ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 37, 2020-06-03 00:00

יריב לוין: היום יום רביעי, י"א בסיוון התש"ף, 3 ביוני 2020.

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: הנושא הראשון על סדר-היום – שאילתות דחופות.

יריב לוין: השאילתה הראשונה היא של חבר הכנסת משה אבוטבול, בנושא: זינוק במספר התאונות שבהן נפגעו רוכבי קורקינטים חשמליים ואופנועים.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: ישיב סגן שר התחבורה והבטיחות בדרכים, חברנו חבר הכנסת אורי מקלב.

משה אבוטבול: ראשית, ברכות לסגן שר התחבורה הרב אורי מקלב, שעשרות שנים עושה עבודה ציבורית נהדרת.

משה אבוטבול: נאחל לו המון הצלחה, ושבמשמרת שלו יהיו הכי פחות תאונות דרכים, אמן.

משה אבוטבול: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נרשם זינוק במספר תאונות הדרכים שבהן נפגעי רוכבי קורקינטים חשמליים ב-2019 לעומת 2018.

משה אבוטבול: נוסף על כך כמעט מדי יום נפגע רוכב אופנוע בתאונה; אתמול בלילה נהרג מישהו.

משה אבוטבול: ברצוני לשאול: 1.

משה אבוטבול: מה המספר המדויק?

משה אבוטבול: 2.

משה אבוטבול: האם יש הסבר לעלייה החדה?

משה אבוטבול: 3.

משה אבוטבול: מה עושה משרד התחבורה להגנת רוכבי הקורקינטים והאופנועים?

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: סגן השר מקלב, נדמה לי שזה נאום בכורה בתפקידך החדש, אז בהצלחה גדולה.

אורי מקלב: בנושא שאילתות דחופות זה נאום בכורה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו הצגנו את החוק של משרד התחבורה.

יריב לוין: אה, אתה הצגת את החוק?

אורי מקלב: אבל זה היה ב-03:00, אז היום – תודה רבה על הברכות.

אורי מקלב: שוב, אדוני היושב-ראש, כמעט פעם ראשונה שאני עולה לדוכן כשאתה משמש כיושב-ראש בפועל.

אורי מקלב: הרבה הצלחה לכולנו.

אורי מקלב: חבר הכנסת אבוטבול, קודם כול, ראשית, תודה על השאילתה.

אורי מקלב: אתה מעלה נושא מאוד חשוב.

אורי מקלב: כפי שאתה אמרת, זה על סדר-יומנו ממש.

אורי מקלב: כבר הייתי צריך לשנות את הנתונים מאתמול לנתונים טריים מהיום – כפי שאתה ציינת, שני הרוגים נוספים הלילה, רוכבי אופנוע, אחד ביפו ואחד בראשון לציון, והבוקר עוד הרוג, בן 30, בצומת מורשה, על אופניים חשמליים.

אורי מקלב: אנחנו רואים שב-2020 זה הוכפל – עלייה של 100%.

אורי מקלב: היה הרוג אחד עד עכשיו ב-2020, ואנחנו מדברים עכשיו כבר על שני הרוגים, שזה יותר ממה שהיה ב-2019 וב-2018 – בשנתיים האלה היה הרוג אחד בכל שנה.

אורי מקלב: לגופם של הנתונים, כפי שאתה ביקשת, אז ברשותך, חבר הכנסת משה אבוטבול, אני מבקש לחלק את השאילתה שלך לאופניים חשמליים ולאופנועים; הנתונים אחרים והאירועים הם אחרים.

אורי מקלב: באופניים חשמליים או בקורקינטים חשמליים הנתונים הם – ב-2019 היו 779 נפגעים, מתוכם קל – 657, קשה – 121, והרוג אחד.

אורי מקלב: ב-2018 סך כל הנפגעים הוא 284, קל – 248, קשה –35 והרוג אחד.

אורי מקלב: זה מתחבר מייד לשאלה השנייה שלך – אם יש הסבר לעלייה החדה.

אורי מקלב: אז בין 2018 ל-2019 אנחנו רואים עלייה של 250%.

אורי מקלב: זה מאוד דרמטי.

אורי מקלב: ברוך השם בהרוגים זה אותו דבר, אבל בסך הכול בנפגעים אנחנו רואים עלייה של 250%.

אורי מקלב: מדוע יש עלייה כזאת?

אורי מקלב: יש הלימה ברורה וגם סבירה עם השימוש הרב – יש עלייה דרמטית בשימוש באותם קורקינטים חשמליים ואופניים חשמליים, בגלל הנוחות של האופניים האלה והעומסים שגדלים, בייחוד בתוך העיר.

אורי מקלב: האלטרנטיבה של אופניים חשמליים, גם בגילים הצעירים, גם בגלל מחירם וגם באופן כללי – יש להם יתרונות: זה ידידותי לסביבה, זה שקט, זה משתלב טוב, אם אנחנו רוצים להגביר את המסחר ואת השינוע ממקום למקום – לכן אופניים חשמליים זה דבר טוב.

אורי מקלב: עם זאת, מידת הבטיחות בהם היא הנמוכה ביותר.

אורי מקלב: בשונה מכל כלי אחר, אין שום הגנה לרוכב – כשהוא נופל הוא מקבל מכה, מכה בראש.

אורי מקלב: יחד עם חוסר ההקפדה וחוסר המיומנות, אלה הדברים שמביאים לנתונים הגבוהים האלה.

אורי מקלב: אני לא רוצה להיות מבשר רע, אבל אנחנו צריכים לעשות פעולות, כפי שאתה בוודאי מבקש, מכיוון שאם אנחנו לא נעשה שום דבר תהיה עלייה במספרים, ויחד איתה גם מספר הנפגעים יגדל.

אורי מקלב: אנחנו רואים שזה לאו דווקא לגבי קורקינט חשמלי.

אורי מקלב: אם אני אביא לך דוגמה מדברים אחרים, יש היום הרבה יותר מקרי טביעה, פעוטות שטובעים בבריכות פרטיות.

אורי מקלב: מה קרה?

אורי מקלב: לפני כמה שנים לא היה דבר כזה.

אורי מקלב: התשובה היא גידול במספר הבריכות שיש היום בבתים צמודי קרקע או בצימרים וכו', שמביא גם לעלייה גדולה במספר טביעות.

אורי מקלב: במקביל אנחנו רואים את זה בתאונות האלה באופניים חשמליים ובקורקינטים חשמליים.

אורי מקלב: אני רוצה לענות על השאלה מה אנחנו עושים בעניין הזה – יש לך שאלה נוספת על זה.

אורי מקלב: מה אנחנו עושים?

אורי מקלב: ראשית, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים הביאה לפנינו נתונים.

אורי מקלב: אני אצמצם תשובה הרבה יותר ארוכה שאני אעביר לך ישירות, ואני אגע בחמישה דברים קצרים שהרשות עשתה בנושא צמצום תאונות הדרכים.

אורי מקלב: ראשית, הם היו המחוללים ואלה שעמדו מאחורי הדרישה לקבל היתר נהיגה.

אורי מקלב: אסור לנהוג בלי היתר נהיגה.

אורי מקלב: זה לא רישיון נהיגה, זה היתר נהיגה, שכולל מבחן עיוני שצריך לעבור מי שלא עבר מבחן תיאוריה כי אין לו רכב פרטי.

אורי מקלב: עם זאת, יש גם אכיפה.

אורי מקלב: אני גם יודע שיש אכיפה, כי אנשים פונים אליי שהם קיבלו דוחות מאוד גבוהים, 1,000 שקל ויותר, בלי שהם הוציאו היתר.

אורי מקלב: הם אומרים: אני מאוד מיומן.

אורי מקלב: איך זה יכול להיות שאני צריך?

אורי מקלב: אבל זה סימן שיש אכיפה.

אורי מקלב: שנית, היה קמפיין נרחב בכל המדיה על הסכנה ברכיבה על אופניים ועל קורקינטים חשמליים.

אורי מקלב: הנושא השלישי – הרפורמה בחינוך התעבורתי בשיתוף משרד החינוך.

אורי מקלב: שם יש תוכנית לימודים, והתלמידים בבתי הספר התיכוניים עוברים קורסים.

אורי מקלב: יש גם תמריצים, ואני אביא דוגמה אחת שמצאה חן בעיניי: תלמיד שעובר את המבחן בציון מסכם של 80 יהיה פטור ממבחן עיוני במשך שלוש שנים – מבחן תיאוריה – כדי לתמרץ אותו ללמוד ולהפנים את המסרים.

אורי מקלב: הדבר הרביעי – יש מטות בטיחות ברשויות המקומיות – אולי כראש עיר לשעבר אתה מכיר, אני לא יודע אם זה קיים בבית שמש – ששם מלמדים את מה שצריך ללמד בנושא הרכיבה, הסכנה וההגנה העצמית.

אורי מקלב: דבר אחרון – יש 18 מרכזי הדרכה בתוך הרשויות המקומיות, ושם מלמדים ומוציאים את היתרי הנהיגה.

אורי מקלב: עכשיו תשובה יותר קצרה בנושא האופנועים.

אורי מקלב: אלה נתונים אחרים לגמרי.

אורי מקלב: בשאילתה שאלת על האופניים החשמליים והקורקינט יחד עם האופנועים.

אורי מקלב: האופנועים זה אירוע אחר לגמרי.

אורי מקלב: בוודאי מספר ההרוגים שם גדול יותר, מספר הנפגעים גדול יותר.

אורי מקלב: הנתונים מ-2019 הם 6,817 נפגעים בתאונות אופנוע: פגיעות קלות – 6,200; באמת הרוב פגיעות קלות, ברוך השם; פגיעות קשות – 513; הרוגים – 66.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני אבקש לציין שיש עלייה דרמטית בין 2018 ל-2019 במספר ההרוגים, כמעט ב-50%:

אורי מקלב: ב-2018 – 44 הרוגים, ב-2019 – 66 הרוגים.

אורי מקלב: אלה הנתונים על תאונות אופנוע.

אורי מקלב: כפי שאמרתי, מתחילת השנה כבר יש לא מעט הרוגים, 26 הרוגים, ומהלילה אנחנו צריכים לתקן ל-28 הרוגים – ההבדל בין אתמול להיום, לצערנו.

אורי מקלב: בהשוואה לשנה שעברה, ב-2020, היום, אנחנו אוחזים ב-28, ובשנה שעברה בתקופה הזאת – 21.

אורי מקלב: זה מראה עלייה קשה מאוד במספר הנפגעים באופנועים.

אורי מקלב: הסיבות לירידה הן כמובן – הרלב"ד מנתח את זה כאכיפה מוגברת וקמפיין חזק יותר.

אורי מקלב: הכול שאלות של תקציב.

אורי מקלב: צריך לעשות הרבה בנושא של תאונות האופנועים.

אורי מקלב: הנתון העיקרי – ובזה אני אסיים – השימוש הגובר בנסיעה על אופנוע בגלל העומסים.

אורי מקלב: בעשור האחרון יש עלייה של 40% כמעט במספר האופנועים שנמצאים על הכביש.

אורי מקלב: המספרים עד 2009 היו 109,000 אופנועים על הכביש, והיום אנחנו נמצאים עם קרוב ל-150,000 אופנועים על הכביש.

אורי מקלב: אלה הנתונים, אלה הסיבות.

אורי מקלב: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: שאלה נוספת לאדוני סגן השר.

יריב לוין: בבקשה, מהמיקרופון.

משה אבוטבול: שאלה נוספת לאדוני סגן השר.

משה אבוטבול: אכן, הדברים הם טובים; אנחנו שומעים פה נתונים, וזה באמת מחזק.

משה אבוטבול: אבל אני שואל: הרי אנחנו יודעים שהרבה מהנערים שעושים רישיון לכלים האלה, הרבה מהם זה גם כדי לעשות מסע שנקרא "סיבוב דוואווין" ופוזות, והם עושים הרבה הרבה שטויות.

משה אבוטבול: למה שלא נעשה בצורה הפוכה?

משה אבוטבול: אנחנו ניתן קורסים ייעודיים לאותם אלה לפני שנותנים להם את הרישיון; מעבר לתיאוריה ולדברים שצריכים לעשות, מבחן מעשי וכו' – לעשות כמה קורסים ייעודיים לקראת הנושא הזה.

משה אבוטבול: כי מי שמקבל רישיון כזה, הוא בעצם עובד – גם אם הוא עובד בלמסור פיצה, אז הוא עובד בעבודה מסוכנת, ועוד מעט, חס וחלילה, חס ושלום, לא יהיה למי לעשות את הקורסים האלה, כי אנחנו מאבדים את מיטב נערינו בדבר הזה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אתה רוצה להשיב או שאנחנו נאפשר לחבר הכנסת טופורובסקי?

יריב לוין: בבקשה, ואז נשיב.

אורי מקלב: לפי הנוהל – אני זוכר גם בתור חבר כנסת – – –

יריב לוין: לא חשוב, אפשר אחד.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת טופורובסקי.

אורי מקלב: תודה, חבר הכנסת אבוטבול.

אורי מקלב: אני אשמע את השאלות האחרות ואני אענה גם לך וגם – – –

יריב לוין: אני באופן אישי מעדיף שהתשובה תהיה צמודה לשאלה, אבל אפשר.

אורי מקלב: אתה צודק, אבל אני יודע מה שהיה עד עכשיו, לכן אני – – –

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת טופורובסקי.

יריב לוין: בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: סגן השר, בהצלחה בתפקידך.

בועז טופורובסקי: אני יודע שרק נכנסת לתפקיד, אז אני אשתדל להיות עדין.

בועז טופורובסקי: יש לי המון מה להעיר על מה שאמרת.

בועז טופורובסקי: בגדול, האמירה "יש יותר אופנועים ואופניים חשמליים אז יש יותר תאונות" זו אמירה בעייתית מאוד.

בועז טופורובסקי: אני אשאל שתי שאלות קצרות: לגבי האופניים החשמליים, 26% מהתקציב לסלילת מסלולי אופניים נוצל, זאת אומרת ש-74% לא נוצל.

בועז טופורובסקי: האם משרד התחבורה מתכוון לחייב רשויות מקומיות לסלול מסלולי אופניים חשמליים, ולא רק להציע להן?

בועז טופורובסקי: זו השאלה לגבי האופניים החשמליים.

בועז טופורובסקי: לגבי אופנועים, עוד בכנסת התשע-עשרה העברנו תקנות של צבע על הכביש שמונע החלקה של אופנועים וטיפול בסיבובים מסוכנים, בפסי ההפרדה שבהם אם האופנוענים מחליקים, הם פשוט חותכים אותם.

בועז טופורובסקי: עד היום זה לא נוצל באופן – אפילו לא קרוב למה שצריך.

בועז טופורובסקי: מה משרד התחבורה מתכוון לעשות בנושא?

בועז טופורובסקי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

אורי מקלב: אני אענה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, על ראשון – ראשון ועל אחרון – אחרון.

אורי מקלב: חבר הכנסת אבוטבול, אתה צודק שחינוך זה דבר מרכזי במניעת תאונות דרכים.

אורי מקלב: אנחנו עושים מעשים לא מעטים בעניין הזה.

אורי מקלב: אחד הדברים שאני קיבלתי תשובה עליהם כשהייתי חבר כנסת – גם בדיוני הוועדה, כשמביאים אבא ששכל את הבן שלו או הבת שלו בתאונת דרכים – מביאים את זה לצעירים, ששיקול דעת מהיר, נחפז ופזיז שנערים וצעירים עושים על הכלי המסוכן הזה – התוצאות הן עגומות וטרגיות מאוד; מובן שיש, וזה לא מספיק.

אורי מקלב: אבל אין לנו ניתוח מה מספר התאונות של צעירים לעומת מבוגרים יותר.

אורי מקלב: רוכב האופנוע – היה הבדל: מבוגר יותר וצעיר יותר; צעיר בן 17 אתמול ביפו, ובראשון לציון זה יותר מבוגר.

אורי מקלב: תאונת האופניים החשמליים היום – אופניים חשמליים – ההרוג בצומת מורשה, בכביש 5, זה אדם בן 30, אבל הוא נפגע מרכב אחר.

אורי מקלב: גם הניתוח של התאונות – אני שאלתי: מה המאפיין של אותם נפגעים באופניים החשמליים?

אורי מקלב: האם זה מישהו אחר שהם פגעו בו, או שהם נפגעים?

אורי מקלב: 87%, הם עצמם נפגעים.

אורי מקלב: וזה גם מתחבר לשאלה של חבר הכנסת טופורובסקי.

אורי מקלב: אנחנו רואים בניתוח התוצאות של תאונות הדרכים שחלק גדול מתאונות הדרכים באופנועים זה תאונה עצמית.

אורי מקלב: תאונה עצמית זה אומר שהסיבות הן הכביש והדרך, וגם היסח הדעת – זה לא רק תנאי הכביש, זה גם היסח הדעת: הפלאפונים תוך כדי, בתוך הקסדות, הם באמת מסיחים דעת, ורואים תאונות עצמיות, שהן פגיעה ברכב חונה, ברכב אחר.

אורי מקלב: אם בחלקם יכול להיות שהיה גורם שהיה מתריע – זה באמת הדברים האלה.

אורי מקלב: אני קיבלתי בתשובה שלי, שהכינו – ואני לא הארכתי – הרלב"ד גם ציינו את מה שאתה ציינת, שהשבילים המיוחדים לאופניים הם הפתרון, והם לא הושלמו.

אורי מקלב: בשעה הראשונה או בימים הראשונים שאנחנו משמשים במשרד אני עוד לא יכול לקחת את האחריות לגמרי, אבל זה על סדר-היום.

אורי מקלב: השרה הטילה עליי גם את תחום האחריות של תאונות הדרכים, ויש הלימה למה שאתה אומר בנושאים האלה.

אורי מקלב: אני מקווה שנוכל להרחיב את הכבישים, גם לחייב את הרשויות המקומיות, גם לתת תקציבים יותר גדולים, כדי שנוכל להתגבר על התאונות המחרידות והקשות האלה.

אורי מקלב: אני גם אציין עוד נושא: חוץ מההחלקה שאתה דיברת עליה, חלק מהתאונות הן בגלל מעקות הבטיחות.

אורי מקלב: זה דבר שהוא גם גורם.

אורי מקלב: חלק ממעקות הבטיחות, אדוני היושב-ראש, הם מעקות בטיחות שטובים אולי לרכבים, הם לא טובים לרוכבי האופנוע.

אורי מקלב: הם כמעט כמו דבר חד, אלמנט חד שנמצא על הכביש, ופגיעה בו לרוכב אופנוע היא מאוד קשה והיא חמורה מאוד.

אורי מקלב: אלה דברים שגם הם שאלה של תקציב – יש היום דברים חדשים יותר, תקנים חדשים שיש באירופה.

אורי מקלב: מעקות הבטיחות החדשים הם יותר בטיחותיים לרוכבי האופנוע.

אורי מקלב: הישנים עדיין נמצאים במצב כזה שהם משמשים כמעט כחרב, כסכין, לאותו רוכב אופנוע שנתקל בהם.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר מקלב על התשובות המפורטות.

יריב לוין: אני מזמין את השר לביטחון פנים, השר אמיר אוחנה, להשיב על שאילתה של חבר הכנסת ווליד טאהא בנושא: הקמת תחנות כיבוי אש ביישובים הערביים.

יריב לוין: חבר הכנסת טאהא, בבקשה, אתה יכול לגשת למיקרופון.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש – – –

יריב לוין: חבר הכנסת טאהא, רק רגע, נאפשר לשר לתפוס את מקומו.

יריב לוין: בבקשה.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, לאחרונה – ובכלל – היינו עדים לשרפות מסוכנות שגבו חיי אדם וגרמו נזק רב לרכוש.

וליד טאהא: אחת הסיבות לכך, אדוני השר, היא היעדר תחנות כיבוי אש ביישובים הערביים.

וליד טאהא: 1.

וליד טאהא: האם משרדך מתכנן להקים תחנות לכיבוי אש בישובים הערביים? 2.

וליד טאהא: אם כן – מתי?

וליד טאהא: תודה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני חבר הכנסת.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני צודק – עברנו גל שרפות קשה בעת האחרונה במקומות רבים במדינת ישראל.

אמיר אוחנה: הקיץ עוד לפנינו, ויש להניח שאנחנו צריכים להיערך אליו בצורה רצינית מאוד.

אמיר אוחנה: יש כמובן תחנות לכיבוי אש גם במגזר הערבי – בערים, ביישובים, באום אל-פחם, במג'ד אל-כרום, ברהט, במסעדה, בעוספיא.

אמיר אוחנה: המשרד לביטחון הפנים, כתפיסה כללית, בסיסית, ראשונית, פועל למען שירות איכותי ושוויוני לכלל אזרחי המדינה.

אמיר אוחנה: בשנים האחרונות המשרד השקיע משאבים רבים כחלק מתוכנית רב-שנתית לשיפור השירות ביישובים הערביים.

אמיר אוחנה: רק בשנה האחרונה הסתיימה בנייתן של כמה תחנות כיבוי, בחורה, במעלות-תרשיחא, באיתרי ובצור באהר; איתרי ומעלות-תרשיחא מעניקות שירותי כיבוי גם לכפרים הערביים מסביבן, כמו טובא-זנגרייה ואום טובא.

אמיר אוחנה: התכנון הוא להמשיך ולבנות תחנות כיבוי נוספות גם ביישובים ערביים כמו טמרה, עראבה, עילוט, בית ג'ן, כפר כנא, וכל זאת במסגרת אישור תוכנית רב-שנתית חדשה לכבאות שתובא לאישור בדיוני התקציב הקרוב.

אמיר אוחנה: מעבר להתעצמות ולתנופת הבנייה, הרשות הארצית לכיבוי והצלה פועלת גם להרחבת המענה באמצעות מכפילי כוח בשיתוף פעולה עם הקהילות.

אמיר אוחנה: במסגרת זו הוקמו יחידות מתנדבים באום אל-פחם, באבו סנאן, בבוקעאתא, בעראבה, בחורה, בכסייפה, בצור באהר, בדבורייה.

אמיר אוחנה: אני רואה חשיבות רבה בהמשך המאמצים לפתח ולהעצים את שיתוף הפעולה החשוב הזה עם הקהילות כולן.

אמיר אוחנה: בהתאם למדיניות הזאת הרשות הארצית לכבאות והצלה קלטה רק בארבעת החודשים האחרונים 47 לוחמי אש מהמגזר הלא-יהודי לטובת חיזוק תחנות הכיבוי הקיימות.

אמיר אוחנה: כמו שאמרתי קודם – נוסף למה שאמרתי, יש גם את אגוז במזרח ירושלים, אום אל-פחם ונצרת.

אמיר אוחנה: גיוס זה נערך באמצעות מכרז ייעודי לגיוס לוחמי אש מהמגזר הלא-יהודי, וכיום פועלים כמעט 300 לוחמי אש ועובדי מטה מהמגזר הלא-יהודי.

אמיר אוחנה: אני יכול להגיד לך שמחר נפתח גיוס חדש לבני המגזר הבדואי, ואנחנו בהחלט רואים בדבר הזה ערך.

אמיר אוחנה: תודה רבה על השאילתה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת טאהא, שאלה נוספת, בבקשה.

וליד טאהא: תודה רבה, כבוד השר.

וליד טאהא: הייתי משתמש במונח אחר מהמונח "לא יהודי", כי אנחנו ערבים, אז אפשר להגיד "מהחברה הערבית".

וליד טאהא: לא צריך תמיד לחזור על המילה או המונח הזה, "הלא-יהודים".

וליד טאהא: זה דבר אחד.

וליד טאהא: דבר שני, לגבי – – –

אמיר אוחנה: אני, אגב, לא רואה בביטוי הזה ביטוי פוגעני.

אמיר אוחנה: יש רוב – – –

וליד טאהא: אנחנו בחברה הערבית רואים בו ביטוי שממשיך גישה כלשהי.

וליד טאהא: היינו מבקשים להחליף אותו.

אמיר אוחנה: אני אשמח שנקיים על זה דיון, אתה ואני.

אמיר אוחנה: אני רוצה לשמוע למה.

וליד טאהא: בכיף.

אמיר אוחנה: יש רוב יהודי ויש מיעוט שאיננו יהודי אבל יש בו גוונים רבים.

וליד טאהא: מושגים של רוב ומיעוט לא רלוונטיים לעניין הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת טאהא, בוא – – –

וליד טאהא: אנחנו אזרחים – –

יריב לוין: חבר הכנסת טאהא, זאת סוגיה ששווה דיון, אבל לא זו המסגרת.

וליד טאהא: – – אזרחים יהודים וערבים, אז מושגים של רוב ומיעוט בכיבוי אש זה נשמע קצת מוזר.

יריב לוין: חבר הכנסת, בבקשה, שאלה.

יריב לוין: זאת שאלה חשובה שצריך לדון בה, אבל זאת לא המסגרת.

יריב לוין: בבקשה.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: לגבי המשולש הדרומי, שמתחיל מקלנסווה, טייבה, טירה, ג'לג'וליה, כפר קאסם – זה אזור לא מבוטל שמקבל שירות כיבוי אש מיישובים יהודיים, והלחץ בתנועה לא תמיד מיטיב עם הגעת הרכבים, הניידות של הכיבוי.

וליד טאהא: אני, למשל, הייתי עד לשרפה שהייתה לא מזמן ביישוב כפר קאסם.

וליד טאהא: לקח לרכב הכיבוי 50 דקות להגיע למקום.

וליד טאהא: האם יש חשיבה לעבוד מול ראשי הרשויות ביישובים האלה או בכלל, בכל מקום שצריך, כדי באמת להגביר את הקמת התחנות?

וליד טאהא: תודה.

יריב לוין: תודה.

אמיר אוחנה: האם אתה יכול ברשותך לומר לי מתי קרה האירוע שבו לקח 50 דקות להגיע לכפר קאסם?

וליד טאהא: לפני שבוע.

וליד טאהא: אפשר להביא זמן מדויק ולומר לך.

אמיר אוחנה: א.

אמיר אוחנה: אני אשמח לבדוק את זה.

וליד טאהא: יום-יומיים לפני החג, אז זה שבוע ומשהו.

וליד טאהא: הייתי בשטח.

אמיר אוחנה: אני לא מכיר את המקרה, אבל אני בהחלט אבדוק אותו.

וליד טאהא: תודה.

אמיר אוחנה: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שאלה נוספת.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, השאילתה של חברי ווליד טאהא היא מאוד חשובה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להדגיש שבשנתיים-שלוש האחרונות אנחנו בקשר רצוף עם רשות הכבאות והאש, עם הנציב, עם היועץ שלו בחברה הערבית מר קאיד דאהר.

אוסאמה סעדי: היינו בפגישות עם ראשי מועצות בכמה יישובים.

אוסאמה סעדי: יש תזוזה בכיוון החיובי.

אוסאמה סעדי: הזכרת את התחנה בחורה, בכסייפה; יש החלטה לבנות גם תחנה אזורית ביישוב שלי, עראבה – לעראבה, סח'נין, דיר אל-חנא, לאזור.

אוסאמה סעדי: היינו גם בכפר כנא – אמורה להיות גם תחנה אזורית לכפר כנא, אל-משהד ולראמה.

אוסאמה סעדי: אבל לא יכול להיות שערים כמו כפר קאסם, למשל, שווליד הוא תושב שם, אין שם אפילו תחנה.

אוסאמה סעדי: בטייבה אני יודע שאנחנו בשלב מתקדם של תחנות, לפחות כבאיות.

אוסאמה סעדי: שתהיה כבאית – מה הבעיה?

אוסאמה סעדי: בערים גדולות, ביישובים גדולים, אדוני השר, שתהיה כבאית.

אוסאמה סעדי: אני יודע שגויסו הרבה לוחמי אש מהחברה הערבית – יש גם תופעה חשובה מאוד וצריך לעודד את זה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, זה לא נאום, זאת שאלה.

אוסאמה סעדי: משפט אחרון.

יריב לוין: שאלה.

יריב לוין: זה לא נאום.

אוסאמה סעדי: יש תופעה של עידוד.

אוסאמה סעדי: הרבה מתנדבים ומתנדבות עובדים בכיבוי אש, ואנחנו מעודדים – גם בזה וגם במד"א.

אוסאמה סעדי: תודה.

אמיר אוחנה: קודם כול, אני מודה לך.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: השר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: אני מודה לך, חבר הכנסת סעדי, על דבריך, ואני אעביר כמובן לנציב שירות כיבוי והצלה את ההערות, גם לגבי כפר קאסם, גם לגבי טייבה, ואני מקווה להשיב לך בהקדם.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני.

יריב לוין: תודה רבה לשר אוחנה.

יריב לוין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב על שאילתה של חבר הכנסת מיקי לוי בנושא מס משאבי טבע.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, רק תן לסגן השר כהן להגיע לדוכן.

מיקי לוי: בהחלט.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, בכבוד.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מזל טוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני סגן השר, נודע לי כי יש מחלוקת בין משרד האוצר לכיל, כימיקלים לישראל, לגבי גובה תשלום התמלוגים.

מיקי לוי: להזכיר – מדובר במשאבי טבע ששייכים למדינה.

מיקי לוי: 1.

מיקי לוי: האם נכון הדבר?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: האם מתגבש הסדר חדש מול כיל?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: מהם המיסים ששילמה כיל ב-2019? 4.

מיקי לוי: לטובת ששינסקי-2 הוציאה כיל שומה על נכסיה שטרם פורסמה לציבור, ואני בהחלט מעונין בה.

מיקי לוי: האם ניתן לקבל אותה?

מיקי לוי: אם לא – מדוע לא?

מיקי לוי: זה צריך להיות פתוח לעיונו של הציבור, כדי לדעת אם השומה היא באמת אמיתית או עוד פעם המדינה מפסידה.

מיקי לוי: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול, בכל פעם שאני נחשף מחדש לסיפור של ששינסקי, אני תמיד מעלה על נס את הפעילות של שר האנרגיה ד"ר יובל שטייניץ.

יצחק כהן: אלמלא ד"ר שטייניץ השאילתה הזאת לא הייתה מגיעה לעולם, כי הוא הקים את ששינסקי גם בנושא רווחי הגז וגם בנושא כימיקלים לישראל.

יצחק כהן: לשאלתך, ידידי, חברת כימיקלים לישראל משלמת תמלוגים מדי שנה בהתאם לקבוע בחוק, חוק זיכיון ים המלח, התשכ"א–1961.

יצחק כהן: לאחר סיום הליך הבוררות מול החברה אין מחלוקת בנוגע לתשלום התמלוגים הנדרש ממנה.

יצחק כהן: בשנת 2019 ובחלק משנת 2018 חברת כימיקלים לישראל שילמה למדינה תמלוגים שנתיים בגין שנת 2018 בהיקף של 273 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: משרד האוצר פועל וימשיך לפעול לגבות את הכספים המגיעים לציבור ממשאבי הטבע אשר בבעלותו.

יצחק כהן: בנוגע למס רווחי יתר – חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע, התשע"א–2011, מחיל בסעיף 50 את חובת הסודיות הקיימת בפקודת מס הכנסה.

יצחק כהן: בהתאם לסעיף האמור לא ניתן למסור את המידע המבוקש בשאילתה.

יצחק כהן: מדינת חוק.

יצחק כהן: הינה, שר המשפטים פה.

מיקי לוי: זה מדינת חוק.

מיקי לוי: מה זה "לא ניתן"?

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, חבר הכנסת לוי, שאלת.

יריב לוין: תן לו להשיב.

יצחק כהן: חובת הסודיות חלה על מסירת כל מידע שהתקבל תוך ביצוע חוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע, התשע"א–2011, ובפרט לגבי עניינים הנוגעים למיסים אשר חייב נישום בתשלומם והליכים אשר הוא מנהל מול הרשות.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

יריב לוין: בבקשה, שאלה נוספת, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: לא יודע.

מיקי לוי: יש כאן אנשי צבא, אולי טובים ממני – בנושא מודיעין בוודאי – אבל כחברי כנסת, כוועדת הכספים – אולי צריך להביא את זה לוועדת החוץ והביטחון אם זה כל כך סודי, שאנשי ועדת החוץ והביטחון יסתכלו אם זה בסדר.

מיקי לוי: מדובר במשאבי טבע של המדינה.

מיקי לוי: אנחנו כחברי כנסת רוצים לעיין בדוח הזה.

יצחק כהן: אתה כחבר כנסת חוקקת את החוק ב-2011, ובסעיף 50 קבעת את חובת הסודיות.

יצחק כהן: אתה רוצה – תשנה.

מיקי לוי: בסדר, אפשר להביא את זה לוועדת החוץ והביטחון אולי?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתה המחוקק, חוקקת חוק כזה.

יצחק כהן: עכשיו אתה רוצה לפעול נגד החוק הזה?

מיקי לוי: לא.

יצחק כהן: אני מציע לך, תנסה לשנות את החוק הזה.

יריב לוין: רבותיי, זה לא דיון.

יריב לוין: תודה.

יצחק כהן: בדיוק.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, תודה.

יצחק כהן: אנחנו נמצא דרך לבטל את החוק הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, בבקשה.

יצחק כהן: אתה המחוקק, אתה הריבון.

יריב לוין: חבר הכנסת לוי, תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', שאלה נוספת, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה לשאול את סגן השר: האם בכוונת משרד האוצר להאריך או לא להאריך את הזיכיון שניתן לחברת כיל לכריית מחצבים בים המלח, וזאת לנוכח ההרס הרב שנגרם לים המלח כתוצאה מהכרייה הבלתי-מבוקרת, כרייה שהביאה בין היתר לירידת מפלס הים ולהרס משאב הטבע הזה, ששייך לכל אזרחי ישראל?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

יריב לוין: בבקשה.

יצחק כהן: לגבי הפרטים, הארכת הזיכיון – כמובן שלא זאת הבמה.

יצחק כהן: לגבי הנזקים – נגרמו נזקים בכלל בים המלח לא רק בגלל מפעלי ים המלח; גם, וגם בגלל דברים נוספים שקרו.

יצחק כהן: אנחנו כולנו כואבים את הנזק האקולוגי שקרה שם, ומחפשים דרכים לבלום ולשפר.

יצחק כהן: אני מקווה שבעזרתכם, בעזרת כולם, נצליח לעשות את זה.

יריב לוין: תודה רבה לסגן השר כהן.

יצחק כהן: סעדי, אתה בזבוז.

יריב לוין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יריב לוין: אני מזמין את שר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן להעלות ולהשיב על שאילתה של חבר הכנסת שלמה קרעי בנושא אי-מינוי ממלא מקום פרקליט המדינה והעברת סמכויותיו ליועץ המשפטי לממשלה.

יריב לוין: חבר הכנסת קרעי, רק נמתין לשר.

יריב לוין: בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: השאילתה שלי: האם אינך מודאג, אדוני שר המשפטים, מכך שהיועץ המשפטי מחזיק בסמכויות התפקיד היחיד שיכול לקיים בדיקה בנושא שלו עצמו?

שלמה קרעי: אני רוצה לשאול בנוסף: 1.

שלמה קרעי: האם תדרוש מהיועץ המשפטי לפרסם את הקלטותיו, תדרוש את התפטרותו או תמליץ לפטרו?

שלמה קרעי: 2.

שלמה קרעי: כיצד ניתן לתת אמון בראש מערכת שמסתתר מאחורי צווי איסור פרסום?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה, אדוני השר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חבר הכנסת שלמה קרעי, אני מודה על השאלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני גם מכבד אותך, כמובן, אבל אנחנו חלוקים פה באופן מהותי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ראשית, אני מבקש לשוב ולהבהיר כי יש לי אמון מלא ביועץ המשפטי לממשלה ד"ר אביחי מנדלבליט, אשר עושה את מלאכתו נאמנה לטובת שלטון החוק והאינטרס הציבורי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: התנהלותו של מנדלבליט בפרשת הרפז נבדקה על ידי כל הגורמים המוסמכים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למיטב הבנתי, כל הקלטות הרלוונטיות למנדלבליט היו מוכרות לרשויות אכיפת החוק והוא נחקר עליהן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הבקשה להסרת צו איסור הפרסום שיצא לגבי ההקלטות נדחתה על ידי בית המשפט העליון.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת, לאחר שהשופטים בחנו את תוכן ההקלטות שלגביהן הוגשה הבקשה וקבעו שהאינטרס של שמירה על הפרטיות גובר על האינטרס הציבורי בפרסום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יתר על כן, אחת ההקלטות הוגדרה על ידי רשויות אכיפת החוק כהאזנת סתר, וזאת גם ללא קשר לצו איסור הפרסום.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הטענות שעולות לאחרונה בנוגע להקלטות לא נובעות מגילוי מידע חדש שלא היה ידוע לרשויות אכיפת החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בהתאם להודעה לתקשורת שפרסמה באחרונה פרקליטות המדינה בפרשת הרפז נאסף חומר חקירה רב מאוד הכולל עשרות אלפי שיחות בין המעורבים השונים, שנבחנו באופן מדוקדק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מדובר היה בחקירה רחבת היקף שבה הושקעו משאבים ניכרים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד הובהר בהודעת פרקליטות המדינה כי בלי להתייחס לתוכן השיחה, שכן היא מהווה האזנת סתר אסורה, האמירות שיוחסו לדוברים בפרסומים בתקשורת דומות לתוכנן של שיחות אחרות שנבחנו על ידי מי שטיפלו בתיק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני סבור כי טוב יעשו נבחרי הציבור אם יתמקדו במתן שירות לאזרחים, כמו לדוגמה הטיפול שאתה עושה בהפסקת האפליה של גני הילדים בחינוך המיוחד הבלתי-פורמלי, שאני שותף מלא למאבק הזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מאוד מקווה שסוף-סוף, כשיש ממשלת אחדות, נדע לפתור את הבעיה הכאובה הזאת, על אחת כמה וכמה בעת קשה זו של התמודדות עם השלכות המאבק בנגיף הקורונה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שיחדלו מניסיונות הכפשה חסרי בסיס חוזרים ונשנים כלפי משרתי ציבור אשר עושים מלאכתם נאמנה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: פייק ניוז יישאר פייק ניוז גם אם יחזרו עליו מאה פעמים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת קרעי, שאלה נוספת, בבקשה.

שלמה קרעי: קודם כול, זה ידוע שהקלטות לא היו מוצגות בפני יושב-ראש ועדת האיתור.

שלמה קרעי: הוא הצהיר על כך.

שלמה קרעי: גם בג"ץ לא קיבל את הקלטות האלה.

שלמה קרעי: אבל אמרת שתהיה החומה של גורמי אכיפת החוק – חומה שתסתיר את אותם גורמים מאחורי צווי איסור פרסום.

שלמה קרעי: אנשים שחושבים שהם מעל החוק ומנסים להחליף את בחירת העם כשהיא אינה מוצאת חן בעיניהם באמצעות אכיפה בררנית – מי יהיה החומה של הציבור מפניהם?

שלמה קרעי: האם אתה מתכוון לתת ליועמ"ש גם את תפקיד שר המשפטים, אם ירצה בכך?

שלמה קרעי: האם נכנסת לתפקיד, אדוני שר המשפטים, כדי להיות יושב-ראש ועד העובדים של משרד המשפטים?

שלמה קרעי: מי יהיה יושב-ראש ועד העובדים של הציבור?

שלמה קרעי: שאלה אחרונה – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: זאת הייתה שאלה?

שלמה קרעי: – – האם תאפשר הקמת ועדת חקירה כלשהי לבדיקת תקופת כהונתו של שי ניצן?

שלמה קרעי: הוא הרי כבר לא עובד ציבור.

שלמה קרעי: האם אתה לא חושב שזה אינטרס ציבורי ממדרגה ראשונה?

שלמה קרעי: האם אתה לא חושב שבדיקת כל ההדלפות והאכיפה הבררנית בתקופתו תגן על שלטון החוק, תוציא את הפסולת ותחזיר את אמון הציבור?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אשיב בקצרה, שלמה, כי אמרתי לך שאנחנו חלוקים פה מחלוקת מהותית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא נפתור את זה פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שני דברים: א.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ועד עובדים זה לא מילת גנאי; ועד עובדים זה דבר מכובד במדינת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא חושב שהקישור הזה לוועד עובדים בכל דבר צריך להיות איזשהו קישור פסול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עם כל הכבוד, לוועד עובדים – יש לו תפקיד להגן על העובדים; לא קשור אליי, דרך אגב.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז מספיק עם הדמגוגיה הזאת נגד ועדי עובדים.

שלמה קרעי: – – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: הדבר השני – כשר משפטים, אני שר משפטים של הציבור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני מתפקד, ורואה את הציבור לנגד עיניי כל הזמן.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני חושב שתפקיד מרכזי של שר המשפטים זה הגנה על הדמוקרטיה ובאמת להיות חומה בצורה לטובת הדמוקרטיה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סמוטריץ', שאלה נוספת, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, ראשית, ברכת הצלחה בתפקידך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': ביום ראשון פורסם בתאגיד השידור הציבורי "כאן" תחקיר שחשף שורה של מקרים שבהם שופטים בבית המשפט העליון ישבו בדיונים שבהם היו שותפים צדדים שעל פי רשימת המניעויות שהשופטים בעצמם הצהירו עליה הם לא היו אמורים לדון בהם.

בצלאל סמוטריץ': אבקש לשאול: מה בכוונת אדוני לעשות מוסדית כדי לוודא שתימנע הישנות מקרים כאלה בהמשך – קודם כול, כדי לוודא שנעשה צדק, ובעיקר כדי לחזק את אמון הציבור במערכת המשפט, ובבית המשפט העליון בפרט?

אברהם (אבי) ניסנקורן: קודם כול, אני מודה על השאלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני לא יכול להתייחס לעובדות של התחקיר ולהתייחס אם הן נכונות או לא נכונות, כי זה תחקיר ולא מעבר לזה, אבל אין ספק שכל מערכת כמו המערכת המשפטית יש בה טעויות, אין ספק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: טעויות כאלה – צריך ללמוד מהן וצריך שהן לא יישנו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש גם נציג קבילות שופטים שבודק טעויות כאלה ומוודא שהן לא יישנו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אפעל כמיטב יכולתי שהטעויות האלה לא יישנו.

בצלאל סמוטריץ': רק רציתי להציע – אכן דיברתי מוסדית.

בצלאל סמוטריץ': כשלים יש, ולא צריך להגיע לנציב.

בצלאל סמוטריץ': השאלה: האם לא נכון למשל לפרסם את רשימת המניעויות האלה לציבור?

בצלאל סמוטריץ': אז קודם כול צד יודע שכשהוא בא לדיון בפני שופט הוא יכול לבדוק אם הוא נמצא ברשימת המניעויות או לא.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שפרסום כזה גם יוודא שהשופטים ישימו לב יותר לעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': תפקידך כשר משפטים, מערכתית, לטפל בתופעה כדי למנוע פוטנציאל של הישנות מקרים כאלה בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע לשקול את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני אשקול את זה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אומר: סוגיית ניגוד העניינים – באופן כללי, טעויות וכשלים שקיימים במערכות, ויכול להיות שהתחקיר הצביע על טעויות שנעשו, אני מניח, בתום לב, אבל זה לא כל כך משנה, צריך לראות איך מונעים אותן קדימה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: אני מזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אלון שוסטר להשיב על שאילתה דחופה של חבר הכנסת איימן עודה בנושא התמודדות עם המשבר בענף הדיג.

יריב לוין: בבקשה.

איימן עודה: כבוד השר שוסטר, תחילה אני מאחל לך הצלחה.

איימן עודה: אתה הבן אדם הנכון בממשלה הלא-נכונה.

איימן עודה: כבודו, ענף הדייגים נפגע קשות בשנתיים האחרונות, גם בעקבות סקר הדיג – 72 ימים בשנה לא עובדים כלל וכלל, מ-19 באפריל ועד סוף חודש יוני, ובצל הקורונה – זה בכלל.

איימן עודה: לכן, רציתי לשאול את כבוד השר: רצוני לשאול: 1.

איימן עודה: האם סקר הדיג בוצע לאחרונה?

איימן עודה: אם כן – האם פורסם?

איימן עודה: 2.

איימן עודה: האם האיסור הוא לפיו? 3.

איימן עודה: אילו הטבות או הקלות ניתנו, או בדעת משרדך לתת, לדייגים בעקבות הקורונה והתקופה שאחריה?

איימן עודה: תודה.

אלון שוסטר: תודה רבה, חבר הכנסת עודה.

אלון שוסטר: אני קיבלתי כמה פניות, למשל מחבר הכנסת אחמד טיבי, בנושא הזה – ולמדתי אותו מייד עם כניסתי לתפקיד.

אלון שוסטר: אכן, במשך לפחות שש השנים האחרונות, בעניין סקר הדגה – נעשה באופן רציף סקר שנקרא "סקר שלל ומאמץ דיג".

אלון שוסטר: זה נעשה גם בשנה האחרונה.

אלון שוסטר: הסקרים האלה מפורסמים מדי שנה, נדמה לי, באתר של משרד החקלאות.

אלון שוסטר: אני רוצה להזכיר שהאיסור, איסור הדיג, לא קשור ישירות לאותו סקר, אלא כאן, בבית הזה ממש, נקבע בשנת 2016 חוק, או נקבעו בעזרתו תקנות הדיג.

אלון שוסטר: תקנות הדיג הן שבדיוק מאפשרות גם את הריבוי – גם הפן האקולוגי וגם הפרנסה של הדייגים.

אלון שוסטר: בעצם, מה שקורה – שאכן, אנחנו מקפידים על ההפסקה, על המנוחה; כעין שנת שמיטה לקרקע, אז יש מנוחה עבור הדיג.

אלון שוסטר: לגבי ההקלות וכו', קודם כול, הקלה אחת קיימת בזה שבחלק מהתקופה ניתנה הקלה של לצאת לדיג במגבלות, מגבלות של סוג הדיג.

אלון שוסטר: לגבי הקורונה – נאמר גם שהקורונה בתקופת החירום הקשתה – אז ראשית, הדייגים המקצועיים בוודאי לא הוגבלו, וככל עסק הם יכולים לפנות לקבלת מענקים שעליהם למעשה החליטה כבר הממשלה.

אלון שוסטר: בעבר, בשנים האחרונות ממש, הייתה יכולת לסייע ישירות לדייגים שהיו רגילים לדוג לאורך השנה.

אלון שוסטר: השנה הזאת היא שנה ללא תקציב, וכשיאושר תקציב אני מניח שאנחנו נבחן – לא יכול להבטיח; נבחן את המשך הסיוע הזה, אולי לתקופה מוגבלת, אם בכלל.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עודה.

איימן עודה: כבוד השר, מכיוון שיש הרבה שאלות, בין היתר על השלכת הזיהום על הדייגים בעכו, בחיפה, אני מציע לכבוד השר לבקר שם, אולי בנמל קישון.

איימן עודה: נזמין את כל הדייגים, נלך יחד, חלק מחברי הרשימה המשותפת, יחד עם הדייגים, עם כבוד השר.

אלון שוסטר: אני אשמח.

אלון שוסטר: זה מחבר אותי אולי לשאילתה הבאה, משום שהקישון, מן הסתם, באזור הניקוז של נחל הקישון – על זה נדבר בהמשך.

אלון שוסטר: אני אשמח מאוד לקיים את הסיור הזה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יריב לוין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, מלבד ההגבלות שהוזכרו, אני רוצה לשאול אותך, אדוני, מה ידוע לך על המפגעים של חברות הגז שגורמים לפגיעה בדגה ובפעילות של הדייגים.

אחמד טיבי: למען הגילוי הנאות, זו שאלה משותפת שלי ושל חברי חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, שנמצא כעת בבידוד.

אחמד טיבי: אני מקווה שיהיה בידוד קל.

אלון שוסטר: אוקיי.

אלון שוסטר: אז נאחל לו באמת בריאות מלאה.

אלון שוסטר: לא, אני לא מכיר.

אלון שוסטר: אני יכול לנחש אולי שכאשר עושים פעולות תעשייתיות, תשתיתיות, יכולה להיות איזושהי השפעה.

אלון שוסטר: לא מכיר.

אלון שוסטר: אשמח ללמוד.

אלון שוסטר: אני רק מכיר דווקא מחבר הכנסת מיקי לוי, שפועל בכיוון הפוך, והוא מספר שחלק מפעולות הדיג עלולות לשבש את פעולות התשתית או לפגוע בצנרת חיונית.

אלון שוסטר: אני מודה לכם.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: שאלה נוספת – לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, העליתי את הסוגיה הזאת בפניך בשאילתה וקיבלתי תשובה.

