ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 35, 2020-06-01 00:00

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, ט' בסיוון התש"ף, 1 ביוני 2020.

יריב לוין: אני פותח את ישיבת הכנסת.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק קיום דיונים באמצעים טכנולוגיים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (דיונים בבתי משפט ובבתי דין בהשתתפות עצורים, אסירים וכלואים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים בענייני הליכי מס (הוראת שעה – נגיף הקורונה חדש), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020; הצעת חוק מענק לעידוד תעסוקה (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/1031/23 וכלה בהצעת חוק פ/1107/23: הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – רשות ערעור למדינה על זיכוי אדם בפלילים), מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – פטור משיכה מקרן השתלמות בשעת חירום), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הוצאה לפועל במסלול מזונות), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לאם חד-הורית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ביטול יום האחד במאי בחקיקה (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק העמותות (תיקון – הסדרת מעמדן של אגודות עות'מאניות כעמותות רשומות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק להנצחת מורשת המחתרות, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – משיכת כספי פיצויים מקופת גמל) (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עידן רול, יאיר לפיד ומיקי לוי; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – חובת דיווח שנתית בדבר תלונות סטודנטים לוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – התקן בטיחותי על דלת מרחב מוגן דירתי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – ביטול ההיטל על עובד זר העוסק בסיעוד בבית חולים גריאטרי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק נציבות הדורות הבאים, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (העברת המחלקה לחקירת שוטרים למשרד מבקר המדינה וקביעת תקופת צינון), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הדרוזים והצ'רקסים (הבטחת שוויון זכויות), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – שילוב עסקים קטנים ובינוניים במכרזים ציבוריים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (הוראות ניהול בנקאי תקין להלוואה בערבות מדינה בשעת חירום), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, משה ארבל, יעקב אשר, מיקי לוי, קטי קטרין שטרית, חוה אתי עטייה וע'דיר כמאל מריח; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – אישור נוהל הגשת בקשות תמיכה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – פרסום מידע אודות מכרזים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון – מתן דין קדימה לבעלי עסקים קטנים כנושים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק איסור כספים קואליציוניים, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, אורנה ברביבאי, מיקי לוי, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן ורם בן ברק; הצעת חוק העונשין (תיקון – מרמה והפרת אמונים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת יואב סגלוביץ', יאיר לפיד, עפר שלח, מיקי לוי, אורנה ברביבאי, עידן רול, רם בן ברק, ע'דיר כמאל מריח, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב, קארין אלהרר ומאיר כהן; הצעת חוק דחיית מועד תשלום מיסים בעת מצב מיוחד בעורף (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק העונשין (תיקון – הכנת פרסום בדבר שירותי זנות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק בית המשפט לענייני משפחה (תיקון – רשימת כונסי נכסים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת עילות לעבירות הסתה ופשע שנאה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – פיצויים בישוב עורפי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – התחייבות לקבלת טיפול), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק למניעת חרם חברתי בבתי ספר, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מאי גולן; הצעת חוק לביטול ההתיישנות בעבירות מין במשפחה (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק להגבלת שכר טרחת כונסי נכסים (תיקוני חקיקה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק הכנסת (תיקון – כינוס הכנסת בתקופת הפגרה), התש"ף–2019, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק תשלום פיצויים בשל נזקי אסון טבע, התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על ספרי לימוד), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי בגין הוצאות טיפול בילדים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק משבר נגיף הקורונה החדש (הגנה על שוק הדיור) (תיקוני חקיקה) התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עופר כסיף, איימן עודה, אחמד טיבי, אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, סעיד אלחרומי, אוסאמה סעדי, סונדוס סאלח, סמי אבו שחאדה, אנטאנס שחאדה, היבה יזבק, יוסף ג'בארין, ווליד טאהא, עאידה תומא סלימאן, תמר זנדברג, יעקב טסלר, משה אבוטבול וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק בית המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני זוג מאותו המין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק בית המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני זוג מאותו המין), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק העונשין (תיקון – גזענות נגד קבוצה דתית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל וינון אזולאי; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – מצב חירום בשל מגפה עולמית), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת הוראות לעניין הכנסת חפצים ודברי מאכל למוסד רפואי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת משה ארבל, שלמה קרעי, ינון אזולאי, קטי קטרין שטרית, חוה אתי עטייה ומתן כהנא; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אופן חישוב הכנסה מדמי אבטלה לעניין זכאות לקצבת נכות ולקצבת אזרח ותיק) (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק הבטחת פיצויים לתושבי מתחם פארק חורשות (אבו כביר), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עופר כסיף, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, ווליד טאהא, אוסאמה סעדי, סעיד אלחרומי, סונדוס סאלח, אימאן ח'טיב יאסין, מרב מיכאלי וניצן הורוביץ; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – אופן חישוב הכנסה מדמי אבטלה) (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – דיווח על ניצול קשיש או חסר ישע), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה בחניוני בתי חולים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הזכות למינוי מתורגמן רפואי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת היבה יזבק, סמי אבו שחאדה, אנטאנס שחאדה, ווליד טאהא, סעיד אלחרומי, ג'אבר עסאקלה, עופר כסיף, איימן עודה, סונדוס סאלח ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הזכות לפיצויי התפטרות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – שכר מינימום לעובד שטרם מלאו לו 18 שנים), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – שכר מינימום לעובד שטרם מלאו לו 18 שנים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ממלכתי חרדי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייעוד קרקע למבנים לאוכלוסייה הקשישה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת קיום התייעצות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סייג לאחריות פלילית בשל אי-קיום צו לאחר הרשעה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק להבטחת תשלום שכר עובדים, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – החרגת שפיטה בענייני רכוש בעת גירושין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הגבלת רישיון נהיגה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת הענישה על עבירות כלפי אנשי צוות רפואי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אוסאמה סעדי וסונדוס סאלח; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – חריגה ממועד מתן תשובה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת בועז טופורובסקי; הצעת חוק הכנסת (תיקון – שעת שאלות לראש הממשלה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ע'דיר כמאל מריח, קארין אלהרר, יואב סגלוביץ', אורלי פרומן, רם בן ברק, אורנה ברביבאי, עידן רול ואנדרי קוז'ינוב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (יום האישה הבין-לאומי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הרחבת העילות למניעת השתתפות בבחירות), מאת חברי הכנסת אופיר כץ, קרן ברק, שלמה קרעי ודוד ביטן; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, עופר כסיף, סונדוס סאלח, היבה יזבק, אימאן ח'טיב יאסין, אורלי פרומן, איימן עודה, ג'אבר עסאקלה ויוסף ג'בארין; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון – הגדרת עבירת מין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול הגבלת רישיון נהיגה) (הוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי וסונדוס סאלח; הצעת חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות בהטרדות מיניות), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – דרישת הסכמה בכתב), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק העונשין (תיקון – סחר בבני אדם למטרות נישואין), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – תוקפו של חוק חורג), מאת חברי הכנסת משה גפני, יעקב אשר ויעקב טסלר; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – זכאות בני משפחה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; הצעת חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – כפיית גט), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (יום הפועלים הבין-לאומי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, ג'אבר עסאקלה, איימן עודה, עופר כסיף ויוסף ג'בארין; הצעת חוק תנאי עבודה לעובדים בענף הסיעוד (צבירת ותק למטפל שנותן שירותי סיעוד מטעם המוסד לביטוח לאומי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, אני מתכבדת להודיעכם כי על פי סעיף 96(ה)(1) לתקנון הכנסת, עם מינוים של חברי הכנסת לסגני שרים ביום ב' בסיוון התש"ף, 25 במאי 2020, הורדו מסדר-היום הצעות חוק שהוגשו מטעמם כמציעים יחידים, כמפורט להלן: חבר הכנסת דסטה גדי יברקן – הצעות חוק שמספרן פ/617/23, פ/619/23, פ/656/23, פ/682/23, פ/807/23, פ/809/23 ו-פ/856/23; חבר הכנסת יואב קיש – הצעות חוק שמספרן פ/67/23, פ/82/23, פ/87/23, פ/219/23, פ/233/23, פ/263/23, פ/301/23, פ/531/23 ו-פ/604/23; חבר הכנסת יואב בן צור – הצעת חוק שמספרה פ/850/23; חבר הכנסת אורי מקלב – הצעת חוק שמספרה פ/3/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, נמחק שמם של חברי הכנסת הנ"ל וכן של חבר הכנסת פטין מולא מהצעות חוק שהיו שותפים להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: המספר המוגזם של השרים וסגני השרים בממשלה בתקופה שבה המשק נמצא במשבר כלכלי; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מדיניות הביטחון של הממשלה החדשה והיעדר תוכנית רב-שנתית לצה"ל; << נושא >>

יריב לוין: אנחנו עוברים לנושא הבא.

יריב לוין: הייתי אומר שברוח עידן הקיצוצים בתקציב הצפויים, קוצצו 100 ימי החסד ל-14, כמדומני, ואנחנו עוברים כבר עכשיו להצעות אי-אמון בממשלה.

יריב לוין: ההצעה הראשונה, כותרתה: מספר מוגזם של השרים וסגני השרים בממשלה בתקופה שבה המשק נמצא במשבר כלכלי, הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: ינמק את ההצעה יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגשנו את הצעת האי-אמון הזאת כי אי-אפשר להאמין לכם, לאף מילה.

יאיר לפיד: כל ילד בן שש יודע שמה שחשוב זה לא מה אנשים אומרים אלא מה הם עושים.

יאיר לפיד: אם אתם אומרים שזו ממשלת קורונה, בגלל המשבר, ואז מקימים ממשלה של 36 שרים, 16 סגני שרים, 52 משרדים ממשלתיים, מאות מיליוני שקלים, מפלצת ביורוקרטית, אז למה שמישהו יאמין לכם?

יאיר לפיד: אם אתם אומרים "ממשלת חירום", ואנחנו כבר שלושה שבועות אחרי הקמת הממשלה ולא עשיתם כלום – לא בשביל העסקים הקטנים, לא בשביל העצמאים, לא בשביל המובטלים; הדבר המעשי היחיד שהיה לכם אתמול בישיבת הממשלה הוא להעביר חצי מיליארד שקל, כסף שנלקח מהביטוח הלאומי והרווחה, כדי להקים משרדי ממשלה מיותרים שאף אחד לא צריך – אז אי-אפשר להאמין לכם.

יאיר לפיד: הצענו לכם.

יאיר לפיד: הצענו לכם להעביר יחד חקיקת בזק לטובת העצמאים.

יאיר לפיד: קואליציה ואופוזיציה ישימו בצד את המחלוקות; יש משבר, זה יותר חשוב מפוליטיקה, יותר חשוב מהפוליטיקאים.

יאיר לפיד: לא עניין אתכם.

יאיר לפיד: יותר חשוב שתוכלו עכשיו למנות מאות מינויים פוליטיים; יותר חשוב להעביר את החוק הנורבגי כדי לבנות עוד כמה לשכות ותפקידים.

יאיר לפיד: אז אל תתפלאו שלא מאמינים לכם.

יאיר לפיד: אם אתם אומרים "ניכנס מתחת לאלונקה" ואז לוקחים חצי מיליארד שקל, מקימים את המשרד לענייני ברז מים חמים וברז מים קרים, משרד לענייני ג'ובים לחבר'ה בחברות הממשלתיות, משרד לענייני חיזוק וקידום קהילות שלא קיימות באמת, אז אי-אפשר להאמין לכם.

יאיר לפיד: אם לקחתם אתמול 3.6 מיליון שקל מתקציב הרווחה – דווקא עכשיו, דווקא בתקופה הכי קשה לאוכלוסיות המוחלשות, לקחתם את הכסף והעברתם אותו לבניית הלשכה המפוארת של ראש הממשלה החליפי – מה אתם רוצים שנחשוב?

יאיר לפיד: ב-3.6 מיליון שקלים אפשר לקנות 300,000 ארוחות חמות לילדי עניים.

יאיר לפיד: אתם שמים את הכסף הזה בלשכה מפוארת לבן אדם שכבר יש לו לשכה מפוארת.

יאיר לפיד: הייתי אומר שאי-אפשר להאמין עליכם, אבל אפשר.

יאיר לפיד: אנחנו כבר מאמינים עליכם.

יאיר לפיד: אנחנו מאמינים לכם מפני שהקשבנו לכם, ואתם בגלוי, במוצהר, לא מאמינים אחד לשני – לאף מילה.

יאיר לפיד: אומרים: אחדות, אחדות, ואז רצים לתקשורת ללכלך אחד על השני.

יאיר לפיד: בעצם, אולי זו הפעם היחידה שאפשר להאמין לכם: כשחצי מכם מסבירים שראש הממשלה מושחת והחצי השני מסבירים שראש הממשלה החליפי לא מתאים.

יאיר לפיד: שישה עריקים יש בממשלה הזאת – אני מבין שאתם עובדים על שבעה ושמונה – מי שגונב את המנדט שלו בשביל לקבל ג'וב, בשביל לשכה ונהג, אסור להאמין לו.

יאיר לפיד: הוא בן אדם עם אפס אמינות.

יאיר לפיד: אני אומר לעריקים: עזבו אותנו, אלה שקנו אתכם לא מאמינים לכם.

יאיר לפיד: כל אלה שמחבקים אתכם, שאומרים לכם שעשיתם צעד נכון, אומרים מאחורי הגב שלכם: תיזהרו מהם.

יאיר לפיד: מי שאפשר לקנות אותו פעם אחת, הוא כזה.

יאיר לפיד: צריך להיזהר שלא יקנה אותו מישהו אחר.

יאיר לפיד: אם במקום להשתמש בכסף של משלמי המיסים בשביל לעזור להם בשעתם הקשה ביותר, אתם לוקחים את הכסף ומוציאים אותו על המעון החליפי והשיירה החליפית והלשכה החליפית, על מאות הג'ובים המיותרים שמקיפים את הממשלה המנותקת ביותר בתולדות ישראל – אז אל תמכרו לנו שאכפת לכם ממשהו; אל תמכרו לנו שלקחתם אחריות.

יאיר לפיד: לקחתם כסף, זה כל מה שלקחתם.

יאיר לפיד: לקחתם את הכסף של מעמד הביניים הישראלי, של העצמאים, והוצאתם אותו על עצמכם.

יאיר לפיד: אם אתם משרתים בממשלה של נאשם בפלילים חמורים – והמילה "משרתים" היא המילה הנכונה – אל תמכרו לנו שאתם מגינים על שלטון החוק.

יאיר לפיד: זה לא הולך ביחד.

יאיר לפיד: כל מי שראה את הנאום של נתניהו על מדרגות בית המשפט הבין לאן הולכת הממשלה הזאת: עוד הסתה, עוד התקפה על החוק, עוד שחיתות.

יאיר לפיד: בשחיתות לא נלחמים מבפנים; מי שבפנים, הוא חלק ממנה.

יאיר לפיד: אל תנסו למכור לנו שתילחמו על עקרונות.

יאיר לפיד: יש לנו עיניים בראש, אנחנו רואים את האמת.

יאיר לפיד: אני שומע, אגב, את הקולות הנעלבים שלכם בתקשורת.

יאיר לפיד: אני רוצה להזכיר לכם, מי שמשקר לכל הבוחרים שלו מאבד את הזכות להיעלב כשקוראים לו שקרן.

יאיר לפיד: מי ששיקר מאות פעמים – לא פעם אחת, מאות פעמים – בכנסים, בתוכניות טלוויזיה, בשידורי רדיו, בכל פעם שהוא נעמד מול קהל, אז לא מאמינים לו.

יאיר לפיד: עשיתם החלטה – גם בליכוד, גם בכחול לבן – להעדיף ג'ובים על פני ערכים, להתקפל מול נתניהו.

יאיר לפיד: זו החלטה שלכם, אתם תצטרכו לחיות איתה.

יאיר לפיד: היא כוללת את זה שלא מאמינים לכם יותר.

יאיר לפיד: הציבור מסתכל עליכם ויודע שאתם שם רק בשביל עצמכם, שלא אכפת לכם ממנו, שאתם לא ראויים לאמון.

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת לקבל את הצעת האי-אמון.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: הצעת אי-אמון מטעם סיעת מרצ: ממשלה מושחתת, מנופחת ומספחת – יציג חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ולאחר מכן השר דוד אמסלם, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, ישיב במשולב על שתי ההצעות האלה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קצת מוזר לעמוד כאן ולהביע אי-אמון בממשלה שמלכתחילה לא קיבלה את אמון הציבור בבחירות.

ניצן הורוביץ: הממשלה הזאת היא הפרה בוטה של רצון הציבור, שדרש את הסתלקותו של הנאשם מבלפור מכס ראש הממשלה; ממשלה שהיא בגידה ברצון הבוחר.

ניצן הורוביץ: אבל גם אלה שרצו לתת צ'אנס ואמרו שגנץ צריך להיכנס לממשלה ולנסות להשפיע מבפנים, מסמיקים היום מבושה.

ניצן הורוביץ: רציתם אחדות – קיבלתם ממשלת ביבי החמישית; רציתם השפעה – קיבלתם ממשלה קיצונית, מסוכנת, מנופחת, מנותקת, מושחתת וימנית יותר מכל קודמותיה.

ניצן הורוביץ: השבועיים האחרונים הוכיחו: בשום סוגיה אין לכחול לבן השפעה.

ניצן הורוביץ: כלום, נאדה.

ניצן הורוביץ: חברי כחול לבן, הטיפות שאתם מרגישים מעל לראשכם, זה לא גשם.

ניצן הורוביץ: ביבי, אוחנה ורגב דרסו אתכם, השפילו אתכם, ובעיקר נטרלו אתכם.

ניצן הורוביץ: הפכתם להיות משרתיהם של מושחתים.

ניצן הורוביץ: מאז שהוקמה הממשלה ביבי מאכיל את גנץ בכל יום צפרדע חדשה, והוא לרוב שותק, לפעמים מקטר קצת, אבל תמיד בולע.

ניצן הורוביץ: ממשלה מנופחת של 36 שרים?

ניצן הורוביץ: גנץ בולע.

ניצן הורוביץ: התקפה על מערכת החוק על מדרגות בית המשפט?

ניצן הורוביץ: גנץ בולע.

ניצן הורוביץ: התקפה על היועץ המשפטי לממשלה?

ניצן הורוביץ: גנץ סופג.

ניצן הורוביץ: התקפה על משטרת ישראל?

ניצן הורוביץ: גנץ סופג.

ניצן הורוביץ: ראיון של מירי רגב בידיעות נגד גנץ?

ניצן הורוביץ: גנץ סופג.

ניצן הורוביץ: הפקרת העסקים הקטנים ומתן הטבות בעיקר לרשתות הגדולות?

ניצן הורוביץ: גנץ סופג.

ניצן הורוביץ: חקיקה של חוקי חירום מטורפים ואנטי-דמוקרטיים?

ניצן הורוביץ: גנץ שוב סופג.

ניצן הורוביץ: שליטה של הנאשם מבלפור בוועדה לבחירת שופטים?

ניצן הורוביץ: גנץ שוב בולע.

ניצן הורוביץ: ובקרוב תוגש על צלחתו של גנץ הצפרדע המורעלת מכול, המסוכנת ביותר, הצפרדע שתמיט אסון על ישראל: צפרדע הסיפוח.

ניצן הורוביץ: ושוב גנץ כהרגלו, יחמיץ פנים, יפתח פה גדול ויבלע גם אותה.

ניצן הורוביץ: יש לי תחושה שבני גנץ התרגל בשבועיים האחרונים לטעם, ואולי אפילו התחיל לאהוב צפרדעים.

ניצן הורוביץ: אחרי שבועיים של השפלות וביזיונות לא מאוחר להודות בטעות, ולפרק את הממשלה הרעה הזאת.

ניצן הורוביץ: צריך לעשות את זה עכשיו: לעצור את אסון הסיפוח ולמנוע שפיכות דמים, משבר מדיני ונזק בלתי הפיך לסיכוי להגיע לשלום.

ניצן הורוביץ: אתם שומעים יום-יום את פעמוני האזהרה, את ההתרעות שמביאים ראשי מערכת הביטחון בעבר ובהווה, את ההצהרות של מנהיגי מדינות ערב באזור, את ההודעות של מדינות אירופה.

ניצן הורוביץ: אתם מביאים עלינו קטסטרופה מדינית, ביטחונית וכלכלית.

ניצן הורוביץ: הקשיבו למלך ירדן, להנהגה המצרית, למדינות ערב המתונות: סיפוח יפגע קשה, ועלול להביא לביטול מוחלט של הסכמי השלום.

ניצן הורוביץ: הקשיבו לראשי הצבא, שחוששים מעימותים ומהסלמה ומהרס הבריתות האסטרטגיות עם המדינות המתונות באזור.

ניצן הורוביץ: אתם בימין מתרצים את הסיפוח בכך שהבקעה היא גם גבול ביטחון ישראל, אבל מעברה השני של הבקעה נמצאת ירדן – זה ממש מפריע, סליחה שאני – – –

יריב לוין: השר ישראל כץ, השר ישראל כץ.

יריב לוין: בבקשה.

ניצן הורוביץ: בימין מתרצים את הסיפוח בכך שהבקעה היא גם גבול הביטחון של ישראל, אבל מעברה השני של הבקעה נמצאת מדינת ירדן, ממלכת ירדן, שהסכם השלום איתה נתן לישראל עומק אסטרטגי של 300 קילומטר מזרחה.

ניצן הורוביץ: על זה אנחנו רוצים להמר?

ניצן הורוביץ: מי שמסתובב בשטחים יודע כבר היום שהמצב בשטח לא יציב.

ניצן הורוביץ: רק הדיבור על סיפוח – הדיבור על סיפוח – הביא להפסקת התיאום הביטחוני ולנתק בין צה"ל למנגנוני הרשות.

ניצן הורוביץ: זה רק עניין של זמן עד שנשלם על כך בדם.

ניצן הורוביץ: יום למוחרת הסיפוח צה"ל ייאלץ להיערך ולאבטח גבולות בלתי אפשריים של מאות קילומטרים.

ניצן הורוביץ: המפה תתמלא במובלעות פלסטיניות וישראליות, וזאת תהיה קטסטרופה ביטחונית.

ניצן הורוביץ: על הסיפוח הזה אנחנו עלולים לשלם בדם, אבל מעל הכול, הסיפוח הוא כתם מוסרי.

ניצן הורוביץ: רצון של הנהגת המתנחלים לנפץ את הסיכוי – – –

קרן ברק: סליחה.

ניצן הורוביץ: לא, לא, אני דווקא מעוניין שתשמעי.

ניצן הורוביץ: זה חשוב שתדעי במה מדובר.

ניצן הורוביץ: הסיפוח משקף רצון של הנהגת המתנחלים לנפץ את הסיכוי להקמת מדינה פלסטינית, להשתלט על עוד אדמות, לנשל ולגרש פלסטינים מביתם.

ניצן הורוביץ: איך?

ניצן הורוביץ: באמצעות שני מנגנונים משפטיים: 1.

ניצן הורוביץ: חוק נכסי נפקדים, שיוחל על השטח שיסופח; 2.

ניצן הורוביץ: נישול של אנשים שנמצאים כבר במקום ולא מוגדרים תושבים שלו, כי ישראל שולטת במרשם התושבים הפלסטיני ויום לאחר הסיפוח הם יוגדרו כשב"חים, שוהים בלתי חוקיים, ועלולים להיות מגורשים, ומדובר על המון אנשים.

ניצן הורוביץ: המטרה היא לשלוט על השטח ולא לתת לאנשים שמתגוררים שם זכויות אזרח.

ניצן הורוביץ: גם מספחים, גם כובשים.

ניצן הורוביץ: סיפוח הבקעה הוא סוף המדינה הפלסטינית – כן, סוף המדינה הפלסטינית, כי לא יישאר שם הרבה שטח – אבל גם סוף מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ניצן הורוביץ: יום לאחר הסיפוח לא נוכל לקרוא לעצמנו יותר דמוקרטיה, כששלושה מיליון פלסטינים כלואים בתוך שטח ישראלי אבל נשארים ללא זכויות וללא הגדרה עצמית.

ניצן הורוביץ: לדבר הזה קוראים אפרטהייד.

ניצן הורוביץ: הסיפוח מנפץ את הציונות שדגלה תמיד ביכולת לשלב בין מדינה יהודית לבין מדינה דמוקרטית.

ניצן הורוביץ: כשיהיה סיפוח לא תהיה מדינה יהודית ולא תהיה דמוקרטיה.

ניצן הורוביץ: הסיפוח הוא כניעה של מדינת ישראל לאינטרס של המתנחלים; כניעה של האינטרסים הלאומיים לאינטרס הפרטי של הנאשם מבלפור – ואסור לתת לזה לעבור.

ניצן הורוביץ: אבל הממשלה הזאת אטומה.

ניצן הורוביץ: חוץ מהמתנחלים כנראה לא מעניין אותה שום דבר.

ניצן הורוביץ: אטומה לעצמאים, אטומה לבעלי העסקים הקטנים, אטומה למפוטרים, אנשים שביום אחד חרב עליהם עולמם, וברגע האמת הממשלה מפנה להם עורף; מאות אלפים ששילמו תמיד מס הכנסה וביטוח לאומי, ועכשיו מופקרים לגורלם.

ניצן הורוביץ: ממשלה שעוסקת בהמצאת משרדים וג'ובים למקורבים במקום לעזור לעצמאים.

ניצן הורוביץ: אני פשוט שמעתי את זה, סמרו שערותיי: מקצצים 1.5% קיצוץ רוחבי בשביל לממן את משרד המק"ק – המשרד לקידום קהילות, כן; משרד המים; משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה.

ניצן הורוביץ: היום ראיתי שהוסיפו: השכלה גבוהה – ומשלימה.

ניצן הורוביץ: מה זה אומר בדיוק?

ניצן הורוביץ: אין לי מושג.

ניצן הורוביץ: אבל זה עולה כסף, ואת הכסף הזה לוקחים ממובטלים, מאנשים חולים ומזקנים.

ניצן הורוביץ: אז ימתינו עוד כמה חודשים לבדיקה או לניתוח, אז יהיה פחות כסף לקנות תרופות ואוכל, אז מורים יסתפקו בתקציב מקוצץ, מה אכפת?

ניצן הורוביץ: העיקר שיש משרדים וג'ובים לקואליציה, והעיקר שיהיה סיפוח.

ניצן הורוביץ: זה מה שהממשלה הזאת רוצה.

ניצן הורוביץ: זה כל סדר-היום שלה.

ניצן הורוביץ: את המחיר כולם משלמים, ובמיוחד החד-הוריות, המובטלים, החולים, התלמידים וכל מי שזקוק לשירות ציבורי.

ניצן הורוביץ: אני עוד לא מדבר על התקציב הנוראי שיגיע הנה לבית, תקציב שיכלול קיצוצים קשים ביותר.

ניצן הורוביץ: בינתיים אני לא רואה את שרי העבודה וכחול לבן באמת משפיעים מתוך הממשלה שהקיצוץ הזה ילך למקומות שצריך ולא יפגע בכולם.

ניצן הורוביץ: התוכנית הכלכלית – חלק ממנה נראה היום פה בכנסת – שמביא שר האוצר היא עוול שמיטיב עם מי שהוציא אנשים לחל"ת ומקפח את מי שנלחם בשיניים לשמור על העובדים ולהחזיר אותם במהרה למסלול העבודה.

ניצן הורוביץ: מי ששמר על עובדים, לא הוציא אותם לחל"ת ושילם מכיסו את המשכורת לעובדים בתקופה שלא עבדו, לא יפוצה.

ניצן הורוביץ: יצא פראייר, בישראלית.

ניצן הורוביץ: מי שהחזיר עובדים מחל"ת לפני חודש יפוצה רק בחצי ממי שמחזיר עובדים מכאן והלאה.

ניצן הורוביץ: למה?

ניצן הורוביץ: פראייר.

ניצן הורוביץ: היית צריך לתקוע אותם, להשאיר אותם בבית, לפגוע בהם, ואז הממשלה הייתה מפצה אותך.

ניצן הורוביץ: יצאת הוגן?

ניצן הורוביץ: אכלת אותה.

ניצן הורוביץ: כך היא הגישה של הממשלה.

ניצן הורוביץ: הממשלה הזאת, גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, מוכיחה בכל יום ובכל שעה שהיא איננה ראויה לאמון הכנסת.

ניצן הורוביץ: זאת ממשלה שמטרתה לשרת רק אינטרס של אדם אחד, נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים.

ניצן הורוביץ: ולכן את ממשלת ביבי החמישית צריך להפיל.

ניצן הורוביץ: אני מאוד מקווה שהצעת האי-אמון שלנו תתקבל ותהיה כאן ממשלה אחרת.

ניצן הורוביץ: ואם לא, אנחנו נעשה הכול כדי למרר את חייה של הממשלה הרעה הזו, שצריכה לעבור מן העולם.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

קרן ברק: על שתי הצעות האי-אמון ישיב במשולב השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת דודי אמסלם.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – קודם כול, קרן, אני רוצה לאחל לך בהצלחה.

דוד אמסלם: אני חושב שזו פעם ראשונה שאת מנהלת את הישיבה, אז באמת בהצלחה גדולה.

קרן ברק: תודה רבה.

דוד אמסלם: תראו, רבותיי, בואו נראה מה יש לנו בתפריט של הצעות האי-אמון.

דוד אמסלם: יש לנו אחד מרצ, אחד יש עתיד, הרשימה המשותפת, ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו מתקרבים לביאת המשיח, וגר זאב עם כבש, רק שהכבשים והזאבים מתחלפים לפי העניין.

אלי אבידר: עובדים על זה.

דוד אמסלם: אני רואה.

דוד אמסלם: הרי אם לא הייתי מכיר אתכם ויודע שהייתם פה, הייתי בטוח שנחתם מהמאדים עכשיו.

דוד אמסלם: כאילו אתם לא יודעים מה קרה פה בשנתיים האחרונות.

סמי אבו שחאדה: יודעים.

דוד אמסלם: תמימים.

דוד אמסלם: הגעתם.

דוד אמסלם: שום דבר לא יודעים.

יאיר גולן: אנחנו לא יודעים, אבל מזל שיש לנו שר שמבין בסייבר מצוין.

דוד אמסלם: שנייה, דקה, רבותיי.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לסקור בפניכם את השנתיים האחרונות, מה קרה לנו.

דוד אמסלם: הכול התחיל, דרך אגב, עם חוק הגיוס שהבאנו לפה.

דוד אמסלם: באו יש עתיד בראשות יאיר לפיד, ואביגדור ליברמן, שהיה שר הביטחון והגיש את החוק, אמר לנו: אנחנו נעביר את החוק ככתבו וכלשונו, ואפילו לא נשנה את צבע החוברת.

דוד אמסלם: אני הייתי יושב-ראש ועדת חוק הגיוס.

דוד אמסלם: ניסינו לנהל משא ומתן כזה או אחר, אבל בסופו של דבר קיבלנו החלטה שאנחנו מביאים את החוק כפי שהוא.

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: יאיר לפיד מייד הבין שהנשק של השנאה, שהוא בעצם נבנה עליו, עוד מעט נשמט מתחת לרגליו.

דוד אמסלם: על מה הוא ידבר?

דוד אמסלם: על מה הוא ילך לבחירות?

דוד אמסלם: אמר: לא, חבר הכנסת אמסלם הבטיח להם כסף.

דוד אמסלם: כאילו אני עכשיו איזה קופאי שמחלק כסף.

דוד אמסלם: איך אמרתי פעם, הוא בא מהמושגים של עצמו.

דוד אמסלם: שקר וכזב.

דוד אמסלם: הוא גם יודע שזה לא אפשרי.

דוד אמסלם: אבל הוא בא לטלוויזיה ולרדיו ומספר את הבלוף הזה, ואליו כמובן מצטרף אביגדור ליברמן – ובגלל זה חוק הגיוס לא עבר.

דוד אמסלם: הלכנו לבחירות, הליכוד קיבל 60 מנדטים, גוש הימין, ללא אביגדור ליברמן.

דוד אמסלם: לא קמה ממשלה בגלל אביגדור ליברמן באותה תקופה.

דוד אמסלם: נאלצנו להיגרר לעוד מערכת בחירות – בעצם שלוש מערכות בחירות היו במדינת ישראל.

דוד אמסלם: שנה וחצי של חוסר יציבות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, קשה לאמוד את זה אפילו כלכלית.

דוד אמסלם: מערכת בחירות כשלעצמה מייצרת למשק עלות ישירה ועקיפה שאומדים אותה, בערך, ב-3–4 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: אני חושב שכשמדובר בחוסר יציבות כלכלית זה הרבה יותר, זה משפיע על המשק גם לטווח הארוך.

דוד אמסלם: עכשיו, כששאלנו את עצמנו מדוע ולמה, מה קרה, הייתה רק סיבה אחת: רק לא נתניהו.

דוד אמסלם: זה היה הסיפור.

דוד אמסלם: אני שומע את איימן עודה באחד הראיונות, מה הוא אומר?

דוד אמסלם: נתניהו זה הסכנה הגדולה ביותר לעם הפלסטיני.

דוד אמסלם: הוא בעצם שכנע את האמריקאים להעביר את השגרירות לירושלים, הוא גרם לאמריקאים להכיר בריבונות ישראל ברמת הגולן, הוא שכנע את האמריקאים לצאת מהסכם הגרעין וכו' וכו' – וכמובן כרגע עומדת בפתחנו ההזדמנות ההיסטורית, שעם ישראל מייחל לה זה שנים רבות, להחיל את החוק הישראלי על בקעת הירדן ועל יהודה ושומרון.

ניצן הורוביץ: הוא גם עומד לדין, את זה אתה שוכח.

ניצן הורוביץ: הוא עומד למשפט פלילי.

דוד אמסלם: שנייה, לא להפריע.

דוד אמסלם: אני לא הפרעתי לך, שמעתי אותך בהקשבה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה החיבור של איימן עודה עם אביגדור ליברמן.

דוד אמסלם: אין להם שום דבר משותף.

אלי אבידר: ומה החיבור שלכם עם עבאס מנסור?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אבל מה?

דוד אמסלם: שנאתם לנתניהו.

אלי אבידר: מה החיבור שלך עם עבאס מנסור?

דוד אמסלם: אין לכם אפילו רבע מהזכויות שיש לנתניהו במדינת ישראל.

אלי אבידר: רבע?

דוד אמסלם: אפילו לא פרומיל האחוז כמעט.

דוד אמסלם: זה ראש הממשלה הכי טוב שהיה אי פעם במדינת ישראל.

יאיר גולן: הכי טוב, ברור.

יאיר גולן: משסה – – –

דוד אמסלם: המצאתם שלושה תיקים הזויים.

יאיר גולן: – – – איזה החלטה הוא – – –

דוד אמסלם: הזויים ומופרכים.

דוד אמסלם: שאף מדינה בעולם לא הייתה מעיזה להגיש אותם.

יאיר גולן: עבד נרצע.

אלי אבידר: מה אתה יורד על הרשימה המשותפת, מה הם – – –

דוד אמסלם: ואתם בעצם – כמו בלופים.

דוד אמסלם: חוזרים על הדבר כמו בלוף – –

אלי אבידר: מה איסמעיל הנייה, כוכב שלום, שאתה נותן לו כסף?

דוד אמסלם: – – ובסופו של דבר ממציאים שקרים – מסכת שקרים, ועליה עושים בעצם הפיכה שלטונית.

דוד אמסלם: וכל פעם אני שואל את עצמי ומחכה שתבוא התחנה הבאה ותעצור את זה.

דוד אמסלם: אני שומע את סגלוביץ' אומר לפני כמה ימים פה שהוא היה מראשי 433, או 443, אני לא – – –

יואב סגלוביץ': יש נאום אחד שאני לא מופיע בו?

יואב סגלוביץ': דלג עליי הפעם.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: ואתה גאה בתרבות הארגונית שיש שמה?

דוד אמסלם: האמת היא שאתה צודק, אתה חלק מהתרבות הזאת.

דוד אמסלם: אתה יודע מה עשית, אתה.

יואב סגלוביץ': דלג, דלג.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: תשאל את שר הביטחון, הוא יספר לך מה עשית.

יואב סגלוביץ': אתה השר המקשר – – –

דוד אמסלם: אני עשיתי דיון על מסמך יצחקי.

דוד אמסלם: משטרת ישראל.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על כל משטרת ישראל, אני מדבר על צמרת יאח"ה, זאת שאתה גאה בתרבות הארגונית שהנחלת בה.

דוד אמסלם: אתה.

אלי אבידר: אדוני השר, שנייה, דקה.

דוד אמסלם: עשיתי דיון: משטרת ישראל.

דוד אמסלם: מר יצחקי, יש לו מסמך.

דוד אמסלם: על מי?

דוד אמסלם: על ח"כים, שרים.

דוד אמסלם: מוציאים אותו לפי העניין, מתי שרוצים.

דוד אמסלם: תלוי את מי מרגיזים.

דוד אמסלם: זה לא נורמות שאני מכיר.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לך משהו, מדינת ישראל חשובה לי לא פחות מלך, וגם משטרת ישראל.

דוד אמסלם: לא פחות מלך.

קריאה: זה הצעת אי-אמון, מה זה כאן?

דוד אמסלם: אני עונה לך, תן לי להשיב.

יואב סגלוביץ': אם לא הייתי פה, גם היית מדבר על זה?

דוד אמסלם: בוודאי.

יואב סגלוביץ': – – –

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אבל הכול ביושר, בהגינות.

דוד אמסלם: לא מטייחים מה שרוצים ונטפלים אל מי שרוצים, ולוקחים זבובים ועושים אותם פילים.

דוד אמסלם: וכנ"ל הפוך: מטייחים, לוקחים פילים ומעלימים אותם.

דוד אמסלם: תקרא, אני מציע לך – אתה מכיר את זה – תקרא רק את דוח הרפז: 113 עמודים שכתב וינשטיין.

דוד אמסלם: אני קראתי אותם, כולל מה שכתבו עליכם – על כולכם.

דוד אמסלם: אתם תזדעזעו.

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל, אם יקראו את זה.

דוד אמסלם: יזדעזעו, איך האירוע הזה חמק מלמטה.

דוד אמסלם: ואתם מדברים על ראש הממשלה?

דוד אמסלם: אתם מדברים על סיקור אוהד?

דוד אמסלם: מתחילים לספר על שוחד, וכל יום עולים שוחד והפרת אמונים?

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אתה, לפי מה שקראנו, אתה שיבשת חקירה – אתה כראש להב.

יאיר גולן: מה זה קשור?

דוד אמסלם: שנייה – אתה.

יואב סגלוביץ': – – –

דוד אמסלם: מה שקראנו.

יואב סגלוביץ': איפה קראת?

דוד אמסלם: אני קראתי את זה באחד העיתונים.

יואב סגלוביץ': אה, אתה קורא עיתונים.

דוד אמסלם: כן.

יואב סגלוביץ': מעולה, מעולה.

דוד אמסלם: דרך אגב, שמעתי בעצם מי אמר – – –

יואב סגלוביץ': אתה שר לענייני עיתונים – – –

דוד אמסלם: שנייה – לא.

דוד אמסלם: שמענו את אשכנזי מספר את זה בחקירות, דרך אגב.

יואב סגלוביץ': אבל זה שאתה קורא עיתונים, אתה צריך להיות שר התקשורת.

דוד אמסלם: דקה, שנייה.

דוד אמסלם: לכן, אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: אתה יודע את האמת.

דוד אמסלם: אתה יודע מה עשית, אז אתה לפחות תשתוק.

דוד אמסלם: אתה תשתוק.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר על ראש הממשלה, אתה תשתוק.

יואב סגלוביץ': – – – השר מדבר בצורה לא פרלמנטרית.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: לכן אני אומר, טול קורה מבין עיניך.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר על שחיתויות תסתכל על עצמך.

יואב סגלוביץ': למה אתה לא מסתכל לשם?

יואב סגלוביץ': שוחד, מרמה והפרת אמונים.

דוד אמסלם: אמרתי, בגלל שהכול בלוף.

יואב סגלוביץ': אתה בלוף אולי.

יואב סגלוביץ': אתה בלוף גדול.

דוד אמסלם: אתם המצאתם שקר, מסכת שקרים.

דוד אמסלם: אתם עושים את זה כבר ארבע שנים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם וכל הצבא בחוץ.

דוד אמסלם: יש צבא שלם.

יואב סגלוביץ': איזה צבא?

דוד אמסלם: עם חיל אוויר, ארטילריה – הכול.

דוד אמסלם: מהתקשורת – – –

יואב סגלוביץ': אבל – – – התקשורת.

יואב סגלוביץ': מה אתה רוצה מהתקשורת?

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: התקשורת, האקדמיה, כל האנשים שבעצם מפגינים ברוטשילד, כן.

יאיר גולן: אתם שולטים בתקשורת.

יאיר גולן: אתם שולטים בתקשורת.

ניצן הורוביץ: – – –

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: עכשיו אני אספר לך איפה הטרגדיה שלכם, אני אספר לך איפה הטרגדיה שלכם.

יאיר גולן: הטרגדיה שלנו זה אתם.

יאיר גולן: אתם הטרגדיה.

דוד אמסלם: אנחנו הלכנו לבחירות שלוש פעמים.

דוד אמסלם: הכול היה מודלף בעיתון, דרך אגב, כל עבירה עד שלוש שנות מאסר – כל הדלפה, כל הדלפה.

דוד אמסלם: חלקן זה מהמשטרה, חלקן מהפרקליטות.

דוד אמסלם: דרך אגב, עדיין עוד לא היה כתב אישום.

דוד אמסלם: עוד לא הוגש כלום, והכול בעיתונים כל יום.

קריאה: אבל הוגש כתב אישום.

דוד אמסלם: אני מדבר על עד אז.

דוד אמסלם: תבין את העבירות שאתם עושים.

דוד אמסלם: עליהן אתה לא מדבר, הכול בסדר.

דוד אמסלם: עד שזה מגיע לנתניהו, הכול בסדר.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, רבותיי, ארבע שנים עשיתם שטיפת מוח בולשביקית לציבור במדינת ישראל, בוקר, צוהריים, ערב.

קריאה: – – –

יאיר גולן: אתה בולשביק.

יאיר גולן: אתה עושה שטיפת מוח.

דוד אמסלם: אתם ככה רציתם לגרום להפיכה שלטונית.

דוד אמסלם: אלא מה קרה?

דוד אמסלם: וזו בעצם הבעיה שלכם: כ-2.5 מיליון אזרחי מדינת ישראל לא מאמינים לכם, והם לא הצביעו איתכם.

יאיר גולן: כשאתה משקר להם כל הזמן – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, המיקרופונים יושבים רק אצלכם.

דוד אמסלם: כמעט כל כלי התקשורת מגויסים לטובתכם, והם חלק מהחיילים שלכם.

יאיר גולן: תפסיק עם השקר הזה.

דוד אמסלם: למה?

יאיר גולן: התקשורת שלך.

יאיר גולן: הרדיו, הטלוויזיה, העיתונים אצלך, על מה אתה מדבר?

דוד אמסלם: אני אומר, בסופו של דבר, אתם יודעים את האמת, ולכן בעצם אתם ממשיכים עם זה, בגלל שהמטרה שלכם היא באמת באמת לא טובת מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתם רוצים להחליף את שלטון הימין.

דוד אמסלם: כל עוד ראש הממשלה נמצא בעמדה שהוא מוביל את המחנה הלאומי, אתם מבינים שזה בלתי אפשרי.

דוד אמסלם: אתם מבינים שכדי להחליף את מחנה הימין צריך להזיז את ראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: ככה אתם עובדים, יש לכם שלבים בתוכנית, זו השלביות שלכם.

רם בן ברק: אנחנו לא רוצים להחליף את שלטון הימין, אנחנו רוצים להחליף את השלטון המושחת, להחליף שלטון מושחת בשלטון לא מושחת.

דוד אמסלם: לכן, רבותיי, אזרחי מדינת ישראל הרי לא נתנו לזה יד, לא מאמינים לכם, ולכן הם תומכים בראש הממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה ראש הממשלה שקיבל הכי הרבה קולות מאז קום המדינה ועד היום, כראש הממשלה – כפוף לכל התעמולה הבולשביקית של ארבע השנים האחרונות.

קריאה: אדוני השר, מה זה – – –

דוד אמסלם: ועכשיו תשאלו את עצמכם, מדוע?

דוד אמסלם: מדוע זה קורה?

דוד אמסלם: בגלל שהציבור באמת לא מאמין בזה.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, זו התקלה החמורה שקרתה לכם.

קריאות: – – – מה זה "בולשביקית"?

דוד אמסלם: לכן אני רוצה, רבותיי, לבוא ולדבר על הסיפור של הממשלה הזו.

דוד אמסלם: עכשיו, לאחר שלוש מערכות בחירות, היינו צריכים להקים ממשלה במדינת ישראל – או לשיטתכם, בואו נלך עוד פעם לעוד בחירות.

דוד אמסלם: אבל מה רציתם לעשות בבחירות הקרובות?

דוד אמסלם: מה הייתה התוכנית שלכם?

דוד אמסלם: התוכנית שלכם הייתה לחוקק חוק – תבינו טוב, דרך אגב, אני חושב, זה באמת מזכיר לי כמעט את סרטי הסנדק: אתם רציתם לחוקק חוק, לעצור את עם ישראל מכך שהוא בעצם יחליט ויבחר את המנהיג של המחנה הלאומי.

דוד אמסלם: אתם החלטתם שבאמצעות חקיקה כזו או אחרת אתם בולמים את נתניהו.

משה ארבל: זה לא, זה לא – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אם קופולה היה פה, אמרתי, הוא היה עושה את הסנדק 4 רק עליכם.

דוד אמסלם: הרי אין לכם דמוקרטיה באמת, אין לכם כלום.

סמי אבו שחאדה: עזוב, אין לו מתחרים, אין לו מתחרים.

סמי אבו שחאדה: על זה לא מתחרים.

דוד אמסלם: הרי אנחנו הלכנו לבחירות, הציבור במדינת ישראל אמור לבחור.

סמי אבו שחאדה: על זה לא מתחרים.

סמי אבו שחאדה: הוא האלוף, הוא האלוף.

דוד אמסלם: הוא רוצה את נתניהו, אבל אתם החלטתם: לא, אנחנו לא נאפשר לציבור החלטה מהסוג הזה, מה פתאום?

דוד אמסלם: אנחנו נחוקק חוק שלא יאפשר לו – חוצפה.

סמי אבו שחאדה: לא מתחרים איתו, מספר אחת – – –

דוד אמסלם: אני חושב, אתם יודעים מה?

דוד אמסלם: זה מזכיר רק משטרים אפלים שככה מתנהגים.

דוד אמסלם: הרי אם היה לכם אומץ והיה לכם אינטגריטי והיה לכם יושר, הולכים לבחירות, ומה שהעם בחר, מקבלים.

דוד אמסלם: אצלכם זה לא ככה.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: מה?

קריאה: – – –

דוד אמסלם: בסדר.

רם בן ברק: תגיד: אצלכם השמאלנים.

דוד אמסלם: אתם בעצם לא מקבלים את הכרעת העם.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא קיבלתם אותה.

דוד אמסלם: אתם עושים את כל השטיקים ואת כל הטריקים ואת כל המהלכים הלא-דמוקרטיים על מנת להכתיב למחנה הלאומי מי ינהיג.

דוד אמסלם: דרך אגב, על כל אחד מכם כמעט אפשר לייצר חוק פרסונלי ושהוא לא יוכל להתמודד.

דוד אמסלם: אין שום בעיה, כמעט על כל אחד.

דוד אמסלם: אם יש לך רוב, מחר אני יכול להחליט על צינון כזה, מחר על אירוע כזה, ולהביא חוק.

עודד פורר: – – –

דוד אמסלם: אבל אני חושב שבמשטר דמוקרטי הרעיון הוא לאפשר לעם לבחור את נציגיו ואת מי שהוא רוצה, ולא להחליט בעבורו מי נכנס לרשימה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כך קורה באיראן.

דוד אמסלם: האיראנים, המשטר האיראני מחליט מי ברשימה ולפי זה קובעים.

יאיר גולן: – – – שהכי קרובה למשמרות המהפכה.

יאיר גולן: אתם משמרות המהפכה.

יאיר גולן: המהפכה – – –

דוד אמסלם: לכן, אתם באמת – אתם, השמאל במדינת ישראל, לכאורה, כאילו באצטלה של דמוקרטיה, אבל אתם האנשים הכי אלימים, הכי אנטי-דמוקרטיים שיש כמעט בעולם.

יאיר גולן: – – – מי רצח ראש ממשלה במדינת ישראל?

יאיר גולן: השמאל?

יאיר גולן: מי רצח ראש ממשלה?

יאיר גולן: השמאל?

דוד אמסלם: עכשיו עמדנו בפני החלטה אם אנחנו הולכים לבחירות נוספות רביעיות, תוך כדי משבר הקורונה, או שאנחנו בעצם מקימים ממשלה.

אורלי פרומן: תפסיקו להאמין בשקר של עצמכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבין שלשיטתכם אנחנו גם הבאנו את הקורונה והמצאנו אותה.

אלי אבידר: איזה קורונה?

אלי אבידר: אנחנו לא יודעים איפה היא.

אלי אבידר: איפה הקורונה?

אלי אבידר: – – – איפה הקורונה, אדוני?

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אתה צודק, אלי.

דוד אמסלם: אנחנו המצאנו הכול, נתניהו המציא הכול.

דוד אמסלם: הכול המציא.

דוד אמסלם: אלי, הכול המציא.

דוד אמסלם: אני חושב שהניהול של ראש הממשלה במשבר הקורונה באמת היה – – –

קריאה: מדהים.

דוד אמסלם: זה לא מדהים.

אלי אבידר: מדהים.

אלי אבידר: אל תגיד "לא מדהים", זה היה מדהים.

אלי אבידר: מדהים, הבן אדם פרופסור.

דוד אמסלם: זה לא רק מדהים, זה הרמות הכי גבוהות של קבלת החלטות.

דוד אמסלם: אני לא חושב שהיה אז מישהו פה בכנסת שמסוגל לקבל החלטות ברמות האלה, בקור רוח, בשלווה, במחקר – – –

סמי אבו שחאדה: – – – עכשיו אני מרגיש בטוח, אחרי הקורס ב-MIT על אפידמיולוגיה, סטטיסטיקה – – –

דוד אמסלם: בניסיון, ובמחקר הבין-לאומי.

קריאה: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אבידר – – –

דוד אמסלם: כמעט רוב מדינות העולם, כל מנהיגי העולם, התייעצו עם ראש הממשלה תוך כדי זה, אבל גם לזה אין לכם הערכה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לכלום, שום דבר, שום דבר.

סמי אבו שחאדה: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אבו שחאדה, תנו לשר לסיים.

דוד אמסלם: אתם, מבחינתכם, אין לכם שום הערכה לכלום, שום דבר.

דוד אמסלם: חוץ מכם, אין כלום פה בכלל, רק אתם.

היבה יזבק: – – –

סמי אבו שחאדה: אל תגיד.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, מה שנשאר לנו בעצם כרגע – – –

קריאה: – – – השר המקשר בין – – –

דוד אמסלם: האופציה שהייתה: האם אנחנו הולכים עוד פעם למערכת בחירות נוספת תוך כדי משבר קורונה, או שאנחנו מקימים ממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אתם הייתם בממשלה, אני מניח שלא הייתם כל כך בוכים על מספר השרים, בגלל שגם אתם הייתם רוצים להיות שם.

דוד אמסלם: אז לכן, כתוצאה מכך, הייתה ממשלה פריטטית.

דוד אמסלם: זה בעצם המתווה שנקלענו אליו.

דוד אמסלם: אתם שואלים אותי אם אני חושב שהוא נכון?

דוד אמסלם: שמח בו?

דוד אמסלם: לא שמח בו.

דוד אמסלם: אבל הקמת הממשלה זה היה הדבר הכי חשוב.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הוקמה ממשלה שבסך הכול העלות שלה היא עוד כ-80 מיליון, 85 מיליון שקלים, ובעצם חסכנו כאן מיליארדי שקלים במערכת בחירות.

דוד אמסלם: צריך להבין עוד דבר בכל הסיפור הזה.

קריאה: – – –

קרן ברק: חברים.

דוד אמסלם: אנחנו, כליכוד, מי שבעצם שילם את המחיר היקר – "המחיר" אני קורא לזה, כי הוא בעצם הקריב את ההקרבה הגדולה ביותר בהקמת הממשלה – זה דווקא הליכוד וראש הממשלה.

דוד אמסלם: לכן אנחנו באנו באמת וראש הממשלה לקח את זה בגלל שהוא ראה את מדינת ישראל, כן, בראש מעייניו.

דוד אמסלם: זה מה שעניין כאן.

דוד אמסלם: לכן בעצם הקמנו ממשלה, כדי להתחיל לנוע קדימה, לטפל בכל הסוגיות הכלכליות שעומדות לפתחנו, כולל הבריאותיות – עדיין הקורונה עוד לא נעלמה; אני מקווה שזה מה שיקרה, שהיא תיעלם במהרה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

קרן ברק: תודה רבה, השר אמסלם.

קרן ברק: נעבור לסעיף 3 בסדר-היום: ממשלת סיפוח ואבטלה אינה ראויה לאמון הציבור.

קרן ברק: הצעת אי-אמון.

קרן ברק: דובר – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, עם כל חילוקי הדעות, אני מאחל לך מברוכ על תחילת תפקידך כסגנית יושב-ראש.

אחמד טיבי: בהצלחה.

קרן ברק: תודה.

אחמד טיבי: רבותיי חברי הכנסת, זו הצעת האי-אמון הראשונה שלנו כרשימה המשותפת בממשלת נתניהו החמישית.

אחמד טיבי: אבל לפני שאני מתחיל אני מבקש מחברי הכנסת שלא רוצים להקשיב לי לצאת מהאולם.

אחמד טיבי: לא מכובד.

אחמד טיבי: לא מכובד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מה עוד שאני אדבר על נושאים מאוד כואבים בנאום הזה.

אחמד טיבי: זאת הצעת האי-אמון הראשונה בממשלת נתניהו החמישית.

אחמד טיבי: הממשלה המנופחת; ממשלת האבטלה; ממשלת הקריסה הכלכלית; הממשלה שמובילה לאסון אזורי על ידי סיפוח.

אחמד טיבי: סיפוח של מה?

אחמד טיבי: של שטח פלסטיני שנכבש.

אחמד טיבי: לא יודע סיפוח אנשים, או רק אדמות, כי יש אסכולה ותזה: רוצים את האדמה בלי האנשים, מין גישה אימפריאליסטית קולוניאליסטית כזו.

אחמד טיבי: כבר מזמן ריסקו את חזון שתי המדינות.

אחמד טיבי: נתניהו והמנטור החדש שלו, טראמפ, לא מזכירים את הביטוי הזה, ואם הם מזכירים אותו הם אומרים: לא יהיה.

אחמד טיבי: כשמרסקים את חזון שתי המדינות הולכים אל משטר אחר.

אחמד טיבי: יש עלייה של הימין בעולם: הונגריה, פולין, צ'כיה, איטליה והבית הלבן והנשיא טראמפ.

אחמד טיבי: אלה חבריו של בנימין נתניהו ולכן הוא מרגיש, יחד עם הסיטואציה הפוליטית, שאין לו מתחרים למעשה על רשות הממשלה, לאחר הקריסה שהייתה לפני כמה שבועות, והוא יכול – הוא מרגיש שהוא יכול – לספח, כלומר להעמיק את הכיבוש.

אחמד טיבי: זאת יהירות של כובשים.

אחמד טיבי: מה הוא חושב, שהשטח ריק?

אחמד טיבי: כיכר העיר ריקה?

אחמד טיבי: אין פלסטינים?

אחמד טיבי: זאת אדמה פלסטינית; אלה בני העם הפלסטינים שנמצאים תחת הכיבוש של 67', שהוא המשכו הישיר של הנישול שהיה ב-48'.

אחמד טיבי: הקונספציה הציונית קולוניאליסטית ממשיכה.

אחמד טיבי: אפשר לנשל, לגרש, להרוס.

אחמד טיבי: זה היה אז וזה מתרחש היום, ויש קול ענות חלושה פה ושם כדי להתנגד.

אחמד טיבי: אני מתריע שזה יוביל לאסון.

אחמד טיבי: כל תגובה היא תגובה טבעית, שדוחה את הסיפוח הזה שיוצר אפרטהייד שהולך ומעמיק.

אחמד טיבי: לכן זאת ממשלת סיפוח על כל מרכיביה.

אחמד טיבי: ממשלת סיפוח שגם גורמת לאבטלה: יותר ממיליון מובטלים בגלל צעדים כלכליים, בגלל חוסר תכנון, בגלל טעויות.

אחמד טיבי: וכשבאים לפצות או לתת מענקים מעבירים את האזרח שבעה מדורי גיהינום.

אחמד טיבי: הסכימו שבפעימה השלישית משלמים ואחר כך בודקים – זה לא המצב.

אחמד טיבי: זה לא המצב.

אחמד טיבי: היום בוועדת הכספים, הגעתי, כנציג הרשימה המשותפת, לסיכום עם חבר הכנסת גפני – שאני שמח שהוא חזר לתפקיד כיושב-ראש ועדת הכספים – על העברה נוספת לרשויות המקומיות.

אחמד טיבי: יש מצוקה של הרשויות בחודשים האחרונים, בגלל קריסת גביית ארנונה.

אחמד טיבי: עזרו לארנונה של עסקים, לא עזרו לרשויות מאשכול 1 עד 3 ומ-4 עד 6.

אחמד טיבי: הייתה שביתה, היה מאבק של ראשי הרשויות הערביות והיה סיכום – 150 מיליון שקל, 175 בסופו של דבר, והיום הוספנו 25 מיליון שקל.

אחמד טיבי: כן, בזכות הרשימה המשותפת, מול ועדת הכספים ומול האוצר.

אחמד טיבי: מגיעה תודה גם ליושב-ראש גפני.

אחמד טיבי: אני מקווה שזה יעלה ל-35 כדי שזה יגיע ל-210.

אחמד טיבי: אז אתה רואה שיש פקידים שמתעוררים: הורסים בתים, ארבעה בתים בטירה.

אחמד טיבי: אלפי בתים מאוימים.

