בכל הגופים שהבית הזה מייצג – אם זה בכנסת ואם זה בממשלה.

אורלי פרומן: נתחיל מפה ונוכל להוביל שוויון מגדרי גם בשטח.

אורלי פרומן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהחלט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חברת הכנסת אורלי פרומן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

עודד פורר: אפשר עמדה מהצד, בבקשה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, גם אני מצטרף לברכות.

מאיר פרוש: אני לראשונה מעל הדוכן כשאת מכהנת כיושבת-ראש הישיבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מאיר פרוש: אני לא יודע אם זה בתקנון, הגברת ירדנה, שצריך לברך.

מאיר פרוש: צריך לברך חבר כנסת בפעם הראשונה שהוא נואם, אבל אני פעם ראשונה פוגש אותך כאן על כס היושב-ראש, אז אני מברך אותך.

מאיר פרוש: הרבה הצלחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מאיר פרוש: משרד החינוך פועל לקידום שוויון באוכלוסיית התלמידים והתלמידות והטמעת שינוי חברתי ותרבותי בקרב תלמידות ותלמידים החל מגיל צעיר, בכל המגזרים, בקרב מורות ומורים, הצוות החינוכי הרחב וההורים.

מאיר פרוש: פעולותיו של המשרד מתבצעות בארבעה ערוצים מרכזיים: הטמעת חשיבה זו בתוכניות הלימודים השונות ובספרי הלימוד; הפעלת תוכניות חינוכיות ממוקדות בנושא לתלמידות ותלמידים בבתי הספר; קידום תלמידות במקצועות המדעיים והטכנולוגיים; הכשרת הצוותים החינוכיים.

מאיר פרוש: המשרד מזהה מגמות כאלה וצרכים באוכלוסיות השונות, ופועל לשינוי באמצעות תוכניות ייעודיות, כדוגמת קידום לימודי המתמטיקה והמדעים לבנות ותוכניות התערבות במגזר הבדואי והערבי.

מאיר פרוש: במשרד פועלת גם יחידה לשוויון בין אוכלוסיות התלמידים, שעוסקת בסוגיה הזו באופן ממוקד.

מאיר פרוש: היחידה מפעילה גם תוכניות התערבות בנושא זה במוסדות החינוך ברחבי הארץ כבר כ-20 שנה.

מאיר פרוש: התוכניות עוסקות בכבוד האדם וחירותו, בשינוי התודעה ובשוויון.

מאיר פרוש: השנה, תש"ף, שנת לימודים זו, השתתפו כ-400 מורים ומורות בהשתלמויות ובימי עיון בנושא הזה, ובהם מורות ומורים למתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב, יועצות וגננות.

מאיר פרוש: כמו כן, בשנה הזו כ-11,000 תלמידות ותלמידים השתתפו בתוכניות שונות הכוללות העצמה ושוויון בין המינים, ובהן יחידות העוסקות במניעת אלימות.

מאיר פרוש: אלה סדרי הגודל של החשיפה, מה שציינתי, מדי שנה.

מאיר פרוש: זאת, כמובן, בנוסף לפעילויות ממוקדות המתקיימות בבתי הספר, ובהן ימי עיון והרצאות.

מאיר פרוש: קוד הלבוש – זה הוזכר כאן – בניגוד לנטען, נקבע במסגרת התקנון הבית ספרי המחייב שמירה על כבוד האדם, שוויוניות ומידתיות.

מאיר פרוש: קוד הלבוש נקבע בשיתוף ההורים והתלמידים ומשקף את אופיו של המוסד החינוכי והקהילה.

מאיר פרוש: חוזר המנכ"ל בנושא מחייב וקובע כי התקנון הבית ספרי ייבנה על פי הצרכים, גיל התלמידים והתפיסה החינוכית של בתי הספר והקהילה.

מאיר פרוש: עוד קובע החוזר כי "תקנון בית הספר יהלום את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ואת חוק זכויות התלמיד והוא יגובש וייושם באופן שוויוני כלפי בנות ובנים ותוך שמירה על כבוד התלמיד ועל כבודם של עובדי ההוראה ואנשי צוות המוסד החינוכי".

מאיר פרוש: כך נאמר בחוזר מנכ"ל.

מאיר פרוש: לבתי הספר ישנה אוטונומיה באשר לגיבוש התקנון, ובכלל זה לקביעת קוד הלבוש, כל עוד התהליך נעשה באופן המשתף צוות, תלמידים והורים והתגובה לעניין זה היא בהתאם לטווח התגובה, שגם היא נקבעת בחוזר המנכ"ל.

מאיר פרוש: כל חריגה מעקרונות אלה שציינתי, או קיומו של אירוע חריג, ייבדקו ונתייחס לכך במלוא הרצינות.

מאיר פרוש: באשר לאירוע בבית ספר משה הס בפתח תקווה: על רקע הסערה הציבורית שהתעוררה בעניינו של בית הספר היסודי הס בעיר פתח תקווה, הנחה השר לערוך תחקיר.

מאיר פרוש: בתוך כך, מונה באופן מיידי צוות מקצועי בכיר אשר עבד באופן מהיר ומסודר כדי לבחון את האירוע על כל היבטיו.

מאיר פרוש: הצוות גם הגיש את מסקנותיו תוך 48 שעות.

מאיר פרוש: כפי שעולה מהתחקיר, היה מקום לגלות גמישות ורגישות ולהימנע מכל פגיעה בתלמידה.

מאיר פרוש: בהתאם למסקנות הבדיקה, המשרד ילווה ויתמוך בילדה ובמשפחתה ויסייע בהשתלבותה בבית הספר החדש.

מאיר פרוש: כמו כן, המשרד ילווה את המורה, המנהלת וצוות בית הספר.

מאיר פרוש: משרד החינוך יפעל גם לחדד את הנהלים וירענן את חוזר המנכ"ל; כמו כן, לקראת ימי ההיערכות בקיץ, יועברו סדנאות בחדרי המורים בנושא.

מאיר פרוש: הדגש יהיה על ניתוח מקרים של הפרת כללי ההתנהגות וניסוח עקרונות המסייעים בהפעלת שיקול הדעת.

מאיר פרוש: לסיכום הדברים, גברתי היושבת-ראש, המשרד פועל וימשיך לפעול לחיזוק השוויון בין אוכלוסיות התלמידים, תוך העלאת המודעות של הצוותים החינוכיים, ההורים, התלמידות והתלמידים להבניות חברתיות והרחבת מנעד האפשרויות ההתנהגותיות והבחירות האישיות בקרב בנים ובנות.

מאיר פרוש: מטרת קוד הלבוש היא שהתלמידים יגיעו לבית הספר בתלבושת הולמת, שמכבדת את המוסד החינוכי.

מאיר פרוש: אין בקביעת קוד לבוש כדי לפגוע או להפלות בין בנים ובנות.

מאיר פרוש: מקרה בית הספר הס, כפי שציינתי, טופל, וניתנים לכל המעורבים המענים הנדרשים.

מאיר פרוש: אני יוצא מתוך הנחה שאתם מבינים שאני הקראתי את התשובה של המשרד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מאיר פרוש: אם אני הייתי צריך לדבר לטעמי, היו דברים שונים.

מאיר פרוש: על חלקם גם דיברה חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

מאיר פרוש: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עודד פורר מבקש עמדה נוספת, בבקשה.

מאיר פרוש: אני אומר לגברתי היושבת-ראש, הכלל הוא כזה שכאשר חבר כנסת מבקש להביא למליאה, הכוונה שלו היא שידונו במליאה.

מאיר פרוש: וכאילו אין לו זכות – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל יש זכות להבעת עמדה נוספת.

מאיר פרוש: זכות לאחרים, אבל אלה שהציעו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא אחר.

מאיר פרוש: בסדר, אבל התשובה שלי היא לגבי מה העמדה שלי.

מאיר פרוש: העמדה שלי לכאורה היא – מיצינו את זה כאן, אבל אם חברים יתעקשו זה יכול להיות לוועדת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז יש לנו כאן עמדה נוספת ואנחנו נבקש לשמוע אותה, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עודד פורר: אני לא יודע למה סגן השר לא כל כך רצה שאביע את עמדתי מכאן אבל בכל זאת, אשמח אם תאזין.

עודד פורר: תראה, הסיפור הזה של קוד הלבוש במוסדות החינוך, מבחינת נהלים וכיסוי, מה שנקרא, כל אחד את המקום הרגיש שעליו הוא יושב, אתם בסדר.

עודד פורר: בכל הנהלים הכול בסדר, אבל בסוף ילדות בכיתה א' מגיעות לבית ספר ממלכתי ומודדים להן את המכנסיים.

עודד פורר: הן מפחדות ללכת עם מכנסים קצרים לבית הספר גם בחודש יוני, שמא – מה לעשות, ילדה בכיתה א', גם מבחינת מבנה הגוף המכנסיים שלה הם קצרים.

עודד פורר: ואני מדבר על מקרים שטיפלנו בהם וטיפלתי בהם גם מקרוב.

עודד פורר: לכן אני מציע שקצת תרדו לשטח ותבקרו, ותראו מה קורה גם בבתי הספר בכל התחומים האלה.

עודד פורר: עכשיו אני חייב לומר, בהקשר של שוויון מגדרי שצריך להתחיל מהחינוך – אמרה את זה חברתי חברת הכנסת קרן ברק: אדוני סגן השר, אני חושב ששוויון מגדרי הוא זה שבחינוך החרדי לא רק בנות ילמדו מתמטיקה, אלא גם בנים ילמדו מתמטיקה.

עודד פורר: שוויון מגדרי מתחיל וצריך להיות חוצה מגזרים – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סגן השר, פונים אליך, מדברים אליך.

עודד פורר: אני אומר, חשוב שבחינוך החרדי – – –

מאיר פרוש: העמדה היא דקה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עוד לא עברה דקה.

עודד פורר: עוד לא עברה דקה, אז הינה עכשיו תצטרך להקשיב לי בכל זאת: לא יקרה כלום אם בחינוך החרדי לא רק הבנות ילמדו מתמטיקה אלא גם הבנים ילמדו מתמטיקה.

עודד פורר: גם זה שוויון מגדרי, זה השוויון שעליו אנחנו מדברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הבעת עמדה נוספת של חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יבגני סובה: אדוני סגן השר, בעקבות הסיפור הזה שהיה בפתח תקווה פנו אלינו הרבה אנשים.

יבגני סובה: אחת הפונות העירה שמסתבר שיש חוזר מנכ"ל שנוגע לתלבושת.

יבגני סובה: וזה נכון, וכמו שאתה ציינת, זה נושא שצריך להיות סגור בין הנהלת ההורים לבין הנהלת בית הספר.

יבגני סובה: אבל מה שמעניין – ואני אצטט לך מתוך המסמך של משרד החינוך.

יבגני סובה: כתוב: "אין למנוע כניסת תלמיד לשטח בית הספר בשל הפרת משמעת, כגון הגעתו ללא תלבושת או הגעתו באיחור".

יבגני סובה: יכול להיות שצריך לחדד את הנוהל הזה, וקודם כול טובת הילד מחייבת להכניס אותו, שלא ייעדר מהמבחן, מהבוחן, ואחר כך לטפל מול ההורים – האם החצאית קצרה או לא קצרה, האם מותר לבוא במכנסיים, לא לבוא במכנסיים.

יבגני סובה: אבל הינה, זה כתוב שחור על גבי לבן בהוראה של משרד החינוך.

יבגני סובה: אז אני מבקש ממך, אדוני סגן השר, אם אפשר לבדוק את הנושא הזה ולחדד את הנוהל שבכל מקרה לא פוגעים בילד ונותנים לו להיכנס לשטח של בית הספר, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עמדה נוספת יביע חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: אדוני סגן השר – מקשיב לי, הרב פרוש?

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: אני שמעתי את הדיון, אני רק רוצה להזכיר לחברים היקרים בכנסת הנכבדה, ליושבת-ראש, שהנושא של קוד לבוש זה לא דבר שהוא חדש והוא לא נקשר לא לדת ולא למסורת ולא לכלום.