יוסף ג'בארין: נראה לי שזו השאילתה הראשונה שאתה אולי התייחסת אליה.

יוסף ג'בארין: יש לי שתי שאלות.

יוסף ג'בארין: קודם כול עכשיו, לגבי חבילת הסיוע לעסקים, יש כאן אולי קריטריונים שהדייגים לא יכולים לענות עליהם מטבע העיסוק שלהם, אז יכול להיות זה נושא שצריך לתת לוו את תשומת הלב.

יוסף ג'בארין: הנושא השני – יש כאן מצב מאוד ייחודי: דייגים יוצאים מתקופת הקורונה, ואז מייד אוסרים עליהם לחזור לעבודה, בשונה, הפוך מכלל העסקים.

יוסף ג'בארין: לכן, בכל זאת זה מחייב התייחסות ותשומת לב מאוד רגישה, אחרת הפגיעה תהיה אנושה.

יריב לוין: תודה.

אלון שוסטר: אני אשמח ללמוד מהו העניין הייחודי לגבי העסקים.

אלון שוסטר: אני אשמח לשמוע.

אלון שוסטר: לגבי הקורונה, אני הזכרתי שלהבנתי הדיג המקצועי – אגב, נדמה לי שבניגוד לדיג הספורטיבי, נקרא לו, או התחביבי – לא נפגע למעשה, ולכן הוא לא רלוונטי.

אלון שוסטר: יש פה שאלה של מניעה עקב סוגיית המנוחה הזאת של כמה שבועות כל שנה שעליה החלטנו פה, החליטו קודמינו.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אדוני השר, אנא תישאר איתנו.

יריב לוין: אנחנו נעבור לשאילתה לשר החקלאות ופיתוח הכפר, שאילתה מס' 34, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי – ההצפה העונתית בבקעת נטופה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי נמצא כאן?

יריב לוין: נחכה לו אולי רגע.

יריב לוין: אם הוא פה, אז אנא, שייכנס.

אחמד טיבי: לגבי הצוללנים – אסרו על הצוללנים, לקחו להם את האישור של הצלילה.

אחמד טיבי: אם אפשר לבדוק את זה.

אחמד טיבי: ביקשנו פגישה עם השר כבר בעבר.

אלון שוסטר: אני אשמח לשמוע את זה.

יריב לוין: בבקשה, תיגש למיקרופון, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בהצלחה בתפקיד.

אלון שוסטר: תודה.

אוסאמה סעדי: מדי שנה בעונת החורף, במיוחד בחורפים גשומים, בקעת נטופה, סהל אל-בטוף בערבית, הנמצאת בגליל התחתון, מוצפת לעיתים במים שלא מתנקזים, דבר שגורם לפגיעה קשה בקרקעות, ביבולים ובחקלאות.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול: 1.

אוסאמה סעדי: האם ידוע למשרדך על הבעיה?

אוסאמה סעדי: 2.

אוסאמה סעדי: האם קיימת תוכנית למניעת ההצפה בשנים הבאות ולניקוז הבקעה?

אוסאמה סעדי: 3.

אוסאמה סעדי: אם כן – כיצד יפעל משרדך לטיפול בבעיה?

אוסאמה סעדי: תודה.

אלון שוסטר: תודה לכם.

אלון שוסטר: קודם כול, בראשית הדברים אני רוצה לומר שכבר בשאלה יש אירוע יפה ומחבר, ונשים את זה על השולחן: נטוף – השם הערבי; נטופה – השם העברי הוותיק.

אוסאמה סעדי: בטוף.

אלון שוסטר: אה, בטוף.

אלון שוסטר: אז רציתי להגיד תודה רבה ששמרתם על השם, אבל כך או כך, יש ודאי קשר לא מקרי.

אחמד טיבי: בטוף.

אחמד טיבי: בטוף – – –

אלון שוסטר: בטוף – יש מועצה אזורית כזאת, לדעתי.

קריאה: זה עדיין אותו מקום.

אלון שוסטר: אותו מקום, שם דומה והיסטוריה משותפת.

אלון שוסטר: אני מקווה שעתידה יהיה נעים.

אלון שוסטר: אני רוצה להודות על ההזדמנות שלי להכיר את הנושא.

אלון שוסטר: אני מתכוון גם להגיע; מקום יפהפה.

אוסאמה סעדי: אתה מוזמן כבר היום.

אלון שוסטר: נכון, ונעשה את זה.

אלון שוסטר: נושא בקעת בית נטופה מטופל על ידי משרד החקלאות וגורמים רבים נוספים זה שנים ארוכות.

אלון שוסטר: המשרד קידם תכנון כולל לבקעה.

אלון שוסטר: התכנון הסתיים בשנת 2017 ומיושם בשלבים.

אלון שוסטר: פעולות כמו הדרכה ושיווק לחיזוק החקלאות בבקעה בוצעו בהיקף של כ-5 מיליון ש"ח, ובנוסף למעלה ממיליון ש"ח לתכנון.

אלון שוסטר: בוצעו פעולות ניקוז מקומיות של העמקת תעלת האפס ויצירת בריכות לצד הגבהת חלקות חקלאיות, פותחו דרכים חקלאיות ויושם מחקר חקלאי ללמידה על הגידולים וצורות הגידול המתאימות לבקעה היפה הזאת.

אלון שוסטר: בנוסף, קודמה, בשותפות עם רשות המים וחברת מקורות, תוכנית מים שבמסגרתה יסופקו לחקלאי הבקעה בשלב ראשון מיליון מ"ק מים שפירים לשנה; קו בועיינה-נוג'ידאת, אשר יוביל את המים ויחצה את הבקעה, אושר בעלות של 5 מיליון ש"ח.

אלון שוסטר: במקביל פעל צוות המשרד ויזם תוכנית לביטוח עבור החקלאים כנגד נזקי ההצפות שכאמור קורות מעת לעת בעמק בית נטופה.

אלון שוסטר: בטוף אמרנו?

אלון שוסטר: בסוף נלמד.

אלון שוסטר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אני לומד מהטובים.

אוסאמה סעדי: – – –

אלון שוסטר: התוכנית ממומנת במשותף על ידי משרד החקלאות בשיעור של 80% והרשויות המקומיות או החקלאים בעמק בשיעור של 20%.

אלון שוסטר: תוכנית הביטוח הושקה בשנת 2020, וכבר בשנה זו צפויים לשלם פיצויים לאותם מגדלים שנפגעו לפי עקרונות מודל הביטוח.

אלון שוסטר: בימים אלו מקדמת רשות ניקוז קישון – מהשאילתה הקודמת – הכנת הצעת החלטה לממשלה לגיוס משאבים להמשך התוכנית.

אלון שוסטר: זהו הסיפור.

אלון שוסטר: מדובר בבקעה יפהפייה שיש כוונה לייצר בה או ליישם בה חזון של חיים ביחד – גם חקלאות וגם ערכי טבע, גם אדם וגם סביבה, לטובת כולנו.

אלון שוסטר: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, שאלה נוספת, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרתי לך מהיום הראשון שנכנסת לתפקיד, אתה מוזמן ואנחנו עובדים עם משרדך על ביקור במקום.

אוסאמה סעדי: אני תושב המקום, אני תושב עראבה, ועד היום, כאשר אני הולך לשם, אתה רואה בריכה ענקית, כך שכל השנה למעשה הלכה על הפלאחים, על החקלאים.

אוסאמה סעדי: היו כמה פגישות עם משרדך, במיוחד בעניין של הביטוח, אבל כמו שאמר גם חברי ג'אבר – היה בחלק מהפגישות; גם חברתנו אימאן ח'טיב, שהיא מאותו יישוב, גם עם עמר חאג' יחיא ממשרדך, שהוא אחראי לביטוחים.

אוסאמה סעדי: אבל הכספים והביצועים הם ממש זניחים, הם לא סכומים גדולים.

אוסאמה סעדי: צריך באמת ללכת על התוכנית הגדולה – לפתח את החקלאות, לפתח את התיירות.

אוסאמה סעדי: אנחנו מצפים לביקור שלך ולהמשך עבודה בעניין הזה – לפתור את הבעיה שבאמת מעיקה על עשרות אלפי פלאחים.

אוסאמה סעדי: מדובר בשטח ענק של עשרות אלפי דונם ששייכים לעראבה, לסח'נין, לבועיינה-נוג'ידאת, לאל-בטוף, לכפר מנדא ולעוד יישובים.

אוסאמה סעדי: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני השר, באופן חריג ושלא על פי התקנון ביקשה חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין בכל זאת לשאול עוד שאלה, אז ברשותך, אנחנו מאפשרים לה.

יריב לוין: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כנסת מכובדת, כבת המקום חשוב לי לדבר ולשאול על הנושא.

אימאן ח'טיב יאסין: אני שמעתי אותך, כבוד השר שוסטר, על כאילו הפתרונות שניתנו.

אימאן ח'טיב יאסין: גם כבת המקום וגם כפלאחית מאלה שיש להם אדמות באותו מקום – אנחנו מדברים על יותר מ-20,000 דונם שמוצפים בארבע השנים האחרונות כמעט כל שנה, כל שנה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהפתרונות שניתנו הם על הנייר.

אימאן ח'טיב יאסין: פתרונות אמיתיים אין.

אימאן ח'טיב יאסין: בינתיים כולם סובלים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה פספוס גדול לכלכלה הישראלית, ובהחלט לכלכלה בגליל.

יריב לוין: תודה.

אלון שוסטר: אני יכול רק לומר שאנשי המשרד – –

יריב לוין: בבקשה, את יכול לשבת.

אלון שוסטר: מה?

יריב לוין: לא, אין צורך שהיא תמשיך לעמוד.

יריב לוין: בבקשה.

אלון שוסטר: – – אנשי המשרד – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, אנחנו לא פותחים דיון נוסף.

ג'אבר עסאקלה: אתה תענה גם על – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, אנא.

יריב לוין: אנחנו נתנו לפנים משורת הדין.

ג'אבר עסאקלה: אני רק רוצה להגיד שהעניין עכשיו הולך להחמיר.

יריב לוין: אי-אפשר.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה – – –

אלון שוסטר: אני חושב שהדברים – – –

יריב לוין: אדוני השר, אין צורך להשיב.

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה, נתנו לפנים משורת הדין.

אלון שוסטר: אני גם למדתי, אבל אני בעיקר – – –

יריב לוין: יש דרך התנהלות כאן.

יריב לוין: בבקשה, השר שוסטר.

אלון שוסטר: אני גם מגיע לראות בעיניי, ואני ארתום את הרצון הטוב שכבר קיים ואת שיתוף הפעולה עם הגורמים השונים, כולל אנשי האזור והרשויות השונות, למציאת איזון נכון, הייתי אומר.

אלון שוסטר: אני אישית מכיר את המשימה הזאת, כך נהגתי באזור השקמה במשך המון שנים, ואני רואה חשיבות גדולה מאוד גם שאנשי המקום יתפרנסו באופן סביר – כן, חקלאות זה לא בדיוק בוננזה בדרך כלל, ולכן צריך סוג של ביטוח – אבל גם לשמר איזון אקולוגי נכון ויחסים ראויים בין האדם לבין הסביבה.

אלון שוסטר: אנחנו נעזור לתושבי המקום גם לחיות וגם לאפשר לדורות הבאים ליהנות מהבקעה יפהפייה שלכם, שלנו.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו נעבור עכשיו לאחד הרגעים המרגשים בחייו של כל איש ציבור – נאום בכורה, של חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

יריב לוין: בבקשה.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, מתי יהיה שולחן?

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אני אשקול את הצעתך להקים ועדה.

אלעזר שטרן: – – – כל השרים האלה שנעלמו.

יריב לוין: אני אשקול את הצעתך להקים ועדת מומחים בתחום הנגרות, ואני בטוח שכשנקבל את מסקנותיה – נשכיל.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: זה לא נעים.

אלעזר שטרן: אני אומר לך את האמת.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, נאום הבכורה של חברי כנסת קוז'ינוב.

אלעזר שטרן: נכון, בגלל זה אמרתי את זה קודם.

יריב לוין: בבקשה, אדוני.

אנדרי קוז'ינוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, האמת היא שלפני שעליתי שאלתי כמה מחבריי מתי עוברים המיחושים האלה בבטן לפני שאתה עולה לנאום – –

יריב לוין: לא עוברים.

אנדרי קוז'ינוב: – – ולא ממש משנה באיזה נושא.

אנדרי קוז'ינוב: אבל כנאום בכורה – ושוב, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני באמת נרגש לעמוד כאן על הפודיום הזה.

אנדרי קוז'ינוב: זה מעט אירוני, כי בחודשיים המוטרפים האחרונים כבר יצא לי לעמוד כאן ולשאת נאום אי-אמון בממשלה, וכרגע זה נאום הבכורה.

אנדרי קוז'ינוב: עמדתי כאן כנציג אופוזיציה גאה.

אנדרי קוז'ינוב: לפי ההגדרה הקלאסית, פוליטיקה היא מאבק של קבוצות שונות על משאבים מוגבלים.

אנדרי קוז'ינוב: אולי לכן אמרו לי לאחרונה שהכנסת איננה בית גידול למוסר ולערכים, שאחרי הכול כאן הכול מוכפף, אמרו לי, לאינטרסים מיידיים, הכול מוכפף להישגים מיידיים, וכאן צריך להשתמש בכל תרגיל כשר וחוקי כדי להשיג את התוצאה.

אנדרי קוז'ינוב: כל תרגיל.

אנדרי קוז'ינוב: ככלות הכול מגיעים לכאן כדי לייצג אינטרס צר של קבוצת בוחרים.

אנדרי קוז'ינוב: ואני כופר בכך, כי בעיניי נבחרנו כולנו לא כדי לבדל או לכופף קבוצה מסוימת כזאת או אחרת בציבוריות הישראלית, אלא להפך – לקדם את טובת הכלל תוך איזון בין הקבוצות המרכיבות את הפסיפס החברתי שלנו.

אנדרי קוז'ינוב: המאבקים שלנו הפכו להיות צעקניים, תוך הכפשה אישית והשחרה של אוכלוסיות שלמות, תוך השתלחות במוסדות המדינה תחת חסות של תיאוריות קונספירציה.

אנדרי קוז'ינוב: התפיסה כי אותם מוסדות, מוסדות המדינה, קשרו קשר פסול, רתמו את התקשורת על מנת להתעמר בשלטון, היא תפיסה מעוותת.

אנדרי קוז'ינוב: זאת תפיסה שבאה לשרת את השלטון הקיים על כל מגרעותיו, וכל שלטון יכול לטעון שמתעמרים בו ולהציג את השלטון כנרדף נצחי על ידי אליטות, כביכול.

אנדרי קוז'ינוב: בכך אני מאמין.

אנדרי קוז'ינוב: זו לא תפיסה אידיאולוגית של מחנה כזה או אחר; זו תפיסה פרסונלית שדורשת להעניק למוסד ראש הממשלה מעמד של מושיע, אבי האומה, שאין עוד מלבדו.

אנדרי קוז'ינוב: הגענו למצב שבו הכול נמדד ביחס לעמדתך כלפי ראש הממשלה.

אנדרי קוז'ינוב: הכול הפך לאישי, ואני אומר את זה בצער רב.

אנדרי קוז'ינוב: הסתכלתי על הפוליטיקה הרבה מאוד שנים מהצד, ועכשיו אני בתוך הקלחת.

אנדרי קוז'ינוב: אז או שאתה סוגד לבן אדם ולשלטונו, או שאתה סמולני, בסמ"ך ובוי"ו, על גבול שונא ישראל – וגם באמירות כאלה כלפיי כבר נתקלתי.

אנדרי קוז'ינוב: רבות דובר מהפודיום הזה על השנאה והצורך להפסיק אותה, אבל זה לא קרה.

אנדרי קוז'ינוב: הפוליטיקה תמיד הייתה יצרית, אבל הידרדרנו לרדידות מופלאה של השיח הציבורי.

אנדרי קוז'ינוב: הביקורת הופכת כמעט ללא לגיטימית.

אנדרי קוז'ינוב: אין מוכנות להקשיב כדי לתקן את המציאות.

אנדרי קוז'ינוב: מה שכאן יש זה הטחת עלבונות.

אנדרי קוז'ינוב: השתרשה כאן גם התפיסה שאומרת שיש כאן שתי מדינות: ישראל הראשונה, האליטיסטית, שמושכת בחוטים, וישראל השנייה, המקופחת, הדחויה.

אנדרי קוז'ינוב: ישראל השנייה האמיתית היא אם כבר, בעיניי, אותם עובדי הקבלן, אותם 20% מהקשישים שחיים מתחת לקו העוני, אותם מיליון המובטלים שלא יודעים מה יהיה איתם מחר; ישראל השנייה האמיתית היא ישראל שבידלו אותה, שקטלגו אותה; היא אלה שקוראים להם הרוסים, האתיופים, או מגדירים אותם בראש ובראשונה כאשכנזים או כמזרחים, חרדים, חילונים.

אנדרי קוז'ינוב: ישראל השנייה היא אותה אם חד-הורית שלא הייתה יכולה לקבל כפל קצבאות.

אנדרי קוז'ינוב: ישראל השנייה היא אותם אנשים שנמנעות מהם זכויות אזרחיות במסווה של סטטוס קוו.

אנדרי קוז'ינוב: ישראל הזאת גם מקווה שיפסיקו כבר להגדיר אותה כרוסים, כאתיופים, כמזרחים, כאשכנזים, כחרדים, כחילונים.

אנדרי קוז'ינוב: החלוקה הזאת לא משרתת אותנו, אף לא אחד מאיתנו.

אנדרי קוז'ינוב: אין שתי ישראל.

אנדרי קוז'ינוב: יש ישראל אחת, אחת, שמשוועת להכלה ולהידברות.

אנדרי קוז'ינוב: יש כאן ישראל אחת, לא הראשונה ולא השנייה; אחת, על כל המורכבות שלה ועל כל המתחים שבה.

אנדרי קוז'ינוב: כל ניסיון ליצור הפרדה ולהנגיד את ישראל הראשונה כביכול לישראל השנייה כביכול משרת מטרה אחת ויחידה: לשסות את החלקים של החברה הישראלית חלק כלפי חלק.

אנדרי קוז'ינוב: לצערי, כל עוד נקבל את הקטלוג הזה – את היותנו הרוסים, האתיופים, האשכנזים, המזרחים, הימין הנרדף או השמאל האליטיסטי – נמשיך לשחק לידי אלה שמאמינים בשיטה של הפרד ומשול.

אנדרי קוז'ינוב: אני, אנדרי קוז'ינוב, בן למריה ולבוריס.

אנדרי קוז'ינוב: עליתי בשנת 1997, ומאז אני נמצא במסע השתלבות בחברה הישראלית, 23 שנה.

אנדרי קוז'ינוב: אני אבא ובעל, עיתונאי לשעבר, קצין במילואים, חוקר – גם בעבר.

אנדרי קוז'ינוב: אני שייך לאותו דור "אחת וחצי" – לאלה שנולדו בחו"ל אבל זהותם עוצבה כאן.

אנדרי קוז'ינוב: שלושה עשורים מאז גל העלייה הגדול עוד לא הפכנו, רבים מאיתנו, למספיק ישראלים בעיני רבים, או לא מספיק ישראלים כשרים בעיני אחרים.

אנדרי קוז'ינוב: עצם העובדה שעדיין מגדירים אותי ואת שכמותי רוסים אומר דורשני.

אנדרי קוז'ינוב: כשנכנסתי לכנסת אמרו לי שאני לוקה בראייה אידיאליסטית, על סף הנאיביות, לגבי פוליטיקה, ואמרו לי שלהיות פוליטיקאי גובל במיאוס בימינו אנו, כי רבים מסביבי התאכזבו מהפוליטיקאים, מדרכם ומהתנהלותם.

אנדרי קוז'ינוב: אבל האידיאליזם אין פירושו נאיביות.

אנדרי קוז'ינוב: אינני אדם נאיבי, לפחות הייתי רוצה להאמין, ודווקא משום כך אני רוצה לשאול, בהקשר שכאן זה לא בית גידול לערכים ולמוסר: מאיפה יגיעו הערכים והמוסר אם לא מבית המחוקקים הלאומי?

אנדרי קוז'ינוב: נכון, אנחנו לא בית גידול, אנחנו אמורים לשמש כמצפון וכמצפן של החברה הישראלית, כי באנו לייצג את ציבור הבוחרים, את כולם, ואני טוען שאפשר לעשות זאת בכבוד ובהבנה.

אנדרי קוז'ינוב: אז כן, אני במובן מסוים אידיאליסט; אוהב את המדינה שלי, ומבחינתי, כמו שאמרתי, יש רק ישראל אחת, והיא שייכת לכולנו: ישראל שהיא מדינה יהודית ודמוקרטית.

אנדרי קוז'ינוב: ואני רוצה, וזה אפשרי, לחיות במצב שבו כל קבוצה מכבדת את האחרת ולא מנסה לכפות את החוקים שלה על הקבוצה השנייה.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא רוצה להתבדל ואני לא מתכוון להיות "הרוסי הזה" בישראל.

אנדרי קוז'ינוב: אני מתכוון לפעול למען המדינה, כי היא לא נחלתו של אדם אחד ולעולם לא תהיה.

אנדרי קוז'ינוב: אני מתכוון לפעול למען הדמוקרטיה בהבנה גמורה שהדמוקרטיה חזקה יותר מכל איש וחשובה יותר מאינטרסים צרים.

אנדרי קוז'ינוב: אני מתכוון לפעול ולהתייחס בכבוד לכל אדם, אך לא אוכל לקבל שלמישהו יש בעלות בלעדית ואנוכית על ישראל – הראשונה, השנייה וכל מה שביניהן.

אנדרי קוז'ינוב: אני שם במרכז שני מושגים: חופש וכבוד – חופש הבחירה ומתן כבוד לחופש הבחירה של האחרים.

אנדרי קוז'ינוב: אעשה כל מאמץ כדי לדאוג לקשישים שלנו שמתקיימים מקצבאות זקנה עלובות; אעשה כל מאמץ כדי לדאוג לניצולי ופליטי השואה; אעשה כל מאמץ כדי לדאוג לזכויות האזרחיות של רבים שאינם מצליחים לממש אותן כרגע; אעשה כל מאמץ כדי לייצג את הצעירים, אותו דור אחת וחצי; בעיקר – אעשה כל מאמץ כדי לעמוד בהבטחות שלי לבוחריי, ועוד, אעשה כל מאמץ כדי להישאר אנושי ולא להפוך לפוליטיקאי מאוס שסולדים ממנו.

אנדרי קוז'ינוב: לסיום, אני רק רוצה להגיד שלאורך 23 השנים האחרונות פגשתי בארץ בעיקר אנשים ישרים, הגונים, טובים, עם נכונות אין-סופית לעזור.

אנדרי קוז'ינוב: להם אני רוצה להגיד תודה.

אנדרי קוז'ינוב: תודה לחגית אביטל, שהייתה הישראלית הראשונה שפגשתי אי שם באמצע שנות התשעים במחנה קיץ של הסוכנות, והיא הייתה גם האדם הראשון שהרמתי אליו טלפון אחרי שנחַתי.

אנדרי קוז'ינוב: תודה לאיתן ונועה רם, המשפחה המאמצת שלי מקיבוץ עין השופט, אנשים עם לב זהב, שמלווים אותי עד עצם היום הזה.

אנדרי קוז'ינוב: תודה גם לאלון נוקראי, אדם ששנים השכיר לי את הדירה במחיר שהוא הרבה מתחת למחיר השוק כי הייתי סטודנט תפרן.

אנדרי קוז'ינוב: ותודה כמובן לאשתי ג'ני, שתמכה בי לאורך כל השנתיים האחרונות ולקחה על עצמה את הטיפול בילדים.

אנדרי קוז'ינוב: כמובן גם תודה לאימא שלי, שלא מפספסת שום נאום שלי כאן במליאה ולא מפספסת שום ריאיון בתקשורת, וגם משמשת מבקרת התוכן החריפה ביותר, בואו נגדיר את זה ככה, הכי קשוחה.

אנדרי קוז'ינוב: התודה האחרונה מגיעה לצוות היועצות שלי – בנות מקצועיות, חביבות ובעיקר מנוסות, שמלמדות אותי כרגע, כח"כ חדש, את רזי העבודה בכנסת – אלונה בראון, ויקה וורטמן וזויה לויטין.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה לכם.

אנדרי קוז'ינוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב והצלחה גדולה.

יריב לוין: אפשר, אפשר לגשת לברך, בוודאי.

יריב לוין: אני מזמין לדברי ברכה את חבר הכנסת משה יעלון.

יריב לוין: בבקשה.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח גם על ההזדמנות וגם על הכבוד לברך את חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב בנאום הבכורה שלו.

משה יעלון: כאשר מחפשים דוגמאות חיות למימוש החזון הציוני ולקיבוץ גלויות מגיעים לאנדרי קוז'ינוב.

משה יעלון: את אנדרי הכרתי ככתב ופרשן בכיר בתחום צבא וביטחון בערוץ 9, שם ראיין אותי כשר הביטחון.

משה יעלון: אנדרי עלה ארצה לבדו בגיל 18.

משה יעלון: הוא גדל בבית יהודי-ציוני גם בתקופה שאסור היה להבליט את יהדותך, כפי שהוא סיפר על סבו, שבשנות החמישים בברית המועצות, כחבר במפלגה הקומוניסטית, האזין לקול ישראל והניח תפילין בסתר.

משה יעלון: אנדרי עבר תהליך קליטה מהיר בארץ בזכות כישוריו ויכולותיו.

משה יעלון: הוא התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית ושירת שירות צבאי שהאיץ את תהליך הקליטה והביא אותו לאחר שחרורו לתפקיד הכתב, הפרשן הצבאי והחוקר בתחום הביטחון.

משה יעלון: כשמשוחחים עם אנדרי, היום חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב, מבחינים מייד בלהט הציוני וברצון לתרום, לשרת את המדינה ואזרחיה, להט שהביא אותו לפוליטיקה.

משה יעלון: תן לאנדרי נושא והוא יטפל בו; תן לו משימה והוא יבצע אותה.

משה יעלון: אנדרי מאוד לא אוהב את החלוקה לשבטים או למגזרים, כפי שגם ביטא בנאום הבכורה שלו, אך מבין שיש אוכלוסיות שזקוקות לתמיכה ולעזרה, והוא בשבילן בכנסת.

משה יעלון: אנדרי מתמקד במתן מענה לצורכי אוכלוסיות אלה מיומו הראשון בכנסת, יחד עם נושאים נוספים.

משה יעלון: אנדרי, גם מעל הבמה הזו אשיא לך את העצה ששמעת ממני כמה פעמים: נווט לפי מצפונך ומצפונך.

משה יעלון: לך בדרך שאתה מאמין בה.

משה יעלון: אל תסטה או תתייאש כשתית

משה יעלון: קל בתופעות שליליות בזירה הפוליטית אלא התמודד איתן והוכח שאפשר גם אחרת.

משה יעלון: חבר הכנסת אדרי קוז'ינוב, לך בכוחך זה.

משה יעלון: בהצלחה.

יריב לוין: תודה רבה על הדברים.

יריב לוין: << הלסי >> החלטת בג"ץ האוסרת להרוס את בית המחבל ובקשה לדיון נוסף << הלסי >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות דחופות לסדר-היום.

יריב לוין: ההצעה הראשונה, כותרתה: החלטת בג"ץ האוסרת להרוס את בית המחבל ובקשה לדיון נוסף, הצעתו של חבר הכנסת גדעון סער, מס' 265.

יריב לוין: ישיב לאחר מכן השר במשרד הביטחון חבר הכנסת מיכאל ביטון.

יריב לוין: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא שאני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת הוא אחת ההחלטות המקוממות שהתקבלו – התקבלה בשבוע שעבר – לבטל את צו ההריסה שהוצא להרס הקומה השנייה שבה התגורר מחמוד עטאונה, אחד מחברי החוליה, למעשה מפקד החוליה שביצעה לפני עשרה חודשים את פיגוע הדקירה שבו נרצח דביר שורק, השם ייקום דמו.

גדעון סער: ההחלטה לבטל את צו ההריסה התקבלה בדעת רוב של שניים נגד אחת, בין היתר מטעם של שיהוי או של חלוף הזמן.

גדעון סער: ואכן, צו ההריסה הוצא במקרה הזה חמישה חודשים לאחר הרצח.

גדעון סער: אבל אני מבקש להפנות לשתי עובדות חשובות: האחת –בפסק הדין עצמו של בג"ץ מתואר כיצד המדינה נקטה זהירות ואחריות בבירור האירוע, כי בניגוד ליתר חברי החוליה, אותו מחבל לא הודה במעורבות שלו בביצוע הפיגוע, ולכן להוצאת הצו קדם הליך בירור ובחינה מעמיק, תוך נקיטת משנה זהירות, וזה הביא לעיכוב מסוים.

גדעון סער: כמעט מחצית מאותה תקופה של עיכוב של עשרה חודשים מאז הרצח הדיון היה בעתירה לבג"ץ עצמה, זאת אומרת, אם קרוב למחצית מהתקופה הזאת היו הליכים בבג"ץ, את העונש מקבלת המדינה או את ההקלה מקבל בעצם אותו מחבל כאשר מוחלט לא לבצע את צו ההריסה.

גדעון סער: אומר השופט מינץ: "להשקפתי יש לברך על הזהירות שננקטה על ידי כל הגורמים במקרה זה – – – דרך הייעוץ המשפטי שניתן, הן על ידי היועץ המשפטי לאיו"ש והן על ידי היועץ המשפטי לממשלה, וכלה באישור שניתן על ידי הגורמים המדיניים הבכירים".

גדעון סער: אני חושב שזאת תהיה נקיטת לשון המעטה לומר שהחלטת בג"ץ פוגעת בהרתעה, פוגעת באופן שבו המדינה נתפסת וצריכה להיתפס כמדינה שנחושה להילחם בטרור על פי הכלים שהדרגים המקצועיים מאמינים שהם כלים אפקטיביים.

גדעון סער: המקרה הזה הוא אחד המקרים החמורים ביותר.

גדעון סער: אני עדיין זוכר את ההלוויה הקשה של הנרצח ביישוב עופרה, שבה השתתפתי, באוגוסט בשנה שעברה.

גדעון סער: המשפחה של הנרצח תובעת דיון נוסף, ואני חושב שזה מה שהמדינה צריכה לעשות.

גדעון סער: אני קורא ליועץ המשפטי לממשלה להגיש בקשה לדיון נוסף כדי להפוך את ההחלטה הרעה הזאת, ואני קורא לשר הביטחון ולראש הממשלה לתמוך במהלך הזה.

גדעון סער: מבחינת הבית הזה, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לקיים דיון או בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת או כאן במליאה.

גדעון סער: חשוב להותיר את הנושא הזה על סדר-יומה של הכנסת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: ישיב השר ביטון, בבקשה.

מיכאל ביטון: ברשותך, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחבר הכנסת גדעון סער, ידידי וחברי שנים רבות, לפני שאני אתייחס להצעה הדחופה לסדר-היום, עכשיו שמעתי בהודעה על פטירתו ממחלת הסרטן של מפקד שלי בגולני, ירון דהרי.

מיכאל ביטון: אני לא יכול להגיע להלוויה בשל החובות שלנו פה, אז אני חושב שזה סוג של אזכור וכבוד לאדם הזה.

מיכאל ביטון: הוא היה המפקד שלי בגולני, סמל מחלקה ירון דהרי, והיה היפוך במילואים – הייתי מפקד צוות בפלס"ר שריון בחטיבה 519 ו-600 והוא הפך להיות חייל שלי, 20 שנה.

מיכאל ביטון: הוא סבל מאוד בימים האחרונים.

מיכאל ביטון: אז אני משתתף בצער המשפחה ואשתו מירי.

מיכאל ביטון: זוכר אותו כמפקד ופקוד.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, בטרם אשיב על שאלתו של חבר הכנסת גדעון סער, אסקור בקצרה את העובדות: ב-7 באוגוסט 2019 נרצח דביר שורק, השם ייקום דמו, בן היישוב עפרה, בנם של יואב ורחל שורק, על ידי מחבלים מתועבים כאשר היה בדרכו לישיבת ההסדר שבה למד, אור תורה מחניים, שנמצאת בקיבוץ מגדל עוז שבגוש עציון.

מיכאל ביטון: גופתו נמצאה ליד הקיבוץ.

מיכאל ביטון: בתוך שלושה ימים מהרצח הנתעב נתפסו שניים מחברי החוליה, קאסם עארף חליל עסאפרה ונסיר סאלח חליל עסאפרה; ביום 20 באוגוסט 2019, שזה בעצם שבועיים מיום הרצח, נתפסו שלושת חברי החוליה הנוספים, אחמד עארף חליל עסאפרה, יוסף סעיד עטיה זהור ומחמוד עטאונה.

מיכאל ביטון: ביום 24 בספטמבר 2019 הוצאו צווי הריסה לבתים של שני חברי החוליה שנתפסו ראשונים, קאסם ונסיר, וביום 15 באוקטובר 2019 הוצאו שני צווי הריסה נוספים לבתים של שניים מתוך שלושת המחבלים, אחמד ויוסף, שנתפסו כאמור מאוחר יותר.

מיכאל ביטון: ביום 27 בנובמבר 2019, לאחר שבית המשפט דחה את העתירות שהוגשו על ידי משפחות ארבעת המחבלים, ארבעת צווי ההריסה שהוצאו על ידי המפקד הצבאי באיו"ש מומשו ובתיהם נהרסו.

מיכאל ביטון: לעומת זאת, מעורבותו של המחבל החמישי שהזכרנו, מחמוד עטאונה, נשוא הדיון, שביתו הוא במוקד העתירה – מעורבותו ברצח לא התבהרה מיידית, רק בשלב מאוחר יותר; מטבע הדברים, אין זה המקום לפרט את הסיבה לכך, כך שבסופו של התהליך צו הריסה גם ביחס למחבל החמישי, מחמוד עטאונה, הוצא ונחתם ב-23 בינואר 2020.

מיכאל ביטון: בעקבות זאת הוגשה עתירה על ידי משפחת המחבל, ובמסגרתה הועלו טענות עקרוניות נגד חוקיות הריסת בתי המחבלים ומכוח תקנה 119 לתקנות ההגנה, לצד טענות נוספות כגון מעורבותו הזניחה של המחבל בפיגוע והשיהוי בהוצאת הצו.

מיכאל ביטון: עמדת המדינה הייתה עקבית לאורך כל הדרך, ולפיה יש לדחות את הטענות העקרוניות כנגד חוקיות השימוש בצו ההריסה.

מיכאל ביטון: כמו כן טענה המדינה כי ביחס לנסיבות הספציפיות של המקרה, אין הצדקה שלא לממש את צו ההריסה ביחס לבית המפגע מושא העתירה.

מיכאל ביטון: בית המשפט ביקש מהמדינה לשקול שוב את עמדתה, והמדינה, לאחר ששקלה את הדברים, שבה ועמדה על כך שהבית ייהרס.

מיכאל ביטון: כאן המקום לציין כי עמדת גורמי הביטחון מבוססת על מגוון מקורות מודיעין.

מיכאל ביטון: העמדה הזאת מדגישה שיש מחבלים ויחידים שנמנעים מלבצע פיגועים מחשש שבתיהם ייהרסו.

מיכאל ביטון: בהקשר הזה חשוב לציין כי בית המשפט העליון הכיר פעם אחר פעם בעמדת גורמי הביטחון שמדובר בכלי הרתעה יעיל במלחמה בטרור הרצחני.

מיכאל ביטון: יש ממש מקרים ישירים – קשר ישיר בין חשש מהריסת בתים להסגרה מוקדמת של מחבלים.

מיכאל ביטון: הכלי הזה הציל חיים.

מיכאל ביטון: ביום 25 במאי 2020 ניתן פסק דין שבמסגרתו הורה בג"ץ ברוב דעות על קבלת העתירה וביטול צו ההריסה של בית המחבל עטאונה, בניגוד לדעת המיעוט, שסברה כי יש לאפשר למדינה לממש את הצו.

מיכאל ביטון: חשוב לי לציין שוב כי עמדת המדינה הייתה שיש לעמוד על הריסת ביתו של המחבל עטאונה, ולכן המדינה דבקה בעמדה זו.

מיכאל ביטון: משפסק בג"ץ את החלטתו, אנו מכבדים את פסק הדין.

מיכאל ביטון: עם זאת, חשוב לציין כי פסק הדין הזה הוא חריג, ובית המשפט על פי רוב לא מתערב בהחלטת המפקד הצבאי בעניין מימוש צווי הריסה.

מיכאל ביטון: סוגיה זו מאוד חשובה לנו ומעסיקה אותנו מאוד.

מיכאל ביטון: אנו כרגע בבחינה של האפשרויות המשפטיות העומדות לרשות המדינה בהליך זה.

מיכאל ביטון: לסיכום, אני חוזר על הדברים שאמרתי: מדינת ישראל, לרבות כלל גורמי הביטחון, סבורה כי נדרש היה להרוס את בית המחבל ולבוא חשבון עם כלל המחבלים שרצחו את דביר שורק, השם ייקום דמו, ואנו נפעל בנחישות להרתיע מחבלים רצחניים ואת בני משפחותיהם על מנת לשמור על חיי אזרחי ישראל.

מיכאל ביטון: כוחות מערכת הביטחון, שפעלו בנחישות ובנמרצות ובתוך שלושה ימים תפסו את שני המחבלים הראשונים ותוך שבועיים תפסו את שלושת חברי החוליה הנוספים הם דוגמה ומופת וראויים לשבח.

מיכאל ביטון: גם בימים אלו חשוב לנו להוקיר ולהדגיש את היעילות והנחישות שבה טיפלו ברצח הנתעב הזה במטרה להגן על כלל אזרחי ישראל.

מיכאל ביטון: בנימה אישית, אני רוצה להשתתף בצערה של משפחת שורק על רציחתו, באופן נתעב ואכזרי, של נער צעיר, עדין נפש ומיוחד, שהיה מלח הארץ, שחייו נגדעו באיבם על ידי חוליית מרצחים.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני השר.

יריב לוין: מה אתה מציע – להעביר את ההצעה לוועדת חוץ וביטחון, דיון במליאה או להסיר מסדר-היום?

מיכאל ביטון: מקובלת עלינו בקשתו של חבר הכנסת – אם יוסכם פה, בכנסת, שהמשך הדיון בנושא הזה יתקיים בוועדת חוץ וביטחון, שאני חושב שאתה חבר בה.

גדעון סער: נכון.

יריב לוין: בסדר גמור.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: עמדה נוספת – לחבר הכנסת עוזי דיין, בבקשה.

עוזי דיין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר במשרד הביטחון, אני רוצה ברשותכם להדגיש בקצרה כמה זה חשוב, כי לדעתי בג"ץ מסביר מדי פעם שהוא מקבל את זה אבל לא בדיוק פוסק כך.

עוזי דיין: כשהייתי ראש המועצה לביטחון לאומי היה ויכוח בשאלה עד כמה זה יעיל.

עוזי דיין: היו אפילו כאלה שטענו הפוך – שזה מעורר מצב ומעודד טרור.

עוזי דיין: עשינו תחקיר של כל המחבלים המתאבדים שהצליחו.

עוזי דיין: איך עושים את זה?

עוזי דיין: לוקחים את כל אלה שעשו את כל התהליך עד הלחיצה על הכפתור ומשהו לא עבד; היו 21 כאלה.

עוזי דיין: ישבנו עם כל אחד וביררנו בדיוק את השאלה – מה מעודד אותם ומה מרתיע אותם.

עוזי דיין: מה שמעודד אותם זה התמיכה של הסביבה הקרובה.

עוזי דיין: לרוב, המשפחה לא תומכת לפני, אבל בית הספר, השכונה – כן יהיו שהידים?

עוזי דיין: יהיו תמונות שלהם?

עוזי דיין: מה שמרתיע אותם יותר מכול – אחמד טיבי, בוא תקשיב לזה, זה חשוב במיוחד – מה שמרתיע אותם יותר מכול זה מה שיקרה עם המשפחה שלהם.

עוזי דיין: ולכן, יש פה יעילות מאוד מאוד גדולה.

עוזי דיין: זה כלי מאוד מאוד אפקטיבי.

עוזי דיין: והפוך – כשמחליטים נגד זה, או כמו בהחלטת בג"ץ הזאת, אז זה דבר שמאוד מעודד המשך של פיגועים.

עוזי דיין: זה נכון לגבי הריסת בתים של המשפחה, גם אם היא לא מעורבת ישירות, מה שנקרא, מבחינה משפטית.

עוזי דיין: זה מאפשר גם גירוש, דרך אגב, בתוך האזור, למשל מיעבד לחברון, ודאי לעזה, ולכן חשוב לעשות את זה.

עוזי דיין: הקשבתי בקשב רב לידידי מיכאל ביטון.

עוזי דיין: מה שאתם אומרים, בעצם: אתם צודקים, אבל לא מצליח לנו.

עוזי דיין: אם כך, לא הבנתי למה שהמדינה לא תגיש בקשה לדיון חוזר בבית המשפט העליון.

עוזי דיין: אני הגשתי בקשה לדיון דחוף בוועדת החוץ והביטחון שכוללת גם את הנושא הזה, ואני משוכנע שהדיון יתקיים בקרוב.

יריב לוין: תודה רבה.

עוזי דיין: אני קורא מפה למשרד הביטחון פשוט ליזום – לא רק גיבוי למפקדים וכו' שעושים את זה, אלא בקשה לדיון נוסף בבג"ץ.

עוזי דיין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, חבר הכנסת דיין.

יריב לוין: חבר הכנסת משה ארבל, עמדה נוספת.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר במשרד הביטחון, חברי הכנסת, אני קודם כול מודה לחבר הכנסת גדעון סער, שהעלה את הנושא החשוב הזה.

משה ארבל: סעיף 30 לחוק בתי המשפט קובע שעניין שפסק בו בית המשפט העליון בשלושה, רשאי הוא להחליט, עם מתן פסק דינו, שבית המשפט העליון ידון בו בחמישה דיון נוסף או יותר, ואם הוא לא החליט, רשאים בעלי דין – שבמקרה הזה זו המדינה – לבקש מבית המשפט העליון בקשה לדיון נוסף במקרים מסוימים, ובהם מקרה שבו מפאת חשיבותה, קשיותה או חידושה של הלכה שנפסקה בעניין יש, לדעתם, מקום לדיון נוסף.

משה ארבל: הזכיר השר ביטון שאנחנו מכבדים את החלטת בית המשפט.

משה ארבל: עם זאת, אנחנו גם מכבדים את דבר המחוקק.

משה ארבל: במקרה הזה, בצורה מאוד מאוד ברורה, ניתן לבקש בקשה לדיון נוסף.

משה ארבל: אף אחד לא קרא תיגר, חלילה, על בית המשפט העליון.

משה ארבל: נכון במקרה הזה, מפאת חשיבות המקרה, שיהיה דיון נוסף.

משה ארבל: ולכן, אני הייתי מציע שכבוד השר יתחייב, בשם משרד הביטחון, שיפנו לבית המשפט לדיון נוסף, ובכך יתייתר הדיון בוועדת החוץ והביטחון.

משה ארבל: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש – – – בוועדת חוץ וביטחון בשבוע הבא, כי הזמן שאפשר לבקש דיון נוסף, לדעתי, הוא 15 יום.

יריב לוין: אני מניח שיושב-ראש הוועדה יביא את זה בחשבון כאשר הוא יקבע את המועד, אם המליאה אכן תחליט להעביר את הנושא לדיון.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: מי שבעד להעביר לוועדת חוץ וביטחון מצביע בעד; מי שבעד להסיר מסדר-היום מצביע נגד.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

קריאות: – – –

יריב לוין: אני אוסיף תכף את כל מי שנמצא כאן ואיננו יושב במקומו.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת אבידר.

אלי אבידר: בעד.

יריב לוין: חבר הכנסת ארבל – בעד.

יריב לוין: חבר הכנסת דיין.

עוזי דיין: בעד.

יריב לוין: חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: בעד.

יריב לוין: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: בעד.

יריב לוין: חבר הכנסת גינזבורג.

איתן גינזבורג: בעד.

יריב לוין: סגן השר מולא.

פטין מולא: בעד.

יריב לוין: השר אוחנה – בעד.

יריב לוין: חבר הכנסת אלחרומי.

סעיד אלחרומי: נגד.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'בארין – נגד.

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי – בעד.

יריב לוין: אם כך, 12 בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: לפיכך, אני קובע שההצעה תעבור להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

קריאה: – – –

יריב לוין: אז גם את זה אנחנו רושמים בפרוטוקול – –

מיכאל ביטון: תודה, המזכירה.

מיכאל ביטון: בהיסח הדעת.

יריב לוין: – – שהשר ביטון הצביע בטעות במקומו של השר הנדל.

יריב לוין: << הלסי >> ירי למוות בצעיר ערבי על ידי מאבטחי בית החולים תל השומר << הלסי >>

משה ארבל: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 247:

משה ארבל: ירי למוות בצעיר ערבי על ידי מאבטחי בית החולים תל השומר, הצעתו של חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

משה ארבל: ישיב השר לביטחון הפנים חבר הכנסת אמיר אוחנה.

משה ארבל: בבקשה, חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: זה היה ב-13 במאי כשמאבטחי בית החולים תל השומר ירו למוות, ולמעשה הוציאו להורג את מוסטפה יונס מחוץ לבית החולים.

יוסף ג'בארין: פגשתי באותו יום את המשפחה – הכאב גדול, האובדן גדול; אימא שלו עמדה לידו וראתה בעצם את הכול.

יוסף ג'בארין: אני משתמש בביטוי "הוצאה להורג" כי אני, כמו רבים, ראיתי את הסרטון שמתעד את מה שהיה: בחור חסר ישע, מנוטרל ברמה הפיזית, שכוב על הכביש, ויורים בו מכל הכיוונים יריות קטלניות.

יוסף ג'בארין: אני אומר "הוצאה להורג".

יוסף ג'בארין: זה מקרה שכל מי שרואה את הסרטון – יהודי, ערבי – יודע שאפשר היה למנוע את האובדן הגדול הזה.

יוסף ג'בארין: המשפחה הגישה בקשה למינוי שופט חוקר.

יוסף ג'בארין: הבקשה עדיין תלויה ועומדת, ואני מקווה שהיא גם תתקבל, אבל בינתיים יש שאלות מאוד קשות: אם מתקיימת חקירה רצינית, אם הוסקו מסקנות, מה קורה עם אותם "מאבטחים", שאני לא יודע מה הם מאבטחים; הם היו אמורים לאבטח את מי שבא בשערי בית החולים, לא להוציא אותם להורג.

יוסף ג'בארין: יותר מ-55 אזרחים ערבים נורו למוות, אם על ידי כוחות משטרה ואם על ידי שומרים, מאז 2000.

יוסף ג'בארין: כמעט שלא הוגשו כתבי אישום, ולכן אני עומד היום, חושש שמערכת הטיוח תמשיך לעבוד.

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: כי הצעיר הוא צעיר ערבי.

יוסף ג'בארין: אני גם אומר לך, השר לביטחון הפנים אוחנה, כשאתה אומר "דמו בראשו" בהתייחס לאזרח שתוקף שוטרים – האמירה הזאת מאוד מסוכנת.

יוסף ג'בארין: היא נותנת אור ירוק לשוטרים להמשיך בהתנהלות האלימה והקטלנית הזאת.

יוסף ג'בארין: למוחרת האמרה שלך, לא עבר יום אחד ונרצח איאד אלחלאק במזרח ירושלים.

יוסף ג'בארין: אף אחד – לא שמעתי שאף אחד אומר שאיאד אלחלאק השתמש באלימות.

יוסף ג'בארין: אז למה הוא נרצח?

יוסף ג'בארין: כי הוא ערבי?

יוסף ג'בארין: כי הוא פלסטיני?

יוסף ג'בארין: כי השוטרים והמאבטחים רואים שדמו של הערבי זול יותר, נחות יותר?

יוסף ג'בארין: המדיניות הזאת של היד הקלה על ההדק צריכה להיפסק.

יוסף ג'בארין: צריכה להיפסק.

יוסף ג'בארין: כולנו רואים מה שקורה היום בארצות הברית, והצעקה – המוצדקת, כמובן – שגם אתה – –

משה ארבל: נא לסכם.

יוסף ג'בארין: – – אני רוצה לקוות שאתה מזדהה איתה: I cannot breathe.