אחמד טיבי: ארבעה בתים הרסתם בטירה, שלושה של משפחה אחת.

אחמד טיבי: 12 שנים לא הרסו שם בטירה.

אחמד טיבי: מה קרה עכשיו?

אחמד טיבי: מישהו רוצה לנקום ביישוב הזה, בטירה?

אחמד טיבי: אתם לא הקשבתם לאנקות ולכאב של המשפחה, של האימא, של בעל הבית, בעלי הבתים – קורע לב.

אחמד טיבי: לכן כל הזמן ביקשנו לבטל את קמיניץ.

אחמד טיבי: יש כאלה שהתחמקו.

אחמד טיבי: זה היה הדגל של הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: נמשיך להיאבק כדי שההקפאה של קמיניץ תצא לפועל, מה עוד שאבי ניסנקורן הוא שר המשפטים, ובידו האפשרות להחליט.

אחמד טיבי: אני לא יכול אלא לומר לכם את מה שחשתי כאשר ביקרתי את משפחתו של איאד אלחלאק, השהיד איאד אלחלאק.

אחמד טיבי: איאד, צעיר בן 32 בעל צרכים מיוחדים, אוטיסט.

אחמד טיבי: הוא יום-יום עובר את המסלול הזה אל בית הספר שלו, עד שהוא נתקל – כמו צעירים רבים, כשהם נתקלים – בעיר העתיקה בשוטרי מג"ב או שוטרי ישראל שם, במזרח ירושלים, העיר הכבושה.

אחמד טיבי: ראו זה פלא, הוא היה עם כפפות, ואז מישהו החליט שזה מחבל.

אחמד טיבי: ואם הוא מחליט, הוא יורה.

אחמד טיבי: עכשיו, אנשים שואלים בתקשורת – אגב, זה לא בסדר, זה פשע לירות באדם רגיל, לא חולה, אבל הוא אוטיסט.

אחמד טיבי: איך אפשר לדעת שהוא אוטיסט, שאל אחד המראיינים.

אחמד טיבי: אני אגיד לכם איך.

אחמד טיבי: כי ורדה, המדריכה שלו, הייתה איתו, והיא צעקה לשני הקלגסים האלה: הוא נכה.

אחמד טיבי: פעמיים היא צעקה, והמשיכו לירות.

אחמד טיבי: ירו לעברה.

אחמד טיבי: והמסכן איאד, הוא היה עם תג.

אחמד טיבי: זה התג שהוא היה איתו.

אחמד טיבי: כתוב שהוא נכה, שהוא אוטיסט.

אחמד טיבי: תעודת נכה עם תמונה.

אחמד טיבי: כאן היא הייתה תלויה.

אחמד טיבי: אפשר היה לראות את זה על החזה שלו.

אחמד טיבי: אלא אם מחליטים מראש שזה מוות ידוע מראש.

אחמד טיבי: ומה עשה איאד כשהוא יצא מהבית?

אחמד טיבי: היו איתו, עם כפפות, שקיות של אשפה.

אחמד טיבי: איאד, הילד עם הצרכים המיוחדים, עוזר בבית, עוזר לאימא, לקח שקי אשפה כדי לזרוק את האשפה.

אחמד טיבי: והאשפה ירתה בו.

אחמד טיבי: אלה שירו בו הם פסולת אנושית של הכיבוש.

אחמד טיבי: אי-אפשר לדבר על הסיטואציה.

אחמד טיבי: מתחילים לנתח את הסיטואציה: הם לא ידעו, אולי יש לו אקדח.

אחמד טיבי: הם יורים בפלסטינים, אבל הם יורים גם באוטיסטים.

אחמד טיבי: הם יורים גם באוטיסטים.

אחמד טיבי: ואז מתחילות עדויות השקר, ואז אומרים: מח"ש תחקור.

אחמד טיבי: מחלקה של מטייחים וטייחים, 58 מקרים של אזרחים ערבים שנורו ונהרגו על ידי כוחות הביטחון – מקרים שטויחו.

אחמד טיבי: אנשים צריכים לשבת מאחורי סורג ובריח.

אחמד טיבי: זה מקרה שצריך לשלוח אותו לבית הדין הבין-לאומי בהאג, כי הוא נעשה בשטח כבוש, בשונה מהמקרים אצלנו, שצרכים להיחקר על ידי גוף חיצוני – לא על ידי מח"ש.

אחמד טיבי: כך גם מוסטפא יונס, השהיד מוסטפא יונס בתל השומר, גם חולה.

אחמד טיבי: אנשי אבטחה, שהיו יכולים להשתלט עליו, ירו בו והרגוהו.

אחמד טיבי: למה פתאום האוטומציה הזאת של הירי על ערבים?

אחמד טיבי: כי הם מורעלים.

אחמד טיבי: אתה רואה אותם רוקדים בשירות, מורעל, מורעל, מורעל, מורעל.

אחמד טיבי: יש דרייב.

אחמד טיבי: מה הדרייב?

אחמד טיבי: להרוג אותם.

אחמד טיבי: מי זה אותם?

אחמד טיבי: זה הערבים, זה הפלסטינים.

אחמד טיבי: ובעיר העתיקה הם מרגישים גיבורים כאשר הם יורים בפלסטינים, כי כשהוא ירה הוא חשב שהוא יקבל צל"ש.

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

אחמד טיבי: זו הפסולת האנושית.

אחמד טיבי: את האשפה הזאת לא הצליח איאד לנקות ולפנות.

אחמד טיבי: את האשפה הזאת, של הכיבוש – –

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי, צריך לסיים.

אחמד טיבי: – – צריך לנקות, כדי שאימהות נוספות לא יבכו ולא נראה את הדמעות שלהן.

אחמד טיבי: רחמת אללה עליכ, איאד.

אחמד טיבי: רחמת אללה עליכ, מוסטפא.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

קרן ברק: ישיב השר המקשר דוד אמסלם.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני אשים – קודם כול, יש לי איזו השלמה לפרק הקודם ולמר סגלוביץ'.

דוד אמסלם: קיבלתי טלפון לפני שבוע מבחור מקיסריה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר אותו.

דוד אמסלם: הוא השאיר לי הודעה, אני חוזר אליו, והוא אומר לי: תשמע, דודי, אני רוצה לשתף אותך במה שעובר עליי.

דוד אמסלם: אני שואל אותו: מה?

דוד אמסלם: הוא אומר לי: תראה, אני איש הייטק; אני מספק שירותים להרבה חברות הייטק, ובמסגרת הקורונה עשיתי שיחת זום עם איזה שבעה-שמונה מנהלים; אחד מהם, תוך כדי השיחה, זרק לי בבדיחותא: אני יודע שאתה מצביע ליכוד.

דוד אמסלם: נגמרה השיחה.

דוד אמסלם: הוא אומר שקיבל שני טלפונים משני מנכ"לים שהם נתח מאוד רציני ממטה לחמו.

דוד אמסלם: הם אמרו לו: תקשיב, אנחנו לא רוצים לעבוד איתך יותר.

דוד אמסלם: הוא שאל למה, אמרו לו: אנחנו לא עובדים עם אנשי ליכוד.

דוד אמסלם: רבותיי, אני הזדעזעתי מהשיחה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו גם – – –

קרן ברק: חבר הכנסת שחאדה – – –

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

סמי אבו שחאדה: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת שחאדה – – –

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

סמי אבו שחאדה: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת שחאדה, אתה מפריע.

סמי אבו שחאדה: – – –

דוד אמסלם: אני הזדע

דוד אמסלם: זעתי מהשיחה – –

היבה יזבק: – – –

דוד אמסלם: – – הזדעזעתי מהשנאה, ועל זה אני מדבר.

דוד אמסלם: זאת האליטה של מדינת ישראל – מנהלת את המדינה, לא עובדת אצל אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: לא, 2.5 מיליון איש שהצביעו בעבור נתניהו, הם לא חשובים.

דוד אמסלם: הם אוכלי עשב.

יואב סגלוביץ': כל 120 חברי הכנסת – – –

דוד אמסלם: הם אוכלי עשב.

דוד אמסלם: יש במדינת ישראל אליטה מתנשאת, מלאת שנאה, חומצת מלח בבטן.

רם בן ברק: אמסלם, אתם כבר 30 שנה בכנסת – – –

דוד אמסלם: זו הבעיה.

דוד אמסלם: אתה צודק, אתה צודק.

רם בן ברק: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אתה צודק.

דוד אמסלם: זה לא – תראה, אני כרגע מדבר על מצב עובדתי.

דוד אמסלם: אחרי זה ננתח למה וכמה ואיך הגענו.

ניצן הורוביץ: – – –

דוד אמסלם: ולכן אני אומר לכם, רבותיי: הסיפור הזה משקף.

דוד אמסלם: יש פה אלימות כלכלית מצד השמאל, אלימות.

דוד אמסלם: בכל כלי התקשורת מכפישים – –

אנטאנס שחאדה: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: – – את כל ההנהגה, את כל חברי הכנסת של הימין, וכו' וכו'.

רם בן ברק: 2.5 מיליון אזרחים – – –

דוד אמסלם: זאת בעצם השיטה.

רם בן ברק: 2.5 מיליון – – – פתאום נהייתם – – –

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: זאת השיטה, זאת השיטה שלכם.

סמי אבו שחאדה: – – – למה להאשים אותם – – –

דוד אמסלם: תראה, זה בעצם הדבר החמור שקורה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה בעצם האירוע האמיתי שצריך לטפל בו.

סמי אבו שחאדה: יש ימין ששולט – – –

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם משהו.

דוד אמסלם: לפני כמה ימים – זה מתחבר – שמענו את השופט מזוז מנמק במסגרת פסק הדין שלו.

דוד אמסלם: ומה הוא כותב?

דוד אמסלם: שישנו משבר חברתי וכשל מוסרי של החברה.

דוד אמסלם: הייתי בשוק.

דוד אמסלם: אתה שופט, אתה לא הוגה דעות, אתה לא פילוסוף, אתה גם לא מייצג את החברה.

דוד אמסלם: אז מה אתה מציע, שנחליף את החברה?

דוד אמסלם: עכשיו, למי הוא מתכוון בכשל מוסרי?

דוד אמסלם: לכל מי שהצביע בעבור ראש הממשלה, 2.5 מיליון איש – הם כשל מוסרי.

דוד אמסלם: אתה מבין?

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': על זה – – – שמחלק המדינה – – –

דוד אמסלם: הוא בעצם בן אדם נאור.

דוד אמסלם: הוא בן אדם חכם.

דוד אמסלם: הוא בן אדם משכיל.

דוד אמסלם: הוא בן אדם ישר דרך.

דוד אמסלם: אבל מי בעצם הכשל?

דוד אמסלם: זה הכשל המוסרי של החברה.

דוד אמסלם: זו אותה חברה שאוכלת עשב, כפי שהגדרתם אותה.

דוד אמסלם: דרך אגב, ככה אתם חושבים גם, כולכם.

סמי אבו שחאדה: לא, לא, לא.

סמי אבו שחאדה: אדוני השר – – –

דוד אמסלם: וככה, דרך אגב – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני מבקשת ממך, שנייה.

דוד אמסלם: שנייה, אל תפריע לי.

סמי אבו שחאדה: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת, שמענו את דבריך.

קרן ברק: אנחנו מבקשים: תן לשר לסיים.

דוד אמסלם: לפני כמה ימים, מר סגלוביץ', אני מדליק חדשות, אני שומע את היחידה שבעצם, כפי שאתה אמרת – דרך אגב, רוב שוטרי משטרת ישראל הם אנשים טובים, הגונים וישרי דרך.

יואב סגלוביץ': רוב השופטים גם.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: נכון, אותה שאלה.

סמי אבו שחאדה: – – –

דוד אמסלם: יש קומץ אנשים, שאתה בעצם אמרת – אתה שותף לתרבות הארגונית – זה כמה אנשים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני בא מארגונים גדולים.

דוד אמסלם: בסוף זה כמה אנשים, זה לא ארגון.

דוד אמסלם: למטה, במיוחד בארגונים הייררכיים, הם עובדים כמו שאומרים להם.

דוד אמסלם: למעלה יש שניים-שלושה איש.

רם בן ברק: אתה גם אמרת שהמוסד זה בית חרושת לשמאלנים.

דוד אמסלם: אני לא אמרתי את זה.

דוד אמסלם: אני לא אמרתי את זה.

קריאה: רם, זה היה ביטן.

דוד אמסלם: אני לא אמרתי את זה.

רם בן ברק: בית חרושת לשמאלנים.

דוד אמסלם: אני לא אמרתי את זה.

קריאה: דודי לא אמר את זה.

רם בן ברק: אז מי אמר?

יזהר שי: ביטן.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא אמרתי את זה.

דוד אמסלם: זה לא חשוב.

רם בן ברק: סליחה.

רם בן ברק: סליחה.

דוד אמסלם: אנחנו לא נמצאים כרגע – אני לא מדווח מי אמר מה, זה פחות חשוב.

דוד אמסלם: אני לא אמרתי את זה, אבל זה גם ויכוח אחר, דרך אגב.

דוד אמסלם: עכשיו, אנחנו שומעים בחדשות לפני כמה ימים שמשטרת ישראל מאיימת על ראש הממשלה.

דוד אמסלם: גורמים בכירים במשטרת ישראל: אנחנו נמשיך לחקור אותך.

דוד אמסלם: הזדעזעתי, נפלתי מהכיסא.

רם בן ברק: אני שמעתי הפוך.

רם בן ברק: אני שמעתי שראש הממשלה מאיים על פרקליט המדינה, מאיים על שופטים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני הייתי בטוח שאני רואה את הטלוויזיה הצפון-קוריאנית.

דוד אמסלם: זו השיטה שלכם.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים גם.

רם בן ברק: זה מאיים על מדינת ישראל.

רם בן ברק: זה מאיים על פרקליט המדינה.

רם בן ברק: זה מה – – –

דוד אמסלם: זה כבר על המגרש, זה ברמקול, בטלוויזיה.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: זה מדהים אותי.

דוד אמסלם: לאן הגעתם?

דוד אמסלם: תראו, לאן הגעתם.

דוד אמסלם: אתם מאיימים על ראש הממשלה בטלוויזיה.

דוד אמסלם: עוד מעט ירצו תקציבים ולא ניתן – תאיימו עלינו בטלוויזיה.

דוד אמסלם: עכשיו, יש אזרחים.

דוד אמסלם: אתם שוכחים שבסוף השיח זה לא בין אותו ראש להב או, לא יודע, ראש אגף החקירות לבין ראש הממשלה.

דוד אמסלם: יש בדרך חמישה מיליון אזרחים, או תשעה מיליון, ששומעים את זה ומבינים את הכאוס שנוצר פה.

דוד אמסלם: אבל זה לא משנה, משטרת ישראל עושה את זה לא בפעם הראשונה – מאיימים על ראש ממשלת ישראל בחדשות, דרך אברמוביץ'.

רם בן ברק: ראש ממשלה נרדף.

רם בן ברק: נרדף – – –

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: אף מדינה מתוקנת בעולם לא הייתה מרשה את זה.

דוד אמסלם: כולם היו מוזמנים לחקירה, כולם.

רם בן ברק: בשום מקום ראש ממשלה לא יוצא נגד רשויות המשפט – – –

דוד אמסלם: אבל איפה זה קורה?

דוד אמסלם: אצלנו.

דוד אמסלם: שלטון החוק, אמרנו.

דוד אמסלם: המערכות ששומרות עלינו, על המדינה, על השחיתות.

רם בן ברק: זה ראש ממשלה שרוצה אנרכיה.

רם בן ברק: זה מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אנחנו היום שומעים – דרך אגב, אני קורא שלפחות הייתה בקשה לבית הדין לעבודה לעצור איזשהו דיון בגלל שמשטרת ישראל חוקרת שתי עובדות שמא הן נתנו תצהיר לא נכון בבית הדין לעבודה בתביעה אזרחית.

יואב סגלוביץ': דודי, אם לא הייתי פה, על מה היה הנאום היום?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אני קודם כול מצפה שמשטרת ישראל תעשה כך בכל הדיונים, כל דיוני האזרחים.

דוד אמסלם: אני היום נמצא באיזה דיון אזרחי, הייתי רוצה שהם יבואו ויחקרו את העיתונאים, אם הם דוברי אמת, לא דוברי אמת.

דוד אמסלם: משטרת ישראל – אגף החקירות, דרך אגב, זה לא משטרת ישראל, זה אותם ארבעה-חמישה קצינים שאנחנו מדברים עליהם.

דוד אמסלם: כל קצין שם בצבע, זה לא שוטר רגיל – משכורת בצבע, רכב, הכול.

דוד אמסלם: הוא מבזבז את זמנו – על מה?

סמי אבו שחאדה: צריך לפטר אותה – – –

דוד אמסלם: על איזה עוזרת בבית ראש הממשלה.

קרן ברק: חבר הכנסת אבו שחאדה, די.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

רם בן ברק: היא שינתה את עדותה והחליפה אותה – – –

דוד אמסלם: תראו לאן גויסתם.

דוד אמסלם: תראו לאן הגעתם.

דוד אמסלם: לאיזו תחתית הגעתם.

רם בן ברק: – – – ראש ממשלה פושע – – –

יאיר גולן: – – –

דוד אמסלם: אתם חוקרים ומזמנים שתי עוזרות כשמישהי שמה – התלוננה או לא התלוננה – והגישה תביעה אזרחית.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אתכם?

דוד אמסלם: אין רצח, אין אלימות, אין כלום, אין סמים, אין אלימות במשפחה.

דוד אמסלם: כלום – –

רם בן ברק: אמת, אתה צודק, אמסלם.

דוד אמסלם: – – דרך אגב, שום דבר.

רם בן ברק: אין מניות, אין צוללות, אין כלום – – –

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: אתה יודע, לפעמים אני מסתכל, אתה יודע, ואני שואל את עצמי: עד אנה?

דוד אמסלם: לאן זה יכול עוד להגיע?

דוד אמסלם: לאן?

דוד אמסלם: מי עוצר את כל הטירוף הזה?

דוד אמסלם: מי עוצר את כל הטירוף הזה?

דוד אמסלם: ואני אומר לך שאני לא נרדם בלילות.

דוד אמסלם: אני לא יודע מי אמור לעצור את כל הסיפור הזה.

רם בן ברק: הינה, יש לנו משהו משותף, גם אני לא נרדם בלילות.

דוד אמסלם: אנחנו כבר ארבע שנים בטירוף של מערכות.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי הצעת האי-אמון שלך, של הרשימה המשותפת.

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת טיבי, מאוד הפתיע אותי שהרשימה המשותפת לא מכירה בזכותו של העם היהודי על ארצו.

דוד אמסלם: באמת הופתעתי, הייתי בשוק אפילו ממה שאמרת.

רם בן ברק: לא פשוט יותר להתנצל על הירי?

דוד אמסלם: דרך אגב, הכרה בחבלי מולדת – מבחינתנו זה לא סיפוח, אלא החלת ריבונות על חלקים מארץ ישראל, שעליה חלמנו והתפללנו ומתפללים במשך אלפי דורות.

דוד אמסלם: אלפי דורות.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: עוד לפני שהיה כאן – – –

קריאה: אתם חולמים וגורמים לסיוטים לכמה מיליוני בני אדם.

אנטאנס שחאדה: זה כיבוש – – – זה כיבוש.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: הרי גם אתם מכירים בהיסטוריה של העם היהודי, הרי אתם יודעים שההיסטוריה שלנו היא בת 3,500 שנה.

דוד אמסלם: אתם יודעים שעם ישראל בעצם גורש מארצו ואחרי אלפיים שנות גלות חזר אליה מכל קצוות העולם.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה פלא.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: לא היה דבר כזה בהיסטוריה של האנושות.

אחמד טיבי: אנחנו לא – – – ואתם לא – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: עכשיו, אנחנו חזרנו מתוקף – – –

אוסאמה סעדי: – – – בינתיים גירשתם ערבים ב-48' – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: תנו לי רק שנייה.

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי.

דוד אמסלם: אוסאמה, אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: הרי אנחנו עכשיו, מתוקף מה באנו לפה?

דוד אמסלם: הרי ההורים שלי באו ממרוקו, אחרים באו מתימן, אחרים באו מאירופה.

דוד אמסלם: למה הגענו לכאן?

דוד אמסלם: מה הקשר המשותף?

דוד אמסלם: דרך אגב, לא היו טלפונים.

דוד אמסלם: בקושי – לא היו.

דוד אמסלם: גם מכתבים שהיו מגיעים, זה היה אחרי חודשים רבים.

דוד אמסלם: איך היהודים בעצם היו בקשר אחד עם השני?

דוד אמסלם: בגלל שכולם ידעו, היה להם חלום שיום יבוא ואנחנו נתכנס לארץ ישראל.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שגם אתם מאמינים באל אחד, וזו בעצם הייתה הבטחה אלוקית לעם ישראל.

סמי אבו שחאדה: בגלל שאנחנו מאמינים בו, אנחנו מאמינים שהוא יכול לעשות את מה שהוא רוצה לבד.

דוד אמסלם: ולכן העם היהודי התכנס מכל קצוות העולם.

סמי אבו שחאדה: ממך הוא בטח לא צריך עזרה.

סמי אבו שחאדה: ממך הוא בטח לא צריך עזרה.

דוד אמסלם: אין ביניהם קשר, לפעמים אין ביניהם קשר של שפה – – –

סמי אבו שחאדה: האל בטוח לא צריך אותך.

קרן ברק: חבר הכנסת אבו שחאדה, די.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה לא תאמין, לפעמים אני מגיע – – –

סמי אבו שחאדה: גברתי, הוא מדבר בשם האל.

סמי אבו שחאדה: הוא מדבר בשם האל.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

קרן ברק: אתה מפריע לו.

דוד אמסלם: לפעמים אני מגיע.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני הולך – – –

סמי אבו שחאדה: אז שידבר בשם – – –

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

קרן ברק: אתה מפריע לו.

קרן ברק: אני מבקש ממך שתחדל.

אוסאמה סעדי: אפילו המנהיג – – – בגין – – –

דוד אמסלם: אני.

דוד אמסלם: אני אגיד לכם משהו – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי.

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי – –

דוד אמסלם: אני אגיד לכם משהו, יותר מזה.

קרן ברק: – – תנו לשר להשיב.

אוסאמה סעדי: החזיר את סיני – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי, תן לשר להשיב.

דוד אמסלם: אוסאמה, תן לי רק להשיב.

דוד אמסלם: נשמה, תן לי להשיב.

דוד אמסלם: אני אגיד לך, אני הולך ביום שישי לבית הכנסת, לפעמים אני עובר גם – יש לי בית כנסת קבוע, אבל לפעמים אני גם מתארח בבתי כנסת אחרים, עדות אחרות.

דוד אמסלם: לפעמים אני בשוק מהמנגינות.

דוד אמסלם: אני שואל את עצמי – תקשיב, ההורים שלי היו במרוקו, סביי, סבותיי.

אחמד טיבי: גנבתם את כל השירים מאיתנו.

דוד אמסלם: אפילו במוזיקה – –

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי.

דוד אמסלם: – – אתה רואה קשר בין העדות, שהמרחק ביניהן היה אלפי קילומטרים, ולא היה להן שום קשר – לא טלפוני ולא שום דבר אחר.

דוד אמסלם: לכן אני אומר: זאת בעצם התפיסה שלנו.

דוד אמסלם: העם היהודי חזר לארצו, ואנחנו באמת מחכים ומצפים שכל עם ישראל יבוא לארץ ישראל – –

קרן ברק: העם היהודי.

דוד אמסלם: – – ויהיה חלק ממדינת ישראל.

דוד אמסלם: יש כאן הזדמנות – – –

אחמד טיבי: ואז לירות באוטיסטים.

אחמד טיבי: אתם צריכים להרגיש בושה שיריתם בילד אוטיסט.

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי.

דוד אמסלם: יש כאן הזדמנות, שלא הייתה – – –

אחמד טיבי: – – – לירות בשם העם.

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי.

דוד אמסלם: יש כאן הזדמנות, שלא הייתה מאז 1948, להחיל ריבונות באופן מוסכם – –

דוד אמסלם: הם לא כובשים – – – בעם אחר

דוד אמסלם: – – בהסכמה אמריקאית, כצעד מדיני וכצעד ריבוני של מדינת ישראל – – –

אוסאמה סעדי: זה שבט פלסטיני שיעצור – – –

דוד אמסלם: אתה מפריע לי.

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

אוסאמה סעדי: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי, אני קוראת אותך לסדר פעם השנייה.

אוסאמה סעדי: אתה נותן קרקע שהיא לא שלו – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – – יהודי ארצות הברית – – –

קרן ברק: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – – לעם הפלסטיני.

אוסאמה סעדי: ההסכמה – – –

קרן ברק: אני קוראת אותך לסדר בפעם השלישית.

דוד אמסלם: זאת הזדמנות גדולה, היסטורית, שאנחנו לא ניתן לה לחלוף.

דוד אמסלם: זאת הזדמנות היסטורית של שינוי הכיוון ההיסטורי, שתהיה חד-כיוונית וכלל הוויתורים – – –

אוסאמה סעדי: לא יעזור לך, אדוני, הקרקע הזאת, האדמה הזאת, היא אדמה כבושה, וחל עליה המשפט הבין-לאומי.

אוסאמה סעדי: לא אתה ולא ארצות הברית יכולים – – –

אנטאנס שחאדה: – – –

אוסאמה סעדי: העם הפלסטיני יביא מדינה משלו.

אוסאמה סעדי: (חבר הכנסת אוסאמה סעדי יוצא מאולם המליאה.)

דוד אמסלם: מאות אלפי מתיישבים ביהודה ושומרון יישארו במקומותיהם כחלק מכל הסדר קבע לשלום.

דוד אמסלם: צעד זה לא ירחיק את השלום אלא יקרב אותו.

אנטאנס שחאדה: איזה שלום?

אנטאנס שחאדה: עשיתם יפה שלום לשלום, יא דודי.

דוד אמסלם: הגיע הזמן שגם הפלסטינים יכירו בכך.

אחמד טיבי: לפחות אל תגיד את המילה "שלום" – – –

דוד אמסלם: מבחינתי זה מאוד פשוט, וזו האמת.

דוד אמסלם: אתה יודע, אחמד.

דוד אמסלם: אתה יודע – – –

אחמד טיבי: איזה שלום, איזה?

קרן ברק: אחמד.

דוד אמסלם: אתה יודע לבד שאין אופציה – –

אחמד טיבי: אל תגיד את המילה "שלום".

אחמד טיבי: זה זילות של המילה.

דוד אמסלם: – – ואין מושג – אתה יודע, זה תרתי דסתרי.

דוד אמסלם: עם אינו יכול לכבוש את ארצו.

דוד אמסלם: זו המדינה של העם היהודי, לכן העם היהודי לא יכול לכבוש את ארץ ישראל, היא שייכת לו.

אנטאנס שחאדה: דווקא הם קראו לזה כיבוש.

דוד אמסלם: היא שייכת לו באופן טבעי, כהבטחה אלוקית.

אנטאנס שחאדה: הם קראו לזה כיבוש.

דוד אמסלם: אני רוצה לצטט מתוך תשובתו של שמעון החשמונאי לשליח של אנטיוכוס.

דוד אמסלם: הוא עונה לו: "לא ארץ נוכרייה לקחנו ולא ברכוש זרים משלנו, כי אם נחלת אבותינו, אשר בידי אויבינו בעת מן העיתים בלא משפט נכבשה.

דוד אמסלם: ואנחנו, כאשר הייתה לנו עת, השיבונו נחלת אבותינו".

דוד אמסלם: אנחנו בעצם החזרנו את נחלת אבותינו אלינו.

דוד אמסלם: בנוגע לסוגיית האבטלה.

דוד אמסלם: עשר שנים הממשלה הזאת מביאה את האבטלה לרמות שפל היסטוריות.

דוד אמסלם: האבטלה כרגע היא אבטלת קורונה.

דוד אמסלם: אתם יודעים לבד, לפני סיפור הקורונה, מדינת ישראל הייתה ברמת אבטלה שהיא מן הנמוכות.

דוד אמסלם: היא הייתה אבטלה יותר חיכוכית – מעבר של אנשים מעבודה לעבודה.

דוד אמסלם: זה דבר שקיים בכל מקום בעולם כרגע, כתוצאה מסגירה מוחלטת של המשק, סגירת השמיים.

דוד אמסלם: אין מדינה בעולם שיכולה לצלוח ברגע משבר כזה.

דוד אמסלם: ייקח זמן.

דוד אמסלם: אבל העובדה שנתוני המשק היו כל כך טובים עם הכניסה למשבר הקורונה תעזור לנו לצאת ממנו מהר יחסית.

דוד אמסלם: והשאיפה היא שנחזור לאבטלה חד-ספרתית בתוך כמה חודשים.

דוד אמסלם: בעזרת השם, במהלך 2021 נגיע גם לרמות כמו שידענו טרום הקורונה.

דוד אמסלם: הממשלה אישרה תוכנית נרחבת ומקיפה לטיפול וסיוע לעצמאים ולעסקים.

דוד אמסלם: תוכנית הסיוע הכלכלית היא גדולה, והורחבה ל-100 מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: קרן הסיוע לעסקים הקטנים והבינוניים, שלדעתי הם נפגעו באופן הכי קשה, הוגדלה מ-8 מיליארד ל-14 מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: זאת תוכנית הסיוע הכלכלית הגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הממשלה אישרה תוכנית תמריצים מקיפה לעסקים אשר יקלטו או יחזירו לעבודה עובדים אשר הוצאו משוק העבודה בתקופת משבר הקורונה, בסך 6 מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: בנוסף, הוקצה תקציב משלים של חצי מיליארד ש"ח, כך שגם מעסיקים שלא הוציאו את העובדים לחל"ת יקבלו פיצוי משמעותי.

דוד אמסלם: המשימה הראשונה של הממשלה שהנחה ראש הממשלה – זאת המשימה הראשונה שהנחה ראש הממשלה – היא להשיב את מקום העבודה על מנת להתמודד עם נתוני האבטלה שהביא איתו משבר הקורונה.

דוד אמסלם: דרך אגב, ראש הממשלה אמר שיש שלושה יעדים: טיפול באבטלה, טיפול באבטלה וטיפול באבטלה.

דוד אמסלם: אתם יודעים לבד, רבותיי, סיפור הקורונה והמשק זה לא סיפור מפלגתי.

דוד אמסלם: אנחנו עושים מאמצים מרובים מאוד.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם יש למישהו רעיון טוב, שיבוא ויגיד אותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, השכל לא יושב במקום אחד, אבל בוודאי ובוודאי אל תיקחו את זה למקומות הלא-נכונים.

דוד אמסלם: הממשלה הרי עושה לילות כימים.

דוד אמסלם: דרך אגב, ראש הממשלה, בניהול המשבר הזה, נתן והקדיש את כל שעות היום שלו; לא ישן כמעט – לא שבתות, לא חגים, לא כלום, שום דבר.

דוד אמסלם: נתן את נשמתו.

אנטאנס שחאדה: – – – הוא אמר, הוא אמר.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש – בעזרת השם, אני מקווה שאנחנו נצא מהמשבר הזה בתהליך הכי קצר והכי מהיר שיכול להיות.

דוד אמסלם: אני מבקש כמובן מהכנסת – – –

אחמד טיבי: לא ענית על מה שאמרתי על העניין של איאד – – –

דוד אמסלם: לא שמעתי.

אחמד טיבי: ירו באיאד אלחלאק, האוטיסט.

אחמד טיבי: זה היה חלק האי-אמון שלי.

אחמד טיבי: את לא צריכה לייעץ לו, הוא שר בכיר.

דוד אמסלם: אני לא מכיר את הפרטים.

אחמד טיבי: מה?

דוד אמסלם: אני לא מכיר את הפרטים – – –

אחמד טיבי: מה?

דוד אמסלם: מה?

אחמד טיבי: אתה מכיר את הפרטים של התיק של נתניהו.

אחמד טיבי: אתה לא יודע שהוא אוטיסט?

דוד אמסלם: אני אלמד את הפרטים ואני אענה לך.

אחמד טיבי: אתה לא עוקב אחרי התקשורת?

אחמד טיבי: ירו בילד אוטיסט.

קרן ברק: חבר הכנסת טיבי, השר השיב לך.

קרן ברק: הוא נמצא פה יום שלם ארוך.

דוד אמסלם: השבתי לך.

דוד אמסלם: אני אלמד את הפרטים ממערכת הביטחון, אני לא יודע.

אחמד טיבי: אל תגני עליו.

אחמד טיבי: זה לא התפקיד של היושב-ראש.

דוד אמסלם: אני שמעתי.

דוד אמסלם: זה ששמעתי זה בסדר.

דוד אמסלם: זה שאני לא מכיר את הפרטים – אז אני לא מכיר את הפרטים.

אחמד טיבי: ירו בילד אוטיסט, יש לך מה להגיד על זה?

דוד אמסלם: קודם כול, זה שילד נפגע זה דבר שלילי ודבר שצריך לבדוק אותו – את זה בוודאי, אני מעריך, מערכת הביטחון תעשה.

דוד אמסלם: אני סומך את ידיי על מערכת הביטחון.

דוד אמסלם: היא תעשה את התחקירים הנכונים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני גם אומר, אם מישהו עשה טעות והוא מודה בטעות, צריך להודיע את זה לציבור, בוודאי.

דוד אמסלם: אני שמעתי על המקרה, לא מכיר את הפרטים.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה, אני באמת אפנה לשר הביטחון על מנת שבעצם יבוא ויספר לנו.

דוד אמסלם: לאחר התחקיר שצה"ל יעשה, אני מניח, הדברים יפורסמו גם בכל כלי התקשורת.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי אני מצר על כך ומצטער על כך.

דוד אמסלם: אין ספק.

דוד אמסלם: אם ילד – לא רק אוטיסט, ילד – נפגע כתוצאה מפעולה כזאת או אחרת שהצבא עשה, בוודאי ובוודאי שמבחינתי זאת טרגדיה, אין שאלה כזאת.

אנטאנס שחאדה: בעזה כולם מאמינים לך.

דוד אמסלם: אז אני מבקש כמובן לדחות את הצעות האי-אמון.

דוד אמסלם: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לשר אמסלם.

קרן ברק: נעבור להצעת האי-אמון הרביעית: מדיניות הביטחון של הממשלה החדשה והיעדר תוכנית רב-שנתית לצה"ל.

קרן ברק: ינמק חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אביגדור ליברמן: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר – דודי, יש בקשה בשם כל חברי הכנסת, מקיר לקיר: תלמד לדבר פחות מחצי שעה.

אביגדור ליברמן: אם אפשר לקצר קצת, לתמצת נאומים לפחות מחצי שעה.

אביגדור ליברמן: אני, ברשותכם, אדבר קצת על הביטחון, על הדמגוגיה ועל השקרים.

אביגדור ליברמן: מי שזוכר, ב-4 בדצמבר 1981 החליטה ממשלת ישראל להחיל ריבונות ישראלית על רמת הגולן.

אביגדור ליברמן: באותו יום הממשלה הצביעה על ההחלטה.

אביגדור ליברמן: באותו יום ההצעה הגיעה לכנסת, ובשלוש קריאות חוק רמת הגולן אושר כאן.

אביגדור ליברמן: ככה פועלים כשרוצים באמת להוביל מהלך היסטורי.

אביגדור ליברמן: ברוב של 63 ח"כים נגד 21 – אגב, שמונה היו אז מהמערך – הצעת החוק עברה.

אביגדור ליברמן: בלי דיבורים, בלי קשקושים, בלי דמגוגיה, בלי שום דבר.

אביגדור ליברמן: צריך לזכור, מי שאז היה נשיא ארצות הברית היה נשיא קשוח מאוד, רונלד רייגן.

אביגדור ליברמן: כמובן מנחם בגין העביר את זה כמו שצריך בלי התראה מוקדמת, בלי שמישהו הספיק להתארגן.

אביגדור ליברמן: מה קורה אצלנו?

אביגדור ליברמן: אנחנו כבר 14 חודש שומעים את הקשקושים של ראש הממשלה על הסיפוח של בקעת הירדן ושל יהודה ושומרון.

אביגדור ליברמן: 14 חודש.

אביגדור ליברמן: הפעם הראשונה – שלושה ימים לפני הבחירות בחודש אפריל ראש הממשלה מדבר אצל רינה מצליח ב"פגוש את העיתונות" ומבטיח לספח את בקעת הירדן ויהודה ושומרון.

אביגדור ליברמן: מאז הוא תוקע חצי שנה חוק לסיפוח בקעת הירדן שהגיש חבר הכנסת עודד פורר.

אביגדור ליברמן: חצי שנה ראש הממשלה תוקע אותו.

אביגדור ליברמן: ניחא, אבל מה קורה בפועל?

אביגדור ליברמן: כשאתה עוסק רק בדמגוגיה ואתה לוקח מהלכים מדיניים חשובים והופך את זה לכלי ניגוח פוליטי, אתה פשוט נותן לכל המתנגדים להתארגן.

אביגדור ליברמן: אני רק מסתכל מה קיבלנו בחודש מאי, מה ה-back fire, מה האש בחזרה שקיבלנו, גם בארץ וגם בעולם, רק בחודש מאי האחרון.

אביגדור ליברמן: אז אם אני מתחיל – המלך עבדאללה, 15 במאי 2020, בריאיון לדר שפיגל: "זה יוביל להתנגשות גדולה עם הממלכה"; "אני לא רוצה לאיים או ליצור אווירה של פחד או אווירה טעונה, אבל אנחנו בוחנים את כל האפשרויות ומסכימים עם הרבה מדינות באירופה ובעולם שקובעות כי חוק וכוח לא יכול להיות מיושם במזרח התיכון".

אביגדור ליברמן: מה קורה ב-17 במאי?

אביגדור ליברמן: באיחוד האירופי: "מוכנים לתמוך בתהליך שלום בין ישראל והפלסטינים ולסייע בתיווך למשא ומתן משמעותי להשגת שלום צודק ומתמשך"; חוק בין-לאומי הוא אבן יסוד של כל ההסדר, "לפיכך, לא נכיר בשינויים בגבולות 67'".

אביגדור ליברמן: מה קורה ב-18 במאי?

אביגדור ליברמן: אנחנו שומעים את שר החוץ שלנו, גבי אשכנזי, אומר שהוא מתנגד בתוקף למהלך חד-צדדי.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל מה קורה ב-19 במאי – ג'ו ביידן, המועמד לנשיאות ארצות הברית: "איומי ישראל בסיפוח ההתנחלויות חונקים את התקווה לשלום".

אביגדור ליברמן: ב-19 במאי, אותו נאום של אבו מאזן, שאומר: אני מנתק את כל הקשרים עם ישראל וארצות הברית.

אביגדור ליברמן: כל זה קורה במהלך חודש מאי בלבד.

אביגדור ליברמן: מה קורה ב-24 במאי?

אביגדור ליברמן: ב-24 במאי סגן שר החוץ הרוסי בוגדנוב מכריז על היוזמה הרוסית למפגש בזום של הקוורטט, מביע התנגדות חריפה לצעדים של ישראל ומזהיר מההשלכות.

אביגדור ליברמן: מה קורה ב-29 במאי?

אביגדור ליברמן: בעלת הברית הכי גדולה שלנו, שגרירות ארצות הברית בישראל, מזהירה את אזרחי ישראל ואזרחי ארצות הברית, אמריקאים, שמתכוונים לסייר ביהודה ושומרון, עקב אפשרות להתפרצות אלימות.

אביגדור ליברמן: זה רק בחודש מאי אחד.

אביגדור ליברמן: זה כשראש הממשלה מנסה רק להפיק רווחים פוליטיים, לא מתכוון ברצינות.

אביגדור ליברמן: קשקשת גדולה, פטפטת ללא סוף, ללא תכלית.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאנחנו פה מגיעים למצב שגם נאכל דגים מסריחים וגם יגרשו אותנו מהכפר.

אביגדור ליברמן: אבל יתרה מזאת, אני מדבר על הצד הביטחוני.

אביגדור ליברמן: מי מכיר את המפות?

אביגדור ליברמן: מדברים כבר 14 חודש.

אביגדור ליברמן: מועצת יש"ע מבקשת לראות מפות, כמובן אסור לה.

אביגדור ליברמן: אבל איך מתכוונים ליישם גם אם מפקד אוגדת יו"ש לא מכיר את המפות?

אביגדור ליברמן: הוא אמור ליישם את זה.

אביגדור ליברמן: אלוף פיקוד המרכז מנוע מלראות את המפות, הרמטכ"ל לא ראה את המפות, ראש השב"כ לא ראה את המפות.

אביגדור ליברמן: על איזה סיפוח מדברים?

אביגדור ליברמן: איך מתכוונים ליישם את זה, מעבר לכל הקשקושים?

אביגדור ליברמן: הרי מישהו צריך ליישם את זה בפועל.

אביגדור ליברמן: אם הרמטכ"ל וראש השב"כ עד רגע זה לא ראו את המפות, אז אני מטיל ספק בכוונות של ראש הממשלה, וזה בלשון עדינה.

אביגדור ליברמן: הלאה, אני שומע את ראש הממשלה נתניהו באותו כינוס של הממשלה המיותרת הזאת פה בכנסת, והוא מדבר במונחים של אסטרטגיה.

אביגדור ליברמן: ומה הוא אומר?

אביגדור ליברמן: אנחנו באמת תחת סכנה, התפתחות מדאיגה.

אביגדור ליברמן: "זהו איום אסטרטגי על מדינת ישראל, על חיילי צה"ל, על המפקדים, על השרים, על הממשלות, על הכול".

אביגדור ליברמן: הוא מתכוון לבית הדין הבין-לאומי בהאג.

אביגדור ליברמן: ומה קורה בפועל?

אביגדור ליברמן: מי הגיש, אגב, תלונה לבית הדין הבין-לאומי בהאג?

אביגדור ליברמן: אבו מאזן, הרשות הפלסטינית.

אביגדור ליברמן: שבוע לפני זה ראש הממשלה מחליט להעביר מתנה לרשות הפלסטינית – 800 מיליון שקלים; פה אנחנו נחנקים מבעיות כלכלה.

אביגדור ליברמן: וגם, עוד פעם, הוא לא רק מעניק מתנה, הוא גם משקר.

אביגדור ליברמן: בהודעה כתוב: הלוואה של ממשלת ישראל לרשות הפלסטינית, 800 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: הרי כל בר-דעת מבין שאין שום סיכוי שהרשות הפלסטינית תחזיר הלוואה של 800 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: ולא רק זה, הוא גם מחליט שכל חודש וחצי נעביר עוד חצי מיליארד שקל.

אביגדור ליברמן: במנות של כל חודש וחצי, כל חודשיים, יעבירו עוד חצי מיליארד שקל וכביכול נקזז את זה ממיסים שגובה מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: קודם כול, מדינת ישראל לא גובה חצי מיליארד שקל עבור הפלסטינים, בטח לא בטווח של שישה חודשים, שמונה חודשים.

אביגדור ליברמן: גם זה שקר, גם בזה ברור שהכול מתנה.

אביגדור ליברמן: כלומר, אבו מאזן מגיש תלונה ל-ICC נגד מדינת ישראל, ראש הממשלה מגדיר את זה כאיום אסטרטגי ובמקביל מעביר מתנה של 1.3 מיליארד שקל, על רקע כל האילוצים הכלכליים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם במקרה הקודם – אני זוכר שנתתי הוראה, בתור שר הביטחון, לפנות את ח'אן אל-אחמר.

אביגדור ליברמן: אז ראש הממשלה תירץ – ביטל ברגע האחרון את הפינוי בטענה שזה מסכן אותנו ב-ICC וב-ICC עלולים להחליט נגדנו.

אביגדור ליברמן: כבר שנתיים החליטו נגדנו.

אביגדור ליברמן: כבר שנתיים עברו מאז ההחלטה, אז מה התירוץ כרגע לא לפנות את ח'אן אל-אחמר?

אביגדור ליברמן: אני מסתכל גם על הביצועים האחרים.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על מערכת הביטחון – תר"ש גדעון נגמר.

אביגדור ליברמן: אנחנו אמורים לאשר את תר"ש תנופה.

אביגדור ליברמן: צה"ל מתפקד בלי תר"ש כבר שנה שלמה.

אביגדור ליברמן: אני מציע, ואי-אפשר להרחיב פה במליאת הכנסת, ששרים, ובטח חברים בקבינט, ישאלו מה קורה עם תוכנית האימונים.

אביגדור ליברמן: מה רמת האימונים היום?

אביגדור ליברמן: מה האימונים בצה"ל לעומת לפני שנתיים או שלוש שנים?

אביגדור ליברמן: מה קורה עם מלאי החימושים?

אביגדור ליברמן: מה קורה עם ההצטיידות?

אביגדור ליברמן: עם פיתוח אמצעי לחימה?

אביגדור ליברמן: והשאלה הכי מעניינת – מי לא עוצר?

אביגדור ליברמן: אני מציע שתשאלו את ראש הממשלה בישיבת קבינט – דיווח מפורט על התעצמות החמאס.

אביגדור ליברמן: מה קורה עם בניין הכוח של החמאס ומה קרה בשנתיים שראש הממשלה מעביר לשם מאות מיליונים, פשוט דמי פרוטקשן בצורה הכי עלובה שרק אפשר.

אביגדור ליברמן: מדינה עצמאית משלמת דמי פרוטקשן לארגון טרור, ושיבדקו לאן הלך הכסף:

אביגדור ליברמן: האם זה הלך למסכנים ופיסחים או זה הלך לבניין הכוח, להתעצמות שלא ראינו כמותה?

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם הקיצוץ הרוחבי בגובה 1.5% במשרד הביטחון זה טירוף מוחלט על רקע כל מה שקורה וכל הקיצוצים.

אביגדור ליברמן: מה עם הבטחות אחרות של ראש הממשלה?

אביגדור ליברמן: תוכנית מיגון הצפון אושרה בקבינט, חצי מיליארד שקל בשנה לעשר שנים – הקפיאו אותה.

אביגדור ליברמן: מצאו כסף למשרדים מיותרים, לנפח ביורוקרטיה, לבזבוזים; אבל לתושבי הצפון, וראש הממשלה בעצמו התחייב לחצי מיליארד שקל בשנה, כמובן לא מצאו.

אביגדור ליברמן: זו ההחלטה שאושרה ב-16 ביולי 2018.

אביגדור ליברמן: יש עוד שערורייה גדולה: העברת חיל מודיעין לנגב.

קרן ברק: בבקשה לסיים.

אביגדור ליברמן: עוד דקה, בבקשה.

אביגדור ליברמן: זה על חשבון דודי.

אביגדור ליברמן: הוא מסכים.

אביגדור ליברמן: הוא ידבר שתי דקות פחות.

אביגדור ליברמן: הרי יש החלטת ממשלה.

אביגדור ליברמן: יצא מכרז.

אביגדור ליברמן: הסיפור הזה של העברת חיל מודיעין לליקית אמור לתת תנופה לנגב כולו.

אביגדור ליברמן: כשאנחנו מדברים על השיקום הכלכלי – הרי כל מה שסיפרת, דודי, זה הכול קשקושים.

אביגדור ליברמן: זה לא עובד.

אביגדור ליברמן: מה שעובד זה באמת הוצאת ממשלה גדולה על תשתיות.

אביגדור ליברמן: ולו הממשלה הייתה פועלת בסדר הגיוני, לטובת האזרחים, שתי התוכניות הגדולות שמוכנות – אגב, לגבי העברת חיל מודיעין לנגב כבר יש מכרז; כבר יש מעטפות, צריך לפתוח, היו אמורים לפתוח אותן וטרם פתחו.

אביגדור ליברמן: העברת מודיעין לנגב, זה פשוט להפוך את אוניברסיטת באר-שבע, עם חיל התקשוב, באמת למרכז סייבר של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: מדברים הרבה על פריפריה, הרבה דמגוגיה, אבל לקבל החלטה וליישם אותה – ולהעביר לליקית, עם כל המשמעויות, גם לגבי הפריסה שם של הבדואים ואחרים, וגם התוכנית למיגון הצפון – לזה כמובן כסף לא מצאו.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד בסוף שבאמת, ראש הממשלה ראוי אולי לרשום פטנט עולמי, הוא היחיד שמצליח לשקר כל הזמן לכולם.

אביגדור ליברמן: אבל זה לא הופך אותו לראוי לאמון הציבור ולאמון הכנסת.

קרן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

קרן ברק: ישיב השר מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת, אני רוצה להתייחס לדברים באופן ענייני ומדוד.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ליברמן העלה סוגיות שקשורות במוכנות צה"ל לחירום ומלחמה והיערכות כלל כוחות הביטחון ומשרד הביטחון לאיומים המגוונים הניצבים בפנינו.

מיכאל ביטון: השר ליברמן היה שר הביטחון עד לפני שנה וחצי והוא בקי בפרטים יותר ממני.

מיכאל ביטון: אז כמה דברים עקרוניים.

מיכאל ביטון: ראשית, אנחנו, השר ליברמן, נושאים באחריות לכך שלא הייתה פה ממשלה מתפקדת שנה וחצי.

מיכאל ביטון: וכשאין ממשלה מתפקדת שנה וחצי – גם אין תקציב ממשלתי, וגם אין מדיניות.

אלעזר שטרן: מי זה "אנחנו"?

מיכאל ביטון: וצה"ל – – –

אלעזר שטרן: מי זה "אנחנו"?

אלעזר שטרן: מי זה "אנחנו" שנושאים באחריות?

מיכאל ביטון: אתה יודע, אני לקחתי אחריות.

מיכאל ביטון: אני רוצה – אם אנחנו נחלק אחוזים של אחריות, זה כבר יהיה התגוששות.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אל תגיד "אנחנו".

מיכאל ביטון: לא, עזוב אותך.

מיכאל ביטון: שטרן, בוא.

מיכאל ביטון: אמרתי לך, ענייני.

אלעזר שטרן: אתה תיקח עצמך – – –

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: ראית.

מיכאל ביטון: אמרנו – אנחנו נושאים באחריות לכך שאין ממשלה.

אלעזר שטרן: לא, אתה לא יכול פעם להגיד – זה ראש הממשלה אחראי.

אלעזר שטרן: עד לפני חודש אמרת שהוא אחראי.

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: עוד לא הגעתי לראש הממשלה, שטרן.

אלעזר שטרן: לא, אבל אמרת לפני חודש שנתניהו אחראי.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: אבל בפתיח שלי ראש הממשלה עוד לא הוזכר.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: זו בדיוק הבעיה.

מיכאל ביטון: אין בעיה.

מיכאל ביטון: אתה רוצה להתגושש, אני גם רוצה לשמוע אותך.

מיכאל ביטון: בבקשה, דבר.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה להגיד לך – אל תגיד: אנחנו אחראים לזה שלא הייתה ממשלה.

אלעזר שטרן: יש אחד שבשביל התיקים שלו הלכנו לבחירות עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

אלעזר שטרן: אתה עכשיו שינית את עורך, חס וחלילה, ואתה רוצה להגיד "אנחנו"; מה שנקרא – דבר בשביל עצמך, לא בשבילנו.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אלעזר שטרן: בבקשה.

מיכאל ביטון: תודה על הדברים.

מיכאל ביטון: אנחנו אחראים לכך שלא העמדנו ממשלה מתפקדת בישראל שנה וחצי, והתוצאה הישירה של היעדר ממשלה זה היעדר תקציב ואי-ודאות במשק ואי-ודאות למשרדי הממשלה וקושי לבצע תוכניות רב-שנתיות של הממשלה, ובכלל זה משרד הביטחון.

מיכאל ביטון: אבל לא אלמן ישראל, ובצבא ובצה"ל יש מנהיגות מתפקדת, עם חשיבה רב-שנתית, גם בגלל המצוינות של המפקדים וגם מעצם העיסוק – כי הרי מטוס שנחליט לקנות היום ישרת את צה"ל בעוד עשור או 15 שנה, והאחריות של כל רמטכ"ל היא אחריות רב-שנתית בבניין הכוח.

מיכאל ביטון: כשאנחנו נהנים עכשיו מהעוצמה של טייסות האדיר, ה-F-35, זה כי מישהו דן לפני 15 שנה ועשר שנים, ואנחנו מממשים החלטות אחראיות של רמטכ"לים ושרי ביטחון קודמים לפנינו.

עודד פורר: המשרד לקידום קהילתי זה גם לפני 15 שנה?

מיכאל ביטון: כך גם נעשה בתוכנית הרב-שנתית שהזכיר חבר הכנסת ליברמן, תוכנית גדעון, של הרמטכ"ל גדי איזנקוט, שקיבלה את ברכת הממשלה, ראש הממשלה והקבינט ואנשים דרמטיים שתרמו לתוכנית הזאת – גם השר כחלון והשר יעלון וסגן השר כהן – ובנו הסכמות של תקציב רב-שנתי למשרד הביטחון ולצה"ל לממש את תוכנית גדעון, שמומשה במלואה.

מיכאל ביטון: תוכנית תנופה, שעוצבה, ובהובלה של הרמטכ"ל הנכנס אביב כוכבי ממשיכה את הדגשים ואת היישום של תוכנית גדעון ומוסיפה התאמות שנגזרות מניתוח המציאות האסטרטגית של ישראל.

מיכאל ביטון: הרמטכ"ל וצוותו ואנשי משרד הביטחון לא חיכו לממשלה, והחלו – חבר הכנסת ליברמן, אתה מאתגר אותנו, ואני הקשבתי לך בקשב רב.

מיכאל ביטון: אני חושב שגם אמרת לנו לנהוג כחברי כנסת שמכבדים את הזמן ואת התמצית של הדברים.

מיכאל ביטון: אני לא מתכוון להאריך, אבל אני אשמח גם שתקשיב לדברים שלי.

מיכאל ביטון: הרמטכ"ל אביב כוכבי מוביל את תוכנית תנופה, תוכנית רב-שנתית לבניין הכוח בצה"ל.

מיכאל ביטון: יש בה צדדים שאי-אפשר לפרט, אבל יש בה דברים יסודיים, מוכרים, שפורסמו: מוכנות צה"ל, רכש ואמצעים חדשים במגוון תחומים.

מיכאל ביטון: הרמטכ"ל ומשרד הביטחון לא חיכו לממשלה שתקום.

מיכאל ביטון: יש מרכיבים בתוכנית תנופה שהם בביצוע של 95% ובביצוע של 100%, גם במרכיבי התעצמות וגם במרכיבי הון אנושי, הכשרות, אימונים מיוחדים וכן הלאה.

מיכאל ביטון: הממשלה הזאת קיימת שבועיים, מ-17 במאי.

מיכאל ביטון: בשבועיים הללו שר הביטחון וראש הממשלה החליפי קיים כבר כמה דיונים עם הרמטכ"ל על התוכנית הרב-שנתית, וקיים כמה דיונים על אתגרים נוספים שהעלה חבר הכנסת ליברמן, למשל המשך עליית בסיסי צה"ל לנגב.

מיכאל ביטון: שלא יהיה ספק לאף אחד: אנשי המודיעין יגיעו לנגב, קריית המודיעין קום תקום; יינתן מענה לכלל ההיבטים בתוכנית הזאת שתומכים בעליית בסיסי צה"ל לנגב: עידוד אנשי קבע להתיישבות בנגב, פיתוח הון אנושי בנגב שישרת בבסיסים האלה, תחבורה, דיור והיבטים אחרים.

מיכאל ביטון: בשבועיים הללו כבר קיימנו כמה דיונים על הובלה והאצה של הגעת קריית המודיעין לנגב.

מיכאל ביטון: קריית התקשוב בבנייה, עבודות העפר של קריית המודיעין נשלמו לא מכבר; עיר הבה"דים, שהייתי שותף קטן לתת לה את היתר הבנייה, כראש העיר ירוחם, מלאה ומאוכלסת; נבטים גדלה, עם טייסות ופיתוח עצום, ויש לנו את הפעולה של השלמת קריית התקשוב והשלמת קריית המודיעין, ועוד יחידות סודיות שלא נפרט.

מיכאל ביטון: כל זה נעשה בנחישות, כל זה התקיים, וב-14 יום הקצינו לזה זמן, מחשבה ומעשים, והתוצאות בוא יבואו.

מיכאל ביטון: יחד עם זאת, אנחנו נשב לחשיבה ארוכת טווח גם עם צה"ל, גם עם אנשי האוצר.

מיכאל ביטון: גם הצבא, באחריות גדולה, מבין שיש פה מציאות חברתית-כלכלית ייחודית וצריך להתאים תוכניות רב-שנתיות שבתוכן כבר מוטמע הרעיון של ראייה רב-שנתית: האצת ביצוע, האטת ביצוע בהתאם למצבים כלכליים, ובאמת, התקופה הזאת היא תקופה חברתית-כלכלית קשה מאוד לכולם, וכולנו נישא באחריות לתת כתף ליציאת המדינה מהמשבר הכלכלי.

מיכאל ביטון: משרד הביטחון חרת על דגלו להתאמץ, להביא את התעשיות הצבאיות לכל פינה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ליברמן, אני יודע שהיה לך חלק בלהביא את התעשייה הצבאית לערד, אם אני לא מתבלבל.

מיכאל ביטון: נכון?

מיכאל ביטון: ואני חושב שיש לנו 30–40 – – –

עודד פורר: לנצרת עילית.

מיכאל ביטון: לנצרת עילית, למרות ששם כבר היה משהו צבאי בעבר.

עודד פורר: נוף הגליל.

מיכאל ביטון: נוף הגליל, אם כבר אומרים.

מיכאל ביטון: החזון הממשלתי והחזון של משרד הביטחון זה בכל הערים בנגב והגליל: לזרוע, ייצור ופיתוח תעשייתי צבאי; גם מנ"ר – מינהל הרכש של משרד הביטחון – הולך ופוגש חקלאים ומוצא דרכים לרכוש תוצרת כחול-לבן.

מיכאל ביטון: זה עוד נושא שאנחנו מתכוונים – אני אישית – לעסוק בו רבות.

מיכאל ביטון: לכן מוקדם מדי להצביע אי-אמון בממשלה.

מיכאל ביטון: קיבלנו 14 יום עבודה.

מיכאל ביטון: אנחנו עובדים יותר מיום כל יום.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: אפשר הערה מהותית?

קרן ברק: לא יכול.