משה אבוטבול: אפילו השר חיים כץ, כשהגיע בלבוש טריקו לישיבת הממשלה, ראש הממשלה בנימין נתניהו הוציא אותו החוצה, ואמר לו: אדוני, לך תתלבש ותבוא בצורה מכובדת וראויה לישיבת הממשלה.

משה אבוטבול: כלומר, זה לא קשור לנושא דת או דברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: לכן באמת צר לי שהתקשורת מייד מפילה ומכניסה את זה כל הזמן לפרופורציות מהסוג הזה: הינה, הדתיים צדים, הדתיים מנסים.

משה אבוטבול: חבר'ה, אם לא קצת משמעת בבתי הספר – ואני הייתי מורה, מחנך, מנהל, עבדתי בהרבה תפקידים בחינוך;– אם אין קצת משמעת ויש התרופפות בדברים שהם אמורים להיות בקונסנזוס והם מקובלים, אנחנו נאבד גם את החינוך הזה של הילדים.

משה אבוטבול: מה זה משנה אם זה לבוש כזה?

משה אבוטבול: בסך הכול יש מכובדות.

משה אבוטבול: המכובדות זה חלק מהנושא, זה השוויון – – –

יבגני סובה: מה זה קשור?

יבגני סובה: לא קשור.

משה אבוטבול: אז אין שום בעיות, אז גם בשוויון תחייבי גם את התלמידים להגיע עם עגילים לבית הספר, כדי שזה יהיה בשוויון לאותן תלמידות.

משה אבוטבול: מה קשור?

משה אבוטבול: כל אחד יש לו קוד, את הקוד הזה צריכים לכבד.

עודד פורר: מה זאת אומרת לכל אחד יש קוד?

עודד פורר: יש לך קוד?

עודד פורר: יש לי קוד?

משה אבוטבול: תעבד את הקוד, לא פה, תלך, תביא את הקוד – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, תודה רבה.

משה אבוטבול: אל תנסו לנגח, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי הכנסת, נשמע לי שהדיון הזה לא מוצה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת קרן ברק, אתם מעוניינים להעביר את הדיון לוועדה?

קרן ברק: כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לאן?

משה אבוטבול: לוועדת החינוך.

עודד פורר: למעמד האישה.

משה אבוטבול: ועדת החינוך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמענו בקשה להעביר את זה לוועדה למעמד האישה, לוועדת החינוך ולוועדת הכספים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אנחנו נעביר – – –

מאיר פרוש: מעמד האישה זה אומר לא שוויוני.

עודד פורר: מעמד האישה זה שוויון מגדרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ולכן, אנחנו נקיים כעת הצבעה והדיון יועבר לוועדת הכנסת ושם יוחלט לאיזה ועדה להעביר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מפעילה, אני מקיימת את ההצבעה עכשיו.

עודד פורר: רגע, על מה עכשיו מצביעים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד ונגד ועדת הכנסת, שתחליט לאיזה ועדה זה הולך, כיוון שהיו כמה בקשות לוועדות שונות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצבעה עכשיו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': במליאה נרשמו שלושה בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נגד – אני מבקשת, מי שלא נמצא במקומו להגיד לנו עכשיו באופן אישי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, חבר הכנסת עודד פורר – – –

עודד פורר: תהיה עוד הצבעה למעמד האישה או שזאת הצבעה אחת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי לא נמצא במקום שלו והצביע?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אימאן ח'טיב, סעיד אלחרומי, יבגני סובה, ינון אזולאי, משה אבוטבול ואורלי פרומן – אתם בעד.

קרן ברק: ומה איתי?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, נערכה הצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת ברק, ההצבעה היא על כך שיתקיים דיון נוסף והוא יתקיים קודם כול בוועדת הכנסת, שתחליט לאיזה ועדה הדיון יועבר.

קרן ברק: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בוועדת הכנסת תתקיים ההצבעה ויוחלט שם – ברגע שיש יותר מוועדה אחת, זה עובר לוועדת הכנסת ושם מוחלט לאיזה ועדה זה הולך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תתקיים הצבעה בוועדת הכנסת על כך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 13 בעד – – –

קריאה: רגע, גם קרן וגם שרן לא במקומן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז זה 15.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם ככה, בהצבעה גם קרן ברק הצביעה בעד וגם חברת הכנסת שרן השכל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תוצאות ההצבעה הן: 15 קולות בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההחלטה היא להעביר את הדיון לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שבה יתקיים הדיון הסופי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הלסי >> שילוב אוטובוסים פרטיים ומוניות ופיקוח על התחבורה הציבורית בעת קורונה << הלסי >>

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצעה הבאה שאנחנו הולכים לדון בה – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: שילוב אוטובוסים פרטיים ומוניות ופיקוח על התחבורה הציבורית בעת הקורונה, מס' 364, 379 ו-384.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סדרנים, אם אפשר בבקשה לנקות את הפודיום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ניקיתם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

שרן השכל: חברי הכנסת היקרים, סגן השר מקלב שנמצא פה איתנו – שלום – דנו בוועדת כלכלה מעט על הנושא, אבל אני חושבת שתקופת משבר הקורונה, מעבר למשבר הכלכלי האדיר, העולמי, שלמעשה תקף את המדינה שלנו ומדינות נוספות, והמשבר הבריאותי שלמעשה מאתגר אותנו ומדינות נוספות, הצלחנו למצוא כל מיני כשלים ופגמים במערכת, שהוצפו.

שרן השכל: זו הזדמנות באמת נדירה לבוא ולטפל ולמצוא גם את ההסדרה הנכונה לעיתות חירום אחרות שכנראה יגיעו אלינו בעתיד.

שרן השכל: אחת מהן היא כמובן התחבורה הציבורית.

שרן השכל: מיותר לציין, אומנם במדינות אחרות האיכות של תחבורה ציבורית נמדדת באיכות האוכלוסייה שמשתמשת בתחבורה הציבורית.

שרן השכל: זאת אומרת שאם האוכלוסייה המבוססת, זו שיש לה כלי רכב, שיש לה את היכולות הכלכליות, משתמשת בתחבורה הציבורית, זה סימן לתחבורה ציבורית מצוינת באותה מדינה, כי הם מעוניינים להשתמש בה.

שרן השכל: מדינה ישראל עדיין לא נמצאת שם.

שרן השכל: יש לנו עוד דרך ארוכה.

שרן השכל: יחד עם חברי סגן השר מקלב דנו רבות בנושא בוועדת המדע והטכנולוגיה, איך לשפר.

שרן השכל: אני סמוכה ובטוחה שבשנים הקרובות במשרד תטמיע את הרעיונות ואת הדיונים שאתה ניהלת כיושב-ראש הוועדה בנוגע לתחבורה הציבורית, אבל אנחנו צריכים כרגע לדאוג לאוכלוסיות שלנו – שהן אוכלוסיות קצת יותר קשות יום – שכן משתמשות בתחבורה הציבורית.

שרן השכל: לא רק לאוכלוסיות קשות יום אלא גם לאוכלוסיות שמגיעות מאזורים יותר מרוחקים, מהפריפריה, חיילים, סטודנטים – להם אנחנו צריכים לדאוג ועליהם אנחנו צריכים לשמור.

שרן השכל: בתקופת המשבר האוטובוסים פעלו בצורה לא תקינה.

שרן השכל: זאת אומרת: היו מעט מאוד קווים, מעט מדי קווים, וחלק מהקווים שעוד תפקדו למעשה נסגרו.

שרן השכל: הרכבות הושבתו לחלוטין.

שרן השכל: זאת אומרת שגם אם אדם רצה להגיע לעבודתו, שאולי נשארה פתוחה, הוא לא יכול היה להגיע למקום עבודתו.

שרן השכל: והמצב הזה יוצר סיר לחץ דווקא על האוכלוסיות שזקוקות לזה יותר מכול; אלו המבוססות, שיש להן רכבים, לא תהיה להן בעיה להגיע גם ככה.

שרן השכל: יש פתרונות, ואנחנו צריכים למצוא את הדרך למצוא פתרונות יצירתיים.

שרן השכל: בישראל יש היום מאות חברות הסעות פרטיות, אוטובוסים, האמונות על הפעלת כל מערכת ההסעות של המפעלים במשק, תלמידים, חינוך מיוחד, תיירות פנים, תיירות חוץ, כוחות ביטחון, צוותים רפואיים ועוד.

שרן השכל: מדובר בסדר גודל של למעלה מ-23,000 כלי רכב.

שרן השכל: זו כמות אדירה של אוטובוסים והיסעים שיכולים להצטרף לתוך מערך התחבורה הציבורית כאשר אנשים המתינו בתחנות אוטובוס במשך שעות ולא קיבלו מענה, האוטובוסים היו מלאים ולפי תקנות הבריאות הם לא יכלו להמשיך, ופשוט המוקד לא ידע מתי יהיה להם אוטובוס פנוי.

שרן השכל: זה תגבור שנצרך בימים האלו.

שרן השכל: בנוסף לכך, יש 30,000 מועסקים בחברות האלו, אנשים שצריכים עבודה.

שרן השכל: יש היום קרוב ל-6,000 נהגים מובטלים.

שרן השכל: הם יושבים בבית ולמעשה לא יכולים לא לתגבר את המערך, לא לעבוד, ולמעשה עליהם להישען על המדינה, לקבל דמי אבטלה, או דבר כזה או אחר.

שרן השכל: הם מעוניינים להיכנס לתוך המערך הזה.

שרן השכל: יש לנו מעל ל-21,000 מוניות.

שרן השכל: גם את המוניות ניתן להכניס בדרך כזו או אחרת לתוך המערך של התחבורה הציבורית.

שרן השכל: הם נמצאים ללא תעסוקה בבית, היום, בגלל שעסקים נסגרו, אין תיירות פנים, אין תיירות חוץ, אזרחי ישראל נמנעים מלצאת החוצה ולכן הם נשארים בבית – גם למוניות אין יכולת פרנסה.

שרן השכל: אנחנו צריכים לפעול שם, גם בנוגע למוניות, בשני אופנים: הראשון הוא בעצם הכנסת המוניות למערך התגבור של התחבורה הציבורית, והשני הוא גם מיגון הנהגים.

שרן השכל: משום שכרגע גם יש תקנות שבתוך המוניות אסור להם לקחת יותר מאדם אחד או שני אנשים – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שניים.

שרן השכל: שני אנשים, עד אשר יהיה להם בעצם מיגון שדומה למיגון של האוטובוסים והם יוכלו לקחת ארבעה אנשים, הם יוכלו גם ממש לתגבר את מערך התחבורה הציבורית.

שרן השכל: חשוב לי שנדון בזה.

שרן השכל: חשוב שנקבל תשובות – ולדחוף את זה כמה שיותר מהר, בעיקר אם אנחנו נכנסים למשבר, לאיזשהו גל קורונה נוסף, שבו ישותקו שוב מערכי התחבורה הציבורית.

שרן השכל: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חברת הכנסת שרן השכל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת סונדוס סלאח, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלוש דקות.

סונדוס סאלח: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, בימים אלו, בניסיון החזרה לשגרה, אנחנו עדיין מוצאים את עצמנו במשבר, משבר אחד המחמיר ומעמיק.

סונדוס סאלח: בימים האחרונים עולים אתגרים חדשים הקשורים להפעלת התחבורה הציבורית: שינויים בתדירות הקווים, בהימצאותם של קווים, אי-עמידה בלוחות הזמנים שמפורסמים באתרי המידע של התחבורה ציבורית.

סונדוס סאלח: מהדיון האחרון בוועדת הכלכלה עולה כי נציגי מפעילי התחבורה הציבורית קיבלו יד חופשית ממשרד ברשות הארצית לתחבורה ציבורית בראשות אמיר אסרף, ובאופן המעלה חשש למינהל לא תקין שהביא לפגיעה קשה בנסיעה, בנוסעים, לבזבוז הזמן שלהם והכספים שלהם.

סונדוס סאלח: נראה כי ברשות לתחבורה ציבורית התעלמו מן הכללים הדורשים שינויים על מפות ממוחשבות ושינויים בקו.