יוסף ג'בארין: לכן, גם האוכלוסייה הערבית וגם האוכלוסייה הפלסטינית צועקות את אותה צעקה; לא יכולים לחיות עם המדיניות הזאת של היד הקלה על ההדק ועם האבדות הכבדות בחיים שאנחנו משלמים, ולצערי כנראה נמשיך לשלם אם המציאות הזאת לא תשתנה.

יוסף ג'בארין: אז לכן, אני מקווה שתתייחסו גם לעניין החקירה: האם הוסקו מסקנות?

יוסף ג'בארין: מה קורה עם השומרים?

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהשר יתייחס גם להסקת מסקנות ברמה המערכתית, כדי למנוע את הישנותם של מקרים קשים אלו.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: לפני שישיב השר לביטחון הפנים, אני רק אציין שהוריו של המנוח מוסטפא יונס גם תרמו את אבריו, ללא הבדל דת, גזע, מין ולאום.

יוסף ג'בארין: לפי הצוואה שלו.

משה ארבל: יהי זכרו ברוך.

משה ארבל: ישיב השר אמיר אוחנה.

משה ארבל: בבקשה.

אחמד טיבי: ארבל, הוא ביקש לפני מותו, כמו שיוסף אמר, לתרום את אבריו.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – חבר הכנסת ג'בארין, מטבע הדברים, כידוע לך, כשמדובר באירוע שנמצא בחקירה, אז התשובה לקונית וקצרה.

אמיר אוחנה: אי-אפשר לפרט הרבה מעבר למה שאקריא מייד.

אמיר אוחנה: אבל אני כן רוצה להתייחס לחלק מהדברים שאמרת.

אמיר אוחנה: התייחסת לאמירה שלי כאן, על הדוכן הזה, במענה על שאלתו של חבר הכנסת אלחרומי על כמה מקרים של מה שהוא כינה " אלימות של השוטרים".

אמיר אוחנה: בין היתר הוא דיבר על מקרה שקרה בראש העין.

אמיר אוחנה: במקרה ההוא, שגם הוא צולם, אדם התנפל עם סכין על שוטר וניסה לדקור אותו; פירושו של דבר – ניסה לרצוח אותו.

סעיד אלחרומי: אבל השוטר שהגיע לראש העין ידע שהאדם לוקה בנפשו.

אמיר אוחנה: רגע, כשהוא קופץ עליו עם סכין ומנסה לדקור אותו – –

סעיד אלחרומי: לא משנה.

אמיר אוחנה: – – הוא אמור לעשות לו אבחון פסיכיאטרי?

אמיר אוחנה: הוא אמור לדבר איתו ברוך ובנועם?

אמיר אוחנה: אגב – – –

עופר כסיף: הוא ירה אחרי שהוא כבר היה מנוטרל, אחרי שהוא כבר שכב על האדמה.

אמיר אוחנה: רגע, אבל אני משיב לחבר הכנסת ג'בארין – ובדרך כלל יש הבנה טובה בינינו.

אמיר אוחנה: במקרה ההוא, כזכור, גם לא דובר בערבי, לכן – חבר הכנסת ג'בארין, אני מתייחס אליך במלוא הרצינות.

אמיר אוחנה: במקרה ההוא, כזכור, גם לא היה מדובר בערבי.

אמיר אוחנה: על כך אמרתי: אדם שתוקף שוטר שעושה את עבודתו, שמנסה לרצוח אותו – דמו בראשו.

אמיר אוחנה: אני חושב שזה מסר חשוב שצריך להגיע מכל הבית הזה, שבא להגן על שוטרי משטרת ישראל, ערבים ויהודים כאחד.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים הם לא צריכים הגנה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים מה שצריך זה הגנה מהם.

אנטאנס שחאדה: – – –

אמיר אוחנה: לדעתי, זה מסר שצריך לחצות מפלגות.

אמיר אוחנה: כולנו אזרחי ישראל.

אמיר אוחנה: כולנו מבקשים מאזרחי ישראל לשמור חוק.

אמיר אוחנה: אנחנו בית המחוקקים, אנחנו קובעים את החוקים.

אמיר אוחנה: לכן, כשמישהו תוקף איש חוק עם סכין, מנסה לרצוח אותו, בעיניי זה דבר – שכאמור, נמצא בבדיקה, אז לא ניכנס לפרטים – לא זה מה שהייתי מכנה "אלימות שוטרים".

אמיר אוחנה: זה – 1.

אמיר אוחנה: 2 – – –

עאידה תומא סלימאן: ארבע, ארבע – – –

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: – רגע, אבל לא סיימתי.

אמיר אוחנה: רגע, חברים.

אנטאנס שחאדה: – – –

אמיר אוחנה: חברים, לא סיימתי.

אמיר אוחנה: הרי יהיו לנו עוד הרבה הזדמנויות להתווכח.

אמיר אוחנה: רגע.

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: במסגרת השאילתה שלך – – –

יוסף ג'בארין: "דמו בראשו" זה לא מונח – – –

אמיר אוחנה: אני משיב על השאילתה שלך, חבר הכנסת ג'בארין.

אמיר אוחנה: במסגרת השאילתה שלך לא הזכרת ולו במילה אחת שגם במקרה הזה שאתה שואל עליו מדובר באדם שדקר מאבטח.

אמיר אוחנה: הוא דקר אותו.

אמיר אוחנה: לא הזכרת את זה.

יוסף ג'בארין: שהמאבטח – – –

אמיר אוחנה: זה נעלם, נעלם מהשאילתה.

עופר כסיף: זה בדיוק הוצאה להורג – כשהוא מנוטרל.

עופר כסיף: יהודי או ערבי – לא משנה.

אמיר אוחנה: אז אני, להבדיל מכם – וגם צריך להדגיש – – –

יוסף ג'בארין: מאבטחים עצרו אותו והורידו אותו מהרכב.

יוסף ג'בארין: ראית את הסרטון?

אמיר אוחנה: רגע, רגע.

אמיר אוחנה: אני, להבדיל מכם, לא השלמתי את החקירה, כי החקירה לא הושלמה.

אמיר אוחנה: היא עוד מתנהלת, היא נבדקת.

יוסף ג'בארין: ראית את הסרטון?

אמיר אוחנה: כן, ראיתי את הסרטון, אבל סרטון, כידוע לנו, לא תמיד מספר את התמונה המלאה, והתמונה המלאה נחקרת.

אמיר אוחנה: משטרת ישראל גם פתחה בבדיקה, כידוע לך, וגם מבצעת אותה.

אמיר אוחנה: במסגרת הזאת יש פעולות חקירה רבות.

אחמד טיבי: בדיקה, לא חקירה.

אחמד טיבי: בדיקה או חקירה?

אמיר אוחנה: אני אשיב לך, אבל אנא, אל תקטע אותי.

אמיר אוחנה: אני אשיב לך.

אמיר אוחנה: חקירה, חקירה, ברור שחקירה.

אחמד טיבי: נחקרו באזהרה או לא?

אחמד טיבי: חשוב לדעת.

אמיר אוחנה: על זה אני לא יודע להשיב לך.

אמיר אוחנה: רשום לי "חקירה".

אמיר אוחנה: אני לא בטוח שחקירה מחייבת שכל אדם ייחקר תחת אזהרה.

אמיר אוחנה: חקירה זה גם חקירה שאיננה תחת אזהרה, אז אני לא יודע לענות לך על הניואנס הזה.

אמיר אוחנה: אבל נפתחה חקירה, וככל שיעלו חדשות נגד מי מהנחקרים – בוודאי שהם יוזהרו, אין שאלה בכלל.

אמיר אוחנה: החקירה מתנהלת במרץ, לפי מה שנמסר לי, כדי להגיע לאמת.

אמיר אוחנה: בסיומה, כידוע, התיק יועבר לפרקליטות והמסקנות יוסקו.

אמיר אוחנה: מעבר לזה אני לא יכול להיכנס לפרטי החקירה הספציפית הזאת, אבל ברגע שהיא תסתיים, אני מניח שכל הציבור, יחד איתנו, ידע מה תוצאותיה.

אמיר אוחנה: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לכבוד השר.

משה ארבל: השר מציע?

אמיר אוחנה: לאור העובדה שמדובר בחקירה מתנהלת, וגם אם נרצה, המשטרה הרי לא תבוא ותפרט פרטי חקירה, אני מציע להוריד מסדר-היום.

משה ארבל: ישנה בקשה לדעה נוספת.

משה ארבל: לפי התקנון, אנחנו מוגבלים במספר הדעות הנוספות לשני חברי כנסת.

משה ארבל: על כן, ינמק מן הצד חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, ואחריו – חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה ארבל: דקה לרשות אדוני.

משה ארבל: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, רציתי לברר, או לשאול את השר לביטחון פנים לגבי נוהל השימוש בנשק חם והירי על אזרחים, לנוכח ריבוי המקרים שבהם שוטרים משתמשים בנשק חם נגד אזרחים, והם נרצחים – נהרגים.

אנטאנס שחאדה: אני בטוח שיש הוראות מקילות לשוטרים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו רוצים לדעת בדיוק מה ההוראות ואם יש שינוי בהוראות, לנוכח ריבוי המקרים לאחרונה.

משה ארבל: אולי באותה הזדמנות, אם כבר השר פה, נשמע את חבר הכנסת אזולאי – וישיב לשניהם.

אמיר אוחנה: בבקשה, בבקשה.

משה ארבל: חבר הכנסת אזולאי, דקה לרשות אדוני.

משה ארבל: בבקשה.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש – אני לא שומע.

יוסף ג'בארין: השאלה היא אם המאבטחים עדיין בעבודה שלהם או שהם – – –

אמיר אוחנה: אז צריך לזכור – – –

יוסף ג'בארין: זה לא סודי.

משה ארבל: שנייה.

אמיר אוחנה: אני יכול להשיב?

אמיר אוחנה: להשיב, לא להשיב?

משה ארבל: תשיב.

אמיר אוחנה: אני לא יודע לענות לך – המאבטחים אינם שוטרי משטרת ישראל.

אמיר אוחנה: אני מניח שזו שאלה לשר הבריאות, אבל אין לי תשובה על השאלה שלך.

מיקי לוי: הוראות פתיחה באש במשטרת ישראל – – –

אמיר אוחנה: הוראות פתיחה באש – אני משיב.

אמיר אוחנה: אני אשיב.

אמיר אוחנה: רגע, עוד לא הגעתי לזה.

מיקי לוי: סליחה, טעות שלי.

ינון אזולאי: אדוני היושב בראש, כבוד השר, האמת, כולנו שומעים את המקרים בכל יום, אבל – חבר הכנסת ג'בארין, השר אמר את זה ורציתי גם להגיד לך את זה – בל נשכח שאותו אחד באמת היה עם סכין, והוא קודם כול דקר את המאבטח.

ינון אזולאי: אני, יש לי תלונה למשטרה בצורה אחרת, וגם זה נוגע לכלל הציבור.

ינון אזולאי: המשטרה – לא פעם השוטרים נוהגים באלימות כלפי חסרי ישע.

ינון אזולאי: ונכונה הטענה: מה אתה רוצה שהוא יעשה?

ינון אזולאי: איך הוא יכול לדעת שהוא חסר ישע או לא?

ינון אזולאי: אולי לקחת את השוטרים שנמצאים בהפגנות, להעביר להם איזושהי סדנה – שלפחות, גם אם קוראים להם, אומרים: תשמעו, הוא חסר ישע.

ינון אזולאי: אנחנו הרי נגד אלימות משני הצדדים, וזה שהוא קודם כול קפץ ודקר – אני מסכים איתך שזה מה היה, ובאותו רגע שאתה בא לדקור והוא דוקר את המאבטח, אין לו דרך אחרת, יכול להיות.

ינון אזולאי: אני לא מתמצא, ואתה תגיד מה הדרך לפתיחה באש.

משה ארבל: נא לסיים.

ינון אזולאי: אבל המקרים שהיו לאחרונה, גם בציבור החרדי, גם בציבור הערבי, בכלל בציבור, עם חסרי ישע – צריך לדעת איך מתנהגים אליהם ואיך השוטרים מזהים אותם.

משה ארבל: טוב.

משה ארבל: כבוד השר, בבקשה.

אמיר אוחנה: קודם כול, באשר לשאלה, התשובה היא שלא חל שום שינוי בהוראות הפתיחה באש.

אמיר אוחנה: לא חל שום שינוי, לדעתי, לאורך עשרות שנים, אם אני לא טועה.

אמיר אוחנה: אני רוצה להדגיש שבמקרה הזה – ואני לא אומר את זה כדי להסיר את האחריות מעל אף אחד – לא מדובר בשוטרי משטרת ישראל, מדובר במאבטחים של בית החולים שפעלו.

אמיר אוחנה: אתה יודע, אפשר לראות בסרטון, ואני מניח שהבדיקה שתהיה תעלה איך הם פעלו – כן תקין, לא תקין.

אמיר אוחנה: אני לא יכול להיכנס לזה, כי אין לי כל העובדות לפניי.

אמיר אוחנה: אני מקווה מאוד, מקווה מאוד שלא נראה עוד – – –

אנטאנס שחאדה: – – – אחרי מה שרואים, כולם רואים – – – ולכם יש עדיין ספקות.

אנטאנס שחאדה: זה היה ברור, לא צריך לראות, צריך – – –

אמיר אוחנה: אני אומר לך מדוע.

אמיר אוחנה: אני אומר לך מדוע.

אמיר אוחנה: אני אומר לך מדוע.

אנטאנס שחאדה: אתה רוצה לבדוק.

אנטאנס שחאדה: רואים את זה.

אנטאנס שחאדה: סתם – – – שהמאבטח הרגיש?

אמיר אוחנה: רגע, אבל אני רוצה לענות לך.

אמיר אוחנה: מניסיוני הדל, צילום וידיאו מספר את מה שהמצלמה ראתה באותו זמן, אבל הוא לא מספר דברים שקדמו לצילום, הוא לא מספר מה עבר למשתתפים בראש – ויש לזה משקל, יש לזה משקל.

אמיר אוחנה: כשאדם חש, אם הוא בתום לב ובאופן סביר חש סכנה מיידית לחייו, היכולת שלו לפעול שונה מאדם שאומר: לא, אני יכול לפעול גם בדרך אחרת בשביל לנטרל את הסכנה.

אנטאנס שחאדה: איך יכולים – – –

היבה יזבק: שום דבר לא – – –

אמיר אוחנה: זה מה שנבדק, זה מה שבודקים.

אמיר אוחנה: תראו, על הרבה דברים לא תהיה בינינו הסכמה.

אמיר אוחנה: זה בסדר, זה תקין.

אנטאנס שחאדה: הסרטונים – – –

אמיר אוחנה: אני מקווה שעל דבר אחד תהיה בינינו הסכמה – אני מקווה שעל הדבר הזה נוכל כולנו לצאת בקריאה: לא לאלימות.

אמיר אוחנה: לא לאלימות נגד שוטרים, לא לאלימות נגד אזרחים.

אמיר אוחנה: אבל בדרך כלל, מניסיוני, השוטרים פועלים, לפחות במקרים שאני ראיתי, במסגרת של הגנה עצמית.

אמיר אוחנה: אם אנחנו נקרא לציבור לא להתנהג באלימות, אני מקווה שזה ייפול על אוזניים קשובות.

אמיר אוחנה: אבל לא לנסות ולהביא לכאן את מיניאפוליס ואת הפרעות ואת הפוגרומים.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו במצב טוב יותר.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו צריכים לשמור על הדבר הזה – לשמור על החיים המשותפים בינינו.

אמיר אוחנה: זו דעתי, בכל אופן.

משה ארבל: כבוד השר לביטחון הפנים, בהינתן שיש – בכל זאת ידוע לחברי הכנסת שיש חקירה – – –

קריאה: – – –

אמיר אוחנה: אה, אין בעיה.

אמיר אוחנה: סליחה, אתה צודק.

אמיר אוחנה: אני רוצה להשיב גם בקשר לדבר נוסף שהעליתם, וגם חבר הכנסת אזולאי העלה, ואני חושב שיש לזה מקום.

אמיר אוחנה: בעקבות האירוע בשבת שבו נורה איאד – ואני, אגב, הבעתי ואני מביע גם כאן את השתתפותי האמיתית, תאמינו או לא תאמינו, בצער של המשפחה שלו, משפחת אלחלאק.

אמיר אוחנה: מדובר באדם מסכן, ללא ספק.

אמיר אוחנה: , משפחה מסכנה.

אמיר אוחנה: גם האירוע הזה נחקר, אז אני לא חורץ דין, אבל אני חושב שאפשר להגיד בביטחון שמגיע למשפחה הזאת חיבוק.

אמיר אוחנה: אני שלחתי את זה פומבית ואני שולח את זה גם כאן.

אמיר אוחנה: וצריך, ואנחנו מתכוונים במשטרת ישראל – הינה, אני עונה לך במישרין – לבדוק את אופן הטיפול בבעלי מוגבלויות, הזיהוי של בעלי מוגבלויות, האבחון, אם אפשר בשטח – כמובן, אי-אפשר לעשות הרבה בשטח, אבל אולי יש ניואנסים, אולי יש דברים שאפשר להבין, ובכך למנוע הישנות של מקרים מהסוג הזה.

אמיר אוחנה: יש לזה מקום.

אמיר אוחנה: אני אומר לכם, זה ייעשה במשטרה.

אמיר אוחנה: יש כבר עבודת מטה, ואני מתכוון לקדם אותה כדי שנראה כמה שפחות מקרים מהסוג הזה.

ינון אזולאי: אבל אם אתה זוכר – – – של הילד הזה, יקי רוזנברג, שאבא שלו – – – שבאו אנשים ואמרו: זה ילד עם בעיות, אבל אף אחד לא שמע להם.

ינון אזולאי: אז אני אומר גם לשוטרים שנמצאים – אני מעריך אותם, אבל תקשיבו – – –

אמיר אוחנה: אני לא מכיר את המקרה שקרה.

אמיר אוחנה: אני לא מכיר את המקרה שקרה לפני שנה.

אמיר אוחנה: אני כן מכיר את המקרה שקרה לאחרונה, ואני חושב שיש מקום לפעול לחידוד, להדגשת הנהלים בפני משטרת ישראל, בעיקר בעיסוק בבעלי מוגבלויות.

אמיר אוחנה: יש מקום לדבר הזה.

משה ארבל: בהינתן התשובה הזאת, השר מתנגד להעברת הדיון לוועדת הפנים והגנת הסביבה?

אמיר אוחנה: אם רוצים על החלק השני, אז אין לי התנגדות.

אמיר אוחנה: החלק הראשון בחקירה.

משה ארבל: לא, ההצבעה היא על ההצעה לסדר-היום כולה.

אמיר אוחנה: לא, אז לא.

אמיר אוחנה: ההצעה לסדר-היום המקורית – זה בחקירה, אירוע בחקירה.

אמיר אוחנה: אם זה בחקירה, אני מציע להוריד מסדר-היום.

משה ארבל: אנחנו קיבלנו את תשובת השר.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה בעניין ההצעה לסדר-היום – הצעה דחופה לסדר-היום.

אחמד טיבי: אני מבקש להתחשב – – –

משה ארבל: בקשתך נרשמה.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד העברת הדיון לוועדה?

משה ארבל: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: ההצעה היא להסיר אותה מסדר-היום.

משה ארבל: נכון.

משה ארבל: יש על זה הצבעה.

משה ארבל: כרגע מצביעים אם להסיר או להעביר.

משה ארבל: מי שבעד – הוא בעד להעביר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

משה ארבל: מי שנגד – רוצה להסיר אותה מסדר-היום.

משה ארבל: מי שבעד הוא בעד, מי שנגד הוא נגד.

משה ארבל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

משה ארבל: אנחנו מבקשים לצרף לפרוטוקול את שמות חברי הכנסת שמצביעים כרגע.

משה ארבל: עמדתכם היא?

משה ארבל: כל אחד יגיד את עמדתו.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי – בעד; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – בעד; חברת הכנסת היבה יזבק – בעד.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה הן: 14 בעד, אחד נגד.

קריאה: – – – נגד.

משה ארבל: אז 14 בעד, ארבעה נגד.

משה ארבל: ההצעה לסדר-היום אושרה, ותעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

קריאות: – – –

משה ארבל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה דחופה לסדר-היום בנושא: אחד מכל – – –

משה ארבל: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

משה ארבל: יושב-ראש ועדת הכנסת איתן גינזבורג ימסור הודעה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

): ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיע על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לפניות הציבור מטעם סיעת הליכוד: במקום חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון תכהן חברת הכנסת מאי גולן.

): תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.

משה ארבל: << הלסי >> אחד מכל עשרה ישראלים אוכל פחות << הלסי >>

משה ארבל: נעבור להצעות דחופות לסדר-היום בנושא: אחד מכל עשרה ישראלים אוכל פחות, מס' 255, 279 ו-288.

משה ארבל: יעלה ויבוא חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

אנדרי קוז'ינוב: פעם שנייה היום כי טוב.

משה ארבל: בהצלחה, אדוני.

משה ארבל: לרשותך שלוש דקות, בכבוד.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.

אנדרי קוז'ינוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, מהסקר האחרון של הלמ"ס שפורסם ב-26 במאי האחרון עולה כי 45% כמעט, 2.5 מיליון ישראלים, דיווחו כי בעקבות משבר הקורונה החמיר מצבם הכלכלי, שלהם ושל משפחתם.

אנדרי קוז'ינוב: כ-780,000 איש מדווחים כי הם או אחד מבני ביתם צמצמו את כמות האוכל והארוחות שהם אוכלים במהלך השבוע.

אנדרי קוז'ינוב: למה?

אנדרי קוז'ינוב: כי אין להם מספיק כסף.

אנדרי קוז'ינוב: בפועל זה אומר שאחד מכל עשרה ישראלים אוכל פחות פשוט כי ידו אינה משגת – אינה משגת לרכוש מזון.

משה ארבל: חבר הכנסת הורוביץ, אני מבין שהנושא מעורר עניין, אבל חשוב גם לשמוע אותו.

אנדרי קוז'ינוב: אני מאוד מקווה שאעמוד בזמנים.

אנדרי קוז'ינוב: 55% כמעט חושבים שמצבם הכלכלי לא ישתנה ב-12 החודשים הבאים, ו-18% צופים שמצבם הכלכלי אף יורע עוד יותר בשנה הקרובה.

אנדרי קוז'ינוב: רק כ-39% מהאוכלוסייה נותנים אמון רב בממשלה בהתמודדות עם המשבר, וכ-30% נוספים נותנים אמון במידה מסוימת.

אנדרי קוז'ינוב: במהלך החודשים הקשים של התפרצות המגפה טענו גורמים בכירים בממשלה כי היציאה מהסגר תלווה בבדיקות מסיביות, בכמות בדיקות מסיבית, כדי לאתר את מוקדי ההתפרצות החדשים.

אנדרי קוז'ינוב: בימים האחרונים מספר הבדיקות מגיע לכ-6,000, ומשרד הבריאות אומר שיש יכולת במידת הצורך להגיע לכ-40,000.

אנדרי קוז'ינוב: בהתאם לנתונים הרשמיים אנחנו בפתח של הגל השני, אבל על אף המגמה להגדיל את הבדיקות המספר שלהן עדיין לא מספק, והדבר גם מלווה בשאננות של הציבור ובאי-מילוי ההנחיות.

אנדרי קוז'ינוב: הטיפול בגל הראשון – ואני מדבר רק על הנושא הכלכלי – אפשר אותו להגדיר כשיטת פלסטר, כיבוי שרפות.

אנדרי קוז'ינוב: כ-25% בלבד מכספי הפיצויים לעסקים שקורסים מומשו.

אנדרי קוז'ינוב: ייתכן מאוד שבגל השני תיאלץ הממשלה לקבל החלטה על סגירת המשק או סגירת אזורי תעסוקה, ואז לא כל אדם עשירי יאכל פחות – כל אדם חמישי ואולי כל אדם שני יאכל פחות בתום הסגר.

אנדרי קוז'ינוב: כדי למנוע תסריט אימים שכזה יש להיערך מראש, להכין תוכנית סדורה ומובנת לציבור, שנדע מראש; תוכנית, אם תרצו, מו"גים – מקרים ותגובות: מה עושים אם יש התפרצות במוקד מסוים, מה מצפה לבעלי העסקים אם כל האזור נכנס לסגר.

אנדרי קוז'ינוב: צריך להקצות לכך מראש את המשאבים, לפחות במסגרת התוכנית.

אנדרי קוז'ינוב: בזמנים קשים הציבור צריך כמה שיותר ודאות, וכרגע אין קמצוץ של תוכנית.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו עדיין דנים בהשלכות של המשבר הקודם ובפיצוי ובשיפוי, וצריך כבר להיערך מראש, גם – שהציבור ידע, לפחות להכניס מעט ודאות לנושא, ולא לעשות את הטעויות החמורות בטיפול.

אנדרי קוז'ינוב: אגב, גם משרד האוצר כבר מודה שנעשו פה טעויות חמורות בטיפול הכלכלי.

משה ארבל: נא לסכם.

אנדרי קוז'ינוב: וההתעלמות במקרה הספציפי – אני כבר מסיים – התעלמות היא דבר מאוד גרוע, על סף חוסר אחריות, במיוחד לקראת הגל השני.

אנדרי קוז'ינוב: הממשלה, באמת – אני אחזור על זה – צריכה לבנות תוכנית סדורה מראש ולהציג אותה לציבור – כל משרדי הממשלה – ואם זה לא יתבצע אז הממשלה תמעל בתפקידה בתקופה הזאת.

אנדרי קוז'ינוב: הצעתי – אני יודע שהחברים בוועדת הכספים ביקשו להציג תוכנית מסודרת, סדורה, ממשרד האוצר לגבי המשבר הקודם, הגל הקודם – עכשיו לדון בתוכנית סדורה לעתיד, עם תקציבים שמופנים כבר מראש לדבר הזה.

משה ארבל: בוועדת הכספים, אתה מציע?

אנדרי קוז'ינוב: אני מדבר על ועדת הכספים וכל ועדה אחרת שתמצאו לנכון שצריכה לדון בזה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

משה ארבל: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, תעלה ותבוא, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לגברתי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנושא שאנחנו מביאים היום הוא נושא שאמור להדיר שינה מעינינו.

עאידה תומא סלימאן: הוא נושא שאמור להיות אחד הנושאים העיקריים בתוך המליאה והכנסת באופן כללי, כאשר אנחנו שומעים שיותר מ-2 מיליון, 2.5 מיליון בני אדם, אזרחים ואזרחיות במדינת ישראל, מדווחים על הרעה בתנאי המצב הכלכלי שלהם ועל שינויים בכמויות האוכל שהם מספקים לעצמם בגלל הקשיים הכלכליים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על 2.5 מיליון אנשים המועמדים להיות אנשים רעבים במדינת ישראל, אם לא מוגדרים כבר כאנשים רעבים.

עאידה תומא סלימאן: מתוך הקבוצה הזאת, כמובן, דיברנו רבות על כך שכשנכנסנו למשבר הקורונה המוחלשים הוחלשו עוד יותר, והפערים שהיו קיימים במדינת ישראל החמירו תוך כדי המשבר.

עאידה תומא סלימאן: היום, אחרי הגל הראשון של משבר הקורונה, התווספו עוד קבוצות מוחלשות, וזה אומר שאם ניכנס לגל השני יהיו עוד אנשים שייפגעו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על כך ש-82% מהערבים במדינת ישראל דיווחו שהם צמצמו את כמויות האוכל שהם צורכים בתקופת הקורונה, 82%, כאשר בין היהודים – 60.8%.

עאידה תומא סלימאן: זה פער של 20% של האוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: ומה עוד?

עאידה תומא סלימאן: עוד קבוצה מוחלשת היא הנשים: 68% מהנשים דיווחו על צמצום כאשר 65% מהגברים דיווחו על צמצום.

עאידה תומא סלימאן: חברים, אנחנו מדברים על משפחות שלמות שנפגעו בקורונה, ואנחנו לא מדברים על פתרונות.

עאידה תומא סלימאן: עוד לא עלה פתרון רציני שמתייחס לקבוצות המוחלשות.

עאידה תומא סלימאן: אומנם הייתה חלוקת מזון בתקופת הקורונה, אבל זה בעיקר, בעיקר, היה למשפחות שכבר הוגדרו מראש והיו מוכרות לרשויות הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: יש פרויקט שהחל כפיילוט בשנת 2019 שנקרא "ביטחון תזונתי".

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת – אני גם פונה לשר הרווחה ומבקשת שקודם כול ירחיבו את הפרויקט הזה, שנותן מענה למשפחות, אבל גם ירחיבו את ההגדרה של מי צריך את סל התמיכה הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לקיים דיון רציני איך אנחנו יכולים לעזור למשפחות, וזה לא רק עניין של לספק מזון.

עאידה תומא סלימאן: במקום – – –

משה ארבל: נא לסכם.

עאידה תומא סלימאן: במקום לתת צדקה המדינה צריכה לעשות צדק, ולתת תוכניות שיחזירו את האנשים להכנסה רגילה או שיעלו את ההכנסה שלהם כדי שיוכלו לחיות בכבוד.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אז גברתי מציעה להעביר את הדיון לוועדת הכספים או הרווחה?

עאידה תומא סלימאן: הרווחה.

משה ארבל: הרווחה.

אנדרי קוז'ינוב: אני מצטרף.

משה ארבל: מצטרף, בסדר גמור, אז גם חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב מצטרף לבקשתה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן להעביר את הדיון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

משה ארבל: חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני, בבקשה.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בינואר 2020 כל בר-דעת ידע שווירוס הקורונה יגיע לישראל.

אלכס קושניר: שמענו את בכירי משרד הבריאות וגם את שרי הממשלה מדברים על זה בתקשורת.

אלכס קושניר: הבעיה היא שהם דיברו בתקשורת אבל לא דיברו ביניהם.

אלכס קושניר: אף אחד לא קיים ישיבות הכנה והיערכות לקראת המגפה.

אלכס קושניר: ואז, ב-15 במרץ המדינה נעצרה.

אלכס קושניר: ברגע אחד מעל מיליון אנשים איבדו את פרנסתם.

אלכס קושניר: הממשלה החליטה שהטיפול הטוב ביותר במשבר הכלכלי הוא מסיבות עיתונאים יומיות של ראש הממשלה שתפקידן להפחיד את הציבור.

אלכס קושניר: חשוב להבין: לממשלה היה זמן להתכונן למשבר הכלכלי; לממשלה היה זמן להכין תוכניות סיוע מסודרות; לממשלה היה זמן להיערך למצב החדש.

אלכס קושניר: אבל הממשלה כשלה, וגם ראש הממשלה כשל.

אלכס קושניר: אין סיוע לעסקים, אין סיוע לשכירים, אין סיוע לקשישים, אין סיוע לסטודנטים.

אלכס קושניר: יש רק הבטחות חסרות כיסוי.

אלכס קושניר: מסיבות הפחדה הפכו למסיבות פופוליזם.

אלכס קושניר: במקום תוכנית יציאה מהמשבר קיבלנו תוכנית ניפוח הממשלה, שבשפה המנותקת שלכם אתם קוראים לה "ממשלת חירום".

אלכס קושניר: לראש הממשלה שכשל בתפקידו נוסף ראש ממשלה חליפי שכשל בערכיו.

אלכס קושניר: לשרים שלא תפקדו נוספו שרים חדשים שאחראים לכלום.

אלכס קושניר: במקום מקלט כלכלי לאנשים שנאלצים לצמצם במזון קיבלנו מקלטי תעסוקה למקורבים.

אלכס קושניר: רוחמה בדימונה צריכה לבחור אם לקנות לחם או ירקות, ובני גנץ בוחר איפה לפתוח לשכה נוספת, רביעית, כי הרי הלשכות במשרד הביטחון, בכנסת ובמשרדי המפלגה שלו כנראה לא מספיקות.

אלכס קושניר: סלאווה מאשקלון בוחר בין סנדוויץ' לילד בבוקר לבין תרופה לאימא הקשישה שלו, ונתניהו שובר את הראש איך לרצות את ציפי חוטובלי וגם לא לפגוע בצחי הנגבי.

אלכס קושניר: דוד מרמלה לא יודע איך הוא ישלם את המשכנתה, וראשי הממשלה לא יודעים מי יעבוד בכנסת ולכן הם ממציאים חוק נורבגי, כדי שהשרים שאחראים לכלום יוכלו להתפנות לטיפול בענייני שום דבר.

אלכס קושניר: והכי מדהים – שהפוליטיקאים מעבירים את האשמה לפקידים.

אלכס קושניר: אבל איך הפקידים אמורים לתפקד כאשר אתם מקבלים החלטה שלא לקבל החלטה?

אלכס קושניר: ההחלטה היחידה שקיבלתם היא לעצום את העיניים, לאטום את האוזניים ולטמון את הראש עמוק באדמה.

אלכס קושניר: ואל תגידו שלא ידעתם ולא שמעתם, כי הכתובת היא על המקרר, אבל היא לא על המקרר שלכם, אז מה אכפת לכם.

אלכס קושניר: אני מקווה שלפחות אנחנו כחברי כנסת נוכל לטפל במשבר הזה בצורה טובה יותר.

אלכס קושניר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעביר את הדיון לוועדת העבודה והרווחה, כדי שאנחנו כחברי כנסת נוכל לדחוף את הממשלה לטפל באנשים, ולא רק בעצמה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס קושניר.

משה ארבל: יעלה ויבוא וישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

אלכס קושניר: – – –

משולם נהרי: אם לך מותר, לי אסור?

אלכס קושניר: לא ביקרתי את הנואמים.

משולם נהרי: לא השארת מישהו שלא ביקרת אותו.

אלכס קושניר: אותך אף פעם לא ביקרתי, למרות שיש על מה, תאמין לי.

משולם נהרי: מותר לך.

עאידה תומא סלימאן: – – –

משה ארבל: מכובדי סגן השר, בבקשה.

משולם נהרי: אגב, חברת הכנסת תומא סלימאן – קודם כול, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האזנתי לשני הנאומים.

משולם נהרי: אתה בעצם לא צריך תשובה, כי אתה כבר השבת פה.

אלכס קושניר: לא אני צריך תשובה – הציבור צריך תשובה, ואתה לא מתכוון – – –

משולם נהרי: אבל אתה כבר נתת להם תשובה.

אלכס קושניר: שמה?

אלכס קושניר: שאתם מנותקים?

משולם נהרי: כן.

אלכס קושניר: זה כבר ידוע.

משולם נהרי: זה ידוע למי?

אלכס קושניר: לציבור.

משולם נהרי: לציבור?

משולם נהרי: אז מה אתה משיב לו עוד פעם?

אלכס קושניר: אז בוא איתי ביחד לשטח ונראה את האנשים.

משולם נהרי: אני גם מוכן להסתובב איתך בשטח ולראות את האנשים – –

אלכס קושניר: יאללה בוא, בוא נלך.

משולם נהרי: – – ללכת לראות במרכזי היום, במקומות שמטפלים באנשים, במחלקות הרווחה.

משולם נהרי: אני מוכן לסייר איתך, זה בסדר.

אלכס קושניר: תראה אנשים שפרנסתם נפגעה ואין להם אוכל.

אלכס קושניר: אתה רוצה להסתובב במקומות שנוח לך.

אלכס קושניר: בוא למקומות שלא נוח לך.

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר, זה לא דו-שיח.

אלכס קושניר: הוא פונה אליי, אנחנו בדיאלוג.

משולם נהרי: יהיו לך עוד הרבה הזדמנויות – – –

אלכס קושניר: חבר הכנסת נהרי הופך להיות מבקר הנואמים, ובעצם לא משיב על שאלות.

משולם נהרי: יהיו לך עוד הרבה הזדמנויות.

אלכס קושניר: לגמרי.

משולם נהרי: לנאומים שלך יש כיוון אחד, ואני מתאר לעצמי שעוד תעמוד פה הרבה פעמים ותאמר את המילים בשינוי כזה או אחר.

משולם נהרי: אבל חברת הכנסת תומא סלימאן דיברה על הנושא הזה ספציפית, ונגעה בנקודות נכונות, וביקשה להעביר לוועדת רווחה כדי לשפר, למצוא פתרונות ולייעל עוד יותר ממה שיש היום.

משולם נהרי: אבל בוא, אני אספר לך קצת מה המשרד עושה בנושא הזה.

קריאה: – – – בסדר.

משולם נהרי: מה?

עאידה תומא סלימאן: – – – ממש לא בסדר.

עאידה תומא סלימאן: ניסיתי להגיד שהוא משתמש – – –

אלכס קושניר: חבר'ה, אנחנו לא נגמור היום.

משולם נהרי: אתה יודע שאפילו המרגלים, כדי שיאמינו להם, אמרו איזה משהו אמיתי אחד.

משולם נהרי: צריך לשלב.

עודד פורר: אני חייב לומר לך משהו, חבר הכנסת נהרי: אני מציע שתתייחס לביקורת עצמה, כי דברים שעולים פה הם דברים שאנשים מעלים מדם ליבם.

משולם נהרי: לגופו של עניין ולגופו של נושא – – –

אלכס קושניר: אוה, סוף-סוף.

משולם נהרי: משבר הקורונה היווה פגיעה קשה בכלל אזרחי מדינת ישראל, ובייחוד ביחידים ובמשפחות המצויים בעוני.

משולם נהרי: רבים מאוכלוסייה זו חיים בתנאי צפיפות, בדיור לקוי וללא גישה לטכנולוגיה.

משולם נהרי: כל אלה הורגשו ביתר שאת כאשר הסגר חייב את כולנו להישאר בבית.

משולם נהרי: בניגוד למובטלים אחרים, לאוכלוסייה זו המצויה בעוני כמעט שלא קיימים חסכונות או אפשרויות להגדלת מסגרות האשראי ונטילת הלוואות.

משולם נהרי: אוכלוסייה זו חשופה יותר למחלה ולסיכוניה, תוך סיכון גדול משמעותית לפגיעה במקורות ההכנסה ובתעסוקה.

משולם נהרי: נוסף על כך, בעת הזאת גדלו ההוצאות הנוספות במשקי הבית, צומצמה הגישה לתחבורה הציבורית, צומצמו המענים הניתנים באמצעות שירותי הרווחה ומסגרות תומכות, וזה פגע בכולנו, ובפרט באוכלוסייה החיה בעוני.

משולם נהרי: מעבר לכך, אנשים החיים בעוני מתמודדים גם בשגרה עם מצבי מצוקה ולחץ מתמשכים, ואליהם הצטרפו בעת הזאת דאגות חדשות.

משולם נהרי: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים פיתח מערך מענים רחב היקף אשר מופעל ברובו באמצעות המחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות, אשר מלוות בשגרה ובחירום את האנשים והמשפחות המצויים בעוני ובהדרה.

משולם נהרי: משרדנו מעמיד לרשויות המקומיות תקציב של 40 מיליון ש"ח בשנה עבור מקבלי השירותים במחלקות, וזאת על מנת לסייע בצרכים הבסיסיים הנדרשים, כגון ציוד ביתי, מוצרי חשמל, סיוע בנסיעות לצרכים רפואיים ועוד.

משולם נהרי: בשגרה, הסיוע אשר המשרד מעניק נמצא בחסר, לנוכח ההגבלות התקציביות הקיימות.

משולם נהרי: חברת הכנסת תומא סלימאן, אני נוגע בנקודות שאת יכולה להשתמש בהן גם בוועדת הרווחה.

משולם נהרי: אמרתי שהסעיף הזה שאני מדבר עליו מתוקצב בחסר.

משולם נהרי: משבר הקורונה אשר פקד אותנו העמיק את הפער מול הדרישות העולות מהשטח.

משולם נהרי: חשוב לציין כי בשנת 2019 המשרד העניק סיוע עבור 38,000 איש במסגרת תקציב זה.

משולם נהרי: בשנים האחרונות משרדנו קידם ומקדם מערך של מענים ייעודיים אשר מטרתם לשפר את מצבם של מקבלי השירותים החיים בעוני, וזאת בהיקף של כ-120 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: תוכנית הדגל של המשרד הינה התוכנית נושמים לרווחה במרכז עוצמה.

משולם נהרי: תוכנית זו מציעה ליווי בתהליכי קידום תעסוקתי, מיצוי זכויות, כלכלת משפחה וחיבור לקהילה.

משולם נהרי: התוכנית נושמים לרווחה מסייעת לכ-4,000 משפחות בשנה, ומרכזי עוצמה מציעים שירות ל-15,000 איש בשנה.

משולם נהרי: מענים אלה פועלים ב-114 רשויות מקומיות ברחבי הארץ באשכולות 1–5 וגם בארבע ערי המטרופולין.

משולם נהרי: התוכנית נושמים לרווחה מכוונת לקידום מצבן של משפחות החיות בעוני ובהדרה, באמצעות עובד סוציאלי, מלווה משפחות, ויש סל מענים גמיש בסך 8,000 ש"ח אשר מיועד להסיר חסמים ולייצר הזדמנויות, וזאת למשך שנתיים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אתה מסכים איתי שזה לא פותר את הבעיה, ועדיין אנשים חיים מתחת לקו העוני, ועדיין אנשים סובלים.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר – – –

משולם נהרי: אני אפילו לא באמצע.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

משולם נהרי: בזכות תוכנית זו המשפחות יכולות להסתייע במערך בתחומי קידום תעסוקה, כלכלת משפחה, מיצוי זכויות ועוד.

משולם נהרי: ממחקר שמלווה את התוכנית ניתן ללמוד על שיפור במצבן של המשפחות.

משולם נהרי: כך למשל נצפתה עלייה של 58% בגובה ההכנסה הממוצעת מעבודה למשק בית, 38% מהמשתתפים בתוכנית פתחו עסק, חל צמצום של 55% בפער בין ההכנסות להוצאות ועוד.

משולם נהרי: אני מתייחס למרכזי עוצמה.

משולם נהרי: בנוסף, מרכזי עוצמה מהווים מרכז מומחיות לסיוע לאנשים ומשפחות שחיים בעוני.

משולם נהרי: במרכז מתמקדים בקידומם בהתאם לצורכיהם ולאפשרויות שברשותם, כך שיוכלו לשפר את איכות חייהם ולהשתתף בתהליכים החברתיים בקהילה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

משולם נהרי: אני אגיע לנושא של התזונה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, הכוונה היא שכל מה שנאמר עד עכשיו הוא המצב הקיים לפני הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אנחנו מדברים על אחרי הקורונה.

משולם נהרי: אני מגיע, למה אין לך סבלנות?

משולם נהרי: אני הקשבתי לדברייך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו במתח.

משולם נהרי: תכף תדעי הכול.

משולם נהרי: תוכנית זו הינה בהובלה של עובד סוציאלי ייעודי, שעימו פועלים – עובד סוציאלי למיצוי זכויות וקהילה, רכז תעסוקה ומלווה עוצמה.

משולם נהרי: התקציב הייעודי של מרכז עוצמה הינו כ-200,000 שקלים לשנה, בהתאם לגודל המרכז, אשר משרת כ-200 משפחות בכל רשות.

משולם נהרי: אני מתאר לעצמי שאת מכירה את מרכזי העוצמה.

משולם נהרי: הדבר מאפשר מענים קבוצתיים המכוונים לענות על מגוון צורכי מקבלי השירות, כגון סדנאות בתחום התעסוקה, אוריינות דיגיטלית, כלכלה נבונה ועוד.

משולם נהרי: בנוסף, עומד לרשות המרכז תקציב ייעודי של 40,000 ש"ח, בהתאם לגודלו, עבור מענים פרטניים בתחום השיקום הכלכלי-תעסוקתי.

משולם נהרי: במחלקות לשירותים חברתיים פועלים כיום לסייע לאנשים לחזור להשתלב בתעסוקה, ללוותם במיצוי זכויות בכל הקשור לתקופת הקורונה, וכן בהתמודדות עם הוצאות המשפחה שגדלו בתקופה שבה לא היו הכנסות.

משולם נהרי: המשרד מפעיל תוכניות מגוונות למשפחות אשר חיות בעוני ומתמודדות עם ילדים במצבי פגיעות וסיכון.

משולם נהרי: תוכניות אלו מציעות ליווי של עובד סוציאלי, מלווה למשפחה – –

משה ארבל: חבר הכנסת איימן עודה, אני אודה לך אם תשב.

משולם נהרי: – – וסל מענים גמיש שמיועד להסרת חסמים ויצירת הזדמנויות למשפחות וילדיהם.

משולם נהרי: משרדנו פיתח תוכנית התערבות לשיקום וחיזוק של משפחות שילדיהן נמצאים במצבי סיכון גבוה, ובכך למנוע ככל שניתן את הוצאתם מהבית למסגרת חוץ-ביתית.

משולם נהרי: מדובר בבניית תוכנית אישית, הוליסטית ואינטנסיבית, המתייחסת לכל תחומי החיים של המשפחה.

משולם נהרי: התוכנית משלבת סיוע חומרי קונקרטי וסיוע רגשי לכל בני המשפחה באמצעות סל מענים גמיש למשפחה.

משולם נהרי: התוכנית מציעה ליווי של עובד סוציאלי, מלווה משפחה וסל מענים גמיש בגובה 35,000 ש"ח לשנה – התוכנית לשנתיים – אשר מאפשר מענה לצרכים המורכבים של המשפחות.

משולם נהרי: כיום מטופלות בתוכנית 350 משפחות ב-17 רשויות.

משולם נהרי: המשרד מקדם תוכניות התנדבות שונות עם משפחות החיות בעוני.

משולם נהרי: בימי משבר הקורונה החל מערך ייעודי לתמוך במשפחות החיות בעוני – הגעתי לקורונה – בסיוע בהשגחה על ילדים מרחוק, הבאה של מצרכים ותרופות למשפחות שלא יכלו לצאת מהבית, ובימים אלו ליווי המשפחות ככל האפשר לסיוע בהשתלבות בשגרה.

משולם נהרי: כמו כן, המשרד הקים מענה ייעודי, במסגרת מוקד 118, שמאפשר לאנשים להתייעץ עם אנשי מקצוע בכל הקשור לחובות שנוצרו או החמירו בגין משבר הקורונה.

משולם נהרי: מהנתונים שבידינו למדנו כי עשרות אלפי משפחות ברחבי הארץ מהשכבות החלשות בחברה מתמודדות עם קושי של ביטחון תזונתי.

משולם נהרי: פה אני מתחבר לדברים שאמרת, ועכשיו תקשיבי לכול.

משולם נהרי: המשרד החל בשנת 2016 במיזם לביטחון תזונתי ביחד עם עמותת אשל ירושלים לחלוקת חבילות סיוע ל-10,830 משפחות בשנה החיות באי-ביטחון תזונתי חמור.

משולם נהרי: תוכנית זו פועלת – – –

עאידה תומא סלימאן: ארצי?

משולם נהרי: ארצי, כן.

משולם נהרי: זה נקרא כך, אבל זה ארצי.

משולם נהרי: תוכנית זו פועלת ב-46 יישובים ברחבי הארץ.

משולם נהרי: חבילת הסיוע כוללת 500 ש"ח למשפחה לחודש באמצעות כרטיסים נטענים.

משולם נהרי: המיזם נועד לפרוץ את מעגל העוני – להתקיים בכבוד באמצעות מערכת הרווחה והתמיכה, שתפקידה לשמש רשת מגן למעוטי היכולת.

משולם נהרי: במסגרת המיזם התקיימו למעלה מ-300 סדנאות למשפחות בתחום כלכלה נבונה ונכונה, והן תרמו לשינויים באורח החיים של המשפחות.

משולם נהרי: במיזם משתתפים 35 יישובים מהמגזר היהודי ו-11 יישובים מהמגזרים הלא-יהודיים.

משולם נהרי: תקציב המיזם עומד על 21 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: קמחא דפסחא – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

משולם נהרי: על 21 מיליון – –

עאידה תומא סלימאן: לשנה זו?

משולם נהרי: – – עומד התקציב.

משולם נהרי: כן.

אלכס קושניר: מה הביצוע, אדוני סגן השר?

עאידה תומא סלימאן: – – –

אלכס קושניר: מתוך 21 מיליון, מה הביצוע?

משולם נהרי: צריך לבדוק מה הביצוע במערכת – – –

אלכס קושניר: מי יבדוק?

משולם נהרי: אני אבדוק ואני אגיד לך.

עאידה תומא סלימאן: אבל למה הורדתם את זה ל-21 מיליון?

עאידה תומא סלימאן: זה היה יותר.