מיכאל ביטון: מהמיקרופון, אדוני.

קרן ברק: חבר הכנסת ליברמן, אומרים לי פה שאתה יכול רק כשזה יסתיים, אולי, במקום נציג הסיעה שלך.

קרן ברק: אתה יכול לענות לו על חשבון מכסת הסיעה, הדוברים אצלך.

קרן ברק: עוברים לדיון עכשיו.

קרן ברק: ראשון הדוברים, מטעם סיעת יש עתיד-תל"ם, חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

אנדרי קוז'ינוב: אני אמשיך את הדיון בנושא האי-אמון.

אנדרי קוז'ינוב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, עם השלמת החקיקה של החוק הנורבגי וחלוקת המשרדים לשרים, הממשלה מתגלית במלוא הבזבזנות שלה ובמלוא חוסר התכנון שלה לטווח הארוך.

אנדרי קוז'ינוב: זאת ממשלה שלא תוכל לתפקד, כי כבר עכשיו מתגלים בה חורים, והיא יוצרת חורים כואבים גם בכיס הציבורי.

אנדרי קוז'ינוב: ראשית, בין אם יעבור ובין אם לא יעבור החוק הנורבגי, לקואליציה לא יהיו מספיק חברי כנסת לעבודה רגילה בוועדות, לעבודה רצינית.

אנדרי קוז'ינוב: הקואליציה לא תוכל לעבוד למען הציבור.

אנדרי קוז'ינוב: הציבור לא צריך שינחיתו עליו את הוראות השעה במצבי חירום; הציבור צריך חברי כנסת שישבו שם למענו, שיתווכחו, שיגיעו למסקנות הנכונות.

אנדרי קוז'ינוב: עם או בלי החוק, חברי הכנסת מהקואליציה יוכלו לסכם את עבודתם בוועדות האלה עבור הציבור בלקפוץ לעשר דקות לכל דיון, לזרוק איזה משפט, להרים אצבע, לעשות סלפי ולצאת.

אנדרי קוז'ינוב: הכול קורה בגלל הממשלה המנופחת הזאת.

אנדרי קוז'ינוב: חברי כנסת שמשובצים עכשיו לחמש-שש ועדות במקביל לא יוכלו להעביר את התוצאה.

אנדרי קוז'ינוב: תודו בזה: אלא אם כן יש לכם מחולל זמן, עבודתכם לא הולכת להתבצע, בטח לא כפי הראוי.

אנדרי קוז'ינוב: כדי לממן את העלות, הממשלה מקצצת חצי מיליארד שקל מהמשרדים שלה עצמה – מהביטחון, מהרווחה, מהבריאות, מהחינוך.

אנדרי קוז'ינוב: עם תקציב זה היא תקים חצאי ורבעי משרדים, תממן את השרים החדשים וגם את עלויות החוק הנורבגי.

אנדרי קוז'ינוב: אז הינה רעיון – לא צריך את החוק הנורבגי, לא צריך את 34 השרים ולא תשעה סגני שרים – ועוד יתווספו, אני מאמין, בעתיד.

אנדרי קוז'ינוב: תקצצו במשרות השרים הלא-נדרשות, ואז אולי תדעו גם למצוא תקציב לדברים הנדרשים, לאותה רווחה, לחינוך, לביטחון, לבריאות, הרי על זה עכשיו הולך להיות הוויכוח.

אנדרי קוז'ינוב: גם היציאה מהמשבר – גם על זה הולך להיות הוויכוח.

אנדרי קוז'ינוב: וגם לא תוכלו במצב הנוכחי – עם החוק הנורבגי, בלי החוק הנורבגי – לטפל בכל סוגיות פניות הציבור, דברים חשובים שיעלו בוועדות.

אנדרי קוז'ינוב: ואם החוק הנורבגי לא יעבור, ואם הממשלה תקצץ את תקני שריה וסגני השרים, אז אולי יהיו מספיק ח"כים לוועדות.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, עוד דבר: כדי למסד את הסמכויות של השרים ולהקים משרדים חדשים דרושים חודשים, חודשים רבים.

אנדרי קוז'ינוב: זאת ממשלת חירום?

אנדרי קוז'ינוב: המבנה השלטוני יצר פה סרבול, כפיפויות לא ברורות, וכפועל יוצא היעילות השלטונית והרוחבית תיפגע.

אנדרי קוז'ינוב: ואני כבר לא מתפלא שראש ממשלה רוצה סמכויות חירום אישיות, כי אין לו עוד אנרגיות לתאם את כל הדברים האלה עם ממשלה כזאת ענקית ומסורבלת.

אנדרי קוז'ינוב: וכשיש לך כל כך הרבה שרים לתאם איתם, אז עושים קיצוצים איפה שצריך ומעגלים פינות איפה שיכולים – אותן הוראות השעה לצורכי חירום.

אנדרי קוז'ינוב: אותה ממשלה שקיצצה בתקציבי משרדיה מוסיפה 357 תקנים חדשים.

אנדרי קוז'ינוב: אני לא רוצה לדבר עכשיו על התקנים, אני רוצה לדבר על מה צריך לקחת ממשרד אחד כדי לכבד שר מומצא ממשרד אחר, שיעשה טובה בכך שיצטרף לקואליציה.

אנדרי קוז'ינוב: אני רוצה לדבר על זה שלפי דוח הלמ"ס 789,000 איש אוכלים פחות בחודשים האחרונים; אני רוצה לדבר על 2.5 מיליון ישראלים שאומרים שמצבם הכלכלי הורע והם לא חושבים שהוא ישתפר בטווח הזמן הקרוב.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו בפתח של הגל השני של הקורונה, ועוד לא סיימנו – ולא סיימתם כממשלה – לפצות ולשפות את אלה שנפגעו בגל הראשון.

אנדרי קוז'ינוב: עוד לא הופקו המסקנות לגבי הטיפול במשבר הכלכלי – –

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

קרן ברק: ממש.

אנדרי קוז'ינוב: – – ובכירי האוצר הודו שהטיפול – עוד דקה, ברשותך.

קרן ברק: לא, לא עוד דקה.

קרן ברק: לא עוד דקה.

אנדרי קוז'ינוב: חצי דקה.

קרן ברק: לא, גם לא חצי דקה.

קרן ברק: צריך לסיים.

קרן ברק: זה כבר – – –

אנדרי קוז'ינוב: בכירי האוצר כבר הודו שיש פה טעויות.

קרן ברק: טוב.

אנדרי קוז'ינוב: אז מה עם התוכניות לגל השני?

אנדרי קוז'ינוב: יש גל שני בפתח, אז איפה התוכניות המסודרות?

אנדרי קוז'ינוב: כלכלית, שתהיה לפחות בהירות.

אנדרי קוז'ינוב: אם הולכים להיפגע שוב ואנחנו הולכים לסגר, אז שהממשלה תתכבד ותניח את התוכניות המסודרות מראש.

קרן ברק: מאה אחוז.

אנדרי קוז'ינוב: ועל כן אני מציע, גם מטעם הסיעה, להצביע בעד האי-אמון.

קרן ברק: מאה אחוז.

קרן ברק: מטעם סיעת הרשימה המשותפת, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, ואחריה – חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

אימאן ח'טיב יאסין: צוהריים טובים לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: יו"רית מכובדת, חבריי וחברים, אני רוצה להתחיל ולספר על יום שבת שעבר, שהיה לי סיור בכפרים הבלתי-מוכרים בנגב, ואני רוצה להזמין מעל במה זו את כולכם, כולכן, גם את השרים וגם את ראש הממשלה, שיגיעו לשם ויסתכלו בעיניים לילדים, לתינוקות, לנשים, וידעו על מה אנחנו מדברים; שיראו את העוני, שיראו את תת-התנאים לחיים, שאי-אפשר להגדיר אותם כמתאימים לחיי אדם:

אימאן ח'טיב יאסין: ילד בן שנה וחצי הולך יחף בחום, אימא עם תינוקת בת חודשיים יושבת בצריף ב-40 מעלות חום.

אימאן ח'טיב יאסין: החשמל לא רחוק, העמודים על יד, אבל לצריפים אין חשמל.

אימאן ח'טיב יאסין: גם מים אין, וכשיש אפשרות למים, אז זה הולך בצינורות בין 2 ל-3 – –

קרן ברק: חבר הכנסת מיקי לוי, אתם מפריעים.

אימאן ח'טיב יאסין: – – קילומטרים, ואסור לכסות את הצינורות.

אימאן ח'טיב יאסין: ואז בקיץ יש לך רק מים חמים שאתה חייב לשתות, ובחורף יש לך רק מים קרים שאתה צריך להתרחץ בהם.

אימאן ח'טיב יאסין: ממשלה כזאת, אני לא יודעת איך אפשר לתת בה אמון.

אימאן ח'טיב יאסין: ממשלה מספחת, מנופחת, מנשלת אדמות, מפקירה את אזרחיה המובטלים.

אימאן ח'טיב יאסין: יותר ממיליון מובטלים יש לנו, גם כשנחזור לעבודה, לפחות 30% לא יחזרו לעבודה.

אימאן ח'טיב יאסין: איך לתת אמון בממשלה כזאת?

אימאן ח'טיב יאסין: איך אפשר לתת אמון בממשלה שאחראית על רצח של אזרחיה?

אימאן ח'טיב יאסין: תרשו לי להקריא כאן שמות של נרצחים.

אימאן ח'טיב יאסין: חיר חמדאן, בן 22; סמי אל-ג'עאר, בן 22; עומר אשכנזי, בן 19; איאד עבדאללה, בן 38; שחר ממן, בן 34; מאזן אבו חבאק, בן 18; סנד חאג' יחיא, בן 27; ג'יבריל ג'רושי, בן 18; יעקוב אבו אלקיעאן, בן 45; חיים בן שמעון, בן 38; סרגיי, בן 31; מוחמד טאהא, בן 28; מהדי סעדי, בן 20; יהודה ביאדגה, בן 24; סלומון טקה, בן 18; שיראל חבורה, בן 30 – –

קרן ברק: את צריכה לסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: – – איאד אלחלאק, בן 32.

קרן ברק: תודה.

אימאן ח'טיב יאסין: חברים, אני חייבת להגיד, אם אנחנו נסתכל, אם אנחנו נשמע רק את השמות, אנחנו נדע כולנו מה המסקנה: אם אתה ערבי, הסיכויים שלך שתיירה על ידי המשטרה הם מאוד גבוהים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אתה דומה לערבי – עוד יותר.

קרן ברק: חברת הכנסת יאסין, תודה.

אימאן ח'טיב יאסין: אז הגיע הזמן לשים קץ ולהסתכל בעיניים של האנשים ושל האזרחים – –

קרן ברק: תודה רבה לך.

אימאן ח'טיב יאסין: – – ולומר: עם ממשלה כזאת אי-אפשר להמשיך, ואנחנו חייבים וצריכים פתרונות אמיתיים – –

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לך.

אימאן ח'טיב יאסין: – – וממשלה שתדאג לאזרחיה.

קרן ברק: תודה, תודה רבה לך.

קרן ברק: מטעם סיעת כחול לבן, חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גברתי היושבת-ראש, ברכות על המושב הראשון.

קרן ברק: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גברתי מזכירת הכנסת, חברי וחברות הכנסת, שנה וחודשיים כמעט, מאז שהתפזרה הכנסת העשרים, לא הייתה לעם ישראל בעצם ממשלה מתפקדת, ממשלה קבועה, יציבה, ממשלה נבחרת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לפני פחות מחודש הושבעה הממשלה החדשה בישראל, עם סמכויות, שמייצגת רוב מוחלט של אזרחי ישראל ומחויבת לעבוד עבור כלל האזרחים, אלה שהצביעו עבורה ואלה שלא; רוב שלא רוצה בחירות רביעיות, לא מוכן להמשך השיתוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבריי מספסלי האופוזיציה, אני מבינה את התפקיד שלכם לכאורה להטיל ספק, אבל בהצעות האי-אמון שהגשתם היום אתם מבקשים בעצם לקיים בחירות רביעיות, וזה מהלך שמנוגד גם לאינטרסים של הציבור שלכם, שבשמו ובקולותיו אתם יושבים על הכיסא בבית הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחרי כל כך הרבה זמן שלא הייתה פה ממשלה, אחרי קמפיינים של בחירות שקרעו אותנו מבפנים, אז לא פלא שהעצבים חשופים וכל דיווח מקבל ממדים של אפוקליפסה ואובדן דרך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז חשוב לי לנצל את הבמה שניתנה לי פה היום ולומר כמה דברים על נושא שמסעיר הרבה מאוד אנשים בימים האחרונים, אותה חקיקת קורונה שמתחייבת על מנת להפסיק ולתפקד תחת הוראות שעת חירום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בתקופה הנפיצה והרגישה הזו, החוק הזה גורם לרבים חשש אמיתי לניצול סמכויות ופגיעה בזכויות הפרט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בצדק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': החוק שעלה הוא לא מידתי וקיצוני מדי, ולכן אני שמחה לדעת שאבי ניסנקורן, שר המשפטים, פועל על מנת לתקן אותו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ושמחתי לשמוע את דבריו של שר הביטחון וראש הממשלה החליפי בני גנץ על כך שלא נאפשר פגיעה בזכויות הפרט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חוק שלא יעמוד בעקרונות האלה, לא נקדם אותו ולא נעלה אותו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואתם יודעים מה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדיוק בשביל זה אנחנו בממשלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו אולי מדברים פחות, אבל אנחנו עושים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואם אנחנו מדברים על עבודה, אז הינה עוד סיבה מדוע טוב שיש ממשלה וקואליציה וכנסת מתפקדת, שאותה רוצה האופוזיציה כבר למהר ולפזר.

מיקי לוי: מה עם – – – גברתי היושבת-ראש?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הבוקר קיימנו את הדיון הראשון של ועדת הפנים והגנת הסביבה, שבו ביקשנו לבחון את משבר הקורונה – שהוא אחד המשברים הקשים שהעולם חווה – דווקא מהמקום של הזדמנויות שהוא מייצר: הזדמנויות לייצר שינוי ירוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בפתח הדיון הוצגה בפני הוועדה תוכנית שהשיק לאחרונה האיחוד האירופי כדוגמה לשינוי חיובי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': באיחוד האירופי השכילו להבין שדווקא בתוכניות היציאה מהקורונה חשוב לדאוג להתייעלות אנרגטית, לפיתוח של אנרגיות מתחדשות, לכלכלה מעגלית מקיימת, לחיזוק החקלאות המקומית ועוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם המשרד להגנת הסביבה הציג את תוכניתו, ואני רוצה לברך את השרה החדשה גילה גמליאל על כך שהיא בהחלט מראה גיבוי לצוות המשרד וחשיבה על היום שאחרי משבר הקורונה ועל המשבר הגדול שלפתחנו – משבר האקלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אתעכב כאן רק עוד על רעיון אחד, שאם אנחנו מחפשים איפה אפשר לעשות שינוי מיידי אז הוא דוגמה מצוינת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם נקיים יום אחד בשבוע של עבודה מהבית, זה יכול לחסוך למשק, לפי המדען הראשי של משרד התחבורה שי סופר, כ-1.2 מיליארד שקלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא מעט כסף, נכון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמו שאתם יודעים, אני מאמינה בפורמט של יום אחד כמנוע להתחלת שינוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה אפשרי וזה פשוט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפשר יום אחד בשבוע לעבוד מהבית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מכירה הרבה עובדים מאוד בעמדות בכירות שעשו את זה בחודשיים באחרונים בצורה מעולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז הודעתי בדיון בוועדה שאנחנו נבחן את הסוגיה הזאת, גם החקיקתית, שתאפשר מודל של קיום יום עבודה מהבית במסגרת חוק שעות עבודה ומנוחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש עוד המון רעיונות והמון מה לעשות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לנו חלון הזדמנויות מצומצם עכשיו, ואנחנו צריכים לנצל אותו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נמשיך לעקוב אחר התוכניות שהוצגו בוועדה כדי לוודא את יישומן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב שיש ממשלה וטוב שיש כנסת, ואנחנו בכחול לבן נדאג שהן תהיינה – גם הממשלה והכנסת – ראויות לאמון שלכם, האזרחים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה לך, חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

קרן ברק: מטעם סיעת יהדות התורה ודגל התורה – חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: קוראים לנו יהדות התורה, אגודת ישראל ודגל התורה.

קרן ברק: לפניו יבוא, מטעם סיעת ש"ס, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: כנסת נכבדה, כבוד היושבת-ראש, אני רק רוצה לומר – מגישים פה הצעת אי-אמון, אי-אמון בממשלה.

משה אבוטבול: אפילו 100 ימי חסד לא נתנו לשלוט, כמקובל במקומות מתוקנים, לאפשר להוכיח את עצמנו, כל אחד בתפקידו שלו.

משה אבוטבול: שום דבר.

משה אבוטבול: מייד, עוד לא יבשה הדיו על ההסכמים הקואליציוניים, וכבר הצעת אי-אמון.

משה אבוטבול: כל כך מהר?

משה אבוטבול: עוד לא הספקנו אפילו לעשות טעויות, וכבר מייד הצעת אי-אמון?

משה אבוטבול: דבר מאוד תמוה, מאוד מוזר.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד – נכון, ממשלה רחבה, אבל בואו נחשוב יחד מה הייתה הברירה אם לא הייתה ממשלה רחבה.

משה אבוטבול: על מה היינו הולכים, הולכים לבחירות?

משה אבוטבול: עוד פעם?

משה אבוטבול: פעם רביעית בחירות נוספות?

משה אבוטבול: הרי זה היה עולה למשק פי כמה וכמה.

משה אבוטבול: הייתה עוד אלטרנטיבה?

משה אבוטבול: הרי ניסו את כל האלטרנטיבות.

משה אבוטבול: גם בני גנץ ניסה וגם יש עתיד ניסו.

משה אבוטבול: כולם ניסו את כל האלטרנטיבות ולא הלך.

משה אבוטבול: אז הלך החיבור הזה.

משה אבוטבול: אתה צוחק, אלכס, הא? אני מבין, בסדר.

משה אבוטבול: נראה מה אתה תגיד אחרי זה, שכן ניסיתם.

אלכס קושניר: מה, זאת ממשלה מנופחת.

אלכס קושניר: זה ההבדל.

משה אבוטבול: הניפוח זה הגיוון.

משה אבוטבול: אתה צריך להבין.

משה אבוטבול: תסתכל על הדברים בצורה חיובית.

משה אבוטבול: בוא נחשוב יחד, איזה יופי: שילבו כל מיני כוחות מכל המפלגות, עשו פה פרי יצירה – תמהיל כזה שבו כל אחד יכול לבוא לידי ביטוי.

אלכס קושניר: – – – מערכת הבחירות שלו.

משה אבוטבול: בוא נחשוב יחד: יש פה גם צעירים, גם מבוגרים.

משה אבוטבול: איזה יופי, ממש שילוב מדהים.

משה אבוטבול: למה אתם לא מסתכלים על זה ככה?

משה אבוטבול: אתה יודע שדוד המלך – שמעת עליו, יפה – דוד המלך חיבר את ספר תהילים, והוא אומר בספר תהילים: "הנה מה טוב ומה נעים שבת אחים גם יחד".

משה אבוטבול: מה זה "גם יחד"?

משה אבוטבול: הוא היה יכול לכתוב: הינה מה טוב ומה נעים שבת אחים יחד.

משה אבוטבול: ה"גם" אצלנו בא לרבות: למרות שיש דעות שונות ומגוונות, יושבים יחד.

משה אבוטבול: זוהי הממשלה הנכונה ביותר.

אלכס קושניר: השאלה איפה הציבור.

אלכס קושניר: אתם יושבים יחד – – –

משה אבוטבול: אתה מוצא יחד, אלכס, בתוך הממשלה.

משה אבוטבול: גם ליכוד, גם עבודה, גם כחול לבן, גם ש"ס, גם גשר, גם יהדות התורה.

משה אבוטבול: אפילו חלק מימינה נכנסו ונמצאים אצלנו.

משה אבוטבול: אז אתה רואה, זה מין סוג של גיוון.

משה אבוטבול: כזה גיוון אני חושב שבאמת הרבה זמן לא היה.

משה אבוטבול: עכשיו, יש משרדים מגוונים.

משה אבוטבול: כל אחד מבעלי המשרדים – השרים, הסגנים – כל אחד יוכיח את עצמו.

משה אבוטבול: תאפשר להם את זה.

משה אבוטבול: ואז יהיו בחירות עוד פעם.

משה אבוטבול: יצליחו?

משה אבוטבול: מצוין.

משה אבוטבול: לא יצליחו?

משה אבוטבול: הציבור ידון אותם.

משה אבוטבול: אבל על כל זה, מה אומר ראש המפלגה שלך, איווט שלנו?

משה אבוטבול: מה הוא בא ואומר היום בערוץ הכנסת?

משה אבוטבול: החרדים משתלטים, החרדים מתפשטים.

משה אבוטבול: אני שואל אותך שאלה: אם היו אומרים ככה על הרוסים, הרוסים מתפשטים, היית באותו יום מקים קול זעקה מרה; אם היו אומרים את זה בחוץ-לארץ, היהודים מתפשטים, מה לא היו עושים?

משה אבוטבול: היינו מדברים.

אלכס קושניר: אבל אתם – – –

משה אבוטבול: אבל לאיווט, מסתבר, מותר הכול.

משה אבוטבול: הוא יכול להשמיץ, לדבר, ללכלך, לרמות.

משה אבוטבול: אני רוצה לגלות לך, אלכס, דבר שאתה גם יודע אותו: איווט, שישב טוב על כיסא העור הזה, עשה הרבה עסקים איתנו, החרדים.

משה אבוטבול: הרבה דברים – התעסק איתנו, סגר כל מיני עסקאות.

אלכס קושניר: ניסה להגיע איתכם להסכמות עד – – – את הכול.

משה אבוטבול: אני אומר לך את זה מניסיון אישי.

משה אבוטבול: מניסיון אישי.

משה אבוטבול: הוא עשה הרבה עסקאות כשהיה טוב לו.

קרן ברק: חבר הכנסת אבוטבול, צריך לסיים.

משה אבוטבול: פתאום אנחנו משתלטים.

משה אבוטבול: מה, אנחנו חיידקים?

משה אבוטבול: מה אנחנו, מלריה?

משה אבוטבול: קדחת?

קרן ברק: צריך לסיים.

משה אבוטבול: קורונה?

משה אבוטבול: אז אני רק רוצה להגיד לך משפט אחד לסיום, ובזה אני מסיים, גברתי.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לך, אנחנו בעד העלייה הברוכה שהייתה מברית המועצות.

משה אבוטבול: היא הביאה הרבה דברים טובים.

משה אבוטבול: אבל איווט, במזוודה שלו מברית המועצות, הביא עוד דבר: הרבה אנטישמיות מהסוג שהוא הכיר שם.

משה אבוטבול: תודה רבה.

קרן ברק: תודה גם לך.

קרן ברק: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אלי אבידר.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך ולאחל ליושבת-ראש – זאת פעם ראשונה שהיא מנהלת ישיבה – שיהיה לה בהצלחה.

מאיר פרוש: ככל שהיא תשכיל, היא תצליח.

קרן ברק: שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

מאיר פרוש: את זה אולי היית צריכה לעשות קודם, אבל אני הזכרתי לך.

מאיר פרוש: טוב, בסדר.

מאיר פרוש: קודם כול, אני רוצה לומר כך, זו פעם ראשונה שהממשלה הזו עומדת בפני דיון של אי-אמון.

מאיר פרוש: אני, מבבת עיניי, צריך לומר, שבעינינו הממשלה הזו תיבחן – אנחנו מקווים שביחס הטוב – ביחס הטוב שהיא תיתן ליסודות הדת, ליסודות התורה, ליסודות היהדות.

מאיר פרוש: כי בסופו של דבר אנחנו נמצאים כאן, בארץ ישראל, וארץ ישראל זה דבר שמחייב.

מאיר פרוש: כמובן, ככל שהיחס שלה יהיה חם יותר, אוהד יותר, לדת, לתורה, למסורה, ליהדות – זה הדבר שיביא לה ברכה.

מאיר פרוש: מה שאני כן יכול לומר הוא מה שטוב לממשלה הזו, כבר יודעים, זה שלפיד וליברמן לא נמצאים בה.

מאיר פרוש: הם – לא הייתי רוצה להשתמש ולומר שהם כסרח עודף, אבל הם לא קיימים בממשלה הזו.

מאיר פרוש: אין להם שום השפעה.

מאיר פרוש: הם מחכים לאיזשהו דיון שיהיה באופוזיציה, והם מנסים להתחרות על קולם של אלה שלא רוצים את הממשלה הזאת.

מאיר פרוש: אני חושב – אם מסתכלים ברשימה מי הגיש הצעת אי-אמון, אם זה יש עתיד או המשותפת או מרצ וליברמן, הייתי מחלק את זה לשתי קבוצות: יש את הקבוצה של יש עתיד וליברמן, שכאמור, מה שמחבר אותם זה רק השנאה לחרדים.

מאיר פרוש: זה הדבר היחידי.

מאיר פרוש: ואחר כך יש לנו את המשותפת ומרצ, שהם השמאל של המדינה.

מאיר פרוש: בעיניי, אני מתבייש בשביל ליברמן שהוא לא מפחד להיות ברשימה אחת עם המשותפת, עם מרצ.

מאיר פרוש: ומה?

מאיר פרוש: הוא מבחינתי כבר חצה מזמן את הגבול, הוא איבד את הצפון, הוא אפילו לא יודע מה זה ימין, לא אכפת לו, כי ימינה גם כועסים על הממשלה שהם לא נמצאים – וחבל שהם לא נמצאים, אנחנו מצטערים על כך – –

קריאה: – – –

מאיר פרוש: – – אבל ימינה לא מגישה הצעת אי-אמון.

מאיר פרוש: אתה, יש לך זכות דיבור אחריי, דבר אז.

מאיר פרוש: לימינה יש גם אפשרות להגיש הצעת אי-אמון, והיא לא עושה את זה כי היא מתביישת להיות בקבוצה אחת עם המשותפת, עם מרצ, עם השמאל.

מאיר פרוש: ליברמן כבר שכח מהדברים האלה, הוא כבר בשמאל עמוק פנימה, זה ליברמן.

מאיר פרוש: אני לא רוצה להתייחס לאמירות – אפילו היום הוא אמר כאילו נתניהו לא עשה מספיק בשביל למנוע את ההתפשטות החרדית.

מאיר פרוש: אני יודע רק דבר אחד: אמרתי, שתיים מתוך ארבע מפלגות, מבחינתן ישראל זה לא הבית של היהודים – המשותפת, וגם מרצ, שאומרת שזה בית של כל אזרחי המדינה, של כל אזרחיה; ויש עתיד וליברמן, מבחינתם, העיקר לשנוא את החרדים, זה מה שחשוב להם וזה המחבר ביניהם.

מאיר פרוש: מה שאני כן רוצה לומר פה – – –

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

מאיר פרוש: אני כבר מסיים, אני רק רוצה לומר כך: אני לא מצטער על כך שליברמן עושה את זה.

מאיר פרוש: לפחות אנחנו מזהים בדיוק במה מדובר, במי מדובר.

מאיר פרוש: אני זוכר אותו כשהוא כולו רצה להיות עם החרדים, ורק איך להשיג מהחרדים ולקבל מהחרדים; עכשיו הוא מגלה, והוא פשוט לא יודע איפה הוא נמצא, והוא לבד איבד את הצפון.

מאיר פרוש: אני רק כן יכול להעריך ולשער ולומר שבבחירות הבאות תהיה רשימה חדשה, שהיא תורכב מיש עתיד ומישראל ביתנו.

מאיר פרוש: השם של הרשימה הזאת, יש לה כבר שם, יקראו לזה ישראבלוף.

מאיר פרוש: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

קרן ברק: חבר הכנסת אלי אבידר.

מאיר פרוש: הינה עכשיו – – –

אלי אבידר: – – – אני לא רוצה להרבות שנאה בישראל.

אלי אבידר: מספיק להרבות שנאה בישראל.

קרן ברק: אחריו – חבר הכנסת נפתלי בנט.

אלי אבידר: גברתי, מזל טוב.

אלי אבידר: תעלי ותצליחי, כל הכבוד.

קרן ברק: תודה רבה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשם הדמוקרטיה אני רוצה להתריע על תופעה מסוכנת נוספת ששמה "שופרות הדיקטטורה".

אלי אבידר: לכל דיקטטור יש שופר.

אלי אבידר: לנשיא מצרים היה את השופר שלו, מוחמד חסנין הייכל, שהיה, במילה אחת, וירטואוז.

אלי אבידר: הוא ידע להצדיק את נאצר להמונים גם כשזה היה בלתי אפשרי.

אלי אבידר: קחו דוגמה: ב-18 ביולי 1970 מחליט נאצר לשנות כיוון וללכת ולקבל את יוזמת השלום השנייה של רוג'רס.

אלי אבידר: ראשי מפלגתו ההמומים של נאצר אומרים לו: איך יגיב העם?

אלי אבידר: אומר להם נאצר: אל תדאגו, בקרוב ייכתב מאמר בעיתונות שיסביר לעם וירגיע אותו.

אלי אבידר: זה לקח למוחמד חסנין הייכל 13 יום לפרסם מאמר סנגוריה שנקרא "הפעמונים מצלצלים", שבו הוא הסביר שנאצר עשה תרגיל מתוחכם כדי להביך את ישראל, כדי שהיא תסרב.

אלי אבידר: אבל נאצר ומוחמד חסנין הייכל זה לחלשים.

אלי אבידר: מי צריך 13 יום?

אלי אבידר: במדינת ישראל 2020 יש למנהיג העליון נתניהו את השופר יעקב ברדוגו.

אלי אבידר: בכל תוכנית רדיו ידאג השופר ברדוגו לחזור פעמים רבות על צמד המילים "ראש הממשלה": ראש הממשלה; ראש הממשלה צדק כשאמר; זוהי זכותו של ראש הממשלה לחשוב ככה; ראש הממשלה הוא המנצח הגדול בדבר הזה.

אלי אבידר: ואתם חושבים שזה מקרי, נכון?

אלי אבידר: זוהי תעמולה מתוכננת, מדויקת, בהנחיית יועצי ראש הממשלה, שאינה מביישת את צפון קוריאה.

אלי אבידר: וזה לא מסתיים בזה.

אלי אבידר: השופר ברדוגו לא יהסס לדברר את תיאוריות הקונספירציה של נתניהו בשידור חי: מנדלבליט חייב להשעות את עצמו, הוא יודע למה; מה רוצה להסתיר אשכנזי?

אלי אבידר: ; מה יש בטלפון של גנץ?

אלי אבידר: ; מה יודעים האיראנים?

אלי אבידר: וזה לא שיח בוטים וטוקבקיסטים בפייסבוק, אלא תעמולה בפריים טיים בגלי צה"ל.

אלי אבידר: חברותיי וחברי הכנסת, אני מעריך את מפקד גלי צה"ל שמעון אלקבץ, ויש לי אליו מסר: בדמוקרטיה אין מקום לשופרות דיקטטורה בתחנות רדיו לגיטימיות.

אלי אבידר: ולהגיד בכתבת עיתון שיש רס"רים שמבקשים להגיע לתחנה ולפגוש רק אותו זה סטריאוטיפי, זה מקטין, וראוי שהדברים לא היו נאמרים.

אלי אבידר: מקומו של השופר ברדוגו בערוץ שופרות מכובד, כמו ליכוד TV בפייסבוק.

אלי אבידר: שם הוא יכול לשיר "ביבי מלך ישראל" ואף אחד לא יפריע לו.

אלי אבידר: גברתי היושבת-ראש, הדיקטטורה תנצח כשאנחנו נוותר ונרים ידיים.

אלי אבידר: ואנחנו לא נרים ידיים, כי אין לנו ארץ אחרת.

אלי אבידר: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת אלי אבידר.

קרן ברק: חבר הכנסת נפתלי בנט.

קרן ברק: אחריו – חבר הכנסת יאיר גולן.

קרן ברק: אחרון הדוברים יהיה יאיר גולן.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, הגל הראשון של הקורונה היכה את ישראל בהפתעה, ויכולנו לו.

נפתלי בנט: יכולנו לו בהרבה מאוד פעולות מהירות, נחושות, יצירתיות – ממלוניות, דרך סגירת שערי ישראל; מדאגה להזין 300,000 קשישים, דרך הסתערות על בני ברק, ועוד ועוד, אבל צריך לומר את האמת:

נפתלי בנט: זה נעשה תוך גרימת נזק – בלתי נמנע, אבל נזק עצום – לעסקים הקטנים ולמגזר הפרטי במדינת ישראל.

נפתלי בנט: עכשיו הרבה מאוד עסקים מנסים להתאושש בקושי, באמת נאחזים בציפורניים.

נפתלי בנט: לקראת הגל השני הנגיף איבד את יתרון ההפתעה.

נפתלי בנט: אנחנו יודעים על הנגיף הרבה, אנחנו יודעים מה אנחנו צריכים לעשות, ואם עוד פעם ממשלת ישראל הפעם תסגור את עסקי ישראל בגלל שהממשלה לא נערכה כראוי, זאת תהיה מכת מוות למיליון עצמאים ובעלי עסקים במדינת ישראל – ואני פוגש אותם, וכרגע אני קובע שממשלת ישראל נרדמת בשמירה.

נפתלי בנט: אדוני ראש הממשלה, למה עד לרגע זה לא בוצע סקר סרולוגי ארצי אחד?

נפתלי בנט: לפני שלושה חודשים דיברנו על זה.

נפתלי בנט: קנינו מיליוני ערכות, שלחנו את המוסד ואת משלחות הרכש.

נפתלי בנט: למה לא מבוצע סקר?

נפתלי בנט: למה עוד לא בונים מערך חיקורים?

נפתלי בנט: למה לא מגייסים 2,000 סטודנטים, מכשירים אותם לעשות חקירות אפידמיולוגיות?

נפתלי בנט: למה מחכים?

נפתלי בנט: למה לא בדקנו עד עכשיו את כל צוותי ההוראה של משרד החינוך?

נפתלי בנט: זה 220,000 איש, בקצב של 50,000 ביום זה ארבעה ימים וחצי, והיינו יודעים בכל בתי הספר מי נגוע ומי לא.

נפתלי בנט: למה אתם מחכים?

נפתלי בנט: למה בגימנסיה הרצליה עוד לא בדקנו את כל התלמידים, כל המשפחות, כל החברים?

נפתלי בנט: יש 1,500 תלמידים, תכפילו פי חמישה – נניח, משפחה ממוצעת – 7,500, תוסיפו עוד חברים, אתה מגיע ל-20,000.

נפתלי בנט: אומרים לנו שיש יכולת, זה יום אחד של בדיקות.

נפתלי בנט: למה מחכים?

נפתלי בנט: למה מחכים?

נפתלי בנט: למה לפני עשר דקות מדברת איתי אישה זקנה מירושלים, שאומרת שהיא כבר ארבעה ימים בבית ומטרטרים אותה איפה להיבדק?

נפתלי בנט: כואב לה הגרון, אבל זה לא בדיוק עומד בקריטריונים.

נפתלי בנט: למה עד לרגע זה, השבוע בשלושה ימים האחרונים עושים בממוצע 3,000 בדיקות בלבד ביום?

נפתלי בנט: אני רוצה לקרוא לכם הודעה לעיתונות של ראש הממשלה מ-27 במרץ: לאחר שיחה עם ראש הממשלה הוא החליט כי בעוד שבועיים יעלו ל-30,000 בדיקות מדי יום.

נפתלי בנט: זה 27 במרץ, שבועיים מאז זה 15 באפריל.

נפתלי בנט: חברים, אנחנו כבר בחודש יוני – –

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

נפתלי בנט: – – ועושים 3,000 בדיקות ליום.

נפתלי בנט: מה קרה לכם?

נפתלי בנט: מה, זה משחק?

נפתלי בנט: אחר כך נסגור את כל העסקים באיזו קלות דעת?

נפתלי בנט: ואני יודע למה זה.

נפתלי בנט: אני ניסיתי להבין מאיפה קלות הדעת של ראש הממשלה, של שר האוצר, של שר הבריאות:

נפתלי בנט: כל מקבלי ההחלטות, אף אחד מהם בחיים לא הקים עסק בעשר אצבעותיו.

נפתלי בנט: זה העניין.

קרן ברק: תודה.

נפתלי בנט: אף אחד מהם לא יודע מה זה להיאבק על משכורת, לשלם משכורות.

נפתלי בנט: לא יודעים מה זה.

נפתלי בנט: אז העיקר נאומים גדולים על נסגור ונסגור, ונעשה פה סגר ושם עוצר.

נפתלי בנט: למה עד לרגע זה מי שנוחת במדינת ישראל, למען השם, לא בודקים אותו?

קרן ברק: תודה.

נפתלי בנט: לא בודקים את מי שנוחת במדינת ישראל.

קרן ברק: תודה רבה.

קרן ברק: צריך לסיים.

נפתלי בנט: אני מסיים, אני קורא מפה לראש הממשלה – ועוד שאלה אחת:

נפתלי בנט: למה עד לרגע זה המגזר הציבורי, אדוני שר האוצר ישראל כץ, עד לרגע זה המגזר הציבורי לא תרם שקל למגזר הפרטי?

קרן ברק: חבר הכנסת – – –

נפתלי בנט: שקל למגזר הפרטי.

נפתלי בנט: מה היה קורה אם היינו נוגעים בפנסיות התקציביות של שופטים ב-80,000 שקל לחודש, כדי לקיים 80 עסקים באותו זמן?

נפתלי בנט: מה קרה לכם?

נפתלי בנט: תתעוררו.

נפתלי בנט: ושלא תעזו לסגור עוד פעם את עסקי ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת נפתלי בנט.

קרן ברק: חבר הכנסת יאיר גולן – אחרון הדוברים.

קרן ברק: אחריו יסכם השר המקשר דוד אמסלם.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאשא את עיקר דבריי, שמענו פה במשך דקות ארוכות דברים קשים, באמת קשים לאוזן, מפיו של השר המקשר בין הכנסת לממשלה, השר דודי אמסלם.

יאיר גולן: לפני הרבה שנים היה לי מפקד בצבא אלי אמסלם, איני יודע אם יש קרבת משפחה – דוגמה ומופת לאיש אוהב אדם.

יאיר גולן: לא משנה איזה אדם – אשכנזי, מזרחי, יהודי, ערבי, גדול, קטן – לא משנה, אוהב אדם.

יאיר גולן: ואני שואל אותך, השר דודי אמסלם: מאיפה השנאה?

יאיר גולן: מאיפה השנאה המעוורת הזאת, שגורמת לך מעל הפודיום המכובד הזה לשאת דברי בלע ושקר כנגד אנשים שהקדישו את חייהם לטובתה, לחוסנה ולביטחונה של מדינת ישראל?

יאיר גולן: אני רוצה לומר לכם: ביום הזה שבו אנחנו נדרשים לאשר חוקים איומים ונוראים פעם אחר פעם, שוב ושוב, בימים האלה שאנחנו מקיימים ממשלה מנופחת, בזבזנית, בלתי יעילה בעליל, בימים האלה אנחנו גם מתעסקים בסיפוח – הסכנה הגדולה ביותר לביטחונה של ישראל ולגורלה בכל מובן.

יאיר גולן: סיפוח מלא של יהודה, שומרון ורצועת עזה, שכולם, לו היו ריקים מערבים, הייתי בעד – חבלי מולדת.

יאיר גולן: אבל מה אפשר לעשות?

יאיר גולן: חי שם ציבור אחר.

יאיר גולן: ציבור עוין.

יאיר גולן: מה ההיגיון לספח אותו לתוכנו?

יאיר גולן: באיזה מובן זה בונה טוב יותר את מדינת ישראל?

יאיר גולן: איך זה מחזק את חוסנה?

יאיר גולן: יש לנו אתגר ענק.

יאיר גולן: יש במדינת ישראל היום 20% ערבים, 80% יהודים, עם היסטוריה קשה של עוינות.

יאיר גולן: יש פה מבחן עליון: לגשר על הפערים האלה, ליצור שיתוף פעולה, ליצור אחדות.

יאיר גולן: אתגר עליון.

יאיר גולן: האם בזה שנספח לתוכנו עוד 2.5, אולי 4.5 מיליון פלסטינים, נשפר את הסיכויים שלנו להקים פה חברה מתוקנת?

יאיר גולן: אין סיכוי שזה יקרה.

יאיר גולן: מה לא ברור?

יאיר גולן: מה פשר העיוורון הזה?

יאיר גולן: האם למישהו מחברי הבית המכובד הזה לא ברור שתפקידנו להסתכל הרחק לתוך העתיד?

קרן ברק: אתה צריך לסיים.

קרן ברק: חבר הכנסת גולן, אתה צריך לסיים.

יאיר גולן: מייד, משפט אחרון.

קרן ברק: מאה אחוז.

יאיר גולן: אני קורא לכולנו להתעשת, להסתכל 20, 30 ו-50 שנה קדימה ולהבין שהסיפוח הוא אסון למדינת ישראל.

יאיר גולן: תודה.

קרן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת גולן.

קרן ברק: יסכם את הדברים השר המקשר דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אני רוצה לומר משהו לחבר הכנסת יאיר גולן – יאיר, אתה שומע?

דוד אמסלם: השנאה העמוקה זה פה אצלכם.

דוד אמסלם: אצלך, אצל האנשים שיושבים פה.

דוד אמסלם: ההסתה היא פשוט בלתי נתפסת.

דוד אמסלם: סיפרתי לך את הסיפור של קיסריה.

דוד אמסלם: יש הרבה קיסריות, יש הרבה איומים.

דוד אמסלם: זלזול.

דוד אמסלם: גזענות מהצד הזה.

דוד אמסלם: התנשאות.

דוד אמסלם: אתם ארבע שנים הפגנתם ברוטשילד – דרך אגב, נגדי, עם תמונות של קוף.

דוד אמסלם: אתה מדבר?

דוד אמסלם: סגלוביץ' מדבר?

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: אנחנו?

דוד אמסלם: אתם כל הזמן טוענים את טענת הקוזק הנגזל.

דוד אמסלם: הכול פה הפוך, יש פה עולם ערכים הפוך.

יואב סגלוביץ': דודי, אני פה למעלה.

דוד אמסלם: אז בוא תרד, שנשמע אותך.

דוד אמסלם: אז אתה מדבר על שנאה?

דוד אמסלם: אבל זה הסגנון שלכם.

דוד אמסלם: אתם משקרים באופן כרוני יום-יום, עם כל הצבא שגייסתם לטובת העניין הזה.

קארין אלהרר: איזה צבא?

דוד אמסלם: כל הצבא, יש לכם את כל התקשורת.

דוד אמסלם: אין כמעט ערוץ תקשורת אחד שלא מסית נגדנו יום-יום.

דוד אמסלם: על בסיס יומי.

קארין אלהרר: בגללנו?

דוד אמסלם: אין כמעט חבר כנסת אחד פה שלא מסית בשקרים.

קארין אלהרר: די.

קארין אלהרר: לא מתאים.

דוד אמסלם: לא מתביישים.

דוד אמסלם: והופכים את זה עוד עלינו, אומרים שאנחנו – זאת השיטה שלכם, דרך אגב.

קארין אלהרר: תגיד לי, מה זה "שלכם"?

דוד אמסלם: טוב, אני רוצה לסכם, ברשותך, אדוני היושב-ראש, את כל הצעות האי-אמון.

דוד אמסלם: האמת היא שממש מרגש ומחמם את הלב לראות את נקודות הדמיון ושיתוף הפעולה בין חלקי האופוזיציה.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, יש פה ממש אידיליה מקסימה.

דוד אמסלם: אני רואה את הרשימה המשותפת, אני רואה את חברת הכנסת יזבק.

אלעזר שטרן: תגיד, דיברת על הסתה, דודי?

אלעזר שטרן: מה קרה?

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

אלעזר שטרן: דיברת על הסתה, מה אתה עושה?

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: היא בעצם עסקה וגם עודדה ברשתות טרור נגד מדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: על מה אתה מדבר, אדון?

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: מה שאתה שומע.

סמי אבו שחאדה: אתה יודע לקרוא בכלל?

סמי אבו שחאדה: אדוני יודע לקרוא?

דוד אמסלם: היא הלכה ועודדה שהידים, מחבלים.

היבה יזבק: – – –

דוד אמסלם: בשבילי מי שמעודד מחבלים זו הסתה נגד מדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה טרור.

סמי אבו שחאדה: מי שתומך בכיבוש, אסור שידבר על טרור.

דוד אמסלם: הטרוריסט זה האחרון שיורה, אתה יודע, אבל מי שמעודד אותו, משבח אותו – בכל מדינה דמוקרטית, דרך אגב, היא הייתה יושבת בבית סוהר.

היבה יזבק: הכיבוש זה הטרור.

היבה יזבק: הכיבוש זה הטרור.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אבל מחמם לי את הלב שאת יושבת, מתאמת בעצם פעולה – עם מי?

דוד אמסלם: עם אביגדור ליברמן.

סמי אבו שחאדה: הכיבוש הוא הטרור.

היבה יזבק: – – – בני אדם.

סמי אבו שחאדה: כובשים לא יכולים לדבר על מוסר.

היבה יזבק: גם כובש, גם קולוניאליסט.

היבה יזבק: גם קולוניאליסט – – –

דוד אמסלם: עם אביגדור ליברמן אתם יושבים.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר, בחלומות שלי לא האמנתי אי פעם שאתם תשבו ותתאמו פעולה – עם מי?

דוד אמסלם: עם ישראל ביתנו.

דוד אמסלם: עם אביגדור ליברמן וחבריו.

אנטאנס שחאדה: אתה חולם, אתה חולם והוזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, וכל זה למה?

דוד אמסלם: נגד נתניהו.

דוד אמסלם: זה המכנה המשותף.

דוד אמסלם: זה המכנה המשותף.

דוד אמסלם: לכן, רבותיי, אני באמת מתפעל ומתפעם מהאידיליה של האופוזיציה ומהפרגון ההדדי.

דוד אמסלם: אתם רק זורקים בוץ בממשלה שרק הוקמה; זה נוח – אבל זה גם חסר אחריות.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב הציבור עומד מאחורי ממשלת האחדות הזו.

דוד אמסלם: רוב הציבור ייחל לזה, בוודאי שרוב הציבור לא רצה ואפילו נחרד מכך שהייתה בכלל הווה אמינא, אולי, לבחירות רביעיות.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה עולה בכל סקר שאנחנו רואים בכלי התקשורת בנושא הזה.

דוד אמסלם: כמובן שממשלת האחדות הוקמה מעבר, לא רק בגלל הקורונה.

דוד אמסלם: היא הייתה נדרשת כשלעצמה גם אילולא הקורונה, אבל בוודאי שאירוע הקורונה מעצים את החשיבות של הקמת ממשלת אחדות, ובאמת, גיוס רוב הכנסת, ורוב המוחות בכנסת.

דוד אמסלם: יש לנו משימות רבות וחשובות לפנינו ואנחנו נמשיך לעבוד בעבור הציבור.

דוד אמסלם: אתם תמשיכו לשתף פעולה יפה באופוזיציה, וכל אחד שיעשה את שלו, והציבור ישפוט.

דוד אמסלם: הציבור ישפוט אם זה היה נכון להקים ממשלת אחדות למרות המחלוקות; למרות שאני לא אוהב את מה שקרה, את ההרכב של הממשלה כפי שהיא חולקה.

דוד אמסלם: יום אחד אנחנו גם נדבר על כך, אבל בוודאי ובוודאי אני חושב שבעת הזו זה מה שמדינת ישראל זקוקה ונדרשת לו.

דוד אמסלם: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש: אנחנו בעצם מנענו – ההחלטה של ראש הממשלה ושל גנץ להיכנס לממשלת אחדות בעצם מנעה, כפי שאמרתי – בחירות שלישיות, נזק עצום כלכלי למדינת ישראל.

דוד אמסלם: ובוודאי ובוודאי על הרקע של הקורונה, זה מקבל משנה תוקף.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם, בחירות במדינת ישראל זה אירוע של 3–4 מיליארד שקלים כשאתה לוקח גם את ההוצאות העקיפות, בוודאי ובוודאי מעבר לכסף, יש גם את הסיפור של היציבות הכלכלית.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לשר אמסלם.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת, בבקשה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: השרה רגב, נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת מאיר כהן, נא לשבת.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, נא לשבת, תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, לפני שאנחנו נעבור להצבעה, אנחנו מבקשים לכבד כעת את זכרה של חברת הכנסת לשעבר אורה נמיר, שהלכה לעולמה לפני כשנה והיא בת 88.

יריב לוין: נכבד את זכרה בקימה.

יריב לוין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרה של המנוחה.

יריב לוין: ) נא לשבת.

יריב לוין: אורה נמיר נולדה בחדרה, גדלה והתחנכה במושב חוגלה, שירתה במלחמת העצמאות כקצינה.

יריב לוין: באמצע שנות החמישים יצאה לארצות הברית ועבדה כמזכירה בצוות הקונסוליה של המשלחת הישראלית לאו"ם, שם אף לימדה עברית בבית הקונסול הכללי.

יריב לוין: בשנת 1967 נבחרה נמיר למזכירה הכללית של ארגון נעמת בתל אביב, וכחברה במזכירות הארצית של הארגון.

יריב לוין: בשנת 1974 נבחרה אורה נמיר לכהן כחברת כנסת בכנסת השמינית, וכיהנה בכנסת ברציפות שש תקופות כהונה – עד לשנת 1996.

יריב לוין: במהלך כהונתה, בדצמבר 1975, מונתה ליושבת-ראש ועדת ראש הממשלה לבדיקת מעמד האישה בישראל, והוציאה את הדוח הראשון בנושא חשוב זה.

יריב לוין: בין היתר כיהנה נמיר כיושבת-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, יושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה, ויושבת-ראש הוועדה המשותפת בנושא עבריינות נוער.

יריב לוין: בשנות התשעים כיהנה נמיר בממשלה העשרים-וחמש כשרה לאיכות הסביבה, ולאחר מכן כשרת העבודה והרווחה.

יריב לוין: בשנת 1996 עברה נמיר לכהן כשגרירת ישראל בסין וכשגרירת ישראל במונגוליה.

יריב לוין: לאחר מכן עמדה בראש הוועד המנהל של מכון אבשלום.

יריב לוין: השרה, חברת הכנסת והשגרירה אורה נמיר הייתה לאחת הנשים המשפיעות ביותר בציבוריות ובפוליטיקה הישראלית.

יריב לוין: תרומתה לקידום האדם העובד ועשייתה החלוצית לחיזוק מעמד האישה בישראל מקרינות גם כיום על החברה הישראלית ועל העשייה הציבורית בתחומים חשובים אלה.

יריב לוין: יהי זכרה ברוך.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, רבים מאוד ביקשו לומר דברים לזכרה של השרה וחברת הכנסת נמיר זכרה לברכה, ואני ביקשתי בסופו של דבר משניים לבוא ולשאת דברים.

יריב לוין: ראשון, יושב-ראש ועדת העבודה הרווחה והבריאות, ומי שכיהן גם כשר העבודה והרווחה, חבר הכנסת חיים כץ, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא הולך לחזור על כל דבריו של היושב-ראש יריב, אבל אורה נבחרה לכנסת ב-1974, כיהנה במשך שש כנסות רצופות, הספיקה לכהן כיו"ר ועדת החינוך, כיו"ר ועדת העבודה והרווחה, כשרה לאיכות הסביבה וכשרה לעבודה ורווחה.

חיים כץ: ב-21 במאי 1996 – אני זוכר את הרגע שהיא אמרה לי, ישבנו והיא אמרה לי: אני עוזבת את הפוליטיקה, אני הולכת להיות שגרירה בסין.

חיים כץ: אכן, היא הייתה שגרירה בסין ובמונגוליה.

חיים כץ: בתקופה הזאת בלטה האהדה הסינית, של הממשל הסיני.

חיים כץ: אני התארחתי אצלה בבית.

חיים כץ: אני ואשתי חיינו אצל אורה נמיר איזה עשרה ימים.

חיים כץ: הדרישה לבוא אליה זה היה משהו מטורף, זה כאילו איזה אירוע בומבסטי שכולם רוצים לקנות כרטיסים ולהגיע לאורה נמיר.

חיים כץ: בניגוד לתדמית הפוליטית הקשוחה שהייתה לה, היה לה לב ענק ורגיש לאוכלוסיות המוחלשות.

חיים כץ: היא הייתה אישה חכמה עם ידע אינטלקטואלי נרחב, חובבת תיאטרון, קונצרטים, טיולים בארץ ובחו"ל.

חיים כץ: מעל הכול היא הייתה מנהיגה, היא הייתה אישה של אנשים.

חיים כץ: הייתה יורדת לאנשים, מדברת בגובה העיניים.

חיים כץ: היא נלחמה בעבור שוויון חברתי, והייתה זו שהובילה לחקיקה של חוק שכר המינימום.

חיים כץ: היא קידמה את חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, פעלה לשיפור תנאי העסקת עובדים ומתן הגנה סוציאלית למובטלים.

חיים כץ: היא דחפה להפעלת מערך חינוך חינם לילדים, ועוד.

חיים כץ: ברמה האישית, אף שהגענו משני קצות המפה הפוליטית בהשקפותינו המדיניות, היא הייתה לי מורת דרך בכלל בתחום העבודה והרווחה.

חיים כץ: ההיכרות הראשונה שלי איתה הייתה כשהגעתי ממפעל במשבר, כוועד עובדים.

חיים כץ: היא הייתה יו"ר ועדת העבודה והרווחה, ואני, שבאתי ממפעל במשבר, באתי לוועדה ואמרתי את מה שאני חושב.

חיים כץ: מהר מאוד היא הוציאה אותי מהדיון ועוד יותר מהר היא החזירה אותי לדיון.

חיים כץ: במשך השנים נוצרה חברות אמיתית.

חיים כץ: מערכת יחסים מיוחדת.

חיים כץ: הייתי אצלה בסין, הייתי אצלה בבית.

חיים כץ: היינו נפגשים לפחות אחת לחודש, הולכים להצגה, הולכים לסרט, יושבים בבית קפה.

חיים כץ: אני זוכר את הקטע שלה כשהיא הייתה צריכה לעבור ניתוח ראש אצל המנתח היוגוסלבי דולנס.

חיים כץ: היא נכנסה לאוטו, נסענו בתל אביב איזה שעה, והיא אמרה לי: תשמע, אני עוברת את זה ואני עוברת את זה ואני הולכת לעבור את זה.

חיים כץ: הייתי די קרוב, די קרוב לקבל איתה החלטות ויחד עם זה הייתי די קרוב בלהיות אצלה בבית ולהגיד לה: יאללה, מספיק, מספיק – כשהיא שמרה על כל הדברים: אל תיגע בזה, תשים את זה.

חיים כץ: מספיק, מספיק, תירגעי.

חיים כץ: אורה הייתה אחת שאהבת ישראל, אנשיה ונופיה היו בנשמתה.

חיים כץ: בשמי ובשם אזרחי ישראל אני מודה לה על פועלה.

חיים כץ: היא חסרה לנו.

חיים כץ: תהא נשמתה צרורה בצרור החיים.

חיים כץ: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: בניגוד לדובר הקודם, אורה נמיר ואני משתייכות לאותו בית פוליטי, והיא אחת מהגיבורות שלי.

מרב מיכאלי: היא אחת מהגיבורות שלי גם כמנהיגה וגם כאישה.

מרב מיכאלי: אני עומדת כאן לדבר עליה בזמן שבתל אביב, בטיילת, מתכנסות אלפי – אלפים אלפים של נשים באות למחות על הדברים שאורה נמיר נאבקה עליהם עוד הרבה לפני שהיא הגיעה לממשלה ולכנסת.

מרב מיכאלי: מתאספות עכשיו אלפי נשים למחות על ההפקרה של חיי נשים, על ממשלות שמאפשרות את האלימות כלפי נשים, שמפקירות את הנשים לאלימות ואת הגברים למצוקה שגורמת את האלימות הזאת.

מרב מיכאלי: אני חושבת על אורה נמיר, אישה אמיצה, אישה טוטלית, אישה חכמה, שפעלה בתקופה שבה עוד הרבה פחות נשים פעלו בפוליטיקה; שמעולם לא חששה להגיד מה שהיא חושבת; שלא עסקה בלהיות פופולרית אלא עשתה את מה שהאמינה שהעם צריך ושהעם צריכה.

מרב מיכאלי: אורה נמיר שהייתה פעילה בארגון אימהות עובדות, במועצת הפועלות, הפכה להיות מזכ"ל נעמת.

מרב מיכאלי: כמו שציינו קודמיי, היא הקימה את הוועדה, וכבר ב-1978 אמרה שצריך להקים רשות שתעקוב אחרי קידום מעמד האישה; עברו 20 שנה עד שהיא קמה.

מרב מיכאלי: היא דיברה על יום לימודים ארוך, שעדיין אין לנו.

מרב מיכאלי: היא דיברה על חינוך חובה מגיל שלוש, שגם ממש לאחרונה הצלחנו להשיג.

מרב מיכאלי: היא הגתה את חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, שגם, עברו עשר שנים מיום שהיא הציעה אותו ועד שעבר.

מרב מיכאלי: אורה נמיר שהייתה מודעת היטב לקשיים של אישה בפוליטיקה ולמרות זאת עמדה מולה ללא חת.

מרב מיכאלי: היא התמודדה בפריימריז ב-1992 מול יצחק רבין, מול שמעון פרס, מול ישראל קיסר, רצה לראשות מפלגת העבודה.

מרב מיכאלי: כשהיא הייתה שגרירה בסין היא האירה את עיניי בדבר מדהים.

מרב מיכאלי: היא אמרה לי: אני צריכה להיות גם השגריר וגם אשת השגריר.

מרב מיכאלי: אני חושבת שזאת הפעם הראשונה שהבנתי את משמעות תפקיד ה"אשת", עד כמה מדובר במשרה מאוד משמעותית מכל בחינה שהיא, אבל היא, אורה, הצליחה לעשות את שתיהן על הצד הטוב ביותר.

מרב מיכאלי: אורה נמיר הייתה אישה שהסיוע לחלש היה בדמה הרבה לפני עידן החברתיות.

מרב מיכאלי: אמרה ועשתה.