סונדוס סאלח: בשלב הראשון בוטלו עשרות קווים אך מלבד הודעה של משרד התחבורה לתקשורת, שספק אם הגיעה לרוב הנוסעים, לא עודכן הדבר במערכת הרישוי.

סונדוס סאלח: בהמשך הוערכו זמני המתנה ארוכים מתמיד.

סונדוס סאלח: נוסעים שיצרו קשר עם מרכזי המידע קיבלו מידע שגוי.

סונדוס סאלח: כן, הוא לא היה מעודכן במערכת.

סונדוס סאלח: על ועדת הכלכלה להמשיך לדון בסוגיה זו, ולהבטיח שכספי הציבור שמושקעים בתחבורה הציבורית בצורה הטובה ביותר יביאו לתוצאות טובות יותר.

סונדוס סאלח: בנוסף, דיברנו מוקדם יותר על הוספת קו חדש, רעננה-תל אביב, בזמן שבאף עיר ערבית אין תחנת רכבת אחת.

סונדוס סאלח: אין תחנת רכבת אחת, ואנחנו מדברות ומדברים על הנגשת את התחבורה הציבורית לכלל הציבור ועל הנגשת ההזדמנויות בתעסוקה, ואנחנו יודעות ויודעים היטב איך זה קשור לזמינות התחבורה הציבורית ביישובים אלה.

סונדוס סאלח: 50% מהחברה הערבית מנותקת מן התחבורה הציבורית, מחצית מהחברה מנותקת מההזדמנות לגשת לתחבורה ציבורית סדירה העונה על הצרכים של החברה.

סונדוס סאלח: אנחנו מדברות על תחבורה ציבורית כמכונת ההנשמה למשק, לציבור ולחזרה לשגרה.

סונדוס סאלח: מה זה אומר על האפשרות העומדת בפני הציבור הערבי לחזור לשגרה?

סונדוס סאלח: כמעט 10 מיליארד שקלים מהקופה הציבורית מושקעים בתחבורה הציבורית.

סונדוס סאלח: לבקשת הרשות לתחבורה ציבורית האוצר החזיר רבע מרשת האוטובוסים, כי טענו שכך יותר קל לחזור לשגרה מאשר מהשבתה מוחלטת.

סונדוס סאלח: ובינתיים, הוראות סותרות ממשרדים שונים; הציבור נשאר ללא אפשרות להתנייד; הנהגים – תנאי ההעסקה שלהם נפגעו, אולי לתמיד, בשבועות אלה, חלקם פוטרו; נוסעים נשארו דקות ארוכות בתחנות האוטובוסים בשמש, עצבנים על הנהגים שמופקרים בחזית להתמודד איתם ועם האלימות שלהם.

סונדוס סאלח: ומי יבטיח את ההשקעה הציבורית בתחבורה ציבורית ראויה, פתוחה, וירוקה?

סונדוס סאלח: תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חברת הכנסת סונדוס סלאח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין ספק שהתחבורה הציבורית בארץ מאתגרת תמיד, ובימי הקורונה – יותר מתמיד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב לכן סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, אני גם מברך אותך על התפקיד הזה של סגן יושב-ראש הכנסת, ועוד לא יצא לי לדבר במשמרת שלך.

אורי מקלב: אני גם מצר על כך שאת לא יכולת להשתתף בדיון.

אורי מקלב: את גם רשומה בדיון אבל הבעת במילים קצרות, ככל שהתאפשר לך, את ההזדהות שלך עם העניין.

אורי מקלב: אבל אני אולי אחשוב בתשובתי גם על מה שהיית עשויה לדבר בנושא התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני אתחיל באמת בדברים שלך: כפי שציינת, התחבורה הציבורית באופן כללי לוקחת חלק גדול מהציבור במדינת ישראל שזה חשוב לו, בין אם הוא נוסע תמידי, בין אם נוסע מזדמן, בין אם הוא רוצה להיות נוסע מתמיד בתחבורה הציבורית והוא מבקש: תאפשרו לי, תעשו את התחבורה הציבורית נגישה, אמינה, זמינה, כדי שאני אוכל להשתמש בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: יש גם קהל שבוי גדול מאוד שאין לו אפשרות אחרת, שאין לו דרך אחרת, רק התחבורה הציבורית, מאוכלוסיות שונות: אנשים מבוגרים, קשישים, נוער, ילדים; וגם ציבור גדול מאוד, אוכלוסיות גדולות מאוד, שהן הקהל הצרכני המובהק של תחבורה הציבורית.

אורי מקלב: ואין כמו מי שנוסע בתחבורה הציבורית שמרגיש, ואין כמו מי שלא נוסע שאנחנו חוששים שהוא לא מרגיש.

אורי מקלב: ככה, ואני לפעמים אומר שבני הבית שלי אומרים לי: אל תתיימר לדבר על התחבורה הציבורית כל זמן שאתה לא נוסע; תיסע, ואחרי זה תגיד את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, אני חושבת שצריך להציע לכל חברי הכנסת, כחלק מהנוהל, לנסות, בוא נגיד פעם בחצי שנה, לנסוע בתחבורה ציבורית.

משה אבוטבול: יש אפילו כרטיס חינם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון, אפילו קיבלנו רב-קו בחינם.

אורי מקלב: בלי להודיע מראש, וככה להרגיש כאחד העם.

אורי מקלב: שהמלך יוצא בלבוש – – –

מיקי לוי: – – – זה לא בסדר.

מיקי לוי: 34 שרים ואין במליאה שר.

מיקי לוי: זה לא בסדר.

קטי קטרין שטרית: יש, יש.

מיקי לוי: איפה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת שטייניץ פה, והוא יצא לרגע.

אורי מקלב: תודה, תודה, חבר הכנסת מיקי לוי.

אורי מקלב: בכל אופן, אני גם מודה לחברת הכנסת שרן מרים השכל, שהשכילה מהדיון בוועדת הכלכלה לקחת את זה לכיוון הצעה לסדר-היום – חלק אחד שלא יכולנו להרחיב בו בתוך מסגרת הדיון בוועדת הכלכלה – ולדבר על נושא התחבורה הציבורית במשבר הקורונה, שהציף לנו אולי בכלל נושא שאנחנו צריכים להרחיב בו: נושא התחבורה השיתופית.

אורי מקלב: התחבורה השיתופית היא נושא בפני עצמו, ואני מודה ומתוודה שכשהייתי בוועדת המדע והטכנולוגיה, דנו בזה הרבה מהיבטים שונים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי, זה הטלפון שלך?

מיקי לוי: לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, הוא היה נשמע לי מוכר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז סעיד אלחרומי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא היה נשמע לי מוכר מהוועדה קודם.

מיקי לוי: לא, לא תמיד אני אשם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מתנצלת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת, אם אפשר, את הטלפונים הסלולריים על שקט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

אורי מקלב: נושא התחבורה השיתופית – שילוב תחבורה שיתופית.

אורי מקלב: זה גם לא סוד שבנושא של תחבורה שיתופית זה מדיניות שנקבעת.

אורי מקלב: אני יכול להגיד שהחלק המקצועי, טוב או לא טוב, פחות בא לידי ביטוי; אפילו לא הייתה לנו הזדמנות רבה לשמוע מאנשי המקצוע, ולדון בזה באופן מעמיק: מהי תחבורה שיתופית – יתרונותיה, אולי חסרונותיה.

אורי מקלב: על דוכן זה אמר שר התחבורה הקודם-קודם: זה לא בטיחותי לנסוע.

אורי מקלב: אני מתנגד לתחבורה שיתופית בגלל שזה לא בטיחותי לנוסע, אני לא יכול לדעת מי המסיע.

אורי מקלב: אנחנו חלקנו עליו בענייו הזה.

אורי מקלב: חשבנו שיש היום אינדיקציות, בכל העולם זה נעשה.

אורי מקלב: וכשאני עולה עם נהג מונית אני כן יודע מי נוסע איתי?

אורי מקלב: אני גם לא יודע מי המסיע.

אורי מקלב: אנחנו יודעים, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה – דווקא בנושא הזה יש ביטחון לנוסע, ככל שאפשר, במירכאות; יש לזה הרבה יותר אינדיקציות, והמערכת הטכנולוגית המתקדמת נותנת את המשובים ואת הבקרה ואת הפיקוח הרבה יותר.

אורי מקלב: אבל אני רוצה קצת להיצמד, ברשותכם, בדברים הראשונים שלי, במשפטים הראשונים שלי, לתשובה הרשמית של המשרד, ואחרי זה אני ארחיב מדבריי.

אורי מקלב: קודם כול, משרד התחבורה מבקש להפריד בין התחבורה השיתופית לתחבורה הציבורית הסדירה.

אורי מקלב: משרד התחבורה בא ואומר היום: מה שהעליתן אתן, חברות הכנסת, והיה נשמע מהדברים – המשבר שעברנו עם התחבורה הציבורית בתוך משבר הקורונה היה אירוע קשה מאוד לציבור הנוסעים.

אורי מקלב: מצד אחד מבקשים להחזיר את המשק, בהדרגה או את כולו, לפעילות מלאה – אבל את התחבורה הציבורית, משאירים מאחור עם הרבה מגבלות.

אורי מקלב: זה דבר שגרם לקשיים מאוד גדולים, קשיים תפקודיים רבים.

אורי מקלב: אני אוהב להשתמש בביטוי שיש במסורת שלנו, "תבן אין נתן לעבדיך ולבנים אמרים לנו עשו".

אורי מקלב: לא נותנים לך במה לעשות את הלבנים, לא נותנים לך את חומר הגלם, ואתה רוצה שנגיע; אתה רוצה שנגיע לעבודה, המעבידים מבקשים מאיתנו להגיע בזמן, אין אפשרות אחרת – למי שאין לו אפשרות אחרת.

אורי מקלב: ואנחנו אומרים: צריך לחזור לתפקד, מוסדות החינוך וצוותי ההוראה צריכים להגיע בזמן, התלמידים צריכים להגיע בזמן.

אורי מקלב: מעבר לכך, מה שקרה כשאנחנו לא עשינו את זה – אנשים נסעו ברכב הפרטי שלהם, מה שקורה גם היום בגלל הרכבת, וזה גורם לעומסים.

אורי מקלב: מה שהתברר לנו זה הרבה יותר מזה: התברר שהצפיפות שבתחבורה הציבורית הייתה מחולל מדביק הרבה יותר, כשאין לך אוטובוסים.

אורי מקלב: מכניסים רק 19 איש – יכול להיות.

אורי מקלב: באוטובוס אתה מוגן לפי התקנות, אבל בעמידה לאוטובוס, בתחנות המרכזיות, בין אנשים שעמדו צפופים כדי לעלות לאוטובוס, כשהם ידעו שהאוטובוס אולי לא יעלה אותם והיו צריכים לשמור בכוח על התור, אז אנשים צבאו על הדלתות במשך זמן רב וחיכו שעות.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, זה גם גרם להם – מכיוון שחלק גדול מהקווים לא עבדו, זה גרם לנסיעה בכמה אוטובוסים כדי להגיע ליעד.

אורי מקלב: אז אותו נוסע, במקום עם 50 איש באוטובוס, או 46 איש באוטובוס, הוא היה צריך להיפגש עם 200 איש, שנסעו איתו בכמה אוטובוסים.

אורי מקלב: הוא היה הרבה יותר שעות עם ציבור גדול, במקום לנסוע שעה או 40 דקות הוא נסע שעתיים, מכיוון שהיה צריך כמה אוטובוסים, והוא הצטופף בתחנות האוטובוסים.

אורי מקלב: אני רוצה לציין את שרת התחבורה, שממש ביום הראשון שנכנסה לתפקיד, או ביום השני, היא למדה את הנושא וביקשה פגישה דחופה אצל שר הבריאות, יושב-ראש הכנסת לשעבר.

אורי מקלב: אני השתתפתי בפגישה הזאת.