אלכס קושניר: – – – אומרים לך: כל בן אדם עשירי מצמצם באוכל.

אלכס קושניר: ואתה אומר לי: 10,000 משפחות מקבלות סיוע – תוכנית שפתחתם ב-2016.

אלכס קושניר: אתה ב-2020.

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר, הערתך נשמעה.

אלכס קושניר: מה עשיתם עכשיו, בעת משבר הקורונה?

משה ארבל: הערתך נשמעה.

משה ארבל: סגן השר, בבקשה.

משולם נהרי: נו, מה לעשות שאתה רואה את הכול שחור?

משולם נהרי: בחג הפסח האחרון חולקו ל-180,000 משפחות מעוטות יכולת סלי מזון ותלושי מזון בשווי מאות שקלים באמצעות 143 עמותות.

עאידה תומא סלימאן: אבל כל שנה עושים קמחא דפסחא.

עאידה תומא סלימאן: מה זה – – –

משולם נהרי: תקציב הפרויקט עמד – אגב, לא היה כסף.

עאידה תומא סלימאן: למה לא היה?

עאידה תומא סלימאן: 80 מיליארד שקל.

עאידה תומא סלימאן: לא בזבזתם מהם כלום.

משולם נהרי: לא היה.

משולם נהרי: לא היה.

משולם נהרי: זה לא היה קשור לממשלה הזאת.

משולם נהרי: עכשיו העבירו את הכסף.

משולם נהרי: זה לא אומר שהכסף – – –

עודד פורר: 80 מיליארד שקל – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

משולם נהרי: סליחה רגע, זה לא אומר שמה שיש עכשיו זה מספיק.

משולם נהרי: אני אגע גם בזה, אבל אני נותן לך נתונים מה יש היום כדי שתדעי מה לבקש, כמה חסר.

משולם נהרי: כדי שתדעי מה לבקש – לפחות שתדעי מה יש.

עאידה תומא סלימאן: – – – למה לא ביקשתם?

משולם נהרי: את כל הזמן שואלת אותי שאלות שאני עומד להגיד לך ולחסוך ממך את השאלה, אז בואי תקשיבי.

משולם נהרי: אני אגיד לך את הכול.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות?

עאידה תומא סלימאן: אני – – –

משולם נהרי: בואי תקשיבי, אני אגיד לך את הכול.

אלכס קושניר: אתה חצי שעה מדבר על מה שעשיתם ב-2016.

משולם נהרי: את לא מכירה אותי מהיום.

משולם נהרי: אני, כשאני מביא, אני מביא נתונים.

משולם נהרי: אני לא מייפה אותם ואני לא רואה – כמו חבר הכנסת קושניר – אין לי משקפיים שחורים.

משולם נהרי: הם שקופים.

משולם נהרי: תקציב הפרויקט עמד – – –

אלכס קושניר: גם האנשים שאתה מטפל בהם – – –

משולם נהרי: באמת, באמת.

משולם נהרי: אני לא יודע איפה סיגלת לעצמך – תתחיל לראות גם דברים חיוביים.

אלכס קושניר: תקשיב, זה כיף לעמוד על הבמה ולהתפאר בדברים שעשית ב-2016, אבל אנחנו ב-2020.

אלכס קושניר: משבר הקורונה גורם לאחד מכל עשרה אנשים לצמצם באוכל.

אלכס קושניר: אתה מדבר איתי על תוכנית שנתת ב-2016.

אלכס קושניר: לא מעניין אותי.

משולם נהרי: אוקיי.

אלכס קושניר: מה אתה עושה היום?

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר, עמדו לרשות אדוני הדקות הנדרשות.

משולם נהרי: אני מדבר על תוכניות שהן קיימות, ואנחנו יכולים לחשוב ולדון מה עוד חסר וכמה צריך.

אלכס קושניר: עכשיו לחשוב?

משולם נהרי: אלה תוכניות שעובדות עכשיו – – –

קריאה: מר משולם, יש גל שני, אמרה הממשלה.

משולם נהרי: אתה רוצה לעשות סרטון – –

קריאה: יש סיכוי שהוא יסיים – – – ב-2016 עד הגל השני.

משולם נהרי: – – בוא, תעשה אותו אחר כך.

אלי אבידר: אף אחד לא מצלם שום סרטון, אבל יבוא גל שני.

משולם נהרי: בנוסף, נעשתה חלוקה של 10,500 סלי קמחא דפסחא לניצולי שואה נזקקים באמצעות מתנדבים מעמותות שונות.

משולם נהרי: תקציב הפרויקט עמד על 1.5 מיליון, מוועידת התביעות במשרד.

משולם נהרי: כ-300,000 מנות חמות חודשיות מחולקות על ידי 13 עמותות המפעילות מסגרות הזנה למשפחות מעוטות יכולת.

משולם נהרי: התקציב השנתי של הפרויקט עומד על 4.1 מיליון מקרן העיזבונות.

משולם נהרי: פרויקט נוסף המשותף למשרדנו ולוועידת התביעות הוא חלוקת – – –

אלכס קושניר: מה הביצוע?

אלכס קושניר: ביצוע?

משולם נהרי: אני מתפלא עליך.

משולם נהרי: אתה לא מקשיב.

אלכס קושניר: מקשיב.

משולם נהרי: אני אומר לך – – –

אלכס קושניר: – – –

משולם נהרי: אני אומר לך ש-300,000 מנות מחולקות, ואתה שואל אותי מה הביצוע.

משולם נהרי: כבר אכלו את זה.

אלכס קושניר: מה הביצוע – – –

משולם נהרי: אכלו את המנות.

משולם נהרי: באמת, אתה – בוא תקשיב.

אלכס קושניר: – – – מחולקות במה?

אלכס קושניר: ביום?

אלכס קושניר: ביומיים?

אלכס קושניר: בשבוע?

אלכס קושניר: בשנה?

משולם נהרי: חודשיות.

משולם נהרי: אתה לא מקשיב.

משולם נהרי: הבעיה היא שאתה שומע רק את עצמך.

אלכס קושניר: לא, אני מנסה – – –

משולם נהרי: תתחיל להקשיב לאחרים.

אלכס קושניר: אתה מתיש אותי – – –

משולם נהרי: ברגע שתקשיב לאחרים, תאמין לי שהחיים שלך יהיו אחרים.

אלכס קושניר: תקשיב, אתה, יש לך – – –

משה ארבל: חבר הכנסת קושניר, עמדו לרשות אדוני – – –

אלכס קושניר: – – –

משה ארבל: סליחה, חבר הכנסת קושניר, זה לא דו-שיח – –

אלכס קושניר: עזוב אותי – – –

משה ארבל: – – עמדו לרשות אדוני שלוש דקות.

משה ארבל: עמדתך נשמעה.

משה ארבל: אני מבקש לשמוע את עמדת סגן השר.

משה ארבל: תודה.

אלכס קושניר: זה לא עמדה, זה הקראת ספר תקציב.

משולם נהרי: אצלך, כשהעננים מתפזרים רואים חושך.

משולם נהרי: פרויקט נוסף – כמובן, התקציב השנתי עומד על 4.1 מיליון מקרן העיזבונות.

משולם נהרי: בפרויקט נוסף המשותף למשרדנו ולוועידת התביעות הוא חלוקת מנות חמות לניצולי שואה, שבזכותו מדי יום מתבצע שינוע של 4,000 מנות חמות לבתי ניצולי שואה נזקקים.

משולם נהרי: תקציב הפרויקט עומד על 5.5 מיליון מוועידת התביעות.

משולם נהרי: ועדת העיזבונות במשרדנו אישרה 8 מיליון ועמותת אשל ירושלים תרמה מיליון לחלוקת 30,000 כרטיסי מזון – שווי כל כרטיס 300 שקלים למשפחה – ב-256 רשויות, באמצעות מנהלי אגפי הרווחה, למשפחות מעוטות יכולת.

משולם נהרי: התקציב עבור הביטחון התזונתי בשנת 2020 עומד על 47.400 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: על פי ממצאי סקר הביטחון התזונתי ל-2016, שנערך בביטוח הלאומי, חיו בישראל 250,000 משפחות שסבלו מאי-ביטחון תזונתי גם בימים כתיקונם.

משולם נהרי: לכן, אין להתפלא שבמצב שבו נוספו 20% מובטלים למשק גדל מספרם של הסובלים מאי-ביטחון תזונתי שמקורו כלכלי במידה ניכרת.

משולם נהרי: על פי מחקר שערכנו, ממדי העוני במדינת ישראל עלו בשיעור של כ-8% בעקבות המשבר, וזאת גם לאחר שהאזרחים קיבלו דמי אבטלה ומענקים שונים מהמדינה.

משולם נהרי: לנוכח המתאם הגבוה בין עוני לבין אי-ביטחון תזונתי, לא מפתיע שמספר האנשים שדיווחו על אי-ביטחון תזונתי עלה באופן חד, בייחוד אם הסקר התייחס לתקופה שקדמה למתן דמי האבטלה והמענקים השונים לאוכלוסייה שנפגעה מהמשבר.

משולם נהרי: כאשר המקור של האי-ביטחון התזונתי הוא כלכלי, האמצעים להפחתה או למיגור שלו ידועים: מתן תמיכה כספית לאוכלוסייה הנפגעת באמצעות קצבאות תמיכה דמוי-כספיות באמצעות כרטיס מגנטי לרכישת מזון.

משולם נהרי: לסיום – וזה מה שחשוב לך לדעת; אני מקווה שאתה נותן בנו אמון.

משולם נהרי: לסיום אני רוצה לומר לכם כי שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים רואה בביטחון התזונתי של אוכלוסיית ישראל חובה בסיסית של מדינת ישראל כלפי אזרחיה.

משולם נהרי: אנו נמשיך לעקוב באופן שוטף אחר הנתונים המדאיגים, ובכוונתנו לפעול ככל שתשיג ידנו כדי להפחית את תופעת העוני בכלל וחוסר הביטחון התזונתי בפרט.

משולם נהרי: בימים אלה אנו מקיימים דיון על התקציב.

משולם נהרי: אנחנו יודעים את החסר, אנחנו יודעים גם כמה צריך, ועושים את הכול.

משולם נהרי: השר מרים את הדגל הזה כדי להילחם ולעמוד על כך שלא ייווצר מצב שלא יהיה לאנשים מה לאכול או שירדו ברמה שלהם.

משולם נהרי: תודה.

משה ארבל: כבוד סגן השר, מה עמדתך בעניין העברת ההצעה?

משולם נהרי: או להסתפק או – – –

משה ארבל: חבר הכנסת עודד פורר, דקה לרשות אדוני, עמדה מהצד.

משה ארבל: לאחר מכן – חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

קריאה: – – –

משה ארבל: הוא היה בין המציעים, סליחה.

משה ארבל: חבר כנסת שהיה מהמציעים של ההצעה לסדר-היום לא יכול להציג עמדה נוספת.

משה ארבל: לכן – חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

משה ארבל: התקנון מאפשר רק שני חברי כנסת, ולאחר מכן נצטרך לעבור להצבעה.

משה ארבל: בבקשה, חבר הכנסת פורר, דקה לרשותך.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: אדוני סגן השר, בכל הכבוד – ואני מכבד אותך מאוד – אני חושב שלבוא להצעה לסדר-היום מהסוג הזה בתקופה כל כך קשה שחווים אזרחי ישראל – אגב, אם בדרך כלל היו מדברים על מובטלים שיש להם בעיה, אנחנו מדברים על אנשים שיש להם מקום עבודה ושהיו שכירים ונקלעו לבעיה הזאת – ולהקריא לנו את תוכניות משרד הרווחה משנת 2016 עד היום זה זלזול לא רק בכנסת, זה זלזול בנושא עצמו.

עודד פורר: אני אומר לך שיש לא מעט נושאים שנמצאים על השולחן של משרד הרווחה, שאגב, חלקם תקועים שלא באשמת משרד הרווחה; חלקם – באשמת משרד האוצר, שהיה ראוי שיבוא לענות בסוגיות האלה.

עודד פורר: התחושה היא שאתם כל כך עסוקים בלהסביר את עצמכם, חברי הממשלה – ואני חייב לומר שאתה לא היחיד, אבל את השיטה הזאת שנהוגה פה אני מכיר – אתם כל כך עסוקים בלהסביר את עצמכם שאתם שוכחים בשביל מה אתם יושבים על הכיסאות שלכם.

עודד פורר: הקמתם ממשלה – הכול בסדר.

עודד פורר: תפעלו.

עודד פורר: כבר חודשיים אנשים, קשישים, מקבלי קצבאות הבטחת הכנסה, מחכים לחקיקה שהובטחה עוד בימי הממשלה הקודמת – שהיית חלק ממנה – לחקיקה שתפסיק את קיצוץ הקצבאות למישהו בגיל פנסיה ויוצא לעבודה – –

משה ארבל: תודה.

עודד פורר: – – ועכשיו גם יצא לחל"ת.

משה ארבל: תודה.

עודד פורר: – – אני חושב שעדיף שבמקום שתעבדו מהר מהר בהקצאת הכספים לאבטחתו ולבניית ביתו – –

משה ארבל: תודה רבה.

עודד פורר: – – ושיפוצי ביתו – 8 מיליון שקלים לשיפוץ ביתו של ראש הממשלה החלופי – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר – –

עודד פורר: – – ולתפירת המשרדים ל-34 שרים, תשקיעו את התקציבים האלה כדי לעזור קצת לאוכלוסייה שהיום באמת אין לה מה לאכול, ולא להביא את התוכניות מ-2016.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, דקה לרשותך, ואני אבקש לעמוד על הזמנים.

ג'אבר עסאקלה: אדוני סגן השר, אני חייב להגיד שאני מכיר את התוכנית עוצמה, נושמים לרווחה.

ג'אבר עסאקלה: אני הדרכתי את הצוותים ואת המינהלות שם.

ג'אבר עסאקלה: אני מכיר אותה, היא תוכנית נהדרת, אבל היא לא תוכנית שהייתה מוכנה למצב של הקורונה – כמובן, כמו כל המדינה – ולכן יש פספוס של הפואנטה.

ג'אבר עסאקלה: הפספוס הוא בזה שיש לנו קהילה מאובחנת של אנשים ומשפחות נזקקות, אבל בעקבות משבר הקורונה התווספו פלחים חדשים ולהם צריך עכשיו לתת את השירות ואת התמיכה.

ג'אבר עסאקלה: הדבר עוד לא נעשה, ולכן האוכלוסיות הישנות – אנחנו כולנו מכירים ומוקירים את העבודה שנעשית, אבל בעקבות משבר הקורונה התווספו אלפי משפחות; אותן צריך עכשיו לאתר ולהן לעזור.

ג'אבר עסאקלה: תודה.

משה ארבל: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, דקה לרשותך, גברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שבתקופה כזאת של הקורונה, כשהנושא של המובטלים והמובטלות עולה לשיאים גבוהים מאוד, אנחנו צריכים תוכנית ומדיניות אחרת כדי לתת מענה.

אימאן ח'טיב יאסין: הרבה ילדים נוספים כעת למעגל העוני והרעב, ואת זה הממשלה ומשרד הרווחה צריכים להביא בחשבון.

אימאן ח'טיב יאסין: התוכנית והתשובות פה – לא רק סלי מזון.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: סגן השר ירצה להשיב?

משולם נהרי: אני אתחיל מחברת הכנסת תומא סלימאן.

משולם נהרי: הינה, גם עכשיו היא לא מקשיבה.

משה ארבל: לא, לא.

משולם נהרי: עאידה, את לא הקשבת גם קודם.

משולם נהרי: אני אמרתי במפורש – –

משה ארבל: סגן השר – – –

משולם נהרי: – – שנוספו 20,000 – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – מתעלמים.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות.

משולם נהרי: אנחנו לא מתעלמים, אנחנו יודעים את הנתונים.

משולם נהרי: נוספו 20,000 על מה שקיים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

משולם נהרי: אמרתי שחיו 250,000 משפחות עם בעיה של ביטחון תזונתי, ועכשיו עם המובטלים והכול נוספו עוד 20%.

משולם נהרי: אנחנו יודעים את הנתונים.

משולם נהרי: אחרת – – –

קריאה: 250,000 זה – – –

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי מה תוכנן לאלה שהתווספו, לא שאלתי כמה.

עאידה תומא סלימאן: כבר יש לי את הנתונים.

משולם נהרי: אז עניתי לך שאנחנו הולכים להשקיע בנושא של ביטחון תזונתי מעבר למה שיש היום.

משולם נהרי: חבל רק שיושב-ראש ועדת הכספים לא היה עודד פורר.

משולם נהרי: הוא היה פותר את הבעיה.

יבגני סובה: עכשיו עודד פורר אשם.

משולם נהרי: הוא לא אשם.

משולם נהרי: אני רק אומר חבל.

משולם נהרי: הרי הוא היה בוועדת הכספים לא מזמן.

עודד פורר: אני לא זוכר במשרד הרווחה – – –

משולם נהרי: הביטחון התזונתי לא נפל עכשיו, לא הגיע עכשיו.

עודד פורר: – – –

משה ארבל: תודה רבה לסגן השר.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה.

עודד פורר: – – –

משה ארבל: מי שמצביע בעד הוא בעד העברת ההצעה לסדר-היום לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

עודד פורר: – – –

משה ארבל: חבר הכנסת פורר, אני רק מסביר.

משה ארבל: מי שמצביע נגד מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום.

משה ארבל: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

משה ארבל: עם סיום ההצבעה האלקטרונית אנחנו נבקש ממזכירת הכנסת לצרף את המבקשים להצטרף לפרוטוקול.

משה ארבל: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה האלקטרונית: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: מבקשים להצטרף לפרוטוקול חברי הכנסת אלכס קושניר, ג'אבר עסאקלה, אלי אבידר, מיקי לוי, עאידה תומא סלימאן, משה אבוטבול, אימאן ח'טיב יאסין, סונדוס סאלח, היבה יזבק, עופר כסיף, אנדרי קוז'ינוב, עודד פורר.

משה ארבל: את מיקי לוי הזכרתי.

מיקי לוי: אדוני, אני יכול לבקש משהו ממזכירת הכנסת?

מיקי לוי: מה שקורה בכל המרחק הזה – כשאחר כך הולכים לבדוק את אחוז ההצבעות שלנו בנוכחות שלנו במליאה, בגלל שזה לא באלקטרוני, זה לא מופיע – הינה, היא מהנהנת בראשה – ואז אתה חוטף מכל הכיוונים שאתה לא נוכח ולא עובד, לכאורה.

מיקי לוי: אני לא יודע מה הפתרון, אבל שידעו כל חברי הכנסת – – –

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, דבריך צולמו בערוץ הכנסת.

משה ארבל: תוכל להשיב דבר לכל המחרפים והמגדפים.

משה ארבל: שלח להם את הסרטון ותבהיר להם למה הצבעתך לא נרשמה באופן אלקטרוני.

עאידה תומא סלימאן: צריך למצוא פתרון.

מיקי לוי: – – –

משה ארבל: אנחנו נעבור להצעה דחופה לסדר-היום – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, לא רשמת אותי.

משה ארבל: אני מבקש ממזכירת הכנסת לצרף את חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

מיקי לוי: – – – אני מבקש מיושב-ראש הכנסת לבדוק – – –

עאידה תומא סלימאן: זו הצבעה – – –

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, את הפנייה ליושב-ראש הכנסת תוכל לעשות לא כרגע, במליאה.

משה ארבל: הלשכה שלו נמצאת כאן, סמוך.

משה ארבל: << הלסי >> 11 קשישים התגלו לאחרונה מתים בבתיהם במצב של ריקבון << הלסי >>

משה ארבל: ההצעה הדחופה לסדר-היום הבאה, מס' 311, בנושא: 11 קשישים התגלו לאחרונה מתים בבתיהם במצב של ריקבון, של חבר הכנסת משה אבוטבול – יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברים – תומא.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, חברת הכנסת תומא סלימאן, הנושא חשוב.

משה אבוטבול: לא הפרעתי לכם.

משה אבוטבול: אני יכול להתחיל?

משה ארבל: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: תאפס את המונה, בבקשה.

משה ארבל: אנחנו נתחשב.

משה ארבל: חבר הכנסת עודד פורר.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ביקשתי לעלות הצעה לסדר-היום לאחר נתונים קשים בתחום הזה על קשישים שנמצאו בביתם במצב של ריקבון.

משה אבוטבול: אז ראשית, הצו היהודי שלנו מדבר על החובה הגדולה ביותר – שיש לשמור ולכבד את הקשישים והגלמודים.

משה אבוטבול: דוד המלך אומר: "אל תשליכני מלפניך", "ככלות כֹּחי אל תעזבני", כלומר הנקודה היא לא רק לכבד את המבוגר ואת הקשיש בחיים, אלא גם לאחר מותו.

משה אבוטבול: לאחרונה נמצאו מתים במצב של ריקבון בביתם לאחר כמה ימים, קשישים עריריים, גלמודים, ללא רוח חיים.

משה אבוטבול: זה פשוט איום ונורא.

משה אבוטבול: אסור הניח לדבר כזה לקרות אצלנו במדינה.

משה אבוטבול: מנתונים שהשגתי – בין היתר גם מארגון זק"א בראשותו של הרב יהודה משי זהב, שעושה עבודה נפלאה בנושא הזה – אחד מהנתונים אומר שב-2019 טיפלו בזק"א ב-130 מקרים קשים כאלה, וכבר במחצית הראשונה של 2020 מדובר ב-65 מקרים כאלה, כאשר בשנה קודמת היו פחות מקרים – היו רק 44 מקרים כאלה.

משה אבוטבול: מדובר פה במצבים שנפטרים, במצב של ריקבון, לא עלינו, בכלל רחבי הארץ – בבאר שבע, ירושלים, פתח תקווה – בהרבה ערים מוצאים את אותן גופות מוטלות בביתן ללא רוח חיים.

משה אבוטבול: מזעזע.

משה אבוטבול: בבאר שבע לבד היו ארבע גופות בשבוע אחד.

משה אבוטבול: מדובר בעיקר בניצולי ובניצולות שואה.

משה אבוטבול: כרגיל, מדובר בגיל מבוגר, שמחליקים ונופלים, מועדים, ואין אף אחד שמודע לכך, אף אחד לא שומע את הזעקות שלהם.

משה אבוטבול: אפילו השכנים לא מצליחים לשמוע – אולי הם בטרנסים של מוזיקה שלא מאפשרת להם לשמוע מה שקורה בבית של השכן.

משה אבוטבול: רק הריח הנורא של אותן גופות, לאחר שאותן גופות הסריחו – אז השכנים מתעוררים להתקשר ולהזמין את המשטרה או מכבי אש לפרוץ לדירות, אבל אז כבר מאוחר וכואב מדי, כאשר הגופות מאבדות כל צלם אנוש.

משה אבוטבול: לכן חייבים להעלות את המודעות בנושא הזה.

משה אבוטבול: אני חושב שחובה על משרדי הממשלה הרלוונטיים להקים קמפיין ענק לשמירה הדדית בין השכנים, כמו שראיתי שזק"א עשו: "שכן, שים לב אם אני חסר".

משה אבוטבול: אני הייתי נותן משהו אחר, סלוגן יותר חזק, דעתי: שכן נכבד, אתה אף פעם לא לבד; זה שלי פרטי, קחו את זה.

משה אבוטבול: עובדים סוציאליים צריכים להגיע לביקורים תכופים יותר, לדפוק בדלתות הבתים, על ידי עובדים או מתנדבים, כולל ביקורי פתע; הרחבת זמזמי המצוקה למוקדים הייעודיים להצלת חיי אדם הפועלים 24 שעות – 100, 106, 101 – ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה הרווחה ולזמן גופים חשובים שמטפלים בזה כמו זק"א.

משה אבוטבול: באותה הזדמנות ובאותה נשימה אני רוצה להודות לכל אותם מאות מתנדבים, שעושים עבודת קודש.

משה אבוטבול: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה ארבל: ישיב סגן שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת משולם נהרי, בבקשה.

משה ארבל: סגן השר, עם ישראל מחכה למוצא פיך.

משה ארבל: את השיחות תנהלו בבקשה אחר כך.

משולם נהרי: איך אמר קושניר – –

אלי אבידר: עזוב את קושניר כבר.

משולם נהרי: – – הציבור צריך לדעת, אחרת הייתי – אנחנו הרי מסכימים, אין בינינו ויכוח.

משולם נהרי: אבל באמת חשוב.

משולם נהרי: אני אומר לכם, משרד הרווחה – ככל שאתה נכנס ומכיר אותו יותר ויותר, אתה מבין איזה עוצמות יש לו וכמה עם ישראל תלוי בו, יותר מבכל משרד אחר כמעט.

משולם נהרי: אין יישוב, אין מחלקה, אין רשות מקומית שלא נזקקים בשלב כזה או אחר.

משולם נהרי: אגב, אומרים שמשרד הרווחה עם הביטוח הלאומי זה לפני שאתה נולד עד אחרי שאתה מת – גם את הקבר אתה בסוף צריך משם – ככה שזה משרד חשוב, וצורכי עמך ישראל מרובים, ואנחנו צריכים ללכד כוחות כדי להביא תקציבים וכדי להעלות את זה למודעות, גם של הממשלה, שהמשרד הזה היום הוא ספינת הדגל.

משולם נהרי: הוא זה שהתמודד בתקופת הקורונה – אי-אפשר לתאר; אני הייתי במשרד כל יום, אבל בתקופת הקורונה המשרד הזה עשה ניסים ונפלאות.

משולם נהרי: אם היה שקט לפחות – אנחנו לא מדברים על אנשים מובטלים או שיצאו לחל"ת, אנחנו מדברים על הטיפול בקשישים, במוגבלים, באנשים בשיקום, במוסדות מיוחדים שאי-אפשר לשלוח את הילדים.

משולם נהרי: זה היה המשרד, זו הייתה הכתובת, והמשרד הזה עבד בלי רעש ובלי צלצולים.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת הרב משה אבוטבול, גם אנו, כמוכם, נחשפנו לדיווחים מדאיגים על גידול במספר האזרחים הוותיקים שנמצאו בבתיהם ללא רוח חיים.

משולם נהרי: אין ספק כי עלינו כחברה וכמדינה לעשות הכול כדי למנוע ככל האפשר תופעה קשה זו.

משולם נהרי: אגף בכיר אזרחים ותיקים במשרד העבודה – אגב, זה אגף שהוקם לאחר שלקחו את כל הנושא הזה ונתנו לו משקל רציני, ואגף בפני עצמו מטפל בנושא הזה – המשמש גורם מרכזי בטיפול באזרחים ותיקים בישראל, אמון על איתור, טיפול, הגנה, תמיכה, שיקום וסיוע לכל אזרח ותיק הנתון במצבים של שיקום, מצוקה, סכנה ומשבר זמני.

משולם נהרי: הגדרה של אזרח ותיק על פי החוק: נשים מגיל 62 וגברים מגיל 67.

משולם נהרי: כיום במדינת ישראל, מתוך כמיליון אזרחים ותיקים, כ-120,000 הינם אזרחים עריריים.

משולם נהרי: מדובר בכ-40% מכלל בני ה-65 ומעלה.

משולם נהרי: כמו כן, ל-30% מהם יש קושי רב לבצע פעולות ותפקודים שונים.

משולם נהרי: האגף לאזרחים ותיקים במשרדנו פועל לקידום איכות חייו של האזרח הוותיק בישראל בהתאם למצבו התפקודי, וזאת באמצעות פיתוח שירותים מקצועיים, מיטביים ומותאמים, על פי ערכי כבוד האדם, זכויות האדם, צדק וסולידריות חברתית ועל פי ערכי מקצוע העבודה הסוציאלית.

משולם נהרי: בדידותם של האזרחים הוותיקים היא אחד הנושאים המרכזיים הנמצאים בליבת עשיית האגף בתקופת שגרה, ובמיוחד בתקופת משבר הקורונה.

משולם נהרי: בשגרה האגף מפעיל מסגרות ותוכניות הנותנות מענה לבדידות אזרחים ותיקים ומהוות רשת ביטחון במצבי סיכון והידרדרות.

משולם נהרי: אני בכוונה מפרט, מפני שאלה שמקשיבים, במיוחד האזרחים הוותיקים – חשוב להנגיש להם את כל השירות הזה, למרות שאנחנו משתדלים לעשות הכול כדי להגיע אליהם ולאפשר להם כל מיני מסגרות שנותנות מענה לקשיים היום-יומיים.

משולם נהרי: 165 מרכזי יום פרוסים בכל רחבי הארץ.

משולם נהרי: 350 מועדוני מופת המשלבים גם ביטחון תזונתי – יש את זה לכל האוכלוסייה, כדאי לראות.

משולם נהרי: זה מרתק לראות איך שמפעילים קשישים במועדון כזה, עם ארוחת בוקר ועם ארוחת צוהריים, עם פעילויות.

משולם נהרי: מחיים אותם מחדש.

משולם נהרי: 40 מועדונים מועשרים, בתים חמים ומועדונים חברתיים הפרוסים בכל רחבי הארץ.

משולם נהרי: תוכנית לשמירה על קשר מרחוק ולהפגת בדידותם של אזרחים ותיקים, באמצעים דיגיטליים – זה דבר שקיבל האצה דווקא בתקופת הקורונה.

משולם נהרי: כאשר סגרו את מרכזי היום וכל הקשישים חזרו לבתיהם, היה צריך ללוות אותם ולשנע להם מזון ועוד.

משולם נהרי: כיום כ-500 אזרחים ותיקים נהנים משירות זה ומחוברים מרחוק, ועוד כ-500 מחוברים דרך מערכת ייעודית שפותחה לאחרונה מול חברת אינטל.

משולם נהרי: תוכנית סל לניצול שואה בבית נועדה להעשיר את זמנם של ניצולי השואה המרותקים לביתם, מתקשים בתפקוד קוגניטיבי, נפשי, חברתי או פיזי, ומנועים מלהשתלב במערך השירותים החברתיים הקיים בקהילה.

משולם נהרי: מטרת התוכנית היא לשפר ולשמר מיומנויות קוגניטיביות, חברתיות, רגשיות ופיזיות, להפחית תחושת בדידות ולעקוב אחר מצבו של ניצול השואה.

משולם נהרי: התוכנית מציעה סל שירותים הניתן בבית הניצול על ידי מתנדב או איש מקצוע.

משולם נהרי: השירות ניתן פעם בשבוע, ללא עלות כספית מצד האזרח הוותיק.

משולם נהרי: התוכנית פועלת ב-33 רשויות ונותנת מענה לכ-1,500 ניצולי שואה בשנה.

משולם נהרי: תוכנית קהילה תומכת, המעניקה מענה לאזרחים ותיקים אשר מעדיפים להמשיך להתגורר בבתיהם ובסביבתם המוכרת – התוכנית מספקת לחבריה מגוון שירותים המבטיחים איכות חיים, ביטחון ועצמאות ומסייעת לאזרח הוותיק להישאר בביתו ובקהילתו.

משולם נהרי: התוכנית כוללת שירותי מוקד מצוקה הפועל 24/7, שירותים רפואיים, פעילות חברתית ושירותי אב-אם בקהילה.

משולם נהרי: אבות הקהילה, בסיוע של מתנדבים, נמצאים בקשר רציף עם חברי הקהילה – ביקורי בית וקשר טלפוני – ומהווים איש קשר בשוטף ובמצבי חירום וגורם מתווך לרווחה בעת הצורך.

משולם נהרי: ברחבי הארץ פרוסות 300 קהילות תומכות, מתוכן 27 קהילות לניצולי שואה, הנותנות מענה לכ-60,000 אזרחים ותיקים, מתוכם 22% זכאי חוק סיעוד ו-23% מרותקי בית.

משולם נהרי: כמו כן, המשרד פועל לאיתור אזרחים ותיקים ולהגעה לבתיהם.

משולם נהרי: במסגרת התיקון בחוק הביטוח הלאומי, חוק הסיעוד, שהתקבל בחוק ההסדרים ב-22 במרץ 2018, נקבע תפקיד של מתאם טיפול, ומטרתו: מתן מענה מותאם ומיטבי לקשיש הסיעודי, כדי שיוכל להמשיך לחיות בביתו בקהילה.

משולם נהרי: בנוסף, פותח גם תפקיד מתאם טיפול שיהווה, בין היתר, גורם המקשר בין הגופים השונים הנותנים שירות בתחום הסיעוד לבין האזרח הוותיק בקהילה.

משולם נהרי: התוכנית הופעלה כפיילוט, ובימים אלו מתרחבת ל-33 רשויות מקומיות.

משולם נהרי: ב-27 רשויות מקומיות התוכנית תפעל במודל בין-משרדי של אחות קופת חולים ועובד סוציאלי של המחלקה לשירותים חברתיים, ובשש רשויות מקומיות – במודל פנים-קופתי, שבו גם העובד הסוציאלי וגם האחות מועסקים על ידי קופות החולים.

משולם נהרי: התוכנית תיתן מענה משולב, בריאותי וסוציאלי, לאזרחים ותיקים במצבים מורכבים, הכוללים בעיות מהתחום הרפואי, התפקודי, ובעיות סוציאליות.

משולם נהרי: במשרדנו פועלות יחידות למניעת התעללות באזרחים ותיקים והזנחה שלהם שמטרתן איתור וזיהוי של מקרי התעללות והזנחה, טיפול, ליווי, תמיכה ותיווך, וצמצום הפגיעה מאלימות ומניצול והזנחה של אזרחים ותיקים.

משולם נהרי: במקרים של חשד להתעללות או הזנחה המשרד מפעיל חוקי הגנה באמצעות עובד סוציאלי – חוק הגנה על חוסים ברשויות המקומיות.

משולם נהרי: בזמן משבר הקורונה, ולאחר שהמשרד נחשף למקרי מוות של קשישים עריריים שנפטרו בביתם, יצאנו להתקשרות חירום עם ארגון יד שרה, מתוך דאגה לשלומם של אותם אזרחים ותיקים שמתגוררים לבדם.

משולם נהרי: במסגרת התקשרות זו המשרד פועל בשיתוף עם הארגון ומספק כ-20,000 חיישני נפילה ולחצני מצוקה לאזרחים ותיקים עריריים בפריסה ארצית.

משולם נהרי: הלחצנים והחיישנים – בסבסוד מלא של המשרד ושל יד שרה.

משולם נהרי: הקשישים הזכאים ללחצני מצוקה וחיישני נפילה הם בני 75 ומעלה הגרים בביתם לבדם, עריריים, המתקיימים מקצבת זקנה והשלמת הכנסה בלבד ומוכרים במחלקה לשירותים חברתיים.

משולם נהרי: עוד בתקופת משבר הקורונה, עם סגירת מסגרות דוגמת מרכזי היום שהזכרתי קודם – מועדונים – וצמצום פעילות משמעותית כגון התנדבות, וכמעט ללא ביקורי בני המשפחה, אזרחים ותיקים מצאו את עצמם בבידוד חודשים.

משולם נהרי: לצערנו, ההישארות בבית מעצימה את תחושת הבדידות, מאיצה את ההידרדרות הפיזית והקוגניטיבית, מעלה את תחושות החרדה והדיכאון ומציפה צרכים רבים.

משולם נהרי: על מנת לתת מענה מיידי במצב שנוצר, בשלב ראשון נערכה הסבה של התוכניות הקיימות כדי להתאימן להנחיות משרד הבריאות.

משולם נהרי: צוותי מרכזי היום, קהילות תומכות, מועדוני מופת ומועדוני אירופה – הכוונה לניצולי השואה – יצרו קשר יום-יומי ודאגו לחלוקת מזון לבתי הקשישים.

משולם נהרי: אגב, כשמרכזי היום נסגרו, המשרד שינע מזון לביתם של 120,000 קשישים, וגם – ליווי של עובדים סוציאליים.

משולם נהרי: אף אחד לא שמע על זה, לא היה רעש על זה ולא כלום.

משולם נהרי: מרכזי היום שנסגרו – אף אחד לא שאל מה קורה עם הזקנים.

משולם נהרי: ליוו אותם.

אלי אבידר: על מה שטוב אף פעם אין רעש.

משולם נהרי: מה?

אלי אבידר: על מה שטוב אף פעם אין רעש.

משולם נהרי: נכון.

טלי פלוסקוב: שאלנו.

טלי פלוסקוב: שאלנו – – – שאלנו.

טלי פלוסקוב: מה זה לא שאלנו?

טלי פלוסקוב: גם ראינו מה שעשיתם.

משולם נהרי: כן, אבל המשרד – מעבר לאלה שמשתתפים במרכזי היום, הרבה מעבר לכך; אם זה 80,000 – נתנו בכל זאת 120,000 לאנשים שהם נזקקים בביתם, גם ארוחת בוקר, גם ארוחת צוהריים, גם ערב, וגם ליווי לאלה שצריכים ליווי של עובד סוציאלי או של איש מקצוע שילווה אותם, או ישאל בשלומם, בייחוד אלה שהם לבד.

משולם נהרי: בתוכנית "יחד" הקשר נשמר באמצעות שיחת טלפון יומית, מועדון וירטואלי ואמצעים דיגיטליים לצפייה מרחוק.

משולם נהרי: לצד שמירת הקשר ובירור הצרכים בקרב האזרחים הוותיקים המוכרים לנו יצא משרד הרווחה, בשיתוף פיקוד העורף, במבצע משמרות הזהב, שתכליתו העיקרית שיחות טלפון יזומות, מיפוי צרכים וחלוקת מזון לזקנים בקהילה.

משולם נהרי: המיפוי הארצי החל בתאריך 31 במרץ 2020, כאשר עד כה נערכו יותר מ-130,000 שיחות טלפון ל-65,000 אזרחים ותיקים, ומתוכן 12,000 ביקשו סיוע כלשהו, בעיקר מצרכי מזון וארוחות, שיחות עם מתנדבים להפגת בדידות, עזרה בשינוע תרופות ומוצרי ספיגה, השאלת ציוד רפואי, תיקונים בבית ועוד.

משולם נהרי: כלל הצרכים הועברו לטיפול של המחלקות לשירותים החברתיים.

משולם נהרי: רבותיי, אתם מפריעים לי.

משה ארבל: אדוני סגן השר.

משה ארבל: אני מבקש – –

משולם נהרי: גם אתם תהיו אזרחים ותיקים, אז כדאי לכם לדעת מה הזכויות שלכם.

משה ארבל: – – לאפשר לסגן השר להשלים את תשובתו.

משולם נהרי: אני כבר מסיים.

אלי אבידר: חשוב שהציבור ידע, תנו לו לענות.

משולם נהרי: אנשים שואלים, צריך להשיב להם כהלכה.

משולם נהרי: שואל לעניין ומשיב כהלכה.

משולם נהרי: העובדים הסוציאליים ברשויות עבדו לילות כימים למתן מענים, בשיתוף עם ארגוני מתנדבים.

משולם נהרי: כ-1,000 אזרחים ותיקים שדיווחו כי אינם בקשר עם משפחה או חברים ושאין להם למי לפנות בעת הצורך קיבלו עדיפות במתן מענה קבוע של מתנדבים.

משולם נהרי: במקביל למערך הארצי, רשויות מקומיות רבות קיימו מיפוי עצמאי לכלל האזרחים הוותיקים בעיר.

משולם נהרי: בימים אלו מפתח האגף מענה מבוסס מתנדבים ליצירת שיחות חברתיות משמעותיות מרחוק, באופן קבוע, עם אזרחים ותיקים החשים בדידות, באמצעים טכנולוגיים שונים, בתדירות משתנה, ועל פי צורכי האזרח הוותיק.

משולם נהרי: נציין כי המשרד מפתח מערכת קבועה שתאפשר המשך – –

משה ארבל: הגברת בראשי, תקנון הכנסת מאפשר לסגן השר להשלים את דבריו, ואנחנו נכבד את התקנון.

משולם נהרי: – – שיחות טלפון למיפוי צורכי אזרחים ותיקים גם בשגרה וגם בעיתות חירום.

משולם נהרי: בתקציב 2020 – – –

משה ארבל: נא לא להפריע לו, בבקשה.

משולם נהרי: לפחות כשתהיו אזרחים ותיקים תדעו לאן לפנות ומה עומד לשירותכם.

משה ארבל: כנראה עד שתסיים נהיה אזרחים ותיקים.

משה ארבל: – – –

משולם נהרי: בתקציב 2020 משרדנו העלה בקשה לתוספות תקציביות שיאפשרו פריסה רחבה של תוכניות, כגון – לאלה שרוצים בסוף להעביר את הנושא לוועדת הרווחה, אני כבר אומר להם מה לבקש שייתן מענה להצעה – העלאת מספר מועדוני מופת, בתים חמים ומועדונים חברתיים.

משולם נהרי: אני לא צריך לספר לך, חבר הכנסת אבוטבול – היית ראש עיר, אתה יודע ומכיר את המסגרות הללו מקרוב.

משולם נהרי: צריך לבקש תוספת – ואתה תדע להסביר את זה טוב, מניסיונך.

משולם נהרי: הקמת מרכזים רב-תכליתיים: הפיכת מרכזי היום למרכזים הנותנים מגוון מענים המותאמים לצורכי האזרח הוותיק לאורך שעות היום כולו; הרחבה של המענים הניתנים כך שיותאמו לאזרחים ותיקים רבים יותר; רווחה מרחוק: שימוש בכלים דיגיטליים לחיבור אזרחים ותיקים לשירותים קיימים לשם צמצום תחושת הבדידות ויצירת קשרים חברתיים, לדוגמה, מערכת לשידור מרחוק של חוגים והרצאות המתקיימים במרכזי היום; משקפיים וירטואליים לביקור בארצות רחוקות באמצעות מציאות מדומה; הרחבת תוכנית "קהילה לדורות" שמטרתה גיבוש קהילה עבור האזרחים הוותיקים, לצד קידום מעורבותם בחיי הקהילה שבה הם מתגוררים; חיזוק מערכות התמיכה הקהילתיות לצורכי האזרחים הוותיקים וגיבוש רשתות תמיכה חדשות.

משולם נהרי: התוכנית מאפשרת לבנות תשתית בקהילה המאפשרת תכנון ופיתוח רצף שירותים עבור האזרחים הוותיקים בשותפות מלאה עימם.

משולם נהרי: בימים אלו פנה משרדנו למשטרת ישראל לקבל נתונים סטטיסטיים של השנים האחרונות על מנת לגבש פתרונות מיטביים, בשיתוף המשרדים השותפים בטיפול באזרחים הוותיקים במדינת ישראל.

משולם נהרי: בנוסף, ביקשנו את פרטי הנפטרים כדי לברר מול הרשויות המקומיות אם היו מוכרים, אם היו זכאים לשירותי חוק סיעוד, אם הוצעו להם פתרונות להפגת בדידותם – שילוב בתוכניות בקהילה, השמה בבית אבות או מוסד גריאטרי.

משולם נהרי: הגדלת התקציב בסעיפים המבוקשים תאפשר לאגף לתת מענה למספר רב יותר של אזרחים ותיקים, לשמור עימם על קשר קבוע, לייצר תוכניות נוספות לאיתור אותם אזרחים ותיקים שאינם מוכרים ולחבר אותם למענים בקהילה.

משולם נהרי: כך נוכל לצמצם את אותם מקרים מצערים של אזרחים ותיקים הסובלים מבדידות ואינם מחוברים לרשתות תמיכה בחייהם.

משולם נהרי: אני מודה לכולם על הסבלנות, על ההקשבה ועל הכבוד שאתם נותנים לאזרחים הוותיקים.

משולם נהרי: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר העבודה והרווחה.

משה ארבל: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, עמדה נוספת.

משה ארבל: דקה לרשותך, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לחבר הכנסת משה אבוטבול על העלאת הנושא.

טלי פלוסקוב: אם הייתי רואה את זה קודם בטח הייתי מצטרפת אליך.

טלי פלוסקוב: כבוד סגן השר, כבוד סגן השר, אני אשמח מאוד אם תקשיב לדבריי, כי בעיניי הם מאוד מאוד חשובים.

טלי פלוסקוב: כל מה שאמרת עכשיו כאן – זה טוב ומבורך.

טלי פלוסקוב: כבוד סגן השר, אתה שומע אותי?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: כולי אוזן.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: כל מה שאמרת כאן עכשיו הוא חשוב ומבורך, והכספים שאתה מדבר עליהם – זה חשוב ומבורך.

טלי פלוסקוב: אבל אני רוצה להפנות את תשומת ליבך למה שקרה פה בתקופת הקורונה.

טלי פלוסקוב: האב הקשיש שנפטר בביתו – לא הייתה לו מטפלת.

טלי פלוסקוב: אנשים, על פי ההצעה של המדינה, פשוט לוקחים כסף במקום שעות טיפול.

טלי פלוסקוב: אני לא צריכה לספר לך מה זה גמלה בכסף ומה זה גמלה בעין.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בעיניי, זו טעות מאוד גדולה של המדינה שנתנו את האפשרות הזאת.

טלי פלוסקוב: לאנשים שנפטרו היה כסף בחשבון, אבל עם הכסף הזה לא היה מה לעשות.

משה ארבל: נא לסיים.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת אלי אבידר, דקה לרשותך, אדוני.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני סגן השר.

אלי אבידר: אני מאוד מעריך את כל הפירוט, זה היה חשוב מאוד.

אלי אבידר: אני רוצה לספר שאחת הבעיות שיש במדינות אירופה – וברוך השם אנחנו לא שם.

אלי אבידר: במדינת שבדיה – שם הורים וילדים מתנתקים בגיל 18; לא מוצאים אותם – רק שלושה שבועות אחרי שהם נפטרים.

אלי אבידר: יש משרד ממשלתי שלם שכל התפקיד שלו זה לחקור.

אלי אבידר: ולחבר הכנסת משה אבוטבול אני רוצה להגיד כל הכבוד על שהוא העלה את זה.

אלי אבידר: הסוגיה של אזרחים ששומעים טרנס – מה שנקרא "תוספת שלא לעניין".

אלי אבידר: יכול להיות שאותם אנשים לא שמעו את המבוגרים ודווקא התפללו, אז הטרנס הזה – באמת זו תוספת מיותרת.

אלי אבידר: תודה רבה.

משולם נהרי: מסכים לכל מילה, גם של חברת הכנסת.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה על העברת ההצעה הדחופה לסדר-היום לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

יואב קיש: אני אמור להצביע למעלה – בעד, אני לא אספיק.

משה ארבל: אנחנו אחר כך נבקש ממזכירת הכנסת לעדכן.

משה ארבל: מי שבעד הוא בעד ומי שנגד הוא נגד.

משה ארבל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

משה ארבל: אנחנו נציין לפרוטוקול שבטעות חבר הכנסת אבוטבול הצביע במקומו של חבר הכנסת אבי דיכטר.

משה ארבל: על כן, נבקש לבטל את ההצבעה הזאת.

משה ארבל: תוצאות ההצבעה: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: נבקש ממזכירת הכנסת לצרף לפרוטוקול את חברי הכנסת שמרימים את ידם בעד: חבר הכנסת אזולאי, חברת הכנסת פלוסקוב, חבר הכנסת אבוטבול, חברת הכנסת היבה יזבק, חברת הכנסת סונדוס סאלח, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, חבר הכנסת איימן עודה, חבר הכנסת אלי אבידר וחברת הכנסת אורנה ברביבאי.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: << הלסי >> 80 יחידות להתפתחות הילד נמצאות בסכנת סגירה << הלסי >>

משה ארבל: אני מבקש לשמור על השקט.

משה ארבל: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: 80 יחידות להתפתחות הילד נמצאות בסכנת סגירה, מס' 252 ו-284.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, יעלה ויבוא אדוני.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

משה ארבל: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: גברתי השרה, אדוני סגן השר, חבריי חברי הכנסת, תדמיינו ילד בן חמש שאמור לעלות בעוד שנה לכיתה א', והגננת שלו פתאום גילתה שהוא מתקשה להחזיק את העיפרון או המצבע – אתם יודעים מה זה מצבע?

מיקי לוי: לורד – הגננת גילתה שהוא מתקשה להחזיק את זה, וכשהוא מצייר הוא לא מצליח להישאר בתוך הקווים, כי הוא מפעיל את כל הזרוע כשהוא מצייר במקום את פרק היד.

מיקי לוי: הגננת לא מצליחה לסייע לו, והילד זקוק לעזרה של מטפלת מקצועית בריפוי ועיסוק.

מיקי לוי: ברור שאם הילד הזה לא יקבל עזרה בגיל חמש, הוא יתחיל את כיתה א' בפער משמעותי מחבריו לספסל הלימודים.