מרב מיכאלי: אני הכרתי אותה בשנת 1995 במאבק המלצריות – – –

יריב לוין: השר גלעד ארדן, אנא.

מרב מיכאלי: אני הכרתי אותה בשנת 1995 במאבק הראשון של המלצריות והמלצרים בישראל.

מרב מיכאלי: אני עשיתי אז תוכנית טלוויזיה, נתתי להם במה.

מרב מיכאלי: באתי אליה ולא האמנתי איזה אוזן קשבת אני אוכל למצוא וכמה עבודה אמיתית לשיפור המצב אפשר יהיה להשיג איתה.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, אורה נמיר, שליחת ציבור במובן הישן והטוב והחשוב של המילה, אשת אמת שלא זגזגה, לא מרחה, לא טשטשה ועשתה למען מדינת ישראל ואזרחיות ואזרחי ישראל כל כך הרבה.

מרב מיכאלי: יהי זכרה ברוך.

יריב לוין: תודה רבה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: המספר המוגזם של השרים וסגני השרים בממשלה בתקופה שבה המשק נמצא במשבר כלכלי; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >> 3.

בממשלה בשל: מדיניות הביטחון של הממשלה החדשה והיעדר תוכנית רב-שנתית לצה"ל; << נושא >>

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו מכאן עוברים להצבעה על הצעות האי-אמון.

יריב לוין: לתשומת ליבכם, מדובר בארבע הצבעות.

יריב לוין: מי שתומך באי-אמון מצביע בעד, ומי שמתנגד לאי-אמון מצביע נגד.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצעה ראשונה, הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם.

יריב לוין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 67 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד-תל"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 42, נגד – 67, אין נמנעים, לפיכך ההצעה נדחתה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה הבאה, הצעת הרשימה המשותפת.

יריב לוין: בבקשה, הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 66 נמנעים – 1 הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 31, נגד – 66, נמנע אחד.

יריב לוין: ההצעה לא נתקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצעה השלישית, הצעת ישראל ביתנו.

יריב לוין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 67 נמנעים – 4 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 25, נגד – 67, ארבעה נמנעים.

יריב לוין: גם ההצעה הזאת לא התקבלה.

יריב לוין: אפשר, המזכירה, לעבור להצעה הרביעית?

יריב לוין: הצעת סיעת מרצ, הצבעה, בבקשה.

יריב לוין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 67 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 37, נגד – 67, אין נמנעים, גם הצעת האי-אמון הזאת לא נתקבלה.

יריב לוין: לפיכך, הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון.

יריב לוין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה בדבר החלטה על הקמתם של משרדי ממשלה.

יריב לוין: ימסור את ההודעה השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה על הקמתם של המשרדים החדשים הבאים: 1.

דוד אמסלם: משרד ראש הממשלה החלופי, שעליו יהיה ממונה ראש הממשלה החלופי; 2.

דוד אמסלם: משרד משאבי המים; 3.

דוד אמסלם: משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה; 4.

דוד אמסלם: המשרד לחיזוק וקידום קהילתי; 5.

דוד אמסלם: משרד ההתיישבות.

דוד אמסלם: בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אנחנו מצביעים עליה?

יריב לוין: על ההודעה הזאת?

יריב לוין: בוודאי שכן.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: הדובר הראשון, חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת מאיר כהן – איננו; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה.

תמר זנדברג: לא, אני פה.

יריב לוין: נמצאת, סליחה, בבקשה.

יריב לוין: את רוצה לרדת הנה ושנחזור אלייך?

תמר זנדברג: כן.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חברת הכנסת קארין אלהרר – מוותרת; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – איננו; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

יריב לוין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יריב לוין: חבר הכנסת רזבוזוב, אנחנו נוסיף אותך אם אתה לא מופיע.

יריב לוין: חברת הכנסת תומא סלימאן, את רשומה, הכול בסדר.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, שלשום אנשי הכיבוש – – –

יריב לוין: סליחה, חבר הכנסת עודה.

יריב לוין: השרה חוטובלי, אנא לשבת.

יריב לוין: אי-אפשר, פשוט אי-אפשר כך.

יריב לוין: חבר הכנסת סמוטריץ' והשר כץ.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי וחברות הכנסת, שלשום כוחות הכיבוש הרגו את איאד אלחלאק.

איימן עודה: אני שמעתי היטב את דבריה של אימו, ואני תרגמתי לעברית מה שהיא אמרה, וטוב להקשיב לה.

איימן עודה: היא אמרה: הוא ירד בבוקר כמו כל בן אדם אחר, על מה ירו בו בדם קר?

איימן עודה: במה פשע?

איימן עודה: במה האשימו אותו?

איימן עודה: מה הוא עשה?

איימן עודה: תקראו לו, תחפשו אותו, תבדקו מה יש עליו, אבל למה ישר יריתם בבן שלי?

איימן עודה: הבן היחיד שלי.

איימן עודה: הבן היחיד שלי.

איימן עודה: הבן היחיד שלי.

איימן עודה: אבא שלו ואחותו במקרה ישבו בבית, הוא במקרה הקדים את כולם ויצא מהבית ראשון באותו יום.

איימן עודה: אחותו העירה אותי מהשינה ואמרה לי שירו באיאד.

איימן עודה: קפצתי מהמיטה והתחלתי לרוץ.

איימן עודה: אני לא זוכרת איך הגעתי לבאב אל-אסבאט, שער האריות.

איימן עודה: שאלתי מה קרה, בהתחלה אמרו לי שירו לו ברגל, ואז חזרתי הביתה וראיתי שיש שם יותר חיילים מאנשים.

איימן עודה: אני לא יכולה להמשיך.

איימן עודה: הייתה לו משאלה להתפלל באל-אקצא.

איימן עודה: יש לי בקשה אחת ויחידה: להשכיב אותו בפתח המסגד לפני קבורתו.

איימן עודה: הוא אדם דתי, ישר ורגיש מאוד.

איימן עודה: הוא היה מלאך, לא בן אדם רגיל.

איימן עודה: הגנתי עליו מפני כל משב רוח.

איימן עודה: איך הרגו את הילד שלי, הבן היחיד שלי?

איימן עודה: אני דורשת שייעשה צדק.

איימן עודה: מדינת ישראל לקחה את הבן שלי.

איימן עודה: אני דורשת שייעשה צדק.

איימן עודה: זה מה שאמרה אימא של איאד אלחלאק, שכוחות הכיבוש הרגו אותו לפני יומיים בירושלים המזרחית.

איימן עודה: חברי הממשלה, אתם שותפים לפשע.

איימן עודה: אתם שותפים לפשע.

איימן עודה: עוד מעט אתם מביאים את החוק של איחוד משפחות.

איימן עודה: כמה מכוערים אתם.

איימן עודה: כמה מכוערים אתם.

איימן עודה: אנחנו לא נשקוט עד שהכיבוש, הכיבוש הנפשע הזה, יסתיים ותקום מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, וסוף-סוף יהיה שלום שייטיב עם כולם.

איימן עודה: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה על ההתחשבות בשוכני היציע.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אני רוצה להקדיש את שתי הדקות האלה לאלפי הנשים שמתאספות כרגע בטיילת בתל אביב ומוחות ותובעות קודם כול את החיים שלנו.

תמר זנדברג: זו מחאה באמת על הדבר הבסיסי ביותר – על החיים, על הביטחון, על הנשימה, על האפשרות לחיות בכבוד בבית.

תמר זנדברג: אנחנו ראינו בתקופת הקורונה – יש לה המון המון השלכות, ברבות מהן אנחנו עוסקים במסגרת הוועדות השונות וכאן במליאה ובהצעות החוק, אבל יש דבר אחד מצמרר, שכל פעם שחושבים עליו, באמת, פשוט עוברת צמרמורת בגוף.

תמר זנדברג: כולנו היינו בבתים בתקופת הקורונה, חלקנו בילינו עם המשפחות ונהנינו יותר, חלקנו פחות, חלקנו סבלנו מחוסר ביטחון כלכלי, אבל 40% יותר מהנשים פנו למרכזי הסיוע לנפגעות אלימות במשפחה מכיוון שהבית הפך עבורן למקום מסוכן, למקום מפחיד, למקום של סכנה, של סכנת חיים.

תמר זנדברג: הרעיון הזה שהמקום שאמור להיות הבטוח מכולם הופך להיות למקום המסוכן, למקום שבו אפשר לאבד את החיים – המחשבה הזו לא נותנת מנוח.

תמר זנדברג: אנחנו כבר הספקנו לעסוק כאן בנושא הזה, בכנסת, ואפילו להסכים על הקמה של ועדת משנה שתעסוק בתוכנית הממשלתית למניעת רצח נשים, כי כל שבוע שעובר חייה של עוד אישה, לפחות אחת, בסכנה.

תמר זנדברג: הדבר הזה לא היה מתרחש, והנושא לא היה נשאר על סדר-היום – וצריך שיישאר כל הזמן על סדר-היום – אלמלא אותן נשים שמלוות את המאבק שלנו מהרחובות, מבחוץ; שלא משאירות אף אישה לבד; שאחרי כל רצח נעמדות מחוץ לבית; שתובעות – באמת, זה לא צדק, זה לא שוויון, זה חיים.

תמר זנדברג: ולכן, אני רוצה להצדיע ולהריע לאלפי הנשים שנמצאות ברגע זה ממש, בזמן שאנחנו כאן מצביעים על הקמת משרד המים, המשרד לחיזוק קהילתי, משרד ההתיישבות, משרד ראש הממשלה החלופי – כל הדברים האלה לא שווים את חייה של אישה אחת, שברגעים אלה ממש אלפי נשים תובעות את חייה בטיילת בתל אביב.

תמר זנדברג: באמת, בשם הרבה חברות כאן – אני בטוחה שגם מהקואליציה, למרות שאולי לא תודו בזה – אני רוצה להגיד לנשים האלה: אנחנו איתכן, כל הכבוד לכן, חזקו ואמצו, נמשיך ביחד ובסוף נציל חיים.

תמר זנדברג: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: לא, אני פה, לא הספקתי לרדת.

יריב לוין: אנחנו נאפשר לך.

יריב לוין: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

יריב לוין: חברת הכנסת מלינובסקי, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ, אתה רשום ברשימה.

יריב לוין: אם אתה רוצה לדבר אתה יכול פשוט לרדת הנה, ואז תוכל לעשות את זה מכאן ביתר קלות.

יוליה מלינובסקי: סליחה, אדוני היושב-ראש, תודה על ההתחשבות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בדיוק דיברנו על כך שזה דווקא טוב, אנחנו עושים פה כושר גופני, אנחנו מתאמנות, עולות, יורדות, אז יש בזה אפילו יתרון מסוים.

יוליה מלינובסקי: אבל אני מסתכלת על סדר-היום, אדוני היושב-ראש, ולא מצליחה להבין – ואולי השר המקשר בסוף יסביר לי מה זה לעזאזל משרד ראש הממשלה החלופי?

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, יש לי ראש ממשלה, וזה יהיה חלופי.

יוליה מלינובסקי: אני, כשלמדתי בבית ספר כשהייתי קטנה, למדתי באוקראינה, והיה שם לפעמים מזג אוויר לא טוב, אז היה בוץ, לכלוך וכו'.

יוליה מלינובסקי: חייבו אותנו להגיע לבית הספר עם זוג נעליים חלופיות.

יוליה מלינובסקי: אבל לפעמים שכחנו אותן בבית, ואז התברר שהיה אפשר להסתדר בלי זוג נעליים להחלפה.

יוליה מלינובסקי: וגם בלי ראש הממשלה להחלפה אפשר להסתדר, וזה דבר מיותר.

יוליה מלינובסקי: והאמת, עשיתי בדיקה: זה לא קיים, בשום מקום בעולם זה לא קיים.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שאנחנו ראש יהודי, אנחנו טובים בסטרטאפים, אבל פה הלכנו קצת רחוק מדי.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו יכול להסביר לי איך זה יתנהל – עכשיו למשל ראיתי הצעת חוק תקנות שעת חירום על קורונה, וכל הסמכויות שם מרוכזות לראש הממשלה, אז איפה ראש הממשלה החלופי?

יוליה מלינובסקי: ואם ראש הממשלה המכהן לא יגיע להסכמה עם החלופי, איך הם יסתדרו?

יוליה מלינובסקי: יזרקו מטבע?

יוליה מלינובסקי: יש מדינה, יש ראש ממשלה, תחתיו יש שרים, כולל שר הביטחון בני גנץ, שאין מה לעשות, הוא שני בקדנציה.

יוליה מלינובסקי: זה, כמו שאתה יודע, יש את הנסיך הראשון, והשני, הבא בתור, ייכנס לכיסא.

יוליה מלינובסקי: בשביל מה בניתם את הקונסטרוקציה הזאת?

יוליה מלינובסקי: ועכשיו, בשיא חוצפתכם, אתם מקימים משרד ראש ממשלה חלופי עם תקנים, עם משרדים, עם כל ה-facility – בשביל מה?

יוליה מלינובסקי: כדי להוסיף לבני גנץ את התואר ראש הממשלה החלופי?

יוליה מלינובסקי: אז את החלופי הזה אפשר להחליף.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא צריך אותו, אפשר לשכוח אותו כמו את אותו זוג נעליים שלא היו נחוצות כל כך.

יוליה מלינובסקי: אני כבר לא מדברת על משרד לחיזוק, קידום – רגע – משרד לחיזוק ולקידום קהילתי – סליחה, זה שם כל כך חשוב ומכובד, שאפילו לרגע התבלבלתי; משרד להתיישבות – אז מה קרה עם ההתיישבות ב-40 שנה שיש התיישבות, אדוני היושב-ראש, ולא היה משרד להתיישבות?

יוליה מלינובסקי: איך בנו את ההתיישבות?

יוליה מלינובסקי: איך קידמו התיישבות?

יוליה מלינובסקי: איך טיפלו בהתיישבות בלי משרד לענייני התיישבות?

יוליה מלינובסקי: איכשהו זה עבד.

יוליה מלינובסקי: הכי מצחיק, זה עבד.

יוליה מלינובסקי: בזמן האחרון זה עובד פחות, לפני זה, זה עבד.

יריב לוין: משפט אחרון.

יריב לוין: הזמן נגמר.

יוליה מלינובסקי: ואני לא אתייחס למשרד המים.

יוליה מלינובסקי: והכי – האמת, על זה אני מברכת: משרד להשכלה גבוהה.

יוליה מלינובסקי: זה באמת מאוד חשוב לקדם השכלה גבוהה בארץ.

יוליה מלינובסקי: סוף-סוף יהיה לנו שר ייעודי לדבר הזה.

יוליה מלינובסקי: כל השאר זה – –

יריב לוין: זהו, תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: – – אתה יודע, מדע בדיוני.

יוליה מלינובסקי: לפחות אתה יושב-ראש הכנסת ואין לך חלופי, שזה כבר, אתה יודע – –

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: – – זה כבר הישג.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: אולי כדאי לחשוב על זה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יריב לוין: הפעם, בשעה טובה, שום דבר לא יעצור בדרך לדוכן.

יוליה מלינובסקי: לא הספקנו.

יריב לוין: כן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לפני זמן קצר קראתי שגנץ, ראש הממשלה החלופי, הנחה את כוכבי להאיץ את היערכות צה"ל להחלת הריבונות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, למרות המילים המכובסות של המילה "סיפוח", שנהפכה ל"החלת הריבונות", אני שואלת את עצמי: אם באמת מדובר על מדינה שרוצה להחיל את הריבונות שלה, למה הצבא צריך להיערך לזה?

עאידה תומא סלימאן: כי יודעים שזה צעד שיביא למצב של לפחות חוסר ביטחון לשני העמים, שיסבלו מצעד כאילו-מדיני שהולך להתרחש; שהולך להעמיק כיבוש שנמשך כבר עשרות שנים, ושהולך לדרדר את חייהם של בני העם הפלסטיני אבל, אני חושבת, גם של האזרחים הישראלים, למקומות שלא ידענו עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: מי שחושב שהחלת הריבונות, או הסיפוח, בעצם, ההמשך וההעמקה של הכיבוש של העם הפלסטיני, יביא למצב של שגשוג וביטחון, שיסתכל וישמע את אימא של איאד אלחלאק, שביקרתי אותה היום, ישמע אותה מדברת על בנה האוטיסט, שהולך בדרך הזו שש שנים כבר, אותה דרך מהבית עד המוסד, וכולם מכירים אותו – גם בירושלים המזרחית וגם אנשי הצבא והמשטרה שעומדים בדרך.

עאידה תומא סלימאן: רדפו אחריו.

עאידה תומא סלימאן: המורה מתחננת ואומרת: הוא אוטיסט, הוא ילד במוסד שלנו, אל תירו בו.

עאידה תומא סלימאן: והוא מתחנן בכמה מילים שהוא מתקשר עם האנשים, ואומר למורה שלו: ורדה, אני איתך.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, קרא לה בשם, והוא אומר לה כאילו: תגידי להם שאני איתך.

עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת עמדו מעל הראש שלו וירו בו שבעה כדורים, שניים מהם בפלג העליון של הגוף שלו.

עאידה תומא סלימאן: ככה נראה הכיבוש.

עאידה תומא סלימאן: ככה נראה הסיפוח.

עאידה תומא סלימאן: ככה.

עאידה תומא סלימאן: לפני כמה שנים חשבה מדינת ישראל שסיפחה את ירושלים המזרחית, לפני כמה שנים חשבה שהחילה את הריבונות שלה, ותראו מה המצב בירושלים המזרחית.

עאידה תומא סלימאן: אלה הם פניהם המכוערות של הכיבוש, של הדיכוי.

עאידה תומא סלימאן: וכן, גנץ, אתה חלופי כדי ליישם את העבודה השחורה שכנראה לנתניהו אין זמן להתלכלך בה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה מאוד מאוד בכאב, כי שמעתי את אבא של איאד, שמעתי את אימא של איאד, אבל שמעתי גם את האנשים שהיו בבית האבל ואמרו: אנחנו כבר מפחדים שהילדים שלנו יסתובבו ברחובות של ירושלים המזרחית.

עאידה תומא סלימאן: זה העתיד שמתכננים, גם לעם הפלסטיני אבל גם לאזרחים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אלה הם פניהם של הסיפוח ושל הכיבוש, והגיע הזמן שתתעוררו מכל החפלה הזו של פתיחת עוד משרד פה – –

יריב לוין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – ועוד שם – –

יריב לוין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: – – ועוד שר ועוד שרה.

יריב לוין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, אלה הם הפנים.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: עמיתיי חברי הכנסת – לא רואה פה שרים ממשלת העריקים.

דוד אמסלם: יש, יש.

יריב לוין: נמצא פה.

יריב לוין: ממשלת העריקים גם אני לא רואה, אבל מממשלת ישראל אני דווקא רואה.

אלעזר שטרן: אז אני אזכיר לך את העריקים, אם אתה לא רואה, לפי הסדר: העריקה אורלי לוי, העריק יועז הנדל, העריקה פנינה תמנו שטה, העריק עמיר פרץ, העריק איציק שמולי, העריק רפי פרץ – אתה רואה אותם?

אלעזר שטרן: עוד לא היה דבר כזה במדינת ישראל, שישה שרים, שישה פירקו מסגרות עם כל מיני תירוצים, אבל כולם נהיו שרים.

אלעזר שטרן: כל מיני אידיאולוגיות הלבישו לנו, אבל כולם נהיו שרים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, יש בליכוד חברי כנסת שמחכים שנים להיות שר, שרה, עובדים קשה.

אלעזר שטרן: יכול להיות שאם הם היו יכולים לערוק, גם הם פעם היו נהיים שרים יותר מהר, אולי גם יש להם יותר ניסיון.

אלעזר שטרן: אבל יש לי בקשה אליך, באמת, בתור יושב-ראש הכנסת: תבנה כבר את השולחן הזה.

אלעזר שטרן: זה לא נעים לנו, הם מתחבאים בינינו, הם מסתכלים בעיניים, חלקם עוד מורידים מבט.

אלעזר שטרן: הם רוצים שנחשוב שהם חברי כנסת פשוטים כמונו, שהם לא שייכים לממשלה הזאת.

אלעזר שטרן: וכל מה שאני מבקש באמת, תבנה שולחן.

אלעזר שטרן: אני לא מבין מה הבעיה.

אלעזר שטרן: קורונה – אנחנו יושבים בחדרי הוועדות צמודים אחד לשני עם לוח שקוף בינינו.

אלעזר שטרן: מה הבעיה לבנות פה שולחן?

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה שולחן – תחזיק אותם שם למעלה.

אלעזר שטרן: אל תשים אותם בינינו.

אלעזר שטרן: אני אומר לך, הם מבקשים מאיתנו לתת להם לנשום קצת.

אלעזר שטרן: אנחנו לא מדברים אפילו, רק לא נעים להם לראות אותנו.

אלעזר שטרן: אני חושב שהעניין הזה, דרך אגב, זה גם פוגע בנו.

אלעזר שטרן: אני אומר את האמת, אני לא רוצה לשבת איתם.

אלעזר שטרן: אם הייתי רוצה, יכולתי לשבת איתם.

אלעזר שטרן: אני רוצה לשבת עם חברי כנסת פשוטים.

אלעזר שטרן: ככה, סתם חבר כנסת.

אלעזר שטרן: לא חברי כנסת בממשלה מנותקת כזאת שמי שעורק – נהיה שר.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד עוד משהו, למה אני לא רוצה לשבת:

אלעזר שטרן: שמעתי שממלא מקום ראש הממשלה החליפי ושר הביטחון – אמרה השרה רגב, וגם, נדמה לי, חבר הכנסת ניר ברקת, שהם מקווים שהוא ילמד מראש הממשלה בשנה וחצי איך להיות ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: אולי בשביל זה צריך משרד לממלא מקום ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד, להציע, דווקא מה ראש הממשלה המכהן – ככה אומרים?

אלעזר שטרן: ראש הממשלה המכהן?

אלעזר שטרן: – יכול ללמוד מראש הממשלה הממלא-מקום, החליפי – – –

יריב לוין: הוא ילמד משפט אחד.

אלעזר שטרן: אז משפט אחד אני אגיד.

משה אבוטבול: – – –

אלעזר שטרן: אני אגיד, אני אגיד.

אלעזר שטרן: רגע, רגע.

אלעזר שטרן: נתנו לי משפט.

יריב לוין: משפט אחד.

אלעזר שטרן: אני מכבד את זה, היושב-ראש.

משה אבוטבול: – – –

אלעזר שטרן: אתה, יש לך יחסים טובים עם ראש הממשלה – תגיד לו.

אלעזר שטרן: בשביל לסתום פיות, לא מוכרחים מסכות ופד גזה ולעמוד בבית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: שילמד באמת מכחול לבן איך סותמים פיות לכולם סתם באמירה אחת.

אלעזר שטרן: הרי הם חברים שלנו, אנחנו יודעים כמה היה להם להגיד על מה שקרה בבית המשפט העליון, ובלי פדי גזה ובלי מסכות – שקט.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: סיום הולם.

אלעזר שטרן: אז תודה שאנחנו לא יחד איתם, נכון?

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני, תודה שאפשרת לי עוד משפט.

יריב לוין: בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

יריב לוין: אנא, תנסו להקפיד על שלוש דקות, כי יש לנו ערב ארוך.

משה אבוטבול: – – – אליעזר – – –

אלעזר שטרן: – – – זה הבדל בין כוהן גדול לעבד – אני אלעזר – – –

משה אבוטבול: – – –

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עומדים עכשיו בפתח מושב הקיץ.

ישראל אייכלר: עברנו שנה וחצי ואפילו יותר של פגרה ושיתוק מערכות השלטון והממשלה והתקציבים.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו צריכים להסתכל קדימה ולראות מה אנחנו עושים בבעיות האמיתיות של הציבור.

ישראל אייכלר: באחת מהן אני רוצה לגעת עכשיו.

ישראל אייכלר: אחת מהן היא העניין של החינוך.

ישראל אייכלר: לא התוכן של החינוך אלא התקצוב של החינוך.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת שמדינת ישראל התפתחה במשך 70 שנה באופן שהיחיד והקבוצה והבודדים – יש להם זכויות להתנהג אחרת, ללבוש אחרת, להיות אחרת.

ישראל אייכלר: זה הפך אפילו לדת המדינה, שמותר לכל אחד להיות מה שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: בדבר אחד נשארנו בשיטה של ימי מפלגת מפא"י, בעניין מקובעות מנגנוני מערכת החינוך.

ישראל אייכלר: שם כולם צריכים להיות אותו דבר, כל התקציבים הולכים לפי מה שהיה בימי מפא"י: הממלכתי מקבל כך וכך אחוזי כיתות כל שנה למרות שיש להם פחות ילדים, והרשתות החרדיות, למרות שיש להן יותר ילדים, הן האחרונות בתור.

ישראל אייכלר: באמצע נמצאת הציונות הדתית.

ישראל אייכלר: מה שהכי כואב זה שישנם עשרות אלפי ילדים, חצי מיליון ילדים, שאינם ברשתות של החינוך העצמאי ושל ש"ס, אינם נמצאים בממלכתי ולא בממלכתי-דתי, והם לומדים תורה.

ישראל אייכלר: סיפר לי השר לשעבר אהרון ידלין, אדוני היושב-ראש, שהוא היה איש מפא"י אפילו, ואמר לי שכשבאו אליו ואמרו לו שרוצים תלמודי תורה ביידיש וללמוד כמו שלמדו פעם, הוא אמר: למה לא? הרי זה היה במשך אלפי שנים המערכת החינוכית שלנו, למה להתכחש לזה?

ישראל אייכלר: יש גם לזה מקום.

ישראל אייכלר: הוא הורה לתקצב את תלמודי התורה.

ישראל אייכלר: בשנים האחרונות, יותר ויותר לא רק מקצצים – למשל, מוסדות המוכש"ר צריכים לקבל על פי חוק 75%, ומוסדות הפטור, תלמודי התורה – 55%; הלך משרד החינוך, השאיר את התקציב הבסיסי של התלמיד שמקבל בממלכתי, מזה הוא נותן 55% ו-75%, אבל הוא הוסיף המון המון מיליארדים לכל מיני תוכניות וסלי תקצוב, שזה לא כלול.

ישראל אייכלר: כך יצא שילד בתלמוד תורה מקבל אולי 20% ממה שמקבל ילד אחר.

ישראל אייכלר: איפה זה מתנקם?

ישראל אייכלר: המורה שמקבל משכורת ברשתות החינוך, מקבל כפול מאשר בתלמודי תורה ובחינוך חרדי של המוכש"ר, מה שנקרא, ושל הפטור.

ישראל אייכלר: גם העניין של שכר הלימוד – הורה צריך לשלם 500 שקל שכר לימוד, והוא לא יכול לעמוד בזה, והשכר השעתי של המורה החרדי נמוך ב-50% לפחות משל מורה בממלכתי.

ישראל אייכלר: רק בירושלים – וזה הדבר הכי חשוב, אדוני היושב-ראש: מדברים עכשיו על קורונה – – –

יריב לוין: והוא יהיה גם הסיום.

ישראל אייכלר: כן, לסיום.

ישראל אייכלר: הקורונה גרמה לצפיפות – הצפיפות נגרמת בגלל מצוקת הכיתות בבתי הספר.

ישראל אייכלר: יש חוסר – בירושלים בלבד – של 1,500 כיתות, ורובן ככולן בחינוך החרדי.

ישראל אייכלר: עכשיו, אדוני היושב-ראש, חתמת על הסכם קואליציוני בשם הממשלה, ושם כתוב שיהיה מתן תקצוב הולם לכלל צורכי החינוך על כל גווניו.

ישראל אייכלר: אני מקווה שבעזרת השם תוכלו ליישם את זה, ונוכל למנוע את העוול ואת הקיפוח בעניין החינוך.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה.

יריב לוין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: עניין אחד מקומם מאוד בטרגדיה שהתרחשה בעיר העתיקה עם הריגתו של איאד אלחלאק.

ניצן הורוביץ: מה שמעיד על העוול שנעשה כאן, בעיניי, יותר מהסיפור עצמו, התרחש לאחר מכן.

ניצן הורוביץ: האיש נורה, נהרג, ואז המשטרה פשטה על בית אביו לנסות למצוא חומרים מפלילים אודותיו.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, היה ברור למשטרה שהאיש היה חף מפשע, נפל קורבן, אדם מוגבל.

ניצן הורוביץ: הלכו אחר כך לבית שלו לחפש בדיעבד חומר, שאולי יוכלו אחר כך להגיד: אבל הוא היה ככה והוא היה ככה.

ניצן הורוביץ: זה באמת מראה – זה דבר מרושע לעשות.

ניצן הורוביץ: אני מאמין, אני רוצה להאמין, שהחיילים השוטרים, לוחמי משמר הגבול שירו בו, אכן חשבו שמדובר באיש מסוכן.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להאמין.

ניצן הורוביץ: הנסיבות מראות אחרת, אבל מח"ש בודקים את זה.

ניצן הורוביץ: אבל כשהלכו אחר כך לבית שלו וחיפשו שם חומרים מפלילים כשהם ידעו שהאיש חף מפשע ומוגבל ונהרג בנסיבות מחרידות, זה מראה ממש על כוונת זדון.

ניצן הורוביץ: זה, כמובן, היה דבר ברוטלי.

ניצן הורוביץ: האחות של ההרוג זעמה על החיפוש הזה, אז אחד השוטרים קרא לה זונה.

ניצן הורוביץ: כל העסק הראה שלא רק שהמשטרה לא מתנצלת ולא מביעה צער על התקרית הזאת, הם אחר כך גם פרסמו ש"איך זה שתוקפים את המשטרה".

ניצן הורוביץ: הם יצאו נגד אנשי ציבור, אני בתוכם, שגינו את המשטרה, ואמרו: איך זה שלא תומכים?

ניצן הורוביץ: כאילו שהמשטרה היא הקורבן כאן.

ניצן הורוביץ: אני מצפה ממשטרת ישראל, קודם כול, בנוסף למח"ש, לחקור את זה, לא רק כדי למצות את הדין עם מי שפגע וכו' אלא כדי שהדברים האלה, שקרו הרבה פעמים בשנים האחרונות, ייפסקו.

ניצן הורוביץ: ייפסקו.

ניצן הורוביץ: אדם שלא נושא נשק, שהוא לא חמוש, שהוא לא עשה שום דבר, שהוא לא איים על אף אחד – לא צריך לרדוף אחריו ולירות בו.

ניצן הורוביץ: וזה צריך להיפסק.

יריב לוין: משפט אחרון.

ניצן הורוביץ: לא צריך.

ניצן הורוביץ: זה מתכון לפגיעה בחפים מפשע.

ניצן הורוביץ: כלפי המשפחה צריך להתנצל על הפגיעה ולהתנצל על החיפוש המביש שעשו כדי להפליל בדיעבד מישהו שהם ידעו שהוא חף מפשע.

יריב לוין: חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אני מסיים, ואני מסיים בתקווה שהמשטרה תפסיק לירות בחפים מפשע, ובמיוחד מדובר בערבים ובאתיופים ובכל מי שנראה חשוד.

ניצן הורוביץ: די, מספיק, שבענו מזה, נמאס.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – איננו; חברת הכנסת קרן ברק – איננה.

יריב לוין: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לטרגדיה שקרתה לפני 19 שנה.

יואל רזבוזוב: ב-1 ביוני התרחש פיגוע בדולפינריום, פיגוע שבו נרצחו 21 נערות ונערים ומעל 120 נפצעו.

יואל רזבוזוב: הפיגוע התרחש ביום שישי בערב בכניסה למועדון הדולפי-דיסקו.

יואל רזבוזוב: המחבל הארור, רוצח מתועב בן 22 מקלקיליה, הגיע למקום עם חגורת נפץ ופוצץ את עצמו בכניסה למועדון.

יואל רזבוזוב: כמעט כל הנרצחים היו נערים ונערות צעירים עולים מברית המועצות לשעבר, ילדים שלא עשו דבר לאיש, שרק רצו לצאת ולרקוד.

יואל רזבוזוב: ילדים שחלקם רק עלו לארץ שנים בודדות קודם לכן עם שאיפות, עם חלומות גדולים לחיים, חלומות שכבר לעולם לא יתגשמו.

יואל רזבוזוב: שמות הנרצחים: מריה טגילצ'ב, בת 14; ראיסה נמירובסקי, בת 15; קטרינה קסטניאדה, בת 15; אירנה נפוניאשצי, בת 16; ליאנה סעקיאן, בת 16; סימונה רודין, בת 18; ילנה נלימוב, בת 18; אלכסיי לופאלו, בן 16; איליה גוטמן, בן 19; רומן דז'אנשוילי, בן 20; דיאז נורמנוב, בן 21; יבגניה דרופמן, בת 16; יוליה סקליאניק, בת 15; אניה קזצ'קוב, בת 16; מריאנה מדבדנקו, בת 16; יוליה נלימוב, בת 16; אירנה אוסדצ'י, בת 18; סרגיי פאנחיסקוב, בן 20; אורי שחר, בן 32, ויאן בלום, בן 25.

יואל רזבוזוב: לא נשכח ולא נסלח.

יואל רזבוזוב: לא נפסיק לרקוד.

יואל רזבוזוב: יהי זכרם ברוך.

יואל רזבוזוב: תודה.

יריב לוין: אמן.

יריב לוין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, צחוק הגורל שביום רביעי שעבר, בזמן השאילתות, עמדתי ביציע ושאלתי את השר החדש לביטחון הפנים האם ישנה מדיניות והאם הוא מתכוון לקיים דיון לגבי הירי באזרחים והריגת אזרחים על ידי המשטרה או לא.

סעיד אלחרומי: קיבלתי תשובה ארוכה, שאחר כך חזר עליה השר לביטחון פנים בכלי התקשורת, שהיא בעצם גיבוי מלא למשטרה.

סעיד אלחרומי: יומיים או שלושה אחר כך נורה הצעיר איאד אלחלאק בעיר העתיקה, ובעצם לא הצליח להימלט מהיריות גם כשברח וגם כשהחונכת שלו מהמוסד שבו הוא לומד צעקה ואמרה: הוא חולה, הוא אדם מוגבל.

סעיד אלחרומי: אבל זה לא עזר לאיאד, והוא נורה שבעה כדורים, מהם שניים קטלניים בפלג גופו העליון.

סעיד אלחרומי: איאד, נכון שהוא האחרון בסדרה, אבל הוא לא הראשון.

סעיד אלחרומי: לפניו נורה מוסטפא יונס ליד בית החולים תל השומר על ידי שומרי בית החולים, למרות שגם הוא היה במצב נפשי גרוע, ומטופל.

סעיד אלחרומי: גם זה לא עזר לו, והתחנונים של אימא שלו ושל הסובבים לא עזרו לו.

סעיד אלחרומי: לפניו נורה גם סלאמה אבו כף בבאר שבע, וטענות השוטרים עדיין לא התבררו, כי אין אף עד שיעיד על מה שקרה באמת באותו רגע, ישנן עדויות שהוא נורה כשהוא כבר נתפס על ידי השוטרים.

סעיד אלחרומי: לפניו נורה הצעיר הלוקה בנפשו בראש העין, צעיר יהודי בראש העין.

סעיד אלחרומי: לפניהם נורה גם צעיר ממוצא אתיופי בקריות, וכל זה בלי שום שינוי של המדיניות, ואף אחד – ציפיתי שהשר החדש יגיד לי לפחות מעל הדוכן: אני כן מתכוון לערוך דיון בסוגיה הזאת.

סעיד אלחרומי: רבותיי, המדיניות הזאת תימשך, והיא תחריף.

סעיד אלחרומי: ראינו בארצות הברית ששוטר לבן חונק כאשר האזרחים מסביב מתחננים, אומרים לו: הבן אדם עומד למות, פלויד, אבל הוא לא הניד עפעף, הוא המשיך עד שהרג אותו, עד שקיפח את חייו של הצעיר השחור.

סעיד אלחרומי: אם אנחנו נמשיך במדיניות הזאת, אדוני היושב-ראש, אנחנו נידרדר לשם, ודרך אגב, לא יהיה הבדל בין ערבי ליהודי.

סעיד אלחרומי: אם המשטרה לא תדע שאפשר לעצור אותה, שאפשר לעצור את המדיניות הזאת, אנחנו האזרחים נשלם מחיר כבד מאוד.

סעיד אלחרומי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עמד פה קודם השר אמסלם ופיזר דברי בלע והבל בכמות שלא הייתה מביישת סוחרים שצריכים להעביר את מרכולתם ממקום למקום.

עופר כסיף: כמה בורות וכמה שקרים הדברים שלו.

עופר כסיף: עם לא יכול להיות כובש בארצו – מאיפה הסיסמה הדלוחה, המטופשת והשקרית הזאת?

עופר כסיף: ברור שאפשר לדעת מאיפה: היא באה מראש הממשלה, ואמסלם בינתיים לא הוכיח את עצמו שהוא מסוגל להגיד משהו שלא יצא מראש הממשלה.

עופר כסיף: נראה שאצלו עצמאות מחשבתית היא דבר שיקרה כשיגיע לגיל הבגרות.

עופר כסיף: עדיין לא קרה.

עופר כסיף: יש פה עם, יש פה עם ערבי פלסטיני, שהוא העם הילידי; ומי שמתכחש לזה הוא או בור או שקרן או שילוב של השניים – ואתם תבחרו.

עופר כסיף: וכאשר עם או מדינה שלכאורה שייכת לעם אחר מגרשת, הורסת, גוזלת, רוצחת את העם הילידי, גם אם לכאורה לעם הזה יש איזשהו קשר או זיקה היסטורית – כן, הוא עם כובש, ומדינת ישראל היא מדינה כובשת והיא מדינה שהורגת.

עופר כסיף: הזכירו פה כמה מחבריי, ואני אזכיר גם, את הפשע הנתעב, את הרצח בדם קר של איאד אלחלאק, זיכרונו לברכה, בחור עם מוגבלות שנרצח בדם קר.

עופר כסיף: אבל מי שרצח אותו זה לא רק השוטרים שירו בו, אלא זה אלה שנותנים ונתנו להם לגיטימציה ומעודדים את הרצח הזה.

עופר כסיף: כשעומד שר לביטחון הפנים ואומר שמי שמתנגד לשוטר, דמו בראשו, הוא מתיר דמם של קורבנות חפים מפשע.

עופר כסיף: אני פה, מעל הבימה הזו, מכוון אצבע מאשימה לממשלת ישראל, לעומד בראשה ולשריה, בראש ובראשונה לשר לביטחון פנים, על הרצח שלו.

עופר כסיף: ואני רוצה לקרוא, כמה שהזמן יותיר לי, חלק מטור מרגש שהעלה בי דמעות, שכתב בעיתון הארץ רוגל אלפר, שגם הוא אב ליותם עם צרכים מיוחדים.

עופר כסיף: הוא כותב כך: "המחשבה על הרגעים האחרונים בחיי איאד אלחלאק לא מרפה ממני – – – גם לי יש בן עם צרכים מיוחדים, ובינואר הוא יהיה בן 25, בערך בגילו של אלחלאק, שהיה בן 32 כששוטרים ירו בו כמו כלב בחדר אשפה בעיר העתיקה בירושלים".

עופר כסיף: אני נאלץ, לצערי, לדלג, אני ממש איאלץ לצמצם.

יריב לוין: משפט מסכם.

עופר כסיף: "אני לא מסוגל להפסיק לחשוב עליו מסתתר שם, בחדר האשפה, לבד לגמרי בעולם.

עופר כסיף: הבן שלי", אומר אלפר, "לא היה נוהג אחרת ממנו.

עופר כסיף: והם ירו בו.

עופר כסיף: 'כמו כלב', כתבתי.

עופר כסיף: זה סתם ביטוי טיפשי.

עופר כסיף: הם לא ירו בו כמו כלב.

עופר כסיף: הם לא יורים בכלבים בעיר העתיקה, הם יורים בערבים.

עופר כסיף: הם ירו בו כמו ערבי".

יריב לוין: תודה רבה.

עופר כסיף: ובאמת משפט אחרון, ברשותך.

עופר כסיף: "בתי שאלה אותי", מסכם אלפר, "אבא, נכון שדבר כזה לא יכול לקרות ליותם?

עופר כסיף: נכון, אמרתי לה, זה לא יכול לקרות לו.

עופר כסיף: כי הוא יהודי".

יריב לוין: חבר הכנסת ינון אזולאי – איננו; חברת הכנסת היבה יזבק – איננה.

יריב לוין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עכשיו מאשרים הקמת חמישה משרדים, וגם בהמשך הערב נאשר העברת סמכויות.

חמד עמאר: אני לא רוצה לשאול אתכם, חבריי חברי הכנסת, האם אתם זוכרים כל שר לאיזה משרד הוא שייך ואיזה משרד יש לו; אני לא רוצה לשאול אתכם איזה סמכויות יש בכל משרד ומשרד, כי עוברים ממשרד הפנים למשרד האוצר, וממשרד האוצר למשרד הפנים, ממשרד החינוך למשרד המים וההשכלה הגבוהה, אז קשה מאוד לזכור כל שר, אילו סמכויות יהיו לו בעתיד.

חמד עמאר: אני בטוח שגם ראש הממשלה לא יזכור את זה.

חמד עמאר: כי אם ראש הממשלה בישיבת ממשלה ייתן לכל שר לדבר שתי דקות – לא שלוש דקות – כל ישיבת ממשלה תימשך כמה וכמה שעות, ולא יהיו שום החלטות.

חמד עמאר: אבל אני רוצה לדבר על דבר שקרה אתמול.

חמד עמאר: אתמול הייתה הפגנה של המגזר הדרוזי וראשי רשויות כאן, מול משרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: הגיעו מכל הכפרים הדרוזיים נשים, צעירים, צעירות, ראשי רשויות.

חמד עמאר: אחרי שהסתיימה ההפגנה שר האוצר הזמין אותם אליו.

חמד עמאר: זאת פעם ראשונה ששר אוצר, אחרי חודש של מאבק, מזמין את ראשי הרשויות.

חמד עמאר: מודיעים לי, אומרים לי: תשמע, ב-19:30 יש ישיבה עם שר האוצר, אנחנו רוצים שתהיה איתנו.

חמד עמאר: אני יוצא מהצפון, מתחיל לנסוע לכיוון ירושלים, נכנס לכביש 6, ופתאום אני מקבל שיחת טלפון.

חמד עמאר: מודיעים לי שוב: שר האוצר לא רוצה שאתה תהיה נוכח בישיבה.

חמד עמאר: אמרתי לו: הוא רוצה שחבר כנסת אחר יהיה נוכח?

חמד עמאר: אומרים לי: לא, אף אחד לא יהיה נוכח מכל האופוזיציה – לא אני ולא חברי כנסת אחרים מהאופוזיציה בני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: מה, אני איכנס למשרד האוצר בכוח?

חמד עמאר: חיפשתי יציאה ראשונה מכביש 6 וחזרתי לצפון.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לשר: אם תאושר תוכנית חומש – ואני מקווה שיאשרו תוכנית חומש טובה, כי הדרישה של ראשי הרשויות היא 800 מיליון שקל לשנה, ואני חושב שזה סביר מאוד שיקבלו את הסכום הזה, יחסית למה שקיבלו בפעם שעברה, שהיה קרוב ל-600 מיליון שקל לשנה.

חמד עמאר: אם נקבל 800 מיליון שקל לשנה, אנחנו כאן בכנסת נשב, נפקח, נדאג שהכסף יועבר לרשויות.

חמד עמאר: להיות בישיבה, לא להיות בישיבה – זה לא יפריע לי, אני אמשיך להיאבק למען העדה הדרוזית, למען כל אזרח ואזרח ביישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: כי מגיע להם רק את הטוב ביותר.

חמד עמאר: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת יבגני סובה – איננו.

יריב לוין: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת – ליבי ליבי.

בצלאל סמוטריץ': ליבי ליבי על אנשים רציניים, מקצועיים, בעלי ניסיון, שיכולים וצריכים היום לכהן בתפקידים מכובדים, בעלי יכולת ביצוע ותרומה למדינת ישראל – שעושים קצת צחוק מעצמם ונכנסים לכהן במשרדים לענייני כלום ושום דבר.

בצלאל סמוטריץ': בנושא הבא יהיה נחמד לקרוא את רשימת הסמכויות והמשרדים, ונדבר על ביורוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני באמת שואל: האם מה שמדינת ישראל צריכה בתקופה הזו, אחת התקופות המאתגרות ביותר מבחינה בריאותית, מבחינה כלכלית, מבחינה מדינית, אולי מבחינה ביטחונית – האם מה שאנחנו צריכים עכשיו זה להקים עוד משרדים?

בצלאל סמוטריץ': כולנו מכירים את המשל שראש הממשלה בעצמו – יצא לי עשרה חודשים להיות איתו בישיבות ממשלה ולשמוע אין-ספור פעמים את המשל על האיש הרזה שסוחב על גבו את האיש השמן.

בצלאל סמוטריץ': האם מה שהאיש הרזה היום צריך – האם מה שהמשק הישראלי צריך ברגעים האלה, בתקופה הקשה הזאת, זה שהאיש השמן יהיה עוד יותר שמן, עם עוד ביורוקרטיה ועוד רגולציה ועוד דריכות אחד על הרגליים של השני ועוד מאבקי סמכויות ועוד כסף?

בצלאל סמוטריץ': כסף טוב, שבמקום ללכת למקומות שצריך אותו – ויהיו כאן גם היום חוקים שבהם נדבר על המקומות שבהם צריך אותו – הולך עכשיו לעוד לשכות ומשרדים ונהגים ומזכירות ויועצים ופקידים.

בצלאל סמוטריץ': בשביל כלום.

בצלאל סמוטריץ': הייתה כאן הכנסת העשרים, היו משרדי ממשלה – הם תפקדו.

בצלאל סמוטריץ': האופוזיציה אהבה יותר, אהבה פחות.

בצלאל סמוטריץ': משהו יתפקד יותר טוב במכונה הזאת שנקראת מדינת ישראל אם יהיו לנו עכשיו עוד כמה שרים לענייני כלום ושום דבר?

בצלאל סמוטריץ': ראיתם את התמונה אתמול במשרד החוץ?

בצלאל סמוטריץ': יושבים שם סביב איזה שולחן ענק ולא מצליחים להיכנס אפילו בפריים אחד של תמונה כל שרי הממשלה המנופחת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אם זה היה יעיל, אם היו אומרים: תראו, יש נושא חדש שבאמת לא זכה לטיפול – נניח, אדוני היושב-ראש, הייתם מחליטים שהריבונות היא מהלך חשוב ואמיתי, ולא מהלך להקמת מדינה פלסטינית – וגם על זה נדבר היום – וצריך להקים את השר לענייני החלת הריבונות, מישהו שייקח את הסיסמה הזאת ויתרגם אותה למעשה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף יש אין-ספור הוראות שעה שצריך לעשות, הוראות מעבר, איך לוקחים מציאות של 53 שנה של ממשל צבאי, עם מערכת דינים עקומה, מעוותת, לא מתאימה למציאות, ולאט-לאט – – –

יריב לוין: משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': ולאט-לאט מתחילים להתאים אותה לחוק הישראלי שאמור לחול במקומות האלה – הייתי אומר, ואלכ, אדוני היושב-ראש, צריך משרד כזה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, באמת צריך.

בצלאל סמוטריץ': לא אתה ולא אני חושבים שמשרד הביטחון יודע לעשות את זה, כשהוא 53 שנה חי בדירקטיבה מסוימת.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא עשיתם את זה.

בצלאל סמוטריץ': לקחתם נושאים שממילא טופלו במשרדים אחרים – וטופלו טוב – ואתם הולכים לטפל בהם הרבה פחות טוב עכשיו, כי זה הולך להיות הרבה יותר מבוזר.

יריב לוין: חבר הכנסת סמוטריץ', הזמן הסתיים.

בצלאל סמוטריץ': אז משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, למרות שאני מאוד אוהב את השר אלקין ואת אורלי לוי אבקסיס ואת השרה חוטובלי, אני לצערי אצביע נגד.

בצלאל סמוטריץ': ובעיקר עצוב לי שהם צריכים לעבור את הביזיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עידן רול – מוותר.

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חברי כנסת נכבדים, אני באמת לא מבין על מה אנחנו נמצאים כאן כרגע.

מיקי לוי: החלטה להקמת משרדים – חלקם משרדים ראויים, חלקם משרדים לכלום ושום דבר.

מיקי לוי: ודווקא במשרד שלך, אדוני השר, אני מאוד מאוד שמח, כי ירושלים עוברת לי בדם ובעורקים, אבל חלק מהמשרדים הם בזבוזים של כספי ציבור ואינם ראויים.

מיקי לוי: המשרד של ראש הממשלה החלופי מיותר לחלוטין כי יש לו משרד במשרד הביטחון, משרד בכנסת, משרד בבניין ראש הממשלה – כנראה שזה מה שהוא דרש כדי לעגן את התחושה של ראש משרד חליפי – והכול זה כספי ציבור, וגם כן, שכחתי, גם משרד בכנסת.

מיקי לוי: הבלגן והמיקס-בלגן של מעברים ממשרד למשרד – נראה לי שייקח לכם הרבה מאוד זמן כדי להבין מי אחראי על מה.

מיקי לוי: אבני הריחיים האלה שעל צווארכם אינן מאפשרות לכם לעבוד בצורה נכונה וטובה, כי רק לתיאום עמדות ייקח זמן.

מיקי לוי: אז החטיבה להתיישבות תעבור ממשרד החקלאות למשרד ההתיישבות – המצאה חדשה, משרד ההתיישבות.

מיקי לוי: פעם זו הייתה בקושי מחלקה, זה הפך לאגף, עכשיו זה בתוך משרד.

מיקי לוי: רשות החברות הממשלתיות תעבור ממשרד האוצר למשרד המקשר בין הממשלה לכנסת.

מיקי לוי: אני רק רוצה להגיד שהחברות הממשלתיות עד 2013 הפסידו כסף, מלבד אחת; כל שנה המדינה הכניסה יד לכיס והוציאה משם כסף.

מיקי לוי: מ-2013 שינו סדר עולם, והשר כחלון אכן המשיך.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שלא יבצעו שם מינויים פוליטיים, אני מאוד מקווה שלא יבטלו את נבחרת הדירקטורים, כדי שהחברות האלה ימשיכו להרוויח.

מיקי לוי: האחריות על הגרעינים התורניים תעבור ממשרד החינוך למשרד ההתיישבות, האחריות על מינהל מקרקעי ישראל תעבור ממשרד האוצר למשרד השיכון, האחריות על דירה להשכיר תעבור ממשרד האוצר למשרד השיכון, האחריות על מינהל התכנון תעבור ממשרד האוצר למשרד הפנים, הרשות לפיתוח הבדואים תעבור ממשרד החקלאות למשרד הכלכלה, האחריות על השירות הלאומי – ממשרד החקלאות למשרד ההתיישבות.

מיקי לוי: מעניין.

מיקי לוי: נציבות שירות המדינה תעבור ממשרד ראש הממשלה למשרד המקשר בין הכנסת לממשלה, האחריות על ישראל דיגיטלית תעבור ממשרד ראש הממשלה למשרד לשוויון חברתי.

מיקי לוי: לא גמרתי לקרוא אפילו 20% מההעברות.

מיקי לוי: מה אתם עושים?

מיקי לוי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: יסכם וישיב בשם הממשלה השר המקשר חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

יריב לוין: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני, ברשותכם, רוצה לסכם את הדיון, אבל קודם כול אני מבקש מעליזה וכו' להתחיל לתזמן את האנשים לתוך האולם.

דוד אמסלם: תראו, אנחנו בשנה וחצי האחרונות עברנו שלוש מערכות מיותרות, אתם יודעים את זה – הכול משנאת חינם, דרך אגב.

קארין אלהרר: נו, די.

דוד אמסלם: המטרה היחידה הייתה שנאה, שנאה, ועוד פעם שנאה.

דוד אמסלם: למי?

דוד אמסלם: לראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אין לי מושג.

דוד אמסלם: לפעמים הייתה לי תחושה שאתם שונאים אותו בעוצמות בלתי נתפסות.

דוד אמסלם: אני לא יכול לשנוא יהודי ככה.

דוד אמסלם: אני שומע אתכם בטלוויזיות, במסכים, אני לא מאמין לשקרים שלכם, שאתם חוזרים עליהם יום-יום, ערב-ערב.

דוד אמסלם: שטיפת מוח כזו לא הייתה, בוודאי במדינת ישראל, ולהערכתי, בשום מדינה דמוקרטית.

אלעזר שטרן: דודי, כל התקשורת שלכם, אתם יודעים את זה.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אני הייתי שר התקשורת, רבותיי.

דוד אמסלם: אני אספר לכם.

אלעזר שטרן: – – –

דוד אמסלם: רוב התקשורת במדינת ישראל, אתם יודעים כמוני – אתה גם יודע, אלעזר, אתה יודע, עזוב, את האמת אתה יודע.

אלעזר שטרן: – – – נלך לפי שמות?

אלעזר שטרן: די, נו באמת.

דוד אמסלם: תקשיב, את האמת אתה יודע.

אלעזר שטרן: – – – אני יודע.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע שהתקשורת זה הדבר הכי פחות מאוזן במדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה אחד משורשי הבעיה במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: – – – אפילו גלי צה"ל, אפילו גלי צה"ל שלכם.

דוד אמסלם: צריך להבין, צריך להבין, הרי חלק מכלי התקשורת הם כלי תקשורת לכאורה – – –

אלעזר שטרן: דוד, אתה דיברת על הסתה קודם.

אלעזר שטרן: זאת הסתה כשאתה מדבר – – –

דוד אמסלם: שנייה, אני, דרך אגב, מדבר על עובדות.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: עובדות?

דוד אמסלם: עובדות, כן.

אלעזר שטרן: זה לא עובדות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שאין אדם אחד במדינת ישראל שלא חושב שהתקשורת היא מוטת שמאל בצורה קיצונית – אין אחד.

דוד אמסלם: אתה תראה בפנלים.

עופר כסיף: – – –

אלעזר שטרן: – – – אתה שומע את יומן הערב – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, היו מזמינים אותי לפנל: אני לבד, שני מראיינים מאנשי השמאל, ועוד ארבעה ממפלגות השמאל.

אלעזר שטרן: זה מזמן.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, לא, היום, היום.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל יום, כל יום.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם התעוזה והחוצפה – – –

אלעזר שטרן: קלמן נעלב ממך, ברדוגו נעלב ממך, עמית סגל נעלב ממך.

אלעזר שטרן: אתה מעליב אותם.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: תמשיך עוד קצת.

דוד אמסלם: אתה כבר גמרת את הרשימה.

אלעזר שטרן: לא, איזה גמרתי?

אלעזר שטרן: איזה גמרתי?

דוד אמסלם: יש מאות, יש מאות, אתה יודע, יש צבא שלם שקם כל בוקר מגויס למשימה.

דוד אמסלם: תקרא את כל העיתונים, תקרא את הארץ, תקרא את ידיעות, תקרא את כל העיתונים במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אני קורא.

דוד אמסלם: תשמע את כל הערוצים.

דוד אמסלם: ערוץ 20, ערוץ נישתי קטן, כמעט עכשיו כולם עשו מאמצים לסגור אותו, שלא יהיה חס ושלום ערוץ כזה.

אלעזר שטרן: וגם ישראל היום – – –

דוד אמסלם: אז בוא לא נתווכח על העובדות, אתה יודע.

דוד אמסלם: בוא לא נתווכח על העובדות בגלל שהעובדות הן ברורות.

אלעזר שטרן: לא – – – על העובדות נדבר.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: ארבע שנים אנחנו קמים בבוקר עם תעמולה.

דוד אמסלם: אמרתי לך, הסובייטים בימים הטובים שלהם לא הגיעו למה שקורה פה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה יודע, אמרתי לעצמי, אם היה היום הקג"ב, הוא היה עוד שולח לכאן את האנשים שלו לעשות פה קורסים כדי לבדוק ולהשתכלל בשיטה של שטיפת המוח, השקרים והפצת השקרים.

דוד אמסלם: זה ארבע שנים, דרך אגב.

דוד אמסלם: יום-יום אתה פותח, אתה שומע את ראש הממשלה, אתה שומע את החקירות, כל החקירות.

דוד אמסלם: דרך אגב, מחדרי החקירות אתה אפילו עוד לא יצאת, ראש הממשלה עוד לא סיים חקירה, פלוני-אלמוני עוד נמצא בחדר חקירות – הכול בחוץ.

דוד אמסלם: וזה לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: הפרת זכויות אדם בסיסית ביותר – זה לא מעניין אתכם בכלל.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל דבר כזה – עבירה פלילית עד שלוש שנות מאסר, עד שלוש שנות מאסר.

דוד אמסלם: רבותיי, אני העברתי את חוק הפוליגרף למשטרה.

דוד אמסלם: רבותיי, מחדרי החקירה דברים מודלפים על בסיס כמעט יומי, אבל אתכם זה לא מעניין.

דוד אמסלם: זכויות אדם באמת לא מעניינות אתכם.

דוד אמסלם: עולם השמאל בדרך כלל דואג לזכויות האדם.

דוד אמסלם: כאן, במדינת ישראל, יש תופעה חדשה: כל עוד מדובר בנתניהו, אין זכויות אדם, לא לו ולא למשפחתו, ובכלל לא לימין.

דוד אמסלם: יש לכם בכלל אג'נדה אחרת.

דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו עברנו שלוש מערכות בחירות, כשכל מערכת בחירות כזו עולה למשק הישראלי, כפי שאמרתי כבר קודם, בערך 3–4 מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו גם ההוצאה הישירה וגם העקיפה.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על זה שיש לזה השלכות אחרות בהיבט של היציבות הכלכלית במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כשאין יציבות פוליטית במדינת ישראל אז ממילא גם אין יציבות כלכלית, וזה פוגע במדינת ישראל גם במעגלים אחרים, של השקעות וכו'.

דוד אמסלם: מי ירצה לבוא ולהשקיע במדינה שכל היום יש בה רק משברים פוליטיים?

דוד אמסלם: מדוע לא קמה ממשלה במדינת ישראל?

דוד אמסלם: בגלל, כפי שאמרתי, שיש פה אנשים שהחליטו שראש הממשלה נתניהו – השנאה שלהם לראש הממשלה נתניהו העבירה אותם על דעתם.