אורי מקלב: היו דעות מקצועיות ופקידים, אבל שני השרים – השר והשרה – עמדו על כך, ואנחנו נמצאים היום באירוע אחר.

אורי מקלב: האירוע הזה אומר שהיום אפשר לנסוע בקיבולת של 75% של האוטובוס.

אורי מקלב: זה אומר שמחוץ לעיר – 46, ובאוטובוס מפרקים – 75 נוסעים.

אורי מקלב: זה נותן מענה, לדעת המשרד, לפי בדיקות שהמשרד עושה, עד כדי כך שהמשרד כותב לי בתשובה שלו שהביקושים לא הגיעו ללמעלה מ-60%.

אורי מקלב: אז אני מודה ומתוודה שאני רואה מחזות אחרים, אני רואה צפיפות – – –

שרן השכל: הביקושים לאוטובוסים לא הגיעו ל-60%?

אורי מקלב: לא הגיעו, לפי התשובה.

שרן השכל: – – – קווים בגלל שהם לא הצליחו לעמוד בעומסים – – –

אורי מקלב: אני אגיע.

אורי מקלב: את דיברת איתי אתמול על הנושא של מקביל-תחבורה, קווים מקבילי רכבת.

אורי מקלב: אבל אם נדבר על כך באופן כללי, הביקושים הם רק 60% מהביקושים הרגילים בימי שגרה, ועד 75% אפשר לעבוד, וכל הקווים חזרו לפעול.

אורי מקלב: כל הקווים חזרו לפעילות מלאה, אבל עם מגבלה של 46.

אורי מקלב: אתמול, ב-01:50, לפנות בוקר, עוד טיפלתי ב-20 נוסעים שהיו ביציאה מירושלים ושחיכו למעלה משעה ולא אספו אותם.

אורי מקלב: אני רוצה לציין את חברת אגד, שבאמת עשו את המאמץ, וב-01:50 האוטובוס אסף את אותם נוסעים.

ינון אזולאי: – – – זה ממשיך וממשיך וממשיך, ושים לב גם באיזה קווים זה.

ינון אזולאי: הייתי שמח לשמוע – – –

אורי מקלב: אני מכיר את הקווים שאני מכיר.

אורי מקלב: יש קווים שיש בהם עומס.

אורי מקלב: משרד התחבורה גם יוצא מנקודת הנחה שאין חתונות – אלו היו תקופות בוערות, תקופת החתונות, שבה היו צריכים עוד קווים מלאים – ועם כל זה הוא לא הוריד במספר.

אורי מקלב: ועם כל זה, אנשים נמצאים וצובאים.

אורי מקלב: יכול להיות שצריך תמהיל, לתת תגבור בשעות האחרונות.

אורי מקלב: זה בבדיקה נקודתית.

אורי מקלב: בסופו של יום, אומרים במשרד התחבורה, בעמדה שלהם, שמה שהם מזהים בו עומס זה בקווים המקבילים לרכבת.

אורי מקלב: וככל שאנחנו מאחרים את פתיחת הרכבת הקווים האלה ממשיכים להיות עמוסים.

אורי מקלב: נותנים שם את מלוא התשובות – מה שיש בצי האוטובוסים שיש היום לחברות הציבוריות, אותן חברות שאמונות לתת את המענה לקווים תחליפי רכבת.

אורי מקלב: ההחלטה של משרד התחבורה – את זה כתבו אתמול – היא שככל שיידרש, יביאו גם חברות פרטיות לתת תגבורים.

אורי מקלב: מוניות – לא רואים את המוניות – – –

שרן השכל: האם זה הפתרון היחיד שניתן לעשות בתוך מערך שאנחנו לא רואים בו כרגע את הפתיחה?

שרן השכל: יש עומסים בתוך הקווים האלה.

שרן השכל: מתי מתחילים להכניס את החברות הפרטיות?

אורי מקלב: אני הייתי עכשיו בסיור.

אורי מקלב: אני עכשיו בא לכאן, הוזעקתי אפילו באמצע הסיור.

אורי מקלב: הייתה השקה של האוטובוס המפרקי החשמלי הראשון, שיצא כאן מתחת לשכונת רמות לכיוון הכותל.

אורי מקלב: השרה הייתה שמה וגם אני הוזמנתי.

אורי מקלב: אז מפה רצתי לשם, אבל באמצע הדרך לא הספקתי.

אורי מקלב: באתי, כי ההצעות לסדר-החיום התקדמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני שמחה לשמוע שהוא חשמלי.

אורי מקלב: מה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני שמחה לשמוע שהוא חשמלי.

אורי מקלב: כן, אוטובוס חשמלי.

אורי מקלב: הוא שקט, עם יתרונות לעניין זיהום אוויר, עם יותר כוח, נוח יותר, נעים יותר.

אורי מקלב: בסופו של דבר כתב של ynet ראיין את השרה ותוך כדי הריאיון הוא הוציא לה תמונות של אוטובוסים מלאים, דחוסים, בעיר בית שמש.

אורי מקלב: זה לא שאנשים רוצים להידחס באוטובוסים – אין להם ברירה אחרת אלא להידחס, אין להם אפשרויות.

אורי מקלב: אבל צריך להודות על האמת, גם לא בימי קורונה יש לנו את זה.

אורי מקלב: אנחנו עדים לבעיות וצפיפות בתחבורה הציבורית גם בימי השגרה.

אורי מקלב: צריך לזהות, יש את האפשרות, מכיוון שההגבלה הזו, בכל אופן, של 46 נוסעים, גם בתוך העיר – זה דבר שגורם לבעיה.

אורי מקלב: אבל אסור לנו לשכוח, כפי שאנחנו גם עונים – אנחנו לא יכולים להגיד שאין צד שני.

אורי מקלב: אחד ממחוללי ההדבקה זה דווקא האוטובוס.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים במה שנקרא אצלנו תרתי דסתרי, שני דברים שסותרים אחד את השני.

אורי מקלב: מצד אחד אנחנו רוצים תחבורה שתיתן מענה, שייקחו כמה שיותר נוסעים, ומצד שני האוטובוס הוא מקום מידבק, הוא מקום שלפי חוות הדעת המקצועיות זו שהות צפופה הרבה זמן, וצריך להימנע ממנו.

אורי מקלב: אבל אני כן רוצה לציין שבתפיסה שלי לא הייתה צריכה להיות תפיסה שהתחבורה הציבורית צריכה להיות איזה משהו של ענישה.

אורי מקלב: דהיינו: לא רוצים שאנשים יסתובבו, ובגלל זה אתה מבטל את התחבורה הציבורית, מצמצם אותה, לא עושה אותה בסופי שבוע, אפילו שאנשים צריכים אותה לדברים – לא של בילויים.

אורי מקלב: לא, בגלל שזה אומר, זה קורה – זה כן נותן איזה דרור לבילוי, ואנחנו רוצים שיהיו בבית.

אורי מקלב: איך גורמים לאנשים שיהיו בבית?

אורי מקלב: מדברים על זה.

אורי מקלב: וגם את התחבורה הציבורית סוגרים.

אורי מקלב: מצמצמים אותה.

אורי מקלב: זאת לא דרך, להשתמש בתחבורה הציבורית ככלי לימוד, ככלי שנותן אזהרה.

אורי מקלב: כמו שהיום, כשיש עלייה בתחלואה, מה עושים?

אורי מקלב: לא מחדשים את הרכבת.

אורי מקלב: זאת אומרת, מכל מה שיש לנו, מכל מארג הדברים, ואפילו חתונות ואירועים, אנחנו העלינו מ-50 ל-250 משתתפים, הרכבת היא זאת שתצלצל בפעמון והיא זאת שתבוא ותגיד: לא חזרנו לשגרה.

אורי מקלב: מה הראיה שאנחנו לא חוזרים לשגרה וצריך יותר להיזהר וצריך לעמוד בכללים?

אורי מקלב: הרכבת לא עובדת.

אורי מקלב: זה בעצם גם מעניש את הציבור, ומבחינה פרקטית זה דבר פוגע.

אורי מקלב: אבל אני אגיד רק עוד מילה אחת בקשר לתחבורה השיתופית.

אורי מקלב: המוניות לא יכולות להיות מענה בגלל שגם במוניות לא נתנו יותר משני נוסעים.

אורי מקלב: הסיבה שלא נותנים יותר משני נוסעים – ולא עוד שלושה נוסעים – שזה היה צריך להיות דבר טבעי, משרד הבריאות בתפיסה שלא כדאי ולא נכון מבחינה בריאותית לשבת ליד הנהג.

אורי מקלב: צריך לבודד את הנהג משאר הנוסעים, ולכן זה רק שני נוסעים.

אורי מקלב: ולכן, בסופו של דבר ראינו שבתקופות ארוכות במשבר הקורונה לנוסעי התחבורה הציבורית היו קשיים גדולים מאוד, ומי שכן נסע סיכן את עצמו מהרבה בחינות.

אורי מקלב: אבל תחבורה שיתופית, בכל אופן – אני לא יודע מה העמדה של השרה עכשיו בנושא התחבורה השיתופית.

אורי מקלב: אני ביקשתי לברר את זה.

אורי מקלב: אני עדיין לא בטוח שהיא גיבשה דעה.

אורי מקלב: היא לומדת את הנושאים.

אורי מקלב: באופן טבעי, מה שקורה היום, עמדת השר, העמדה המקצועית של המדיניות של השר היא שמשפיעה היום בדברים האלה, בגלל שחוות דעת מקצועיות יש לכאן ולכאן.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לגרום לכך שתהיה הכרעה.

אורי מקלב: יש לזה יתרונות, יש לזה חסרונות.

אורי מקלב: תארי לך שבמשבר הקורונה אדם שהיה נוסע מרעננה או מכפר סבא לתל אביב היה לוקח עוד מישהו איתו – כמה פשוט, כמה טוב, כמה זה היה נכון וכמה זה היה מועיל, וכמה זה היה עוזר לנו להתגבר.

אורי מקלב: בכל אופן, אני חושב – ואלה דברי התשובה שלי: תחבורה שיתופית, נדבר על זה לא בגלל משבר הקורונה.

אורי מקלב: נדבר על זה.

אורי מקלב: דיון.

אורי מקלב: דיון.

אורי מקלב: אני מודה, ואני מעודד אתכם, חברי הכנסת, ליזום דיונים בעניין הזה כדי שנושא התחבורה השיתופית יעלה ויתחדד פה.

אורי מקלב: כאן צריך לתת את המענה.

אורי מקלב: עם כל הכבוד, כאן צריך לתת.

אורי מקלב: אני הרבה שנים בכנסת, ואני חושב שהכנסת זה המקום שבו צריך לחדד סוגיות ציבוריות ולהגיע לכלל מסקנה, ולהביא את זה אחרי זה למשרדים הביצועיים, שיבצעו את זה.

אורי מקלב: בכל אופן, אני אתייחס, ברשותכם, גם לחברת הכנסת סאלח, על התחבורה הציבורית בחברה הערבית – שאין רכבות.

אורי מקלב: נכון, לא בכל הערים יש רכבות.

אורי מקלב: ככל שמתרחקים מהמרכז, מגוש דן, הרכבות מתמעטות.

אורי מקלב: יש תוכניות.

אורי מקלב: אף אחד לא יכול להבטיח רכבת לכל עיר.

אורי מקלב: ככל שמתרחקים כמה שיותר לפריפריה ולא צמודים לקווים המרכזיים, יש קשיים גדולים מאוד.

אורי מקלב: אבל אי-אפשר להתעלם גם מדבר חשוב מאוד שנעשה כבר כמה שנים – עוד בתקופתו של השר כץ, בתקופת הממשלות הקודמות, הקציבו סכום מאוד מאוד גדול לתחבורה הציבורית באזורים הערביים, 100 מיליון שקל לשנה.

אורי מקלב: אין ספק, ולפי כל קנה מידה – יגידו את זה גם החברות המפעילות – שיש תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: אולי לא לכל מקום.

אורי מקלב: בנגישות – יש בעיה של תשתיות, אין גישה לכל מקום, אבל התחבורה הציבורית עובדת.