מיקי לוי: הפער הזה עלול ללוות אותו שנים רבות, ואת כל זה ניתן היה למנוע לו היו עוזרים לו בבעיה נקודתית בכמה מפגשים, אלא שבניגוד להיגיון ולצורך הכל-כך בסיסי והקריטי, מדינת ישראל עומדת להפקיר את הילד הזה לגורלו.

מיקי לוי: בימים אלה 80 יחידות להתפתחות הילד ברשויות המקומיות, המעניקות טיפול לכ-40,000 ילדים ופעוטות, נמצאות בסכנת סגירה.

מיקי לוי: היחידות האלה, שמספקות טיפולים רגישים כגון פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת, צפויים פשוט להיסגר.

מיקי לוי: משרד הבריאות תקצב את קופות החולים בסכום של 80 מיליון שקלים על מנת שהטיפולים האלה יהיו זמינים והתורים יהיו קצרים יותר.

מיקי לוי: בפועל, קופות החולים ממשיכות לשלם למרכזים רק 70 שקלים על כל טיפול במקום הסכומים הנדרשים כפי שסוכמו – בין 175 שקלים ל-250 שקלים.

מיקי לוי: כתוצאה מהפער העצום הזה המרכזים מתקשים להמשיך ולספק את השירותים הכל-כך הכרחיים ורגישים הללו.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אני פונה לשר הבריאות ושר האוצר: תיכנסו בעובי הקורה, למרות שיש בעיות נוספות.

מיקי לוי: מדובר בילדינו.

מיקי לוי: את הבעיות האלה אנחנו נקבל כשהן יתגברו, ונאבד אותם, ולכן אני מבקש מכם להיכנס בעובי הקורה.

מיקי לוי: ודאו שהכסף עובר.

מיקי לוי: הכסף קיים.

מיקי לוי: מדוע לא מוודאים שהכסף הזה עובר מקופות החולים לאותם מרכזים?

מיקי לוי: 35,000 ילדים שממתינים לטיפולים יישארו ללא מענה, ו-40,000 ילדים שכבר מטופלים יפסיקו לקבל את הסיוע.

מיקי לוי: זה נושא רגיש שמחייב את התערבותכם, ואסור לתת לו ליפול בין הכיסאות.

מיקי לוי: יש את הכסף.

מיקי לוי: הכסף תוקצב.

מיקי לוי: תדאגו שהוא יגיע למקומות הנכונים.

מיקי לוי: למרות שסגן השר מתכוון להשיב לי, אני מבין שאנחנו לא נקבל איזשהו סיכום של העניין הזה.

מיקי לוי: הלוואי שכן.

יואב קיש: איך אתה יודע מה אני הולך להגיד?

מיקי לוי: לא – – –

יואב קיש: אז חכה, תשמע.

מיקי לוי: אני אשמע.

יואב קיש: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא, רציתי להעביר את זה לוועדת הכספים, אבל אני אגיד את זה אחר כך.

יואב קיש: תודה רבה.

קריאה: מיקי, למה אתה פסימי?

מיקי לוי: מה?

קריאה: למה אתה פסימי?

מיקי לוי: לא, אני אופטימי, בגלל זה דיברתי אליכם.

מיקי לוי: נהפוך הוא, אני משוכנע שסגן שר האוצר וסגן שר הבריאות ימצאו פתרון.

מיקי לוי: מדובר בילדינו.

מיקי לוי: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה.

קריאה: לא שומעים, המיקרופון שם לא פתוח.

יואב קיש: מיקי לא צריך מיקרופון.

מיקי לוי: אני לא צריך מיקרופון.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חברת הכנסת היבה יזבק, שלוש דקות.

היבה יזבק: כבוד היושבת-ראש, 80 יחידות ציבוריות להתפתחות הילד נמצאות בסכנת סגירה.

היבה יזבק: זה נושא גדול, זה נושא חמור, זה נושא שנוגע לכולם ודורש טיפול מיידי.

היבה יזבק: אם לא יימצא פתרון בדחיפות, בחודש-חודשיים הקרובים למעלה מ-40,000 ילדים, לא להם איפה לקבל טיפול.

היבה יזבק: כבר היום יש יותר מ-22,000 ילדים שמחכים לקבל טיפול, ואנחנו מדברים על תקופה קשה – משבר קורונה – שרק מחריפה את מצבם של ילדים אלה.

היבה יזבק: כ-90% מהיחידות האלה פועלות בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית של המדינה.

היבה יזבק: 92 מהיחידות נסמכות בתקציבן על הרשות המקומית, והרשויות מממנות רק כ-60% מהוצאות היחידות, למרות שזה לא התפקיד שלהן.

היבה יזבק: עוד בפברואר 2018 אושרה העברה תקציבית של 80 מיליון שקל שיועדו למרכזים אלה, אבל הכסף עבר לקופות החולים ולא ישירות למרכזים, ועד היום המרכזים האלה ממתינים לקבלת הכסף.

היבה יזבק: עלות הטיפול במרכזים בילד היא 250 שקל לטיפול.

היבה יזבק: המחיר הזה הוא מחיר אחיד ולא משתנה בין פריפריה למרכז, אלא שקופות החולים משלמות תעריפים שונים למרכזים שונים, והאמת היא שנוצר מצב שבפריפריה וברשויות הערביות – דווקא שם הקופות משלמות משמעותית פחות.

היבה יזבק: אנחנו נמצאים במצב קשה.

היבה יזבק: בשבוע שעבר נסגרו שלושה מרכזים, ובכמה מרכזים כבר לא מקבלים ילדים חדשים.

היבה יזבק: כמו כן אנחנו מדברים על 11 מרכזים שבכלל לא חזרו לפעול אחרי הקורונה.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על 80 מרכזים שכנראה ייסגרו ב-1 באוגוסט, מרכזים שבלעדיהם ילדים עם צרכים מיוחדים, עם קשיי התפתחות, עם אוטיזם, יישארו ללא כל אפשרות טיפול.

היבה יזבק: גם היום, במצב הנוכחי, ילד יכול לחכות לתור שנה עד שנה וחצי עד שהוא מקבל טיפול.

היבה יזבק: ככל שממתינים יותר כך הטיפול פחות אפקטיבי וכך גובר הסיכוי לפתח בעיות נוספות, אם זה ריחוק חברתי, אם זה בעיות התנהגות ואם זה בעיות דיבור ועוד.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יזבק, את צריכה לסיים.

היבה יזבק: אנחנו חייבים לפתור את המצב הזה עכשיו – את הפער בין עלויות הטיפול לכסף המועבר למרכזים בפועל; את העול שנופל על הרשויות המקומיות, שדווקא הרשויות הערביות, שהן מאוד חלשות, ממש לא יכולות לעמוד בו.

היבה יזבק: אסור לנו להפקיר את הילדים ואת המשפחות.

היבה יזבק: אני מצפה מסגן השר לתת לנו תשובות ברורות ופתרונות בעניין כפי שהוצג.

היבה יזבק: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת יזבק.

אורנה ברביבאי: ישיב סגן שר הבריאות חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

אלי אבידר: יואב, באריכות, בבקשה.

יואב קיש: ככל שתבקש.

אורנה ברביבאי: מה?

אלי אבידר: – – –

יואב קיש: אני לא אעשה אותך אזרח קשיש.

יואב קיש: כבוד היושבת-ראש, שרים ושרות, חברות וחברי הכנסת, קודם כול מילה אישית לפתיחה: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שהגישו את השאילתה הזאת.

יואב קיש: איפה מיקי?

מיקי לוי: כאן.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: זה נושא חשוב מאוד.

יואב קיש: אני לא הכרתי אותו לפני כן – כפי שאתם יודעים, אני חדש בתפקידי – ובעצם רק בעקבות השאילתה הזאת נחשפתי לנושא הזה, ואני מודה שאתמול זה גזל לא מעט מזמני.

אורנה ברביבאי: לפחות חזרת להסתפר.

יואב קיש: מה?

אורנה ברביבאי: לפחות חזרת להסתפר.

יואב קיש: אני, יש הערות, קיבלתי גם שאלות, אמרו לי: הספרים כבר חזרו לעבוד, מה קורה איתך?

יואב קיש: אז אני לא בטוח שאני עוד בסיטואציה, אבל זה נושא אחר.

יואב קיש: אז אני חוזר עוד פעם ואומר: זה נושא חשוב מאוד.

יואב קיש: אני מודה גם שמרכזי התפתחות הילד קרובים לליבי ברמה אישית, כמי שהיה בעבר זקוק לשירותים שלהם, ולכן אני מתייחס לזה בכל כובד הראש.

יואב קיש: יש לי פה תשובה קצרה.

יואב קיש: אני לא יודע אם – להסביר אולי יותר פשוט מאשר להקריא אותה, ואני אגיד לכם מה התמונה כפי שאני רואה אותה.

יואב קיש: היום המצב לא טוב בעיקר בגלל נושא התורים – מה שאמרה חברת הכנסת יזבק.

יואב קיש: היא צודקת.

יואב קיש: לא יכול להיות שילד שרוצה להגיע לטיפול צריך לחכות חצי שנה ומעלה.

יואב קיש: כל יום שעובר בהתפתחותו הוא קריטי, וחייבים לתת מענה.

יואב קיש: לטובת זה היום קורה דבר אחד – טיפולים פרטיים, למי שלא מכיר.

יואב קיש: אני טיפה מרחיב, אבל רק כדי לעשות סדר.

יואב קיש: היום, בשביל לתת מענה לאותו ילד יכולים אבא, אימא, לקחת את הילד לטיפול פרטי, לשלם מכיסם ולקבל החזר – 180 שקלים מהקופה.

יואב קיש: זה המצב נכון להיום, לפני כניסת הרפורמה, שתכף נדבר עליה.

יואב קיש: מה זה עשה?

יואב קיש: זה עשה שיותר ויותר מטפלים עזבו את המגזר הציבורי לכיוון טיפול פרטי.

יואב קיש: מקבלים 300 פלוס שקלים על טיפול כזה, ההורים מוציאים כסף מהכיס והקופות משלמות 180 שקלים.

יואב קיש: דבר אחד טוב יוצא מזה: הילדים מטופלים – בואו נתחיל מזה – ברוב המקרים, מלבד אותם ילדים שההורים שלהם לא יכולים להרשות לעצמם, שהם במסגרות שיותר קשה להם, וזה בדרך כלל הפריפריה ובמקומות כאלה.

יואב קיש: זה מצב לא טוב.

יואב קיש: לטובת זה עשו את הרפורמה.

יואב קיש: מה מטרת הרפורמה?

יואב קיש: מטרת הרפורמה היא בעצם למנוע את ההחזרים.

יואב קיש: עכשיו, אני חייב להגיד לכם שכשמעתי שאומרים שלא ייתנו החזרים והכול יהיה, מה שנקרא, בטיפול הציבורי, אני אמרתי: רגע, זו יכולה להיות בעיה קשה.

יואב קיש: הרפורמה הזאת יכולה להיכשל ובסוף הילדים לא יטופלו.

יואב קיש: אם מטפל יבוא ויגיד: אני לא רוצה לבוא בשביל – אני לא יודע בדיוק כמה הם מקבלים היום; נגיד, מתוך 120, 140 שקלים שהקופה משלמת, הוא מקבל אולי 100 שקלים.

יואב קיש: הוא יכול להגיד: לא מתאים לי, אני לא רוצה.

יואב קיש: יש פה שאלות כבדות מאוד.

יואב קיש: מיקי, אתה, כמי שמבין את השוק, יודע להגיד שקשה מאוד לכופף שוק לכיוון שאתה רוצה, להורדת מחירים.

יואב קיש: המטרה ראויה, על זה אין ויכוח.

יואב קיש: ואז מה שקרה – אנחנו עכשיו בתקופת הביניים, כך אני קורא לזה.

יואב קיש: מה זה תקופת הביניים?

יואב קיש: תקופת הביניים היא מצב שמצד אחד עוד לא נכנסנו לנוהלי עבודה תקינים והקופות יודעות בדיוק כמה הן משלמות ומה קורה ומה העניין, ומצד שני באים המטפלים, באות הרשויות, אומרים: רגע, סליחה, אתם הולכים להעלות את המחיר – כי המחיר יעלה; זה די ברור, ובשביל זה גם תוקצב העניין, וכמו שאתה אומר, הכסף נמצא.

יואב קיש: המחיר יעלה.

יואב קיש: הקופות ישלמו כנראה יותר כסף, כי יהיה פה איזה איזון: מצד אחד ירידה משמעותית, כנראה, ואנשים ומטפלים יחזרו לכיוון של הטיפול הציבורי, ומצד שני יצטרכו כנראה להעלות את הנושא של הקופות.

יואב קיש: אבל מה?

יואב קיש: היום אומרות הרשויות – שהיום הן מממנות, כי הן מקבלות מהקופה לא את הסכום שהן אמורות לקבל אלא את הסכום שקיבלו כל הזמן, שיכול להיות גם 80 שקלים במקומות מסוימים, והרשויות משלימות מכספן, אז הן אומרות: סליחה – עכשיו, זה כנראה ויכוח שהיה קורה כל שנה בין הקופות לרשויות: מי משלם?

יואב קיש: מי זה?

יואב קיש: והיו מגיעים להסדר.

יואב קיש: אבל עכשיו, כשהרפורמה בפתח והכסף שהוקצב בפתח, נלחמים על זה.

יואב קיש: אתה יודע איך זה עובד, אני לא צריך להסביר לך.

יואב קיש: אני חייב לתת להם תשובה, עליזה.

יואב קיש: זאת לא תשובה.

יבגני סובה: ככה אתה מפסיק, אחרי דבר כזה?

יבגני סובה: יואב, זה לא מתאים לך.

יבגני סובה: מה זה?

יואב קיש: אני אמרתי שאני אתן תשובה, עליזה, וזה ייקח לי בערך עוד חמש דקות, ואני מקווה שאני אתן תשובה מספקת.

יואב קיש: אז קודם כול, אני חייב לומר – אני רוצה להקריא את המשפט האחרון פה בעניין: המשרד יפעל להבטיח כי שירותים לילדים לא ייפגעו, תוך מתן האפשרות למיצוי המשא ומתן בין הצדדים בתקופה מורכבת זו ופיתוח שירותים חלופיים ככל שיידרש.

יואב קיש: מה אני מנסה לומר?

יואב קיש: עד 1 באוגוסט אנחנו באירוע שהטיפולים נמשכים, ויש משא ומתן – ואת זה אני יודעת להגיד בוודאות – שמתקיים בין הקופות לרשויות.

יואב קיש: המטרה שלנו כרגולטור היא לא להתערב.

יואב קיש: אני אומר לכם את זה בצורה הכי ברורה.

יואב קיש: קופות החולים הן הגוף המתפעל, יש את הגוף שנותן את השירותים – דרך אגב, קופות החולים גם נותנות שירותים בעצמן בלא מעט מקומות – יש את הרשויות שנותנות את הטיפולים האלה ויש משא ומתן.

יואב קיש: אנחנו חושבים, וגם אני מסכים לזה, מיקי, שלא נכון שנתערב בזמן המשא ומתן.

יואב קיש: אני אומר לך בכנות, זה לא הזמן.

יואב קיש: לכן אני יכול להגיד דבר כזה: אנחנו מסתכלים על מה שקורה, אתם מסתכלים.

יואב קיש: תהיו ערניים.

יואב קיש: אני חושב שעד 1 באוגוסט זה צריך להיות מוסדר במשא ומתן, וכך צריך להתנהל.

יואב קיש: אמרתי, דבר אחד אני יכול להבטיח לך: לא ניתן שזה יפגע בילדים.

מיקי לוי: אני שמח על הגישה שלך.

מיקי לוי: תביאו בחשבון, אני מדבר איתם, אני משכנע אותם לא להשבית את המרכזים ב-1 באוגוסט, שזו בעיה קשה.

יואב קיש: אני שמח שיש דדליין.

אימאן ח'טיב יאסין: זה איום שקיים.

יואב קיש: אני שמח שיש דדליין, כי דדליין יגרום להם להגיע להסכמות.

יואב קיש: תן להם לריב ותגיד להם: חבר'ה, אתם צריכים לדעת להסתדר.

יואב קיש: הרי בסופו של דבר – בואו נעשה רגע סדר – האינטרס של כולם זה שהילדים יקבלו טיפולים.

קריאה: נכון.

יואב קיש: רשות לא רוצה שהילדים אצלה לא יקבלו, קופת חולים לא רוצה שילד שלה לא יקבל, ואנחנו במשרד הבריאות בוודאי.

יואב קיש: העניין הוא דיון ענייני כספי – לאן הדבר הזה הולך.

יואב קיש: אני מציע: תן להם למצות את המשא ומתן, תהיה עם היד על הדופק.

יואב קיש: אם אתה מרגיש שזה לפני פיצוץ – אנחנו נהיה מעורבים.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: אני אשמח אם אתה – – –

אורנה ברביבאי: סגן השר, מה אתה מציע לגבי ההצבעה?

יואב קיש: אם הוא רוצה, לכל מקום שהם רוצים – אני תומך.

מיקי לוי: אני מבקש כספים, כספים.

קארין אלהרר: – – –

אורנה ברביבאי: לא, אני אתן לך להתייחס.

אורנה ברביבאי: אני רק שואלת את סגן השר.

יואב קיש: מה שאתם רוצים, מה שהמציעים מבקשים.

מיקי לוי: כספים, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אנחנו ניגש להצבעה יותר מאוחר, לאחר ההתייחסויות הנוספות.

יואב קיש: אין בעיה.

קארין אלהרר: אני רציתי לשאול.

אורנה ברביבאי: אבל רגע, חברת הכנסת אלהרר, השרה אורלי לוי אבקסיס ביקשה להתייחס.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: אני אתן לך להתייחס אחר כך.

יואב קיש: – – – או מהצד?

אורנה ברביבאי: לא, היא מתייחסת מכאן.

יואב קיש: יש לה שאלה בשבילי, פשוט.

קארין אלהרר: כן, השאלה היא לקיש.

אורנה ברביבאי: אה, חשבתי שאת רוצה להתייחס.

אורנה ברביבאי: אבל הוא יושב כאן, אז תוכלי לשאול אותו.

יואב קיש: לא, לא, זה לא עובד ככה.

יואב קיש: יש לזה חשיבות.

אורנה ברביבאי: אני אתן לך את ההזדמנות.

אורנה ברביבאי: שלום לך.

אורנה ברביבאי: יש לך חמש דקות, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גברתי היושבת בראש.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן שר הבריאות, אני שמחה מאוד על כך שירדת לעומק הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לסדר לך את העניינים, כמי שעוסקת בנושאים האלה אולי מהיום שנכנסתי לפוליטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים יצרנו את אותו מתווה שדיברת עליו, שיוצאים החוצה למי שלא מצליח להשיג תור בשלושה-ארבעה חודשים דרך הקופות.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה אמור לשמש איזשהו תמרור אזהרה לקופות: היה ואתן לא תדאגו לכך שתעסיקו בתנאים הוגנים את אותם נותני שירות, אז תוכלנה האוכלוסיות המדוברות לרכוש את השירותים האלה בשוק הפרטי ואתן תחזירו להם.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה כאן?

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב הרבה מאוד מהזקוקים לאותם שירותים – קחו לדוגמה קלינאי תקשורת.

אורלי לוי אבקסיס: התור במערכת יכול להיות למעלה משנה עד שנה ושלושה חודשים; ככה לפחות היה לפני כמה חודשים כשאנחנו בדקנו בבאר שבע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה עולה מפגש אחד עם קלינאי תקשורת פרטי?

יואב קיש: פרטי.

אורלי לוי אבקסיס: פרטי.

יואב קיש: מעל 300 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: מעל 300.

אורלי לוי אבקסיס: בין 300 ל-450 שקל, תלוי איפה אתה ממוקם על המפה הגיאוגרפית בארץ.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה בחודשים האחרונים?

אורלי לוי אבקסיס: הקופות באו ואמרו לשר הבריאות לשעבר ליצמן: תראו, אנחנו לא מצליחים לגייס – כמו שאמרת קודם – בגלל שאלה הלכו לשוק הפרטי.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: בכלל, אותה סיטואציה שבה משפחות צריכות ללכת באופן פרטי, זה כאילו הן מלוות למדינה כסף על שירות שהמדינה לא מסוגלת לתת להן, הן משלמות יותר, והן צריכות לריב על ההחזרים, אם בכלל יש להן את הכוח.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה למשפחות שאין להן היכולת לתת?

אורלי לוי אבקסיס: קח שיעור אחד – 300 שקלים; ניקח את הרף הנמוך: אתה צריך לפחות פעם בשבוע, זאת אומרת, למעלה מ-1,000 שקל לילד אחד על קלינאי תקשורת שיקבע את עתידו.

אורלי לוי אבקסיס: כל אותם ילדים שלהורים שלהם אין 4,000 שקלים מזומן בחודש נאלצים בסופו של דבר להגיע למצב שבו הם לא יקבלו את הטיפול.

אורלי לוי אבקסיס: חלון ההזדמנויות שלהם מצטמצם.

אורלי לוי אבקסיס: הלקות שלהם תביא אותם להיות האאוטסיידרים החברתיים, כי אנחנו יודעים מה זה ילדים – ילדים יכולים גם להיות אכזריים, בטח ובטח על לקות כזאת או אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: התפקיד שלנו הוא לספק את שירותי הבריאות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לך: אני אשמח לשתף פעולה, לתת לך את כל הידע שנמצא, אבל זה הזמן להתערב, כי עכשיו יש מגמה של לעצור אפילו את ההסדר הזה של ללכת לשוק הפרטי ולבוא להתווכח על המחיר.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, זה לא הרתיע את הקופות.

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הזמן שהקופות יעשו את התפקיד שלהן.

אורלי לוי אבקסיס: יתרה מזו, במרכזיים האלה, תחת אותה קורת גג אתה מקבל את כל הטיפולים, ואז אתה חוסך לך את כל הזמן ואת כל הלוגיסטיקה – מתי ואיך להגיע.

אורלי לוי אבקסיס: בואו לא נשכח שלהורים לפעמים יש ילדים נוספים, וכל שעות אחר הצוהריים מתמלאות בטיפול בהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני עומדת לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שתיכנס בעובי הקורה.

אורלי לוי אבקסיס: כל הידע שיש לי עומד באמת לשירות הנושא הזה, וניקח בזה חלק, כי את הדבר הזה חייבים לתקן, וכמה שיותר מהר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: התייחסויות נוספות.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת קארין אלהרר, יש לך דקה.

אורנה ברביבאי: אני אתן לך, אדוני סגן שר.

אורנה ברביבאי: אולי תקשיב – – –

יואב קיש: אני מקשיב מפה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת בראש, קודם כול ברכות על התפקיד החדש.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני סגן השר, ברכות גם לך.

יואב קיש: תודה.

קארין אלהרר: תראה, אדוני, יש רפורמה שהיא כבר – עליזה, עוד כמה דקות, נשמה.

קארין אלהרר: כמה דקות.

קארין אלהרר: נושא מספיק חשוב.

יואב קיש: זה נכון.

קארין אלהרר: אדוני סגן השר, הרפורמה הזאת בעצם אומרת:

קארין אלהרר: אנחנו עוצרים את השירות הפרטי עם ההחזר.

קארין אלהרר: עד שנמלא את המכסות בקופת חולים יהיה פער שבו ילדים לא יקבלו מענה.

קארין אלהרר: עכשיו אני באה ומציעה את הדבר הזה: אל תעצרו את ההחזר הפרטי.

קארין אלהרר: תמשיכו עם הדבר הזה ובמקביל תגייסו.

קארין אלהרר: כשאתם תבדקו את הדברים אתם תלמדו שאין מספיק היצע של מטפלים פארה-רפואיים.

קארין אלהרר: אין מספיק היצע.

קארין אלהרר: דיברנו בזמנו עם המל"ג שיפתחו עוד תוכניות – הצליחו לפתוח עוד אחת בלבד.

קארין אלהרר: יש צורך הולך וגדל במטפלים פארה-רפואיים.

קארין אלהרר: הקופות, כשלא יהיה להן, יגידו: אין לנו, ומי שיעמוד מול השוקת השבורה יהיו ההורים והילדים.

קארין אלהרר: אני מפצירה בכם, באמת:

קארין אלהרר: אל תלכו למהלך בלי שיש בידיכם עובדות – לא תחזיות – עובדות שאתם יכולים לתת מענה, והוא לא מענה כי אתם רוצים, הוא מענה על פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

קארין אלהרר: אני מאוד מבקשת שהנושא הזה – לפני שיוצאים לרפורמה, שכרגע נעצרה, אל תסתמכו על הקופות, קופות גרעוניות, שהכסף שיינתן להן יהיה רק בהתאם לתוצאות, שזה דבר שהוא לא ייעשה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חברת הכנסת אלהרר.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אפשר לענות?

אורנה ברביבאי: יש התייחסות נוספת.

אורנה ברביבאי: מה אתה מעדיף?

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: אז עוד התייחסות, ואחרי זה אני אענה.

אורנה ברביבאי: אוקיי.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

קריאה: לא מגיבים על מה שנאמר – – –

יואב קיש: אני חייב להגיב על מה שנאמר פה, גם על ידי השרה וגם על העמדות.

יואב קיש: אני חייב להגיב.

אורנה ברביבאי: אנחנו ניתן לו להשיב בקצרה.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

יואב קיש: תודה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהאירוניה היא שלפעמים מצרות יוצאים דברים טובים לפלחים מסוימים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהבעיה של היחידות ושל הטיפולים לילדים ביחידות להתפתחות הילד הייתה כל הזמן, ואף אחד לא שם אותם במרכז הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמילות המפתח כאן הן באמת: מוחלשים ופיקסציה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו סבלנו כל הזמן – ואני אדבר גם על הצפון וגם על החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: התורים ארוכים שאי-אפשר לתאר.

אימאן ח'טיב יאסין: גם כמנהלת מתנ"ס אני יודעת ששנה וחצי מחכים לאבחון, ואחר כך, כאשר יש אבחון – עוד שישה או שבעה חודשים כדי לקבל את הטיפול הראשון.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לבדוק מה עושות קופות חולים בדברים האלה, וגם איזה מחירים משלמים למטפלים ולמה יש הפרשים במחירים בין המרכז לבין הפריפריה.

אימאן ח'טיב יאסין: זה אומר גם איזה טיפול מקבלים במרכז ואיזה טיפול מקבלים בפריפריה.

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן גם להסתכל על פתרונות חלופיים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש משהו שנקרא "יחידות התפתחותיות קהילתיות", שנותנת מעטפת הוליסטית לילדים, וחשוב לשים גם את זה במרכז הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

קארין אלהרר: היה כזה בנתניה והוא נסגר.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מילה אחת לחבר הכנסת מיקי לוי.

יואב קיש: אני חושב שבכל זאת, לאור ההערות, נכון שזה ילך לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואב קיש: זה נראה לי המקום הטבעי בנושא הזה.

קריאה: – – –

יואב קיש: רק שנייה.

יואב קיש: את זה אני אומר לך כהצעתי.

יואב קיש: אחרי זה תחליט.

יואב קיש: אני רק חייב להתייחס בכמה מילים בקצרה.

יואב קיש: ראשית, אני מודה לשרה אורלי לוי אבקסיס, שבאמת רתומה.

יואב קיש: אני אומר לך כבר, חד וחלק: אני איעזר בך.

יואב קיש: אז בזה אנחנו פוטרים נושא אחד – וצריך עזרה.

יואב קיש: אני חושב שתיארת פה את המצב מצוין, זאת אומרת בדיוק לאשורו, מה שאמרת.

יואב קיש: יש פה כאילו פתרון שהוא לא פתרון של הפרטי ב-300 שקל פלוס.

יואב קיש: את זה מנסים ברפורמה לתקן, ואז עולה השאלה שמעלה חברת הכנסת קארין אלהרר: רפורמה כזאת יכולה להיכשל בקלות, והילדים יסבלו.

יואב קיש: לזה לא ניתן יד, אני אומר לך.

יואב קיש: אני נכנסתי אחרי שהוחלט על רפורמה.

קארין אלהרר: זה מה שיצא.

יואב קיש: רגע, אני לא יודע אם זה מה שיצא.

יואב קיש: מה שאני מציע זה באמת דיון מעקב על הדבר הזה.

יואב קיש: אני חושב שכדי שהשוק הזה ייכנס לאיזשהו שוויון נוסף, ללא ספק חייב להיות תקצוב נוסף של הקופות.

יואב קיש: כמו שאמר מיקי, יש כסף לכך, בדיוק לזה זה הולך.

יואב קיש: השאלה הגדולה: האם יש מספיק כסף שיאפשר לאותם מטפלים להיכנס ולפעול ולעשות?

יואב קיש: אני מציע עוד פעם, כפי שאמרתי: ניתן למשא ומתן להתקדם.

יואב קיש: נצטרך לקבוע דיון.

היבה יזבק: – – – עכשיו קיבלנו הודעה – – –

יואב קיש: בסדר, זה חלק מכיפופי הידיים.

יואב קיש: אם יהיה דיון בוועדת העבודה והרווחה עוד כשבועיים-שלושה, לקראת זה נוכל שם לראות מה קורה.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם: אני מאוד מקווה שהקופות והרשויות יחליטו ויסדרו ביניהם.

יואב קיש: תהיה עליית מחירים; אני לא יודע כמה – על זה המשא ומתן.

יואב קיש: הכי חשוב זה לדאוג שהמטפלים יעבדו ושהילדים לא ייפגעו.

יואב קיש: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: אני רוצה לעבור להצבעה, השאלה אם אתם מקבלים את הצעת סגן השר להעביר – לא.

היבה יזבק: רוצים להעביר לכספים.

אורנה ברביבאי: לכספים.

אורנה ברביבאי: סגן השר, אתה מקבל לכספים?

יואב קיש: צריך הצבעה בכל מקרה, אבל אין לי בעיה.

אורנה ברביבאי: לא, כי אחרת אני יכולה להעביר את זה לוועדת הכנסת לקביעה.

יואב קיש: לא, לא.

אורנה ברביבאי: אם אתה מקבל – – –

יואב קיש: כספים.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להצבעה להעביר את ההצעה הדחופה לסדר-היום בנושא: 80 יחידות להתפתחות הילד נמצאות בסכנת סגירה לדיון בוועדת הכספים.

אורנה ברביבאי: עוברים להצבעה.

יואב קיש: תוסיפי את קולי, אני למעלה שם.

קארין אלהרר: גם אותי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אוקיי.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

אורנה ברביבאי: תוצאות ההצבעה: שישה בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

אורנה ברביבאי: ההצעה תעבור לוועדת הכספים.

אורנה ברביבאי: התווספו בהתאמה, לפרוטוקול: חברת הכנסת היבה יזבק, חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, חברת הכנסת סונדוס, חברת הכנסת אימאן, חבר הכנסת אלי אבידר וחבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים לנושא הבא: המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ וביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום, עם הצבעה.

אורנה ברביבאי: יציג את ההמלצה יושב-ראש הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום, חבר הכנסת צבי האוזר, בבקשה.

הוועדה המשותפת): גברתי היושבת בראש, ראשית, ברכות על תפקידך.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

הוועדה המשותפת): לפחות זו ההזדמנות הראשונה שלי לעמוד כאן.

אורנה ברביבאי: הברכות גם לך כיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

הוועדה המשותפת): תודה, תודה.

הוועדה המשותפת): בהתאם לסעיף (38ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אנחנו, מליאת הכנסת, מתבקשים על ידי הממשלה לחזור ולהכריז על המשך מצב חירום למשך תקופה של שנה אחת נוספת, עד 3 ביוני 2021.

הוועדה המשותפת): לצורך המלצה זו קיימנו דיון של חברי הוועדה המשותפת לוועדת חוקה, חוק ומשפט וועדת החוץ והביטחון.

הוועדה המשותפת): מצב החירום במדינת ישראל הוכרז לראשונה על ידי מועצת המדינה הזמנית ב-1948, ומאז ועד היום הוארך מצב זה מדי שנה בשנה.

הוועדה המשותפת): ככלל, לעצם קיומו של מצב חירום יש שתי השלכות עיקריות: הראשונה – מתן אפשרות לממשלה להוציא תקנות לשעת חירום, שהן הלכה למעשה עוקפות את החקיקה בכנסת.

הוועדה המשותפת): בעצם הרשות המבצעת הופכת להיות גם רשות מחוקקת.

הוועדה המשותפת): תוקפן של תקנות אלה מוגבל לשלושה חודשים.

הוועדה המשותפת): ההשלכה השנייה היא צווים וחוקים אשר תוקפם תלוי בקיומו של מצב חירום, ואי-הארכת ההכרזה על מצב חירום תביא לביטולם.

הוועדה המשותפת): בשנת 1999, כמדומני, הוגשה עתירה לבג"ץ בבקשה לבטל את מצב החירום.

הוועדה המשותפת): בעקבות עתירה זו התחייבה הממשלה להתחיל הליך לצמצם את החקיקה והצווים.

הוועדה המשותפת): בשנים קודמות עיקר הדיון נגע לחוקים והצווים שהוצאו מתוקפם או הוצאו מתוקף ההכרזה, ונעשה מאמץ, כאמור, על ידי הכנסת והממשלה לצמצם אותם.

הוועדה המשותפת): במבחן הזמן, אם נציין זאת – אני זוכר שכמזכיר ממשלה ב-2009 נדרשתי לראשונה לנושא וביקשתי לזרז את הדברים – אז אם ב-2009 תשעה חוקים ו-165 צווים עמדו בתוקף והיו תלויים בעצם קיומה של שעת חירום, הרי כיום ישנם חמישה חוקים ו-21 צווים בלבד, וגם אותם יש להמשיך באותה פעולה נמרצת ובאותו מאמץ בעצם לבטל ולהחליף בחקיקה שאיננה תלויה בהכרזה על שעת חירום.

הוועדה המשותפת): המרכיב הראשון שהזכרתי – תקנות שיוצאות בשל שעת חירום – הוא הנושא הרלוונטי לדיון הציבורי דהיום.

הוועדה המשותפת): ב-15 השנים האחרונות עשתה הממשלה שימוש מאוד מוגבל בכלי הזה, רק בשני אירועים בלבד, אולם מאז ההכרזה האחרונה על מצב החירום, לפני ארבעה חודשים התפרצה מגפת הקורונה, והממשלה התקינה 38 תקנות שעת חירום.

הוועדה המשותפת): אני אציין שבחלק מהזמן הייתה לזה הצדקה.

הוועדה המשותפת): הייתי אומר: יש פה מגפה, היא נחתה בהפתעה, לפחות לחלק, וגם הכנסת לא הייתה פעילה.

הוועדה המשותפת): אבל בכל מקרה המצב הזה צורם – כאמור, כמו שאמרתי, הרשות המבצעת הופכת להיות רשות מחוקקת.

הוועדה המשותפת): בניגוד לגל הראשון של הקורונה, הרי שבתרחיש גל שני לא תהיה הפתעה.

הוועדה המשותפת): זאת אומרת, משרד המשפטים והממשלה יכולים להיערך לכך והכנסת היא כנסת פעילה.

הוועדה המשותפת): אנחנו בוועדה דנו בעניין הזה, רשמנו לפנינו את הבהרת הייעוץ המשפטי לממשלה – שהם ערוכים לקראת אפשרות של גל שני של קורונה.

הוועדה המשותפת): כולנו מקווים שהוא לא יקרה, אבל אם חלילה נהיה במצב הזה הרי הממשלה תנקוט את כל הצעדים כדי להשתדל ולהימנע מלעשות שימוש נרחב בתקנות שעת חירום כפי שנעשה בגל הראשון.

הוועדה המשותפת): אשר על כן, מה שעומד על הפרק הוא אותה עבודה חשובה, אולי סיזיפית, של ביטול החוקים והצווים והחלפתם בחוקים שאינם תלויים בשעת החירום.

הוועדה המשותפת): בהקשר זה הוועדה המשותפת פנתה לכל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר וביקשה מהם לוחות זמנים – שיציגו תוך שבועיים לוח זמנים אשר דרוש להם על מנת להביא את אותה חקיקה חלופית נדרשת.

הוועדה המשותפת): בנוסף אני הודעתי בוועדת המשנה שבכוונתי להקים – סליחה, בוועדה המשותפת הודעתי שבכוונתי להקים ועדת משנה לוועדה המשותפת שבה יהיו חברים כמה חברי כנסת אשר יבחנו באופן עקבי ורציף את ביטול הצווים והחוקים על מנת לאפשר בעצם מצב שבו לא נצטרך להאריך כל שנה מחדש את מצב החירום.

הוועדה המשותפת): התהליך הזה הוא ארוך, ולכן השתכנענו להמליץ בפני המליאה לאשר את בקשת הממשלה להאריך את תוקף שעת החירום בשנה נוספת, ואני מבקש כאמור שהמליאה תאשר את המלצת הוועדה המשותפת כפי שנקבתי בה.

הוועדה המשותפת): תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת צבי האוזר.

אורנה ברביבאי: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

אורנה ברביבאי: יש לנו מעל 30 דוברים.

אורנה ברביבאי: לכל אחד מכם יש שלוש דקות.

אורנה ברביבאי: אני מתכוונת להקפיד כדי שנעמוד בלוחות הזמנים.

אורנה ברביבאי: הדוברת הראשונה היא חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, מאז שנפתחה המליאה ישבתי שם והקשבתי להצעות הדחופות והנושאים שדנו עליהם ביום הזה.

סונדוס סאלח: האמת היא שיש דיסוננס אחד גדול, ומה שאנחנו רואים הוא שאנחנו מנותקים מהמציאות, כנראה.

סונדוס סאלח: אתם רציניים כשאתם מעלים נושאים כמו עוני, אבטלה, והיה ויכוח על מספר המנות החמות ועל הקשישים שמתים?

סונדוס סאלח: את מי זה מעניין?

סונדוס סאלח: והערבי שנרצח – את מי זה מעניין?

סונדוס סאלח: היינו צריכים לדבר על הרכבים שהזמין גנץ לילדים שלו, לבנים שלו.

סונדוס סאלח: ההצעות הדחופות שהיו צריכות להיות כאן, לדון – האם זה גג נפתח או בלי גג נפתח?

סונדוס סאלח: איזה צבע להביא לרכב הזה?

סונדוס סאלח: איזה צמיגים להביא לרכבים האלה?

סונדוס סאלח: אתם מנותקים מהמציאות.

סונדוס סאלח: תראו את המפקדים, את המנהיגים שלכם, בזמן המשבר הכלכלי הגדול שרק מעמיק ומחמיר.

סונדוס סאלח: תראו באיזו תחרות, איך הם מתחרים וחוגגים ומתפנקים על חשבון האדם הפשוט ועל חשבון המיסים שאנחנו משלמים.

סונדוס סאלח: עוד דבר, עוד דיסוננס אחד, פרנויה אפילו – על חוק האזרחות; לא האזרחות שלומדים אותה בבית הספר.

סונדוס סאלח: אתם יודעים, הספר הכי עבה בבית הספר זה הספר האזרחות.

סונדוס סאלח: יש בו כל כך המון דפים ותכנים, ומה לעשות איתם – אני כתלמיד, תלמידה ערבייה, לומדת על חופש הביטוי, וכשאני יוצאת להפגנה אני מוצאת שוטרים שרוצים לקחת אותי, לחקור אותי, להפריע לי ולא להרשות לי להתבטא ולהביע את העמדות שלי.

סונדוס סאלח: איך אפשר ללמוד כאלה דברים באזרחות בבית הספר ולראות שאנחנו חיים במציאות אחרת לגמרי?

סונדוס סאלח: על זה אני לא אדבר עכשיו.

סונדוס סאלח: אני מדברת על אזרחות כמושג שבא להסדיר את היחסים בין הפרט למדינה, שכן, חשבו חכמים לפנינו שהממשלה או המדינה תרצה לדרוס את הפרט, וצריך להגן עליו ולהסדיר את היחסים האלה.

סונדוס סאלח: באזרחות, ובהמשך – חוק האזרחות, שבא לפגוע במיוחד באזרח הערבי, שהאזרחות שלו כל הזמן מוטלת בספק והיא בחשש, והיא תמיד בחשדנות וקפדנות, בא וממשיך לחשוד באדם, באזרח הערבי, ולפגוע בזכויות שלו: בזכות לקיים, בזכות להיות חלק ממשפחה, להרכיב משפחה ולחיות בחיק משפחה שלמה.

סונדוס סאלח: מה לעשות, כשאתה ערבי, התעודה שהכי מהר אפשר לקחת אותה זה תעודת הפטירה, כשאתה נפטר.

סונדוס סאלח: תעודת פטירה.

סונדוס סאלח: ממשלה שהורסת בתים ורוצחת אוטיסטים ורוצחת אזרחים אף פעם לא תהיה ממשלה בונה בתים, ובטח לא ממשלה שתומכת בהקמת משפחות ושומרת על המשפחות.

סונדוס סאלח: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חברת הכנסת סונדוס.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושבת-ראש, אני מבקש, לפני שאני מתחיל, שחבר הכנסת האוזר יכבד את הכנסת, יכבד הדיון שהוא יזם ויבוא לשמוע אותי.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת האוזר, בבקשה.

איימן עודה: חבר הכנסת האוזר וחברי הכנסת מהימין, ובמיוחד מהליכוד הכביכול-רוויזיוניסטים – רוצה לקרוא לכם מה אמר מנחם בגין על חוקי החירום.

איימן עודה: תאמינו לי שהוא אמר דברים כל כך קשים, כל כך קשים, עד כדי כך שאני קראתי אותם כמה פעמים בשביל להאמין למה שאני קורא.

איימן עודה: אני, איימן עודה, חושב שלפשעי הנאציזם אין אח ורע, ואני עושה את הכול בשביל לא להשתמש במילה הזאת כי ממש יש לה את הייחוד שלה, והפשעים שלהם – אין להם אח ורע.

איימן עודה: אבל זה בגין שעומד פה על דוכן זה בשנת 1951, מדבר אל בן-גוריון ואומר לו כך: החוק שהשתמשת בו הוא חוק נאצי – עד כדי כך – הוא חוק רודני, הוא בלתי מוסרי, וחוק בלתי מוסרי הוא גם בלתי חוקי.

איימן עודה: אבל זה בגין כשהיה באופוזיציה.

איימן עודה: כשאתם הופכים לקואליציה ולממשלה אתם ממשיכים באותם חוקים רודניים.

איימן עודה: מה זה מצב חירום?

איימן עודה: מצב חירום זה מה שקרה לאיאד אלחלאק; מצב חירום זה הריסת ארבעה בתים בטירה; מצב חירום זה חוק איחוד משפחות שעבר פה בכנסת לפני יומיים.

איימן עודה: אלה הם מצבי החירום.

איימן עודה: אבל כשיש ראש ממשלה שמאמין שלעד נחיה על החרב – כך הוא מאמין, לכן הוא מקדם חוקי חירום: כי הוא לא רוצה שאנחנו נדבר, נתקרב; הוא לא רוצה שהשכל הישר ינצח, שהאפשרות של חיים משותפים בין ערבים ויהודים, האפשרות של שלום – שיש פה שני עמים שמגיעה לשניהם זכות להגדרה עצמית; היהודים מימשו זאת בשנת 48', ויש עוד עם בארץ הזאת, העם הערבי הפלסטיני, שמגיע לו, כמו לכל עמי העולם, כמו לכל עמי העולם, לא יותר ולא פחות; שיש פה מיעוט ילידי בן המקום הזה ומגיע לו שוויון מלא.

איימן עודה: אז זה הקו שלנו וזהו הקו שלכם, ועוד נראה מי ינצח.

איימן עודה: אנחנו ננצח אתכם.

איימן עודה: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת איימן עודה.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

איימן עודה: אנחנו ערבים ויהודים דמוקרטים שרוצים לחיות ביחד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבריי חברי הכנסת, יש במדינת ישראל מצב חירום.

בצלאל סמוטריץ': יש במדינת ישראל מצב חירום בנגב.

בצלאל סמוטריץ': נחשפנו אליו שוב כולנו באותו הסרטון או סדרת סרטונים באמת מזעזעים.

בצלאל סמוטריץ': ובראש ובראשונה אני רוצה להכיר תודה לאנשי תנועת רגבים, שהייתה לי הזכות להיות בין מקימי ועובדי התנועה הזאת במשך הרבה שנים, שמתריעים בשער הרבה מאוד שנים על ההפקרות, על אובדן הריבונות, על אוזלת היד של מדינת ישראל באזור הנגב, מה שמאפשר השתוללות פראית, בלתי חוקית, עבריינית, ולצערי הרב לאומנית – –

ג'אבר עסאקלה: באיזה מקום יש כפרים בלתי מוכרים ללא מים וחשמל?

בצלאל סמוטריץ': – – בגלל חדירה של התנועה האסלאמית, הפלג הצפוני, אל הנגב, שכופרת ומתריסה נגד המדינה היהודית ומוסדותיה, ובראשם צבא ההגנה לישראל.

עופר כסיף: ההתרסה היא נגד הגזענות שלכם, נגד הגזענות המכוערת שלכם.

בצלאל סמוטריץ': האם יכולים לשבת כאן חברי כנסת ולהגן על התמונות הנוראיות והאלימות האלה?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל אותך: אתה מגן על פריצה לבסיסי צה"ל ושטחי אימונים?

בצלאל סמוטריץ': על גנבה של כלי נשק ואמצעי לחימה?

ג'אבר עסאקלה: אני נגד כל זה – – – אבל זכות לקורת גג – – –

בצלאל סמוטריץ': על תקיפה של חיילי צה"ל?

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מתבייש?

בצלאל סמוטריץ': זה אמור הרי להיות הקונסנזוס.

בצלאל סמוטריץ': לך אמור להיות האינטרס הגדול ביותר להוקיע את הפעולות האלה.

ג'אבר עסאקלה: רגבים זה פשע.

בצלאל סמוטריץ': ויותר מדי שנים מדינת ישראל לא נמצאת בנגב.

בצלאל סמוטריץ': תראו, ריבונות היא לא עניין תיאורטי.

בצלאל סמוטריץ': אם היא לא נאכפת – היא לא קיימת.

ג'אבר עסאקלה: היא לא נותנת שירותים בנגב.

בצלאל סמוטריץ': אז מה עושה צה"ל?

בצלאל סמוטריץ': צה"ל, בסיומו של התחקיר, נותן הנחיה שלא לבצע מרדפים אחרי הגנבים, המחבלים העבריינים האלה.

בצלאל סמוטריץ': ועוד מתפרסם היום שמדיחים את הש"ג – קצינים זוטרים שמודחים מתפקידיהם כי קושרים להם את הידיים באזיקים משפטיים ומבצעיים.

בצלאל סמוטריץ': מה שקורה בצאלים – וזו דוגמה קטנה למה שקורה בנגב בצורה הרבה יותר רחבה – ידוע לכל מי שנמצא בשטח האימונים הזה: התעוזה, החוצפה, היכולת להתקרב למרחק אפס מהחיילים ופשוט לקחת, כי אין מה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': איפה המשטרה?

בצלאל סמוטריץ': איפה כוח ההרתעה של צה"ל?

איימן עודה: אפילו נתניהו לא רוצה אתכם.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר חד-משמעית: בדואי שמתקרב לגנוב, צריך לירות בו.

בצלאל סמוטריץ': נקודה.

בצלאל סמוטריץ': מי שמתקרב לבסיס צה"ל או לחייל צה"ל וגונב אמצעי לחימה שמגיעים אחר כך לטרור, ועולים בחיי אדם של אזרחי מדינת ישראל – צריך לירות בו.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': ככה מייצרים הרתעה – –

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סמוטריץ', תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – ככה מייצרים אכיפה, ככה מחזירים ריבונות.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה, חבר הכנסת עודה, אני מאוכזב ממך.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, אין ציפיות – אין אכזבות, ובכל זאת מאוכזב ממך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, עשר שניות.

בצלאל סמוטריץ': אתה מגן על התמונות האלה של העבריינות הפושעת של הבדואים האלה, שנכנסים לבסיסי צה"ל, גונבים אמצעי לחימה, מוכרים אותם אחר כך לטרור, רודפים אחרי ג'יפ צבאי במטרה להוריד אותו מהכביש, מסכנים את חיי חיילינו?

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סמוטריץ'.

ג'אבר עסאקלה: לא מים, לא חשמל ולא בתי ספר – על זה אתה מגן.

בצלאל סמוטריץ': אתה איבדת לחלוטין, לחלוטין, את השכל הישר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סמוטריץ', תאפשר גם לחברים אחרים לדבר.