דוד אמסלם: לא היה אכפת להם מהמדינה.

דוד אמסלם: זה לא עניין אותם, פשוט לא מעניין אותם.

קריאה: השר, השר – – –

אלעזר שטרן: אנחנו מקשיבים לך, אבל אמרת את זה – – –

דוד אמסלם: אני חוזר, אני חוזר על זה כדי שתפנימו את זה.

דוד אמסלם: אלעזר, שנה וחצי אתם עוסקים בזה יום-יום, יום-יום.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם כבר פוגעים במדינה.

אלעזר שטרן: לא, זה השותפים – – –

דוד אמסלם: הרי גם לשיטתכם, הרי ברור לכם שמערכת בחירות – – –

אלעזר שטרן: מי רצה בחירות?

דוד אמסלם: אתם, מה שרציתם – – –

אלעזר שטרן: עוד בלוף, כמו שיהיו פה אלפי הרוגים בקורונה – אותה משפחה.

אלעזר שטרן: הרי אמרתם את זה יחד, אמרתם את זה יחד.

דוד אמסלם: לא, אני אגיד לך.

דוד אמסלם: מה שאתם רציתם לעשות זה הדבר הכי חמור במשטר דמוקרטי.

דוד אמסלם: אתם רציתם להוביל חקיקה – – –

קריאה: מי – – –

דוד אמסלם: היושב-ראש שלך לפיד עם ליברמן, כדי שראש המחנה הלאומי לא יוכל להתמודד.

דוד אמסלם: בדרך כלל במשטר דמוקרטי משאירים לציבור את ברירת ההחלטה.

דוד אמסלם: יש ציבור.

דוד אמסלם: אבל פה לא.

דוד אמסלם: פה החליטו, היות שבעצם אם ראש הממשלה נתניהו ממשיך ומוביל את המחנה הלאומי, אין סיכוי שהשמאל יעלה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: הם הבינו את הרעיון.

דוד אמסלם: לכן מה עושים?

דוד אמסלם: היות שבעצם אמרת שכבר שמעת, אז אני, אלעזר, אז אני אשמור את זה גם לפעם הבאה.

דוד אמסלם: לשבוע הבא.

דוד אמסלם: אוקיי, גם אביגדור ליברמן לחוץ ללכת, אז בסדר.

אלעזר שטרן: בפעם הבאה, אני מבטיח לך, אתה תגיד אותו דבר.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שומע אתכם פה שנה וחצי.

אלעזר שטרן: זה לא אותו דבר.

אלעזר שטרן: לא אותו דבר.

דוד אמסלם: ארבע שנים, שנה וחצי, כל יום אותו דבר.

אלעזר שטרן: לא נכון.

דוד אמסלם: מושחתים, ראש ממשלה מושחת, ומושחתים.

יריב לוין: השר אמסלם, תודה רבה.

יריב לוין: השר אמסלם.

דוד אמסלם: לכן, בואו תשמעו אותי פעם אחת, יום אחד, פעמיים.

דוד אמסלם: לא קרה כלום.

דוד אמסלם: קצת סבלנות.

יריב לוין: השר אמסלם, תהיה עוד הזדמנות היום.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אתם תשמעו אותי גם בהמשך.

דוד אמסלם: תודה רבה לכם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת נא לשבת.

יריב לוין: נא לשבת במקום, גם ביציע.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה בדבר החלטה על הקמת משרדים.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 5 בעד הודעת הממשלה – 56 נגד – 24 נמנעים – אין הודעת הממשלה על הקמת משרדים חדשים נתקבלה.

יריב לוין: ההצבעה שלך לא נקלטה?

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: בעד – 56, נגד –27, בצירוף הקולות של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, חבר הכנסת כסיף וחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שהצביעו שלושתם נגד.

יריב לוין: לפיכך הודעת הממשלה התקבלה, ואנחנו מודיעים לפרוטוקול שחבר הכנסת עסאקלה הודיע שהוא הצביע בטעות במקומו של חבר הכנסת עודה.

יריב לוין: ההודעה נרשמה.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים למקבץ הודעות.

יריב לוין: חבר הכנסת סגלוביץ', אתה יכול לרדת הנה.

יריב לוין: בינתיים.

קריאה: – – –

יריב לוין: טוב, את ההודעות האלה אין לי סמכות לרשום בפרוטוקול.

יריב לוין: אנחנו עוברים להודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

יריב לוין: על ההודעה הזאת תתקיים הצבעה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להודיע על קביעת ממלאי מקום קבועים בוועדות הכנסת הבאות: בוועדת החוץ והביטחון, מטעם סיעת הליכוד שלושה ממלאי מקום: חברי הכנסת דוד ביטן, שלמה קרעי וטלי פלוסקוב; מטעם סיעת יש עתיד-תל"ם שלושה ממלאי מקום: חברי הכנסת מאיר כהן, רם בן ברק ויואב סגלוביץ'; מטעם סיעת כחול לבן ממלא מקום אחד: חבר הכנסת רם שפע; מטעם סיעת ש"ס ממלא מקום אחד: חבר הכנסת ינון אזולאי; מטעם סיעת ישראל ביתנו ממלא מקום אחד: חבר הכנסת אלי אבידר; מטעם סיעת ימינה ממלאת מקום אחת: חברת הכנסת איילת שקד; מטעם סיעת מרצ ממלא מקום אחד: חבר הכנסת יאיר גולן.

): בוועדת הכספים, מטעם סיעת הליכוד שלושה ממלאי-מקום: חברי הכנסת מאי גולן, אבי דיכטר וחווה אתי עטייה; מטעם סיעת ש"ס ממלא מקום אחד: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; מטעם סיעת ישראל ביתנו ממלא מקום אחד: חבר הכנסת אלכס קושניר, ומטעם סיעת ימינה ממלא מקום אחד: חבר הכנסת מתן כהנא.

): בוועדת הכנסת אוישו החברים מטעם סיעת כחול לבן והם חברי הכנסת מיקי חיימוביץ' ורם שפע.

): כמו כן, אבקש לציין כי בהודעה שנמסרה למליאה בעניין הרכב הוועדות נפלה טעות, ונציג ש"ס בוועדת החוץ והביטחון הוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי ולא חבר הכנסת ינון אזולאי.

): על כך אין צורך להצביע.

): יש לי עוד הודעה, ברשותך.

יריב לוין: כן, אני מציע שתקרא אותה ואחר כך אנחנו נעבור להצבעה על ההודעה שלך.

): אבקש להודיע על שינויים בהרכב הסיעתי בוועדות הכנסת הבאות: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות מספר חברי הוועדה יגדל בארבעה, מ-11 ל-15.

): שני נציגים לליכוד: חברת הכנסת קטי שטרית וחברת הכנסת טלי פלוסקוב; נציג אחד לסיעת הרשימה המשותפת ונציג אחד לסיעת יש עתיד-תל"ם.

): בוועדה לענייני ביקורת המדינה, במקום חבר סיעת דרך ארץ יהיה חבר נוסף לסיעת הליכוד, ובסך הכול לליכוד יהיו ארבעה חברים.

): ארבעה נציגים.

): בוועדת החוקה, חוק ומשפט, במקום חבר סיעת הליכוד יינתן חבר נוסף לסיעת כחול לבן, בסך הכול ארבעה נציגים לליכוד ושלושה נציגים לכחול לבן.

): שמות הנציגים יימסרו בהמשך.

): אבקש את אישורה של המליאה של הכנסת להצעה זו.

): תודה.

יריב לוין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יריב לוין: נא לשבת.

יריב לוין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אני אוסיף את קולך.

יריב לוין: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יריב לוין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכנסת – 61 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הוועדה לענייני ביקורת המדינה וועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 61, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים, ההודעה התקבלה.

יריב לוין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), של חבר הכנסת רם שפע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 47) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), התש"ף– 2020, של חבר הכנסת רם שפע וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת יואב סגלוביץ' ביקש למסור הודעה אישית, בבקשה.

יריב לוין: אני רק אומר, חבר כנסת סגלוביץ', שאני חושב שצריך – לא כל דבר שנאמר, גם אם מאוד קשה, מחייב הודעה אישית.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו צריכים לנסות למעט בעניין הזה, אבל אני מאפשר לך בכל אופן, נוכח האופן שבו אתה רואה את הדברים.

יריב לוין: לרשותך עומדות חמש דקות, בבקשה.

יואב סגלוביץ': אני מודה לאדוני יושב-ראש הכנסת.

יואב סגלוביץ': אני חושב שאם אדוני היה יושב כאן

יואב סגלוביץ': במליאה – – –

יריב לוין: אני מבקש ביציע, נא לשבת, תודה.

יואב סגלוביץ': אני חושב, מעריך, מהיכרותי עם אדוני היושב-ראש, שאם אתה היית יושב כאן במליאה, אם היית שומע את השר דודי אמסלם משיב להצעות האי-אמון שהוגשו על ידי כמה סיעות, היית חושב שזה מתבקש שההודעה האישית הזו תינתן, והיא תינתן מייד, ככל שהתקנון מאפשר, מייד אחרי דבריו של השר אמסלם.

יואב סגלוביץ': השר אמסלם עלה לכאן לדוכן, אומנם בשמו, השר דודי אמסלם, אבל קודם כול הוא השר דודי אמסלם בתפקידו כשר בממשלת ישראל.

יואב סגלוביץ': הוא בחר להשתלח ברמה האישית, גם כלפיי, אבל אני יודע שלגבי היעלבויות אני בוחר לא להיעלב.

יואב סגלוביץ': אני בוחר להגיב על דברים שהוא אמר על המערכות שאני שירתי בהן שנים רבות.

יואב סגלוביץ': השר דודי אמסלם, בכלל בדברים שהוא אמר – יש את הפתגם הידוע שהוא מטבע הלשון שאתה יכול לרשום אותו בטאבו עליך: הרי כולם יודעים.

יואב סגלוביץ': הרי כולם יודעים שהיועץ המשפטי לממשלה הוא עבריין, לכאורה; הרי כולם יודעים שסגלוביץ' הוא מדליף מחקירות; הרי כולם יודעים, זה היה בעיתון, אדוני היושב-ראש.

יואב סגלוביץ': לכן התפלאתי שראש הממשלה מינה את השר אמסלם לשר המקשר לכנסת דווקא ולא לשר התקשורת.

יואב סגלוביץ': כי אם המידע שלו יאמר שהוא קורא בעיתון וזה ה"כולם יודעים", והוא אומר את זה בפסקנות ונחרצות ומדבר על עובדי מדינה – אני לא מדבר עליי עכשיו, אני מדבר על יחידת להב 433.

יואב סגלוביץ': כן, אני הקמתי אותה.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, אני הקמתי אותה, ומי שעזר להקימה והיה השר הממונה היה השר אבי דיכטר.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד לך עוד משהו: אני הקמתי עוד יחידה, שיהיה לך לנאום הבא, את היחידה הכלכלית.

יואב סגלוביץ': ביחידה הזאת גם חקרו מינויים פוליטיים בליכוד בזמנו, אבל זה היה מזמן.

יואב סגלוביץ': ומי שהקים את היחידה הזאת ודאג להקימה הוא השר צחי הנגבי מהליכוד, מתוך הבנה שלהם, גם של השר דיכטר וגם של השר הנגבי – ואני אגיד לך יותר מזה: שר האוצר דאז, שאיננו פה, הכיסא הריק – בנימין נתניהו היה שר האוצר.

יואב סגלוביץ': ואני הופעתי בפניו ושכנעתי אותו להקים את הזרוע השלישית ביחידה הכלכלית, ומה לעשות, בהמשך הדרך נחקרו שם – לא בגללי אלא בגלל שבוצעו העבירות – השר הירשזון, ראש הממשלה אולמרט, לצערי גם השר הנגבי.

יואב סגלוביץ': לצערי, כי הוא לא התנהג כמוך; הוא הבין מה עושה משטרה במשטר דמוקרטי, דבר שאתה כנראה לא הבנת אותו, ואין מי שיסביר לך כאן, כי גם חבריי הקרובים – ואני אומר את זה לא בציניות – חבריי, חלק מהשרים ישבו פה.

יואב סגלוביץ': אני לא ראיתי – יזהר שי יושב פה.

יואב סגלוביץ': יזהר שי היה פה.

יואב סגלוביץ': חילי טרופר, אני לא בטוח שהיה פה.

יואב סגלוביץ': היו פה עוד שרים ששמעו אותך מדבר.

יואב סגלוביץ': אז אתה היית צריך מסכה לעמוד מאחורי ראש הממשלה, לעמוד מאחוריו ביום פתיחת משפטו על שוחד, על מרמה ועל הפרת אמונים – כן, החוק הפלילי.

יואב סגלוביץ': הוא עשה עבירות והוא עומד לדין, ואתה עמדת מאחוריו.

יואב סגלוביץ': אבל אתה לא רלוונטי.

יואב סגלוביץ': אתה השר המקשר.

יואב סגלוביץ': עמד מאחורי השר לביטחון הפנים, זה שצריך להיות פֶה לדברי הבלע שאתה אמרת כאן כלפי להב 433, כי הוא אחראי גם עליהם.

יואב סגלוביץ': אבל הוא לא יכול, כי פיו חסום – לא עם מסכה, עם הבטחה, עם התנהגות מתרפסת שאתה וחבריך מתנהגים כלפי נאשם בפלילים.

יואב סגלוביץ': זה הסיפור שנמצא פה.

יואב סגלוביץ': אתה יכול לעמוד ולספר על שנאה, ועל הסתה, ועל קורבנות, אבל בסוף אתה השר המקשר לכנסת.

יואב סגלוביץ': היום דבריך בכנסת לא הביאו כבוד לבית הזה.

יואב סגלוביץ': אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, חבל.

יואב סגלוביץ': אני מצטער שלא היית פה, כי היית חושב שאולי זה אותו יואב רגיש ועדין שנפגע ממישהו – ממש לא.

יואב סגלוביץ': זה המאבק על סגנון הדיבור בבית הזה.

יואב סגלוביץ': גם אם אני אומר דברים קשים, אני לא אגיד על השר אמסלם דברים שהם ברמה האישית כלפיו.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לו שהוא מדבר דברים שאינם נכונים; אני אגיד לו שהוא מדבר דברי בלע, שאיננו מתנהג כיאות למשרת שר במדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': את זה אני אגיד לו.

יואב סגלוביץ': אני לא אגיד לו דברים אחרים.

יואב סגלוביץ': ואני לא מציע לאף אחד לרדת לרמה הזאת, גם לא לשרי הממשלה.

יואב סגלוביץ': אתם סמל ודוגמה ואתם חלק מהבית הזה.

יואב סגלוביץ': ואדוני היושב-ראש, אתה המנהיג של הבית הזה, ואתה לא צריך לאפשר את סגנון הדיבור הזה.

יואב סגלוביץ': את הוויכוח – כן.

יואב סגלוביץ': ויכוח קשה – כן.

יואב סגלוביץ': ביקורת על המערכות – בוודאי.

יואב סגלוביץ': ואם תזמינו אותי תשמעו דברים, יש לי ביקורת על המערכות שבהן הייתי.

יואב סגלוביץ': אבל להגיד על היועץ המשפטי לממשלה: כולם יודעים, כולם יודעים – אני מציע שאת השיעורים הבאים שהנשיא טראמפ ייקח הוא ייקח גם מדודי אמסלם.

יואב סגלוביץ': גם אצלו הכול ידוע.

יואב סגלוביץ': אז אני אומר כאן, ואני חוזר על הדברים האלה: זה לא הכבוד האישי שלי.

יואב סגלוביץ': אני, על עלבונות, תאמינו לי, אני בעוונותיי בהיסטוריה גם ספגתי מכל כיוון אפשרי.

יואב סגלוביץ': בבית הזה, וכלפי יחידות שהן יחידות של המדינה, הן לא של הממשלה – –

יריב לוין: משפט אחרון, כי הזמן נגמר.

יואב סגלוביץ': – – יחידת להב במשטרת ישראל היא איננה – היא איננה של מישהו, היא של מדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': היועץ המשפטי לממשלה הוא שומר הסף, שצריך לשמור על כולנו משרירות הלב – גם שלך וגם של כל החברים.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני רק מוכרח לומר, חבר הכנסת סגלוביץ', שאם אני אאמץ את ההצעה שלך ואני אחיל אותה ביחס לדברים שנאמרים כאן על ראש הממשלה על ידי לא מעטים מחברי האופוזיציה, אני חושב שאני אצטרך להעביר את הדיונים לאיזשהו אקווריום.

יריב לוין: אז אני חושב שצריך – – –

יואב סגלוביץ': אני חושב – – –

יריב לוין: אני מציע לכולם לנהוג במתינות, אבל לכולם, ולהיזהר כל אחד בלשונו ובדבריו, גם כשמדובר בכל אחת ואחד מחברי הכנסת וגם כשמדובר בכבודו של ראש ממשלת ישראל.

יריב לוין: מכובדיי, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה בדבר החלטה על מינוי שרים.

יריב לוין: אדוני השר המקשר דוד אמסלם, בבקשה.

קריאה: – – –

יריב לוין: אנחנו בסעיף 5.

קריאה: 9.

יריב לוין: 5, 5.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

יריב לוין: אולי יש לך גרסה לא מעודכנת.

דוד אמסלם: קודם כול, אני אשיב לחבר הכנסת סגלוביץ'.

דוד אמסלם: אני לא חושב – אני לא דיברתי על כל משטרת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, אמרתי: רוב משטרת ישראל הם אנשים טובים, ישרים, שעושים את עבודתם.

דוד אמסלם: זו לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: אני חושב שאני – דרך אגב, תשאל את גיא ניר.

דוד אמסלם: תשאל את גל הירש קצת.

דוד אמסלם: אתה הרי מנסה לטאטא כל ביקורת שאנחנו מדברים.

דוד אמסלם: אתם הרי עולים לכאן כל יום כבר ארבע שנים, מגדפים את ראש הממשלה ואת הליכוד: מושחתים.

דוד אמסלם: זה מותר לכם, הכול בסדר.

דוד אמסלם: לנו, להשיב עניינית ולדבר על הדלפות – –

עופר כסיף: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף – – –

דוד אמסלם: – – מחקירה שקורית – לא כל השוטרים מדליפים, אבל חלקם מדליפים.

דוד אמסלם: זה לא מגיע לעיתונות ממני.

דוד אמסלם: כשאני קם בבוקר ופותח עיתון, או אזרח רגיל, מהשורה – דרך אגב, רוב אזרחי מדינת ישראל חושבים כמוני, וזאת הטרגדיה שלנו.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שצריך לדבר על זה כדי לתקן את זה.

דוד אמסלם: אני חושב שהמשטרה היא גוף חשוב מאוד בכל משטר, בוודאי במשטר דמוקרטי.

דוד אמסלם: וכנ"ל הפרקליטות.

דוד אמסלם: אף אחד לא חולק על כך.

דוד אמסלם: אחרת, יהיה כאוס במדינת ישראל, איש את רעהו חיים בלעו.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: אבל לשם אתם לוקחים את זה, בכוונה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים עניינית על דברים ספציפיים שקורים, אבל אותך זה לא מעניין.

דוד אמסלם: אתה בא ואומר: השר אמסלם מכפיש את כל המשטרה.

דוד אמסלם: אני יודע שאלה המנטרות שאתם אומרים, זה מה שאתם רוצים שיחשבו.

דוד אמסלם: אבל זה לא שם.

דוד אמסלם: אני יכול לשבת איתך ולתת לך נושא-נושא.

דוד אמסלם: אני עשיתי בוועדת הפנים הרבה מאוד נושאים, הרבה מאוד דיונים עם משטרת ישראל, והגשתי הצעות חוק.

דוד אמסלם: אז לכן אל תטיף לי מוסר בעניין הזה.

דוד אמסלם: ואני לא חושב שאני פחות ממלכתי ממך, והגופים האלה לא פחות חשובים לי.

דוד אמסלם: דרך אגב, ברגע שאתם מוציאים את נתניהו מהמשחק – הכול מוסכם בינינו.

דוד אמסלם: בכל הצעות החוק שלי, דרך אגב, הייתם תומכים, אבל ברגע שפתאום ראש הממשלה נמצא במשחק, הכול משתנה: אין זכויות אדם, אין זכויות אזרח, אין בקרה למערכות, אין כלום.

מיקי לוי: אבל הוא במשחק.

דוד אמסלם: הכול לא מעניין.

מיקי לוי: הוא במשחק.

מיקי לוי: לא – – –

דוד אמסלם: הרי לא אני אמרתי, לא אני כתבתי על מנדלבליט את המכתב.

דוד אמסלם: זה וינשטיין, לא אני.

דוד אמסלם: הרי אני לא מדבר בשמי בכלל.

דוד אמסלם: לא אני כתבתי את הדוח של הרפז.

דוד אמסלם: לא אני.

דוד אמסלם: 113 עמודים.

דוד אמסלם: אני קראתי אותו, אבל לא אני כתבתי אותו.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לומר לך, אני מתייחס לעובדות, ולעובדות בלבד.

דוד אמסלם: ואני בדרך כלל – אני לא איש משטרה.

דוד אמסלם: לא מדליפים לי, אני לא מרים טלפון לאיזה חבר משם, שמספר לי מה קורה.

דוד אמסלם: אני קורא את זה בעיתון כמו כל אזרח.

דוד אמסלם: אני קורא את זה בעיתון כמו כל אזרח.

דוד אמסלם: ודרך אגב, כשיש הדלפות מהחקירה, לרוב זה מה שהיה בחקירה.

דוד אמסלם: אני אתן לך סתם דוגמה: מר אברמוביץ' מפרסם ביום שבת – אני לא רואה טלוויזיה בשבת; סיפרו לי – שאני בעצם נחקרתי פעמיים ומסתיר את זה.

דוד אמסלם: הרי על זה עשיתי עשרות דיונים פה בכנסת.

יריב לוין: קצת סבלנות.

דוד אמסלם: אני הבאתי את הניסיון שלי.

יריב לוין: שמענו פה כבר דברים יותר קשים.

דוד אמסלם: דקה, דקה.

יריב לוין: שמענו דברים יותר קשים.

דוד אמסלם: אבל הוא הוסיף עוד דבר: שסגרו לי את התיק מחוסר ראיות.

דוד אמסלם: אני כעסתי מאוד.

דוד אמסלם: והיות שהייתי דל באמצעים, אתה יודע, פקיד, כתבתי אני מכתב.

דוד אמסלם: כל יום הייתי כותב מכתב לאותו בן אדם.

קריאה: ועל זה אתה מוכן – – –

דוד אמסלם: ואני כתבתי בכתב ידי, אפילו לא הדפסתי.

דוד אמסלם: אבל פתאום הוא יודע על זה בגלל שהם אמרו לו: אמסלם ערער.

דוד אמסלם: והוא אפילו לא יודע על מה.

דוד אמסלם: זה ממני?

דוד אמסלם: יש לי עורך דין?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: מישהו מהפרקליטות משתמש בחומר.

דוד אמסלם: אני רואה את זה כדבר הכי חמור שיכול להיות.

דוד אמסלם: בגלל שהוא קרא לי לחקירה ואני באתי כאזרח שומר חוק, וזה התפקיד שלו, ואני בא לעשות את תפקידי.

דוד אמסלם: אבל בוודאי ובוודאי הוא לא צריך לנצל את סמכותו כדי להכפיש אותי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: בגלל שבא לו.

דוד אמסלם: עכשיו, זו עובדה.

דוד אמסלם: דרך אגב, עובדה.

דוד אמסלם: אבל על זה – וכאלה עובדות יש עליי אלפים.

יריב לוין: ביציע, אנא, אנא.

יריב לוין: באמת.

דוד אמסלם: על זה אני מלין.

דוד אמסלם: ועל זה אתה קורא לי, כן, שאני מכפיש את מערכות שלטון החוק ושאני לא ממלכתי, ורק אתה בן אדם ישר, הגון, שרוממות שלטון החוק בגרונו ומלטף ומכבד את המערכות האלה?

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: זה לא שם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

יריב לוין: השר אמסלם, אחרי הדברים האלה ההודעה כבר היא – – –

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: – – אני מתכבד להודיע כי בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה על מינוי השרים על פי הפירוט הבא: השר זאב אלקין מונה לתפקיד שר משאבי המים, ובנוסף גם לתפקיד שר הכלכלה הגבוהה והמשלימה – – –

יריב לוין: שר ההשכלה, ההשכלה הגבוהה.

דוד אמסלם: ההשכלה הגבוהה והמשלימה.

אלעזר שטרן: אתה יכול לחזור על זה?

אלעזר שטרן: מה התפקיד?

דוד אמסלם: אחרי זה אני אתן לך שיעור פרטי.

דוד אמסלם: חבל לעכב את כולם.

מיכאל ביטון: יש דברים שלא אומרים פעמיים.

יריב לוין: בבקשה, אמסלם, השר אמסלם.

דוד אמסלם: השרה אורלי לוי אבקסיס מונתה לשרה לחיזוק וקידום קהילתי.

דוד אמסלם: השרה ציפי חוטובלי מונתה לתפקיד שרת ההתיישבות.

דוד אמסלם: בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לדיון.

יריב לוין: רשימת הדוברים נעולה.

יריב לוין: ראשון, חבר הכנסת מאיר כהן – איננו.

יריב לוין: חברת הכנסת תמר זנדברג, חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

יריב לוין: השר אשכנזי.

יריב לוין: השר ארדן.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, את רוצה שנעשה שוב אותו דבר, שתרדי הנה ותדברי אחר כך?

יריב לוין: את מעדיפה?

יריב לוין: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: השר גלנט.

יריב לוין: השר גלנט, אנא.

יריב לוין: אנא, לא עם הגב אלינו.

יריב לוין: שב.

יריב לוין: שב.

יריב לוין: פשוט שב.

יריב לוין: הכול בסדר.

יריב לוין: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני.

תמר זנדברג: הרבה נאמר על הקמת המשרדים האלה, שזכו כבר לכינוי המאוד-קולע: משרדי הכלום והשום דבר.

יריב לוין: חברת הכנסת שטרית וחברת הכנסת ברק.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אתה מפסיד נאום אופוזיציוני נלהב.

יריב לוין: חבל.

יריב לוין: חבל.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

יריב לוין: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, הרבה מילים כבר נשפכו על מה שאנחנו עושים כאן כרגע, שכבר זכה בצדק לכינוי: שרי ומשרדי הכלום והשום דבר.

תמר זנדברג: רק שימו לב במה הדבר כרוך.

תמר זנדברג: קודם כול, אנחנו כרגע הקמנו את המשרדים, משרדי הכלום והשום דבר.

תמר זנדברג: לאחר מכן מינינו את השרים, שרי הכלום והשום דבר.

תמר זנדברג: ועכשיו אנחנו מצביעים על העברת סמכויות על הכלום ועל השום דבר אל המשרדים כדי שהשרים יוכלו לעסוק באותו כלום ושום דבר.

תמר זנדברג: מילא, זה היה יכול להיות מצחיק – היום קראתי בעיתון שיש תוכנית להקים, שימו לב, את המשרד לענייני משרדים, כי יש משרדים קטנים שלא יכולים להסתדר לבד, אז צריך למנות משרד שיטפל בהם.

תמר זנדברג: תודו שאפילו פולישוק לא היה מקים את המשרד לענייני משרדים.

תמר זנדברג: והאמת שהיינו יכולים רק לצחוק, והיינו יכולים רק ללעוג, אבל בימים האחרונים קמה זעקה מעובדי המשרדים האלה, מהמשרדים האמיתיים – ממשרד החינוך, ממשרד האוצר, ממשרדי האנרגיה, מכל העובדים במשרדים, ומעובדים ואנשי שטח ואנשי מקצוע ברשויות המקומיות, ששואלים: מה אתם עושים לנו?

תמר זנדברג: ואני רוצה לתת רק דוגמה אחת, למשל ממשרד החינוך.

תמר זנדברג: היום הקמנו את המשרד להשכלה גבוהה ומשלימה, ואליו עובר מינהל חברה ונוער ממשרד החינוך, שכביכול אחראי על החינוך הבלתי-פורמלי.

תמר זנדברג: עזבו את הרצף החינוכי שאנשי מקצוע אומרים שחייב להיות יחד ולהישאר ביחד – תראו מה עובר למשרד להשכלה גבוהה ומשלימה: תנועות נוער, ארגוני נוער, מתנדבי שנת שירות, תוכניות טרום שירות צבאי או לאומי או אזרחי לבוגרי י"ב, כפרי סטודנטים, קבוצות מחנכים, אכסניות חינוכיות לילדים ולנוער, מוסדות המקיימים הדרכת סיורים חינוכיים, טבע וסביבה, חוגי סיור, גרעינים תורניים, מורשת כוחות מגן, פעילות מוסדות ציבור העוסקים בהדרכת תלמידים וסגלי הוראה, פעילות רשותית ופעילות מועצות אזוריות חוץ-בית ספריות בתחום החינוך הבלתי-פורמלי, לרבות תוכנית נוער בוחר בדרך כערך – וכל זה, למעט פעילות משולבת עם בתי הספר.

יריב לוין: מזל שאין עוד, כי הזמן נגמר.

תמר זנדברג: רק משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: רק תבינו.

תמר זנדברג: לדוגמה, מועצות תלמידים: מועצות התלמידים נשארות במשרד החינוך אבל הן עובדות ביחד עם המועצות הרשותיות, שעוברות למשרד להשכלה גבוהה ומשלימה.

תמר זנדברג: מדובר באנשים שיושבים באותה רשות ומקיימים את אותה פעילות, אבל עכשיו יהיו אחראים שני משרדים שונים.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג – – –

תמר זנדברג: וזה רק תחילת תחילתו של האבסורד – –

יריב לוין: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – של מה שאנחנו עושים כרגע, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: תודה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אני מבקש מכאן ולהבא לנסות להתכנס לשלוש דקות.

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חברת הכנסת קארין אלהרר – איננה; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – איננו – – –

יוסף ג'בארין: – – –

יריב לוין: סליחה.

יריב לוין: סליחה.

יריב לוין: יוסף, סליחה, סליחה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, לגבי חברת הכנסת זנדברג, מגיעה לה תוספת השלמת זמן.

יריב לוין: היא קיבלה.

יריב לוין: היא קיבלה.

יריב לוין: היא קיבלה.

יריב לוין: השר שטייניץ, אנחנו כבר אחרי הריבית דריבית.

יריב לוין: בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, איאד אלחלאק, מוסטפא יונס, וביבשת אחרת – ג'ורג' פלויד.

יוסף ג'בארין: אני יכול לדבר שעות, אבל אלה שש מילים שאומרות הרבה הרבה.

יוסף ג'בארין: שלושתם הוצאו להורג בידי מה שנקרא "אנשי כוחות הביטחון".

יוסף ג'בארין: הראשון, איאד, הוא קורבן הכיבוש והדיכוי בירושלים המזרחית.

יוסף ג'בארין: השני, מוסטפא יונס, הוא קורבן ההסתה והתרת הדם של האזרחים הערבים.

יוסף ג'בארין: ג'ורג' פלויד הוא קורבן הגזענות הלבנה והאלימות המשטרתית.

יוסף ג'בארין: שלושתם הם קורבנות של תחושת עליונות אתנית וגזענית, של תפיסות בזויות שגורמות לכך שהדם של שלושתם נתפס כזול יותר, שהחיים של שלושתם נתפסים כשווים פחות.

יוסף ג'בארין: I can't breath, התחנן על חייו ג'ורג' פלויד ברגעיו האחרונים.

יוסף ג'בארין: זוהי גם הזעקה של המפגינים עכשיו, בארצות הברית ובכל מקום.

יוסף ג'בארין: אני מבקש לעמוד דקת דומייה – –

יריב לוין: אדוני, אין דקת דומייה.

יוסף ג'בארין: – – לזכר איאד אלחלאק, מוסטפא יונס וג'ורג' פלויד – –

יריב לוין: אדוני.

יריב לוין: אני מבקש לרדת מהדוכן עכשיו.

יריב לוין: הסדרנים, נא להוריד אותו מהדוכן.

יוסף ג'בארין: – – וכל קורבנות הדיכוי הממסדי.

יריב לוין: חבר הכנסת ג'בארין, רד מהדוכן.

יריב לוין: עכשיו.

יריב לוין: אני מבקש להוריד את חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: (אומר בערבית: לעמוד דקה דומייה לזכר איאד אלחלאק, מוסטפא יונס, ג'ורג' פלויד וכל קורבנות הדיכוי הממסדי.

יוסף ג'בארין: לעילוי נשמת איאד אלחלאק, מוסטפא יונס וקורבנות הדיכוי אני עומד דקה של אבל.

יוסף ג'בארין: )

יריב לוין: בושה וחרפה.

יריב לוין: באמת.

יריב לוין: תרד מהדוכן בבקשה מייד.

יריב לוין: מייד.

יריב לוין: זו מליאת הכנסת, לא כיכר הפגנות.

יוסף ג'בארין: עשו את זה הרבה חברי כנסת וזה היה מוכר.

יריב לוין: תרד מהדוכן מייד.

יוסף ג'בארין: עשו את זה חברי הכנסת וזה היה מקובל.

יריב לוין: זה לא יקרה, אדוני.

יריב לוין: לא מקובל – –

יוסף ג'בארין: אני יכול להראות לך הרבה מקרים – –

יריב לוין: – – לא יקרה.

יריב לוין: זה לא כיכר הפגנות.

יריב לוין: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: – – שחברי הכנסת עמדו – –

יריב לוין: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

יוסף ג'בארין: התקנון מאפשר זאת.

יוסף ג'בארין: התקנון מאפשר זאת, ואתה תוכל לבדוק את זה.

יריב לוין: חבר הכנסת איימן עודה – איננו; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – איננה; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ראיתי אותה כאן קודם – איננה; חבר הכנסת אלעזר שטרן – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – איננו; חברת הכנסת קרן ברק – מוותרת – זאת הזדמנות להודות לך ולברך אותך על ניהול הישיבה בפעם הראשונה, עשית את זה ללא דופי, תודה; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – איננו.

יריב לוין: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חבל.

עאידה תומא סלימאן: חבל שהבית הזה לא יכול לעמוד דקה דומייה על צעיר שדיברנו עליו מתחילת היום הזה, על איאד אלחלאק, שנורה על ידי שלושה שוטרים שהשתתפו בזה לאחר מרדף.

עאידה תומא סלימאן: חבל שלא יכולים להסתכל על מה שקרה כדבר שמחייב חקירה מעמיקה.

עאידה תומא סלימאן: כי המקרה הזה – אומנם הפעם, כמו בשבוע שעבר, נפלו קורבנות לזה ונרצחו שני צעירים ערבים פלסטינים, אחד ירושלמי ואחד מעארה, בכניסה לבית חולים, כאשר הוא בעצמו גם כן היה חולה והיה בבית חולים כדי לקבל טיפול וביציאה מבית החולים נורה ונהרג; בעיניי אי-אפשר לפסוח על העובדה שבחודש האחרון כבר ארבעה צעירים הותקפו על ידי מה שנקרא כוחות הביטחון.

עאידה תומא סלימאן: ארבעתם אומנם מזהויות שונות, אבל ארבעתם הם אנשים עם מוגבלויות.

עאידה תומא סלימאן: ארבעת האנשים הם: אחד יהודי חרדי, שני ערבים פלסטינים ואחד ששייך ליוצאי אתיופיה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת את עצמי איזה סוג של ביטחון משרים הכוחות האלה על האוכלוסיות הכי מוחלשות אם הם לא יודעים אפילו איך לטפל באנשים עם מוגבלויות ואיך להתייחס אליהם, כמו במקרה של איאד, שהוא אוטיסט, שבקושי הבין מה אומרים לו והוא פחד נורא כאשר רדפו אחריו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות חקירה ממצה של איך מתנהגים גם השוטרים וגם החיילים במקרים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל מעבר לזה אני גם רוצה לנצל את ההזדמנות: בגלל שאנחנו נמצאים היום במשכן, בגלל שיש הצבעות חשובות, בגלל שאנחנו ממלאים את תפקידנו, אני וחברותיי, וגם החברים שלנו, נמנע מאיתנו מלהשתתף במחאה הגדולה של הנשים שהתקיימה בדיוק לפני זמן קצר בעיר תל אביב – –

יריב לוין: משפט אחרון.

עאידה תומא סלימאן: – – נגד רצח ואלימות כלפי נשים.

עאידה תומא סלימאן: זה עוד נושא שדרשנו בו חקירה, איך מתייחסים לתלונות של הנשים ואיך מזרימים או לא מזרימים את הכספים לטפל בבעיה.

עאידה תומא סלימאן: ליבי עם כל המפגינות.

עאידה תומא סלימאן: מה שקצת נותן לי להירגע – שיש דור חדש שמוכן להמשיך את המאבק הזה.

יריב לוין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שהן יחיו בלי אלימות, אבל לפחות הן נאבקות.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק המכונה החוק הנורבגי הוא בעצם הוספת חטא על פשע.

עופר כסיף: מנפחים את בלון הממשלה קודם כול עד לסף התפוצצות ואחר כך מביעים דאגה על היעדר מספיק ח"כים שישבו בוועדות וכן הלאה, ומבקשים להכניס חלופיים.

עופר כסיף: במקום חוק נורבגי והוספת ח"כים בגלל ממשלה מנופחת צריכים פשוט לצמצם את הממשלה.

עופר כסיף: לא נתנו יד לפשע של ממשלה מנופחת, מבוזבזת ומיותרת וגם לא ניתן את היד שלנו לחטא שמוסיפים.

עופר כסיף: אדוני, בספר עזרא, פרק ט', פסוק ב', נאמר כך: "ויד השרים והסגנים היתה במעל הזה ראשונה".

עופר כסיף: מהו המעל שלפנינו?

עופר כסיף: קודם כול, מחיר כלכלי.

עופר כסיף: מחיר כלכלי, כאמור, גם של ממשלה מנופחת וגם של מה שמכונה החוק הנורבגי.

עופר כסיף: העלות של השרים היא מרכיב יחסית קטן בסיפור, זה כ-6 מיליון שקלים לשר, 3 מיליון לסגן שר, בשנה.

עופר כסיף: 17 שרים נוספים, מעבר למה שהיה כתוב בחוק לפני השינוי, זה שווה ל-102 מיליון שקלים לשנה.

עופר כסיף: סך הכול, בשלוש שנים – בתקווה שהממשלה לא תשרוד שלוש שנים, אבל היפותטית, חלילה שיקרה – לממשלה של שלוש שנים מדובר על 306 מיליון שקלים.

עופר כסיף: אבל זה הכסף הקטן.

עופר כסיף: 16 סגני שרים, שזה מלכתחילה תפקיד פיקטיבי, זה 48 מיליון שקלים לשנה, כלומר, 144 מיליון שקלים לשלוש שנים.

עופר כסיף: העלות של מה שאמרתי עד עכשיו היא 165 מיליון שקלים לשנה.

עופר כסיף: אבל העלות של המשרדים גבוהה בהרבה.

עופר כסיף: ניקח כמה דוגמאות.

עופר כסיף: הדוגמאות האלה ניתנו בכמה וכמה תחקירים שנעשו.

עופר כסיף: המשרד לעניינים אסטרטגיים, למשל, שצריך לזכור שתפרו אותו ב-2006 כדי להכניס את ליברמן לממשלה של אולמרט, יש שם 39 עובדים עם תקציב של יותר מ-100 מיליון שקלים בשנה; במשרד לענייני מודיעין, שהוקם ב-2015 מסיבות לא ברורות – 20 עובדים, ותקציב של 12 מיליון שקלים בשנה; במשרד לשוויון חברתי, שהוקם ב-2006, במסגרת ההסכם הקואליציוני עם מפלגת הגמלאים, יש 100 עובדים עם תקציב של כמעט 450 מיליון שקלים בשנה; במשרד הנגב והגליל, שהוקם ב-2005, יש 68 עובדים עם תקציב של כמעט חצי מיליארד שקלים בשנה.

עופר כסיף: מאחר שהזמן לא מאפשר לי – הייתי יכול להרחיב ולהאריך כדי להציג את העלות.

עופר כסיף: בזמן משבר, כשהציבור רובו ככולו נאנק, הממשלה מרשה לעצמה, מעבר לניפוחה שלה, גם להציע חוק שירחיב עוד יותר את מספר הח"כים.

יריב לוין: תודה רבה, תודה.

יריב לוין: הזמן נגמר.

עופר כסיף: זה רק המחיר הכלכלי, כאשר יש, כמובן, מחיר לא כלכלי הרבה יותר גרוע, כמו פגיעה באמון הציבור – –

יריב לוין: תודה רבה.

עופר כסיף: – – סרבול וכן הלאה.

עופר כסיף: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת ינון אזולאי – איננו; חברת הכנסת היבה יזבק – איננה; חבר הכנסת חמד עמאר – איננו; חבר הכנסת יבגני סובה – איננו.

יריב לוין: אם כך, תמו הדוברים.

יריב לוין: השר אמסלם אם אתה מבקש להשיב לדוברים, להתייחס, בבקשה.

יריב לוין: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: השר אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה צודק, אלעזר – מסתתר מאחורי המצלמה.

אלעזר שטרן: יש לו מה להגיד.

דוד אמסלם: אתה צודק, אלעזר.

דוד אמסלם: איפה אתה?

דוד אמסלם: אתה מסתתר לי מאחורי המצלמה.

יריב לוין: לא היה לי ספק שנחזור לנקודה הזאת.

דוד אמסלם: הוא צודק.

דוד אמסלם: אז בוא נתחיל עכשיו שוב פעם עם הבחירות האחרונות.

אלעזר שטרן: לא שוב פעם, לא כדאי.

אלעזר שטרן: לא כדאי לך.

דוד אמסלם: תראה, אמרו חז"ל: אינו דומה שונה משנתו מאה פעמים לשונה מאה ואחת פעמים.

דוד אמסלם: אז אני חושב שבכל חזרה שלי אני אביא לך עוד תובנה, יכול להיות.

אלעזר שטרן: איך אתה משווה את הדברים שלך למשנה.

אלעזר שטרן: איך אתה משווה?

דוד אמסלם: אני אומר את הכלל.

דוד אמסלם: אני לוקח מהמקורות את הכלל, במובן זה שאם אתה אומר את הדברים כמה פעמים, זה לא דבר מיותר.

דוד אמסלם: כל פעם אתה יכול – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: עכשיו אתם שומעים.

דוד אמסלם: תראו, רבותיי – – –

יריב לוין: השר אמסלם, אני חושש שהם גם לא שמעו את הנאום הקודם אז יכול להיות שיש צורך לחזור גם עליו.

דוד אמסלם: אתם רוצים שנחזור בחזרה על הכול?

יאיר לפיד: כולל יואב סגלוביץ'.

דוד אמסלם: יאיר, אתה מכיר את העניין.

יריב לוין: אני גם מציע, כדי שזה – אם אפשר, השר אמסלם, עוד הצעה יש לי.

דוד אמסלם: נער הייתי וגם זקנתי, אתה מכיר גם את הסיפורים.

דוד אמסלם: אתה יודע שכל מילה שאני אומר היא בסלע, אמיתית.

דוד אמסלם: אני מדבר מדם ליבי.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם גם פה.

יריב לוין: השר אמסלם, ברשותך, אני חושב שאם אנחנו רוצים שגם הם ישמעו, אולי חבר הכנסת שטרן יעבור לשם.

יריב לוין: אז אתה תדבר עם הפנים לשם וישמעו כולם.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שאני מדבר מדם ליבי.

יריב לוין: ניסיתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהגעתי לכנסת, חבר הכנסת לפיד, אני הבאתי את הניסיון שלי מהחיים לכנסת.

דוד אמסלם: עברתי מסלול חיים, אתה יודע.

דוד אמסלם: בסופו של דבר יש הרבה פעמים יוזמות בכנסת שאתה יוזם אותן בגלל שמישהו סיפר לך עליהן.

דוד אמסלם: אומר שיש איזושהי עוולה, אז אתה שומע אותו ואתה אומר: אתה יודע מה, בוא נתקן אותה.

דוד אמסלם: אז יש הרבה דברים כאלה, באמת, שאני בעצם טיפלתי בהם, בגלל ששמעתי.

דוד אמסלם: אנשים באו וחשפו את העניין.

דוד אמסלם: לא הכרתי לפני כן.

דוד אמסלם: כשאני הגשתי את חוק ההמלצות, וגם הגשתי את עילות סגירת התיק, זה דבר שבאתי איתו מהבית.

דוד אמסלם: אני עברתי על בשרי – אני, אמסלם דוד, הייתי עם אישה ושני ילדים קטנים.

דוד אמסלם: באו אליי הביתה שוטרים בשש בבוקר, 05:45, כמו שלומדים בקורס שוטרים.

דוד אמסלם: הפכו לי את כל הבית.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: באותו רגע אפילו לא ידעתי.

דוד אמסלם: שאלתי: על מה?

דוד אמסלם: אמרו לי: עוד מעט נספר לך.

עופר כסיף: אתה פעם אחת.

עופר כסיף: אבל – – – עושים את זה יום-יום – – – תחת כיבוש.

עופר כסיף: פעם אחת אתה – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך לא להפריע לי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חוזר על זה.

דוד אמסלם: עם לא כובש את מולדתו.

דוד אמסלם: זו המולדת שלנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא כובשים אותה.

עופר כסיף: זו המולדת של העם הפלסטיני.

דוד אמסלם: אנחנו נחזור.

דוד אמסלם: חזרנו אליה, ואנחנו מצפים ומתפללים, כן, כל יום בתפילה, שכל יהודי העולם יתקבצו לארץ ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זאת היא השאיפה שלנו.

דוד אמסלם: זאת היא התפילה שלנו, וזאת היא התקווה שלנו.

דוד אמסלם: בעזרת השם, זה מה שיקרה.

דוד אמסלם: זה מה שיקרה פה בארץ ישראל.

עופר כסיף: – – –

דוד אמסלם: הרי מבחינתך לבטל את חוק השבות.

דוד אמסלם: מבחינתך, תן את זכות השיבה.

דוד אמסלם: להשיב.

דוד אמסלם: זו האג'נדה שלך.

עופר כסיף: – – –

דוד אמסלם: אני מתפלא איך אתה בכלל חושב ככה כיהודי.

דוד אמסלם: זה מזעזע אותי.

עופר כסיף: כן.

עופר כסיף: אני – – – מזעזע אותך – – –

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: הרי אנחנו התפללנו לציון.

יריב לוין: חבר הכנסת כסיף, אפשר לקרוא קריאת ביניים, אבל בישיבה.

יריב לוין: למה בעמידה?

עופר כסיף: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת עסאקלה.

יריב לוין: בישיבה.

דוד אמסלם: הרי היהודים מתפללים לציון שלוש פעמים ביום – לא אתה, דרך אגב, אבל אני מניח שההורים שלך, ואם לא הם, אז הסבים שלך.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, כמעט כל היהודים בעולם – זה לא היה לפני הרבה שנים, כולם בעצם היו יהודים דתיים, מסורתיים, שהאמינו במסורת ישראל וכך החזיקו את המסורת.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם זה לא היה, אני מניח שהיהדות כבר הייתה מזמן נעלמת מן העולם.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, בעצם אלה המאוויים של עם ישראל לדורותיו, כל שרשרת הדורות.

דוד אמסלם: ואתה, כשאני שומע אותך פה אומר לאיימן עודה – הבנתי.

עופר כסיף: מי – – –

דוד אמסלם: אתה?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: באמת, אתה לא מתבייש.

עופר כסיף: זה לא רלוונטי.

דוד אמסלם: מה, בגלל שהם בחרו אותך?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

עופר כסיף: אני מתבייש – – –

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: לכן אמרתי לך, את איימן עודה אני מבין.

דוד אמסלם: לא מקבל אבל – – –

עופר כסיף: אני מתבייש באנשים כמוך, בזה אני מתבייש.

דוד אמסלם: אתה – – –

עופר כסיף: – – – שר, זאת הבושה.

דוד אמסלם: אתה, רק בגלל ששמו אותך אצלם ברשימה, אתה בא ומוכר את כל האחים היהודים, לא מעניין אותך?

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי?

עופר כסיף: לי יש ערכים אנושיים, לך יש ערכים – – –

דוד אמסלם: קודם כול, אנחנו פה באנו לארץ ישראל כיהודים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא סותר.

עופר כסיף: – – – עד הסוף – – –

דוד אמסלם: אנחנו כאן באנו לארץ ישראל, חזרנו למולדתנו – למולדת העם היהודי.

עופר כסיף: – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, עזבנו גם את מדינות ערב ובאנו.

דוד אמסלם: גם שם, דרך אגב, לאורך כל ההיסטוריה, היהודים, בעצם גם הייתה אנטישמיות נגדם כמעט בכל העולם.

עופר כסיף: – – –

דוד אמסלם: בסופו של דבר, סוף-סוף, הקמנו את מדינתנו הקטנה.

דוד אמסלם: ואנחנו שואפים ופועלים שכל היהודים יתקבצו לפה.

דוד אמסלם: אתה מתנגד לזה כיהודי?

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: אין לך בושה?

עופר כסיף: המדינה הזאת – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: וכל זה בגלל שהם שמו אותך אצלם ברשימה?

דוד אמסלם: מילא, אותם אני שומע כל היום.

עאידה תומא סלימאן: על מה הוא צריך להתבייש?

איימן עודה: – – –

דוד אמסלם: אבל מה, הם הביאו אותך כמה?

דוד אמסלם: כאיזה יהודי מחמד שאתה תבוא ותתקוף אותנו?

עופר כסיף: אני גאה להיות יהודי מחמד – – –

קריאות: – – –

דוד אמסלם: עכשיו בוא נחזור לחבר הכנסת לפיד.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך על החוויה האישית שלי בעניין הזה, או שלך, מאיר.

דוד אמסלם: אני עכשיו נחקר במשטרת ישראל.

דוד אמסלם: על מה מדובר?

דוד אמסלם: דרך אגב.

דוד אמסלם: בשנת 2003, שישה חוקרים באו אליי הביתה, אליי ולחבריי – צוות של איזה 50 איש.

דוד אמסלם: דובר על כמה עשרות טפסים שמישהו בעצם זייף את החתימה והביא אישור שכאילו הוא לומד במוסד בירושלים, על מנת שהוא יצביע בירושלים.

דוד אמסלם: משהו אזוטרי, לא רוצה בכלל להלאות את הציבור כאן.

דוד אמסלם: אין לי מושג איך זה קשור למשטרת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה קרה חצי שנה לפני, אבל החוקר שלי – חקר אותי בן אדם אחד.

דוד אמסלם: אני בא, ואני כמו כל אזרח, אתה יודע, הגון, אני מבין את העניין.

דוד אמסלם: אני מבין שאם משטרת ישראל לא תחקור – וחלקם גם חפים מפשע – אז היא לא תגיע לחקר האמת.

דוד אמסלם: זה טבע הדברים.

דוד אמסלם: חוקר שלי מבין אחרי שלוש שעות שאני לא קשור לאירוע.

דוד אמסלם: והוא אומר לי: תשמע דודי, אני יוצא, חוזר, ובעוד שלוש שעות אנחנו נשחרר אותך.

דוד אמסלם: הוא חוזר אליי.

דוד אמסלם: חוזר בשעה 16:00 בערך מהסידורים שלו, ואז הם הולכים להתייעצות.

דוד אמסלם: הוא חוזר אליי, בשעה 19:00 – פנים נפולות.

דוד אמסלם: אומר לי: תשמע דודי, החליטו לעצור אותך.

דוד אמסלם: אני שואל אותו: למה?

דוד אמסלם: הוא אומר לי: קיבלנו הנחיות מלמעלה.

דוד אמסלם: אני שואל אותו: מה זה למעלה?

דוד אמסלם: אומר לי: כמה גבוה שאתה יכול לחשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, תזכור מה קרה באותה תקופה.

דוד אמסלם: היה הסיפור של הליכוד, נעמי בלומנטל, היה סיפור; כן, להפחיד את כל חברי המרכז.

דוד אמסלם: אני קורבן של העניין הזה.

דוד אמסלם: ככה אומר לי חוקר, ועל זה חקרו אותי ועל זה עצרו אותי.

דוד אמסלם: ארבע שנים עשו לי עוגמת נפש.

דוד אמסלם: לא אלאה אותך שיש פה סיפור חד גדיא.

דוד אמסלם: אתה יודע איך זה עובד.

דוד אמסלם: אתה יוצא, חוזר לעבודה, וכבר אומרים לך: שמע, בוא נשעה אותך מהעבודה, כי כבר חקרו אותך במשטרה, וכן הלאה.

דוד אמסלם: עכשיו אני אומר, אני מבין את הצורך של משטרת ישראל.

דוד אמסלם: אני חושב – ובזה אין ספק – שמשטרת ישראל תפקידה לחקור את העבירות שנעשות, אבל שהכול יהיה ביושר, בהגינות, וללא סלקטיביות.

דוד אמסלם: חוקרים את הכול, את מי שצריך.

דוד אמסלם: כאן בעניין שלי שאני הבאתי – ולכן באתי לחוק ההמלצות.

דוד אמסלם: לכן, הגעתי והגשתי את חוק ההמלצות.

דוד אמסלם: בגלל שהם רצו – הגוף שבעצם חוקר אותך, הוא גם ממליץ.

דוד אמסלם: אמרתי: חבר'ה, מה הקשר?

דוד אמסלם: המשטרה עושה את עבודתה, חוקרת, מעבירה לפרקליטות והפרקליטות מקבלת את ההחלטה.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב המלצות המשטרה לא מתקבלות.

דוד אמסלם: כנ"ל עילות סגירת התיק.

דוד אמסלם: אותו אחד שפותח לך את התיק, הוא גם סוגר לך אותו – – –

מיכאל ביטון: – – –

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: עכשיו, במקום שיגיד לך, סליחה, טעיתי, ואתה יודע מה, גם ישפה אותך אולי, אתה הופך להיות עבריין פוטנציאלי.

דוד אמסלם: אתה מבין את האבסורד שקורה פה?

דוד אמסלם: ולכן אני הגשתי את חוק ההמלצות.

דוד אמסלם: אמרתי: רבותיי, לא יכול להיות שאתה גם חוקר וגם מחלק ציון לעבודה שלך.

דוד אמסלם: זה הליך שיפוטי.

דוד אמסלם: אתה רוצה, תביא את זה לבית משפט, ולא – סגור את התיק, או שתעמיד את הבן אדם לדין.

דוד אמסלם: וזה בעצם מה שעשיתי.

דוד אמסלם: לכן, דרך אגב, כולם התגייסו, כולל חבר הכנסת מיקי לוי שהתנגד לחוק הזה, גם אתם.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שחשבתם שזה נתניהו.

דוד אמסלם: איכשהו כל דבר זה נתניהו.

דוד אמסלם: אבל אני אומר, זכויות האזרח במדינת ישראל חייבות לקבל טיפול רציני ועמוק.

יריב לוין: השר אמסלם, למי שמודאג, יש המשך בהודעות הבאות.

יריב לוין: אנא.

דוד אמסלם: כדי שיהיה אמון במערכות החשובות, זאת היא הסיבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: נאפשר לך לחזור למקומך.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נא לשבת.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: עוברים להצבעה על הודעת הממשלה בדבר ההחלטה על מינויי שרים.

יריב לוין: הצבעה.

יריב לוין: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הממשלה – 59 נגד – 21 נמנעים – אין הודעת הממשלה על מינוי שרים נתקבלה.

יריב לוין: בעד – 59, 21 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת כסיף, נגד.

יריב לוין: 59 בעד, 22 נגד.

יריב לוין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – 59 בעד, 23 נגד, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שההודעה התקבלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה על העברת סמכויות.

יריב לוין: התקיים דיון משולב עם סעיף 7, הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה להעביר מהשר יובל שטייניץ לשר לשירותי דת את הסמכויות לפי סעיפים 5–7 לחוק הדיינים, התשט"ו–1955, לרבות הסמכות לפי סעיף 6(ג) לכהן כיושב-ראש הוועדה לבחירת דיינים.

יריב לוין: השר אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה החליטה הממשלה – רק שנייה.

דוד אמסלם: אני לא רואה את אלעזר שטרן.

דוד אמסלם: בוא תקשיב שתבין איזה סמכויות אנחנו מעבירים.

דוד אמסלם: שמחר לא תשאל אותי, ואני צריך לחזור על הדברים שוב.

דוד אמסלם: העברת סמכות כדלקמן.

אלעזר שטרן: אני כאן, אתה יכול לדבר.

דוד אמסלם: אז תקשיב.

דוד אמסלם: על העברת סמכויות כדלקמן: א.

דוד אמסלם: העברת סמכויות משר האוצר לשר הבינוי והשיכון על פי הפירוט הבא.

יריב לוין: למעלה ביציע, חבר הכנסת אופיר כץ, חברת הכנסת שטרית, תעזרי לי לפזר שם את הכינוס, את ישיבת הסיעה.

יריב לוין: תודה רבה.

דוד אמסלם: 1.

דוד אמסלם: סמכויות שהוקנו לשר האוצר בחוק רשות מקרקעי ישראל, התש"ך–1960, כאמור בהודעה על העברת סמכויות הנתונות לפי חוק, שפורסמה בילקוט הפרסומים 7092 מיום 12 באוגוסט 2015 ואושרה במליאת הכנסת ביום 25 במאי 2015; 2.

דוד אמסלם: הסמכויות שהוקנו לשר האוצר לפי פרק ג'1 לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"א–2014.

דוד אמסלם: ב.

דוד אמסלם: העברת סמכויות משר האנרגיה לשר משאבי המים לפי החוקים הבאים: 1.

דוד אמסלם: חוק המים, התשי"ט–1959; 2.

דוד אמסלם: חוק תאגידי מים וביוב, התשס"א–2001; 3.

דוד אמסלם: חוק מדידת מים, התשט"ו–1955; 4.

דוד אמסלם: חוק הפיקוח על קידוחי מים, התשט"ו–1955; 5.

דוד אמסלם: חוק הסדרת הטיפול בחופי הכנרת, התשס"ח–2008.

דוד אמסלם: ג.

דוד אמסלם: העברת סמכויות משר החינוך לשר ההשכלה הגבוהה והמשלימה לפי החוקים הבאים: 1.

דוד אמסלם: חוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958; 2.