אורי מקלב: אין צפיפות, ובמקומות האלה שבהם זה קיים יש תחבורה ציבורית סדירה, מקצועית מאוד, נקייה, אמינה.

סונדוס סאלח: אתה מדבר על החברה הערבית?

אורי מקלב: מה?

אורי מקלב: אני לא שומע.

סונדוס סאלח: על תחבורה ציבורית בחברה הערבית אתה מדבר?

סונדוס סאלח: תחבורה ציבורית?

אורי מקלב: באופן כללי.

אורי מקלב: אלו סכומים אדירים לפי כל קנה מידה של ציבור המשתתפים.

אורי מקלב: לצערי, לא כולם.

אורי מקלב: יש אוטובוסים ריקים.

אורי מקלב: לא כולם משתתפים.

סונדוס סאלח: אני תושבת כפר משהד.

סונדוס סאלח: אין לנו תחנה בתוך היישוב שלנו.

סונדוס סאלח: אין תחנה שאפשר לעמוד מתחת כשיורד גשם.

אורי מקלב: אני מוכן לקבל את הפניות האלו באופן אישי ולראות.

אורי מקלב: אני יותר ערני.

אורי מקלב: אני גם אעשה סיורים במקומות שצריך, כדי לפתור בעיות ספציפיות.

אורי מקלב: יש הרבה בעיות נקודתיות.

אורי מקלב: אני יודע שזה לא מגיע.

אורי מקלב: יש כפרים שלא נכנסים, יישובים שלא נכנסים, בגלל מצב התשתיות, בגלל חוסר שיתוף פעולה עם המועצה המקומית.

אורי מקלב: יש מקומות שנותנים את התנאים המתאימים ואנשים לא רוצים להמתין מכיוון שאין תחנה שמגינה עליהם.

אורי מקלב: הכול יכול להיות.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר מספר האוטובוסים והנסיעות מול מספר הנוסעים, יש בו מענה גדול מאוד.

אורי מקלב: אני חושב שבשלב אני עניתי ומיציתי את התשובה.

אורי מקלב: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה אתה מציע, כבוד סגן השרה?

אורי מקלב: מה שחברי הכנסת – אם הם רוצים לדון בוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברות הכנסת?

סונדוס סאלח: ועדת הכספים.

שרן השכל: אני הייתי מציעה, סגן השר, אולי לתת איזשהו תאריך לכניסה של אוטובוסים ושל נהגים לתוך מערך התחבורה הציבורית, משום שאם כבר האוטובוסים מפוצצים ואלה מקדמי ההדבקה, אנחנו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת שרן השכל, זו בעצם עוד שאלה, שלא יתנה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם אתה רוצה, אדוני סגן השר, אם תוכל לבוא עם הנתונים האלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם אתן לא מסתפקות בזה, האם אתן מוכנות להסכים על ועדת הכלכלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שהדבר יעבור לוועדת הכלכלה?

משה אבוטבול: ועדת העבודה והרווחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ועדת העבודה והרווחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם ככה, אנחנו מצביעים על כך שהסוגיה תעבור – – –

קריאות: – – –

אורי מקלב: אני פתוח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כלכלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מעבירים – כלכלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר גמור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מצביעים על העברת הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההצבעה מתחילה עכשיו.

קטי קטרין שטרית: אבל אני לא יושבת – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, מי שלא יושב, אנחנו נספור אותו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

קטי קטרין שטרית: כמעט הצבעתי בשם גלעד ארדן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נבטל את ההצבעה שלך.

קטי קטרין שטרית: לא, לא הצבעתי, מיקי.

קטי קטרין שטרית: כמעט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לנו שניים שנרשמו כאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת ממזכירת הכנסת לספור את מי שהצביע לא במקומו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי לא במקומו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מצביעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד כלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: משה אבוטבול.

ירדנה מלר-הורוביץ: קטי שטרית.

ירדנה מלר-הורוביץ: אורי מקלב.

ירדנה מלר-הורוביץ: שרן השכל.

ירדנה מלר-הורוביץ: ינון אזולאי.

ירדנה מלר-הורוביץ: משולם נהרי.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד השר?

יובל שטייניץ: הצבעתי – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: מצוין.

ירדנה מלר-הורוביץ: יבגני סובה, הוא במקום שלו.

ירדנה מלר-הורוביץ: סעיד אלחרומי.

ירדנה מלר-הורוביץ: סונדוס סאלח.

ירדנה מלר-הורוביץ: אימאן ח'טיב יאסין.

ירדנה מלר-הורוביץ: מיקי לוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמה הצביעו באלקטרוני?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שניים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, 12 בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפס נגד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אף אחד לא נמנע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני קובעת שהנושא הזה יועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הלסי >> החשש מפגיעה בשילובן בתעסוקה של נשים חרדיות וערביות << הלסי>>

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: החשש מפגיעה בשילובן בתעסוקה של נשים חרדיות וערביות, מס' 329 ו-333.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

יובל שטייניץ: עד שחבר הכנסת לוי עולה לדוכן, אני רק מבקש להעיר: הבנתי שהיושבת-ראש העירה שלא הייתי באולם – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא אני.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא אני.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי העיר, והסברנו לו שיצאת לדקה ושאתה כאן.

מיקי לוי: אני הערתי.

מיקי לוי: אני הערתי.

יובל שטייניץ: יצאתי לשלוש דקות לשירותים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הכול בסדר, אנחנו הסברנו את הנושא.

יובל שטייניץ: אני מודה ליושבת-ראש.

יובל שטייניץ: אני מקווה שבפעם הבאה גם אתה תגן עליי, מיקי לוי.

מיקי לוי: לא, אני הערתי את תשומת ליבה שאין שר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש, יש, הכול בסדר.

יובל שטייניץ: אפילו לשר יש זכות לצאת לשירותים לשלוש דקות.

מיקי לוי: לא חשוב.

מיקי לוי: אני חושב שמ-34 שרים, יש מקום ששר יהיה נוכח במליאה.

מיקי לוי: מה לעשות?

משה אבוטבול: עם אופוזיציה כזאת צריכים הרבה ללכת לשירותים.

משה אבוטבול: זה מפחיד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, בניגוד לאוכלוסיות אחרות, משבר התעסוקה בקרב נשים חרדיות וערביות בעקבות הקורונה חמור יותר ועלול להוביל לעוני של ממש, כמו גם למחוק הישגים שנדרשו הרבה מאוד שנים להגיע אליהם.

מיקי לוי: דוח משרד האוצר שפורסם לאחרונה חושף נתונים איומים, עם השלכות קשות שעל הממשלה להכיר ולטפל בהם.

מיקי לוי: על פי הנתונים, למרות שנשים הן 47% מכלל המועסקים במשק, מעל 57% מהנרשמים בשירות התעסוקה בזמן הקורונה היו נשים.

מיקי לוי: וכך, שיעור הנשים מקרב תובעי דמי האבטלה בכל ענפי הכלכלה הראשיים היה גבוה יותר מהגברים.

מיקי לוי: אשר לנשים הערביות המועסקות, הרי שלמרות העלייה המתמדת בשיעור השתתפותן בשוק העבודה, עדיין הנתון עומד על כ-35%, והוא עדיין נמוך משמעותית.

מיקי לוי: לא זו בלבד, כשליש מהן עובדות במשרות חלקיות.

מיקי לוי: ואם זה לא מספיק, פערי השכר בין עובדות ערביות ליהודיות עומד על 36%.

מיקי לוי: וכך, בגלל שרבות מהן משתכרות שכר מינימום או עובדות במשרה חלקית, הרי שגם דמי האבטלה שלהן נמוכים מאוד ובעלי פוטנציאל להכניס אותן למעגל העוני.

מיקי לוי: החשש לטווח הארוך הוא שחלקן תיפלטנה משוק התעסוקה בכלל בגלל שהן עובדות במסחר ובשירותים, עובדות קבלן ונעדרות הכשרה מקצועית.

מיקי לוי: אשר לנשים החרדיות – כ-38% מועסקות במשרה חלקית, אלא שאצל החרדיות המצב אף קשה יותר, כיוון שעובדות רבות הן מפרנסות יחידות בבית, וכמו כן שיעור העוני בחברה החרדית עומד בימי שגרה על 43%, לעומת 11% בקרב האוכלוסייה היהודית הלא-חרדית.

מיקי לוי: וכך למרות ש-40% מהעובדות החרדיות עוסקות בחינוך, כרגע כרבע מהן מטפלות וסייעות שהרוויחו שכר נמוך מאוד.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אם נוסיף לכך את המחקר של הכלכלנית הראשית באוצר, שמצאה כי הפיטורים והחל"ת של משקי הבית פגעו יותר במשקי הבית שהכנסתם נמוכה, נבין כי הנשים החרדיות והערביות נפגעו במשבר הזה יותר מאוכלוסיות אחרות.

מיקי לוי: לכן על הממשלה לטפל באוכלוסיות האלה באופן פרטני ומיוחד ולגבש תוכנית ייעודית.

מיקי לוי: לצערי, עד עכשיו בתוכנית הסיוע הממשלתית אין כל התייחסות לעידוד תעסוקה במגזרים הערבי והחרדי, ואת התוצאות הקשות כולנו נרגיש בשנים שיבואו.

מיקי לוי: המדינה פועלת נגד עצמה.

מיקי לוי: מענק התעסוקה, שרק נדון בימים אלה, לא כלל את האוכלוסיות האלה, וטובה שעה קודם אם הממשלה תיתן מחשבה נוספת.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על האוכלוסיות הכי חלשות במדינה; וכאשר אנחנו מדברים על תעסוקה של נשים ערביות, האחוזים שדיבר עליהם לפניי חברי מיקי לוי – פחות מ-40% מהנשים הערביות מועסקות – זה בא לאחר מאמץ רב בשנים האחרונות, פה בוועדות הכנסת וגם במשרדי הממשלה השונים, לעידוד התעסוקה, ליצירת מקומות עבודה וכו'.

סעיד אלחרומי: אבל במה עוסקות הנשים הערביות?

סעיד אלחרומי: בגדול, בעבודות פשוטות שהשכר בהן הוא נמוך או בעבודות חלקיות.

סעיד אלחרומי: משבר הקורונה הכניס את כולם למצב עוני.

סעיד אלחרומי: אפילו החברה הערבית, שבעצם כולה שרויה בעוני של 50% בערך – לאחר משבר הקורונה זה התעצם בגדול.

סעיד אלחרומי: הנשים החרדיות, כפי שגם הסביר חברי, הן באותה קטגוריה, כי הן מפרנסות יחידות במשפחה.

סעיד אלחרומי: התוכנית הממשלתית לטיפול במשבר הקורונה שאישרה מליאת הכנסת ואישרה הממשלה לא התייחסה לשתי האוכלוסיות האלה.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לחדד את זה יותר לגבי הנשים הערביות, בעיקר באוכלוסיות של הפריפריה בנגב – שם המצב חמור יותר.

סעיד אלחרומי: התעסוקה של הנשים האלה הייתה בעיקר במקצועות כמו ניקיון כמו חקלאות.

סעיד אלחרומי: שם נסגרו מוסדות הציבור, המדינה הייתה משותקת, ולכן גם בלשכת התעסוקה, בהבטחת ההכנסה שקיבלו המספרים נמוכים מאוד.

סעיד אלחרומי: לכן אנחנו דורשים חד-משמעית שתהיה התייחסות בתוכנית הסיוע הממשלתית לשתי האוכלוסיות האלה, ולמצוא פתרונות לפני שיהיה מאוחר מדי.

סעיד אלחרומי: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, ברכותיי, שתצליחי לנווט את הספינה שנמצאת במים סוערים אל חוף מבטחים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

משולם נהרי: אני מאמין.

משולם נהרי: יש לך כבר ניסיון בלנהל דיונים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, תודה.

משולם נהרי: חברי הכנסת, הנתונים שציינתם מוכרים לזרוע העבודה במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, וכפי שאפרט בהמשך משרדנו עמל במרץ כדי לשנותם.