בצלאל סמוטריץ': זה בכלל לא עניין של ציונות, של ימין, של שמאל.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לממשלה הזאת: תחזירו את הריבונות לנגב, תחזירו את המשילות ואת השלטון של מדינת ישראל ותעשו שם סדר.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה לברך אותך על ניהול הישיבה.

אלי אבידר: אני חושב שזאת הישיבה הראשונה.

אורנה ברביבאי: נכון, תודה.

אלי אבידר: לכבוד הוא לי.

אלי אבידר: תעלי ותצליחי.

אלי אבידר: הצלחתך – הצלחתנו.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מאז פרוץ הקורונה מעל נתניהו באמון הציבור.

אלי אבידר: לאחר שכשל בהשגת רוב בשלוש מערכות בחירות, ניצל נתניהו את הקורונה כדי להעצים את הפחד, החרדה, ויצר כאוס כדי להקים ממשלה בזבזנית, עם אִינֶפְּטִים – בני גנץ וגבי אשכנזי.

אלי אבידר: חוק ראשון בקורס המבוא להבנת נתניהו הוא שהוא עושה בדיוק את ההפך ממה שהוא מצהיר.

אלי אבידר: נתניהו סיפר לנו בכל ערב שהוא פועל לעצור את הקורונה, ובפועל החמיר אותה.

אלי אבידר: זו לא הייתה מדיניות כושלת אלא מדיניות מכוונת ומדויקת לפרטים.

אלי אבידר: נתניהו מנע ממשרד הביטחון ומפיקוד העורף לנהל את המשבר, והם הגורמים בעלי הידע והמוסמכים לנהל משברים שכאלה.

אלי אבידר: באמצעות איש אמונו ראש המל"ל הוא שלט באירוע, העצים את הקורונה ודהר להשגת מטרתו.

אלי אבידר: במשך שבועות אפשר נתניהו למטוסים שהגיעו ממרכזי ההדבקה בניו יורק לנחות בישראל ללא בדיקה וללא בידוד.

אלי אבידר: בטלוויזיה הוא לימד אותנו איך לנגב נזלת ומהו מרחב הסכנה של כל אפצ'י, ובפועל נתן לחולי קורונה שהגיעו מניו יורק להדביק את משפחותיהם.

אלי אבידר: נתניהו, רבותיי, פגע בעדה החרדית.

אלי אבידר: האיש שיודע להגיע לכל אדמו"ר ולכל רב חשוב שתק ונתן לחרדים להדביק ולהידבק.

אלי אבידר: הוא לא אכף את תקנות משרד הבריאות ואפילו הצליח להוציא את הזן-מאסטר יעקב ליצמן משלוותו, כשזה קרא להטיל סגר על בני ברק.

אלי אבידר: נתניהו מנע ביצוע בדיקות קורונה מסיביות בציבור.

אלי אבידר: הוא הצהיר על עשרות אלפי בדיקות ביום, ובפועל הוא מנע מצה"ל לבצע מבצע בדיקות לאומי בכוונה, כי נתניהו רצה שהקורונה תתפשט ולא להפך.

אלי אבידר: נתניהו השבית את המשק כדי ליצור תודעת משבר קיומי, והרס את פרנסתם של 2.5 מיליון אזרחים.

אלי אבידר: הוא יודע שלבעיה הכלכלית אין לו פתרון.

אלי אבידר: כדי למנוע את המחאה הוא דוהר מהיום הראשון לקורונה ומכניס את השב"כ והמשטרה לטלפונים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אבידר, זמנך תם.

אלי אבידר: עוד לא.

אורנה ברביבאי: אז תזדרז.

אורנה ברביבאי: בוודאי שכן.

אלי אבידר: מתקין עשרות תקנות לשעת חירום ודוחף חוקים שישליטו כאן דיקטטורה.

אלי אבידר: נתניהו בהיסטריה מהמחאה הציבורית, כי הוא יודע שאפילו ההופעה הטובה ביותר שלו בטלוויזיה לא תרגיע בכי וכאבי בטן של ילדים רעבים.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, נתניהו ישליט כאן דיקטטורה וינצח כשאנחנו נרים ידיים, ואנחנו לא נרים ידיים, כי אין לנו ארץ אחרת.

אלי אבידר: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לחבר הכנסת אבידר.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת עופר כסיף.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חבריי, מצב חירום הוא על פי ההגדרה ההפך משגרה.

עופר כסיף: לא יכול להיות מצב חירום שהוא שגרה.

עופר כסיף: על פי ההגדרה, מצב חירום הוא חריגה משגרה.

עופר כסיף: מצב חירום שמוארך שוב ושוב ונמשך 72 שנים בעצם הופך לשגרה, מה שאומר שהוא לא באמת מצב חירום.

עופר כסיף: לוגיקה פשוטה.

עופר כסיף: לוגיקה פשוטה.

עופר כסיף: לכן, אם מצב החירום הקיים בישראל הוא לא מצב חירום באמת, נשאלת השאלה: מהו?

עופר כסיף: הוא כלי כוחני, הוא כלי אוטוריטרי בשירות הממשלה.

עופר כסיף: קודם כול, הוא מאפשר ריכוז של סמכויות בידי הממשלה על חשבון הרשויות האחרות, בעיקר בעידן נתניהו הרודן ועוד יותר בזמן הקורונה, כפי שנאמר קודם, שבה הוא השתמש ומשתמש כדי לחזק את רודנותו.

עופר כסיף: אבל מצב החירום הוא בייחוד כלי לשליטה באזרחים – בעיקר באזרחים הערבים הפלסטינים, אבל לא רק – באמצעות לגיטימציה או הצדקה.

עופר כסיף: למה אני מתכוון?

עופר כסיף: כל אדם שאין לו ואקום בין האוזניים יודע שלא די בכוח כדי לקדם מדיניות, החלטות וכן הלאה; צריך הצדקה.

עופר כסיף: המשטר המוקצה, המאוס וההזוי ביותר לא יוכל לפעול רק על ידי כוח; הוא יהיה חייב גם למצוא לעצמו לגיטימציה.

עופר כסיף: לשם כך מונצח בישראל מצב החירום.

עופר כסיף: הצדקת הכוחנות וההתעמרות של הממשלה, ההצדקה הזאת נעשית על ידי שימוש במצב חירום מומצא, באמתלות ביטחוניות שבאמצעותן אפשר ומנסים – ומצליחים, לצערי – למנוע איחוד משפחות, לקדם טיהור אתני בשטחים הכבושים ובתוך ישראל, כמו בנגב, בגלל עמותות גזעניות פשיסטיות מהסוג שהזכיר קודם חבר הכנסת סמוטריץ'.

עופר כסיף: בשורה התחתונה, משתמשים במצב חירום כדי לקדם עליונות יהודית וגם הכשרת רצח.

עופר כסיף: עמד פה חבר הכנסת סמוטריץ' לפני כמה דקות, אותו אחד שב-2005 נתפס עם 700 ליטר דלק בדרך לעשות פיגוע, והוא מטיף לירות בבדואי שבא לגנוב, כביכול.

עופר כסיף: אל תטעו, מבחינתו של סמוטריץ' צריך לירות בו לא משום שהוא בא לגנוב אלא משום שהוא בדואי, משום שהוא לא שייך לגזע העליון.

עופר כסיף: לא חסרים גזענים מצדיקי כיבוש עם דימוי עצמי שקרי, ליברלי.

עופר כסיף: ואני רוצה, ברשותך – – –

אורנה ברביבאי: תחתור לסיום, בבקשה.

עופר כסיף: כן.

עופר כסיף: אני רוצה רק לקרוא חלק קצר מאוד משיר מאוד ידוע שכתב רודיארד קיפלינג ב-1899 ותרגם צור ארליך.

עופר כסיף: "משא האדם הלבן" זה נקרא.

עופר כסיף: והבית הזה אומר כך – וחבל שאדון האוזר, הגזען שמאמין בעליונות יהודית, לא נמצא פה, כי השיר הזה מדבר כמותו.

עופר כסיף: והשיר אומר כך – אני לא אקרא את כולו, ממש בקצרה.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

עופר כסיף: "עִמְסוּ משא הלֹּבֶן / שִׁלחו מיטב בניכם / אֱלֵי גלות נידחת / לדאוג ולרחם / ולעשות את חסד / כובש עם נתינו – / עם עגמומי ופרא, / קצת שֵׁד וקצת תינוק".

עופר כסיף: זאת העליונות היהודית של הסמוטריצ'ים, ההאוזרים, הנתניהוים, ובהם אנחנו, ערבים ויהודים שוחרי הדמוקרטיה והצדק, לא נפסיק להיאבק, וגם נגד מצב החירום שנותן לגיטימציה לעליונות היהודית הזאת.

עופר כסיף: תודה על הסבלנות.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת כסיף.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: נמצא כאן?

אורנה ברביבאי: איננו; חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה – איננו.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', שלוש דקות, בבקשה.

יואב סגלוביץ': גברתי היושבת-ראש, קודם כול ברכות ושיהיה המון הצלחה.

אורנה ברביבאי: תודה, ידידי.

יואב סגלוביץ': אנחנו עומדים פה על בקשת הממשלה להאריך את מצב החירום.

יואב סגלוביץ': תראו, בשתי מילים, המצב המשפטי שמציעים לקבל כאן לשנה הקרובה הוא – והוא לא חדש – שלממשלה יש סמכות לתקן תקנות שלמעשה גוברות על כל חוק של הבית הזה.

יואב סגלוביץ': כלומר, לפי מה שאנחנו אומרים, בשפת בני אדם הממשלה היא הריבון ולא הכנסת, ואת זה אנחנו הולכים לאשר היום.

יואב סגלוביץ': זה לא חדש, אני לא אומר פה משהו שלא יודעים, אבל חשוב להדגיש את זה.

יואב סגלוביץ': הממשלה היא המחוקקת.

יואב סגלוביץ': עשרות בשנים זה היה, הייתה התקדמות על ציר הזמן, ואנחנו נדרשים היום לאשר את זה כי זה הכול או לא כלום.

יואב סגלוביץ': אבל זה לא מדויק.

יואב סגלוביץ': אנחנו יכולים ככנסת, כריבון, להחליט שזה לא יהיה שנה; להחליט שזה יהיה חצי שנה, להחליט שזה יהיה 11 חודש.

יואב סגלוביץ': יותר מזה, אנחנו הצענו בוועדה המשותפת – גם אני וגם חבריי, חלק מהם: בואו נסמן לממשלה, נגיד 11 חודש, על מנת כן לאפשר למדינה להמשיך להתנהל, כי אכן יש בעיות ויש חוקים שתלויים בהכרזה הזאת, אבל נסמן להם: חברים יקרים, חברי הממשלה, 11 חודש, לא עוד.

יואב סגלוביץ': בעשורים האחרונים מיעטה הממשלה, וזאת האמת, להשתמש בתקנות ההגנה לשעת חירום, אבל עכשיו משבר הקורונה נתן לנו טעימה מה המשמעות של מצב חירום, ומה מצב חירום יכול לעולל – במירכאות או שלא במירכאות – לנו כאזרחים: פגיעה בחופש התנועה, בחופש העיסוק, פגיעה בזכות לפרטיות, פגיעה בכל דבר היקר לנו בדמוקרטיה.

יואב סגלוביץ': זה המצב שבו תקנות כאלה יכולות להיות.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להציע הצעה לחבריי מהקואליציה, ואם הייתי רואה פה מישהו מהממשלה אז אולי הייתי נותן לו הצעה.

יואב סגלוביץ': ויש לי בקשה אישית אליכם: אל תראו בי עכשיו חבר אופוזיציה, תראו מישהו שרואה תמונת מצב ונותן לכם עצה טובה.

יואב סגלוביץ': קחו עצה טובה; לא לוקח עליה תשלום וגם לא קרדיט.

יואב סגלוביץ': המצב הוא שבאמצע חודש זה או לקראת סוף חודש זה פוקעות כל התקנות כולן.

יואב סגלוביץ': זה אומר שהכנסת הזאת – וכבר ראינו תזכירים שמסתובבים – הולכת להיכנס למצב חקיקתי מוטרף לחלוטין בחוקים – לא חוק-יסוד: הממשלה, שדיברנו עליו רבות, ולא הנורבגי, הישראלי, איך שנקרא לו; אלה חוקים שנוגעים לדברים הכי פרטיים של כל אחד מאיתנו.

יואב סגלוביץ': קחו עצה: קחו מתוך תקנות ההגנה לשעת חירום שאתם טוענים שצריכים אותן כרגע, עכשיו, תעשו הצעת חוק רזה – ואני אומר לכם, היא יכולה להיות רזה – תגישו אותה לשולחן הכנסת, דבר שהוא סביר, לתקופה מוגבלת של חודש וחצי, חודשיים, ותביאו חוקים משמעותיים לכאן.

יואב סגלוביץ': אני אתן דוגמה: הולך לעלות פה היום חוק שדן באפשרות של היוועדות חזותית – רעיון טוב כשלעצמו, אולי.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אבל תראו מה הולכים לעשות.

יואב סגלוביץ': בחוק הזה שר המשפטים והשר לביטחון פנים, הם יחליטו על מצב החירום.

יואב סגלוביץ': לא הם – הריבון צריך לעשות את זה.

יואב סגלוביץ': הכנסת הזאת צריכה לקחת את המושכות לידיה ולחוקק.

יואב סגלוביץ': לא הממשלה היא הכנסת, ואסור שנהיה כנסת שלמעשה מופעלת על ידי הממשלה עם פסאדה של כאילו – כאילו קורונה קורונה קורונה; דחוף דחוף דחוף.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת סגלוביץ'.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: יפה לך.

אורנה ברביבאי: תודה לך.

יאיר לפיד: גברתי היושבת-ראש, מאז הוקמה הממשלה הזאת מתפתח ז'אנר מעניין בתוכה של אנשים שיושבים בממשלה אבל הם מאוד מאוד עצובים על ההתנהלות שלה.

יאיר לפיד: זה מדכדך אותם.

יאיר לפיד: השר שמולי למשל אמר השבוע: זו לא ממשלת החלומות שלי.

יאיר לפיד: קיצוץ התקנים במשרדי הרווחה והבריאות בתקופה הזאת זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

יאיר לפיד: מעולה.

יאיר לפיד: מה אתה הולך לעשות בנדון?

יאיר לפיד: אתה לא משקיף, אתה לא צופה באירוע – אתה שר בממשלה.

יאיר לפיד: אם משהו לא מתקבל על דעתך, יכולת למשל – אני יודע שזו תהיה הצעה פרועה – להצביע נגד, אבל השר הצביע בעד הקיצוץ שבעיניו הוא בלתי מתקבל על הדעת.

יאיר לפיד: אני כבר מעדיף את הליכודניקים.

יאיר לפיד: לפחות אצלם What you see is what you get.

יאיר לפיד: איתן גינזבורג אמר:

יאיר לפיד: אני לא אוהב את המינוי של שני מנכ"לים אצל השר אלקין.

יאיר לפיד: אוקיי, מה אתה הולך לעשות בעניין?

יאיר לפיד: אתה חבר קואליציה, אין ספק שאם זה לא מוצא חן בעיניך יש לך כלים.

יאיר לפיד: ספר לנו מה אתה הולך לעשות בעניין.

יאיר לפיד: אמר עמיר פרץ, השר עמיר פרץ: אני הייתי מעדיף – אמר את זה בשבתו כשר הכלכלה – שתוקם ממשלה קטנה יותר, בלי משרדים חדשים, סוף ציטוט.

יאיר לפיד: הוא אחד השרים בממשלה הלא-קטנה הזאת.

יאיר לפיד: יש 36 שרים ו-16 סגני שרים בקואליציה המשונה הזאת, ועמיר פרץ הוא אחד השרים.

יאיר לפיד: מה זאת אומרת הייתי מעדיף שתקום ממשלה קטנה יותר?

יאיר לפיד: מישהו הכריח אותך לשבת בה?

יאיר לפיד: מישהו הכריח אותך להצביע בעדה?

יאיר לפיד: איך הגעת לזה שאתה יושב שם ומתלונן על גודל הממשלה?

יאיר לפיד: אמר היום שר הביטחון בני גנץ, כשדיברו על המכוניות שלו: ככל שזה היה תלוי בי הייתי עולה כל יום למשרד עם רכב אחד.

יאיר לפיד: יש לי חדשות בשבילך: זה תלוי בך.

יאיר לפיד: אתה בא, אתה נכנס לחדר, אתה אומר: שלום, אני לא צריך שתי מכוניות אאודי 8, מספיקה לי מכונית אחת מהכנסת, וככה זה קורה.

יאיר לפיד: למה?

יאיר לפיד: כי אתה אחראי למערכת הביטחון ואתה שר בממשלה, ומה שאתה אומר זה התקנות.

יאיר לפיד: מה זאת אומרת זה לא תלוי בך?

יאיר לפיד: במי אתה חושב שזה תלוי?

יאיר לפיד: מה זאת אומרת זה לא תלוי בך שיבנו מעון חלופי או ישפצו ב-7 מיליון שקלים את המעון שלך?

יאיר לפיד: רק בך זה תלוי.

יאיר לפיד: אתה לא רוצה – זה לא יקרה.

יאיר לפיד: כבר שלושה שבועות הם עולים ומתראיינים ומספרים לנו שזה לא נוח להם וזו לא ממשלת החלומות שלהם והם היו מעדיפים ממשלה קטנה, ומדובר באילוץ ששובר את ליבם מבפנים, בעודם כמובן מסדרים במשרד החדש את הבובות הקטנות שהם הביאו מהבית כדי שהן יעמדו מאחוריהם בזמן שהם מתראיינים.

יאיר לפיד: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד טוב באמת שהממשלה הזאת עשתה – כי בכל זאת, דבר אחד טוב הם עשו: הם פתחו את בריכות השחייה כדי שיהיה להם הרבה יותר קל לעשות הכול מהמקפצה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת יאיר לפיד.

אורנה ברביבאי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת ג'אבר עַסְקָאלה, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: עָסַאקְלֶה.

אורנה ברביבאי: עָסַאקְלֶה.

אורנה ברביבאי: אני אלמד, אני אלמד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת – – –

אורנה ברביבאי: פעם אחת תיקנת אותי – אני אשתדל.

אורנה ברביבאי: עָסַאקְלֶה, נכון?

איימן עודה: עסאקלה, כן.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק ככה.

אורנה ברביבאי: יפה.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: קודם כול, גברתי, אני מברך אותך על ניהול הישיבה הראשונה שלך.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, אדוני.

ג'אבר עסאקלה: אני הכנתי נאום כתוב.

עופר כסיף: שכחתי, גם אני.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

ג'אבר עסאקלה: אני הכנתי נאום כתוב, אבל אני לא יכול לעבור על דברים שנאמרו על ידי חבר הכנסת סמוטריץ' בנושא הנגב לסדר-היום.

ג'אבר עסאקלה: הוא צובע את כל הערבים בנגב כגנבים, גנבי נשק, שפורצים למחנות צבאיים וכו' וכו'.

ג'אבר עסאקלה: הנגב מוזנח 72 שנים.

ג'אבר עסאקלה: מאז שהוקמה המדינה הזאת היא מתעמרת בערבים הבדואים בנגב.

ג'אבר עסאקלה: אין עוד מקומות בעולם שבהם חצי מאוכלוסייה של אזור חיה בתנאים של הכפרים הבלתי-מוכרים – חיים ללא תשתיות מים, ללא תשתיות חשמל, ללא בתי ספר בתוך היישובים.

ג'אבר עסאקלה: יישוב לא מוכר זה מושג ישראלי, חבר'ה.

ג'אבר עסאקלה: איך יכול להיות שיישובים שקמו לפני קודם המדינה – עד היום הם יישובים לא מוכרים?

ג'אבר עסאקלה: אז אני חושב שהגון יותר להגיד: בואו נטפל באוכלוסייה הזאת, בואו – – –

איימן עודה: זה החירום.

ג'אבר עסאקלה: זה החירום.

ג'אבר עסאקלה: אבל אני אחזור לנושא עצמו.

ג'אבר עסאקלה: הצעת החוק קובעת שהממשלה תוכל לאשר תקנות לשעת חירום בלי שתידרש לקבל את אישור הכנסת – רק להניח אותן על שולחן הוועדות.

ג'אבר עסאקלה: מעבירים לממשלה את הסמכות להכריז על מצב חירום מיוחד של קורונה, וגם מאפשרים לה להחליט באילו סמכויות מדובר ומה היקף ההגבלות.

ג'אבר עסאקלה: הסמכויות האלה מאוד עמומות בהצעת החוק.

ג'אבר עסאקלה: למעשה, הממשלה תוכל לתקן מחדש את כל התקנות לשעת חירום, שחלקן כבר בוטלו מזמן או שעבר תוקפן, בלי שתזדקק, כמובן, לאישור מליאת הכנסת.

ג'אבר עסאקלה: היא תצטרך רק להניח אותן על שולחן ועדה, כמו ועדת הקורונה או ועדת החוץ והביטחון וכו'.

ג'אבר עסאקלה: לקואליציה הנוכחית יש רוב בכל הוועדות, כך שהסיכוי לבטל תקנה או לתקן תקנה שאושרה על ידי הממשלה הוא אפס, או, במקרה הטוב, קלוש.

ג'אבר עסאקלה: צריך שיהיה כתוב בצורה ברורה שהגבלות שיוטלו על ידי הממשלה לא ימנעו את קיומה של הפגנה – הפגנה בתקופת החירום.

ג'אבר עסאקלה: לפי הצעת החוק, אנחנו במצב חירום, ובמצב כזה לא ניתן לוותר, מבחינתנו, מבחינת מי שמאמין בזכויות אזרח, לא ניתן לוותר על זכות בסיסית כמו הזכות להפגין.

ג'אבר עסאקלה: מדובר בחקיקה אשר מעניקה סמכויות דרקוניות ומאפשרת הגבלת זכויות אדם בהיקף ובצורה שמעולם לא נעשו בישראל.

ג'אבר עסאקלה: בתוך החקיקה האמורה מסתתר סעיף בעייתי במיוחד ומסוכן, שכמעט אף אחד לא שם לב אליו.

ג'אבר עסאקלה: לפי סעיף 15 לחוק הקורונה, השר האחראי לביצועו של החוק הוא ראש הממשלה.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, ראש הממשלה רשאי, לכאורה, להתקין תקנות ליישום החוק באופן עצמאי; אין לו מספיק כוח – הוא עכשיו נוטל עוד יותר כוח.

ג'אבר עסאקלה: בכך החוק מעניק לו כוח חסר תקדים להתקין תקנות דרקוניות שעלולות להגביל בצורה חמורה את זכויותיו הבסיסיות ביותר של הציבור החי במדינה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת עסאקלה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה; נמצא כאן?

אורנה ברביבאי: לא; חברת הכנסת אורלי פרומן – איננה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: חברתי היושבת בראש, ברכות.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אחלה פטיש.

אלעזר שטרן: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, אני דווקא כן מסכים לזה שזה מצב חירום, אחרת השרים לא היו יושבים בינינו; אחרת כבר היה פה שולחן ממשלה אמיתי עם 36 שרים.

אלעזר שטרן: אולי סגני השרים היו יושבים בינינו.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, אני יודע שזו לא אחריותך, אולי יותר של היושב-ראש.

אלעזר שטרן: אני מבקש שתעבירי לו את המסר הזה: אנחנו מבקשים שייקח את השרים לשולחן הממשלה.

אלעזר שטרן: אני רואה, לא נעים להם.

אלעזר שטרן: הם מסתכלים עלינו, הם מבינים, הם משפילים מבט – חלקם, דרך אגב.

אלעזר שטרן: והאמת היא שגם לנו לא נעים לשבת איתם.

אלעזר שטרן: אנחנו זוכרים מה הם היו קודם, אנחנו זוכרים מה הם עכשיו – שילכו לשבת במקום שלהם.

עופר כסיף: אלעזר, קפקא קרא לזה "מטמורפוזה", כשאדם הופך לג'וק.

אלעזר שטרן: לא, אצלנו קוראים לזה "ארץ גזרה" – ככה אנחנו קוראים לזה.

אלעזר שטרן: אז שילכו לשם.

אלעזר שטרן: הם נהנים מזה – הם נהנים מהשיירות, מהמשרדים, מהכורסאות.

אלעזר שטרן: שייהנו.

אלעזר שטרן: אנחנו לא שם וגם לא נהיה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד לך משהו: הטיחו בנו שהמפלגה המשותפת – – –

עופר כסיף: הרשימה, הרשימה המשותפת.

אלעזר שטרן: הרשימה המשותפת – הם טרוריסטים, ואנחנו משתפי פעולה עם טרוריסטים, אנחנו משת"פים.

אלעזר שטרן: אז התפרסם היום – יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת האוזר, שהממשלה שבמידה מסוימת אתה מייצג אותה, כיוון שהרי אין בדיוק הבדלים פה, אין הפרדת רשויות בישראל; הממשלה משעבדת את הכנסת לעבוד אצלה.

אלעזר שטרן: זאת האמת.

אלעזר שטרן: הדברים, כמובן, מקבלים חיזוק כשיש כל כך הרבה שרים וסגני שרים.

אלעזר שטרן: אין מי שיעבוד כאן.

אלעזר שטרן: וגם, מה קורה?

אלעזר שטרן: חברי הכנסת של הקואליציה מקבלים פקודות: לך לוועדה הזאת, תצביע.

אלעזר שטרן: אתה לא צריך להשתתף בדיונים, אתה לא צריך להבין על מה מדובר – לך תצביע.

אלעזר שטרן: אבל חברי חבר הכנסת האוזר, התפרסם היום שהממשלה מסבסדת את הרוח שמגבה טרור.

אלעזר שטרן: באמת עכשיו – הממשלה הזאת, לא האופוזיציה.

אלעזר שטרן: הממשלה מעבירה כספים כדי שכל ילד ברשות הפלסטינית, גם אם הוא לא רוצה להיות טרוריסט – ואני מניח שיש שם הרבה כאלה שלא רוצים להיות טרוריסטים – –

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת שטרן, הזמן.

אלעזר שטרן: – – כדאי להם לבצע פעולת טרור, בגלל שממשלת ישראל תעביר לרשות כספים שיתמכו בטרוריסטים ובמשפחות שלהם, וככל שהם נפצעו יותר או, חס וחלילה, יהרגו יותר אזרחי ישראל, הם יקבלו יותר.

אלעזר שטרן: אז יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני מבקש ממך, תעביר לראש הממשלה שלך – והוא גם שלי – את השאלה הכי הפשוטה: מי בסוף תומך בטרור, הוא או אני?

אלעזר שטרן: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה – איננה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: גברתי היושבת בראש, אני מאחל לך הצלחה.

וליד טאהא: זו הפעם הראשונה שפוגשים אותך על הבמה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

וליד טאהא: חברות וחברי הכנסת, עוד בטרם היו בחירות במדינת ישראל, ומאז שהקימו את מועצת המדינה הזמנית ב-48' – כבר אז הכריזו על מצב חירום במדינת ישראל.

וליד טאהא: מדינת ישראל לא ידעה מצב – לפחות על הנייר, על פי חוק – שאיננו מצב חירום.

וליד טאהא: ואולם, בפועל, אף פעם למדינת ישראל לא היה צורך במצב חירום.

וליד טאהא: הכול היה כדי לעשות דברים שאין להם קשר עם החירום ואין להם קשר עם מצבי החירום.

וליד טאהא: מצב החירום החוקתי הזה, שנוצר כמעין הכרח שצריך לחיות עימו באופן קבוע, יצר, גברתי, מצב חירום מנטלי בקרב כל אחד ואחד מתושבי המדינה; על אחדים מאיתנו, על אחדים מהאזרחים, הוא השפיע בצורה שהובילה אותם לכיוונים אפורים מאוד בתעוזה להשתמש בתחושה הזאת של מצב חירום.

וליד טאהא: אני טוען שהמצב הזה, הניצול הזול הזה של המושגים כדי ליצור בקרב האנשים אווירה של חירום מנטלי, גורם לאלימות אצל האנשים; גורם לתופעות של אלימות של משטרה כלפי אזרחים מקבוצות שיודעים להגדיר אותן כקבוצות לא שייכות.

וליד טאהא: נשענים על המצב הזה שלא מסתיים, ולא יסתיים, כדי לבצע מדיניות שאיננה הולמת מדינה דמוקרטית בהרבה מאוד מובנים.

וליד טאהא: דיבר פה לפני חצי שעה חבר כנסת אחד שהיה שר במדינת ישראל.

וליד טאהא: אגב, הוא נחשד פעם בכך שהצטייד בחומר דליק כדי לעשות דברים טובים; כנראה כדי להדליק מדורות בל"ג בעומר.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת טאהא, אתה צריך לסיים, בבקשה.

וליד טאהא: כבר?

אורנה ברביבאי: כן, נגמר הזמן.

אורנה ברביבאי: כן.

וליד טאהא: והוא עלה לפה, וקרא למשטרה לרצוח אזרחים – הוא קרא להם "בדואים".

וליד טאהא: אתם יודעים, א.

וליד טאהא: אנחנו לא יהודים.

וליד טאהא: איך אומרים?

וליד טאהא: הלא-יהודים.

וליד טאהא: אחרי זה אנחנו בדואים, דרוזים, מוסלמים, נוצרים.

וליד טאהא: יעני, כמה שאפשר לחלק, מה טוב.

וליד טאהא: הוא קרא לרצוח אזרחים ערבים, כאלה שמתגוררים בנגב, אשכרה מתוך תפיסה גזענית, והוא שכח שהוא עצמו, באמצעות ארגון הטרור שלו, רגבים, ארגון הטרור רגבים – הרסו 10,000 בתים בנגב במספר מועט של שנים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: אז מי שעוסק בטרור זה הוא.

וליד טאהא: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: שלום, שלום.

עאידה תומא סלימאן: ברכות.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בהצלחה.

אורנה ברביבאי: תודה, תודה.

עאידה תומא סלימאן: היום הכנסת מתבקשת להצביע על הארכתו של מצב החירום לאור המהומות וההפגנות בארצות הברית.

עאידה תומא סלימאן: אתם בטח שואלים מה הקשר.

עאידה תומא סלימאן: גם אני שואלת.

עאידה תומא סלימאן: גם אני שואלת, כי כשאני מנסה לחשוב על מה מאריכים את מצב החירום היום – אני לא רואה שום קשר למציאות הנוכחית במדינה.

עאידה תומא סלימאן: מצב החירום שנצביע עליו היום לא הוכרז בגלל מגפת הקורונה שמשתוללת, וגם לא בגלל שהיא הולכת, הקורונה, להכות בנו בגל שני.

עאידה תומא סלימאן: מצב החירום אינו בגלל שיש פה מיליון מובטלים, או אפילו יותר, וגם לא בגלל שיש 2.5 מיליון בני אדם שצורכים פחות אוכל ומוציאים פחות כסף על אוכל, וגם לא בגלל שמאות אלפי ישראלים לא יכולים לשלם את שכר הדירה שלהם או את המשכנתה או את חשבונות החשמל והמים.

עאידה תומא סלימאן: מצב החירום לא מוכרז בגלל שאחד מכל עשרה אזרחים אוכל פחות.

עאידה תומא סלימאן: אז למה מכריזים בכלל על מצב החירום?

עאידה תומא סלימאן: כי זה דבר שעושים בישראל כל שנה מאז שנת 1948.

עאידה תומא סלימאן: זה מרגיש כאילו מישהו שם את הכנסת על טייס אוטומטי כשזה קשור בעניין החירום – לא חושבים, לא שואלים שאלות, לא מנסים לברר על מה מוכרז מצב החירום אלא מאשרים; קודם כול מאשרים, כי בעצם ממשלת ישראל בונה את הלגיטימציה שלה דרך הפחדת הציבור מאויב חיצוני או פנימי – הערבי, הפלסטיני, השמאלנים, שמאיימים על ישראל ומצדיקים את מצב החירום המדומיין, שמאפשר להשעות את החוק, לחסל את הפיקוח ולהעניק את הסמכות לממשלה שתוכל לעשות מה שבא לה.

עאידה תומא סלימאן: לאורך ההיסטוריה משטרים טוטליטריים רבים השתמשו במצב החירום כדי לתת לעצמם כוח בלתי מוגבל.

עאידה תומא סלימאן: לא בכדי ההוגה שהכי מזוהה עם מושג מצב החירום הוא קרל שמיט, שהיה משפטן בשירות הרייך השלישי.

עאידה תומא סלימאן: מצב חירום הוא כלי מסוכן שהשימוש בו לאורך זמן עומד בסתירה מובהקת לדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: כמו שאי-אפשר לקיים כיבוש "זמני" במשך עשרות שנים ולהיות דמוקרטיה, כך גם אי-אפשר להיות במצב חירום שבו שלטון החוק מושהה במשך 73 שנים ולטעון להיות דמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להיפטר ממצב החירום הזה ומכל מה שהוא בא להצדיק.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להתחיל לבנות דמוקרטיה אמיתית.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חברת הכנסת תומא סלימאן.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת קרן ברק.

אורנה ברביבאי: אני אבוא אלייך לשיעור פרטי.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: גברת מכובדת, שיהיה לך בהצלחה בתפקיד.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה.

אימאן ח'טיב יאסין: מעניין שבמדינת ישראל משבר כזה, חברתי-כלכלי-בריאותי, לא מחייב הכרזת חירום.

אימאן ח'טיב יאסין: חירום כמשמעו זה דבר זמני, אבל מה שקורה הוא שאנחנו – שהמדינה בעצם, ומי שעומד בראשה – נצטרך כל הזמן את החירום הזה כדי להצדיק את הקיום שלו ואת האינטרסים שלו.

אימאן ח'טיב יאסין: חבל שזה קורה.

אימאן ח'טיב יאסין: החירום האמיתי שהיה כאן

אימאן ח'טיב יאסין: לפני כמה דקות הוא שמישהו – לא רק כשהוא יושב בתוך האולם אלא מעל דוכן הנואמים הוא קורא בצורה רשמית לרצח אזרחים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה החירום שדורש ומבקש מכל מי שיש לו מצפון וטיפה של אנושיות להגיד: זה החירום, וצריך לטפל בו.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא נתפלא.

אימאן ח'טיב יאסין: לכולנו אסור להתפלא על מה שקורה בתוך היישובים הערביים – על מקרי הרצח על ידי המשטרה, על ידי אנשי ביטחון ועל ידי חברות ביטחון ועל אי-טיפול אמיתי ברצח גם של נשים וגם של ילדים מכל הקצוות, במיוחד בחברה הערבית, ומי שדומה לערבי.

אימאן ח'טיב יאסין: זה החירום שמחייב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהגיע הזמן לשים את הדברים על השולחן ולהגיד בעיניים פקוחות ובפה מלא: למה אנחנו צריכים את החירום הזה ואת מי הוא משרת?

אימאן ח'טיב יאסין: אי-אפשר לעבור לסדר-היום כשמישהו עולה לדוכן ומטביע אוכלוסייה שלמה – מטביע אותם כגנבים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד לו וגם למי שחושב כמוהו שילך לבדוק בתוך הצבא מי גונב נשק ומוכר אותו, למי הוא מוכר אותו ומה המטרה של המכירה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: זה החירום שצריך לטפל בו פה.

עופר כסיף: אחד הגנבים הכי גדולים זה מי שהקים את אם תרצו וגנב לבנות חבלה.

אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי, אז אני מסתפקת בכך.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת קרן ברק כאן?

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מעניין, מעניין מה זה – איך מגדירים במדינה הזאת "נורמלי" ואיך מגדירים "חירום".

אנטאנס שחאדה: מה הנורמלי השגרתי ומה החירום?

אנטאנס שחאדה: במדינה שבה חבר כנסת שהיה שר עומד על הבמה ומסית בעצם לעבור על החוק – מסית לירי, לא חשוב כלפי מי, גם כלפי מי שהוא טוען שהוא גנב – זה אסור לפי חוק.

אנטאנס שחאדה: אין בחוק – החוק לא מתיר ירי אפילו על גנבים, על אחת כמה וכמה על אוכלוסייה שלמה.

אנטאנס שחאדה: השר לשעבר רוצה, או מבקש, משפט שדה לכל אדם ערבי בנגב.

אנטאנס שחאדה: זאת משמעות הדברים שלו.

אנטאנס שחאדה: במדינת ישראל – במצב נורמלי, כל בני האדם נבראו שווים, וזכאים לשוויון והגנה מפני עריצות, מפני דיכוי, או מפני כיבוש.

אנטאנס שחאדה: מדינה אמורה להגן על אזרחיה.

אנטאנס שחאדה: מדינה אמורה להשתמש בחוקים שיטיבו עם האזרחים, שיגנו על האזרחים, ולא ההפך.

אנטאנס שחאדה: אבל אני אומר: כן, כן, רבותיי, צריך להכריז על מצב חירום במדינה, אבל מצב חירום נגד המצב הקיים; מצב חירום נגד העריצות; מצב חירום כי מדינת ישראל עומדת ליישם פרויקט מסוכן עבור כולנו – היא רוצה לבטל את הזכות הטבעית של העם הפלסטיני להקים מדינה ולממש את זכותו להגדרה עצמית כמו שאר עמי תבל.

אנטאנס שחאדה: יש צורך להכריז על מצב חירום כי המשטר במדינת ישראל לא מתבייש בגזענות ואפליה, ומושג האפרטהייד אינו מילת גנאי.

אנטאנס שחאדה: יש צורך להכריז על מצב חירום כדי להגן על האזרחים הערבים מפני עריצות הרוב, להגן מפני הרג על ידי כוחות הביטחון שמשתמשים בתקנות חירום כדי לירות באזרחים וכדי להגן על העם היליד מפני מאמצי ביטול הקשר למולדת ומפני מאמצי מחיקת הזהות – כל זה באמצעות חקיקה; להכריז על מצב חירום כדי להגן על החירות של האזרחים הערבים – חירות, רבותיי, זאת לא מילת גנאי, זאת זכות בסיסית לכל אדם; להכריז על מצב חירום כי מי שתומך בשיגעון הגדלות של מדינת ישראל בימים אלה זה המטורף שקוראים לו נשיא ארצות הברית, ששורף את מדינתו בעצמו, שרוצה אפילו לירות באזרחים של מדינתו ולבקש מהצבא לדכא את האזרחים במדינה שלו; מצב חירום – כדי להחליף את משטר האפרטהייד שהולך ומתעצב באמצעות חקיקה של משטר – –

אורנה ברביבאי: חברים, הרעש כאן מפריע.

אנטאנס שחאדה: – – דמוקרטי מהותי במדינה של כלל אזרחיה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יעקב אשר כאן?

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עופר שלח?

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לך.

סעיד אלחרומי: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני – – –

אורנה ברביבאי: חברים, הרעש כאן מפריע, בבקשה.

סעיד אלחרומי: לפני רגעים אחדים צפינו במופע אימים של חבר הכנסת סמוטריץ', שבו הוא קרא לרצוח אזרחים בדואים, תושבי ביר הדאג' והסביבה.

סעיד אלחרומי: זה כמה שבועות ישנו קמפיין תקשורתי נגד החברה הבדואית בנגב ונגד האזרחים הערבים בנגב מצד הימין הקיצוני ושופריו בכל כלי התקשורת.

סעיד אלחרומי: ראינו את פיני בדש לפני, אולי, עשרה ימים מתנפל על האוכלוסייה הבדואית כי אזרח מתל שבע חנה על המדרכה בעומר, שומו שמיים.

סעיד אלחרומי: תושבי עומר לא חונים על המדרכה; תושבי באר שבע לא חונים על המדרכה.

סעיד אלחרומי: ראינו את כל החבר'ה של הימין הקיצוני בגלל שהם שילמו את המחיר.

סעיד אלחרומי: חברים, בנגב הצביעו 70,000 תושבים לרשימה המשותפת, בנימין נתניהו לא הצליח להקים ממשלת 61, הימין הקיצוני נזרק החוצה, בנימין נתניהו דרך עליהם, ועכשיו הם יושבים ביציע – ומה יש להם להציע?

סעיד אלחרומי: הם מתנפלים על האוכלוסייה הכי חלשה במדינה, על האוכלוסייה הבדואית, ומנסים להמשיך את ההסתה.

סעיד אלחרומי: אני מניח שבשבועות הקרובים וגם בחודשים הקרובים תשמעו עוד ועוד הסתה מקרב כל מיני סמוטריצ'ים למיניהם, מקרב שקד ודומיה; כל אלה שיושבים עכשיו על הגדר ורואים שחמש שנים, כשהם היו בממשלה – חמש שנים הם היו בממשלה – נהרסו שם 10,000 בתים; הם מנעו את הכרה בכפרים – הכפר רחמה היה מוכן להכרה, הייתה תוכנית של רשות הבדואים – השר אורי אריאל גנז אותה, גנז אותה כדי לעקור את הכפר.

סעיד אלחרומי: ואתם תשמעו עוד ועוד.

סעיד אלחרומי: חברים, על האירוע שהיה לפני ימים אחדים עצמו, הצבא עשה תחקיר.

סעיד אלחרומי: לא ראיתי מה שקרה לפני האירוע – שהג'יפ נכנס לכפר ביר הדאג', שירו באוויר, שהיה עלול להיהרג גם ילד בביר הדאג'.

סעיד אלחרומי: כל זה לא נראה בתקשורת.

סעיד אלחרומי: עכשיו, כשהצבא עשה את התחקיר – מה הם אמרו?

סעיד אלחרומי: אמרו שלא צריך לרדוף אזרחים.

סעיד אלחרומי: עשו את הדבר הנכון – עכשיו הם מתלוננים נגד הקצין שחקר את האירוע.

סעיד אלחרומי: קשה להם עם האמת.

סעיד אלחרומי: קשה להם לשמוע אמת.

סעיד אלחרומי: קשה להם לעמוד באמת.

סעיד אלחרומי: אני אומר להם מכאן: תמשיכו ליילל, תמשיך לצעוק.

סעיד אלחרומי: נכשלתם בגדול, נתניהו דרס אתכם ברגל גסה, ועל כן אני שומע את הצעקות שלכם מכל פינה.

סעיד אלחרומי: אבל אנחנו בנגב, נישאר בנגב, נבנה את הבתים שלנו בנגב ונבנה חיי חברה ודו-קיום עם שכנינו היהודים בנגב.

סעיד אלחרומי: תודה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת אלחרומי.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: כמה זמן יש לי?

אורנה ברביבאי: שלוש דקות.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו ראינו בימים האחרונים התפרעויות קשות מאוד של בדואים בדרום, אי-סדר – – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

איילת שקד: כן, כן, מה לעשות, הפקרות.

איילת שקד: הנגב מופקר, מה לעשות.

ג'אבר עסאקלה: – – –

איילת שקד: אני רוצה לדבר על משהו – – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

איילת שקד: תגיד, אדוני, מה הבעיה שלך?

איילת שקד: מה?

איילת שקד: מה?

סעיד אלחרומי: חמש שנים ישבת – – – נתניהו זרק אותך – – –

איילת שקד: אתם הראשונים שצריכים לדרוש שתהיה אכיפה של החוק בדרום.

איילת שקד: אתם הראשונים שצריכים לדרוש את זה.

איילת שקד: אתם צריכים את זה.

איילת שקד: האנשים שלכם לא רוצים לחיות שלא בפחד?

ג'אבר עסאקלה: – – –

איילת שקד: הפרוטקשן זה לא רק על מי שלא בדואי, זה גם על הבדואים.

סעיד אלחרומי: – – –

איילת שקד: עכשיו אני רוצה לדבר אל חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שהייתה יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה – – –

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אלחרומי, תן לה בבקשה לדבר.

איילת שקד: לא הבנתי, מה אתה רוצה?

סעיד אלחרומי: – – –

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: אני רוצה לדבר על נושא הפוליגמיה.

איילת שקד: אנחנו ניסינו יחד לטפל בנושא הפוליגמיה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי את התוכנית שלך.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי לך שאת טועה באיך שאת מתנהלת בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: הזהרתי שאת משתמשת בזה למטרות פוליטיות.

איילת שקד: זה לא נכון.

איילת שקד: אני לא מבינה, אתם הראשונים שצריכים לרצות לטפל בזה.

איילת שקד: 70 שנה המדינה הזניחה את נושא הפוליגמיה.

איילת שקד: גברים מתחתנים עם אישה, שתיים ושלוש נשים.

איילת שקד: ב-2018 הגישו 19 כתבי אישום; ב-2019 המספר ירד – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איילת שקד: אני לא מבינה, זה צריך להיות אינטרס שלכם.

איילת שקד: כשרוצים לעשות סדר בדרום, צריך לדבר גם על אכיפה משטרתית, אבל גם על נושא הפוליגמיה.

איילת שקד: אנחנו לקחנו את זה ברצינות, רצינו לטפל בזה ברצינות.

איילת שקד: לצערי, הממשלה, בתקופת המעבר, הזניחה את זה, ואתם הראשונים שצריכים לרצות לטפל בזה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חברת הכנסת שקד.

ג'אבר עסאקלה: – – –

אורנה ברביבאי: חברים, אני רוצה לתת לחברי כנסת אחרים להתייחס.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת רם בן ברק כאן?

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: מווג'וד.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: מווג'וד.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותיי חברי הכנסת, (אומר בערבית: עאידה, כולך פנים.

אחמד טיבי: ) אם שמתם לב, חברי הכנסת אוסאמה סעדי וווליד טאהא לא פה במליאה – למרות שהם הגיעו לא מזמן – כי הם היו בביתו של השייח' עכרמה סברי, שהוזמן לחקירה על ידי משטרת ירושלים כדי להפחיד, לסכל כל פעילות למען אל-קודס ולמען מסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: השייח' עכרמה סברי לא שייך לקבוצת המפחדים מהכיבוש, לא הוא ולא כל (אומר בערבית: הירושלמים,) ולכן חבריי אוסאמה סעדי, ווליד טאהא ועוזריהם היו יחד איתו, לאות סולידריות, בביתו, במסיבת עיתונאים, ליוו אותו לחקירה.

אחמד טיבי: ואז היס"מ נכנס לפעולה.

אחמד טיבי: אתם יודעים, כשיש יס"מ ויש ערבים – מה התמונות, מה המחזות ומה התוצאה?

אחמד טיבי: התנהגות ברוטלית, אגרסיבית.

אחמד טיבי: אני בכלל לא יודע מה יש להם לעשות עם התקהלות של אנשים שבאים להביע סולידריות עם מופתי שהולך לחקירה.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: הוא לא צריך להיות מוזמן לחקירה בכלל.

אחמד טיבי: עצם העובדה שיש כיבוש, שיש משטרה, לא נותנות שום סמכות מוסרית לאנשים חסרי מוסר.

אחמד טיבי: הכיבוש הוא חסר מוסר by definition, בהגדרה.

אחמד טיבי: ולכן, אף אחד לא יפחיד אף מוסלמי, אף ערבי שרוצה לגונן או להיכנס למסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: אני רוצה להביע הערכה לחבריי אוסאמה וווליד, שהיו שם ואמרו את דעתם, ואמרו לשוטרים שהם משיגי גבול.

אחמד טיבי: השוטרים היו משיגי גבול – לא התושבים שבאו להזדהות עם השייח' עכרמה סברי.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים היה אירוע לזכר פטירתו של חברי המנוח פייסל אל-חוסייני בבית אל-אשראק.

אחמד טיבי: גם לשם הגיעה המשטרה ועצרה בכירים – אל-מוחפד ונאסר ואחרים.

אחמד טיבי: יש הסלמה של המשטרה ביחס לכיבוש, לגבי הפעילות נגד המשטרה ונגד התפרצויות של לא מוסלמים לתוך מסגד אל-אקצא; הכוונה לקיצונים יהודים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: זה אני.

אורנה ברביבאי: זמנך תם.

אחמד טיבי: זמן הנאום, לא זמני.

אורנה ברביבאי: חס וחלילה.

אורנה ברביבאי: זמן הנאום.

אחמד טיבי: את יודעת כמה אנשים רוצים שזמני ייתם?

אורנה ברביבאי: לא לכך התכוונתי.

אלי אבידר: ואתה מת על זה.

אחמד טיבי: אני אוהב לראות אותם כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: מחכים במתח.

אחמד טיבי: משפט סיום, גברתי.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אנטאנס, עופר, עאידה, ג'אבר, סעיד, היבה, יוסף, אנו אומרים כפי שאנו אומרים תמיד: ירושלים על מסגדיה וכנסיותיה ועל אל-אקצא וכנסיית הקבר שבה הייתה ערבית-פלסטינית ותישאר ערבית-פלסטינית, ומסגד אל-אקצא הוא מקום תפילה למוסלמים.