דוד אמסלם: חוק הלוואות לשכר לימוד, התשס"ב–2002; 3.

דוד אמסלם: חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית, התשע"ח–2018; 4.

דוד אמסלם: חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007; 5.

דוד אמסלם: חוק קרן וולף, התשל"ה–1975; 6.

דוד אמסלם: סעיף 5(ג) לחוק חובת המכרזים, התשנ"ב–1992; 7.

דוד אמסלם: סעיף 7א לחוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994 והסמכות הנתונה לשר להכרה במוסדות לפי הגדרת "מכינה קדם-אקדמית" בסעיף 1 לחוק; 8.

דוד אמסלם: חלק א': מוסדות על תיכוניים, בסימן ז' לפרק ה'1 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998, לעניין המוסדות הכלולים בפסקאות (1) עד (4) בהגדרת "מוסד על-תיכוני" בסעיף 19כז לחוק; 9.

דוד אמסלם: סעיף 2(א)(8) לחוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים), התשנ"ד–1994; 10.

דוד אמסלם: חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער), התשע"א–2011; 11.

דוד אמסלם: חוק הקייטנות (רישוי ופיקוח), התש"ן–1990; 12.

דוד אמסלם: חוק הרשות הישראלית לחילופי נוער וצעירים, התשס"ח–2008; 13.

דוד אמסלם: חוק זכויות תלמידים עם לקויות למידה במוסדות על תיכוניים, התשס"ח–2008.

דוד אמסלם: יצוין כי הסמכויות לפי סעיף 4(א) לחוק זה נוגעות לתפקידו של השר בתחום ההשכלה הגבוהה; 14.

דוד אמסלם: חוק הפיקוח על מכונים פסיכומטריים, התשס"ט–2008.

דוד אמסלם: ד.

דוד אמסלם: העברת סמכויות מהשר לביטחון הפנים לשרה לחיזוק וקידום קהילתי לפי החוקים הבאים: 1.

דוד אמסלם: חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול, התשע"ז–2017; 2.

דוד אמסלם: סעיף 36ח(ב) לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג–1973, שעניינו קביעת דרכי הנהלת הקרן הפועלת לפי סעיף 36ח(א) לניהול רכוש שחולט לפי הוראות הפקודה, השימוש שייעשה בנכסי הקרן ודרך חלוקתם.

דוד אמסלם: ה.

דוד אמסלם: העברת סמכויות שר החינוך לפי חוק המכינות הקדם צבאיות, התשס"ח–2008 לשרת ההתיישבות.

דוד אמסלם: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטות בדבר העברת סמכויות אלה: העברת סמכויות לשר לשירותי דת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע כי הממשלה החליטה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה להעביר מהשר יובל שטייניץ לשר לשירותי דת את הסמכויות לפי סעיפים 5–7 לחוק הדיינים, התשט"ו–1955, לרבות הסמכות לפי סעיף 6(ג) לכהן כיושב-ראש הוועדה לבחירת דיינים.

דוד אמסלם: בהתאם לסעיף האמור בחוק-היסוד מבקשת הממשלה להביא את ההחלטה בדבר העברת הסמכויות הנ"ל לאישורה של הכנסת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון משולב בשתי ההודעות של הממשלה.

חמד עמאר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אלי אבידר – איננו; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – לא נמצא; חבר הכנסת עודד פורר – לא נמצא; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – איננו; חברת הכנסת סונדוס סאלח; חבר הכנסת אלכס קושניר.

חמד עמאר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, השר שטייניץ, כדאי שאדוני יקשיב – אני רוצה לומר עליך מילים טובות.

בצלאל סמוטריץ': ההחלטה עכשיו להעביר את הוועדה למינוי דיינים מהליכוד – ועדה שהוחזקה בידיך הנאמנות וההגונות, אלה שהצליחו להשכין שלום ולהביא להסכמות במינויי דיינים – להעביר אותה לידי החרדים באופן בלעדי, היא קודם כול החלטה רעה, כיוון שהאיזונים שאתה, כאיזשהו איש ביניים, הצלחת לייצר בין הכוחות השונים כדי לוודא שכולם מקבלים ייצוג, האיזונים האלה לא יישמרו.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה, בעיניי, השר שטייניץ, בעיקר מבטא את הזלזול – כמעט הייתי אומר הבוז – שראש הממשלה חש כלפי הציונות הדתית, ובעיקר כלפי מה שהיא מייצגת.

בצלאל סמוטריץ': הוא ידע מצוין להרים טלפון לרב דרוקמן בשעת לילה מאוחרת ולהתחייב לו שהוא ישמור על האינטרסים של הוועדה למינוי דיינים.

בצלאל סמוטריץ': מה הייתה הבקשה?

בצלאל סמוטריץ': הרי אנחנו לא ביקשנו את הוועדה הזאת אלינו.

בצלאל סמוטריץ': אמרו לנו: אבל לש"ס יש תשעה מנדטים.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו: אבל לליכוד יש 36 מנדטים.

בצלאל סמוטריץ': תשאירו אצלכם את ראשות הוועדה וכך יישמר המפתח שהיה מקובל כאן הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': כל כך לא חשוב לו; הוא כל כך בז לאנשים, לדרך, להשקפת העולם.

בצלאל סמוטריץ': השר אלקין, ראש הממשלה מתיימר לומר שהציונות הדתית חשובה לו.

בצלאל סמוטריץ': בואו נראה מה הוא עשה למייצגיה אצלו במפלגת השלטון.

בצלאל סמוטריץ': את חבר הכנסת יולי אדלשטיין הוא הדיח מתפקידו כיושב-ראש הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': כל תירוצי בג"ץ והווטו, שהתברר שלא היה ולא נברא, של כחול לבן.

זאב אלקין: ביקשתי – – –

בצלאל סמוטריץ': אותך, השר אלקין, אני לא רוצה לפגוע בך, זאב, אבל כמה ביקשת, התחננת – –

זאב אלקין: ביקשתי – – –

בצלאל סמוטריץ': – – להישאר בתפקידך כשר להגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': עשית שם עבודה טובה.

בצלאל סמוטריץ': רצית להמשיך שם.

בצלאל סמוטריץ': תראה באיזה זלזול בנה לך איזה משרד כזה, שלוקחים מכאן, לוקחים מכאן – תכף נעשה את זה עכשיו בדיון המשולב הזה.

בצלאל סמוטריץ': השרה חוטובלי מונתה כשרה לשלושה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, באיזה משרד מומצא כזה, ואז היא הולכת להיות שגרירה.

ציפי חוטובלי: רגע, החטיבה להתיישבות זה דבר מומצא בעיניך?

ציפי חוטובלי: החטיבה להתיישבות זה דבר מומצא בעיניך?

בצלאל סמוטריץ': השר רפי פרץ, אני חשבתי לפחות שראש הממשלה ישאיר אותך בתפקידך כשר חינוך ויבטא את ההערכה הגדולה בכך לציונות הדתית, הממלכתית, האחראית, זו שנכנסה איתו לקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': לא רוצה לפגוע.

בצלאל סמוטריץ': באמת, הוא מינה אותך לשר לענייני כלום ושום דבר.

בצלאל סמוטריץ': לא נתן לך אפילו את השירות הלאומי, את הגרעינים, את החטיבה להתיישבות, מפעלים שתפארתה של הציונות הדתית עליהם שנים על גבי שנים.

בצלאל סמוטריץ': בנינו אותם, הבאנו אותם למקומות הטובים שהם נמצאים בהם.

בצלאל סמוטריץ': והם אפילו לא יישארו אצל השרה חוטובלי, כי בעוד שלושה חודשים הם הולכים לשר צחי הנגבי.

בצלאל סמוטריץ': מה לו ולציונות הדתית, אני יודע?

בצלאל סמוטריץ': אימו, זיכרונה לברכה, הייתה מראשי גוש אמונים, זאת בהחלט זכות גדולה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לחבריי בציונות הדתית: נתניהו בז לנו, בז לרבותינו, בז לערכינו, בז לתורתנו, בז לדיינינו, בז לנציגינו – גם אלה אצלו במפלגה, שהוא תמיד טורח לשנמך ולשנמך, שיהיו דתיי מחמד כאלה, לא משפיעים מדי, לא מפריעים מדי.

חמד עמאר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אם לא תהיה מפלגה ציונות דתית גדולה, חזקה, מאוחדת, כזאת שעומדת על הכבוד – לא שלנו, אגב; זה לא כבוד הציבור, אפילו, זה כבוד השקפת העולם, תורת ארץ ישראל הגדולה שאנחנו זוכים לשאת לעם ישראל בארץ ישראל, במדינת ישראל המתחדשת.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו רוצים לייקר את מי שאנחנו ואת הדגלים הגדולים שאנחנו נושאים, אנחנו צריכים להיות גדולים וחזקים כדי להכריח – –

חמד עמאר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – את נתניהו ואת הליכוד להתייחס אלינו בכבוד ולראות בנו שותפים אמיתיים, ולא דתיי מחמד נחמדים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי פרומן, עד שלוש דקות, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראיתם בבוקר את הכבאים שהפגינו מחוץ לכנסת?

אורלי פרומן: זה הסקטור הראשון שמפגין לאחר שינוי סדר העדיפויות של הממשלה.

אורלי פרומן: ובכן, יש שרפות שלא ניתן לכבות.

אורלי פרומן: להפך, זו הולכת להיות אש בשדה קוצים.

אורלי פרומן: תשאלו: האם הממשלה משנה את סדר העדיפויות שלה כדי להסב תקציבים לטובת סיוע לנפגעי המשבר הכלכלי?

אורלי פרומן: לא, סדר העדיפויות משתנה לצורך הקמת עוד משרדי ממשלה ויחידות מטה; 357 משרות חדשות, וקיצוץ ראשון של 110 מיליון שקלים למימון ההפקרות הזאת.

אורלי פרומן: הגזל הזה מתרחש בישיבת ממשלה חגיגית ענקית ומנותקת לחלוטין מהמציאות שבה חיים יתר אזרחי המדינה.

אורלי פרומן: שם מדפדפים בניירות הקצאת התקנים, הררי מילים שנועדו להסתיר את הבושה, להסוות את המממן האמיתי של הסרבול הפוליטי הציני הזה, הלוא הם אזרחי ישראל.

אורלי פרומן: רבותיי, והרי החדשות: הפוליטיקה הצינית כבר לא מעניינת את האזרחים.

אורלי פרומן: מה כן מעניין אותם?

אורלי פרומן: מה שמעניין אותם הוא עתידם של מאות אלפי המובטלים, של בעלי החנויות והעסקים, של הסטודנטים ושאר הצעירים שהוצאו לחל"ת, של 2.5 מיליון ישראלים שחייהם הורעו בעקבות הקורונה.

אורלי פרומן: המציאות היום-יומית לא מתרחשת באולם ישיבת הממשלה, שחציים שרים חסומי פה וחציים שרים ששמו מחסום לפיהם.

אורלי פרומן: במציאות, משפחה שהתפרנסה בכבוד, אין לה היום איך למלא את המקרר; במציאות אם חד-הורית לא מסוגלת לשלם את שכר הלימוד של ילדיה; במציאות האמיתית סקטורים שונים מפגינים במחאה על תנאי העבודה שלהם ועל הסכמים שבהם איש מהממשלה לא חושב לעשות סדר; עבורם לא משנים סדר עדיפויות.

אורלי פרומן: המציאות האמיתית כואבת, והיא זו שמעסיקה את האזרחים, אזרחים שכבר הפכו חירשים לצלצול המטבעות שהממשלה גוזלת מהם לטובת ניפוח נפשע של משרות ומשרדים.

אורלי פרומן: במציאות של היום האזרחים כבר מבינים, הם כבר יודעים, פשוט שודדים אותם.

אורלי פרומן: נפגעי המשבר הכלכלי משולים לאותו ימאי שמנסה להשיט את סירתו אשר חור בתחתיתה.

אורלי פרומן: כבר לא נותר בו כוח לרוקן את סירתו דלי אחר דלי, והמים ממשיכים למלא.

אורלי פרומן: את החור הזה קדחה הממשלה.

אורלי פרומן: מי שרואה רק את בבואתו שלו – –

חמד עמאר: תודה רבה.

אורלי פרומן: – – לא רואה כמה האזרחים עייפים ועצובים, דואגים ומיואשים.

חמד עמאר: תודה.

אורלי פרומן: ומי שמבקש פרנסה, אין לו זמן לבדוק מי מציף את סירתו, אין לו כוח חליפי לעצור אותו או להעניש אותו.

אורלי פרומן: הוא זקוק לפרנסה, והשאר לא מעניין.

אורלי פרומן: כמה עגום.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו היום עוסקים בחבילת חוקים שלראש הממשלה ולחלק משריו יש ניסיון טוב בהם.

עודד פורר: אלה חוקי ההתנתקות.

עודד פורר: חלק מהשרים שיושבים בממשלה, כולל ראש הממשלה, כבר תמכו בחקיקת ההתנתקות.

עודד פורר: בצלאל, אתה בוודאי יודע את זה היטב.

עודד פורר: אז פעם אחת הם התנתקו מחבל הארץ בגוש קטיף, והיום הם מתנתקים מאזרחי ישראל.

עודד פורר: כל חבילת החוקים הזאת, כל-כולה זה ניתוק מהמציאות.

עודד פורר: אנחנו נמצאים היום במשק שהוא אולי המשבר הכלכלי הגדול ביותר שמדינת ישראל חוותה, ועל מה נלחמת הממשלה?

עודד פורר: רק על חוקים שעוסקים בעצמה, רק חקיקה שעוסקת בעצמה.

עודד פורר: ושיא השיאים, שבמה שהבטיחה הממשלה לעסקים שום דבר לא קורה.

עודד פורר: עמד ראש הממשלה והבטיח שהוא יעביר כסף לעסקים כמו באמריקה.

עודד פורר: אמריקה.

עודד פורר: אז יש שתי אמריקות: יש את האמריקה של סיוע לעסקים שאנחנו מכירים, אמריקה שבה בעל עסק שמגיש בקשה בעמוד אחד, מקבל את הכסף לחשבון תוך ארבעה ימים כהלוואה, ואם הוא מראה ש-75% מההלוואה הזו הלך בתשלום לעובדים, מיסים, שכר דירה, כולל משכנתה, החזר הלוואות – הכסף הופך למענק, הוא לא הלוואה.

עודד פורר: אמריקה.

עודד פורר: ויש אמריקה אחרת; אמריקה שבה רואים שוטר רוכן על צווארו של מפגין, והמפגין אומר לו: אני לא נושם, אני לא נושם, שמונה-תשע דקות הוא אומר לו: אני לא נושם, עד שהמפגין מת.

עודד פורר: זה גם קרה באמריקה.

עודד פורר: והאמריקה שהבטיח ראש הממשלה לעסקים יותר דומה לאמריקה שבה שמים את הברך על הצוואר של המפגין, והוא אומר: אני לא נושם, עד שנגמר לו האוויר.

עודד פורר: וזה מה שקורה כאן היום במדינת ישראל.

עודד פורר: העסקים והעצמאיות והעצמאים זועקים לכם, שרי הממשלה.

עודד פורר: הם אומרים לכם: אנחנו לא נושמים, ואתם ממשיכים לחנוק אותם.

עודד פורר: אמרו שהכסף קודם יעבור ורק אחר כך יעשו את הבקרה.

עודד פורר: וראו זה פלא: העסקים שהגישו בקשה לרשות המיסים לקבלת המענק בגין ירידת מחזור, אותה אמריקה, מקבלים את ההודעה שהבקשה שלהם עברה לבדיקה.

עודד פורר: אבל ראש הממשלה הבטיח שקודם יעבירו ואחר כך יבדקו, ואם צריך יעשו את ההשלמות.

עודד פורר: הרי מערכת היחסים עם רשות המיסים היא רציפה.

עודד פורר: ואחרי שהעסק עובר את הבדיקה הראשונה אומרים לו: עברת את הבדיקה הראשונה; הוא מחכה שבוע – הכסף לא נכנס; הוא בודק מול רשות המיסים מה קרה – עברת לבדיקה שנייה.

עודד פורר: וגם אחרי שהוא עובר את הבדיקה השנייה מודיעים לו שהוא עובר לבדיקה שלישית.

עודד פורר: זאת אמריקה שחונקת את העסקים.

עודד פורר: זאת אמריקה ששמה ברך על הצוואר של המפגין.

עודד פורר: והממשלה הזאת שמה ברך על הצוואר של העסקים ולוחצת ולוחצת ולוחצת.

עודד פורר: ויכולים לבוא לפה עם חקיקה שמבקשים עוד תקציב ועוד תקציב, אבל התקציב הזה לא מגיע.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, היום קיימנו דיון בוועדת הכספים, להבין כמה כסף ממה שהובטח בכלל הגיע.

עודד פורר: אני אומר לך שמהכסף שהקצינו כבר לפני חודשיים רק 25% הגיעו.

עודד פורר: אז החוקים האלה והחקיקה הזאת על העברת סמכויות לפה והעברת סמכויות לשם – אלה לא חוקים של העברת סמכויות, אלה חוקי התנתקות.

עודד פורר: אתם ממשלה מנותקת, וכל החקיקה הזאת רק מנתקת אתכם יותר מהציבור, שהולך ונחנק וצועק לכם שהוא לא נושם.

עודד פורר: ואני אומר לכם שאם תמשיכו ככה, אלה שאתם חושבים שאתם תעבירו להם סיוע פשוט כבר ימותו עד שהסיוע יגיע.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עופר כסיף; חבר הכנסת איימן עודה; חברת הכנסת תמר זנדברג – איננה; חברת הכנסת קרן ברק; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – מוותר; חבר הכנסת יעקב מרגי; חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

חמד עמאר: חבר הכנסת רם בן ברק.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מעולם בתולדות המדינה לא היינו במצב כל כך רגיש, כל כך בעייתי.

רם בן ברק: אנחנו לא נמצאים על פי מדרון חלקלק.

רם בן ברק: אנחנו כבר בהידרדרות.

רם בן ברק: יש לנו ראש ממשלה שמסית את האזרחים במוסדות המדינה, שמסביר להם שהשוטרים מושחתים וגם הפרקליטים מושחתים וגם השופטים מושחתים, וכולם ביחד, בעידודו ובניצוחו של פרקליט המדינה, חברו יחדיו להאשים אותו בשוחד, במרמה ובהפרת אמונים.

רם בן ברק: אולי גם בתיק מניות ואולי גם בדברים אחרים.

רם בן ברק: והוא מיתמם, הוא צח כשלג.

רם בן ברק: ולא רק שהוא צח כשלג, הוא טוען שאת הימין כולו מאשימים.

רם בן ברק: אז יש לי חדשות בשבילך, אדוני ראש הממשלה: הימין לא מושחת, הימין הוא אידיאולוגי.

רם בן ברק: הוא לא מקבל מתנות במאות אלפי שקלים, הוא לא נותן טובות לחברות תקשורת בשביל סיקור חיובי, הוא לא דואג לקבל שמפניות ורודות, והוא לא, הוא לא עומד נאשם לצידך.

רם בן ברק: הדבר היחידי שהימין מואשם בו זה שהוא חושב ומקווה שאתה תביא לו הישגים מדיניים והוא לא מבין שגם את זה כנראה לא תעשה.

רם בן ברק: ההחלטה שלך על סיפוח חד-צדדי; ההסכם בינך לבין נשיא אמריקאי ללא שום לגיטימציה בין-לאומית, ללא שום הסדר אזורי או הסכם שיגבה את זה, יביאו עלינו צרות רבות.

רם בן ברק: ובסופו של דבר, כנראה ההסכם גם יבוטל אם ייבחר נשיא אמריקאי אחר.

רם בן ברק: אין בינינו ויכוח לגבי חשיבותה של בקעת הירדן.

רם בן ברק: גם אני חושב שבקעת ירדן צריכה להיות בשליטה ישראלית, אבל בהסדר שמקובל עלינו, על הפלסטינים, על הירדנים, על המצרים, על הקהילה הבין-לאומית; הסדר שיבטיח יציבות ולא יפגע בזכויות הפרט ויביא לשפיכות דמים מיותרת.

רם בן ברק: אני מעודד אותך מכאן: תשקיע בבקעת הירדן.

רם בן ברק: תביא להם מים זורמים סוף-סוף בצורה סדירה; תעביר להם חשמל סוף-סוף בצורה יציבה; תסלול את כביש 90 שיהווה עוד נתיב תחבורה אלטרנטיבי לירושלים.

רם בן ברק: אבל מה אתה עושה במקום זה?

רם בן ברק: מדבר דיבורי סרק על סיפוח חד-צדדי שלא שווה את הנייר שהוא נכתב עליו.

רם בן ברק: וכל זה במחשבה שאולי תלך לבחירות, תוכל לרצות איזשהו פלג ימני שיצביע לך ולא לימינה.

רם בן ברק: בעבור זה תסכן את היציבות ותגרום, חס וחלילה, גם לשפיכות דמים.

רם בן ברק: אני מתפלא על חבריי מכחול לבן.

רם בן ברק: על איזה הישגים אתם רוצים להיות חתומים בכניסה שלכם לממשלה?

רם בן ברק: על הישג השתיקה בכל הנוגע להשתלחות חסרת הרסן במוסדות השלטון?

רם בן ברק: להיות שותפים לפגיעה בזכויות אסירים תחת כותרת הקורונה?

רם בן ברק: להיות חלק מאותה הרפתקה חסרת אחריות, שאני יודע שאתם מתנגדים לה אבל אתם לא מנצלים את הכוח שלכם לעצור אותה, הרפתקת הסיפוח החד-צדדי?

רם בן ברק: למה נכנסתם לממשלה?

רם בן ברק: אפילו לא הכול אותו הדבר, הכול הרבה יותר גרוע.

רם בן ברק: ההשתלחויות יותר גרועות, חוקי החירום יותר גרועים, הפנטזיות המדיניות יותר מסוכנות.

רם בן ברק: חלאס, תתעשתו או שתצאו.

רם בן ברק: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אימאן ח'טיב יאסין: כנסת מכובדת, טוב שאנחנו מזדהים עם מה שקורה בארצות הברית ועם ג'ורג' פלויד.

אימאן ח'טיב יאסין: זה רק אומר שאנחנו מסתכלים על מה שקורה בחוץ.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל, חברות וחברים, בואו נסתכל על מה שיש לנו בתוך הבית.

אימאן ח'טיב יאסין: לפני שעות ספורות, שעתיים, הסתיימו הפגנות ברחבי הארץ.

אימאן ח'טיב יאסין: בחברה הערבית היו ארבע הפגנות בכל מיני אזורים, ולא כי בא להם להפגין אלא כדי להתריע על מה שקורה בתוך החברה; להתריע על היד הקלה על ההדק של השוטרים ואנשי הביטחון, שאמורים לשמור על החיים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מזמינה את כולכם, את כולנו, להסתכל בעיניים של אימא של איאד ולשמוע את הבכי שלה, איך היא איבדה את היחיד שלה בלי שום עוול שהיא או הוא עשו, רק כי אנשי המשטרה חשבו שיש לו משהו ביד.

אימאן ח'טיב יאסין: ריבונו של עולם, במדינה הזאת להיות ערבי – או אם יש לך צורה של ערבי, אז אתה מפגע בפוטנציה ולכן צריך לירות בך לפני הכול, בלי לחשוב, בלי להתחשב.

אימאן ח'טיב יאסין: ולמה?

אימאן ח'טיב יאסין: כי יודעים, אין מי שעושה דין וחשבון בדבר הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: בנוסף להפגנות האלו, עוד הפגנה ענקית של אלפי נשים וגברים, שעמדו והצהירו בקול רם: די לרצח נשים.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה: האם הקול הזה יגיע לאן שהוא צריך להגיע?

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמהבית הזה אמורה לצאת הישועה, אבל בספק אני שזה מה שיקרה כאשר אנחנו לא מרשים לעצמנו אפילו להתייחד עם הכאב שלנו, לעמוד דקה דומייה על בחור אוטיסט, בעל צרכים מיוחדים שלא עשה שום עוול; על עוד בחור שנכנס לבית החולים, הלך לקבל טיפול ויצא מת משם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רוצה להמשיך ולדבר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שאנחנו צריכים קצת לשתוק ולשאול את עצמנו את השאלות הנוקבות.

אימאן ח'טיב יאסין: למצוא את התשובות האמיתיות שאנחנו צריכים לתת לעם שלנו ולאנשים שלנו ולחברה שלנו, ולאזרחי המדינה ששלחו אותנו לכאן.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת ווליד טאהא.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את ממשלת החירום על המענה המהיר שלה למשק הקורס ולמען מיליון מובטלים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לשרי הממשלה על הקמת המפעל החדש, מפעל הג'ובים הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל.

מאיר כהן: חברים, אני מצטער, אין בזה שום ציניות.

מאיר כהן: זאת המציאות הקשה שבה אנחנו נמצאים.

מאיר כהן: זאת המציאות הקשה.

מאיר כהן: הבית הזה, שעבר הרבה, לא זוכר כזאת עזות מצח של נבחרי הציבור שלו.

מאיר כהן: קירות הבית הזה מסמיקים מבושה נוכח מסע השופינג של תפקידים מומצאים שעורכת הממשלה שקמה על המצע של הקורונה.

מאיר כהן: ממשלת חירום הם קראו לה?

מאיר כהן: אנשי כחול לבן, חבריי – ואני עדיין אומר "חבריי" – זחלתם לתוך הממשלה הזאת כשהיה לכם תירוץ: צו השעה, טובת אזרחי מדינת ישראל מעל הכול, ישראל לפני הכול.

מאיר כהן: מה שאנחנו רואים לנגד עינינו זה שהפוליטיקאים, אתם, מעל הכול.

מאיר כהן: מה שאנחנו רואים זה קבוצה של פוליטיקאים שלא רק הונתה חלק גדול מבוחריה אלא עושה זאת בצורה הכי מקוממת שניתן לדמיין.

מאיר כהן: אמרתם ממשלת חירום?

מאיר כהן: בבקשה, תעשו ממשלת חירום, אבל למה למנות 35 שרים, לעזאזל?

מאיר כהן: למה אתם עושים את זה?

מאיר כהן: למה למנות 12 סגני שרים, ריבונו של עולם?

מאיר כהן: למה להעביר – תקשיבו – 357 תקנים, 357 תקנים כשמפעל פניציה בירוחם עומד להיסגר?

מאיר כהן: הלוואי ויכולנו להעביר אליהם 357 משכורות, לאנשים האלה.

מאיר כהן: עד כמה תוכלו להיות מנותקים?

מאיר כהן: נמאסתם, חברים.

מאיר כהן: תפסיקו.

מאיר כהן: תתעשתו.

מאיר כהן: תפתחו את העיניים, תלכו תסתכלו במראה ותגידו: זה מה שרצינו?

מאיר כהן: זה "ישראל לפני הכול"?

מאיר כהן: זה "המדינה לפני הכול"?

מאיר כהן: תסתכלו על האנשים המובטלים בכל רחבי הארץ, אני כבר לא אומר בדרום או בצפון.

מאיר כהן: אני פוגש אותם יום-יום.

מאיר כהן: מהנדסים, אנשי הייטק, מיטב הנוער שלנו מוצא את עצמו מובטל בבית, ואתם מקימים מפעל של 357 תקנים.

מאיר כהן: 357 תקנים.

מאיר כהן: והבטחה, הבטחה לראש הממשלה החליפי, 40 מיליון שקלים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת ווליד טאהא – איננו.

חמד עמאר: חברת הכנסת היבה יזבק.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לעצור את כל הדיון הזה לרגע ולדבר על העניין של איאד, איאד אלחלאק הצעיר ממזרח ירושלים, צעיר אוטיסט, בן 32, שנהרג בדם קר בדרך שלו לבית הספר, מול העיניים של המדריכה שלו, שניסתה בכל הכוח להגן עליו ולהסביר שהוא בחור עם צרכים מיוחדים; שהוא לא מהווה איום וסיכון לאף אחד ולשום גורם.

היבה יזבק: לצערנו, אנחנו רואים שהיד מאוד קלה על ההדק כשמדובר בצעירים ובאזרחים ערבים.

היבה יזבק: אני עכשיו חזרתי מביקור אצל אימא שלו, אימא עצובה, אימא שקשה לה, אימא שלא מעכלת איך הילד הרגיש, האוטיסט, שהיא גידלה במשך שנים, ודאגה לגדל את הילד הזה ברגישות רבה, נהרג כך מול העיניים ונרצח מול העיניים, רק בגלל שהוא צעיר ובחור ערבי.

היבה יזבק: אנחנו ראינו ורואים שיש זלזול כזה.

היבה יזבק: יש זלזול כזה בירי, בפתיחה בירי, במדיניות של הפתיחה בירי – באופן קל, באופן מזלזל – כלפי הצעירים הערבים.

היבה יזבק: אנחנו ראינו את זה לפני כשבועיים כשגם מוסטפא יונס נהרג מול העיניים של אימא שלו בתל השומר, והתרענו על המצב המאוד-מסוכן הזה.

היבה יזבק: אבל שוב ושוב ושוב אנחנו כאן – למרות שאנחנו יודעים שאנחנו מול מדיניות מאוד מפלה, מאוד גזענית, שמתייחסת לערבי כאן, בתוך המדינה ובשטחים, כאל אדם שאפשר להרוג כך בקלות.

היבה יזבק: אנחנו כאן כדי להזכיר שהדם של הערבי הוא לא הפקר והדם של הצעירים הערבים הוא לא הפקר, והמשטרה, הצבא ורשויות המדינה חייבים לקחת אחריות, והמינימום זה להעמיד את הפושעים לדין.

היבה יזבק: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חברת הכנסת היבה יזבק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: בימים רגילים היינו צריכים לעלות אחד אחרי השני ולדבר על הממשלה שהולכת ומתהווה לנו מול העיניים, על המשרדים הנפתחים ועל הקיצוצים הרוחביים; על זה שיוצרים משהו מכלום והקוסם מצליח כל פעם לעשות קסם: לקחת כלום וליצור משרד; שר או שרה – להעביר סמכויות.

עאידה תומא סלימאן: בימים רגילים זה אמור להיות נושא שכל המדינה אמורה להתעסק בו.

עאידה תומא סלימאן: אבל, במציאות הקשה של מדינת ישראל, כאשר בנאום, אחד אחרי השני, לכל אחד מאיתנו יש צעקה שצריך להביא אותה לדוכן הזה ולהשמיע אותה מעל הדוכן – אם זה בעניין יונס, שנורה למוות; אם זה בעניין איאד, שנורה למוות; אם זה בעניין איימן ספיה, האומן הגדול שטבע במים ולא חיפשו אותו כמו שצריך, שהשאיר דור שלם שהסתכל עליו והשתאה מהכוח, מהרצון ומהעוז שהיה לו; ואם זה צעקתן של האימהות, שעדיין מהדהדת לי בראש.

עאידה תומא סלימאן: לפני שבוע הלכתי לנחם בעארה, והנשים שישבו באוהל וניחמו אמרו לי: עאידה, אנחנו שומעים את הפחד בקול של הילדים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מתקשרים והם נמצאים ברכבת, הם עונים לנו בלחשושים כי הם מפחדים שישמעו אותם מדברים ערבית, כי הם לא יודעים איך תהיה התגובה.

עאידה תומא סלימאן: היום בירושלים האימהות שישבו שם והנשים שישבו בניחומי אבלים אמרו לי את אותן מילים.

עאידה תומא סלימאן: אמרו: כל עוד הילדים שלנו מחוץ לבית אנחנו מתות מפחד.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה אני אשמע מחר בטירה, כאשר אני אלך ואצטרך לעמוד מול נשים שהבתים שלהן נהרסו באישון לילה?

עאידה תומא סלימאן: כאשר הממשלה מצאה לה זמן, בין להקים עוד משרד ועוד משרד, תחת האמתלה שרוצים לשרת את הציבור, לשלוח כוחות ובולדוזרים כדי להרוס בתים של אנשים, של משפחות שמחפשות קורת גג?

עאידה תומא סלימאן: מה יגידו הנשים שעכשיו צריכות למצוא מקום לשים את הראש של הילדים שלהן בלילה, כי כבר אין מיטה ואין קורת גג מעל הראש שלהם – – –

בצלאל סמוטריץ': שיבנו חוקית, מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': שיבנו חוקית.

עאידה תומא סלימאן: תדבר אנושי.

עאידה תומא סלימאן: אתה מבקש שיבנו חוקית כאשר החוקים במדינה הזו דורסים את האזרחים ברגל גסה, כאשר – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם פשוט משקרים.

בצלאל סמוטריץ': אתם פשוט משקרים.

בצלאל סמוטריץ': יש תוכנית מתאר בתוקף בכל היישובים הערביים.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אתה יכול לשבת ולשמוע על כאב של אימהות ולהישאר כזה אטום.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא אטום.

בצלאל סמוטריץ': פשוט תבנו חוקית.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אתה יכול להעלות – אנחנו יודעים באיזה מדינות העלו את החשיבות של החוקים הדורסניים על הרגשות של אנשים, אנחנו יודעים באיזה משטרים עשו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים באיזה משטר עושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: תישאר צעקתם, גם של האימהות וגם של הצעירים, אבל אנחנו לא נשתוק כל עוד דמנו הפקר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: ערב טוב.

אלעזר שטרן: "הואיל והוו יתבי רבנן ולא מחו ביה, שמע מינה קא ניחא להו".

אלעזר שטרן: השרה חוטובלי, את מכירה את הטקסט, נכון?

ציפי חוטובלי: – – –

משה ארבל: מסכת גיטין, דף נ"ג?

אלעזר שטרן: ומה כתוב שם?

אלעזר שטרן: על מה חרבה ירושלים?

קריאה: קמצא ובר-קמצא.

אלעזר שטרן: קמצא ובר-קמצא.

אלעזר שטרן: חושבים שהיו יחסים ביניהם.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, תגידי לי אם את מקשרת את זה למשהו במקרה – במקרה.

אלעזר שטרן: "הואיל והוו יתבי רבנן ולא מחו ביה, שמע מינה קא ניחא להו".

אלעזר שטרן: אני אתרגם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

אלעזר שטרן: הואיל וישבו חכמים ולא מיחו בידו, מכלל שנוח להם.

אלעזר שטרן: נכון, זה רמז?

אלעזר שטרן: זה ברור?

אלעזר שטרן: אני אגיד למה אני מתכוון, אם מישהו לא הבין.

אלעזר שטרן: השתלח ראש הממשלה ביועץ המשפטי לממשלה, במערכות החוק והמשפט, ובממשלה המפוצצת שלו – ממשלת העריקים, הממשלה המנותקת, הממשלה המנופחת – ישבו חכמים, חברים שלנו, ושתקו, על זה חרבה ירושלים.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים – הרב רפי פרץ חינך את הבן שלי ולמדנו יחד – חינוך הוא לא רק כשאתה אומר משהו; חינוך הוא גם כשאתה שותק נוכח משהו.

אלעזר שטרן: גם כשאתה מתעלם ממשהו ואתה בוחר לשתוק, אתה מעביר מסר, לא פחות צועק מאשר כשהתערבת.

אלעזר שטרן: לשרי הליכוד סתמו את הפה, ככה.

אלעזר שטרן: אפשר לדבר גם ככה, נכון?

אלעזר שטרן: זה לא מפריע, אבל הם בחרו לשתוק.

אלעזר שטרן: החברים שלנו בכחול לבן שתקו ככה.

אלעזר שטרן: אמרו להם: תשתקו.

אלעזר שטרן: עד מתי אמרו להם: תשתקו?

אלעזר שטרן: יכול להיות עד שמישהו העליב אותם, איזו שרה.

אלעזר שטרן: אם היא מעליבה באופן אישי אז אנחנו מתערבים, אבל אם פוגעים ביועץ המשפטי לממשלה, בבית המשפט העליון, במפכ"ל המשטרה, בראש השירותים, בשב"כ, אז אנחנו שותקים כי זה לא אנחנו, לא נעלבנו.

אלעזר שטרן: אני ביקשתי קודם – את, אכפת לך מאוד, את כל החיים שלך את מקדישה לאיכות הסביבה.

אלעזר שטרן: יש הרבה אלמנטים לאיכות הסביבה.

אלעזר שטרן: אני, יש לי בקשה, שיעשו כבר שולחן לממשלה – לא מעור צבי, מעץ.

אלעזר שטרן: שיעשו.

אלעזר שטרן: שייקחו קצת את השרים מאיתנו, שייתנו לנו לנשום.

אלעזר שטרן: קשה לנו שהם מתחבאים בינינו.

אלעזר שטרן: באמת, אנחנו רוצים לדעת שאנחנו, חברי הכנסת, נשארנו עם העקרונות שלנו, נשארנו עם הערכים שלנו.

אלעזר שטרן: וזאת, הממשלה המנותקת, שלוקחת את הכסף – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת לסיים.

אלעזר שטרן: – – ומשקיעה במשרדים – אז לסכם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תם הזמן.

אלעזר שטרן: אז אני אסכם.

אלעזר שטרן: לא, חצי דקה, אין בעיה.

אלעזר שטרן: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 20 שניות.

אלעזר שטרן: תראו, זה שולחן קטן לבנות.

אלעזר שטרן: עכשיו יש לנו חוקים שלמים על איך בונים משרדים, נדבר על זה אחר כך.

אלעזר שטרן: אז למה אי-אפשר לבנות שולחן ביום אחד, אם אפשר להקים 35 משרדים בערב?

אלעזר שטרן: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, שלוש דקות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

אנטאנס שחאדה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אנצל את הדקות קודם כול כדי לדרוש מהשר לביטחון הפנים ומשר הביטחון לומר לנו בגלוי מהן הוראות הרצח, מה שנקרא הוראות פתיחה באש, כלפי אזרחים ערבים ופלסטינים, במיוחד בירושלים.

אנטאנס שחאדה: הרי זה לא מקרי, ואי-אפשר, ושאף אחד לא ינסה לשכנע אותנו שקלות ההרג וקלות הרצח כלפי צעירים ערבים על ידי כוחות הביטחון זה משהו מקרי, שאין הוראות לפתוח באש בלי דאגה, בלי לחשוש, בלי לדאוג שיעמידו את היורה לדין, בלי לחשוש שתהיה חקירה.

אנטאנס שחאדה: אפילו חקירה רצינית הם יודעים שלא תתבצע, אחרת אי-אפשר להסביר את הקלות שבה נרצחים צעירים ערבים בירושלים ובמקומות אחרים.

אנטאנס שחאדה: זו אותה תרבות, אותו מוסר שנותן לאיש הביטחון, משמר הגבול במקרה זה, בירושלים, לירות בצעיר ערבי עם מוגבלות, ללא שום חשש, שמונה יריות, ולרצוח אותו.

אנטאנס שחאדה: זה אותה תרבות שאפשרה לאותם שומרים ביציאה מבית חולים גם כן לירות באותו צעיר, מוסטפא יונס מערערה, מול עיני אמו, כאשר הם השתלטו עליו.

אנטאנס שחאדה: לא היו סכנה, אף תירוץ ואף סיבה לירי, אבל לאף אחד לא אכפת.

אנטאנס שחאדה: וזה מביא אותנו לשאלה המרכזית כלפי מעמדם של האזרחים הערבים בישראל, והכוונות או כנות הכוונות כלפי אותם אזרחים.

אנטאנס שחאדה: ואני אומר מכאן שכל אחד שמתיימר או טוען שהוא רוצה שוויון ורוצה לתת את הזכויות או לתת זכויות לאזרחים הערבים – זכויות מותנות, זכויות קודם כול מותנות בעמדה פוליטית, קודם כול בחוקים שמדכאים את השאיפות הלאומיות והדמוקרטיות של אותם אזרחים.

אנטאנס שחאדה: אנחנו שומעים הרבה את המילים "שוויון" ו"שמירת החוק" ו"תן להם לחיות", אבל בסופו של דבר בפועל, מה שקורה ומה שריבוי המקרים והחזרה על אותם מקרים מלמדים הוא שאף אחד לא רוצה באמת לתת שוויון מלא מהותי לאזרחים הערבים, אף אחד לא רוצה לשנות את מעמדם, לאף אחד לא אכפת מהמשך רצח והרג של אזרחים ערבים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תסיים, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: כל זאת – חובת ההוכחה היא על הממסד ועל אלה שטוענים שרוצים לשנות.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

עודד פורר: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת שחאדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

עודד פורר: אל תוותר – – –

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת – ברכות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

ישראל אייכלר: היום דיברתי כאן, מעל הבמה הזאת, על הבעיות האמיתיות של הציבור לאחר שנה וחצי ויותר שהן לא טופלו בגלל מערכות בחירות, בעיקר בנושא התקצוב של החינוך וכיתות וכל הדברים האלה, אבל אני רוצה עכשיו לדבר על פן נוסף, שזה החינוך החרדי המיוחד.

ישראל אייכלר: בהסכם הקואליציוני כתוב שיינתן תקציב הולם לחינוך על כל גווניו, וישאפו לשוויוניות גם לחינוך החרדי המיוחד.

ישראל אייכלר: היום ציינו פה את פטירתה של השרה אורה נמיר, שהייתה שרת הרווחה.

ישראל אייכלר: אני זוכר שהייתי אז בתקשורת והיא הופיעה כשרת העבודה והרווחה והיא ציינה שבמשרד העבודה והרווחה בנושאי רווחה אין שום הבדל ושום אפליה, שלא כמו בכל המשרדים האחרים, שיש כל מיני אפליות מובנות, כמו שציינתי במשרד החינוך, שמלכתחילה – מימי מפא"י זה עוד נשאר – כל האפליות מובנות.

ישראל אייכלר: אבל ידענו שלגבי ילדי חינוך מיוחד אין אפליות.

ישראל אייכלר: והינה, בשנים האחרונות זה לא ייאמן כמה פעמים, כמה ועדות הכנסת כבר דנו, וועדת הכספים, ועשרות פעמים הבטיחו להשוות את תקציב החינוך החרדי המיוחד כפי כל הילדים בחינוך המיוחד, כי בעניין הזה אין אפליות, אף אחד לא מוכן לקבל אפליות.

משה ארבל: יש פסיקת בג"ץ בנושא.

משה ארבל: בג"ץ מחייב להשוות.

ישראל אייכלר: גם בג"ץ כבר מחייב להשוות?

ישראל אייכלר: אז בכל מקרה, זה לא נעשה.

ישראל אייכלר: פעם ראשונה שאני שומע שכבר לא צריכים לשמוע בקול בג"ץ.

ישראל אייכלר: אבל זאת שערורייה שנמשכת.

עודד פורר: הרב אייכלר, אני מציע לעצור את כל ההעברות בוועדת הכספים עד שהעניין ייפתר.

ישראל אייכלר: יש הצעה כזאת.

עודד פורר: אני, אגב, ביקשתי את זה גם כחבר.

ישראל אייכלר: ואני מוצא את עצמי מסכים עם חבר הכנסת פורר, שכל זמן שאין השוואה בין ילדי חינוך מיוחד חרדים לאחרים אסור לאפשר שום דבר, שום תקציב.

עודד פורר: ילדי חינוך מיוחד, נקודה.

עודד פורר: זה לא רק חרדים, אגב.

ינון אזולאי: היום בוועדת הכספים זה מה שסוכם – – –

ישראל אייכלר: בשם כל אותם ילדים חריגים אנחנו חייבים כולנו לעמוד – אני רוצה לומר משהו, ינון:

ישראל אייכלר: האמת היא שגם ילד שאיננו בחינוך מיוחד הוא ילד ולא צריך להפלות אותו לעומת ילדים אחרים.

ישראל אייכלר: אבל אם יש הסכמה על משהו זה על זה, כי אין שום סיבה שבעולם שתהיה פרוטה אחת פחות לילד בחינוך החרדי המיוחד.

ישראל אייכלר: וכאן אני רוצה לנצל את חצי הדקה שנותרה לי לנושא דומה: יש עניין שנקרא סל שיקום במשרד הבריאות, כבר דיברתי על זה הרבה.

ישראל אייכלר: אם מישהו ישווה את זכויות האנשים המיוחדים במשרד הרווחה ובמוסדות הרווחה למה שקורה בסל השיקום במוסדות ששייכים למשרד הבריאות – שערורייה.

ישראל אייכלר: וכאן לא רק חרדים, גם חילונים, לא משנה מי: האנשים שנפלו לסל השיקום של משרד הבריאות הם אומללים, לעומת ילדים שנפלו למשרד הרווחה, ששם באמת המצב הרבה יותר טוב.

ישראל אייכלר: אז אם שר הבריאות החדש רוצה לחדש משהו טוב, שיעשה השוואה בין מוסדות הרווחה ששייכים למשרד הרווחה לבין מוסדות הרווחה ששייכים למשרד הבריאות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה היא חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

איילת שקד: כנסת נכבדה, כמה אני בקמפיין הבחירות דיברתי בפני הציונות הדתית ואמרתי והסברתי שאם לימינה לא יהיה כוח פוליטי, נתניהו ייקח את מה שחשוב לנו וימכור אותו לחרדים.

איילת שקד: והשרה חוטובלי, את כנציגת הליכוד הולכת שולל את הציבור בציונות הדתית, כי אמרת להם: אל תדאגו.

ציפי חוטובלי: אני תכף אענה לך על הדוכן.

ציפי חוטובלי: אני תכף אענה לך על הדוכן.

ציפי חוטובלי: זאת חוצפה שאין כדוגמתה.

ציפי חוטובלי: זאת חוצפה שאין כדוגמתה.

איילת שקד: אמרת להם: אל תדאגו, אני אדאג לציונות הדתית.

איילת שקד: אני אדאג לציונות הדתית.

איילת שקד: ככה את דואגת לציונות הדתית?

איילת שקד: איך את נותנת שראשות הוועדה למינוי דיינים תעבור לידי החרדים?

איילת שקד: איך את עושה את זה?

איילת שקד: חרפה.

איילת שקד: חרפה, אין לי מילה אחרת.

ציפי חוטובלי: אני אענה לך על הדוכן.

עודד פורר: איילת, אבל גם אתם מכרתם לחרדים כשהייתם שם.

איילת שקד: אם לציונות הדתית לא היו שישה מנדטים, אנחנו לא היינו נותנים לזה לקרות.

איילת שקד: כשאנחנו היינו בקואליציה נלחמנו עד הרגע האחרון, והצלחנו שהוועדה למינוי דיינים לא תהיה בידיים של החרדים.

איילת שקד: אבל באתם אתם ובא נתניהו – ואני אגיד לך משהו – –

ציפי חוטובלי: דיין אחד ציוני דתי לא מיניתם.

ציפי חוטובלי: קשקשנית.

איילת שקד: – – עוד לפני שידענו שאנחנו באופוזיציה נלחמנו מלחמת חורמה על זה.

איילת שקד: נלחמנו מלחמת חורמה על זה.

עודד פורר: כשרצינו לבחור את הרב סתיו, אתם עזרתם לרב אחר.

איילת שקד: אבל בא נתניהו ואמר:

איילת שקד: אתם תלכו לאופוזיציה, תסתפקו ברסיסים של משרדים, תסתפקו – בדברים שלחרדים הוא בחיים לא היה מעז להציע – וגם את הוועדה לבחירת דיינים אני אתן לחרדים.

איילת שקד: זו חרפה.

איילת שקד: ואני מקווה מאוד שהציונות הדתית בפעם הבאה תהיה חכמה, ותראה איך נתניהו הוליך אותם שולל ואיך אתם הולכתם אותם שולל, כי על האקט הזה של העברת הוועדה למינוי דיינים לידי החרדים הציבור לא יסלח לכם.

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: אנחנו לא ראויים, איילת?

משה אבוטבול: אנחנו לא ראויים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: אתם ראויים.

איילת שקד: אני רוצה – – –

משה אבוטבול: רק אצלכם מותר שזה יהיה?

משה אבוטבול: למה רק אצלכם?

משה אבוטבול: מי אתם שזה יהיה רק אצלכם?

משה אבוטבול: גם לנו מותר למנות.

משה אבוטבול: למה אצלכם?

משה אבוטבול: מי אמר שזה שלכם?

משה אבוטבול: גם אנחנו רוצים למנות דיינים.

איילת שקד: אדוני חבר הכנסת אבוטבול, אני רוצה לראות שאתה היית מסכים שבצלאל סמוטריץ' יעמוד בראש הוועדה.

איילת שקד: אני רוצה לראות את זה.

משה אבוטבול: מה זאת אומרת?

משה אבוטבול: למה, רק לכם מותר?

משה אבוטבול: אתם שווים יותר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אתם שווים יותר?

משה אבוטבול: גם לנו מותר – – –

איילת שקד: חבר הכנסת אבוטבול, תהיה ישר עם עצמך.

איילת שקד: תהיה ישר עם עצמך.

משה אבוטבול: אל תתנשאו עלינו.

משה אבוטבול: לא להתנשא עלינו.

משה אבוטבול: מותר גם לנו להיות יושבי-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, אני קוראת אותך פעם ראשונה לסדר.

איילת שקד: האם ש"ס הייתה מסכימה שחבר הכנסת סמוטריץ' יהיה בראשות הוועדה לבחירת דיינים?

משה אבוטבול: בושה וחרפה.

משה אבוטבול: מה זאת הגזענות הזאת?

משה אבוטבול: למה, רק אתם פה?

משה אבוטבול: קצת בושה.

משה אבוטבול: קצת בושה.

משה אבוטבול: לפחות תסתירי את זה, לא להבליט את זה.

משה אבוטבול: מה זאת אומרת?

איילת שקד: תגיד לי את האמת, תשים יד על הלב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, אני מציעה – – –

משה אבוטבול: חוצפה.

משה אבוטבול: כאילו חרדים זה לא.

משה אבוטבול: חרדים יהיו בראש הוועדה.

משה אבוטבול: אנחנו נהיה בראש.

איילת שקד: אני רוצה שתגיד לי, האם ש"ס הייתה מסכימה שחבר הכנסת סמוטריץ' יהיה בראש הוועדה לבחירת דיינים?

משה אבוטבול: ואם לא מתאים לך – אנחנו נהיה בראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת משה אבוטבול, אני נאלצת לקרוא אותך לסדר פעם שנייה.

איילת שקד: אני רוצה שתגיד לי את האמת, חבר הכנסת אבוטבול, תעמוד פה ותגיד לי: האם ש"ס תסכים, או הייתה מסכימה, שחבר הכנסת סמוטריץ' יהיה בראש הוועדה לבחירת דיינים?

עודד פורר: אבל, איילת, את הסכמת לכל מה שהחרדים רצו.

עודד פורר: ארבע שנים הם עשו מה שהם רוצים.

איילת שקד: אני רוצה לדעת.

משה אבוטבול: הדיינים לא רק שלכם.

איילת שקד: לא רק שלנו, אבל גם לא רק שלכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא לא יכול לענות לך, כי אם הוא יענה לך, אז אנחנו – – –

איילת שקד: אתה תגיד לי את האמת.

איילת שקד: תגיד לי עכשיו את האמת:

איילת שקד: האם ש"ס הייתה מסכימה שסמוטריץ' יהיה בראש הוועדה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד, חברת הכנסת איילת שקד, תודה רבה.

משה אבוטבול: מה קרה?

משה אבוטבול: רבני צהר כועסים עלייך?

משה אבוטבול: רבנים צהר כועסים עלייך?

איילת שקד: מה?

איילת שקד: האם אתם מסכימים?

איילת שקד: אני רוצה שתגיד לי: האם אתה רואה סרט בעולם שש"ס הייתה מסכימה שסמוטריץ' יהיה ראש הוועדה לבחירת דיינים?

איילת שקד: שום סרט.

משה אבוטבול: אם היינו באופוזיציה זה היה קורה.

משה אבוטבול: זה קרה כשהיינו באופוזיציה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד, תודה רבה, זמנך תם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זמנך תם, אני מצטערת.

איילת שקד: סליחה, אני אגיד לך עוד משהו: גם אם לנו היו 15 מנדטים – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב, אנחנו נצטרך לשים סוף – – –

איילת שקד: – – ולכם היו חמישה מנדטים, ש"ס לא הייתה מסכימה שסמוטריץ' יהיה יו"ר הוועדה לבחירת דיינים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד, תודה רבה.

איילת שקד: ואתה יודע את זה.

איילת שקד: ואתה יודע את האמת.

איילת שקד: אתה יודע את האמת וכולם פה יודעים את האמת, ונתניהו – רגע, אם לכם היו חמישה מנדטים ולנו היו 15, גם אז נתניהו לא היה נותן לסמוטריץ' את הוועדה לבחירת דיינים, ואתה יודע את זה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד, אני מבקשת ממך, אני לא רוצה לקרוא לסדרן להוריד אותך מהדוכן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

עודד פורר: איילת, אני מציע שתיקחי את הצהרת הנאמנות לנתניהו ותקרעי אותה.

משה אבוטבול: מה זה, אלוקים, לשלטון בחרתנו?

משה אבוטבול: רק לשלטון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': טוב, הדובר הבא – חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

עודד פורר: אני מציע שאת הצהרת הנאמנות שחתמתם לנתניהו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עודד פורר, אני מציעה שאת העצות שלך תיתן לה מאחורי המליאה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אלעזר שטרן: ינון, הרימה לך להנחתה.

ינון אזולאי: איילת שקד, כדאי שתשבי, אני רואה שקמת לתחייה, ברוך השם.

ינון אזולאי: אז כדאי שתישארי ותשמעי קצת על מה שמדברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלוש דקות, בבקשה.

ינון אזולאי: ברשות גברתי היושבת-ראש, ברשות חבריי חברי הכנסת, השרים – – –

אלעזר שטרן: לא, מה פתאום?

אלעזר שטרן: צריך להצביע לנתניהו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אלעזר שטרן, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני מבקשת לתת לדובר לדבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

ינון אזולאי: האמת, לא תכננתי לדבר.

ינון אזולאי: לא תכננתי לדבר.

איילת שקד: תגידו את האמת, האם ש"ס הייתה מסכימה – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד, את דיברת עכשיו ארבע דקות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת ממך לתת כבוד ולתת לדובר לדבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

ינון אזולאי: אבל באמת, אני מתפלא על מה את נזעקת.

ינון אזולאי: הדיינים – ראש הוועדה עבר למי?

ינון אזולאי: לשר לשירותי דת.

ינון אזולאי: את שכחת מה שמרן אמר כל החיים שלו.

ינון אזולאי: הוא תמיד אמר: שליש לחרדים הספרדים, שליש לאשכנזים החרדים ושליש לציונות הדתית.

איילת שקד: אל תצטט לי את מרן, הוועדה לבחירת דיינים הייתה אצלי כשהייתי שרת משפטים.

איילת שקד: אתם לא הסכמתם להשאיר את זה אצלי, העברנו את זה למישהו מהליכוד.

ינון אזולאי: הלוואי שהיית הוגנת כמו ש"ס.

ינון אזולאי: ראינו את הזלזול שלך, איך זלזלת בסרטון ברב יצחק יוסף.

איילת שקד: לא זלזלתי.

ינון אזולאי: אל תגידי שלא זלזלת.

ינון אזולאי: יש לך עזות מצח לבוא לפה ולדבר?

ינון אזולאי: אנחנו, שמכבדים אותך?

ינון אזולאי: את תבואי ותגידי: למה נתנו לחרדים?

ינון אזולאי: את יודעת כמה שהיינו הוגנים איתך, כמה שאנחנו הוגנים איתכם.

ינון אזולאי: את יודעת כמה שאנחנו עושים שיתופי פעולה, ועשינו.

ינון אזולאי: איילת, את יודעת טוב מאוד – – –

איילת שקד: הטענה שלי הייתה לנתניהו, לא לכם.

איילת שקד: הטענה שלי הייתה לנתניהו, הוא היה צריך להשאיר את זה בליכוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד, אני מצטערת, זה לא דיון בין שניכם, אני מבקשת ממך לתת לו לדבר.

ינון אזולאי: איילת שקד, את יודעת, כשמו"ר אבי ז"ל היה שר לשירותי דת כמה כבוד הוא רחש לך, כמה הוא שמע את הדעה שלך.

ינון אזולאי: אבל היום את מסוגלת לעמוד פה ולהגיד: נתתם את זה לחרדים, מכרתם את זה לחרדים – מה, אנחנו לא לגיטימיים?

ינון אזולאי: מה, אנחנו חיות?

איילת שקד: אנחנו לא לגיטימיים?

איילת שקד: למה אני – – –

ינון אזולאי: אנחנו לא לגיטימיים?

ינון אזולאי: אנחנו אלה שדואגים לכם, אנחנו אלה שמתנהגים אליכם בממלכתיות.

בצלאל סמוטריץ': אבל למה ביקשתם – – –

ינון אזולאי: אני מבטיח לך, בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה, אני שואל אותך שאלה, ותהיה הגון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא ביקשנו שזה יהיה אצלנו.

בצלאל סמוטריץ': זה היה אצלה כשהיא הייתה שרת משפטים, אתם דרשתם שזה לא יהיה אצלנו אלא יעבור לליכוד האובייקטיביים, ואז יהיה – – – למה – – –

ינון אזולאי: אתה יודע למה?

ינון אזולאי: אני אגיד לך למה.

בצלאל סמוטריץ': למה כשהיא הייתה שרת משפטים דרשתם להוציא את זה ממנה, ועכשיו אתם דורשים שזה יעבור אליכם?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא פסלנו אתכם, למה פסלתם את איילת?

ינון אזולאי: בצלאל, שאלת.

ינון אזולאי: אתה רוצה לשמוע תשובה?

ינון אזולאי: אתה רוצה לשמוע תשובה?

ינון אזולאי: אני אגיד לך.

משה אבוטבול: לא פסלנו אתכם.

ינון אזולאי: כשהייתם איתנו ביחד – יש את המאבקים, אז אמרנו: צריך מישהו שיהיה ניטרלי.

ינון אזולאי: כשאנחנו שמה, תאמין לי שבשבילכם אנחנו הכי טובים, כי בממלכתיות אנחנו נשמור על האינטרסים שלכם, מה שאחרים לא ישמרו.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': אני מקבל, אני מקבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אני מבקשת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, לא, אנחנו לא נהפוך את זה פה לדיון.

ינון אזולאי: בצלאל, מה שאחרים לא ישמרו, אני מבטיח לך.

בצלאל סמוטריץ': ינון, אני מקבל.