משולם נהרי: אכן שיעורי העוני בקרב האוכלוסיות החרדית והערבית גבוהים במיוחד.

משולם נהרי: לפי דוח העוני של הביטוח הלאומי, בשנת 2018 עמדה תחולת העוני על 42.8% בקרב האוכלוסייה החרדית ועל 45.

משולם נהרי: 3% בקרב האוכלוסייה הערבית.

משולם נהרי: אחד הגורמים לעוני בקרב אוכלוסיות אלה הוא שיעורי התעסוקה הנמוכים בקרבן.

משולם נהרי: נכון לרבעון האחרון של שנת 2019 שיעור התעסוקה של נשים ערביות עמד על 36.2%, ושיעור התעסוקה של גברים חרדים עמד על 52.1%.

משולם נהרי: בנוסף, כפי שציינתם, קיים פער גדול בין האוכלוסיות השונות, גם באיכות העבודה והתמורה המשולמת בעבורה – מה שמשפיע, כמובן, על הזכאות לדמי אבטלה.

משולם נהרי: זרוע העבודה במשרד פועלת באופן שוטף וביתר שאת לא רק לשילובם של עובדים ישראלים בשוק העבודה אלא אף לשילובם בעבודה איכותית והולמת.

משולם נהרי: כך למשל, ביעדי שירותי התעסוקה שהוצבו לשנת 2030 הוצבו בראשונה יעדים המתייחסים לאיכות התעסוקה ובעיקר להקטנת פערי השכר בין קבוצות האוכלוסייה שציינתם לבין האוכלוסייה הכללית.

משולם נהרי: עמידה ביעדים אלו תשפר לא רק את מצבן של אוכלוסיות היעד שבטיפול המשרד, אלא המשק כולו, כפי שהעיד, בין היתר, מחקר שפורסם בנובמבר האחרון על ידי הכלכלנית הראשית במשרד האוצר.

משולם נהרי: המחקר הצביע על כך שלסגירת פערי השכר באוכלוסייה החרדית והערבית לבין שאר האוכלוסייה בשוק העבודה צפויה להיות השפעה מכרעת על הצמיחה במשק, התוצר לנפש והיקף האי-שוויון.

משולם נהרי: בהתאם להערכות אגף אסטרטגיה ומחקר בזרוע העבודה האוכלוסיות החרדית והערבית צפויות להיפגע באופן משמעותי ביותר כתוצאה מהמשבר, ויש חשש ממשי שאוכלוסייה זו תתקשה להשתלב בתעסוקה לאחר המשבר.

משולם נהרי: המשבר העצים את מורכבות הטיפול באוכלוסיות יעד אלו, לאור הצפת שוק העבודה בדורשי עבודה רבים לצד האטה בפעילות הכלכלית של המשק והתכווצות שוק העבודה.

משולם נהרי: על אף האמור אסייג ואומר כי בכל הנוגע לפגיעה בנשים חרדיות, ממחקר שנערך לאחרונה בזרוע העבודה בדבר השפעת משבר הקורונה על שיעורי התעסוקה בענפים ספציפיים עלה כי עוצמת הפגיעה של המשבר בעובדים החרדים בעת הזו מצומצמת יותר, כיוון שייצוג היתר שלהם בענף החינוך מספק להם יציבות תעסוקתית גדולה יותר בשלב זה – בעיקר לעובדי מדינה.

משולם נהרי: עם זאת, לאור מצבן הכלכלי של אוכלוסיות אלו, מרחב התמרון הכלכלי שבו הן מצויות אכן מצומצם – דבר שמציב אותן בסיכון משמעותי לפגיעה.

משולם נהרי: ברור כי החשש מפגיעה באוכלוסיות היעד שעל שילובן בשוק העבודה עמלה בשגרה זרוע העבודה שבמשרד העבודה והרווחה דורש התייחסות מיוחדת, הכוללת השקעה גדולה יותר בכל משתתף לצד הרחבת פריסת השירותים הקיימים והתאמתם ליום שאחרי המשבר.

משולם נהרי: בהתאמה, בחודשים האחרונים פועלים גורמי המקצוע בזרוע העבודה, ובהם מינהל תעסוקת אוכלוסיות, האגף להכשרה מקצועית והמכון להכשרה טכנולוגית, לעדכן את תוכניות העבודה והשירותים אשר יוצעו על ידם הן לאוכלוסייה הכללית והן לאוכלוסיות היעד, ובהם, כאמור, האוכלוסייה החרדית, האוכלוסייה הערבית, בני 45 מעלה, אנשים עם מוגבלות ועוד.

משולם נהרי: בין היתר, כדי לשלב אוכלוסיות אלה בתעסוקה איכותית מפעיל המינהל תוכניות בדגש על קידום תעסוקה איכותית המורכבת ממכלול מאפיינים, ובהם התאמת המשרה לכישורי העובד, שכר גבוה, פריון גבוה, תעסוקה בהיקף משרה רצוי, אופק קידום וכיוצא בזה.

משולם נהרי: תוכניות אלה פועלות במטרה לשפר את איכות חייהם של המשתתפים בתוכנית ולשלבם בצורה מיטבית בעבודה מתאימה ומקדמת.

משולם נהרי: בנוסף להתאמת התוכניות ליום שלאחר המשבר המשיכה זרוע העבודה במהלך תקופת המשבר להפעיל באופן וירטואלי את השירותים הניתנים במרכזי ההכוון ולהתאימם למציאות החדשה – בסך הכול, מיום 15 במרץ ועד יום 4 ביוני כ-60,000 איש פנו לתוכניות השונות המופעלות על ידי המינהל כדי לקבל שירותים בתחום התעסוקה לקראת חזרה לשוק העבודה.

משולם נהרי: במקביל, בנוסף לפתרונות הקיימים כיום נערכים גורמי המקצוע בזרוע העבודה למשבר הקיים במטרה להקל ביורוקרטית ולהתאים את היצע ההכשרות המקצועיות למובטלים החדשים, על מנת להנגישן ולאפשר שילוב מיטבי ומהיר בשוק העבודה ביום שלאחר המשבר.

משולם נהרי: זרוע העבודה במשרד העבודה והרווחה כבר גיבשה תוכנית ליציאה מהמשבר התעסוקתי, אשר תוכל, בין היתר, להעניק טיפול עומק לכ-100,000 מנפגעי המשבר התעסוקתי באמצעות ליווי פרט, תמרוץ מעסיקים והכשרה מקצועית, וכן לתת מענה רוחבי לעוד כ-250,000 איש, בין היתר באמצעות קורסים דיגיטליים.

משולם נהרי: התוכנית מוכנה ליישום בהיקפים שייקבעו בהחלטת ממשלה, ובכפוף לכך שיאושר תקציב בעבור הנושא.

משולם נהרי: לסיכום, המצוקה היא אמיתית, המצוקה היא קשה, ולא מהיום, אלא לאורך כל השנים.

משולם נהרי: אני ליוויתי – לפחות בשלב שהייתי באוצר – את כל הנושא של ההכשרה המקצועית.

משולם נהרי: הכנסתי למכללות החרדיות – מאחר שלא כולם הלכו ללמוד הוראה ולא הייתה עבודה לכולם, סיכמנו שתהיה גם הכשרה חלופית, הכשרה מקצועית, בעוד מקצועות שהמשק זקוק להם.

משולם נהרי: אבל תמיד זה היה בחסר, תמיד דיברו הרבה, אמרו הרבה, אבל עשו מעט.

משולם נהרי: המצב היום חמור עוד יותר בעקבות הקורונה.

משולם נהרי: כמו שאמרת, חבר הכנסת מיקי, האוצר צריך לפתוח את ליבו ואת כיסו לאוכלוסיות הללו, ולא להקשות עלינו.

משולם נהרי: בזרוע העבודה עשו עבודה יוצאת מן הכלל.

משולם נהרי: יש תוכניות.

משולם נהרי: תוכניות מוכרות.

משולם נהרי: אנחנו עכשיו מתחילים את המשא ומתן – והוא לא קל והוא לא פשוט – עם אנשי האוצר.

משולם נהרי: יש לכם את הכוח לעזור לנו לשים את זה בראש סדר העדיפויות, להילחם ולעשות הכול – בימים האלה ובשעות הללו, הנכונות, כשדנים על התקציב, לעשות את הכול כדי לצמצם את הפערים הגדולים שקיימים באוכלוסיות האלה המיוחדות – גם החרדית וגם הערבית.

משולם נהרי: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק אם אפשר, סגן השר, הבעת עמדה נוספת התבקשה על ידי חבר הכנסת יעקב אשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה מעוניין?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

קטי קטרין שטרית: אני הסרתי את ההצעה – הנושא של מה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': של זה.

קטי קטרין שטרית: סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זאת הבעת עמדה נוספת לגבי הדיון שמתנהל כרגע.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, אני רוצה לשבח את ידידי חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי, אני משבח אותך.

מיקי לוי: אני מנסה לשכנע אותו להזיז את זה קדימה.

אני מוסיף לתשבחות גם את זה.

כבוד סגן השר, אני רוצה לשבח את ידידי מיקי לוי גם על ההצעה הזאת וגם על הצעות נוספות שהיו בתקופה האחרונה.

אני גם הצטרפתי לבקשה לדיון הזה, אך מאחר שהתקבלה בקשה אחרת שלי, אני השארתי למיקי לעשות את העבודה.

אני באמת רוצה לשבח אותך על כך שאתה מסתכל על האוכלוסיות החלשות גם כן.

בהמשך לדברים שנאמרו – וציין את זה גם סגן השר – קרתה מהפכה בציבור החרדי בשנים האחרונות.

הרבה מאוד נשים הגיעו למקצועות שפעם הן לא היו בהם.

היו המקצועות הסטנדרטיים: מורות – שהיום יש בעיה עם זה – גננות וכו'.

יש היום הרבה עובדות ועובדים כאלה במשק.

בגלל שחסר להם הוותק, בדרך כלל בימי משבר הראשונים שמשלמים את המחיר זה הפחות-ותיקים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני הפעלתי את השעון, אם אפשר לקצר, להגיע לפואנטה.

אני מסיים.

בדרך כלל זה נופל על האוכלוסיות האלה, החרדית, או האוכלוסייה הערבית.

לכן אני חושב שהנושא הזה הוא נושא חשוב מאוד, ואני תומך בו מאוד.

חייבים לעשות על זה דיון ממצה.

אני מקווה שיימצאו לזה גם הפתרונות בתקופה קשה זו, וגם באופן עקרוני ובאופן מלא.

תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, ביקשת גם לדבר, בבקשה.

משה אבוטבול: אני בסך הכול רוצה להודות לכל מי שפועל במשך כל השנים לשילובן של נשים נוספות שתגענה לשוק העבודה.

משה אבוטבול: זה לא פשוט ולא קל.

משה אבוטבול: אני יודע שמשרדי הממשלה עשו כמה צעדים בנושא הזה, אבל זה באמת לא מספיק.

משה אבוטבול: אני בעצמי נפגשתי עם כמה אנשים חשובים גם בניו יורק ובכל מיני מקומות בעולם, שמאוד מעניין אותם הנושא הזה של שילובן של נשים חרדיות וערביות.

משה אבוטבול: יש חשש גדול מאוד, דווקא בתקופה הזו, בגלל הקורונה, שהרבה נשים עזבו בה את שוק העבודה.

משה אבוטבול: חלק מהדברים נסגרו.

משה אבוטבול: גברתי היושבת-ראש, גם כאישה וגם כאישה שהנושא מאוד קרוב לליבה, חשוב לי לשים דגש על הנושא הזה, לחזק תוכניות שקשורות לזה.

משה אבוטבול: בעיקר מה שחשוב זה להעביר את זה לוועדת הכספים, שם לדעתי יוכלו לטפל בנושא.

משה אבוטבול: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סעיד אלחרומי ומיקי לוי, האם גם אתם מעוניינים להעביר את זה לוועדת הכספים?