אחמד טיבי: נקודה.

אחמד טיבי: )

עודד פורר: אתה יכול לצטט פסוק מהקוראן.

אחמד טיבי: אני מתרגם.

עודד פורר: אם אתה יכול לתרגם פסוק מהקוראן – – –

אחמד טיבי: בדיוק אני מתרגם: מסגד אל-אקצא הוא מסגד, מקום תפילה, למוסלמים.

אחמד טיבי: נקודה.

אחמד טיבי: סוף.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה רבה לך.

עודד פורר: זה לא מוזכר אפילו פעם אחת.

עודד פורר: ירושלים לא מוזכרת בקוראן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: מאיפה אתה יודע מה מוזכר בקוראן?

אורנה ברביבאי: חברים, חבר הכנסת פורר, בבקשה.

קריאה: גברתי היושבת-ראש, את מגבילה אותנו לשלוש דקות?

אורנה ברביבאי: אנחנו משתדלים לדייק, כדי לתת לכולם לדבר.

אורנה ברביבאי: כן, בבקשה.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, בהצלחה בתפקידך החדש.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

יאיר גולן: כנסת נכבדה, מדינת ישראל אכן נמצאת במצב חירום – היא נמצאת במצב חירום בריאותי שעוד נדע בו עליות ומורדות, ככל הנראה.

יאיר גולן: הלוואי שהאינטרוולים האלה יהיו קצרים ויסתיימו במהרה.

יאיר גולן: מדינת ישראל נמצאת במצב חירום כלכלי, שלהבנתי הצנועה, עיקר האתגרים עדיין לפנינו והאתגר הזה ילווה אותנו עוד כנראה חודשים, אם לא שנים ארוכות קדימה.

יאיר גולן: אבל מדינת ישראל לא נמצאת במצב חירום ביטחוני, והכנסת העשרים – הכנסת הארוכה האחרונה – הכירה בכך ופעלה בצורה ראויה ומרשימה לביטול מרבית החוקים והתקנות שנובעות מתוך הגדרת מצב החירום.

יאיר גולן: פעילות זו צריכה להימשך בכנסת העשרים-ושלוש, ואני מקווה שהיא תתקיים בהצלחה מלאה.

יאיר גולן: כחבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט אני מקווה שנצליח לקדם את העניין הזה.

יאיר גולן: אבל מדינת ישראל בכוונת מכוון הולכת לקלוע את עצמה לתוך מצב חירום ביטחוני בגלל חלומות הזויים על סיפוח.

יאיר גולן: אנחנו הולכים להדליק את השטחים; אנחנו הולכים להדליק את הזירה הבין-לאומית; אנחנו הולכים להפיל על ראשנו תבערה.

יאיר גולן: ונניח שאני טועה – שווה לקחת את הסיכון?

יאיר גולן: בשביל מה, בשביל הגדרה ריקה מתוכן, שאין לה שום משמעות, שלא תשפר את מצבו של שום אזרח במדינת ישראל נוכח המשבר הבריאותי, נוכח המשבר הכלכלי?

יאיר גולן: איזה טוב יכול לצאת לאזרחי ישראל מתוך הגדרת הסיפוח?

יאיר גולן: האם אנחנו רוצים להסתכן בחזרה לערים הפלסטיניות?

יאיר גולן: האם אנחנו רוצים להסתכן בהחרבת היחסים שלנו עם ירדן או מצרים?

יאיר גולן: האם אנחנו רוצים להסתכן ביצירת מתיחות וחרמות עם אירופה, עם ארצות הברית, עם מדינות אחרות?

יאיר גולן: בשביל מה זה טוב?

יאיר גולן: התפקיד של המשכן המכובד הזה הוא לדאוג לטובתם של אזרחי מדינת ישראל.

יאיר גולן: אנחנו נמשיך בתהליך הקשה, המקצועי והמסודר של ביטול מצב החירום, ביטול החוקים הנובעים ממנו, ובמקביל נמשיך ונילחם בסיפוח, שהוא מיותר לחלוטין.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת גולן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יוסף ג'בארין: היות שזה הנאום הראשון שלי כשאת מנהלת את הישיבה, אז אני מברך אותך על סגנות היו"ר ומאחל לך ולכולנו הצלחה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה תודה.

יוסף ג'בארין: אתמול קיימנו, ועדת המעקב של הציבור הערבי, הרשימה המשותפת ועיריית טירה, ישיבת חירום בעירייה בעקבות הרס של ארבעה בתים ביישוב טירה.

יוסף ג'בארין: שלושה מארבעת הבתים שייכים למשפחה אחת; הבית הרביעי הוא של אדם עם צרכים מיוחדים, והבית נבנה כדי להתאים אותו לצרכיו.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם רואים את ההסתערות הזאת של היחידה לאכיפת מה שנקרא "דיני התכנון והבנייה" על היישובים הערביים, שליחה של צווי הריסה, התראות לצווי הריסה, קנסות בסכומים אדירים של מאות אלפי שקלים כנגד אזרחים ערבים, בין שזה בענייני מגורים, בין שזה בענייני תעסוקה, והכול כנראה מתוך הוצאה לפועל של מה שנקרא אז "התיקון לחוק קמיניץ" – חוק קמיניץ, שמחמיר עוד יותר הענישה נגד האזרחים הערבים ונגד בנייה ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: העמדה שלנו מאוד ברורה: אי-אפשר, זה לא חוקי אבל זה גם לא מוסרי לבוא ולהעניש את האנשים כשהאשם הוא בעיקר של הרשויות עצמן.

יוסף ג'בארין: רשויות התכנון והבנייה לא תכננו במשך עשרות שנים בתוך היישובים הערביים, אין תוכניות מתאר, אין תוכניות מפורטות, אין תוכנית כללית מאושרת במרבית היישובים הערביים, ולכן אנשים נאלצים לבנות על האדמה שלהם, בקרקע שלהם, שמיועדת לבנייה, והרשויות ממשיכות לשלול מהם את היכולת לקבל היתרי בנייה ולסיים את תוכניות המתאר של היישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: הקריאה שלנו כאן היא מאוד ברורה: צריך להקפיא באופן מיידי את כל צווי ההריסה ואת כל היישום של חוק קמיניץ – בכלל, צריך לבטל את חוק קמיניץ – ובמקביל לתת זמן ליישובים הערביים ולרשויות התכנון והבנייה לסיים את תוכניות המתאר בכל מקום.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה ייקח שלוש שנים, ארבע שנים, עם התקציבים הנדרשים, ולכן הקריאה שלנו כיום היא להקפיא באופן מיידי את כל צווי ההריסה והפעילות ההרסנית הזאת ולתת זמן ליישובים הערביים לסיים את תהליכי התכנון, כדי שיהיה אפשר להסדיר את הבתים הללו ולממש את זכותם של האזרחים הערבים למגורים על אדמתם, ביישובים שלהם, בכבוד הראוי לכל אזרח.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת ג'בארין.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה, גברתי היושבת-ראש.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, אנחנו יושבים פה ודנים על הארכת איזשהו מצב חירום.

ניצן הורוביץ: אגב, הכנסת עושה את זה כל שנה מאז 1948, כי מצב החירום הזה הוא דבר שהבריטים, כשהיה כאן נציב עליון, המציאו את המושג הזה – לדעתי ב-1945, צביקה, אם אני לא טועה – –

צבי האוזר: 31.

ניצן הורוביץ: אוה, אוקיי, אפילו קודם.

ניצן הורוביץ: אני רק אומר שיפה שמחנה המתקרא לאומי משמר את המורשת המפוארת של המנדט הבריטי ומאריך כל שנה את חוקי – – –

קריאה: – – –

ניצן הורוביץ: דבר המלך במועצתו.

ניצן הורוביץ: יפה, בסדר.

ניצן הורוביץ: אבל מצב החירום האמיתי הוא לא החוק הזה אלא מה שמתרחש עכשיו מאחורי הקלעים של המהלכים של מה שנקרא "החלת הריבונות", או במילים פשוטות "הסיפוח".

ניצן הורוביץ: יושבת עכשיו ועדת גבולות וקובעת את גבולות מדינת ישראל בצורה עקומה, במחשכים.

ניצן הורוביץ: עופר כסיף, אתה למשל ידע על איזה שטח הם מדברים כשהם אומרים "בקעת הירדן"?

ניצן הורוביץ: איזה שטח?

ניצן הורוביץ: כמה השטח הזה כולל?

ניצן הורוביץ: כמה פלסטינים חיים בשטח הזה?

ניצן הורוביץ: כמה מהם יגורשו מהשטח הזה ברגע שהשטח הזה יסופח?

ניצן הורוביץ: כמה התנחלויות ומאחזים כלולים בשטח שישראל רוצה לספח?

ניצן הורוביץ: כמה פלסטינים גרים בשטח הזה?

ניצן הורוביץ: כמה אדמות בבעלות פרטית פלסטינית נמצאים בשטח הזה?

ניצן הורוביץ: איך ישראל תפקיע את הדונמים העצומים האלה של קרקעות פרטיות של פלסטינים: האם יעשו את חוק נכסי נפקדים?

ניצן הורוביץ: האם יעשו הפקעות?

ניצן הורוביץ: כל שגעון הסיפוח הזה, שעומד ליפול עלינו בתוך חודש, לפי התוכנית של נתניהו – הכול נעשה בצורה פשוט מעוררת צמרמורת.

ניצן הורוביץ: אלה דברים דרמטיים ביותר.

ניצן הורוביץ: איפה יעבור הגבול בבקעת הירדן?

ניצן הורוביץ: איפה יעבור הגבול בשומרון?

ניצן הורוביץ: כמה ישראלים יהיו בתוך וכמה בחוץ, ויותר חשוב מזה: כמה פלסטינים יהיו בפנים וכמה פלסטינים יהיו בחוץ?

ניצן הורוביץ: וכשאני אומר בחוץ, הכוונה לאפרטהייד שיכונן כאן, בארץ הזאת, עם השלמת הסיפוח, ולכן, פלסטינים שיישארו או יהיו בשטח המסופח, או שיהיו חסרי זכויות, מה שנקרא "נתינים ללא מעמד", או שיגורשו כמו שב"חים, כי ברגע שיהיו פלסטינים בקהילות מה שנקרא "לא מוכרות", כמו ח'אן אל-אחמר – ויהיו הרבה כאלה בשטח שיסופח – יבואו ויגידו להם: מה הכתובת שלכם?

ניצן הורוביץ: אתם לא גרים פה.

ניצן הורוביץ: הוא יוכל להגיד: אני גר פה מדורי-דורות, יגידו לו: לך, ויגרשו אותו.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, גברתי היושבת-ראש, הסיפוח שבו אנחנו מדברים הוא לא רק קטסטרופה מדינית וקטסטרופה ביטחונית – הוא הולך להיות אסון אנושי בקנה מידה עצום, והדבר הזה מתרחש עכשיו תחת קול דממה דקה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

ניצן הורוביץ: ואני קורא לכולם: תתעוררו, כי הדבר הזה יקרה, אם לא נתעורר, וימיט עלינו אסון.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני חייב לומר, חבר הכנסת טיבי, הייתי רוצה להזכיר פה את הפסוקים מהקוראן שמוזכרת בהם ירושלים, אבל לא מצאתי כאלה – אגב, לעומת כ-670 פעם שירושלים מוזכרת בתנ"ך.

עודד פורר: אז שווה שכשאתם מזכירים את ירושלים פה, תזכירו תמיד גם את העניין הזה.

עודד פורר: אבל לעניין החוק שלפנינו, אני חייב לומר לכם: מה שווה מצב חירום אם הממשלה לא משתמשת בו?

עודד פורר: אנחנו ראינו את חוסר היכולת של הממשלה לשלוט בהתפרעות של הבדואים מול אותו קצין צה"ל בדרום, ושיא השיאים – שאנחנו נמצאים כבר יותר מ-24 שעות אחרי האירוע וכל חבורת המתפרעים הזאת עדיין לא יושבת מאחורי סורג ובריח.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, את היית אלופה בצה"ל.

עודד פורר: אני בטוח שלא נעמו לך התמונות לראות את קצין צה"ל נרדף בידי חבורת בדואים, חבורת פורעים.

עודד פורר: הפכו את הנגב למקום שאין בו ריבונות.

עודד פורר: חבר הכנסת מרגי, אתה מהאזור, ואתה יודע טוב מאוד שיכולים לדבר כמה שרוצים על ריבונות על בקעת הירדן, אבל ריבונות בנגב אין.

עודד פורר: יודעים את מספרי לוחיות הרישוי של אותם בדואים, מכירים את הפרצופים שלהם – איך הם עוד מסתובבים חופשי בכלל?

עודד פורר: שיא השיאים.

עודד פורר: ושיא השיאים של חוסר היכולת של הממשלה לקיים את החוקים שהיא חוקקה זה הנושא של העברת הכספים לרשות הפלסטינית.

עודד פורר: חוקקנו כאן חוק שיאפשר לממשלה לקזז את הכספים שהממשלה מעבירה לרשות הפלסטינית בסכומים שהיא משלמת למחבלים, שהיא מעודדת מחבלים שיושבים בבתי הכלא ואת משפחותיהם.

עודד פורר: כדאי לכם להיות מחבלים.

עודד פורר: אז אותה הממשלה שמדברת גבוהה-גבוהה על החלת ריבונות ועל ביטחון – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

עודד פורר: תפסיק להגן על המחבלים.

עודד פורר: עזוב, עזוב, תפסיק להגן עליהם.

אנטאנס שחאדה: – – –

עודד פורר: הייתי מצפה ממך כחבר כנסת בישראל לעלות לפה ולגנות את ההתפרעות של התושבים הבדואים מול קצין צה"ל – –

קריאות: – – –

עודד פורר: – – לעלות לפה ולקרוא לממשלה לעצור את הסבסוד של הטרור.

אנטאנס שחאדה: – – –

עודד פורר: פשוט מסבסדים טרור.

אנטאנס שחאדה: – – –

עודד פורר: עכשיו מגדילים – אומר אבו מאזן מצד אחד:

עודד פורר: אני אפסיק את השיתוף הביטחוני עם ישראל – –

היבה יזבק: – – –

עודד פורר: – – אז מה עושה מדינת ישראל?

עודד פורר: נותנת לו הלוואה של 800 מיליון שקל.

עודד פורר: אני אגלה לכם סוד – רק אתם ואני שומעים: 800 מיליון השקלים האלה יהפכו למענק.

עודד פורר: תאמינו לי, הם השותפים הכי טובים שלכם.

עודד פורר: חבל על הזמן.

היבה יזבק: – – –

עודד פורר: אבל העובדה שחבר כנסת מהקואליציה בא ואומר:

עודד פורר: איך יכול להיות שמעבירים את הכספים האלה לרשות הפלסטינית – אני אגיד לכם איך יכול להיות.

עודד פורר: החוק הזה הוא חוק נחוץ, אבל מה לעשות, הממשלה לא מסוגלת להשתמש בכלים שאנחנו נותנים לה.

אנטאנס שחאדה: – – –

עודד פורר: נתנו לכם כלים – אני אומר לכם בממשלה – נתנו לכם כלים להתמודד עם הטרור, נתנו לכם כלים להתמודד עם ההתפרעויות.

עודד פורר: תפעילו את הריבונות הישראלית בנגב, תפעילו את הריבונות הישראלית מול המחבלים – –

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

עודד פורר: – – תפסיקו להעביר כסף לארגוני טרור, תפסיקו להזרים מזומנים לחמאס בעזה, ואז אפשר יהיה לבוא ולדבר על איך מטפלים ונלחמים בטרור.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת עודד פורר.

אורנה ברביבאי: אני מציעה לחברי הכנסת שמעוניינים להצביע להתחיל להתכנס, כי אנחנו לקראת הסוף.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר בבקשה על ראש הממשלה החלופי שלנו, כי זה יצור חדש, עוד לא היה לנו דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: 72 שנה המדינה התמודדה מצוין עם ראש ממשלה אחד ואפילו זכתה במלחמות והתמודדה עם משברים, ועכשיו אנחנו צריכים שניים במחיר אחד.

יוליה מלינובסקי: אבל אם זה היה שניים במחיר אחד איכשהו עוד היינו מסתדרים.

יוליה מלינובסקי: פה זה כפול.

יוליה מלינובסקי: כשעלה נושא מעון ראש הממשלה החלופי לבני גנץ הוא התקומם ואמר: אני לא צריך, אני יכול להסתדר בלי.

יוליה מלינובסקי: בסדר, חשבנו שהוא באמת לא צריך, ואולי הטעו אותו והכניסו לו להסכם הקואליציוני דברים שהוא לא חשב עליהם ולא צריך אותם.

יוליה מלינובסקי: אחר כך התברר שמקימים משרד ראש ממשלה חלופי, ושוב בני גנץ אמר:

יוליה מלינובסקי: אני לא צריך, לא ביקשתי.

יוליה מלינובסקי: אז פה זה כבר שאלות: או שאתה לא יודע מה קורה או שאתה משקר, כי – יותר מדי דברים.

יוליה מלינובסקי: אתמול התבשרנו שראש הממשלה החלופי שלנו, שהוא גם שר הביטחון, ובהחלט היה יכול להסתדר עם הרכב של שר הביטחון ולשכת שר הביטחון וכן הלאה, דורש ומקבל שני אאודי A8, כמו של ביבי.

יוליה מלינובסקי: אז עכשיו הבנו: בני גנץ רוצה להיות ביבי.

יוליה מלינובסקי: בשביל מה אני צריכה עוד ביבי אחד אם יש לי כבר אחד?

יוליה מלינובסקי: אבל שוב שמענו: אני לא ביקשתי.

יוליה מלינובסקי: בני גנץ אומר: שב"כ חייב אותי לקבל את שני רכבי אאודי A8.

יוליה מלינובסקי: אילו אתה, בני גנץ, לא היית דורש את התואר המפוקפק הזה, ראש ממשלה חלופי, אז כנראה לא היינו דנים לא על מעון ולא על משרד ראש ממשלה חלופי ולא על רכבים.

יוליה מלינובסקי: בתוכנית עובדה של אילנה דיין, ששמעתי בה ריאיון פומבי ראשון של בני גנץ אחרי המהלך שבו הוא הצטרף לממשלת נתניהו, הוא אמר שהוא הרגיש חניך תורן, והוא לא מוכן להיות בעמדה הזאת של חניך תורן אז, בכחול לבן השלם.

יוליה מלינובסקי: אז מה שאני רוצה להגיד לך, בני גנץ, ראש הממשלה החלופי שלנו: אתה עכשיו הפכת מחניך תורן לילד כאפות של בנימין נתניהו.

יוליה מלינובסקי: כי זה בעצם לא אתה, מכתיבים לך, ואתה מסכן כזה, אחד שנאלץ לקבל מה שעושים בשבילך ומחייבים אותך.

אורנה ברביבאי: חברת הכנסת מלינובסקי, נא לסיים.

יוליה מלינובסקי: משפט אחרון.

יוליה מלינובסקי: מי שצריך לעשות חשבון נפש עמוק עמוק עמוק על מה שקרה זה בן אדם ששלוש מערכות בחירות הסביר לנו ושכנע שבני גנץ הוא מועמד ראוי לראשות הממשלה, וזה יאיר לפיד.

יוליה מלינובסקי: גם את זה צריך להגיד.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת איתן גינזבורג כאן?

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אורנה ברביבאי: את מדברת?

עאידה תומא סלימאן: מה?

אורנה ברביבאי: את ביקשת לדבר, להגיב, ואישרתי לך.

אורנה ברביבאי: אישרתי לה קודם.

אורנה ברביבאי: היא ביקשה להתייחס לדברים של שקד ואישרתי.

אורנה ברביבאי: אז את אחרי מיקי לוי, ובזה אנחנו מסיימים.

אורנה ברביבאי: היא ביקשה כי היא ציינה את שמה, והיא ביקשה להתייחס, ואישרתי.

אורנה ברביבאי: היא הגיבה – – –

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, נגיף הקורונה הוא סיבה למסיבה, עזבו אתכם.

מיקי לוי: הסיבה היא כדי לדחוק את משפטו המתנהל של ראש הממשלה באשמת שוחד, הפרת אמונים וקבלת דבר-מה במרמה לקרן זווית, להשכיח מהציבור את הבעיה האמיתית של נאשם שעומד בראשות הממשלה.

מיקי לוי: תקנות לשעת חירום אינן מכשירות את הסיבה לתת מענה להגנה על בריאות הציבור.

מיקי לוי: די אם נציץ למדינות שכנות כמו ירדן, הרשות הפלסטינית, עזה, אשר התחלואה בהן והתמותה בהן קטנות פי כמה וכמה משלנו.

מיקי לוי: אז להיתלות בעניין הזה כשהתנאים במדינת ישראל הרבה יותר טובים?

מיקי לוי: זוהי הסיבה לדחוק לקרן זווית את הבעיה האמיתית – את ההאשמות החמורות של שוחד, הפרת אמונים וקבלת דבר-מה במרמה.

מיקי לוי: באמצעות התקנות לשעת חירום מכניסים להצעת חוק הקורונה, בריאות הציבור, נושאים הזויים, כמו פריצה של שוטרים לבתים פרטיים שלא באמצעות צו בית משפט או איסור קיום הפגנות.

מיקי לוי: בצעדים אלה הממשלה מחלישה את הבית הזה, את הכנסת.

מיקי לוי: אני מבקש לגלות לכם דבר-מה בנושא תקנות לשעת חירום: במלחמת יום כיפור ומלחמת ששת הימים השתמשו בפחות תקנות לשעת חירום.

מיקי לוי: בשנת 1979 חוקקו 43 תקנות.

מיקי לוי: היום הממשלה הנוכחית השתמשה בכ-70 תקנות לשעת חירום – כמעט פי שניים.

מיקי לוי: אלה סמכויות חקיקה דרקוניות שיפגעו בזכויות אדם; סמכויות מטורללות שהממשלה הזאת לוקחת לעצמה.

מיקי לוי: התקנות שהותקנו פוגעות בזכויות יסוד – חופש העיסוק, חופש התנועה וחופש ההפגנה.

מיקי לוי: להסמיך שוטרים ופקחים לפרוץ לביתו של אדם?

מיקי לוי: השתגעתם?

מיקי לוי: ללא צו של בית משפט?

מיקי לוי: כך מתנהלת ממשלה שאיבדה את הבלמים והרגישות.

מיקי לוי: כך מתנהגת ממשלה שדואגת רק לעצמה.

מיקי לוי: כך דואגת ממשלה שממנה 54 שרים וסגני שרים, שני מנכ"לים למשרד המים וההשכלה הגבוהה, ראש ממשלה חלופי שדואג רק לעצמו, שיירה עם כלי רכב, משרדים.

מיקי לוי: להיכן נעלמה הסיסמה "ישראל לפני הכול"?

מיקי לוי: אולי בני גנץ לפני הכול?

מיקי לוי: מיליון מובטלים בחוץ, ואתם עוסקים רק בעצמכם.

מיקי לוי: חבורה של מנותקים.

מיקי לוי: התקנת תקנות החירום לעשרה חודשים היא דילוג מעל הבית הזה.

מיקי לוי: זו הדרך הבטוחה להגיע למעמד של רודן.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

אורנה ברביבאי: תמו הדוברים.

אורנה ברביבאי: תיגשו בבקשה למקומות שלכם כדי להצביע.

אורנה ברביבאי: האוזר, אתה רוצה להתייחס בצורה כלשהי לפני?

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: בבקשה, חבר הכנסת האוזר, ואחרי זה תהיה ההצבעה.

הוועדה המשותפת): גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, לסיכום דיון זה אני מתכבד להציג בפני המליאה את המלצות הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין ההכרזה על מצב חירום בהתאם לסעיף 69 לתקנון הכנסת.

הוועדה המשותפת): גברתי, אני עושה את זה בלב כבד, אני חייב להודות.

הוועדה המשותפת): כל נושא מצב חירום, תקנות לשעת חירום, כל ההסדר הזה הוא הסדר שאיננו הסדר רצוי.

הוועדה המשותפת): הוא הסדר שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו נפטרים ממנו, נפרדים ממנו.

הוועדה המשותפת): אבל בנקודת הזמן הזאת נדמה ששיקול הדעת הקולקטיבי של הבית הזה יחייב מתן תקופה נוספת והיענות לבקשת הממשלה להאריך את מצב החירום בשנה.

הוועדה המשותפת): ראשיתו של מצב החירום בישראל היה בהכרזת מועצת המדינה הזמנית, ממש ימים מספר לאחר קום המדינה, וההכרזה נשארה בתוקף באופן רצוף בעצם עד היום הזה.

הוועדה המשותפת): בשנת 1996 נכנס לתוקף חוק-יסוד: הממשלה, שקבע כי סמכות ההכרזה על מצב חירום תהיה בידי הכנסת, ביוזמתה או על פי הצעת הממשלה, וכי תוקף ההכרזה לא יעמוד על יותר משנה.

הוועדה המשותפת): מאז, כאמור, האריכה הכנסת את תוקף ההכרזה מדי שנה, ועל זה אנחנו מתכנסים גם היום.

הוועדה המשותפת): חבריי חברי הכנסת, להכרזה שתי משמעויות מרכזיות: האחת היא מתן סמכות לממשלה להתקין תקנות שעת חירום, וזאת בעיניי הסמכות הדוקרת את העין, הפוגעת, הבעייתית, שכן כוחן של תקנות אלה לגבור על חקיקת כנסת, הגם שתוקפן מוגבל לשלושה חודשים.

הוועדה המשותפת): המשמעות השנייה היא מתן תוקף לחוקים וצווים שנחקקו לאורך השנים ושנקבע בהם שהם יעמדו בתוקף כל עוד ההכרזה על מצב החירום היא בתוקף.

הוועדה המשותפת): בדרך כלל דיוני הוועדה המשותפת עוסקים במשמעות השנייה של החוקים והצווים, שתוקפם מותנה בהכרזה, ואני אתייחס לכך בהמשך, אבל השנה עמדנו בפני אירוע חריג בכל קנה מידה, מגפת הקורונה.

הוועדה המשותפת): כחלק מהצעדים שנקטה הממשלה להתמודדות עם המשבר היא התקינה באופן יוצא דופן, כמו שאמרתי – לקחה את אותה סמכות חריגה, התקינה 38 תקנות שעת חירום, ומהן 31 עדיין עומדות בתוקפן.

הוועדה המשותפת): בתקנות אלה קבעה הממשלה הוראות שקבעו הגבלות על שהייה במרחב הציבורי, סיוע כלכלי לאזרחים, הבטחת שירותים חיוניים, הסדרים מיוחדים במערכת המשפט ובבתי הסוהר ועוד.

הוועדה המשותפת): כאמור, מדובר בשימוש בהיקף נרחב ביותר בתקנות שעת חירום, ולשם השוואה, גברתי, אני אציין שב-15 השנים הקודמות, האחרונות, ביחד התקינה הממשלה רק שתי תקנות במסגרת אותה הכרזה על שעת חירום.

הוועדה המשותפת): ברור כי הממשלה נדרשה להשתמש בכלים אלו הפעם כדי לתת פתרונות מהירים במהלך משבר, ויש לזכור כי גם באמצע חודש מרץ, עת החלה הממשלה להתקין תקנות, הכנסת עצמה לא הייתה פעילה באופן מלא, ולכן לכאורה לא היה אפשר לחוקק בדרך הרגילה.

הוועדה המשותפת): עם זאת, ועל אף הצורך הברור, השימוש הנרחב בתקנות שכאמור בכוחן לגבור על חקיקת הכנסת הוא אירוע בעייתי ביותר, כמו שאמרתי.

הוועדה המשותפת): אני אגיד מדוע הוא בעייתי – כי ההסדר שעליו אנחנו נשענים, גברתי, שצריך לצמצמו, לבטלו, הוא כאמור זר לשיטת המשפט שלנו, שיטה דמוקרטית שבה הפרדת רשויות בין רשות מבצעת לבין רשות מחוקקת היא בסיס השיטה.

הוועדה המשותפת): אני הבאתי יחד עימי את המקור, כי ציינו פה את המקור ואמרו שנת 1945, ונדמה לי – אני מקווה שאינני טועה היסטורית, אבל ברשותי הכרך של תקנות, צווים, חוקים, של המנדט הבריטי.

אורנה ברביבאי: אנחנו סומכים עליך שקראת את כולו.

הוועדה המשותפת): חוקי פלשתינה, שיצאו, בוא נגיד – אוסף החוקים הקיסריים, הוראות המלכות, צווים, מנשרים ותקנות, הנוהגים ביום 31 לדצמבר 1933.

הוועדה המשותפת): גברתי היושבת-ראש, בכרך עב כרס זה, אחרי שעלעלתי מצאתי בדבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י) (הגנה) את הדברים כדלקמן.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים – – – יהיה בעניין.

הוועדה המשותפת): "בחצר המלך בארמון בקינגהאם" – איפה חבר הכנסת הורוביץ?

הוועדה המשותפת): בבקשה – "בחצר המלך בארמון בקינגהאם, ביום 23 ביולי, 1931.

הוועדה המשותפת): במעמד הוד מלכותו המלך.

הוועדה המשותפת): הלורד הנשיא.

הוועדה המשותפת): כבוד מזכיר הממלכה מר ודג'ווד בן.

הוועדה המשותפת): הרוזן לבית אתלון.

הוועדה המשותפת): סר מוריס דה בונזן.

הוועדה המשותפת): הואיל ופלשתינה (א"י) היא ארץ שהוד מלכותו המלך קיבל מנדט עליה מטעם חבר הלאומים" – היה לנו פה לפני כמה שבועות ויכוח על העניין – "והואיל ויש צורך לקבוע הוראות להבטחת שלום הציבור ולהגנת פלשתינה (א"י) בשעת חירום; לפיכך נאות הוד מלכותו לצוות בעצת מועצתו הפרטית ובתוקף הסמכויות המסורות לו לתכלית זו בחוק שיפוט בארצות נכר, 1890 ובחוקים אחרים, ובזה מצווים לאמור: I.

הוועדה המשותפת): דבר מלך זה ייקרא 'דבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י) (הגנה), 1931'.

הוועדה המשותפת): II.

הוועדה המשותפת): לדבר מלך זה יהיה תוקף – – – מזמן לזמן בכל שעת חירום ציבורית, הפוגעת בביטחון הציבור ובהגנתה של קיסרות הוד מלכותו או של פלשתינה (א"י), לכשיכריז הנציב העליון על כך והוא יקבל תוקף מעשי באותו הזמן שהנציב העליון יכריז בכך ויוסיף להישאר בתוקפו בארץ עד שיכריז הנציב העליון במנשר כי חדל תוקפו של דבר מלך זה", וכך הלאה וכך הלאה.

הוועדה המשותפת): אומר המלך בדבר המלך במועצתו – וזה אותו עיקרון שבו הרשות המבצעת שלנו דהיום מבטלת או קובעת חוקים שיכולים לסתור את חוקי הכנסת.

הוועדה המשותפת): כך נקבע בסעיף )V5): "כל הוראה של כל חוק של פלשתינה (א"י) שתהא סותרת תקנה שהתקין הנציב העליון על פי סעיף זה תהא בטלה וחסרת תוקף כל זמן שתקנה כזאת תהא נוהגת".

הוועדה המשותפת): וכו' וכו'.

הוועדה המשותפת): למתעניינים, למיטיבי הלכת, אני אשמח להעמיד לעיון בחדרי את הכרך הזה, שהוא כרך נדיר יחסית.

הוועדה המשותפת): אני בטוח שתמצאו בו פנינים רבות.

הוועדה המשותפת): לענייננו, גברתי היושבת בראש, אלה הם הדברים שמראים עד כמה קשה לבית הזה לאשר את אותה שעת חירום, את כל אותו הסדר, שכאמור הוא הסדר בריטי, לא משלנו, והגיעה העת לנסות ולצמצם אותו.

הוועדה המשותפת): אשר על כן, גברתי, ראינו לנכון בוועדה המשותפת להקים ועדת משנה שתשב על הממשלה ותמשיך את אותו הליך, כפי שציינתי בתחילה, של צמצום הצווים והחוקים שיצאו ונסמכים על אותה הכרזה על שעת חירום.

הוועדה המשותפת): אותו צמצום של חוקים יאפשר סוף-סוף לבית הזה שלא לקבל שנה אחרי שנה את החוק הזה.

הוועדה המשותפת): אנחנו נקים ועדת משנה לעניין, אולם מאחר שהוועדה המשותפת סברה כי כל עוד לא הוסדרה החקיקה תלוית מצב החירום בחקיקה חלופית, עדיין יש צורך להמשיך בהכרזה, והיא ממליצה לכנסת, כמו שאמרתי, בלב כבד ותוך עין פקוחה, להאריך את תוקפו של מצב החירום בשנה נוספת, עד יום כ"ג בסיוון התשפ"א, 3 ביוני 2021.

הוועדה המשותפת): תודה רבה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה לך, חבר הכנסת האוזר.

אורנה ברביבאי: אנחנו ניגשים להצבעה.

אורנה ברביבאי: תיגשו בבקשה למקומות.

אורנה ברביבאי: אנחנו ניגשים להצבעה על המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב החירום.

אורנה ברביבאי: הצבעה.

אורנה ברביבאי: הצבעה מס' 6 בעד המלצת הוועדה – 50 נגד – 14 נמנעים – אין המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום נתקבלה.

אורנה ברביבאי: ההצבעה הסתיימה.

אורנה ברביבאי: בעד – 50, נגד – 14.

אורנה ברביבאי: אני מוסיפה לבעד את חבר הכנסת איתן גינזבורג ואת חבר הכנסת צבי האוזר, יושב-ראש הוועדה – 52.

אורנה ברביבאי: אני קובעת כי בקשת הממשלה להציע לכנסת לחזור ולהכריז על מצב חירום לפי סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה התקבלה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש – לפרוטוקול, לא הספקתי.

אורנה ברביבאי: לפני הנושא הבא עאידה צריכה להתייחס.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש להבהיר, לפרוטוקול, שגם הצבעתו של אוסאמה סעדי על מצב החירום נוספה, אך התוצאה איננה משתנה, כמקובל.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים להצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (דיונים בבתי משפט ובבתי דין בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים), התש"ף–2020, לקריאה ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: עאידה הגיעה.

מכלוף מיקי זוהר: ברוכה הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אאפשר לך הודעה אישית לפני התחלת הדיון בהצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, גברתי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: איך פותחים את זה?

מכלוף מיקי זוהר: זה פתוח, את יכולה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: פתוח?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני לא הגעתי, אני חיכיתי בסבלנות.

עאידה תומא סלימאן: האמת, רציתי להגיב על הדברים שהעלתה חברת הכנסת איילת שקד בעניין תוכניתה הידועה למה שהיא קראה לו "מיגור הפוליגמיה", וטענה שהייתי שותפה איתה בתוכנית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: לא שיש לי עמדה מנוגדת לעמדה שלה, או עמדה שתומכת בפוליגמיה, חס וחלילה, אבל אני הזהרתי מלכתחילה, כאשר השרה – בתזמון מאוד מחשיד, אחרי רצח השהיד יעקוב אבו אלקיעאן באום אל-חיראן על ידי כוחות הביטחון, מה שנקרא, במקרה הזה – היא בדיוק יצאה במתקפה מאוד קשה נגד האוכלוסייה הערבית הבדואית, וטענה שהיא תכניס סדר במה שקרא לו אז ראש הממשלה "מדינה בתוך מדינה".

עאידה תומא סלימאן: אחת מהדרכים למלחמה באוכלוסייה הערבית – לא בפוליגמיה – הייתה הפוליגמיה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר התוכנית נעשתה כדי להתנגח באוכלוסייה, כדי להכפיש את האוכלוסייה, כדי להסית נגד האוכלוסייה ולשמר את התדמית שהבדואים מטבעם הם נגד החוק והם לא עובדים לפי החוק.

עאידה תומא סלימאן: אני אז כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה הוכחתי, לפי הסטטיסטיקה של הלמ"ס ולפי המחקרים שמשרד המשפטים בעצמו עשה, שהייתה ירידה טבעית במספר האנשים שהתחתנו בנישואים שניים ושלישיים, ושהמגמה מעידה שבאופן טבעי, בהתפתחות טבעית וחברתית נורמלית, במיוחד לנוכח המאבק של ארגוני הנשים הערביות, הייתה ירידה.

עאידה תומא סלימאן: לא היה צורך לעשות שימוש ציני בזכויות נשים ערביות-בדואיות כדי להתנגח עם האוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: מי שרוצה להגן על נשים ערביות בדואיות – שיכיר בכפרים שהן נמצאות בהם; שיילחם למען הכנסת מים לכל בית; שיכניס את החשמל לכל בית; שיביאו בתי ספר לכפרים של האוכלוסייה הערבית; שיגנו על הנשים הערביות שהורסים להן את הבתים – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – וזורקים אותן מחוץ לבית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ככה בדיוק מגינים על האוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: ושלא ישתמשו – –

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: – – בזכויות נשים בצורה גזענית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נוכל להסכים בהחלט שאנחנו גם נגד הסתה וגם נגד פוליגמיה.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נעבור בבקשה להצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים, כפי שתיארתי קודם.

מכלוף מיקי זוהר: צריך להציג את הצעת החוק שר המשפטים אבי ניסנקורן.

מכלוף מיקי זוהר: נמצא פה שר המשפטים לשעבר?

מכלוף מיקי זוהר: אולי שמא – – –

יצחק כהן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא אדוני, אנחנו צריכים את שר המשפטים פה כדי שהוא יציג את הצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: ירדנה, מה את מציעה לעשות?

יצחק כהן: – – – את החוק הבא – – –

מכלוף מיקי זוהר: מאה אחוז.

מכלוף מיקי זוהר: בינתיים, אם מישהו ירצה לומר משהו כמה דקות, הוא יכול להגיע ולומר.

יצחק כהן: אני מציע שאני אעשה את הצעת החוק הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, סדר-היום חייב לעמוד כפי שסוכם.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש מישהו שירצה לומר הצהרה אישית כזאת או אחרת מן הצד הוא יכול, אנחנו נאפשר לו, ובלבד שיהיה לנו פה סקופ מעניין הערב במליאה.

קריאה: מיקי – – –

מכלוף מיקי זוהר: אדוני שר העבודה והרווחה, אני עוד אפתיע אותך בהמשך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, הוא מגיע?

מכלוף מיקי זוהר: אז אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: נחזור להצעת החוק הזאת לאחר מכן.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רק נבהיר דבר אחד: אנחנו מאוד מכבדים את שר המשפטים.

מכלוף מיקי זוהר: ראוי שהוא גם יכבד את הכנסת ויהיה פה נוכח בדיוק כשצריך לבוא ולהציע כאן את הצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא דבר מקובל.

מכלוף מיקי זוהר: בדרך כלל הוא צריך להיות כאן לפני הצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1309).

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: אני עובר להצעת החוק הבאה:

מכלוף מיקי זוהר: הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס (הוראת שעה – הנגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, לקריאה ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

עודד פורר: – – – באמצע מליאה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יצחק כהן: קשוח.

עודד פורר: ככה צריך.

יצחק כהן: מה היית עושה בלעדי, תגיד לי?

מכלוף מיקי זוהר: האמת היא שאין לי היכולת אפילו לדמיין את הסיטואציה.

יצחק כהן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ששינית את סדר-היום והקדמת את הצעת החוק הארכת תקופות דחיית מועדים בענייני הליכי מס (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפני

יצחק כהן: כם כוללת הסדרה בחקיקה ראשית של הוראות שקבעה הממשלה בתקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (דחיית תקופות בענייני הליכי מס), התש"ף–2020.

יצחק כהן: במסגרת ההיערכות הממשלתית למניעת התפשטות נגיף הקורונה בישראל הוטלו הגבלות שונות על פעילות המשק ועל פעילות המגזר הציבורי.

יצחק כהן: בתוך כך התקינה הממשלה את תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש – הגבלת פעילות), התש"ף–2020, שבהן הוגבלה בין השאר פעילות המסחר, ואת תקנות שעת חירום (הגבלת מספר העובדים במקום עבודה לשם צמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש), התש"ף

יצחק כהן: –2020, שבהן הוגבלה שהייה בו-זמנית של העובדים במקומות העבודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, במציאות זו לא ניתן לקיים שגרת עבודה רגילה, הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי.

יצחק כהן: בשל מגבלות אלה ואחרות מוצע להאריך את תוקפן של תקופות קצובות בזמן וכן לדחות מועדים נקובים שנקבעו בדיני המס להליכים שונים אשר מנהלים נישום ורשות המיסים זה מול זו, שכן כאמור, יכולותיהם של הנישומים ושל הרשות לנהל את אותם הליכים בתקופה זו מוגבלות.

יצחק כהן: אשר על כן, לנוכח האמור, מוצע לקבוע כי מניין התקופות שנקבעו בדיני המס השונים לניהול הליכי מס לא יימנה במהלך התקופה שמיום כ"ו באדר התש"ף, 22 במרץ 2020, עד יום ח' בסיוון התש"ף, 31 במאי 2020.

יצחק כהן: המתווה המוצע יחול רק לגבי תקופות שספירתן החלה לפני תום התקופה הקובעת ומועד פקיעתן חל במהלך התקופה הקובעת או בחודשים שלאחריהם.

יצחק כהן: בנוסף, בשל אותן נסיבות, מוצע במסגרת הוראת שעה שתחול עד יום ט"ז בטבת התשפ"א, 31 בדצמבר 2020, לדחות מועדים לביצוע פעולות שונות בידי מוסדות פיננסיים או בידי בעלי חשבונות במוסדות פיננסיים החלים בתקופה הוראת השעה, לפי תקנות מס הכנסה (יישום תקן אחיד לדיווח ולבדיקת נאותות של מידע על חשבונות פיננסיים), התשע"ט–2019, ולפי תקנות מס הכנסה (יישום הסכם פטקא), התשע"ו–2016.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אבקש מחבריי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אני מרגיש משוכנע, אבל כמו שאתה יודע המליאה כולה צריכה להשתכנע, ולכן נעבור לדיון עצמו.

יצחק כהן: טוב מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל בסדר הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יואל רזבוזוב – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת – – –

אוסאמה סעדי: מה, אתה לא רואה אותי?

מכלוף מיקי זוהר: אוי, סליחה.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: האם תרצה לומר כמה דברים?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, תתכבד.

מכלוף מיקי זוהר: אוסאמה, חלילה, עכשיו יכנו אותי כמי שחושב שאתה שקוף.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא המצב.

מכלוף מיקי זוהר: צר לי ואני מתנצל על כך שלא שמתי לב שאתה כאן.

אוסאמה סעדי: אני לא נראה, נכון?

מכלוף מיקי זוהר: אתה נראה היטב.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, קודם כול מגיע לך מזל טוב, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: על מה?

מכלוף מיקי זוהר: סגן יושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: אה, תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: סגן יושב-ראש, מנהל ישיבה.

משה אבוטבול: ויושב-ראש הליכוד העולמי.

מכלוף מיקי זוהר: עוד לא.

מכלוף מיקי זוהר: עוד לא.

אוסאמה סעדי: עוד לא.

אוסאמה סעדי: יש תחרות קשה.

אוסאמה סעדי: יש תחרות קשה.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

אוסאמה סעדי: אנחנו מנסים לבדוק מה קורה שם.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נאמר ככה: אתה לא תוכל לסייע לי במאבק הזה.

אוסאמה סעדי: לא, אם אני עכשיו אשבח אותך וזה, זה יזיק לך.

מכלוף מיקי זוהר: חביבי, המטרה היא הקונגרס הציוני.

מכלוף מיקי זוהר: יש לי תחושה שאתה והקונגרס הציוני זה לא הולך ביחד.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: תרתי דסתרי.

אוסאמה סעדי: תרתי דסתרי.

אוסאמה סעדי: אני לא דיברתי בדיון הקודם, כי היינו אצל שייח' עכרמה סברי, הלכנו להזדהות איתו, אני וחברי ווליד טאהא.

אוסאמה סעדי: כבוד שר המשפטים וכבוד שר המשטרה, ביטחון הפנים, אמיר, אנחנו כמעט כמעט הותקפנו באלימות ברוטלית מצד שוטרי מחלק מיעוטים במגרש הרוסים, עד שהביאו את הצו שפתאום מדובר בהתכנסות של ארגון טרור, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: כולה היינו שם אני ועוד כמה עורכי דין וחברי ווליד טאהא והעוזרים שלנו, והיו כמה תושבי מזרח ירושלים, ואז פתאום מביאים צו שמדובר בהתכנסות של ארגון טרור והתכנסות אסורה, והתחילו לפזר את זה בצורה אלימה ביותר.

אוסאמה סעדי: גם עוזריי והעוזרים של ווליד טאהא הותקפו.

אוסאמה סעדי: כמובן שאנחנו מגנים בתוקף את ההתנהגות הברוטלית של השוטרים האלה.

אוסאמה סעדי: אבל, כבוד סגן השר, אני עליתי לכאן להגיד – ותשמע, אדוני היושב-ראש – קודם כול, לברך את מיקי.

אוסאמה סעדי: דבר שני, כאשר הממשלה מביאה הצעות חוק שהן טובות לאזרח והן בעד האזרח אז אנחנו כן נתמוך, ואנחנו תומכים בהצעה זו.

מכלוף מיקי זוהר: יישר כוח.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזו בשורה מעולה באמת גם לחברה הערבית כולה.

מכלוף מיקי זוהר: אני שמח על ההחלטה, ואני מקווה שבאמת נוכל לשתף פה פעולה כמה שרק ניתן לטובת כל אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: זו המטרה של כולנו.

מכלוף מיקי זוהר: הדוברת הבאה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת סונדרס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת רם בן ברק – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

מכלוף מיקי זוהר: האמת שאני, גברתי, מסתכל עליהם במקומות הרגילים שאני זוכר, אבל אני צריך להסתכל על כל האולם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שאני – כן.

מכלוף מיקי זוהר: אז חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – מוותר; חברת הכנסת קרן ברק – הסירה; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת עידן רול – מוותר, או אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; חברת הכנסת איילת שקד – אינה נוכחת; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – מוותר, אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר לפיד – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל שיר – אינה נוכחת.

מכלוף מיקי זוהר: ומשכך, איציק כהן, תרצה לסכם או שמא נוכל לעבור להצבעה?

מכלוף מיקי זוהר: להערכתי, גם יימצא לה רוב.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני רוצה, ברשותכם, לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: רק שאצלי פה, במחשב – – –

קארין אלהרר: רגע, רגע.

מכלוף מיקי זוהר: אוי, סליחה.

קריאה: היא צריכה להגיע למקום.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אמתין בשמחה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נמתין בסבלנות עד שחברת הכנסת קארין אלהרר תוכל להגיע למקום ההצבעה שלה.

קריאה: מיקי – – –

מכלוף מיקי זוהר: חביבי, אני תמיד שובר מוסכמות, כמו שאתה יודע, אבל אני לא עושה – זה פרסום – – –

קריאה: כבר עשית.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, אני רוצה לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, כבר התחלתי את ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע על הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, לוועדת הכספים נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: התוצאה היא 14 בעד, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: מבקשים להצטרף בעד ההצבעה גם חבר הכנסת טופורובסקי, חבר הכנסת סמוטריץ', גם חבר הכנסת טסלר – – לא הצבעת?

יעקב טסלר: סעדי.

יעקב טסלר: סעדי.

מכלוף מיקי זוהר: – – חבר הכנסת אוסאמה סעדי וכו' וכו', וגם השר פרץ.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצרף אותם לפרוטוקול, כדי לחזק את תוצאות ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אם כך, הצעת החוק אושרה, ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אדוני.

אלעזר שטרן: היושב-ראש, יכול להיות שהצביעו יותר שרים מאשר חברי כנסת?

אלעזר שטרן: גם זה היסטורי.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהאירוע הזה יכול להיות אירוע היסטורי, ואנחנו נדאג שהוא לא יישנה בעתיד.

מכלוף מיקי זוהר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1308).