בצלאל סמוטריץ': הלוואי ואתה צודק, אנחנו נראה את התוצאות.

ינון אזולאי: אתה תראה, אתה תבחן אותנו בעוד זמן, כשיהיו תקנים.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', מספיק.

ינון אזולאי: בצלאל, ואני רוצה שתהיה לכם הגינות לעמוד פה – לחברת הכנסת איילת שקד ולך, ואני יודע שיש לך את ההגינות הזאת – לעמוד פה ולהגיד: צדקתם.

בצלאל סמוטריץ': תהיה.

ינון אזולאי: אבל לא מעכשיו לבוא ולפסול.

בצלאל סמוטריץ': לא פסלנו.

ינון אזולאי: אל תפסלו אותנו.

בצלאל סמוטריץ': – – –

ינון אזולאי: תהיו אמיתיים.

בצלאל סמוטריץ': לא – – –

ינון אזולאי: ואני אומר לכם דבר אחד, אני רוצה לסיים.

בצלאל סמוטריץ': לא, הטענה שלו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, אני מבקשת, מספיק.

ינון אזולאי: אני מאוד מקווה, בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': אל תגיד לי – – –

ינון אזולאי: אני מאוד מקווה – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה, מספיק, די.

ינון אזולאי: – – שאתם לא מתגעגעים לחברים בנט-לפיד.

ינון אזולאי: אני מאוד מקווה, כי עכשיו ליברמן – הוא התחבר גם לחבורה.

איילת שקד: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם עכשיו השארתם אותנו בחוץ.

ינון אזולאי: ואתה יודע מה הבעיה?

ינון אזולאי: אתה יודע מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': ינון, לא השארתי אותך בחוץ.

ינון אזולאי: בצלאל, כשעומדים פה – – –

בצלאל סמוטריץ': נו, מספיק.

ינון אזולאי: לא אתם, לא אתם – – –

איילת שקד: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא ישבתם איתנו בחוץ?

ינון אזולאי: כשעומדים פה – – –

איילת שקד: ינון, מי הקים את הממשלה הזאת?

איילת שקד: דרעי וגנץ.

ינון אזולאי: איילת, כשעומדים פה – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת איילת שקד.

ינון אזולאי: – – חברי הכנסת ומדברים נגד הדיינים – לא פלא שאתמול שרפו את הרבנות.

ינון אזולאי: שרפו בכפר סבא, שרפו באשדוד, שרפו בפתח תקווה, בכל מיני מקומות – לא פלא.

ינון אזולאי: איווט ליברמן היום עומד ואומר – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לסיים, בבקשה.

ינון אזולאי: – – החרדים לקחו לנו הכול.

ינון אזולאי: הוא מסית ומדיח, מי הוא בכלל?

ינון אזולאי: ואיתו אתם משתפים פעולה.

עודד פורר: בגדול לקחתם הכול – – –

ינון אזולאי: אתם יודעים שאנחנו רוצים אתכם איתנו ביחד.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת לסיים, תודה רבה.

ינון אזולאי: תודה רבה, תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – – –

אלעזר שטרן: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפשר להרגיע קצת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת מנסור עבאס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא נמצא?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אינו נוכח?

אלעזר שטרן: לא, אולי צריך להסביר ליושבת-ראש על מה היו הצעקות פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נראה לך?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

אלעזר שטרן: אני אסביר אחר כך מה היה פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למה נראה לך שאתה צריך להסביר לי משהו?

אלעזר שטרן: את לא – אין פה מישהו שמבין – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל אני מודה לך על – – –

יוסף ג'בארין: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: היום הייתי עם משפחת עבד אל-גאנם.

יוסף ג'בארין: משפחה מאום אל-פחם שהבית שלה תחת איום הריסה כמעט שני עשורים.

יוסף ג'בארין: ולמה אני בחרתי להעלות את הנושא הזה בפניכם?

יוסף ג'בארין: כי לדעתי התיק הזה, והסבל של המשפחה במשך שני עשורים, מייצגים בהחלט את הסבל הכללי של הציבור הערבי בכל מה שקשור לפיתוח, לאזורי בנייה ולאזורי תעשייה חדשים, שהממשלה בעצם שוללת מהם את היכולות הללו.

יוסף ג'בארין: אני מדבר על מצב שרשויות התכנון, יחד עם העירייה, יחד עם הוועדה המחוזית, כבר בשלבים מאוד מתקדמים של אישור תוכניות מתאר שנדרשות כדי להכשיר ולהסדיר את הבית.

יוסף ג'בארין: וזה אחרי מאמצים כבירים שלנו, ברשימה המשותפת, שלי אישית, של המשפחה, של עו"ד מחמוד מחאג'נה שמלווה את המשפחה, של העירייה, של רשויות התכנון.

יוסף ג'בארין: וכשאנחנו מרגישים כל כך קרובים לאישור התוכניות הנדרשות כדי להוציא סוף-סוף היתר בנייה לבית הזה, מתעקשת הפרקליטות על צו ההריסה ועל ביצוע צו ההריסה.

יוסף ג'בארין: הדיון היום בבית המשפט מגיע יום לאחר הריסת ארבעה בתים בעיר טירה במשולש הדרומי, כאשר שלושה בתים הם בתים של משפחה אחת.

יוסף ג'בארין: ואני אומר שהרשויות שאינן מאפשרות ליישובים הערביים להתפתח באופן שעונה על הצרכים שלהן – הצרכים התכנוניים וצורכי הפיתוח – לא יכולות להעניש את התושבים על ידי הריסה, כשאין בכלל אפשרות חוקית לבנות לפי היתרי בנייה.

יוסף ג'בארין: ולכן, אנחנו תמיד אומרים שמה שנדרש כעת זה להקפיא את כל צווי ההריסה ביישובים הערביים ולהתקדם באישור תוכניות המתאר – תוכניות כוללניות לכלל היישובים הערביים, שייתנו מענה לצורכי הפיתוח שלהם.

יוסף ג'בארין: זו התשובה – זה מה שצריך לעשות.

יוסף ג'בארין: זכותו של האזרח הערבי לבנות, להתפתח, בדיוק כמו זכותו של האזרח היהודי.

יוסף ג'בארין: ועד שהזכות הזאת תמומש, צריך להקפיא כיום את כל צווי ההריסה אחת ולתמיד ובאופן מיידי.

יוסף ג'בארין: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; הדובר הבא, חבר הכנסת יבגני סובה.

משה אבוטבול: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז תרד, מה, לא יכול?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, אני מתנצלת, חבר הכנסת משה אבוטבול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא אפשרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, אני מתנצלת, בלתי אפשרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא בדיון מהסוג הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלוש דקות.

יבגני סובה: תודה רבה, גברתי.

יבגני סובה: קודם כול אני רוצה לאחל לך באמת הצלחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

יבגני סובה: אני בטוח שתצליחי בתפקיד החדש, ושיהיה לכולנו הצלחה.

יבגני סובה: קודם כול, אני רציתי להגיד – ראיתי פה לפני כמה דקות משהו חדש.

יבגני סובה: אני מדבר על הנאום של שרת המשפטים לשעבר, איילת שקד.

יבגני סובה: ואני רוצה להגיד שאם הלהט הזה היה עוד בחודשים אוקטובר–נובמבר, יכול להיות שהיינו מונעים את הבחירות השלישיות; כי זה מה שמצופה מכל נבחר ציבור – לדבר בדיוק על מה שאתה חושב.

יבגני סובה: אבל אנחנו זוכרים מה היה בחודש אוקטובר, בחודש נובמבר, כשנפתלי בנט קיבל את תיק הביטחון.

יבגני סובה: אז יש פתגם ברוסית, שאחרי המאבק אתה כבר לא צריך לנסות להיאבק, זה כבר נגמר.

טלי פלוסקוב: איך זה נשמע ברוסית?

יבגני סובה: אז אני חושב שהיום כל הוויכוחים – – –

טלי פלוסקוב: איך זה נשמע ברוסית?

יבגני סובה: תגידי את ברוסית.

יבגני סובה: כל הוויכוחים שאנחנו שומעים היום מפיה של איילת שקד, לצערי זה כבר מעשה אחרי המעשה.

יבגני סובה: אבל עובדה שכבר אין בלוק, זה גם נכון.

יבגני סובה: אמרנו שהבלוק הזה הוא לא בלוק יציב, ואין בלוק.

יבגני סובה: אז כך שמי שידבר בעוד כמה חודשים או בעוד שנה או בעוד שנתיים על הבלוק – אל תאמינו.

יבגני סובה: כמו שאל תאמינו להרבה פוליטיקאים שאומרים לפני הבחירות.

יבגני סובה: אבל האמת, גברתי היושבת-ראש, אני רציתי להגיד משהו אחר, כמו שאומרים אצלנו העיתונאים, "במעבר חד", כן?

יבגני סובה: אני חזרתי עכשיו, לפני שעה, מהטקס לזכרם של נרצחי הפיגוע בדולפי.

יבגני סובה: ב-1 ביוני 2001 קרה אחד הפיגועים – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בדולפינריום.

יבגני סובה: בדולפינריום.

יבגני סובה: דיסקוטק דולפי, מועדון דולפי.

יבגני סובה: – – קרה אחד הפיגועים – בוצע, ליתר דיוק, אחד הפיגועים הנוראים בהיסטוריה של מדינת ישראל.

יבגני סובה: 19 שנים עברו מאז – ואני מלווה את המשפחות מדי שנה, ואני גם מקפיד להגיע מדי שנה לטקס הזה.

יבגני סובה: וכל שנה יש איזושהי תחושה – ואני שומע את זה מההורים השכולים, מהמשפחות של אותם הילדים שנגדעו חייהם בגיל 14, 15, 16, לפני 19 שנה – שהם לא יודעים אם הם יחזרו לטקס בשנה הבאה.

יבגני סובה: ולמה אני מתכוון?

יבגני סובה: כל פעם מנסים להערים עליהם קשיים.

פנינה תמנו: – – –

יבגני סובה: בשנה שעברה – הינה, תכף אני אתייחס גם לזה, פנינה.

יבגני סובה: תודה רבה שאת עוזרת לי.

יבגני סובה: לפני שנה הייתה תחרות הזמר האירופי, ושמו להם שם שירותים ליד.

יבגני סובה: כל התקשורת דיברה על זה, ורק הם נשארו עם הבעיה.

יבגני סובה: השנה שמענו שהם לא בטוחים בכלל שבשנה הבאה תהיה האנדרטה הזאת.

יבגני סובה: לפני כמה שנים שמענו על זה שעיריית תל אביב כל הזמן מסתכלת על המקום הזה כאילו זה מנהטן, השדרה החמישית.

יבגני סובה: אני מאוד מקווה, ואני גם פונה לשרת הקליטה, חברתי פנינה תמנו שטה: בואו ביחד נרים את הפרויקט.

יבגני סובה: בואו נעשה, ביחד, שהאנשים שאיבדו את היקר מכול – איבדו את הילדים שלהם לפני 19 שנים באחד הפיגועים הנוראיים – לא יחששו מכך שלא יוכלו להגיע בשנה הבאה לטקס לזכרם של הילדים שלהם.

יבגני סובה: בואו נעשה את זה ביחד.

יבגני סובה: ואם לחברי כנסת אין השפעה על הרשות המקומית, אז בואו נשנה, שתהיה לנו השפעה על הרשות המקומית.

יבגני סובה: אני חייב להגיד: לצערי, יש כל כך הרבה מקומות במדינה שלנו שמזכירים לנו פיגועים קשים, אבל את הפיגוע הזה אני אישית לא אשכח לעולם.

יבגני סובה: אני הייתי אז סטודנט.

יבגני סובה: עבדתי בקולנוע במרכז תל אביב – היה קולנוע גת.

יבגני סובה: לצערי, הקולנוע הזה נסגר.

יבגני סובה: אבל קולנוע גת נמצא במרחק של אולי 2 קילומטר בקו אווירי ממקום הפיגוע.

יבגני סובה: ואני לא אשכח את הלילה הזה – זה היה ליל שישי – שרעדו שם הקירות ותוך כמה דקות היו אמבולנסים בכל תל אביב.

יבגני סובה: זה באמת היה פיגוע קשה.

יבגני סובה: ועוד יותר קשה הייתה התגובה של הממשלה לאחר הפיגוע – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נא לסיים.

יבגני סובה: אני כבר מסיים, גברתי.

יבגני סובה: – – כשאמרו את המשפט הנורא מכול, שאיפוק זה גם כוח.

יבגני סובה: וחיכינו וחיכינו עד לחודש מרץ 2002, כשהיה פיגוע במלון פארק בנתניה, שבו נרצחו 30 ישראלים, ורק אז ממשלת ישראל התחילה במבצע חומת מגן.

יבגני סובה: אני לא יודע, אילו המבצע הזה היה מתחיל לפני כן, אם היה אפשר לחסוך הרבה חיים של ישראלים.

יבגני סובה: ואנחנו צריכים לזכור את זה, ובטח ובטח אנחנו צריכים לכבד את ההורים, שלא ירגישו ולא יחששו ממה שהם יעשו בשנה הבאה, כשיהיו 20 שנה לפיגוע, ובשנה אחרי זה ואחרי זה ואחרי זה.

יבגני סובה: ואני אמשיך לעשות את זה איתך ביחד – ואני קורא לכל חבריי להצטרף לדבר הזה, ובאמת לתת תחושה לאותם ההורים המסכנים.

יבגני סובה: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת סובה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, האמת, היה פה קרב מאוד, מאוד מעניין.

מיקי לוי: כאחד שמכיר קצת את המשקעים בעבר ואת חילופי המהלומות, הייתי מרותק; איך פתאום החבילה הזאת – איך הבלוק הזה פתאום התפרק לחלוטין.

מיקי לוי: כי ראש הממשלה לא רואה בעיניים אף אחד, אפילו לא את נפתלי בנט ואת איילת שקד ואת ימינה, שסרו למרותו ונתנו לו גב לאורך חמש שנים – בהזדמנות הראשונה הוא נפטר מהם.

מיקי לוי: הסימפטום הזה, הקרב שהיה פה בנוגע לדיינים, הוא רק סימפטום, הוא חלק מהפאזל, חברת הכנסת אלהרר.

מיקי לוי: שנינו יודעים זאת, המשקעים הם הרבה הרבה יותר כבדים.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, באמת, את שייכת למפלגת כחול לבן – ואני חושב שהצלת את כבודך בכך שלא הסכמת לקבל איזשהו משרד לכלום ושום דבר, ואני מעריך אותך על זה.

מיקי לוי: אבל מפלגתך, כחול לבן, מנותקת מהמציאות.

מיקי לוי: הרי יכולתם לבוא ולהגיד: עשרה משרדים – כמו שהיה בכנסת הקודמת – מכאן ומהצד השני, ולגמור עניין.

מיקי לוי: אבל אתם מנותקים מהעם הזה.

מיקי לוי: מיליון אזרחים איבדו את פרנסתם – מנותקים לחלוטין.

מיקי לוי: משק במציאות בלתי אפשרית, עצמאים שאיבדו את העסקים שלהם, אלפי אזרחים שלא יחזרו כנראה לעבודה, ואתם עסוקים בהקמה של משרדים ממשלתיים חדשים.

מיקי לוי: וזה מה שמעניין אתכם – הקמת משרדים, תקנים, תקציבים של מיליוני שקלים.

מיקי לוי: ראש הממשלה הצהיר לפני חודש וחצי על קרן לעסקים בסיכון.

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: תירגעו, שום דבר.

מיקי לוי: ואולי היום התבשרנו שמשהו יקרה.

מיקי לוי: 357 תקנים מהבריאות, מהרווחה, מהביטוח הלאומי – ישראל לפני הכול.

מיקי לוי: הצחקתם אותי – אתם לפני הכול.

מיקי לוי: ואתם עכשיו עסוקים בהעברה של סעיפים מאחד לשני, גם אתם לא יודעים מה בדיוק הקשר.

מיקי לוי: מרכז ההסברה יעבור ממשרד התרבות למשרד לביטחון פנים.

מיקי לוי: משרד ההסברה בביטחון פנים – מה הקשר?

מיקי לוי: מה הקשר, חברת הכנסת אלהרר, מה הקשר?

מיקי לוי: שאלוהים ישמור, לשכת הפרסום הממשלתית תעבור ממשרד התרבות למשרד ראש הממשלה – 300 מיליון שקלים תקציב שנתי, שליטה משמעותית על שוק התקשורת הישראלי.

מיקי לוי: כי זה מה שראש הממשלה רוצה, את הכסף ואת השליטה אצלו.

מיקי לוי: המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת יועבר מהמשרד לביטחון פנים למשרד לקישור קהילתי.

מיקי לוי: אז השרה אורלי לוי אבקסיס תיתן פקודות לשוטרים, לקציני משטרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נא לסיים.

מיקי לוי: ולכן אני מציע לכם, תבחנו מחדש, אולי אולי תעשו חושבים ואיפוס מחדש של הווייז שלכם.

מיקי לוי: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת לוי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מזמינה את השרה ציפי חוטובלי לענות בשם הממשלה.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, ממשלת ישראל השלושים-וחמש תיזכר בהיסטוריה כממשלת החלת הריבונות.

ציפי חוטובלי: בסופו של יום, כשאנחנו בוחנים תפקוד של ממשלות, אנחנו לא בוחנים כמה שרים היו בהן – –

תמר זנדברג: אבל איציק שמולי אמר – – –

ציפי חוטובלי: – – אנחנו לא בוחנים את כל הדיון הטכנוקרטי כאן, אנחנו נבחן את המהות – בשם איזה ערכים באה הממשלה לציבור ואיזה חזון הממשלה באה להגשים.

ציפי חוטובלי: הממשלה הזאת באה בשם שני ערכים: ערך אחד הוא ערך האחדות.

ציפי חוטובלי: זה לא סוד שכל צד במפה הפוליטית רוצה לומר "כולה שלי".

ציפי חוטובלי: כל אחד משך בטלית הזאת ואמר "כולה שלי" שלוש פעמים תמימות, כשאזרחי ישראל סופגים עוד מערכת בחירות ועוד מערכת בחירות, ומשלם המיסים הישראלי שילם על בחירות הרבה יותר ממה שעולה ממשלה מתוקנת וממשלה מתפקדת.

ציפי חוטובלי: הציבור רצה אחדות, הציבור רצה יציבות, והממשלה הזאת משקפת את הערך הזה.

ציפי חוטובלי: הערך השני, הלא-פחות חשוב: אחרי שנים ארוכות של מאבקים אידיאולוגיים בסוגיית שלמות הארץ ראש ממשלת ישראל הביא מהבית הלבן את התוכנית המהפכנית ביותר שאיזשהו ממשל אמריקאי הביא למזרח התיכון.

ציפי חוטובלי: אני ידועה כמי שהאידיאולוגיה שלה היא מאוד ניצית.

ציפי חוטובלי: אף אחד לא חושד בי שאני רוצה מדינה פלסטינית – אנחנו לא רוצים מדינה פלסטינית.

ציפי חוטובלי: והתוכנית הזאת לא באה בשום פנים ואופן לדבר על חלוקת הארץ – בדיוק להפך.

ציפי חוטובלי: זאת תוכנית מדינית שבליבת התוכנית הזאת היפוך הגלגל והיפוך הנטל.

ציפי חוטובלי: במשך כל השנים דרשה הקהילה הבין-לאומית מישראל דבר אחד: נסיגות, נסיגות ונסיגות.

ציפי חוטובלי: לראשונה בהיסטוריה שלנו אנחנו נעמוד כעם גאה, כאומה גאה שגאה במפעל ההתיישבות שלה ביהודה ושומרון ונאמר לעולם: לעולם לא ניסוג.

ציפי חוטובלי: עם אינו נסוג מחפירות חייו ואיננו נסוגים משטחי מולדת.

ציפי חוטובלי: האירוע הזה של החלת ריבונות הוא בעיניי אירוע ששווה למענו להיות בממשלת אחדות.

ציפי חוטובלי: ראוי שמכל חלקי הבית יתמכו בדבר הזה, שהבשורה לעולם תהיה שזה לא אירוע של הימין הישראלי; זה אירוע שבליבו האינטרס הלאומי שלנו כמדינה.

ציפי חוטובלי: עכשיו אני רוצה לענות רגע לתוקפים.

ציפי חוטובלי: יש הרבה מאוד אנשים שתוקפים את התוכנית הזאת.

ציפי חוטובלי: אגב, תוקפים אותה גם מימין וגם משמאל.

ציפי חוטובלי: אז כמי שנמצאת היום בצוות הריבונות – וכמובן שהרבה מהדברים שהתפרסמו בציבור הם דברים לא מדויקים ולא נכונים – אני רוצה קודם כול לדבר על העיקרון של היפוך הנטל.

ציפי חוטובלי: כל כך הרבה שנים באו בטענות רק לצד הישראלי.

ציפי חוטובלי: אפס דרישות מהפלסטינים, משל מדובר באיזה גורם חסר יכולת אנושית בסיסית להתגבר על נטייתו הרצחנית.

ציפי חוטובלי: באו האמריקאים והציבו כאן קווים אדומים.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה להזכיר את מספר הדרישות שהטילו האמריקאים על כתפי הפלסטינים רק כדי שהם ישבו איתנו אל שולחן המשא ומתן.

ציפי חוטובלי: רק להזכיר לכם כמה ויתורים היו בעבר מהצד הישראלי כדי לזכות לשבת בשולחן המשא ומתן.

ציפי חוטובלי: תראו מה קורה כאן: פירוק חמאס מנשקו, פירוז רצועת עזה, הכרה בישראל כמדינה יהודית, הכרה בירושלים מאוחדת כחלק מכל הסדר עתידי, הפסקת העברת משכורות למחבלים, הפסקת ההסתה במערכת החינוך.

ציפי חוטובלי: שנים ארוכות אף אחד לא דרש את זה מהצד הפלסטיני, רק דרשו מאיתנו עוד ויתורים ועוד נסיגות ועוד שחרור מחבלים ועוד נסיגות.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה נעצר, ראש הממשלה בלם את זה.

ציפי חוטובלי: מ-2009, עם שובו לשלטון, לשמחתנו הרבה, המגמה הזאת והמהלך הזה הופסקו.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שההזדמנות הזאת היא הזדמנות שכמובן צריכה להותיר אותנו על המשמר.

ציפי חוטובלי: אנחנו בוודאי נוודא שכל יישוב ישראלי הוא במפת הריבונות, ואנחנו לא נוותר על כך.

ציפי חוטובלי: אבל חשוב לומר שגודל השעה כאן הוא עצום, וכשאני שומעת את הדיון כאן – כאילו אין מהות על השולחן.

ציפי חוטובלי: במה אתם עוסקים?

ציפי חוטובלי: תראו, תשמעו את עצמכם: אתם לא עוסקים במהות.

ציפי חוטובלי: אופוזיציה צריכה להציג חלופה רעיונית.

ציפי חוטובלי: איזו חלופה רעיונית יש כאן?

ציפי חוטובלי: אף אחד כאן לא קם ודיבר בשם ערכים.

ציפי חוטובלי: כולנו מאמינים שטובת הציבור בעת הזאת היא כמובן דאגה לעצמאים ודאגה לכל אותם אנשים שבעקבות משבר הקורונה נמצאים כרגע בסכנה כלכלית.

ציפי חוטובלי: זה אינטרס עליון שלנו כמדינה.

ציפי חוטובלי: כולנו שותפים לאינטרס הזה.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, מאחר שהותקפתי כאן אישית על ידי חברת הכנסת איילת שקד, אני פשוט חייבת להשיב.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שכנציגת הציונות הדתית בליכוד אני פשוט מתביישת במופע הצבוע שניהלו כאן גם חבר הכנסת סמוטריץ' וגם איילת שקד.

ציפי חוטובלי: במשך שנים הם רצו להיות חיקוי של הליכוד, וכשיש חיקוי ומקור, הציבור הולך למקור.

ציפי חוטובלי: לא כי הוליכו אותו שולל, כי אתם הולכתם אותו שולל.

ציפי חוטובלי: הצביעות הזאת, לדבר עכשיו על הוועדה למינוי דיינים כשבמשך שנים התרחקתם מכל אינטרס של הציבור הדתי לאומי בישראל – אין גבול לחוצפה ואין גבול לבושה.

ציפי חוטובלי: אתם תוקפים כאן משרד התיישבות כשסמוטריץ' התאבד פה בשביל החטיבה להתיישבות.

ציפי חוטובלי: אז פתאום כשזה במשרד ממשלתי לגיטימי, להעביר את הכספים לבסיס התקציב, שקוף וגלוי לציבור, זה לא לגיטימי?

ציפי חוטובלי: זה דבר לא מכובד?

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבאמת אין גבול לצביעות, והמתקפה הזאת כולה באמת, בעיניי, היא בושה וחרפה.

ציפי חוטובלי: הם הוזמנו להיות שותפים בממשלת האחדות הזאת; הם הוזמנו להיות שותפים בממשלת הריבונות הזאת; הם סירבו להנהיג את חינוך ילדי ישראל, ערך ציוני דתי מרכזי.

ציפי חוטובלי: מערכת החינוך משוועת תמיד להנהגה שרוצה לשים בה ערכים, והם העדיפו להפנות עורף לערך הזה, ולכן אני אומרת לכם שיש כאן בעיניי צביעות גדולה.

ציפי חוטובלי: ואין ספק שחשבון הנפש הזה מתבקש באופוזיציה, כשציבור גדול, למעלה מארבעה מנדטים, האמין בליכוד והאמין בנבחרים הציונים הדתיים בליכוד, כשאני וחבריי השר יולי אדלשטיין והשר זאב אלקין מייצגים נאמנה את עולם הערכים הזה.

ציפי חוטובלי: הם תמיד באו אלינו וידעו שיש להם נציגים נאמנים לעולם הערכים הזה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, השרה ציפי חוטובלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור להצבעה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אבקש מכם לתפוס את מקומותיכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נצביע על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה בדבר החלטתה על העברת סמכויות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מצביעים כעת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 9 בעד הודעת הממשלה – 58 נגד – 32 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר לשר נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בעד – 58, נגד – 32, יש נמנע אחד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההחלטה אושרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מודיעה בזאת – רם בן ברק אומר שזה לא נלחץ לו.

יואב סגלוביץ': ירדנה, אצלי לא עובד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אצל יואב סגלוביץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נעבור להצבעה הבאה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה להעביר מהשר יובל שטייניץ לשר לשירותי דת את הסמכויות לפי סעיפים 5–7 לחוק הדיינים, התשט"ו–1955, לרבות הסמכות לפי סעיף 6(ג) לכהן כיושב-ראש הוועדה לבחירת דיינים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו מצביעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הצבעה מס' 10 בעד הודעת הממשלה – 59 נגד – 28 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר לשר נתקבלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': 59 בעד, 28 נגד, אין נמנעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מודיעה בזאת שההצבעה התקבלה.

יואב סגלוביץ': מיקי, המכשיר לא עובד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נבדוק את של יואב סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': האלקטרוני לא עובד, אני צועק לכם, הוא לא עובד.

יואב סגלוביץ': נגד, אפשר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תוסיפו – נגד.

מכלוף מיקי זוהר: סידרנו את זה שהמכשיר שלך לא יעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: וכרגע אתה חושף את – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים כעת להודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר החלטתה על העברת שטחי פעולה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השר דודי אמסלם ימסור את ההודעה, בבקשה.

דוד אמסלם: זו רק הודעה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיפים 9(א)(11) ו-(ב) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה על העברת שטחי פעולה כדלקמן: שטח הפעולה של רשות מקרקעי ישראל יועבר ממשרד האוצר למשרד הבינוי והשיכון; שטח הפעולה של מרכז ההסברה יועבר ממשרד התרבות והספורט למשרד ראש הממשלה; שטח הפעולה של לשכת הפרסום הממשלתית יועבר ממשרד התרבות והספורט למשרד ראש הממשלה; שטח הפעולה של משק המים והביוב יועבר ממשרד האנרגיה למשרד משאבי המים.

דוד אמסלם: שטחי הפעולה הבאים יועברו ממשרד החינוך למשרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה: 1.

דוד אמסלם: אגף חינוך מבוגרים, לרבות האולפנים, השכלת מבוגרים וסיוע באמצעות מלגות ותמריצים למכינות קדם אקדמיות לחינוך; 2.

דוד אמסלם: תחומי הפעילות של אגף קשרי חוץ ואונסק"ו, לרבות חינוך יהודי בתפוצות, כולל תוכנית חפציב"ה ולמעט קשרי החוץ בתחומי חינוך ופעילות בית ספרית בישראל בנושאי תפוצות, לרבות בתי ספר תאומים; 3.

דוד אמסלם: הערכת תארים אקדמיים מחו"ל למעט הערכת השכלה תיכונית; 4.

דוד אמסלם: אישור קיום קורסים לגמול השתלמות (למעט עובדי הוראה); 5.

דוד אמסלם: אגף תרבות יהודית, למעט מורות חיילות; 6.

דוד אמסלם: תחומי פעילות של מינהל חברה ונוער שאינם קשורים באופן ישיר למערכת החינוך הפורמלי, לפי הפירוט להלן: תמיכה במוסדות ובתחומים הבאים: תנועות נוער, ארגוני נוער, מתנדבי שנת שירות, תוכניות טרום שירות צבאי או לאומי או אזרחי לבוגרי י"ב, מכינות אופק, כפרי סטודנטים, קבוצות מחנכים, אכסניות חינוכיות לילדים ולנוער, מוסדות המקיימים הדרכת סיורים חינוכיים, טבע וסביבה, חוגי סיור, גרעינים תורניים, מורשת כוחות המגן; פעילות מוסדות ציבור העוסקים בהדרכת תלמידים וסגלי הוראה בנושאי השואה לצד מערכת החינוך; פעילות רשותית ופעילות מועצות אזוריות חוץ בית ספריות בתחום החינוך הבלתי-פורמלי, לרבות תוכנית נוער בוחר ערך כדרך; ערי ילדים ונוער ותוכנית החופים; מועצות נוער רשותיות; תקצוב הנחיה מקצועית, ליווי והובלה של פעילות חוץ בית ספרית הנוגעת ליחידות הנוער; והכול למעט פעילות משולבת עם בתי ספר; 7.

דוד אמסלם: תמיכה בפיתוח, בשיפוצים וברכישת ציוד באכסניות נוער; תמיכה בפיתוח, בשיפוצים וברכישת ציוד במרכזי הדרכה, טבע וסביבה.

דוד אמסלם: שטח הפעולה הכולל את תחומי האחריות של המשרד לביטחון הפנים במטה המקצועי האזרחי של המערך למניעת אלימות ופשיעה נגד ילדים ובני נוער ברשת יועבר למשרד לחיזוק וקידום קהילתי.

דוד אמסלם: שטחי הפעולה האלה יועברו ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר למשרד ההתיישבות: 1.

דוד אמסלם: שטחי הפעולה של האגף לתכנון ובקרה (חטיבה להתיישבות וגרעינים משימתיים), הכוללים את התמיכה בגרעינים המשימתיים ואת תכלול עבודת הממשלה מול החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית, יועברו ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר למשרד ההתיישבות; 2.

דוד אמסלם: שטח הפעולה של הרשות לשירות אזרחי.

דוד אמסלם: שטח הפעולה של המכינות הקדם-צבאיות יועבר ממשרד החינוך למשרד ההתיישבות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון), שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי חבר הכנסת איימן עודה ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התש"ף–2020, שמספרה פ/1094/23.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/841).

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ]

מיכל (מיקי) חיימוביץ': << הצח >> הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 47) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), התש"ף

מיכל (מיקי) חיימוביץ': –2020 << הצח >> [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/841).

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ]

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו עוברים עכשיו לדיון בהצעת חוק חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), לקריאה ראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יתקיים דיון משולב בהצעת החוק הזאת של חבר הכנסת רם שפע וקבוצת חברי הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יציג את הצעת החוק חבר כנסת רם שפע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את שני החוקים, כמובן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה דקות אתה רוצה?

רם שפע: קודם כול, גברתי היושבת-ראש, הולם אותך מאוד להיות פה – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

רם שפע: – – אני חייב לומר.

רם שפע: אני מברך אותך על היבחרך, באמת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

רם שפע: דבר שני, אני מוכרח להגיד שמי שלא נמצא פה, לא עלה ליציעים ויושב למטה, לא מבין איזה ריצות צריך לעשות.

רם שפע: כשקוראים לך לנמק, אתה רץ לנמק, ואז עוד יש הצבעה.

רם שפע: אז אני מתנשף – יסלחו לי חברי הכנסת הנכבדים.

רם שפע: אני מתכבד להציג שוב את החוק הנורבגי, שכידוע מפוצל לשני חוקים: חוק-היסוד וחוק נוסף.

רם שפע: למעשה, לאחר דיונים מעמיקים בוועדת החוקה, חוק ומשפט אצל יעקב אשר, נראה לי שהייתה הבנה של המשמעות של החוק הזה כפי שהצגתי אותו פה לפני הטרומית, שלמעשה תכליתו העיקרית של החוק היא לחזק את עבודתה של הכנסת בכך שהיא תאפשר לנו, חברי הכנסת, יושבי-ראש הוועדות, להגיע מוכנים לדיונים, להתייחס ברצינות לכל נושא שעולה, בין אם זה אני בוועדת החינוך, התרבות והספורט או כל אחד ואחת מאיתנו בוועדות שנמצאים בהן, ולמעשה, כל מפלגה שתבחר בכך והתפטרו השרים או סגני השרים שלה תוכל לחזק את מעמד הכנסת, ואחרי שנה וחצי שבה אזרחי ישראל ואזרחיות ישראל לא זכו לכנסת מתפקדת, לא זכו לממשלה מתפקדת ויציבה, הם יוכלו להתחדש בכנסת שבה יש חברי כנסת חדשים וחדשות, שבאים לעבוד בשביל הציבור ובאמת לחזק את עבודת המשכן הזה, אחרי כל כך הרבה זמן שבו, לצערנו הרב, הסתובבנו בכל מיני קרבות וקמפיינים.

רם שפע: אני שמח שגם אנחנו, באחריות שגילינו, עשינו סוף לסאגה הזאת.

רם שפע: החוק הנורבגי, תכליתו – למרות כל מיני דברים שנאמרו פה בשבועות האחרונים, ואני מכבד את כל מי שבחר להגיד את זה – התכלית העיקרית שלו היא להצליח לעזור לחברי הכנסת למלא את תפקידם בוועדות כמו שצריך.

רם שפע: זה הכול, גברתי היושבת-ראש.

רם שפע: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת רם שפע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, אנחנו נקיים דיון משולב על שני החוקים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יהיו כמובן שתי הצבעות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נעבור לדוברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ראשון הדוברים, על פי הרשימה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': גברתי היושבת-ראש, קודם כול, בהצלחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

יואב סגלוביץ': אנחנו מדברים על החוק הנורבגי, כפי שקוראים לו, אבל האמת היא שזה לא חוק נורבגי, זה חוק ישראלי, כי יש בו את כל מרכיבי הישראליות הפחות-טובים, בעיקר החאפ-לאפ.

יואב סגלוביץ': זה חוק חאפ-לאפ שהמטרה שלו, בסופו של דבר, היא למלא את הכנסת כי נגמרו האנשים.

יואב סגלוביץ': אז אפשר לקרוא לו: החוק כי נגמרו האנשים אבל אני דווקא אדבר על חוק אחר.

יואב סגלוביץ': לא החוק שיהיה פה היום אלא חוק שיגיע עוד מעט, שדן בסמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש.

יואב סגלוביץ': הוא בדרך, יש תזכיר חוק, הוא יגיע עוד מעט לכאן, ועליו אני רוצה להגיד כמה מילים.

יואב סגלוביץ': במילים האלו אני אשכנע את המציעים, את הממשלה, לעשות בו כמה שינויים מחויבים לפני שמגיעים איתו לכנסת.

יואב סגלוביץ': תקנות ההגנה לשעת חירום יפוגו ב-18 ביוני.

יואב סגלוביץ': 18 ביוני, אני מזכיר לכולם, זה קיץ.

יואב סגלוביץ': הקיץ הגיע.

יואב סגלוביץ': בנובמבר זה הסתיו, גם אוקטובר, ינואר-פברואר זה חורף.

יואב סגלוביץ': איפה הממשלה הייתה עד היום?

יואב סגלוביץ': יודעים שהתקנות יהיו עד 18 לחודש ויפוג תוקפן.

יואב סגלוביץ': איפה היא הייתה?

יואב סגלוביץ': אני לא יודע.

יואב סגלוביץ': החוק עדיין לא הונח.

יואב סגלוביץ': זה אומר שעד 18 בחודש זה, אחרי שהוא יונח, נצטרך לעסוק פה בכנסת באחד החוקים הכי משמעותיים; לא כמו גודל הממשלה, עם חוק-יסוד: הממשלה על ממשלה דו-ראשית, או חוק ההוספה של אנשים לכנסת שקוראים לו החוק הישראלי, אלא נצטרך לדון בסוגיות עומק לגבי זכויות הפרט של אזרחים במדינת ישראל.

יואב סגלוביץ': סד הזמנים הזה הוא פשוט לא נורמלי – זה מראה על ההתנהלות, זה מראה על ההתנהלות.

יואב סגלוביץ': החוק הוא דרמטי בהשלכותיו על מגוון תחומי חיים, ובעיקר על חופש הפרט.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לממשלה, שיושבת פה ואומנם לא מקשיבה, אבל אולי היא תקרא את הפרוטוקול – גם את זה היא, כנראה, לא תעשה: יש פה שלושה מישורים של בעיות שאני שם אותם פה על שולחן הכנסת והממשלה.

יואב סגלוביץ': הדבר הראשון זה התהליך.

יואב סגלוביץ': חוק שמגיע בחופזה, בלי הכנה מספיק טובה, שדן בזכויות הבסיסיות שלנו כאזרחים במדינה – יש בעיה בתהליך.

יואב סגלוביץ': האמירה: קורונה, קורונה, קורונה היא לא תחליף לדיון ענייני.

יואב סגלוביץ': אני אשמח אם חבריי יקשיבו, גם אלה שבמליאה, גם אלה שיש להם דברים חשובים להגיד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה יחסית – – –

יואב סגלוביץ': חבריי חברי הכנסת, אני יודע שזה משעמם אתכם, אבל אולי תלמדו משהו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תמר זנדברג, חברת הכנסת, זה מפריע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

יואב סגלוביץ': זה חוק שמגיע בחופזה.

יואב סגלוביץ': החוק הזה דן בכל אחד מאיתנו.

יואב סגלוביץ': יש בו גם תכנים בעייתיים.

יואב סגלוביץ': החוק הוא לעשרה חודשים.

יואב סגלוביץ': אומנם הממשלה תכריז על מצב חירום ואז 45 – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אומנם לא הפעלתי את השעון, אבל אתה צריך לסיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

יואב סגלוביץ': גם התכנים של החוק הזה בעייתיים.

יואב סגלוביץ': הם בעייתיים בצורה קיצונית, כי ממשלה שנמצאת בתקופת חירום ונוקטת צעדים בלתי מידתיים היא בעייתית.

יואב סגלוביץ': מדובר בחוק שיכול לפגוע בזכויות הבסיסיות ביותר של כל אזרח: הזכות לפרטיות, הזכות לקניין, לחופש התנועה, ובמונח העמוק יותר של חופש באופן כללי, שמשמעותו היא שהרשות לא חודרת למרחב הפרטי והאישי שלך.

יואב סגלוביץ': החוק שיונח פה על שולחן הכנסת בחופזה הוא איום על הדבר הזה.

יואב סגלוביץ': מה שאני ממליץ לממשלה לעשות זה לחשוב עוד פעם ואפילו להאריך את תוקף תקנות ההגנה בעוד שבועיים ולאפשר דיון אמיתי בכנסת, כי החוק הזה הוא חוק רציני מדי.

יואב סגלוביץ': אם נשב פה בלילות כמו שאנחנו יושבים בחוקי-היסוד, כך פרצופנו ייראה, כך ייראה פרצופה של הממשלה, כך ייראה פרצופה של המדינה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת סגלוביץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה, חברת כנסת היבה יזבק.

קארין אלהרר: הרשימה מעודכנת?

קארין אלהרר: גברתי היו"ר, הרשימה מעודכנת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, הרשימה סגורה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': היא מעודכנת, כן, ככל האפשר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלוש דקות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': את רשומה, קארין.

קארין אלהרר: אוקיי.

היבה יזבק: כבוד היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הממשלה המנופחת ובעלת הממדים ההיסטוריים שקמה לאחרונה שלפה איזשהו רכיב מתוך חוקה של מדינה צפונית, קרירה, דמוקרטית דווקא, וחשבה שזה טוב לייבא אותו וליישם אותו כאן, בארץ או במדינה הבוערת שלנו.

היבה יזבק: הסעיף הזה בחוק או בחוקה הנורבגית שמחייב את כל שרי הממשלה להתפטר מהפרלמנט ולפנות את מקומם לבאים בתור נועד במקור להעמיק את ההפרדה בין הרשויות ולמנוע ניגוד עניינים בין הרשות המחוקקת ובין הממשלה.

היבה יזבק: אבל אצלנו ההפרדה הזו גם ככה כמעט לא קיימת.

היבה יזבק: ברור שכל מטרת החוק היא להכניס חברי כנסת חדשים במקום השר לחיזוק קהילתי או למשאבי מים או השר ל-whatever, ואין לו שום קשר לדמוקרטיה.

היבה יזבק: התגבורת החדשה שתיכנס לקואליציה בעקבות החוק צפויה לתמוך בכל צעדי הממשלה ולא תאזן את כוחה, זה כבר ברור לנו.

היבה יזבק: הרשימה המשותפת נותרה האופוזיציה המהותית היחידה, שגם תילחם לכונן כאן משטר צודק וגם תיאבק נגד העמקת הדיכוי שתוביל הממשלה המנופחת, הבזבזנית והמושחתת הזו, שמגינה על נאשם בשוחד.

היבה יזבק: אז בין אם החוק הזה יעבור ובין אם לא, נדמה לי, כבוד היושבת-ראש, שכבר ברור כי מי שייאבק למען הציבור שחי מחוץ למשכן הזה ולא עבור יושביו הם רק 15 חברי הכנסת של הרשימה המשותפת.

היבה יזבק: תודה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, תודה רבה לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, חבל שהשרה חוטובלי, שנאמה כאן קודם נאום חוצב להבות אש על הריבונות שהולך נתניהו להביא, יצאה ולא תשמע את תשובתי.

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו התחלנו לדבר על ריבונות, לפני חמש שנים בערך, הקמנו את שדולת ארץ ישראל ושמנו את הריבונות על השולחן, הסתכלו עלינו כאנשים הזויים, כמעט שלחו אותנו לאברבנאל.

בצלאל סמוטריץ': מה שעשה נתניהו בחודשים האחרונים זה לקחת את המושג ריבונות, כי הוא זיהה את הכוח הגדול של המושג הזה בימין, ובחסותו להקים מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': צריך לומר את האמת.

בצלאל סמוטריץ': נתניהו כתב את תוכנית טראמפ משך שלוש שנים, יחד עם הנשיא וצוותו.

בצלאל סמוטריץ': הוא עיצב את תפיסת המציאות שלהם והוא, מאז נאום בר-אילן, תומך בפתרון "שתי המדינות", במירכאות כפולות ומכופלות – אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': נתניהו מבחינתו רוצה את תוכנית טראמפ על שני חלקיה.

בצלאל סמוטריץ': כן, הוא רוצה שהמדינה הערבית תהיה מפורזת ושצה"ל ישלוט בשטח – כוכבית ישראבלוף, יש גבול כמה זמן אתה יכול לשלוט בגבולות הריבונות של ישות אחרת שתהפוך לריבונית.

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו מסתכלים על המפה ורואים את הצוות האמריקאי מתעקש עליה – הרי הצוות הישראלי הגיש מפה לאמריקאים וקיבל מפה אחרת; אותה מפה קונספטואלית שהחליטו שהיא רק קונספטואלית ואפשר וצריך לדייק אותה, פתאום הפכה לקודש קודשים.

בצלאל סמוטריץ': אז היא מפת המדינה הפלסטינית, ואני רוצה את העניין הזה להסביר בדקה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, את המציאות מעצבות העובדות שנקבעות בשטח.

בצלאל סמוטריץ': כך היה מאז ומעולם: הטרקטור והמחרשה קבעו את הגבול וקבעו את הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': הריבונות היא טובה והיא חשובה בתנאי שהיא תומכת ומקדמת את הפעולות של המשך ההיאחזות שלנו וקביעת העובדות בשטח.

בצלאל סמוטריץ': מפה שתשמור על רצף ההתיישבות וממילא, וזה בינארי, תקטע את הרצף הערבי בשטח, תהיה מפת ריבונות.

בצלאל סמוטריץ': אבל מפה – וזו לצערנו המפה הנוכחית שהאמריקאים מתעקשים עליה – מפה שקוטעת את הרצף ההתיישבותי משאירה מובלעות וממילא שומרת על רצף ערבי, היא מפת המדינה הפלסטינית, היא לא מפת הריבונות.

בצלאל סמוטריץ': אלא נתניהו יודע שהימין מתנגד למדינה פלסטינית, מתנגד נחרצות.

בצלאל סמוטריץ': הוא יודע שרוב העם מתנגד למדינה פלסטינית, אז מה עושים?

בצלאל סמוטריץ': מה עושים?

בצלאל סמוטריץ': מפריחים סיסמה: ריבונות.

בצלאל סמוטריץ': לא מוכרים מדינה פלסטינית, מוכרים ריבונות.

בצלאל סמוטריץ': היא מפה שתחנוק את ההתיישבות, ואגב, ההשפעות החמורות של זה עלולות להיות מהיום הראשון, כי אותם היישובים שבעתיד יהפכו אולי, חלילה, למובלעות, אף אחד לא יקנה בהם בתים, אף בנק לא ייתן להם משכנתאות.

בצלאל סמוטריץ': אנשים לא יגורו בקריית ארבע אם היא מנותקת מירושלים, ובעופרה ושילה ועלי – אם הם מנותקים, דרך ציר 60, לתל אביב.

בצלאל סמוטריץ': מי שעובד בתל אביב לא יקנה בית בעופרה או בשילה או בעלי כי הוא לא יודע אם יש לו ודאות שם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה לסיים.

בצלאל סמוטריץ': אז הופכים את הטפל לעיקר.

בצלאל סמוטריץ': במקום שהעיקר, שזה קביעת העובדות בשטח – יש לי עוד דקה ו-46.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': השעון לא עובד.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, אני בחצי דקה מסיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': העיקר זה המשך מפעל ההתיישבות בפועל.

בצלאל סמוטריץ': עשינו את זה 53 שנה בלי ריבונות – ואגב, אנחנו רוצים ריבונות, אבל רוצים רק ריבונות; לא מוכנים לריבונות שהצד השני שלה זה הקמת מדינת טרור ערבית בלב-ליבה של ארץ ישראל.

בצלאל סמוטריץ': לוקחים את עזה, מכפילים פי 20, שמים על הרכס ששולט טופוגרפית וגיאוגרפית על חצי מדינת ישראל, זאת איוולת.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, זה בלוף, ואני אומר לחבריי הימנים: אל תגנו על הבלוף הזה.

בצלאל סמוטריץ': אם תהיה מפה טובה – וכפי שאמרתי, זה בינארי – ושומרים על רצף ההתיישבות, מאפשרים לה להתפתח בכל חלקיה – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה לסיים, תודה.

בצלאל סמוטריץ': – – זה טוב.

בצלאל סמוטריץ': אם קוטעים את הרצף, מייצרים מובלעות, פוגעים ביכולת ההתיישבות להתפתח, ממילא – ואני לא רוצה להיכנס עכשיו למציאות שתיווצר בשטח, שוב, מ-day one אחרי הריבונות, כי צה"ל ייערך בהתאם, וכפי שאמרתי, השקעות, מפעלים ותעסוקה ייערכו בהתאם.

בצלאל סמוטריץ': החשש הגדול שלי הוא שנתניהו מחלק את ארץ ישראל ומקים מדינה פלסטינית, ובאיזה אופיום כזה להמונים עוטף את זה במילה המאוד-טובה כשלעצמה שנקראת "ריבונות".

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לחבריי בליכוד: אל תלכו כעיוורים באפלה אחרי השקר, אחרי הבלוף הזה.

בצלאל סמוטריץ': תדרשו לפחות שתהיה מפה טובה, כך שנוכל להיות רגועים שהיא תהיה מפת ריבונות ולא חלילה מפת המדינה הפלסטינית, כי העובדות שנקבעות בשטח הן-הן שקבעו והן-הן שיקבעו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת רם בן ברק – מוותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחריו חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחריו חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – מוותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תמר זנדברג תהיה אחרי כן.

עופר כסיף: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שוב אני מאבד את הקול אבל לא את הלהט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אף פעם לא.

עופר כסיף: זה לא יקרה.

עופר כסיף: למרות שיש כאלה שרוצים בזה, ואולי דווקא בגלל שיש כאלה.

עופר כסיף: עמד פה קודם השר אמסלם ובהמשך למסורת המתלהמת והייתי אומר אפילו אווילית שהוא "איוולית" היום, הוא דיבר עליי כעל יהודי מחמד.

עופר כסיף: אז אני רוצה להגיד לכם, אני מעדיף להיות יהודי מחמד מהסגנון של ג'ו סלובו.

עופר כסיף: ג'ו סלובו היה יהודי ממוצא ליטאי, מהמנהיגים המרכזיים של הקונגרס הלאומי האפריקאי, מהלוחמים הבולטים נגד האפרטהייד בדרום אפריקה, מהמקורבים לנלסון מנדלה.

עופר כסיף: גם לו קראו "לבן מחמד".

עופר כסיף: אז אני כן.

עופר כסיף: אני יהודי מחמד כמו שג'ו סלובו היה לבן מחמד בדרום אפריקה של האפרטהייד.

עופר כסיף: אני יהודי מחמד כמו אנדרו גודמן ומייקל שוורנר, יהודים פעילי התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית, שנרצחו בשל עמידתם לצד השחורים במיסיסיפי ב-1964.

עופר כסיף: כל האנשים הם האלה מקור לגאווה לכל יהודי, שלחמו נגד הגזענות ונגד אפרטהייד ונגד אי-צדק.

עופר כסיף: גם להם קראו משת"פים, לבני מחמד.

עופר כסיף: כבוד הוא לי להיות שייך אליהם ולא לחבורת הפושעים ההזויה, המשיחית, שדיברה פה קודם, משום שהמאבק לצדק הוא מאבק אוניברסלי.

עופר כסיף: אני אמשיך להיאבק עם חבריי, יהודים, ערבים ואחרים, נגד הכיבוש הרצחני, נגד האפרטהייד שממשלת הדמים הזאת מחזקת, נגד המשיחיות ההזויה, המטורפת, שעולה מקולותיהם של שרים כמו אמסלם וחוטובלי.

עופר כסיף: אז כן, אני מעדיף להיות יהודי מחמד, מחמד של הצדק, מאשר משת"פ עדרי של פשעי האפרטהייד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שמור על הקול, חבר הכנסת כסיף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה, חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחריה – אלעזר שטרן, אם עדיין – – –

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, ובהצלחה בתפקיד.

תמר זנדברג: אין לנו מספיק נשים באף אחד מהתפקידים.

תמר זנדברג: את גם יושבת-ראש ועדה וגם בראש הישיבה, אז בהצלחה.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אמרתם לנו: ממשלת חירום לקורונה אבל יש לזה שני חריגים – בינתיים נראה שזה הדבר היחיד שעוסקים בו, כי בקורונה לא כל כך נראה שמביאים לפה חוקים או דברים.

תמר זנדברג: שני החריגים: אחד, זה הדברים שקשורים לעצמכם, למשרדים, למנכ"לים, לג'ובים, לסגני השרים ולעוד חברי כנסת, כי נתנו כל כך הרבה שרים ומשרדים ולא נשאר כלום לכנסת – זה מה שאנחנו מצביעים עליו עכשיו.

תמר זנדברג: הדבר השני, הדבר היחיד שחורג מאותה תקופה של חצי שנה שבה הבטחתם לא לחוקק חוץ מקורונה, זה הסיפוח, שיבוא לכאן ביולי.

תמר זנדברג: שמענו כרגע את חברת הכנסת ציפי חוטובלי אומרת: זאת תהיה ממשלת הסיפוח.

תמר זנדברג: ואז יש לנו את החברים מכחול לבן ומהעבודה שהבטיחו לעצור את הסיפוח.

תמר זנדברג: אמרו: אנחנו נעצור, אנחנו נשפיע מבפנים.

תמר זנדברג: עד כמה גנץ השפיע מבפנים?

תמר זנדברג: עד כמה?

תמר זנדברג: שר הביטחון, שכרמטכ"ל הוא יודע בדיוק מה הנזק של הסיפוח, וכרמטכ"ל היה לו אומץ להפגין בשדה הקרב אבל כשצריך להביא את האומץ הפוליטי לעשות את המהלך הפוליטי הנכון – זה לא.

תמר זנדברג: אז היום גנץ משפיע מבפנים.

תמר זנדברג: איך הוא משפיע מבפנים על הסיפוח?

תמר זנדברג: הוא מורה לרמטכ"ל אביב כוכבי להיערך.

תמר זנדברג: ואללה, יופי, תודה רבה.

תמר זנדברג: איזה מזל שיש שר ביטחון שמתנגד לסיפוח ועוצר אותו.

תמר זנדברג: ואז כשמחברים את החוק הזה, הנורבגי, ואת הסיפוח, מתגלה כאן הדיל האמיתי.

תמר זנדברג: כי, חברות וחברים מכחול לבן, אתם צריכים את הנורבגי כמו אוויר לנשימה.

תמר זנדברג: פשוט כי אחרת אין לכם לכם מי שיעבוד בוועדות.

תמר זנדברג: מכרתם את הכנסת לליכוד ועושים מכם פה קציצות.

תמר זנדברג: עושים מכם צחוק, תסלחו לי.

תמר זנדברג: ומה אתם צריכים לתת בתמורה?

תמר זנדברג: את הסיפוח, וזה כבר מפסיק להיות מצחיק, כי זה לא שר הכלום ושר השום דבר, וזה לא התוכניות של פולישוק, זאת סכנה קיומית למדינת ישראל.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים חוק נורבגי ונתעורר עם חוק דרום אפריקאי.

תמר זנדברג: נתעורר עם אפרטהייד ועם בנטוסטנים ועם אלימות ועם בערה כזאת שאף אחד מאיתנו לא ידע איך לצאת ממנה.

תמר זנדברג: ואז, מה תגידו?

תמר זנדברג: היינו צריכים שר למים?

תמר זנדברג: היינו צריכים עוד יושב-ראש ועדה?

תמר זנדברג: בשביל זה הקרבנו את העתיד של מדינת ישראל על מזבח ההזיות המשיחיות של סמוטריץ' וציפי חוטובלי?

תמר זנדברג: בשביל זה הלכנו, שני רמטכ"לים, להקים מפלגה ואחר כך להיכנס לממשלה ואחר כך להבטיח להיות ראש ממשלה חלופי?

תמר זנדברג: אם היה דבר אחד, אחד, שהיה צריך לעשות כאן ובשבילו הכול – מבלבלים לנו את המוח עם בחירות רביעיות, ואני לא יודעת מה – הכול היה אפשר לתת, זה בשביל זה: לעצור את הסיפוח, כי זאת סכנה קיומית.

תמר זנדברג: ואם את זה מכרתם, שום דבר ממה שעשיתם כאן לא שווה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש ושר האוצר, עמיתיי חברי הכנסת, חבר הכנסת שפע – –

רם שפע: כן, ידידי.

אלעזר שטרן: – – הקשבתי לך.

אלעזר שטרן: אני כבר שבועות, לא הרבה, בודק מה אני לא מבין בפסיכולוגיה.

אלעזר שטרן: חשבתי שאני מבין.

אלעזר שטרן: איך אפשר לקחת כל כך הרבה אנשים טובים וברבע שעה כאילו להפוך להם את המוח לגמרי, דוגרי, אין לי תשובה.

אלעזר שטרן: לא יודע, יש שיגידו הכיסאות.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה ללכת למקומות האלה.

אלעזר שטרן: אבל אני באמת שואל: הצדקת פה את החוק הנורבגי, וחשבתי כמו מה אתה עושה זה.

אלעזר שטרן: זה נשמע לי כמו, נגיד – תראו, קבענו כבר שיש ממלא מקום, ראש ממשלה חליפי – עכשיו ברור שצריך לבנות לו לשכה.

אלעזר שטרן: ברור שלא צריך ראש ממשלה חליפי, וכל מה שנעשה זה משני קצוות: אחד, איך בקטע השני הוא לא יהיה שר, חס וחלילה – כי אז נתניהו לא יכול להיות; ובחלק הראשון איך לוודא שנתניהו יקיים את ההבטחה לגנץ.

אלעזר שטרן: אז עשו ראש ממשלה חליפי.

אלעזר שטרן: אז עכשיו, אם חס וחלילה מישהו מאיתנו יגיד: למה צריך משרד לראש ממשלה חליפי, או למה צריך שיירה עם שמונה מכוניות לראש ממשלה חליפי, תגידו: יש ראש ממשלה חליפי, אז בטח שצריך משרד לראש ממשלה חליפי ובטח שצריך שיפוצים ב-7 מיליון שקל לראש ממשלה חליפי, בגלל שגם ראש הממשלה הקבוע רוצה בקיסריה 7 מיליון שקל לבית שלו.

אלעזר שטרן: אז אני שואל אותך, הרי עבודת הכנסת חשובה לך, אתה יודע מה, כמו שהיא חשובה לי, אותו דבר, בוא נגיד.

אלעזר שטרן: אז בעצם מה אתה אומר לי?

אלעזר שטרן: תראה, עשינו 35 שרים אז עכשיו צריך להביא עוד 12 חברי כנסת; היינו עושים 23 שרים, ולא צריך חוק נורבגי.

אלעזר שטרן: השאלה שלי היא בגלל שאני מעריך אותך.

אלעזר שטרן: איך אתה לא מבין את זה?

אלעזר שטרן: כאילו, למה אתה חושב שאני אבין את מה שניסית להסביר לי?