מיקי לוי: בהחלט, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהחלט, אם כך אנחנו נקיים הצבעה על כך שהדיון יימשך בוועדת הכספים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הפעלתי את השעון, מי שאינו יושב במקומו, אנחנו ניקח את הצבעתו ידנית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם אני יכולה להצביע, שכחתי מזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ארבעה הצביעו בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נראה את מי אנחנו מוסיפים: 1.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי; 2.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת אימאן ח'טיב; 3.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סונדוס סאלח; 4.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סעיד אלחרומי; 5.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יבגני סובה; 6.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קטי שטרית; 7.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יעקב אשר, אתה הצבעת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמונה ועוד ארבעה זה 12.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 12 בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, הדיון בהצעה הדחופה בנושא החשש מפגיעה בשילובן בתעסוקה של נשים חרדיות וערביות יעבור לוועדת הכספים, כפי שהוחלט כאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לנו הודעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הלסי >> מאות חרדים בני שירות לאומי-אזרחי שהוצאו לחל"ת אינם מקבלים דמי ביטוח לאומי << הלסי >>

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצעות דחופות לסדר-היום בנושא:

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מאות חרדים בני שירות לאומי-אזרחי שהוצאו לחל"ת אינם מקבלים דמי ביטוח לאומי, מס' 352 ו-355.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת קטי קטרין שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: זה גם ערבים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא כתוב, אבל זה גם ערבים.

קטי קטרין שטרית: כל מי שעושה שירות לאומי.

זה קַטי או קֵטי – – –

קריאה: זה תלוי מאיזו פינה אתה שואל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני לא אקח לך על זה את הזמן.

קטי קטרין שטרית: אז ככה, השם הוא קֵטי, כי זה מה שהחברים קוראים לי.

קטי קטרין שטרית: אבל השם המלא זה קטרין, אז פעם קוראים לי קַטי, וגם היו כאלה שקראו לי קיטי.

קטי קטרין שטרית: אז זה בסדר, הכול מתקבל.

קטי קטרין שטרית: גם קטי היה, אבל זה קטרין, למען הדיוק.

קטי קטרין שטרית: אבל אתה יודע, קטרין זה ארוך מדי, מורכב מדי, מסובך מדי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, שלוש דקות, קטי קטרין שטרית.

קטי קטרין שטרית: גברתי היו"ר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום על עוול שנגרם לבני השירות הלאומי, פרויקט שכולנו בוודאי יודעים עד כמה הוא חשוב.

קטי קטרין שטרית: קיבלתי פניות רבות מצעירים, שבחרו לתרום למדינה ולהשתלב בחברה הישראלית אך גילו שדווקא מבחינת הרשויות הדבר עומד להם לרועץ.

קטי קטרין שטרית: אותם צעירים משרתים מדי יום במשך שנתיים-שלוש, בגופים חשובים, כמו מד"א, מכבי אש, בתי חולים, והם מסייעים לקשישים ולנוער בסיכון.

קטי קטרין שטרית: דווקא בזמן התפרצות הקורונה, הם אפילו הגבירו את שעות ההתנדבות, וראינו עד כמה זה משמעותי בעת חירום.

קטי קטרין שטרית: חלק מאותם מתנדבים הם חרדים, ערבים, והם גם בעלי משפחות ואבות לילדים.

קטי קטרין שטרית: ועל כן, במחצית היום שנותרת להם הם מתפרנסים ועובדים בעבודה רגילה.

קטי קטרין שטרית: בתקופת הקורונה הם הוצאו לחופשה מעבודתם, אך גילו כי למרות שהם מפרישים ממשכורתם לביטוח הלאומי, הם אינם זכאים לדמי חל"ת כמו יתר העובדים במשק משום שהם מתנדבים בשירות הלאומי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על כסף שנועד לקנות לחם וחלב לילדים שלהם.

קטי קטרין שטרית: לא מדובר במותרות.

קטי קטרין שטרית: וזה האבסורד, הרי עלינו לעודד ולחזק את כל מי שתורם למדינה ולא להקשות עליו.

קטי קטרין שטרית: בימי השגרה, השירות הלאומי פותח לצעירים האלה צוהר לשילוב בחברה הישראלית ובשוק התעסוקה.

קטי קטרין שטרית: הרי אנחנו באים בטענות כל פעם מחדש שהם לא משרתים את המדינה.

קטי קטרין שטרית: כאן הם ביקשו לתרום משירותם לציבור, ואסור לתת למשבר הזה לפגוע במטרות החשובות הללו.

קטי קטרין שטרית: אני קוראת לשרת ההתיישבות, הממונה על השירות הלאומי, ולשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, הממונה על הביטוח הלאומי, למצוא פתרון יצירתי כמו שנמצא לנושאים רבים אחרים במשבר הזה, להחריג את משרתי המסלול הזה ולאפשר להם לקבל את הכסף אשר מגיע להם בזכות ולא בחסד.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על כך שאנחנו מבקשים שהם ימשיכו בשירות הזה.

קטי קטרין שטרית: זה חשוב.

קטי קטרין שטרית: זה חיוני.

קטי קטרין שטרית: גם ערכית זה מאוד מאוד חשוב.

קטי קטרין שטרית: אני העליתי את הנושא הזה לדיון.

קטי קטרין שטרית: אני הצעתי את ההצעה הזו.

קטי קטרין שטרית: אני גם מציעה שנוכל להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, כדי שנוכל לעקוב אחרי הביצוע שלה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה חברת הכנסת קטי שטרית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

גברתי תאפס את השעון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

קטי קטרין שטרית: בינתיים, עד שאתה מסדר, רק חבל שחברי הכנסת מהרשימה המשותפת יצאו.

קטי קטרין שטרית: יש להם הרבה חברים שנמצאים – –

נכון, נכון.

קטי קטרין שטרית: – – בשירות החשוב הזה – – –

אבל הם סומכים עלינו, החרדים, שאנחנו מייצגים גם אותם, כי אנחנו ביחד – –

קטי קטרין שטרית: – – –

– – נכללים היום במסגרת מיעוטים במדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: – – – השירות הלאומי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קטי, את לוקחת לו את הזמן.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: חלילה וחס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הפעלתי את השעון, בבקשה.

זה לא זמן קואליציוני; זה זמן שלי עכשיו.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, בתקופה זו של מצב החירום הממשלה העניקה, ובצדק, הקלות רבות לעובדים במשק כדי לאפשר להם להתמודד עם ההשלכות הכלכליות של משבר הקורונה.

אני רוצה לומר שבאמת נעשו הרבה מאוד דברים אך יש כמה וכמה תחומים – או כמה וכמה ציבורים או תחומי התעסקות – שנפלו בין הכיסאות.

הצעת החוק הזאת שיזמה חברת הכנסת קטי שטרית והצטרפתי אליה.

האמת היא שאנחנו שנינו חשבנו על זה מכיוונים שונים, כי הוצפנו.

הוצפנו בפניות של אנשים שנפלו כאן בין הכיסאות.

יש הרבה תחומים, אבל את התחום הזה לפחות אנחנו יודעים, ולכן אנחנו מעלים אותו כאן לסדר-היום.

הנושא הוא שיפור בתנאי הזכאות לקבלת דמי אבטלה.

בדרך כלל, מה שעשתה הממשלה, הטיפול שעשתה הממשלה היה שהיא קיצרה את דרישת חודשי האכשרה – דהיינו, כמה חודשים אתה צריך לעבוד לפני שאתה מקבל דמי אבטלה – מ-12 חודשים ל-6 חודשים בלבד.

דהיינו, גברתי היושבת-ראש, שדי ב-6 חודשי עבודה כדי לקבל את המענק בתקופת הקורונה ולא צריך 12 חודשים, כמו בימים רגילים.

עם זאת, מתנדבי השירות האזרחי, שבימי שגרה חודשי השירות מחושבים להם כחצי מחודשי האכשרה הנדרשים, הוחרגו מהקלות אלו:

התקנות לשעת חירום אינן כוללות חודשי שירות לאומי כך שהמתנדבים צריכים לצבור שישה חודשי עבודה בנוסף לתקופה שבה הם התנדבו בשירות האזרחי.

בגלל זה הם הפסידו כאן את הזכאות לדמי אבטלה בתקופת הקורונה הזאת.

לכן, גברתי, יש צורך לתקן את העוול, ולהכיר בתקופת התנדבותם כחודשי אכשרה לתקופת החירום.

יש לכלול את משרתי השירות האזרחי בתנאי הזכאות לדמי אבטלה כדי למנוע קריסה כלכלית של העובדים ובני משפחותיהם – שגם בימי שגרה נמצאים בתחתית השכר במשק – וההחלטה צריכה להיות רטרואקטיבית מתחילת המשבר.

מעבר לכך, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לציין שגם בימי שגרה אותו מתנדב בשירות האזרחי שבנוסף להתנדבותו הוא עובד, כשהוא זכאי לדמי אבטלה בעקבות הפסקת עבודה הוא לא מקבל את דמי האבטלה בגלל שהוא נחשב בקטגוריה של שירות אזרחי.

הוא כאילו לא זכאי לדמי אבטלה למרות שהוא גם עובד והוא מפריש דמי ביטוח לאומי.

בדיון בוועדה נעלה גם את זה.

זה בעצם דבר שורשי יותר בימי שגרה.

לסיום, בקשתי היא שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות תתכנס בהקדם כדי לדון ולטפל באפליה הבלתי-צודקת הזו.

תודה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב אשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, משבר הקורונה הוא פגיעה קשה בכלל לאזרחי מדינת ישראל, והביא את המשק הישראלי למשבר חסר תקדים עם יותר מ-26% אבטלה.

משולם נהרי: המוסד לביטוח לאומי, הפועל תחת משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, נתן מענה בתקופת הקורונה לצורכיהם של מאות האלפים שנפלטו תוך זמן קצר משוק העבודה ונדרשו לסיוע כלכלי ולדמי אבטלה.

משולם נהרי: הביטוח הלאומי, כחלק מההיערכות הלאומית ומתוך תפיסת גודל השעה ותפקידו הסוציאלי במשבר הכלכלי, פעל ללא הרף במתן סיוע רחב ומהיר ככל הניתן להתמודדות האוכלוסייה עם השלכות המשבר.

משולם נהרי: כל זאת, במסגרת החוק הקיים והוראות השעה.

משולם נהרי: בניגוד למובטלים אחרים, אוכלוסיית משרתי השירות הלאומי האזרחי אינם זכאים לדמי אבטלה בעת יציאתם לחופשה ללא תשלום, מאחר שאינם כפופים לחוק שירות לאומי-אזרחי התשע"ד–2014.

משולם נהרי: חוק השירות הלאומי-אזרחי, שנכנס לתוקפו ביום 19 במרץ 2014, מגדיר את אופן השירות ואת החובות והזכויות של משרתי השירות הלאומי-אזרחי.

משולם נהרי: במסגרת החוק הוקמה רשות השירות הלאומי-אזרחי האחראית על ההפעלה ועל היישום של חוק זה.

משולם נהרי: בחוק בוצעו תיקונים והתאמות שנדרשו בחוק הביטוח הלאומי בכל הנוגע למשרתי השירות הלאומי-אזרחי.

משולם נהרי: דא עקא, שבסעיף 163(ה) לחוק הביטוח הלאומי נקבע: "לא יראו חייל מתנדב בשירות לאומי או בהתנדבות קהילתית או משרת בשירות לאומי-אזרחי כמובטל במהלך תקופת השירות".

משולם נהרי: כיום רשומים במערכות המוסד לביטוח הלאומי כ-13,000 משרתים בשירות לאומי-אזרחי, שכאמור אינם זכאים לדמי אבטלה במסגרת החוק הקיים.

משולם נהרי: עם זאת, נראה כי בימים אלה מתגבש מענק ייחודי מטעם משרד האוצר, שישולם ככל הנראה דרך הרשות לשירות אזרחי-לאומי במשרד ההתיישבות.

משולם נהרי: אז אפשר לשאול אותם ולהתעדכן.

משולם נהרי: אבל אני רוצה להוסיף ולהתחבר גם כן לדברים של חבר הכנסת יעקב אשר, שהפתרון צריך להיות לא רק בתקופה הזו אלא גם לימים שבשגרה.