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: הצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (דיונים בבתי משפט ובבתי דין בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020 – קריאה ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: יציג את החוק שר המשפטים חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (דיונים בבתי משפט ובבתי דין בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים), התש"ף

אברהם (אבי) ניסנקורן: –2020, מטעם ממשלת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק, שמוצעת פה לאחר התייעצות עם השר לביטחון פנים, מהווה הסדר כולל שעניינו השתתפות עצורים ואסירים בדיוני מעצר, בדיונים פליליים ובדיונים שאינם פליליים – דיונים אזרחיים, עתירות אסירים ועתירות על ועדות שחרורים – בדרך של היוועדות חזותית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כידוע, כחלק מהמאמץ למניעת התפשטות נגיף הקורונה במדינת ישראל הותקנו על ידי הממשלה מאז חודש מרץ 2020 תקנות שעת חירום שמטרתן צמצום השהייה של אזרחים במרחב הציבורי ומניעת התקהלויות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בתוך כך הותקנו הוראות שנועדו למנוע הדבקה של השוהים במתקני הכליאה – עצורים ואסירים – על ידי צמצום מגעם עם יתר האוכלוסייה; זאת, מתוך הבנה כי מתקנים אלה עלולים להוות כר פורה להתפשטות הנגיף באופן מואץ.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סכנת הדבקה מוגברת קיימת בין היתר בעת שינועם של עצורים ואסירים לבית המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למרות שבימים אלה אנחנו מצויים בשלב – אנחנו עדיין במצב החירום הלכה למעשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: סיכון ההדבקה קיים, בפרט הסיכון המיוחד והמוגבר הקיים במתקני הכליאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לזאת יש להוסיף את חוות הדעת של משרד הבריאות שלפיה עמידה בכללי הריחוק עדיין אינה מאפשרת הבאה של מרבית העצורים והאסירים לבתי המשפט, כך שישנו צורך לאפשר קיום דיונים בהשתתפותם באמצעים טכנולוגיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כדי לאפשר התמודדות מיטבית עם שלבים שונים של התפשטות המגפה, מוצע להסמיך את שר המשפטים, יחד עם השר לביטחון פנים, להכריז, לאחר קבלת חוות דעת מטעם משרד הבריאות, אחת משתי ההכרזות האלה: הכרזת על הגבלה חלקית של קיום דיונים בנוכחות עצורים ואסירים; הכרזה על הגבלה מלאה של קיום דיונים כאלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכרזה על הגבלה חלקית – במצב זה נשיא בית משפט יקבע את הדיונים שיתקיימו בנוכחות העצורים והאסירים בכל בית משפט באופן שיאפשר להביא את מרב העצורים והאסירים לבתי המשפט.

אברהם (אבי) ניסנקורן: קביעת הדיונים תיעשה לפי סדר קדימויות המפורט בהצעת החוק.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תוקף הכרזה כזאת מוגבל לחודש ימים והשרים יהיו מוסמכים להאריכה או לבטלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הכרזה על הגבלה מלאה היא הכרזה על אי-קיום דיונים בנוכחות עצורים או אסירים במדינה, כולה או בחלקה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: במצב כזה הדיונים יתקיימו תוך השתתפותם באמצעים טכנולוגיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: השרים יהיו מוסמכים להכריז כך רק אם שוכנעו כי קיימת התפשטות רחבת היקף של הנגיף שמשמעה רמת סיכון גבוהה מאוד להתפשטות הנגיף במתקני הכליאה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תוקף ההכרזה מסוג זה מוגבל ל-14 ימים, ולשרים תהיה סמכות להאריכה או לבטלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: על מנת למזער את הפגיעה בעצורים ובאסירים אשר ישתתפו בדיונים בעניינם באמצעים טכנולוגיים נקבעו תנאים לגבי אופן ניהול דיון כזה, וביניהם: ככלל, ייעשה שימוש באמצעי טכנולוגי שמעביר קול ותמונה בזמן אמת; חלה חובת מינוי סנגור לכל עצור או אסיר שישתתף בדיון בעניינו באמצעים טכנולוגיים; חלה חובה לאפשר שיחה חסויה בין העצור או האסיר לבין סנגורו לפני הדיון, במהלכו ולאחריו; חלה חובה לקיים את הדיון באופן שבו כל המשתתפים יראו וישמעו זה את זה, ובתוך כך חובה לבצע את התאמות הנגישות הנדרשות לעצור או אסיר עם מוגבלות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: נוסף על אלה מוצע שבתקופת כל אחת מההכרזות יחולו הוראות מיוחדות שמטרתן לצמצם את היקף המעצרים למינימום הנדרש.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כך למשל מוצע לקבוע הוראה המחייבת את בית המשפט לשקול את חיוניות המעצר.

אברהם (אבי) ניסנקורן: עוד מוצע לקבוע סמכות זהה לשר הביטחון להכריז, לאחר התייעצות עם שר המשפטים, כל אחת משתי ההכרזות ביחס לדיונים בבתי הדין הצבאיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הצעת החוק שלפנינו מבקשת למעשה לעגן בחקיקה ראשית את עיקרי ההסדרים הקבועים היום בארבעה קבצים של תקנות שעת חירום אשר מסדירות קיום דיונים פליליים באמצעים טכנולוגיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מאחר שהצעת החוק נועדה לתת מענה בתקופת מגפת הקורונה, ובכלל זה במצב של התפרצות מחודשת של הנגיף, שייתכן שתתרחש בחורף, מוצע לקבוע את ההסדר המוצע כהוראת שעה לתקופה של 12 חודשים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מכל הטעמים האלה אני מבקש מחברי הכנסת הנכבדים לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לדיון בוועדת החוקה חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לשר המשפטים.

אוסאמה סעדי: אמרת שזה יהיה רק 30 יום?

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: הארכה, הכרזה בכל פעם.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אם היא חלקית זה עד 30 יום, ואם היא מלאה זה עד 14 ימים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לשר המשפטים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לעבור לדיון בהצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מתחילים ברשימת הדוברים: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – מוותרת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח.

קריאה: הוא כאן.

מכלוף מיקי זוהר: כאן, אבל – –

אלעזר שטרן: מוותר.

מכלוף מיקי זוהר: – – מוותר; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת.

אורלי פרומן: נוכחת אבל מוותרת.

מכלוף מיקי זוהר: נוכחת אבל מוותרת.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נורא מצטערים.

מכלוף מיקי זוהר: משום שהמליאה לא כאן והיא מרוכזת גם ביציעים, קשה – גם העין הרחבה מאוד והחדה שלי, יש אומרים, לא מצליחה להבחין בכולם, אז אני מתנצל אם אני לא מזהה אם יש מישהו באולם.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – ראיתי אותו, אני חושב שעכשיו הוא כבר לא נוכח; הוא לא נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

קריאה: הוא כאן.

קריאה: הוא כאן.

מכלוף מיקי זוהר: הוא כאן אבל מוותר.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – מוותר; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת שקד – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר לפיד – אינו נוכח.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' נוכח וגם יישא דברים.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני שר המשפטים, האם תוכל להישאר?

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שראוי וחשוב ששר המשפטים יישאר כשמציעים הצעת חוק שהוא מביא.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

בצלאל סמוטריץ': אני פשוט רוצה להגיד – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז אתה רוצה לדבר?

בצלאל סמוטריץ': השר אוחנה, השר לביטחון הפנים, אני רוצה רגע לנצל את העובדה ששר המשפטים והשר לביטחון הפנים פה.

בצלאל סמוטריץ': אני אצביע בעד החוק הזה, כיוון שאני חושב שהוא בהחלט מאזן בסוף בין האילוצים שהקורונה מזמנת לנו לבין הצורך החיוני לשמור על זכויות העצורים ולוודא שלא נעשה כאן עוול.

בצלאל סמוטריץ': אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות ולהעלות מה שבראייתי הוא אחד החורים השחורים של מדינת ישראל, והוא נוגע לתנאי הכליאה של כלואים ועצורים, לרבות הליכי הארכות מעצר – אני מגדיר אותן סיטונאיות.

בצלאל סמוטריץ': יש קלישאה ידועה ומאוד נכונה, שחברה נמדדת ביחס לחלשים שבה, אבל איכשהו האוכלוסייה הזאת – היא לא מביאה מנדטים לאף אחד והיא לא נעימה בכותרות ואף אחד לא אוהב להזדהות איתה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': כשמנתחים את כל השרשרת הזאת, שר המשפטים, יש שורה שלמה של כשלים שבהם אנחנו כמדינה פועלים בניגוד לחוק, בניגוד לאמנות בין-לאומיות שאנחנו מחויבים להן.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נוגע אך ורק לתקני הכליאה, לצפיפות שיש במתקני הכליאה.

בצלאל סמוטריץ': זה תנאי המעצר בתאים, בשירותים, במזרנים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, יש תהליך שאני התחלתי בכנסת העשרים: יש איסור שאין לו בסיס משפטי – היו לי על זה דיונים גם עם המשנה הפלילי של היועץ המשפטי לממשלה – שב"ס לא מאפשר לצלם היום במתקני כליאה לעיתונאים ולהוציא החוצה.

בצלאל סמוטריץ': אני פעם אמרתי שאם הייתי ממלא את אחד מהעיתונים הנפוצים במדינת ישראל בתמונות איך נראים תאי ה-x – אתה מכיר את זה, אמיר, כעורך דין – ואיך נראים תאי השירותים ואיך נראים תאי המעצר, אני חושב שהמדינה הייתה רועדת והיו מוצאים לזה גם את הכסף.

בצלאל סמוטריץ': כסף לא יכול להיות תירוץ לפגיעה כל כך אנושה.

בצלאל סמוטריץ': מדובר הרי באנשים שכשאתה שולל את החירות, ממילא פגעת ברכיב אולי הכי יסודי של כבוד האדם.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה מוסיף על זה פגיעה על פגיעה על פגיעה – הדוגמה הקלאסית, וזה קשור לחוק הזה: היום כשרוצים לקחת עצור או כלוא, אדם שנניח יושב במעצר עד תום ההליכים ומנהל עכשיו משפט, כשצריך לקחת אותו מבית המעצר אל אולם המשפט, זה הליך שיכול לקחת 20 שעות, בלי שירותים, בלי אוכל.

בצלאל סמוטריץ': שעות הוא יושב בזינזאנה הזאת ולפעמים בכל מיני מכלאות מגודרות כאלה, כשהם מכנסים את כולם לשם ומשם לבית המשפט.

בצלאל סמוטריץ': אין עצור נורמלי שמגיע אחרי 20 שעות כאלה ומסוגל לעלות על דוכן העדים ולנהל את ההגנה שלו כמו שצריך, להיות מרוכז ולהיות חד.

בצלאל סמוטריץ': זה אחד הגורמים הכי משמעותיים, לדעתי, לשבירה של עצורים ואחר כך לכמות עסקאות הטיעון המאוד-גדולה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים שלמעלה מ-90% מהתיקים הפליליים במדינת ישראל נסגרים בעסקאות טיעון.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי קודם שכסף לא יכול להיות תירוץ.

בצלאל סמוטריץ': יש על זה אין-ספור אמירות של בית המשפט העליון.

בצלאל סמוטריץ': כסף הוא לא תירוץ לפגיעה בזכויות – תמיד אומרים את זה.

בצלאל סמוטריץ': הרי גנב גונב גם כי אין לו כסף.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, המדינה עוברת על החוק ועוברת – אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': עזוב – על המוסר, על האנושיות, על הצדק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בסוף רוצים שייעשה צדק.

בצלאל סמוטריץ': מה שאני רוצה לבקש משניכם, כשרים חדשים בתפקידיהם – שוב אני אומר, זה בטח לא הנושא הכי בוער על שולחנכם, הוא לא הכי אטרקטיבי, ואני לא יודע כמה מנדטים תקבלו עליו.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש רוצה לבקש מכם.

בצלאל סמוטריץ': לי הייתה הצעת חוק שגיבשתי יחד עם הסנגוריה הציבורית, לפחות על שלבי המעצר – מעצר ימים ומעצר עד תום הליכים.

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל מובילה – וזה כמובן לחובתה ולא לזכותה – בכמויות המעצרים, לרבות מעצרי שווא.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו אצבע מאוד קלה על ההדק, גם במשטרה, גם בבתי המשפט, בהארכות מעצר.

בצלאל סמוטריץ': כשזה מצטרף לתנאים המאוד-קשים, להובלות המאוד-לא אנושיות, פשוט לא אנושיות, כשמובילים את העצירים אל בתי המשפט, התנאים שבהם הם ממתינים לבתי המשפט, חוסר התנאים שיש להם להיוועץ עם עורכי הדין שלהם סמוך למשפט – אני רואה בזה חור שחור גדול של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם תיכנסו לזה, איש-איש בתחומו ובשיתוף פעולה ביניכם, תגלו הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות.

בצלאל סמוטריץ': אז נכון, לא הכול עושים ביום אחד, ובסוף השמיכה קצרה וצריך תקציבים.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה אירוע שמאוד מאוד חשוב כמדינה להתעסק איתו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: הינה משפט סיום חשוב שרק שר לשעבר יכול לומר: צריך להתכנס בתוך תקציבים, יש שמיכה קצרה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אמרתי – – – זה לא תקציבי.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזה דבר נכון להבין שיש גם נסיבות ואילוצים.

מכלוף מיקי זוהר: נכון מאוד.

בצלאל סמוטריץ': יש מעט מאוד שופטים, אגב, שיש להם אומץ – – –

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת מיכל שיר, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: עד שלוש דקות לרשותך.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברשותכם, אני אפתח ואספר לכם על בחור חרוץ שנקרא לו שולמן.

מיכל שיר סגמן: בוקר אחד יצא שולמן כמדי יום לעסק שפתח, אהב וטיפח.

מיכל שיר סגמן: בעודו צועד נפער בור ברחוב ושולמן שלנו נפל לתוכו.

מיכל שיר סגמן: כשהוא זועק לעזרה חלף על פני הבור האופה.

מיכל שיר סגמן: תעזור לי, זעק שולמן מהבור.

מיכל שיר סגמן: והאופה פתח את תיקו, זרק לשולמן פת לחם והמשיך בדרכו שמח ומסופק על שנתן את חלקו.

מיכל שיר סגמן: שולמן בבור, ממשיך לצעוק לעזרה, כי הרי הלחם נתן מענה זמני על הרעב, אבל לא הוציא אותו מהבור העמוק.

מיכל שיר סגמן: בעודו זועק, חלף על פניו הרופא.

מיכל שיר סגמן: עזור לי, התחנן שולמן.

מיכל שיר סגמן: הרופא פתח את תיקו וזרק תרופה לבור.

מיכל שיר סגמן: אם תחלה בבור, לפחות שתהיה לך תרופה, אמר והמשיך בדרכו שמח, ומסופק על שנתן פתרון.

מיכל שיר סגמן: שולמן שלנו עייף ומיואש.

מיכל שיר סגמן: רואה את החכמים חולפים על פניו, כל אחד זורק עצה.

מיכל שיר סגמן: האחד קורא לשני, השני מגלגל לשלישי, השלישי מציע לשולמן להוריד חבל, אבל מסביר שישלם עליו ביוקר ריבית דריבית, כי אין לו במה להיתלות.

מיכל שיר סגמן: שולמן שלנו אובד עצות.

מיכל שיר סגמן: הוא זועק לעוברים והשבים: זרקו לי עצים וחבלים – אבנה לעצמי את הסולם.

מיכל שיר סגמן: אני יודע להוציא את עצמי מהבור.

מיכל שיר סגמן: והחכמים מביטים בו מלמעלה, לא מבינים על מה הוא מדבר.

מיכל שיר סגמן: הרי זרקנו לך תרופות, זרקנו לך פת לחם, הצענו לך חבל ואתה עוד צועק?

מיכל שיר סגמן: שולמן עמוק בתוך הבור, מיואש ועדיין ממתין שמישהו יקשיב לו וייתן לו את הכלים הנכונים לחילוץ.

מיכל שיר סגמן: חברים, כשנבחרתי לכנסת לקחת על עצמי להיות הפה של בעלי העסקים והעצמאים.

מיכל שיר סגמן: כמי שהקימה וניהלה חברה אני מכירה מקרוב את האתגרים היום-יומיים.

מיכל שיר סגמן: הממשלה התמודדה היטב עם המשבר הבריאותי, אבל בכל הקשור לטיפול במישור הכלכלי יש לבצע מקצה שיפורים משמעותי.

מיכל שיר סגמן: אגף התקציבים ופקידי האוצר זורקים על בעלי העסקים פתרונות שעולים הרבה כסף אבל לא באמת נותנים כלים ליציאה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו צריכים להבין שהאוצר שלנו הוא לא רק משרד ממשלתי.

מיכל שיר סגמן: האוצר האמיתי שלנו הם בעלי העסקים הקטנים והבינוניים.

מיכל שיר סגמן: אגף התקציבים ורשות המיסים צריכים לשחרר מענקים לעסקים שלא חזרו לעבודה ולא להערים קשיים וחישובים מסורבלים.

מיכל שיר סגמן: הבנקים צריכים לדחות את ההלוואות בלי להכפיל ריביות.

מיכל שיר סגמן: צריך להקשיב, כן, להקשיב לאנשי העסקים ולהבין שהם שותפים לתהליך.

מיכל שיר סגמן: האוצר צריך להבין שיש לו אגף תקציבים, ולא אגף תקציבים שיש לו משרד אוצר.

מיכל שיר סגמן: מדינת ישראל היא אשפית במדיניות האפשר.

מיכל שיר סגמן: במשבר ההיסטורי הזה יזמים, יצרנים ושכירים מצפים מכולנו להתגייס ולתת את הכלים להיחלץ מהבור.

מיכל שיר סגמן: בדיוק כפי שהם עמדו לצד המדינה כל חייהם, נלחמו, בנו ותרמו, כך המדינה שכפתה עליהם לעצור צריכה לאפשר להם לצמוח ולשגשג שוב.

מיכל שיר סגמן: מדינת ישראל היא מדינה חזקה כלכלית וביטחונית, קודם כול בזכות האזרחים הנפלאים שלה – היזמים שמביאים את החדשנות והקדמה, בעלי העסקים שמפרנסים רבים ממשקי הבית, העצמאים שמעשירים את חיינו בכל יום, אם מדובר במפעילי חוגים או בבעלי מסעדות.

מיכל שיר סגמן: הם זה אנחנו.

מיכל שיר סגמן: עומדת בפנינו בחירה היסטורית: לפספס את ההזדמנות הזאת ולהיות כתם בדפי ההיסטוריה או לנצל את ההזדמנות הזאת ולהביא לפרק חדש ומוצלח בדברי הימים של מדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל שיר.

מכלוף מיקי זוהר: אכן שיר יפה בפתיח, ואני מודה לך על כך.

מיכל שיר סגמן: בת של אצבעוני, מה אתה רוצה?

מכלוף מיקי זוהר: אכן כן.

מכלוף מיקי זוהר: הדובר הבא – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מכלוף מיקי זוהר: יש עוד שניים, יוסף ג'בארין ויואב סגלוביץ'.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: מה, התחלת באפליה נגד ערבים?

מכלוף מיקי זוהר: חלילה, אך אני יכול לציין מראש – אני מקווה שלא תנצל את זה – –

אוסאמה סעדי: ראיתי שהשעון – –

מכלוף מיקי זוהר: – – שגם אם תזדקק ליותר משלוש דקות, אני – – –

אוסאמה סעדי: – – של מיכל שיר פתאום עצר מלכת; גם השעון של השר לשעבר סמוטריץ' לא פעל.

אוסאמה סעדי: כשאוסאמה סעדי עולה אז שלוש דקות בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: אוסאמה סעדי, אני מתחייב לך שאם שלוש דקות לא יספיקו תקבל אף יותר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד שר המשפטים, השר לביטחון פנים, אני הייתי רוצה לשבת במקומך, אמיר, ושתעלה לכאן כעורך דין – היית עורך דין וייצגת – ותגיד לנו מה העמדה שלך לגבי החוק הזה.

אוסאמה סעדי: אני הייתי חותם על כל מילה שהיית אומר כסנגור.

אוסאמה סעדי: ומה ששמענו – ואתם יודעים – – –

אמיר אוחנה: – – –

אוסאמה סעדי: אז לכן אני אומר.

אוסאמה סעדי: תכף אני אתייחס.

אוסאמה סעדי: אני הייתי שוכר אותך כעורך דין טוב שיתקוף ויתקיף את החוק הזה, והיית עושה את זה בצורה יפה, כמו שעשה בדיוק עו"ד סמוטריץ', לא השר.

אוסאמה סעדי: אני וחברי יוסף ג'בארין היינו חותמים על כל מילה שאמר סמוטריץ' בעניין הזה כעורך דין שפתאום מדבר על עצורים, על תנאי כליאה – יוסף, גם אתה נדהמת, נכון?

אוסאמה סעדי: על תנאי הפוסטה של העברת האסירים לבתי משפט ועל התנאים הגרועים בבתי כלא.

אוסאמה סעדי: שומו שמיים.

מכלוף מיקי זוהר: אוסאמה, אני לא יודע מה עובר עליך, אבל שמתי לב שפרגנת לי, לאוחנה ולסמוטריץ'.

אמיר אוחנה: – – –

אוסאמה סעדי: כן, אה.

אוסאמה סעדי: תשמע, אדוני השר, אמרת שיש איזונים וצריך להביא בחשבון את האיזונים.

אוסאמה סעדי: כמובן, צריך ללכת לאיזונים, אבל אנחנו, יש לנו הרגשה שיש גורמים שנוח להם המשך המצב העכשווי – שב"ס, משטרה – שלא יביאו עצורים, אסירים, אדוני היושב-ראש, לבתי משפט, לעשות הכול בזום.

אוסאמה סעדי: אבל בינינו, דחילק, לעשות הארכת מעצר או לקיים דיון הוכחות כשהעצור נמצא במקום ואתה נמצא במקום כסנגור – לפעמים אי-אפשר אפילו בשיחת וידיאו, זום, אז עושים את זה, אדוני היושב-ראש, דרך טלפון, כשהעצור נמצא ליד טלפון והוא לא רואה את הדיון.

אוסאמה סעדי: אז אני מבין אם באמת יש התפרצות קשה, ומ-15 במרץ הייתה תקופה קשה ביותר, ואנחנו כולנו מחויבים ורוצים לדאוג לשלומם של האסירים ושל הסוהרים ושל השופטים ושל כל באי מערכת בתי המשפט.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו, את החוק הזה, הוראת שעה לשנה, כאשר אתם, בסמכותכם, השר לביטחון פנים ושר המשפטים, להאריך כל פעם ב-30 יום למשך שנה – למה?

אוסאמה סעדי: למה לתת לכם את הסמכות הזאת?

אמיר אוחנה: – – – כי אם לעשות בו שימוש – – –

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, אבל למה לשנה?

אוסאמה סעדי: אבל למה לשנה?

אמיר אוחנה: – – – מספר אחת בישראל – – –

אוסאמה סעדי: אני יודע.

אוסאמה סעדי: אני יודע.

אוסאמה סעדי: אבל למה?

אוסאמה סעדי: אתה יכול להגיד לי – אתה השר הממונה על השב"ס, השר לביטחון פנים – למה עד עכשיו אין אפשרות לביקורי עורכי דין, לביקורי משפחות?

אוסאמה סעדי: זה לא זכויות?

אמיר אוחנה: קודם כול, זה לא נכון.

אמיר אוחנה: עורכי דין – – – יש הקלות.

אמיר אוחנה: אגב, אנחנו כל הזמן עוסקים בהקלות – – –

אוסאמה סעדי: אבל החוק הזה הוא ההפך – – –

אמיר אוחנה: – – –

אוסאמה סעדי: החוק הזה כאילו בא להגיד לכם: אני נותן לכם סמכות, לשני שרים, עם כל הכבוד לכם, לאשר מצב של כאילו שעת חירום לשנה, וכל פעם להאריך את זה ב-30 יום.

אמיר אוחנה: יש פיקוח פרלמנטרי, זה – 1. 2.

אמיר אוחנה: יש פיקוח שיפוטי.

אמיר אוחנה: בג"ץ בוחן את ההמלצות שלנו – – –

אוסאמה סעדי: קודם – – – על הארכה של 30 יום, עד שנגיש בג"ץ, עד שתהיה תשובה, עד שיהיה דיון, יעברו ה-30 יום.

אמיר אוחנה: – – –

אוסאמה סעדי: ולכן, אדוני היושב-ראש, מכיוון שמדובר פה בפגיעה בזכויות יסוד, בפגיעה בזכויות של אסירים, של עצורים, לניהול מהלך משפט ראוי – תאר לעצמך שמנהלים משפט אזרחי דרך היוועדות חזותית, דרך זום; זה לא זה – אנחנו, כמובן, בתנאים האלה, נתנגד לחוק הזה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מכלוף מיקי זוהר: אוסאמה, לידיעה כללית, אתה דיברת כשש דקות.

אוסאמה סעדי: עם הפרעות של שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, שלוש דקות לרשותך.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שני השרים הרלוונטיים לסוגיה הזאת, השר לביטחון פנים ושר המשפטים, אנחנו נתנגד לחוק הזה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה לא צריך להיות עניין של יהודים וערבים, לא של שמאל וימין, כי כל מי שרוצה לדאוג לכיבוד זכויות אדם – לענייננו, זכויותיהם של האסירים, של העצורים – צריך להגן על הזכות הבסיסית שלהם להופיע אישית בפני שופטים.

יוסף ג'בארין: אין, אין תחליף.

יוסף ג'בארין: אין תחליף לכך שהאסיר יופיע מול השופט, שהשופט יוכל להתרשם ממנו באופן ישיר, לפנות אליו, לשאול אותו שאלות וכו'.

יוסף ג'בארין: ואני אומר לך, השר לביטחון הפנים, מה שהחוק הזה עושה הוא שהוא הולך לפתרונות הקלים.

יוסף ג'בארין: יש קושי, יש משבר בעניין הקורונה, אבל כפי שמוסדות אחרים מצליחים להתמודד עם הנושא הזה, לרבות כאן במליאה – איך חילקנו את זה מחדש, ואתה רואה את זה כאן – אפשר לעשות מאמצים להבטיח – ואנחנו רוצים להבטיח – את שלומם ואת בריאותם של האסירים ויחד עם זאת לא לפגוע בהם.

יוסף ג'בארין: דווקא הם הצד החלש במשוואה הזאת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך שהחששות שלנו הם שמה שאמור להיות זמני בתוך כל המעגל הזה של שעת חירום ושל תקנות לשעת חירום – החששות שלנו הם שעכשיו הכול נהיה קבוע.

יוסף ג'בארין: עכשיו מאריכים אולי לתקופה של שנה, אפשר להשתמש בזה, ואם זה יהיה נוח, יכול להיות שזה ביטוי כדי להמשיך את זה הלאה וכדומה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהתיקון הזה הוא גם לא חוקתי; לא רק שהוא לא חוקי, הוא לא חוקתי, ובג"ץ צריך לפסול תיקון כזה, כי זכויות אדם שוות כסף, ולרשויות צריך להיות את הכסף ואת המשאבים הנדרשים כדי להבטיח – –

קריאה: – – –

יוסף ג'בארין: לא, שאלה של כסף כדי לשמור.

יוסף ג'בארין: – – כדי להבטיח את שלומם ואת בריאותם של האסירים בלי לשלול מהם את הזכות הזאת להופיע בפני שופטים.

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: אנחנו שומרים – – – על זכויותיהם של האסירים.

אמיר אוחנה: אנחנו צריכים לשמור גם על בריאותם – – –

מכלוף מיקי זוהר: נא לסיים.

יוסף ג'בארין: יש קושי עם ביקורי עורכי דין, יש קושי עם ביקורים של המשפחות, ועדיין יש את הקושי – שאני מקווה שאתה תטפל בו עכשיו, במשמרת שלך – לנו, אפילו כחברי כנסת, לבקר אצל אסירים.

יוסף ג'בארין: אז לכן, זה רק מגביר את החשד, מגביר את הפגיעה.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך, אפשר היה למצוא דרכים, גם בתקופת משבר הקורונה, לשמר את הזכות הבסיסית של האסירים להיות בפני שופטים וגם לשמור על ביטחונם ועל שלומם של האסירים.

יוסף ג'בארין: שוב, אני חושב שזו פגיעה חוקתית.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שבג"ץ יתערב ויפסול אותה, ואני מקווה שאז לא תתקפו את בג"ץ על ההתערבות שלו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אחרון הדוברים, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: הרשימה נעולה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש דקות לרשותך ואף יותר, אם יידרש.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרים שנמצאים כאן, קודם כול, ברכות ליושב-ראש, לך, והרבה הצלחה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: הצלחתי – הצלחתך.

יואב סגלוביץ': כמה מילים כלליות דווקא, ואני לא איכנס לפרטים.

יואב סגלוביץ': אסור שתהיה סיטואציה – החוק הזה הולך להיות היום בקריאה ראשונה ויעבור לטיפול בוועדה.

יואב סגלוביץ': אני אגיד כמה מילים כלליות.

יואב סגלוביץ': אנחנו עוסקים פה, ואין פה ויכוח – לדעתי פה יש תמימות דעים שעוסקים בסוגיות הכי אישיות, בליבת הזכויות של אנשים שמטבע הדברים נמצאים במקום הכי חלש שלהם, במצב שהם עצורים.

יואב סגלוביץ': בסיטואציה הזאת אנחנו צריכים לעשות את המרב לשמור על הזכויות שלהם, והשאלה היחידה שנשאלת היא אם אנחנו עושים את המרב בהצעת החוק הזאת.

יואב סגלוביץ': היא תידון, אבל אני רוצה להגיד משהו ברמה קצת אחרת.

יואב סגלוביץ': הקורונה נמצאת כאן, היא לא הולכת לשום מקום, מצד אחד.

יואב סגלוביץ': מצד שני, המשק חזר, כולנו חוזרים, וגם מערכת המשפט, המשטרה, שירות בתי הסוהר, עושים בהדרגה את החזרה.

יואב סגלוביץ': יש יותר ויותר עצורים, שירות בתי הסוהר מתמלא, והדיונים בבתי המשפט נהיים ארוכים יותר.

יואב סגלוביץ': ואני אגע בנקודה אחת שהיא הכי משמעותית לטעמי כרגע: לוחות הזמנים לדיון.

יואב סגלוביץ': אני לא זוכר בדיוק אם ב-18 או ב-25 בחודש יפוג תוקף תקנות ההגנה לשעת חירום שעל פיהן אנחנו מתנהלים עכשיו, ואני אומר – אני לא רוצה להגיד קובע, אבל אני אומר שיהיה קושי אמיתי לנהל דיון עמוק, יסודי, על הסוגיות שעלו פה.

יואב סגלוביץ': אני לא נכנס אפילו לשאלות האלה.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאסור לנו – הדבר היחידי שמשותף; אני פה פונה לשרים דווקא – אסור לנו להיכנס פה בכנסת ללחץ זמן חקיקתי שלא יאפשר דיון עומק בסיפור הזה, כי אנחנו מדברים פה על חוק, לא מדברים פה על תקנה.

יואב סגלוביץ': ובהקשר הזה הייתי מציע – ופה זו הצעה שלי אליכם – למצוא את הדרך המשפטית, והיא קיימת, ואם יש צורך להאריך בעוד שבועיים את האפשרות – לעשות את העניין הזה, לנהל דיון עמוק בכנסת ולשמוע את כולם, כי בסוף אין פה באמת שאלה של קואליציה ואופוזיציה; כולנו באותו צד של העניין, רוצים שאנשים לא יידבקו, רוצים שאנשים שצריכים לקבל את הזכויות יקבלו, ומצד שני – שהמשטרה ושירות בתי הסוהר ובתי המשפט והסנגורים יוכלו לעבוד, כי אני חושב שיש פה שאלה כרגע, ממש שאלה פרקטית של הזמנים.

יואב סגלוביץ': זה לא החוק היחידי – אני פונה גם לשר המשפטים כאן – זה לא החוק היחידי שבדרך לכנסת, ואסור להגיע למצב שנעשה copy–paste על תקנות הגנה לשעת חירום ונקרא להן חוק ונגיד שהכול בסדר.

יואב סגלוביץ': הערה אחת כן: אני חושב שחלק מהכשל, או הקושיה הגדולה שתעלה פה היא הסמכות של השרים לקבוע.

יואב סגלוביץ': אני מציע מראש לחשוב על האפשרות, מאחר שלא נמצאים בלוחות זמנים של תקש"ח, שקרה משהו עכשיו – אני חושב שיהיה נכון יותר להביא את הדבר, את אותה הכרזה בשתי הפאזות שנמצאות, אחת הכרזה זמנית ואחת יותר רחבה, לאישור ועדה מתאימה בכנסת ואחר כך במליאה.

יואב סגלוביץ': אפשר לעשות את הדבר הזה ביום, ביום וחצי, לא יקרה שום דבר, ואז באמת הכנסת מממשת את עצמה כריבון גם בהחלטות קשות מן הסוג הזה.

יואב סגלוביץ': זה ההבדל הכי גדול שבין תקש"ח שהממשלה מחוקקת לבין מצב שהכנסת מחוקקת.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאפשר לעשות השינוי הזה, הוא סביר בנסיבות האלה, וזה גם יקטין חלק מהאנרגיות של הרעיון הזה שהממשלה מחליטה על פגיעה בזכויות.

יואב סגלוביץ': לדעתי אפשר למצוא פתרונות נכונים, ואני מחזיר את זה דווקא לממשלה – להביא את זה אלינו קצת בשל יותר, אפוי יותר, עם לוחות זמנים ארוכים יותר.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: תרצה להשיב, אדוני?

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אז נוכל לעבור להצבעה על הצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים.

מכלוף מיקי זוהר: ההצבעה הופעלה.

מכלוף מיקי זוהר: ניתן להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (דיונים בבתי משפט ובבתי דין בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים), התש"ף–2020, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: להלן תוצאות ההצבעה: 23 בעד, שישה נגד, אפס נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: ההצבעה אושרה, והצעת החוק תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון ולהכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום.

יוסף ג'בארין: לפרוטוקול – – – נגד.

מכלוף מיקי זוהר: לפרוטוקול רוצה להודיע חבר הכנסת יוסף ג'בארין שהוא התנגד להצעה, ונרשם גם נרשם.

מכלוף מיקי זוהר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1310).

מכלוף מיקי זוהר: ]

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התש"ף–2020, לקריאה ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: יציג את הצעת החוק חברי ורעי המוכשר השר לביטחון הפנים אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: תודה לחברי הכנסת.

אמיר אוחנה: הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות – למעשה, אנחנו מאריכים את המצב הקיים, שהוא הוראת שעה.

אמיר אוחנה: החוק נחקק בהמשך ובהשלמה להחלטת ממשלה שבמסגרתה הוחלט על הקמת מערכי אכיפה עירוניים, שיטור עירוני, ברשויות מקומיות.

אמיר אוחנה: מערך האכיפה העירוני מורכב מכוח שיטור ייעודי ומיחידת פיקוח עירוני ייעודית, ופועל לאכיפה ולמניעה בתחומי האלימות – קודם כול בתחום האלימות – ובעבירות של איכות חיים.

אמיר אוחנה: כל זאת מתוך מטרה עליונה להגביר באופן ממשי ומשמעותי את הביטחון האישי של אזרחי ותושבי המדינה.

אמיר אוחנה: החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים נחקק במטרה לייעל את יכולת הפיקוח והאכיפה של הרשויות המקומיות בעבירות שבתחום אחריותן ולאפשר להן לסייע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות בשטחן.

אמיר אוחנה: במסגרת החוק הוקנו לפקחי הרשויות המקומיות סמכויות לפיקוח על ביצוע חוקי עזר.

אמיר אוחנה: לפקחי הרשויות המקומיות אשר הוסמכו כפקחים מסייעים הוקנו סמכויות נוספות שאותן הם רשאים להפעיל לשם סיוע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות, בתנאים ובסייגים הקבועים בחוק.

אמיר אוחנה: לאור חדשנות מערכי האכיפה העירוניים באותה העת ועל מנת לבחון את האפקטיביות שבהקמתם, וכן את מידת יעילותם, הוחלט במסגרת החלטת הממשלה כי המערכים יוקמו ויפעלו תחילה כפיילוט לתקופה של שנתיים.

אמיר אוחנה: לפיכך, חוקק החוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים כהוראת שעה והוארך מעת לעת.

אמיר אוחנה: הנתונים שהצטברו במשרד לביטחון הפנים מלמדים כי מערכי האכיפה העירוניים אפקטיביים מאוד.

אמיר אוחנה: ראשי הרשויות המקומיות המפעילות את המערכים הללו שבעי רצון מהפעילות ומהשיפור באיכות החיים ובביטחון האישי של תושביהם, וגם מהידוק שיתוף הפעולה עם משטרת ישראל.

אמיר אוחנה: כעת, מאחר שמטרות חקיקת החוק, ובהן המאבק באלימות, בעבריינות ובעבירות הפוגעות באיכות החיים של תושבי ישראל, בעינן עומדות, ולאור סטטוס הפעלת מערכי האכיפה העירוניים ברשויות המקומיות ושביעות הרצון מפעילותם, אנו מתבקשים להאריך את תוקף הוראת השעה לתקופה נוספת.

אמיר אוחנה: הממשלה אישרה בהחלטתה להאריך את הוראת השעה בשנה וחצי נוספות, עד לסוף 2021.

אמיר אוחנה: לאור האמור, אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לשם הכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

אמיר אוחנה: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לשר לביטחון הפנים, ואנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל ברשימת הדוברים.

קריאות: בעד.

קריאות: בעד.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, דיון.

מכלוף מיקי זוהר: לאט-לאט, איפה את רצה, עליזה?

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל שיר – אינה נוכחת.

קרן ברק: היא נוכחת והיא מוותרת.

מכלוף מיקי זוהר: אה, היא נוכחת ומוותרת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתנצל.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' פה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, הבמה לרשותך.

קריאות: – – – בצלאל.

קריאות: אופוזיציה, אופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש דקות לרשותך.

קריאה: אנחנו סופרים עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': עליזה, תביאי שק"שים, תתחילי להתכונן פה ללילות.

בצלאל סמוטריץ': תגידי לחבר'ה בקואליציה שיביאו שק"שים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נהיה אופוזיציה עניינית אבל לוחמת.

אוסאמה סעדי: אופוזיציה עניינית, שתהיה.

בצלאל סמוטריץ': חברי היושב-ראש, המכהן גם כיושב-ראש הקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: כשיש לי זמן.

בצלאל סמוטריץ': האמת היא שאני במקומך, מיקי, אני במקומך ביום כזה הייתי מתבייש להיות יושב-ראש קואליציה – קואליציה שאתמול העבירה למחבלי הרשות הפלסטינית את כספי המיסים שאנחנו גובים עבורה, לראשונה זה כמה וכמה חודשים, בלי לקזז את משכורות המחבלים שהרשות משלמת.

בצלאל סמוטריץ': זה בניגוד לחוק שהעביר כאן – – –

מכלוף מיקי זוהר: ושוב שכחתי להפעיל את השעון.

קטי קטרין שטרית: למה בנט לא הרס את בתי המחבלים כשהוא היה שר הביטחון?

בצלאל סמוטריץ': טוב, אני אתחיל מחדש.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, אני אפעיל רק שתי דקות.

קטי קטרין שטרית: למה בנט לא הרס?

בצלאל סמוטריץ': הוא הרס.

קטי קטרין שטרית: למה בנט השמיע הצהרות – – –

בצלאל סמוטריץ': שמעת מה נושא הדיון?

בצלאל סמוטריץ': מה הקשר?

קטי קטרין שטרית: הכול צביעות.

קטי קטרין שטרית: עכשיו נזכרתם להתעורר.

בצלאל סמוטריץ': את החוק הזה העביר חבר הכנסת אבי דיכטר.

קטי קטרין שטרית: כל דבר היינו צריכים לבקש ולהתחנן.

בצלאל סמוטריץ': עוד אחד שראש הממשלה שנמך.

קטי קטרין שטרית: מה שרואים מכאן לא רואים משם.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה עבר בקונסנזוס מקצה לקצה בכנסת הזאת, ואגב, הוא חוק מוסרי, בסיסי, חכם, ביטחוני, שאומר שאנחנו לא נעביר לרשות הפלסטינית כסף כדי שהיא תשלם אותו למשפחות הטרוריסטים שטובחים והורגים בנו.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה בסך הכול דורש דבר קטן – הוא דורש שראש הממשלה יכנס את הקבינט המדיני-ביטחוני, יאמץ את הדוח – כן, גברתי, חברת הכנסת קטי – השר בנט הגיש כמתחייב מן החוק בדצמבר אשתקד את הדוח של מערכת הביטחון שסוכמת את הסכום הכולל שהעבירה הרשות למשפחות הטרוריסטים – –

קטי קטרין שטרית: למה הוא לא הרס בתי מחבלים?

קטי קטרין שטרית: להרוס בתי מחבלים.

בצלאל סמוטריץ': – – בשנה החולפת, וביום שבו, ביום שבו ראש הממשלה יכנס את הקבינט, יאמץ את הדוח – על פי החוק אסור יהיה לנו להעביר.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה יושב-ראש של קואליציה שאתמול העבירה לרשות כסף כדי שהיא תעביר חלק גדול ממנו למחבלים שנמצאים בבתי הכלא הישראליים, בקייטנה של שב"ס, למשפחות של מחבלים שרצחו יהודים, עם דם על הידיים – המחבלים, כמובן, עם דם על הידיים.

אוסאמה סעדי: זה כסף של העם הפלסטיני, אדון סמוטריץ'.

אוסאמה סעדי: זה לא כסף שלכם.

בצלאל סמוטריץ': ואת הכסף הזה אתם מעבירים.

אוסאמה סעדי: זה לא כסף שלכם.

בצלאל סמוטריץ': אז אני לא אומר את זה כדי להביך אותך, מיקי.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה כדי שכשאתה יורד כאן מהדוכן תרים טלפון לראש הממשלה – הוא הרי עונה לך – תפציר בו לכנס מחר את הקבינט המדיני-ביטחוני, לאמץ את הדוח ולקיים את החוק.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, חוק.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להיות אקטיביסט שיפוטי כדי לדעת שחוק הוא לא המלצה.

בצלאל סמוטריץ': חוק צריך לקיים, ואת החוק הזה, שהוא חוק כל כך נכון וצודק ומוסרי, חוק של היגיון ושכל ישר, הגיע הזמן שנקיים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני בטוח, מיקי, שכשאתה תרד כאן מן הדוכן המכובד הזה ותחבוש מחדש את כובע יושב-ראש הקואליציה – צלצל לראש הממשלה, תוודא שהוא מכנס את הקבינט, מאשר את הדוח ומפסיק את האיוולת הזאת שבה אתם משלמים משכורות למחבלי טרור.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: כשזכיתי להזדמנות לנהל ישיבות מליאה, אדוני בצלאל סמוטריץ', אמרתי: זה יכול להיות רגע נחמד להתנתק קצת מהעבודה היום-יומית פה בכנסת, סביב הקואליציה, סביב המאבקים.

בצלאל סמוטריץ': באמת אסור לך, אתה צריך להיות ממלכתי.

מכלוף מיקי זוהר: אתה החלטת לגרור את העימות לכאן.

מכלוף מיקי זוהר: אני מכבד את החלטתך.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לך שכשתרד, אמרתי לך שכשתרד.

מכלוף מיקי זוהר: אני מכבד את החלטתך, והיא נרשמה, ואני מבין את הביקורת.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת אומר, טפלו בזה, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: אך ממקומי כאן היום אין לי שום זכות להתחיל לנהל אותה, מהמקום הזה.

בצלאל סמוטריץ': מכבד.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני אעבור לדובר הבא – חבר הכנסת מיקי לוי.

מכלוף מיקי זוהר: מיקי לוי, אדוני רוצה לדבר?

מיקי לוי: איזו שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, הבמה לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: אחרון הדוברים, ומייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: שרים נכבדים, כנסת נכבדה, אדוני השר לביטחון פנים, ציידו אותך באינפורמציה, אבל לא בכולה.

מיקי לוי: קצת חפרתי בעניין הזה.

מיקי לוי: החוק הזה הוא בהוראת שעה מ-2010, מ-2010, ובכל פעם מאריכים אותו – עשר שנים.

מיקי לוי: באתי לקודמך בתפקיד וביקשתי ובאתי בטענות: מדוע לא מבצעים תחקיר?

מיקי לוי: ואני לא קובע אם הוא טוב או לא טוב, למרות שדעתי היא דעה פרטית.

מיקי לוי: המשטרה בוודאי ובוודאי רוצה את זה, כי זה מסייע בידה בנושאים שקשורים – בין עירייה לבין משטרה, איכות חיים, מה שנקרא.

מיקי לוי: בסדר, יכול להיות שטענות המשטרה באמת צודקות.

מיקי לוי: ידיה עמוסות ומלאות עבודה: מלחמה בטרור, מאבק כנגד פשיעה כלכלית, פלילית ומה לא, וסדר ציבורי – באמת, משטרה קטנה עם בעיות גדולות של מדינה, והיה ראוי שיבואו ויגידו: סטופ, בוחנים את זה.

מיקי לוי: כשדנו בזה בוועדה, הנציגה ממשרדך באה ואמרה: מדובר רק בַּהוראות, לא בַּכסף.

מיקי לוי: הכסף שהעיריות גובות הוא כסף גדול, ואני לא טוען עכשיו אם הוא ראוי או לא ראוי – ראוי שזה ייבדק.

מיקי לוי: אני בא להציג את טענתם – סתם, בני הוא תושב תל אביב.

מיקי לוי: מה הוא מקבל עבור זה?.

מיקי לוי: אמרתי לו: שמע, עושים סיבוב מסביב לגני הילדים, גם אני מנסה.

מיקי לוי: אבל בעלי העסקים בתל אביב, יש להם טענות קשות מאוד.

מיקי לוי: סתם אני נותן דוגמה את תל אביב.

מיקי לוי: היה ראוי שזה ייבדק.

מיקי לוי: עכשיו, יש לקונה בחוק.

מיקי לוי: נאמר שהחוק הזה לא יעבור, לא יעבור, תיאורטית, החוק של גביית המס אינו חופף לחוק הזה.

מיקי לוי: הוא תקף לעוד שנה וחצי.

מיקי לוי: זה אומר – אומרת גם היועצת המשפטית: ואללה, אתה צודק, יש כאן לקונה משפטית.

מיקי לוי: העיריות יכולות להמשיך ולגבות את דמי השמירה האלה, השירות הזה, אפילו שלא ניתן סמכויות לפקח, שוטר, שיושבים באותה ניידת.

מיקי לוי: נכון, אתה בא ומבקש לשנה – או לשנה וחצי?

מיקי לוי: אז אני אומר, בסדר, אולי סוף-סוף זה יהיה מקביל, אבל מן הראוי היה – ואני אגיד את זה גם בוועדה ואני אתנה את ההצבעה שלי ושל חבריי בכך – שתבוא ותגיד: אני קובע דיון עם כל העניינים: עם השלטון המקומי, עם משטרת ישראל, עם – – הינה, אני מסיים.

מיקי לוי: אוה, יש לי 11 שניות, אני יכול להפוך מדינה.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אם היית רואה מה עשו ב-11 שניות.

מיקי לוי: – – כל אלה, לקיים דיון ענייני, שתבוא ותגיד: חברים, עשינו דיון, ועדה רצינית הגישה לי את המסקנות שלה, אלה המסקנות ואני קובע שאני מפסיק או אני קובע שאני ממשיך עם הנושא הזה.

מיקי לוי: אז יש לי בקשה אליך: לפחות את זה תעשה אחרי שהחוק הזה יעבור.

מיקי לוי: עשר שנים הן די והותר לבצע ניסוי מן הסוג הזה, מה עוד שהוראות האכיפה אינן תואמות את זמן ההוראה לגביית המס.

מיקי לוי: ראוי שישלבו אותן יחד.

מיקי לוי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה, בבקשה, לעבור להצבעה על הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות מקומיות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: נא להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התש"ף

מכלוף מיקי זוהר: –2020, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ואלו הן תוצאות ההצבעה: 15 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חבר הכנסת שלמה קרעי וחבר הכנסת יעקב מרגי ביקשו לצרף לפרוטוקול את תמיכתם בחוק, וחבר הכנסת פטין מולא.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, החוק עבר, אושר, אכן כן, בקריאה ראשונה, ויועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, חברים, תם סדר-היום.

מכלוף מיקי זוהר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט"ז בסיוון התש"ף, 8 ביוני 2020, בשעה 16:00.

מכלוף מיקי זוהר: ישיבה זו נעולה.