משולם נהרי: אני חושב שצריך לשנות את החקיקה, לעשות תיקון חקיקה.

משולם נהרי: ואנחנו נשמח – אני, בכל אופן, אשמח – אם חבר הכנסת ייקח יוזמה ויגיש הצעת חוק בנושא הזה.

משולם נהרי: ואני חושב שיהיה בזה תיקון עוול.

משולם נהרי: אני מקבל הרבה פניות – גם קיבלתי מחבר הכנסת משה אבוטבול כמה פעמים בנושא הזה.

משולם נהרי: הציבור צועק.

משולם נהרי: הציבור במצוקה קשה.

משולם נהרי: אנשים באמת הלכו והתנדבו לשירות האזרחי.

משולם נהרי: ואנחנו יודעים שזה לא קל ולא פשוט במגזר החרדי לקום, לעזוב את הספר וללכת לשירות האזרחי.

משולם נהרי: אבל אם הם כבר עשו את זה, אסור לנו לקפח אותם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': וזה מבורך.

משולם נהרי: כן, וזה מבורך, וצריך לעשות את זה לכל השנה ולא לתקופה הזאת בלבד.

קטי קטרין שטרית: זה נהוג שמגיבים אחרי כי אני זאת שיזמתי את הדיון, אז אני פשוט רוצה לומר לך שאני מתייחסת לנושא הזה ברמה הערכית.

קטי קטרין שטרית: אני לא מסוגלת לראות עוול שנגרם לקבוצה מסוימת, שתמיד טוענים כלפיה שהיא לא משרתת, שהיא לא תורמת, שהיא לא נותנת, ודווקא בגלל המצוקה היום, שאותם אנשים שמים הכול בצד, אומרים – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת שטרית, דווקא בגלל שאת כן טענת ואמרת בנושא הזה, דווקא את לא יכולה להביע עוד עמדה, אבל מי שכן יכול להביע עמדה זה חבר הכנסת משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ככה זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה התקנון.

משולם נהרי: מבית שמש שניכם, זה בסדר.

משה אבוטבול: זה בסדר.

משה אבוטבול: קודם כול, יישר כוח לסגן השר היקר על התשובה.

משה אבוטבול: אני חושב שזה סוג של התקדמות – וזה יביא אותנו, בסופו של דבר, לפתרון.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר, אדוני סגן השר, ואתה ציינת את זה, פנו אליי בוועדת הקורונה גם כשהייתי חבר ועדת הקורונה הקודמת – עשרות פניות, של כל מיני מתנדבים חשובים שנמצאים שם.

משה אבוטבול: פניתי אז בזמנו לאסף וסרצוג מהאוצר, ופניתי גם לעוזר שלו, דניאל – פנינו להרבה אנשים, ולצערנו שום דבר לא התקדם.

משה אבוטבול: אני דווקא מציין לטובה את מי שעורר את הנושא הזה, את כולנו.

משה אבוטבול: ומותר לומר גם מילים טובות כאן, במשכן הזה, לשי גליק, מנכ"ל "בצלמו", יחד עם ישראל פריד וכל החברים הטובים, שבאמת עוררו אותנו לנושא הזה.

משה אבוטבול: כמובן, אדוני הסגן ימשיך הלאה לעזור לנו לטפל בזה בצינורות שלו, אבל בין כך ובין כך – להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

משה אבוטבול: ואני גם חבר שם, אני אוכל גם לעקוב, לעזור ולסייע שזה יבוא על פתרונו.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משולם נהרי: כדאי גם כן לעקוב אחר הפיצוי שמדובר בו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני בטוחה שיעקבו.

משולם נהרי: כמה ואיך.

משה אבוטבול: אדרבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעמיד להצבעה את ההצעה להעביר את הדיון לוועדת העבודה והרווחה – חברי הכנסת יעקב אשר, קטי שטרית?

קריאה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, אני מפעילה את ההצבעה.

קריאה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא משנה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נרשום אותם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי שבמקום, מצביע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי שלא – אנחנו ניקח – – –

קריאה: אף אחד לא במקום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק אני.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – שניים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נוסיף גם את חברי הכנסת קטי שטרית, משה אבוטבול, יעקב אשר ומתן כהנא, שהצביעו בעד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, יש לנו שישה בעד, אפס מצביעים נגד ואין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אושרה ההצעה להעביר את הדיון לוועדת העבודה והרווחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, מזכירת הכנסת עם הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49) והצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 47), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': על סדר-היום הדבר הבא: שאילתה רגילה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, של חבר הכנסת מתן כהנא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מתן כהנא: שלום, גברתי היושבת-ראש, שלום, סגן השר, את השאילתה הזאת הגשתי, האמת, ב-25 במרץ – עבר זמן – וזאת לשונה:

מתן כהנא: החוק מונע מאזרחים מעל גיל 67 לקבל דמי אבטלה.

מתן כהנא: כ-8,800 מובטלים מבוגרים ללא פנסיה אינם זכאים לסיוע.

מתן כהנא: ברצוני לשאול: מדוע שלא תתוקן בתקנות חירום בשל משבר הקורונה קבלת דמי אבטלה לאלה שנותרו ללא הכנסה, ללא דמי אבטלה וללא פנסיה?

מתן כהנא: עכשיו, אני יודע שמאז ניתנה הוראה חד-פעמית למענק חד-פעמי כדי לסייע להם – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני בטוחה שסגן השר ישיב על זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בשאילתה אתה אמור להיצמד לטקסט.

מתן כהנא: אני ממש – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא יענה, בבקשה.

משולם נהרי: דמי אבטלה לפי חוק הביטוח הלאומי ניתנים אך ורק עד גיל 67.

משולם נהרי: יחד עם זאת, הממשלה קידמה בתקנות לשעת חירום, ב-27 במרץ 2020, מענה לאוכלוסיית עובדים מעל גיל 67 שפוטרו או הוצאו לחופשה ללא תשלום, מענק הסתגלות – זה מה שרצית להזכיר, ולהשלים את מה שלא כתוב – אשר מבוסס על מבחן הכנסות מהפנסיה.

משולם נהרי: גובה המענק למחצית חודש מרץ נע בין 1,000 שקלים ל-2,000.

משולם נהרי: לחודש אפריל – בין 1,000 ל-4,000 שקלים, בהתאם לגובה ההכנסה מהפנסיה.

משולם נהרי: גובה המענק לחודש מרץ: גובה הפנסיה עד 2,000 שקלים – גובה המענק הוא 2,000 שקלים; מ-2,000 שקלים ועד 4,000 – 1,500; מ-4,000 עד-5,000 – 1,000 שקלים; מ-5,000 ומעלה – אין זכות למענק.

משולם נהרי: זה לחודש מרץ.

משולם נהרי: בחודש אפריל: עד 2,000 – 4,000 שקלים גובה המענק; מ-2,000 עד 3,000 – 3,000 גובה המענק – – –

מתן כהנא: אדוני סגן השר, קראתי את זה בדף של הביטוח הלאומי.

מתן כהנא: אבל זה חד-פעמי.

מתן כהנא: מה עם להמשיך לדאוג להם אחר כך?

מתן כהנא: למה לקחת את האוכלוסייה הזאת, שכבר ממשיכה לעבוד – ולא לתת להם פיצוי?

משולם נהרי: אבל מישהו הכניס את זה לאתר של הביטוח הלאומי, ובדרך כלל זה המשרד.

משולם נהרי: אני רק מחזק את מה שכתוב באתר.

מתן כהנא: אבל אדוני סגן השר, זה לא נותן מענה אמיתי, כי יש אוכלוסייה שלמה של אנשים שעובדים אחרי גיל 67.

משולם נהרי: כן, אבל האנשים – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מתן כהנא, תרכז את זה לשאלה נוספת, כי זה מה מותר לך לפי הפרוטוקול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה.

משולם נהרי: האנשים האלה שמעל 67 – בדרך כלל, אדם בגיל 67 יוצא לפנסיה.

משולם נהרי: יש לו פנסיה.

משולם נהרי: אז אני לא הבנתי את השאלה שלך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש אנשים שיוצאים לפנסיה והם לא יכולים לחיות מהפנסיה הזאת, והם משלימים הכנסה.

משולם נהרי: לכן, יש איזשהו מערך של פיצוי, גובה מענק שניתן להם.

משולם נהרי: אבל אדם שאין לו פנסיה, אז כל השנה הוא בכלל לא יכול להתקיים.

משולם נהרי: זה לא קשור אחד לשני.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה, בוא תשלים את השאלה, בבקשה, חבר הכנסת מתן כהנא.

מתן כהנא: תודה, גברתי היושבת-ראש, על ההזדמנות להמשיך את השאלה.

מתן כהנא: האנשים האלה, בני ה-67 ומעלה, כמו שאמרתי, מהנתונים שיש לי יש לפחות 8,800 כאלה.

מתן כהנא: אנחנו צריכים לעודד את האנשים האלה, גם בגיל הזה, לצאת לעבוד.

מתן כהנא: אנחנו יודעים מה קורה כשאנשים מפסיקים לעבוד.

מתן כהנא: זה לא עושה להם טוב לבריאות ולשום דבר.

מתן כהנא: לנו כמדינה צריך להיות אינטרס לעודד אותם להמשיך לעבוד.

מתן כהנא: עכשיו, בזה שאנחנו פוגעים בהם בעת הקורונה, עם איזשהו מענק חד-פעמי שלא באמת עוזר – אלה אנשים שעובדים.

מתן כהנא: כמו שאמרה גברתי היושבת-ראש, אלה אנשים שצריכים את הכסף הזה, כי כנראה הפנסיה שלהם לא מספיקה.

מתן כהנא: הטענה שלי, השאלה שלי, למשרד הרווחה היא שבעצם צריכים להמשיך לתת להם את הפיצויים כמו לשאר המשק, ולא להפלות אותם בגלל הגיל שלהם.

מתן כהנא: זה הכול.

משולם נהרי: קודם כול, מה שונה עכשיו מכל השנה, בלי שום קשר לקורונה?

מתן כהנא: כל השנה הם עובדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הם כרגע הוצאו לחל"ת או – – –

משולם נהרי: אבל אתה יודע שיש לך היום 400,000 שלא חוזרים לעבודה – צריך לדאוג להם גם כן.

מתן כהנא: נכון.

מתן כהנא: צריכים לדאוג לאנשים בני ה-67 ומעלה כמו שדואגים לכל השאר.

מתן כהנא: זו כל הטענה.

מתן כהנא: כמו שאתה דואג לכל שאר המשק, תדאג גם להם.

מתן כהנא: אלה אנשים שאנחנו צריכים לעודד אותם לצאת לעבוד; אלה אנשים שצריכים את הכסף הזה כדי להתפרנס.

מתן כהנא: ואם אנחנו דואגים לכל המשק, בוא נדאג גם לאלה שממשיכים לעבוד אחרי גיל 67.

משולם נהרי: אז אולי צריך להעלות את גיל הפנסיה, וזה יפתור את – –

מתן כהנא: זה לדיון אחר.

משולם נהרי: – – את הבעיה לכולם.

מתן כהנא: אני בטוח שהוועדה למעמד האישה תעמוד על זה שגיל הפנסיה לנשים יעלה.

משולם נהרי: אני אשמח מאוד.

משולם נהרי: יש הרבה אנשים שהם עדיין נמרצים ויש להם אנרגיות, והם יכולים לתרום.

מתן כהנא: לכן צריכים לעזור להם בעת הקורונה.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: טוב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לסגן השר ותודה רבה לך, חבר הכנסת מתן כהנא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': המליאה יוצאת להפסקה כעת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': (הישיבה נפסקה בשעה 13:49 ונתחדשה בשעה 13:55.)

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה לאחר ההפסקה, על מנת לנעול אותה.

יריב לוין: תם סדר-היום.

יריב לוין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ג בסיוון התש"ף, 15 ביוני 2020, בשעה 16:00, אחר הצוהריים.

יריב לוין: ישיבה זו נעולה.