אלעזר שטרן: אתה אומר לי: אוקיי, תראה, כבר עשינו ממשלה מנופחת, 35 שרים, לא משנה כמה סגני שרים נוסיף על זה, עכשיו צריך לעשות חוק נורבגי.

אלעזר שטרן: מה אני לא מבין, כאילו?

אלעזר שטרן: דוגרי, מה אני לא מבין?

רם שפע: נשתדל לענות – – –

אלעזר שטרן: אז תסביר לי, בגלל שאתה מבין שבממשלה נורמלית, לא 18 שרים כמו שאנחנו החלטנו, נגיד 24 שרים, יש לך את כל התוצרים של החוק הנורווגי בתוך זה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, כל מה שאמרת על עבודת הכנסת, היית צודק.

אלעזר שטרן: אם היית מביא עכשיו, נגיד, בחוק הנורבגי 30 חברי כנסת, דוגרי, הייתי מבין את זה יותר מ-10 או 12.

אלעזר שטרן: אתה אומר: זה לא משנה לגודל הממשלה, ממילא צריכים לתגבר את הכנסת, וזה נכון, אבל כשאתה כאילו בא לחפות על הניפוח הזה של השרים – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לסיים, בבקשה.

אלעזר שטרן: אולי פעם תסביר לי.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: בדיוק בזמן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אלכס קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: גברתי היושבת-ראש, לפני כמה שעות עמד פה חבר הכנסת משה אבוטבול, שיושב כאן למעלה, ואחרי זה בתקשורת גם הצטרף אליו חבר הכנסת אייכלר, והם ככה זרקו בנונשלנטיות את המילה "אנטישמיות" באוויר והפנו אותה כלפי מפלגת ישראל ביתנו.

אלכס קושניר: אני רוצה לפנות לחברי הכנסת ממפלגת יהדות התורה וש"ס: אתם אימצתם אופנה חדשה.

אלכס קושניר: כל מי שמדבר בגנות הכפייה הדתית ובגנות ההשתלטות שלכם על עמדות מפתח בכנסת ובממשלה, כל מי שלא מתפלל כמוכם או לא מתפלל בכלל, אתם קוראים לו אנטישמי.

אלכס קושניר: אתם יודעים בכלל מה זה אנטישמיות?

אלכס קושניר: אתם יודעים מה זה לחיות במדינה שרק בגלל שכתוב לך בתעודת הזהות, בסעיף 5, "יהודי", אז אתה מוקצה ממוסדות להשכלה גבוהה ואתה לא מתקבל לעבודה?

אלכס קושניר: אתם יודעים מה זה, בתור ילד בן 12, להגן על עצמך פיזית מבריונים שתוקפים אותך רק כי אתה יהודי?

אלכס קושניר: אז בואו אני אספר לכם את הסיפור שלי – שאגב, דומה מאוד לסיפורם של הרבה מאוד אנשים שהגיעו לכאן, לארץ, ונולדו במדינה טוטליטרית, שהאנטישמיות בה הייתה סוג של, אתה יודע, בחסות החוק.

אלכס קושניר: סבא שלי, גרגורי זרח, זיכרונו לברכה, שירת בצבא האדום בזמן מלחמת העולם השנייה.

אלכס קושניר: כשחזר הביתה לכפר הקטן שלו בבלרוס אחרי המלחמה, הוא גילה שהמשפחה שלו, ההורים ו-14 האחים והאחיות, נטבחו על ידי הנאצים, ואפילו קבר קטן לא נשאר.

אלכס קושניר: הוא חלם לעלות לארץ, הוא קרא ספרות ציונית אסורה, הוא הקשיב לקול ישראל, הוא שמח בשקט על הניצחון במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

אלכס קושניר: הוא היה יהודי ציוני וחילוני.

אלכס קושניר: אני כילד בן 12, תלמיד בבית ספר באוקראינה, הלכתי מכות, כי הייתי צריך להגן על עצמי, רק בגלל שאני יהודי.

אלכס קושניר: וכשעליתי לארץ לא הייתה לי שום התלבטות.

אלכס קושניר: אני ידעתי שאני הולך להתגייס ליחידה קרבית, למרות שאני בן יחיד, כי אני יהודי וציוני.

אלכס קושניר: אתם חושבים שהיהדות היא בבעלותכם, שרק בידיכם נתונה הזכות לקבוע מי יהודי ומי לא יהודי.

אלכס קושניר: אתם חושבים שיש לכם את הזכות להחלטה איזו יהדות נכונה ולאיזו יהדות יש זכות קיום.

אלכס קושניר: עכשיו אתם מתפלאים שמישהו אומר לכם את האמת כפי שהיא, שיש מישהו שמגן על הזכויות של הציבור, שעובד, משלם מיסים, משרת בצה"ל ועושה מילואים – דתיים, מסורתיים, חילונים כאחד, שמה שמחבר ביניהם זה אהבת ישראל, הציונות והיהדות, אבל היהדות המחבקת והיהדות המכילה.

אלכס קושניר: אני מבקש שתפנימו שאנחנו ניאבק נגד ההשתלטות שלכם על עמדות הכוח במדינה.

אלכס קושניר: אני מבקש שתפנימו שאין לכם בעלות על היהדות, ואין לכם בעלות על הדת, וגם אין לכם בעלות על המדינה.

אלכס קושניר: אני מבקש שתפנימו שאין לכם זכות לזרוק לאוויר את המילה "אנטישמיות" כל פעם שמישהו אומרים דברים שלא לרוחכם.

אלכס קושניר: אני יהודי, ציוני וחילוני, ואין לי במה להתבייש, אלא להפך – יש לי המון המון במה להתגאות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהחלט, תודה רבה לך חבר הכנסת קושניר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה, ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, חבר כנסת מיקי לוי – גם לא, איננו – כן?

קארין אלהרר: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה.

משה אבוטבול: אלכס, מה שאז הרגשת אנחנו מרגישים היום – שחובטים בנו, אנחנו מרגישים היום.

אלכס קושניר: כן, אבל היום – – – ואתה קורא לי אנטישמי.

משה אבוטבול: אז מה ההבדל במה שאתה אומר?

אלכס קושניר: – – –

משה אבוטבול: – – – ואומר שאנחנו – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת קושניר, אתם מוזמנים להתווכח בחוץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

אלכס קושניר: – – –

משה אבוטבול: אתה אומר – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אבוטבול וחבר הכנסת קושניר, אני מבקשת.

אלכס קושניר: משה, גם איילת שקד אנטישמית, כי – – –

משה אבוטבול: נגמרו הימים שאנחנו נשתוק, אין יותר דבר כזה.

משה אבוטבול: תדברו נגדנו – תקבלו.

קריאות: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת קושניר, תודה רבה.

משה אבוטבול: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: מאשימים אותי ואת לא מאפשרת לי להגיב.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אאפשר לך אולי אחר כך.

קריאה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת, מספיק.

קריאות: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת אבוטבול, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה, חבר הכנסת קושניר – גם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, השרים, זה לא חוק נורבגי, עזבו אתכם מהשטויות; זה חוק ישראלי שעבר גילוי עריות.

מיקי לוי: זה לא חוק נורבגי, איזה מן שטויות אלה?

מיקי לוי: עשיתם הכול מיש-מש כדי להביא חוק בכאילו, כי חסרות לכם, ידידיי לשעבר מכחול לבן, ידיים עובדות.

מיקי לוי: זה מה שקורה.

מיקי לוי: חסרות לכם ידיים עובדות.

מיקי לוי: גם הצעתי ליושבת-ראש, שחברה באיזה שמונה ועדות, להצטייד בסקטים או בקורקונט חשמלי למסדרונות, כי היא לא תספיק להגיע מוועדה לוועדה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בקורקונט?

מיקי לוי: כן, קורקונט.

מיקי לוי: לא? מה אומרים?

אלעזר שטרן: אבל חשמלי.

מיקי לוי: מה?

מיקי לוי: חשמלי?

קריאה: מה חשמלי?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הקורקונט.

מיקי לוי: אופניים חשמליים.

אלעזר שטרן: למצוא חן בעיני – – –

מיקי לוי: חברים, לא יעזור שתכניסו עוד ארבעה חברי כנסת, הם לא ייתנו לכם כלום ושום דבר.

קריאה: אבל יוראי?

מיקי לוי: אני מוכן לוותר על יוראי.

מיקי לוי: הינה עסקה – –

רם שפע: אל תוותר על יוראי.

מיקי לוי: – – מוותרים על יוראי – תוותרו על החוק הנורבגי.

מיקי לוי: מוותרים על יוראי – תוותרו על החוק הנורבגי.

מיקי לוי: אל תתלו את זה ביוראי, הוא לא עלה התאנה שלכם להסתיר את הבושה.

מיקי לוי: ויותר מכך, אתם מכניסים ארבע חברות כנסת.

מיקי לוי: נדמה לי שרק חברות כנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיקי לוי: ביניהן תהילה, לשעבר מיש עתיד, שהחליטה מה שהחליטה – בעיניי, אני משאיר לעצמי מה שאני חושב עליה – ומיכל של חוסן, והן הולכות להיות יושבות-ראש ועדה.

מיקי לוי: הן בחיים שלהן לא ראו חוק.

קריאה: – – –

מיקי לוי: לא היו פה, לא חוקקו.

מיקי לוי: אולי קראו על חוק בספר החוקים של מדינת ישראל – אולי; לא מכירות את מסדרונות הכנסת.

מיקי לוי: אני ממליץ שתצמידו להן GPS או מדריך או משהו.

אסף זמיר: קורקונט.

מיקי לוי: לא, את נותנת לי 34?

מיקי לוי: ועכשיו איפסת את זה לאפס?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': פשוט לא הפעלתי את זה מההתחלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מיקי, תאמין לי – – –

מיקי לוי: אבל תראי, לא הספקתי.

מיקי לוי: ההארכה שלך היא לא הארכה.

מיקי לוי: תחזירו את זה, בבקשה, לשתי דקות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, לא, לא.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ממש לא.

מיקי לוי: בוודאי, כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, אני מצטערת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה מדבר כבר שלוש דקות.

מיקי לוי: אבל זו לא אשמתי, זו אשמתך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה מדבר כבר שלוש דקות.

מיקי לוי: ממש לא.

קריאה: – – – שתי דקות.

מיקי לוי: תוסיפי לי עוד דקה, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אוסיף לך עוד חצי דקה, מעכשיו.

קריאה: מה זה פה, שוק?

מיקי לוי: במקום להביא חוקים לעסקים קטנים אתם מביאים 54 שרים וסגני שרים, חוק ג'ובים, והעלות רק של החוק הזה:

מיקי לוי: 15 חברי כנסת – 108 מיליון שקל, לפי הממ"מ, ו-101 מיליון שקל, לפי האוצר.

מיקי לוי: והחמור ביותר – פעם ראשונה מביאים חוק ללא סעיף תקציבי.

מיקי לוי: זה לא קרה פה, חברים.

מיקי לוי: זה לא קרה פה.

מיקי לוי: והרי אתם תלכו ותעשו עוד הפעם קיצוץ רוחבי ברווחה, בעבודה, בבריאות, כדי לממן את 15 חברי הכנסת המיותרים לחלוטין האלה.

מיקי לוי: הם לא יושיעו אתכם, תבין.

מיקי לוי: הוא לא יושיע אותך, יקירי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בבקשה לסיים.

מיקי לוי: אני מסיים.

מיקי לוי: והכי חמור בעניין הזה, אני מסיים במשפט הזה – חברת הכנסת שנכנסת לכאן והולכת להיות ממונה בוועדה למינוי שופטים, חרב מתהפכת על ראשה.

מיקי לוי: אם היא לא תבחר את השופט שראש הממשלה רוצה – 48 שעות והיא עפה.

מיקי לוי: לפחות מה שהצעתי – אל תבטיחו לה, בשביל הנראות, לפחות.

מיקי לוי: אין לכם בושה, אתם לא מסתכלים בראי?

מיקי לוי: תתביישו לכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, ברכות על תפקידך החדש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

קארין אלהרר: כנסת נכבדה, תראו, אני רוצה לחרוג מהמנהג בדיון הזה ולדבר עניינית, בסדר?

רם שפע: לפרגן?

קארין אלהרר: אל תגזים.

קארין אלהרר: אני באמת רוצה לדבר עניינית.

קארין אלהרר: כשמדברים על חוק נורבגי – סתם שתדעו, המודל הנורבגי האמיתי מדבר על הפרדת רשויות.

קארין אלהרר: הוא מדבר על זה – גברתי, נורא קשה לי לצעוק.

קארין אלהרר: אם אפשר, או להגביר את המיקרופון – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני אודה לכם – חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה מפריע, למרות שאתה צרוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

קארין אלהרר: המודל הנורבגי מדבר על הפרדת רשויות מלאה.

קארין אלהרר: הוא מדבר על זה שחברי הכנסת בעצם – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם אדוני השר, בבקשה, אם אפשר.

קארין אלהרר: – – נשארים בכנסת ועובדים בכנסת או בפרלמנט, והשרים עובדים במשרדיהם לטובת הציבור.

קארין אלהרר: אגב, הממשלה שם הרבה פחות מנופחת מהממשלה כאן.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, מה המטרה של החוק המתקרא "חוק נורבגי"; הוא לא נורבגי, והוא גם לא ישראלי – הוא ישראבלוף.

קארין אלהרר: כי מה הוא אומר?

קארין אלהרר: בואו ניקח את החוק הנורבגי הקודם, שחוקק ב-2015, ונעשה לו כמה וכמה שינויים – נכפיל פי חמישה, ואז נחוקק אותו.

קארין אלהרר: כל זה בא למה?

קארין אלהרר: בגלל שהקמתם ממשלה גדולה.

קארין אלהרר: הייתם מוותרים על כמה שרים – היו יותר חברי כנסת.

קארין אלהרר: חתמתם על הסכם קואליציוני רע, חוקקתם חוק ממשלת חילופים, הקמתם ממשלה עצומה, ועכשיו נותרה לכם עוד בעיה.

קארין אלהרר: אז מה אתם עושים?

קארין אלהרר: הדבר שאתם עושים הכי טוב מאז שהוקמה הממשלה – אתם שוב משנים חוקי-יסוד.

קארין אלהרר: אני רוצה להציע את הדבר הבא: תחוקקו את זה, בסדר, צריך ידיים עובדות בכנסת, אבל תעשו את זה בהוראת שעה, כי הרי זה לא באמת שינוי של החוקה הישראלית – זה סידור עבודה.

קארין אלהרר: אתם רוצים את סידור העבודה הזה ואתם תעשו אותו כי יש לכם רוב, אבל אל תמשיכו להתעלל בחוקי-היסוד הישראליים.

קארין אלהרר: תעשו את זה הפעם, תלמדו את זה.

קארין אלהרר: בפעם הבאה – אתם רוצים, תעשו את זה בהוראה קבועה.

קארין אלהרר: כרגע תשמרו את זה בהוראת שעה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חברת הכנסת אלהרר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: גברתי היושבת-בראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי השרים, אני רוצה לספר לכם משהו קצת אישי.

עודד פורר: כשהייתי ילד היה לי חלום.

עודד פורר: אמרתי, אולי יגיע היום שאני אזכה לקחת חלק בהקמה של משרד לחיזוק קהילתי.

עודד פורר: ואם הקדוש ברוך הוא ייטיב עימי, זה לא יהיה רק המשרד לחיזוק קהילתי, זה יהיה גם משרד ראש הממשלה החלופי – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חליפי.

עודד פורר: חליפי.

עודד פורר: אני חלמתי על ראש הממשלה החלופי, לצערי – חליפי.

עודד פורר: נסתפק רק בזה.

חמד עמאר: אל תהרסי לו את החלום.

עודד פורר: או משרד למשאבי מים, או משרד להשכלה גבוהה ומשלימה.

עודד פורר: אם זה לא היה עצוב, באמת היינו צוחקים, כי אנחנו עדים פה, היום, בכל העברת הסמכויות הזאת והפירוק הזה מכאן לכאן, משם לשם, מעבר לביורוקרטיה הבלתי-נתפסת שאתם מייצרים למדינה הזאת – אם מישהו יצטרך לעשות משהו מול הממשלה, כשבממשלה לא יודעים איזה שר אחראי על מה, אתם מקימים כאן ערמה של משרדים מיותרים.

עודד פורר: ועכשיו למשרדים האלה אתם גם מוסיפים תפקידים מיותרים: למשרד ראש הממשלה החלופי – הוצאות מיותרות ועלויות מיותרות.

עודד פורר: למשרד לקידום קהילתי, שהוא עוד לא משרד – ורק עכשיו מייצרים ערמה של תפקידים, שינסו להקים את המשרד.

עודד פורר: ואחרי שבחרתם לא לעשות את העבודה שלכם בכנסת ולייצר תפקידים לעשרות – למעלה מ-30 שרים ועוד, אני כבר לא יודע כמה סגני שרים, כבר אי-אפשר לספור בקצב שזה קורה – אז אתם גם לא רוצים לעשות את העבודה שלכם בכנסת.

עודד פורר: אתם אומרים: גם נשב במשרדים מומצאים ומיותרים, וגם נכניס מישהו אחר שיעשה במקומנו את העבודה בכנסת, למה צריך גם לעשות את העבודה הזאת?

עודד פורר: תאמינו לי, קחו את כל השרים במשרדים המיותרים, תושיבו אותם בכנסת שיעשו את העבודה כאן.

עודד פורר: אתם רוצים לקרוא להם "שר", לתת להם לשכה – תנו להם לשכה.

עודד פורר: אל תכניסו עוד.

עודד פורר: ואתם עושים את זה בתקופה שמאות אלפי אזרחים שמביטים בכם לא יודעים אם בסוף השבוע הזה הם יוכלו לקנות אוכל לילדים שלהם.

עודד פורר: ואני לא מדבר על אזרחים שלא עובדים, שלא עבדו, שלא מייצרים, שלא ייצרו – אני מדבר על אנשים שהעסקים שלהם קרסו, שעולמם קרס בגלל התנהלות הממשלה, ואז אתם מגיעים עם החוק המנותק הזה.

עודד פורר: אני אומר לכם: החוק הזה, כחלק מתוכנית ההתנתקות של הממשלה הזאת מאזרחיה, הוא הדבר הכי רע, הכי רע שיכולתם לעשות בתקופה הזאת.

עודד פורר: ואומר לכם את זה מישהו שחושב שחוק נורבגי – הפורמט שבו שרים מתפטרים ונכנסים חברי כנסת שמאפשרים לשרים לעשות את תפקידם ולחברי הכנסת לעשות את תפקידם – הוא חוק נכון.

עודד פורר: אני מסיים.

עודד פורר: חוק נורבגי בממשלה רזה הוא חוק חיובי; בממשלה שמנה הוא חוק חזירי ומנותק.

עודד פורר: וזה מה שיש כאן – פשוט ממשלה מנותקת, עם שרים מנותקים וחברי כנסת מנותקים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת פורר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא – חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

יאיר גולן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אין לי כוונה לנצל את שלוש הדקות שעומדות לרשותי.

יאיר גולן: אני אדבר ממש בראשי פרקים.

יאיר גולן: המצב שבו אנחנו נמצאים, שאנחנו נקראים לכאן, לכנסת ישראל, להצביע על חוקים אבסורדיים, מתחיל בראש ובראשונה בשחיתות אישית.

יאיר גולן: ושחיתות אישית זה דבר נורא, בוודאי כשזה בא לכאורה מצד ראש הממשלה, אבל החמור ביותר הוא שהשחיתות האישית מובילה לשחיתות ציבורית.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני השר כץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני השר כץ, שומעים אותך עד לפה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

יאיר גולן: השר כץ, תודה.

יאיר גולן: שומעים אותך עד לפה.

יאיר גולן: אפילו שאני חירש, אני שומע.

יאיר גולן: הבעיה היא שהשחיתות האישית הופכת לשחיתות ציבורית.

יאיר גולן: והשחיתות הציבורית – הטרגדיה שבה היא שאנשים הגונים, ישרי דרך, ישרי דרך בעיני עצמם וישרי דרך בעיני סביבתם, למעשה שותפים, ולא סתם שותפים, שותפים פעילים במעשי שחיתות.

יאיר גולן: ואם שחיתות אישית נוגעת לסכומים קטנים, שחיתות ציבורית נוגעת לסכומים עצומים.

יאיר גולן: וזה מה שאנחנו באמת עושים כאן.

יאיר גולן: כדי לממש את השחיתות הציבורית הזאת, אנחנו רומסים חוקי-יסוד.

יאיר גולן: אני חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יאיר גולן: מה עשינו היום לחוקים שאנחנו פה, בכנסת ישראל, חוקקנו?

יאיר גולן: מה עשינו להם?

יאיר גולן: זה חוקי-יסוד?

יאיר גולן: כך מתייחסים לחוקי-יסוד?

יאיר גולן: שום דיון עקרוני, שום דיון מהותי, הכול קומבינה והכול מתן הכשר לקומבינה.

יאיר גולן: אנחנו מעבירים חוקים ציניים במסווה של נוהל תקין.

יאיר גולן: אנחנו מעבירים חוקים ציניים, ומיותרים ובזבזניים, במסווה של סדרי שלטון תקינים.

יאיר גולן: אבל אני רוצה לומר גם לחברי הכנסת המועטים שעוד נותרו במשכן: לצערי כנסת ישראל נמצאת בשפל של כל הזמנים, מהקמתה ב-48'; כי מה שאנחנו עושים כאן הוא מעשה בלתי ראוי.

יאיר גולן: ומה שאנחנו עושים כאן ייזכר לדיראון עולם.

יאיר גולן: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדוברת הבאה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם כך, הדובר הבא יהיה חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, קודם כול, אני רוצה לאחל לך בהצלחה בתפקידך החדש.

חמד עמאר: זאת פעם ראשונה שאת מנהלת המליאה.

חמד עמאר: שמעי, אתמול אישרו 357 תקנים חדשים של סמנכ"לים, מנכ"לים.

חמד עמאר: היום אנחנו מאשרים חוק נורבגי, שיוסיף 36 שרים ו-16 סגני שרים.

חמד עמאר: אפילו כאן, בישיבה בכנסת, את רואה, אין מקום לחברי כנסת.

חמד עמאר: רוב חברי הכנסת יושבים למעלה, והשרים יושבים כאן למטה, כי אין מקום.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, כי יש קורונה.

חמד עמאר: בגלל הקורונה.

חמד עמאר: אבל אם הייתה ממשלה נורמלית של 18 שרים, שלושה סגני שרים – זה החוק, זה החוק במדינת ישראל; לא 36 שרים ו-16 סגני שרים.

חמד עמאר: ועכשיו אנחנו עושים את החוק הנורבגי, שיכניס לפחות עוד 15 חברי כנסת חדשים, בתקופה הכי קשה מבחינה כלכלית למדינת ישראל.

חמד עמאר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ששר האוצר נמצא כאן.

חמד עמאר: אדוני שר האוצר, אתמול נפגשת עם ראשי הרשויות הדרוזיות, והבנתי מהם אחרי זה שידעת והביאו לך את כל המסמכים שה-200 מיליון שאושרו על ידי הממשלה – הועברו מהם רק 10%, 20 מיליון שקלים.

חמד עמאר: זה אומר שעוד 180 מיליון שקלים, שהיו אמורים לעבור בינואר לרשויות המקומיות הדרוזיות, עדיין לא עברו.

חמד עמאר: אתה מאשר את זה.

ישראל כץ: עכשיו שסיכמנו שאנחנו מטפלים בכל ה-200 – – –

חמד עמאר: יועברו.

חמד עמאר: עד עכשיו לא העבירו אותם.

ישראל כץ: בהתאם למה שהיה בישיבה, סיכמנו שאני מבקש שכל ה-200 מיליון יועברו.

חמד עמאר: כן, כן, זה מה שאני אומר, כי עד עכשיו לא העבירו להם את ה-200 מיליון שהבטיחו להם בינואר.

ישראל כץ: – – – היו ויכוחים על נושאים אחרים – – –

חמד עמאר: פחות או יותר, אנחנו מדברים – – –

ישראל כץ: הכספים אושרו אבל לא בוצעו.

חמד עמאר: כן.

חמד עמאר: מה שהבנתי, שתוכנית חומש, שהממשלה אמורה לאשר אותה – היא הבטיחה, ובגלל הבחירות היא לא יכולה לאשר את זה.

חמד עמאר: נאמר להם שאחרי התקציב תאושר תוכנית החומש.

ישראל כץ: גם לא מדויק.

חמד עמאר: זה לא מדויק?

חמד עמאר: אז זה מה שאמרו לי.

חמד עמאר: אני מקווה, ואני רוצה – – –

ישראל כץ: – – – בטח לא אמרו לך – – – אלא בתוך.

ישראל כץ: הדיונים יתחילו בשבוע הבא.

ישראל כץ: אני מתכונן לנהל אותם, לגבש את התוכנית.

ישראל כץ: כמובן היא תמומן מתוך התקציב לחמש שנים, לא אחרי התקציב.

ישראל כץ: מה זאת אומרת?

חמד עמאר: לא, לא, אני אומר לך שאני רוצה שהתוכנית תאושר כמה שיותר מהר.

חמד עמאר: הם מתחילת השנה כמעט שלא קיבלו תקציב.

חמד עמאר: אנחנו רואים שהם נאבקים ושהם בהפגנות כבר חודש ימים.

חמד עמאר: אתמול ישבת איתם, ואני מברך על הישיבה.

חמד עמאר: אני מקווה שגם ראש הממשלה ישב איתם, כי ראש הממשלה הבטיח שישב איתם.

חמד עמאר: הוא הבטיח לפני הבחירות, ואמר להם: אנחנו נאשר תוכנית חומש של לפחות 800 מיליון שקלים לשנה.

חמד עמאר: אני מקווה.

חמד עמאר: וגם מה שהבנתי מהמשרד לפיתוח אזורי, מהמנכ"ל עצמו, שדיבר בוועדת הכספים, ואני הייתי נוכח – – –

ישראל כץ: קבעתי ישיבה – – – כמה שיותר מהר נגבש את – – – ונביא אותה לאישור ונוציא אותה.

ישראל כץ: אתה יודע שבמקרה אפשר לומר שראש הממשלה נתניהו, מ-1996, מעולם לא צמצם או קיצץ בתוכניות החומש.

ישראל כץ: תמיד אפילו, אם אפשר – – – ב-2003.

ישראל כץ: תמיד הדבר בוצע.

ישראל כץ: אני לא אומר – – – צריכים לגבש תוכנית כדי לתת לעדה הדרוזית והצ'רקסית את כל האפשרויות להתפתח ולהשתלב.

חמד עמאר: יפה.

חמד עמאר: זה מה שאנחנו רוצים כאן.

חמד עמאר: גם אני – כאופוזיציה אני תומך בכל מה שקשור לתקציב, לטובת הציבור, לטובת הציבור הדרוזי, לטובת הציבור הכללי.

חמד עמאר: אנחנו כאן כי האופוזיציה גם תומכת בנושא.

חמד עמאר: אני מקווה.

חמד עמאר: אני יודע מה קורה שם.

חמד עמאר: אין לרשויות תקציב לשלם משכורות לעובדים שלהן.

חמד עמאר: אין להן תקציב לפינוי אשפה מהכבישים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': המצוקה רבה, ואנחנו יודעים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה צריך לסיים.

חמד עמאר: אנחנו ניהלנו שיחה וכמעט לא דיברתי על החוק הנורבגי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

חמד עמאר: אני אומר לך, גברתי.

חמד עמאר: אני חושב שכחול לבן, שהסתובבה גם ביישובים הדרוזיים – וגם את הסתובבת – לא שמעתי את היושב-ראש שלכם מתייחס אפילו פעם אחת למאבק של הרשויות המקומיות הדרוזיות, למרות שקיבלתם הכי הרבה קולות במגזר הדרוזי, כי באתם והבטחתם הבטחות; גם בחוק קמיניץ, גם בחוק הלאום, גם בתקציבים, גם בהובלה.

חמד עמאר: אבל לצערי הרב, לא שמעתי אותו אפילו פעם אחת מתייחס למאבק שמנהלים העדה הדרוזית וראשי הרשויות הדרוזיות כבר יותר מחודש ימים.

חמד עמאר: בושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה לך, חבר הכנסת עמאר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הדובר הבא, חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אחריו – עידן רול.

יבגני סובה: פעם שלישית גלידה, כמו שאומרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

יבגני סובה: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו שוב לקראת חצות, לקראת השעה 23:00.

יבגני סובה: בשושו מנסים להעביר משהו שרוב הצופים בבית לא מבינים מה המשמעות שלו.

יבגני סובה: המשמעות היא פשוטה: הרבה כסף צריך לשלם; הרבה כסף ילך לשרים ולח"כים הנוספים, והרבה כסף ילך למשהו שמתאים לסידור של הממשלה.

יבגני סובה: אני נזכר, גברתי, בימים האחרונים לפני שהכנסת העשרים-ושתיים פוזרה – התפזרה, למעשה.

יבגני סובה: היו דיונים על תוספת תקציבית למפלגות הגדולות.

יבגני סובה: אתם בכחול לבן, מה אמרתם?

יבגני סובה: אמרתם: אנחנו עושים את זה בשביל להציל את המפלגות הקטנות, ולכן הצבעתם בעד תוספת תקציב של כמעט 63 מיליון שקלים.

יבגני סובה: אף אחד בציבור לא הבין למה.

יבגני סובה: למה בשביל לגדף ולזרוק זבל אחד על השני צריך לשלם כסף של הציבור?

יבגני סובה: למה אנשים צריכים לממן משהו, כשהמפלגות יכלו להימנע מהדבר הזה?

יבגני סובה: שלושה קמפיינים מלוכלכים על חשבון הציבור.

יבגני סובה: זה הדבר הכי אבסורדי שיכול להיות.

יבגני סובה: היום אנחנו מדברים שוב על החוק.

יבגני סובה: דרך אגב, כשאני מדבר על החוק הנורבגי, אני אומר שיש תועלת לפחות אחת מכל הסיפור הזה.

יבגני סובה: לפחות ילדי ישראל ילמדו מה זה נורבגיה.

יבגני סובה: מדינה חשובה, ואפשר לקחת דוגמה מהמדינה הזאת.

יבגני סובה: אגב, גם מבחינת הפרלמנט.

יבגני סובה: יש שם, נדמה לי, 169 חברי פרלמנט – קצת יותר משלנו.

יבגני סובה: אבל צריך ללמוד מהמדינה הזאת מבחינת ניהול הפרלמנט, מבחינת החוקה במדינה הזאת, מבחינת איך מכבדים שם את כל ההצעות, ולא משנה מאיפה הן באות – מהאופוזיציה או מהקואליציה.

יבגני סובה: אז אולי לפחות גיאוגרפיה נלמד קצת יותר טוב בעקבות הדבר הזה.

יבגני סובה: כפי שאמרו חבריי לפניי.

יבגני סובה: אם הייתה ממשלה עם 18 חברים, 21 שרים, אז היה אפשר להבין.

יבגני סובה: שניים, שלושה, ארבעה, מתפטרים, ואחר כך נכנסים ח"כים חדשים, כי חסרים ח"כים בוועדות.

יבגני סובה: אתם חושבים שזה יפטור ח"כים מוועדות?

יבגני סובה: זה לא יפטור ח"כים מוועדות.

יבגני סובה: אז בשביל מה לעשות את זה?

יבגני סובה: בשביל מה, בזמן משבר כלכלי כל כך חמור, לבזבז עוד למעלה מ-100 מיליון שקלים?

יבגני סובה: אז בואו נפצל את המשרדים הקיימים.

יבגני סובה: למה צריך להיות משרד התרבות והספורט?

יבגני סובה: בואו נעשה משרד לענייני ספורט.

יבגני סובה: אני כחובב ספורט חושב שזה צריך להיות משרד ייעודי, רק לענייני הספורט – ותעשו משרד התרבות.

יבגני סובה: מה הקשר בין תרבות לספורט?

יבגני סובה: אז הינה, יש לכם שני משרדים.

יבגני סובה: הייתם מפצלים – אני אומר את זה לממשלה – ואף אחד לא היה אומר לכם שום דבר, כי זה נראה הגיוני שאתם מפצלים משרד לענייני ספורט ומשרד לענייני תרבות.

יבגני סובה: אבל אתם ממציאים פה.

יבגני סובה: לוקחים משרדים – אנשים אפילו לא יזכרו את המשרדים האלה.

יבגני סובה: יש לי הצעה.

יבגני סובה: השעה כמעט 23:00, בלילה – אפשר קצת לצחוק, לא?

יבגני סובה: בואו נקים משרד לשלטי חוצות, משרד לרישום עובדי מטה בחירות עם קביעות – כי היום זה מקום קבוע.

יבגני סובה: משרד לשטיפת מוח, ואולי משרד לענייני קונספירציה והממד החמישי.

יבגני סובה: כל יום שוטפים מוח עם הקונספירציות, אז אולי תקימו משרד לענייני קונספירציות.

יבגני סובה: אבל אזרחי ישראל לא יסלחו על הדבר הזה – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נא לסיים, בבקשה.

יבגני סובה: – – משום שזה כסף ציבורי.

יבגני סובה: זה כסף של עם ישראל.

יבגני סובה: לקחת את הכסף ולבזבז על תפקידים למנכ"לים, לסמנכ"לים, מינויים אישיים – תתביישו לכם.

יבגני סובה: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.

עידן רול: גברתי היושבת-ראש, ברכות, בהצלחה.

עידן רול: כנסת נכבדה, אני חושב שאמרו פה הרבה לפניי במהלך היום שזו ממשלה מנותקת.

עידן רול: אני גם חושב שזו ממשלה מנותקת, אבל אני רוצה שלא תצאו בתחושה שסתם מאשימים אתכם מתוך פוזיציה.

עידן רול: אז ניסחתי שלושה כללים שיעזרו לכל אחד בממשלה לבחון אם באמת מדובר בממשלה מנותקת.

עידן רול: כללים ברורים, כללים רלוונטיים לשעה.

עידן רול: אם אתם רוצים להגדיל את הגירעון, את התקציב שאנחנו כבר אישרנו בכנסת, מ-80 מיליארד, בגלל הקורונה, ל-100 מיליארד – אבל הכסף שהגיע לאזרחים עדיין קטן מ-40 מיליארד – אז זו ממשלה מנותקת; כי ה-20 מיליארד האלה הם כסף של האזרחים.

עידן רול: וה-20 מיליארד האלה יהיו העלאת מיסים.

עידן רול: וה-20 מיליארד האלה ילוו פה דור שלם שיצטרך להחזיר את זה.

עידן רול: אם אתם עסוקים כל הזמן בחקיקה למען עצמכם, כמו למשל החוק הנורבגי, שממש עכשיו אנחנו מדברים עליו, במקום לעסוק בחקיקה לטובת הציבור, במקום לעסוק בחקיקה לטובת רווחה, בריאות, שיקום המשק, עידוד טכנולוגיות חדשות, האצת תהליכים בשוק ופיתוח מנועי צמיחה חדשים – אז זו ממשלה מנותקת.

עידן רול: ואולי הכי חמור מתוך המצעד הזה: ממשלה שעדיין לא החליטה אם יש או אין קורונה היא ממשלה מנותקת.

עידן רול: כי מצד אחד, אתם רוצים לקחת סמכויות מופרכות, מסוכנות ונרחבות בצורה כמעט בלתי מוגבלת, גם על יכולת של שוטרים להיכנס לבתים, יכולות מעצר, יכולות חיפוש, יכולות איכון – דברים ששומרים רק לרגעים הקשים ביותר, כשצריכים להגן על הדמוקרטיה, או לדאוג לשלום האזרחים – כי יש קורונה; אבל אם אתם עדיין לא מסוגלים לעזור לאותו עצמאי מסכן שהעסק שלו קורס לקבל את המענק הזעום שנתנו לו על מרץ ואפריל, אז זו ממשלה מנותקת.

עידן רול: עכשיו, זה או שהקורונה נגמרה או שהיא לא נגמרה.

עידן רול: אם היא נגמרה – אתם לא צריכים את כל הסמכויות האלה, אתם לא צריכים להגדיל את ההוצאות במשק במיליארדים, ל-100 מיליארד, ואתם בטח לא צריכים את כל החוקים הנורבגיים למיניהם ואת המשרדים המיותרים.

עידן רול: מה שעדיף היה להתרכז בו זה איך אפשר עכשיו, בפועל, לעזור לאנשים.

עידן רול: כל אותם עצמאים שקיבלו החודש לשלם בבום, בבת אחת, שניים עד ארבעה חודשים של דחיות במע"מ, במקדמות מס הכנסה, במקדמות ביטוח לאומי – אלה דברים שיורדים עכשיו, במכה אחת.

עידן רול: על דחיות מע"מ של יוני ויולי אף אחד בממשלה לא מדבר.

עידן רול: אנחנו כרגע מדברים על הנורבגי.

עידן רול: ואני רוצה להציע גם הצעת ייעול.

שרן השכל: אני מבקשת רק משפט סיום.

עידן רול: הצעת ייעול – אולי את תאהבי אותה, גברתי היושבת-ראש.

עידן רול: הצעת ייעול – אתם נראים לי עייפים.

עידן רול: אין ספק שרוב מי שיושב פה כבר היה רוצה ללכת – ואנחנו, מה לעשות, יש עדיין חוק במדינה, גוררים אתכם פעם אחר פעם לכנסת כדי להגדיל את הגירעון.

עידן רול: לתפור ג'ובים.

עידן רול: לפתוח משרדים.

עידן רול: בסופו של דבר, אתם באים לכאן, לכנסת, כחותמת גומי, כדי לקחת כסף מהכיס של האזרחים.

עידן רול: אז במקום ללכת את כל הסחור-סחור הזה, קחו את כרטיס האשראי שלי, קחו את כרטיס האשראי של כל אזרח – בואו תחוקקו חוק, עוד הערב, שאומר שאתם פשוט יכולים לקחת כרטיס אשראי של אזרח רנדומלי, של שולמן, של גננת שמנסה להחזיק את העסק שלה, ופשוט להשתמש בו למשרדים שלכם.

עידן רול: זה יחסוך לכם זמן, ואולי יפנה לכם, מי יודע, גם קצת שעות לעשות משהו לטובת האזרח.

עידן רול: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אנחנו מתקדמים לדובר הבא, חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נמצא; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נמצא.

שרן השכל: חברת הכנסת סונדוס סאלח.

שרן השכל: לרשותך שלוש דקות.

שרן השכל: בבקשה.

סונדוס סאלח: כבוד היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני לא ארחיב הרבה על החוק הנורבגי, אבל אגיד שני משפטים.

סונדוס סאלח: א.

סונדוס סאלח: זה הוספת חטא על פשע – ואני חושבת שאנחנו עושים יותר שיימינג לנורבגיה, ויש כל כך הרבה דברים טובים מאשר החוק הזה שאנחנו יכולים לחשוב לייבא אותם מנורבגיה.

סונדוס סאלח: אני רוצה לספר סיפור שכולכם קראתם.

עאידה תומא סלימאן: חופשת לידה.

סונדוס סאלח: כן, חופשת לידה.

סונדוס סאלח: אני רוצה לספר סיפור שכולכם קראתם והדחקתם.

סונדוס סאלח: כולכם ראיתם, ובחרתם להתעלם מהתמונות המזעזעות, הסרטונים והתמונות המפורסמות ברשת – המקרה שכולנו יודעים שהוא כל כך מזעזע, ופוגע בכל אדם באשר הוא, המקרה של איאד אלחלאק.

סונדוס סאלח: היום ביקרנו בביתו.

סונדוס סאלח: שמענו את אימו ואת אבא שלו, ואת האחיות שלו נשאלת השאלה כמה נמוך הצבא המוסרי ביותר, לפי הטענות, יכול עוד לרדת?

סונדוס סאלח: בן 32, אוטיסט, יצא מביתו בירושלים המזרחית ולא חזר.

סונדוס סאלח: מסלול שהוא עושה כמעט שש שנים – והוא מוכר גם לשוטרים שם, וגם לכל האנשים.

סונדוס סאלח: זה שהוא נכה ואוטיסט לא שמר על החיים שלו, ולא הציל אותו.

סונדוס סאלח: בכמה מקרים אפשר להיות גם הורג, גם טיפש, גם לא אנושי, גם גזעני, גם כובש?

סונדוס סאלח: רק במקרה אחד, במקרה של הרצח של איאד אלחלאק.

סונדוס סאלח: בכל במקרים הקודמים היה קל מאוד להוציא סרטון המתעד את המקרה, או המתעד את מעשה הגבורה של השוטרים.

סונדוס סאלח: במקרה של איאד הראיות מועלמות, ועד עכשיו לא יצא סרטון של האזור הכי מצולם, הכי מתועד – כל השבוע וכל שעות השבוע הכביש הזה מצולם.

סונדוס סאלח: עד עכשיו, אין תמונות ואין צילום של הקטע שיסביר ויראה איך התנהגו השוטרים, ואיך קיבלו החלטה לירות באדם שלא היווה סכנה, ולא היווה איום על אף אחד ואחד באזור הזה, בטח לא על השוטרים החמושים בנשק לעומת הבחור איאד אלחלאק.

סונדוס סאלח: תודה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני מזמינה את חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

שרן השכל: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תראו, כעיקרון, החוק הנורבגי – יש בו היגיון; אנחנו גם תמכנו בו בכנסת הקודמת.

איילת שקד: זה טוב ששרים יתפטרו ושייכנסו עוד חברי כנסת, כי צריך פה כוח עבודה.

איילת שקד: אבל צריך לומר את האמת, בממשלה המנופחת הזאת יש הרבה מאוד משרדים מיותרים.

איילת שקד: אני קראתי היום שיהיה משרד בממשלה שייקרא "משרד למשרדים קטנים" – זה היה נראה לי מוזר.

איילת שקד: אז שאלתי את אחד מחבריי השרים אם זה אמיתי שיהיה משרד למשרדים קטנים.

איילת שקד: אז הוא אמר לי לפנות לשר לענייני שמות מוזרים, כי זה מה שקורה בהרכבת הממשלה הזו.

איילת שקד: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאנחנו יושבים פה ומדברים.

איילת שקד: הייתה עכשיו הפגנה מאוד גדולה בתל אביב של הרבה מאוד נשים, הפגנה שהיא מחאה גדולה על אלימות נגד נשים.

איילת שקד: צריך להגיד את האמת, בגלל משבר הקורונה הרבה משפחות היו בבית כל הזמן, גם בלחץ כלכלי גדול.

איילת שקד: צריך להבין, יש היום מיליון מובטלים, שזה אסון גדול.

איילת שקד: האלימות נגד נשים עלתה – אנחנו רואים את זה מהדיווחים לשירותי הרווחה, וזה יצר מצוקה גדולה.

איילת שקד: הסיפור של אלימות נגד נשים זה דבר שחוצה מגזרים, גם בכנסת הזאת, פה.

איילת שקד: כל הסיעות ביחד – כולם מאוחדים, ויודעים שצריך לטפל בעניין.

איילת שקד: יושב פה שר הבט"פ – יש לך באמת משימה לטפל בזה.

איילת שקד: גם בממשלה הקודמת, אני והשר ארדן עשינו כמה דברים, אבל יש עוד הרבה מאוד עבודה.

איילת שקד: התחלנו בכנסת הקודמת לדבר על האיזוק האלקטרוני.

איילת שקד: היה ניסוי, פיילוט במשרד הבט"פ – פיילוט שיחסית הצליח.

איילת שקד: צריך לראות איפה זה עומד, ואם אפשר לקדם את זה.

איילת שקד: בכל מקרה, נושא האלימות נגד נשים זה דבר שכל הכנסת הזאת – יש מעט נושאים, אבל זה נושא שכל הכנסת מאוחדת בו, ומשרדי הממשלה ודאי צריכים להירתם אליו ולראות אם אפשר לטפל בעניין הזה.

איילת שקד: זה דבר שהוא כואב, זה דבר שלא תמיד נעים לדבר עליו, אבל אין מה לעשות.

איילת שקד: צריך לשים את זה על השולחן, ולדבר על הנתונים הלא-פשוטים שיש פה.

איילת שקד: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני רוצה להזמין את חבר הכנסת איימן עודה.

שרן השכל: חבר הכנסת איימן עודה הוא אחרון הדוברים.

שרן השכל: אחריו סיכום, ואז הצבעה.

יובל שטייניץ: מי מסכם?

שרן השכל: חבר הכנסת רם שפע.

איימן עודה: כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת – השר לביטחון פנים אמיר אוחנה, שמעת על איאד אלחלאק?

איימן עודה: אתה אחראי על השוטרים.

איימן עודה: אתה זה שאמר: דמו בראשו, על כל בן אדם שכביכול מפריע למשטרה.

איימן עודה: אתה זה שהסית.

איימן עודה: אתה מוג לב.

איימן עודה: אתה מוג לב.

איימן עודה: אם יש לך אומץ קטן, תביא לנו את הסרטון.

איימן עודה: אני בשם הרשימה המשותפת פונה אליך.

איימן עודה: תביא לנו את הסרטון.

איימן עודה: בכל מקרה אחרי שעות אתם מוציאים את הסרטון.

איימן עודה: איפה הסרטון של רצח איאד אלחלאק?

איימן עודה: מוג לב כמוך.

איימן עודה: מוג לב, לא רק אופורטוניסט זול.

איימן עודה: לא רק.

איימן עודה: אתה שפן.

איימן עודה: אתה פחדן, מוג לב.

איימן עודה: תביא את הסרטון.

איימן עודה: תביא את הסרטון.

איימן עודה: דע לך שאתה חלק מהפשע.

איימן עודה: אתה.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: זה שמו.

איימן עודה: כמה זמן יש לי?

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: תביא את הסרטון.

איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת את האמת.

איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת מה קרה שם.

איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת.

איימן עודה: למה אתה לא רוצה?

איימן עודה: כי אתה יודע את האמת.

איימן עודה: אתה שקרן.

איימן עודה: אתה שקרן, אמיר אוחנה.

איימן עודה: אתה מוג לב.

איימן עודה: איפה הסרטון?

איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת מה קרה שם, בירושלים המזרחית; איפה שיש מכונת צילום בכל סמטה, בכל מקום.

איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת מה קרה שם.

איימן עודה: אבל אתה פחדן, ואתה שקרן, השר לביטחון פנים.

איימן עודה: במקום שפוי – אתה צריך להתפטר, אבל יש לך עור של פיל.

איימן עודה: יש לך עור של פיל.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: איאד אלחלאק.

איימן עודה: רצחתם אותו.

איימן עודה: רצחתם אותו.

איימן עודה: פושעים.

איימן עודה: אתה פושע.

איימן עודה: לו היית קצת בן אדם, הייתי שואל אותך איך אתה הולך לישון, אבל אתה לא בן אדם.

שרן השכל: חבר הכנסת עודה, זמנך תם.

שרן השכל: אני מבקשת, בבקשה, לרדת.

איימן עודה: אתה לא בן אדם.

שרן השכל: חבר הכנסת עודה, אתה מסיים, בבקשה?

איימן עודה: אני רוצה שהשקרן הזה יסתכל לי בפנים.

איימן עודה: אני רוצה שהשקרן הזה יסתכל לי בפנים.

שרן השכל: סדרנים, אני מבקשת.

איימן עודה: אתה מוג לב.

שרן השכל: חבר הכנסת איימן עודה, זמנך תם.

איימן עודה: אני רוצה שהשקרן הזה יסתכל לי בפנים.

איימן עודה: אתה מוג לב.

איימן עודה: אתה מוג לב.

שרן השכל: אני מבקשת, בבקשה, תרד מהבמה.

שרן השכל: יש גם עניין, כאשר מדברים בצורה כזו, לא להסית נגד אדם אחד.

שרן השכל: אני מבקשת להזמין את חבר הכנסת רם שפע.

שרן השכל: אתה רוצה לבוא לסכם את הדיון, בבקשה?

רם שפע: גברתי היושבת-ראש, שלום לך בתפקידך החדש.

רם שפע: חבריי חברי הכנסת, אני חייב לומר שעליתי לדבר על החוק הנורבגי אבל אני מתקשה להתעלם מהאירוע שזה עתה ראינו.

רם שפע: אני חושב שהיה פה אירוע – לא בכנסת, אלא כמובן האירוע המצער שכולנו חווינו.

רם שפע: אני בטוח שגם השר אוחנה מצר על האירוע הזה.

רם שפע: כולנו מצירים עליו.

רם שפע: אני חושב שאיימן דיבר מדם ליבו, ועדיין הסגנון והדרך צריכים להיות אחרים.

רם שפע: אבל אני חושב שגם אנחנו, בתוך הכנסת, צריכים להתייחס לאירועים מצערים בהבנה שכל 120 חברי הכנסת בטח לא שמחים על דבר כזה.

רם שפע: וזה לא צריך להיות מייד במה לקרבות בין מפלגות אלא דווקא אולי ניסיון להבין שיש לנו אחריות לנסות להוריד את המקרים האלה ולראות פה חברה שמסוגלת לחיות יותר טוב ביחד.

רם שפע: אחרי כל אירוע – ודאי אם הוא כל כך מצער את כל החברה הישראלית – לראות איך אנחנו מצליחים לדבר אחריו ולא לריב אחריו.

רם שפע: אבל זה רק מכיוון שהיה לי קשה להתעלם מדבריו של איימן עודה.

רם שפע: אני חייב להקריא לכם, מי שבמקרה לא שם לב, את ארבע הצעות האי-אמון שהוגשו היום להפלת הממשלה.

רם שפע: ההצעות הן של סיעות יש עתיד-תל"ם, הרשימה המשותפת, ישראל ביתנו ומרצ.

רם שפע: ההצעה הראשונה, האי-אמון, היא: 1.

רם שפע: המספר המוגזם של השרים וסגני השרים בממשלה בתקופה בה המשק נמצא במשבר כלכלי – זה חבריי מיש עתיד-תל"ם.

רם שפע: 2.

רם שפע: ממשלה מושחתת, מנופחת ומספחת – זה אפילו חרוז.

רם שפע: 3.

רם שפע: ממשלת סיפוח ואבטלה אינה ראויה לאמון הציבור – זה של הרשימה המשותפת.

רם שפע: 4.

רם שפע: מדיניות הביטחון של הממשלה החדשה והיעדר תוכנית רב-שנתית לצה"ל – זה של ישראל ביתנו.

רם שפע: ואני שואל אתכם, חבריי שהציעו פה את הצעות האי-אמון האלה – באמת, יש שיח על ניתוק – אני שואל אתכם: מה רציתם שיקרה באי-אמון שהבעתם פה?

רם שפע: הרי, בסופו של דבר, אתם כל היום, בצדק, מדברים על המשבר האדיר שמדינת ישראל נמצאת בו; צועקים כל היום כמה צריך לדאוג לעצמאים – ודאי שאני מסכים – ולעסקים הקטנים, ולענפים שלמים שבקריסה טוטלית בחברה הישראלית.

רם שפע: ובעצם ידעתם שזה לא יעבור, אבל מה רציתם לעשות במהות, לפי מה שאתם אומרים – ללכת לבחירות.

רם שפע: מישהו מכם באמת מאמין שזה הדבר האחראי לעשות?

מיקי לוי: אתה האחרון שתטיף לנו מוסר.

רם שפע: אני מבין שלצעוק זה הספורט פה.

רם שפע: אני לא צועק גם כשאתם לא מסכימים, אבל זכותכם.

קריאות: – – –

שרן השכל: אני מבקשת שקט, בבקשה.

מיקי לוי: מילא אם ידיך היו נקיות.

רם שפע: באופן לוגי, אתה רצית להפיל את הממשלה.

רם שפע: מה הכוונה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: אתה כנראה לא מבין איך הבית הזה עובד.

מיקי לוי: אתה צריך GPS.

רם שפע: כן, מיקי?

רם שפע: אתה רוצה לספר לי מה תכננת?

מיקי לוי: חד-משמעית.

רם שפע: בסדר.

רם שפע: אני חוזר ואומר שבעצם מה שאתם הצעתם זה שכל מה שאנחנו צריכים לעשות פה, כדי לדאוג לאזרחי ישראל פשוט היה מתבטל, והיינו מוצאים את עצמנו, כולם פה, באיזה מין קרבות וקמפיינים.

רם שפע: אז אני רוצה לספר לכם שבימים האחרונים – – –

קריאה: כשאומרים שקר עשר פעמים זה לא הופך להיות אמין.

רם שפע: אפשר גם לדבר – – –

קריאות: – – –

שרן השכל: חברים, חברי הכנסת – – –

מיכאל ביטון: רם, אתה לא חייב לעצור.

מיכאל ביטון: רם, אתה לא חייב לעצור.

מיכאל ביטון: שמור על רצף.

מיכאל ביטון: תעלה אוקטבה וצא לדרך – – –

רם שפע: לא, אני נותן להם לצעוק קצת, נותן להתבטא.

שרן השכל: חברי הכנסת, אני מבקשת להירגע.

מיכאל ביטון: מה אתה עכשיו מתחיל דיאלוג?

מיכאל ביטון: תן לנו את התורה שלך.

מיקי לוי: תשמע מאיש חכם, ממיכאל.

רם שפע: מיכאל ביטון מפציר בי להמשיך, אבל אני בן אדם שאוהב דיאלוג.

רם שפע: מונולוג זה לא בשבילי.

רם שפע: אני אוהב להקשיב.

מיקי לוי: תשמע מאיש חכם, ממיכאל.

מיכאל ביטון: רם, דבר כבר.

רם שפע: עכשיו אני רוצה לספר לכם: בימים האחרונים נכנסתי, התחלתי ללמוד את ועדת החינוך, התרבות והספורט, מכיוון שזה המקום שבו רציתי להיות, זה מה שעשיתי בהרבה מאוד מהשנים האחרונות בחיים שלי.

רם שפע: התחלתי לקבל מבול – אני מניח שכמו כל אחד מחבריי ראשי הוועדות או השרים – מבול אדיר של פניות של אזרחי ישראל שבאמת נמצאים במצוקה.

רם שפע: וכולנו, אני מניח, בקואליציה ובאופוזיציה, רוצים לדאוג, לתת להם את הפתרונות.

רם שפע: אני רק רוצה לתת כמה דוגמאות באמת פשוטות מוועדת החינוך, ויש אלפי דוגמאות שלא קשורות אליי, אלא לכולנו.

עודד פורר: תן פתרונות שנתתם למשרד לחיזוק קהילתי.

עודד פורר: תן פתרונות למשל – – –

רם שפע: למשל, יש לנו אלפי תלמידים – הורים של תלמידים, ששילמו למסעות לפולין שלא יצאו לפועל.

רם שפע: אנחנו צריכים – – –

קריאות: זה נפתר.

קריאות: זה נפתר.

רם שפע: אה, כן?

רם שפע: הכסף חזר אליהם, חבר הכנסת מאיר כהן?

קריאות: – – –

רם שפע: אז תדע שהוא עוד לא חזר אליהם, אבל אני מקווה שהוא יחזור.

קריאות: – – –

רם שפע: צריך לדאוג להחזיר את הרב-קו לאלפי סטודנטים ששילמו על הרב-קו אבל לא יכלו להשתמש בו, כמובן, כי לא הייתה תחבורה ציבורית.

רם שפע: יש הרבה מאוד תלמידי גנים, זאת אומרת ילדי גנים, שצריכים לקבל החזר של ימי לימוד.

מאיר כהן: צריך תחבורה ציבורית בשבת – – –

רם שפע: צריך תחבורה ציבורית.

רם שפע: וצריך לדאוג לזה שחודשים אנשים לא יכלו להתנייד פה, מאיר כהן.

רם שפע: ויש לנו רפורמה אדירה בחינוך המיוחד, שוועדת החינוך עסקה בה אין-סוף בקדנציה הקודמת, וצריך לראות מה קורה איתה, לסייע.

עודד פורר: מה עם החינוך המיוחד לחרדים?

רם שפע: גם החינוך המיוחד לחרדים.

רם שפע: ויש לנו אלפי אנשי תרבות שהענף שלהם קרס, ויש לנו שר שעושה הכול כדי לדאוג להם, כי הוא מבין שבשביל זה הוא הגיע לכנסת.

רם שפע: ויש לנו את ענף התיירות שנמצא בקריסה, ולפי מה שאני ראיתי רק היום – שר האוצר, וזה מבורך, ביחד עם שר התיירות, הבינו שכמובן צריך לדאוג להם.

רם שפע: ראינו ממש רק בשעות האחרונות צעדת נשים מדהימה ועוצמתית, מכיוון שיש הרבה מאוד אזרחים בישראל, ודאי אזרחיות, שמבינים שהקורונה יצרה מציאות בלתי נסבלת בתא המשפחתי, ויש אלפי או המון מקרים של משפחות שנוצרה בהן אלימות בלתי נסבלת.

רם שפע: אני רוצה לוודא שכולכם זוכרים שהיו 11 מקרי רצח בשנה החולפת, מאז שהתחילה השנה, ושמונה מהם בתקופת הקורונה.

רם שפע: אני חושב שאחד הדברים שאנחנו צריכים לעשות זה לוודא שהמציאות הזאת משתנה, ועל כך אני בטוח שאנחנו מסכימים.

רם שפע: חלק מהיכולת לייצר שינוי במציאות הזאת הוא להקים ממשלה ולטפל בזה כמו שצריך.

רם שפע: אני לא חושב שנעשה, באופן כללי בעשור האחרון, טיפול אמיתי עמוק ויסודי באלימות במשפחה, ודאי לא באלימות כלפי נשים.

רם שפע: אני מקווה, ואני מתכוון גם להתייחס לזה ברצינות – – –

קארין אלהרר: בוא נראה, בוא נראה.

רם שפע: בסדר, חברת הכנסת קארין אלהרר, יש לי הזדמנות.

מיכאל ביטון: לא, היא מתכוונת – לא שמעת, היא אמרה אוֹלֶה – – –

רם שפע: חברת הכנסת קארין אלהרר פרגנה לי.

רם שפע: אני נרגש, אבל אני אנסה להמשיך לדבר.

מיכאל ביטון: לא, רם, היא אמרה אוֹלֶה על הדברים האלה.

מיכאל ביטון: אתה צריך להקשיב.

רם שפע: וברצינות, מכיוון שהנושא דרמטי בחשיבותו, אני באמת רוצה, קארין אלהרר – ובזה אני בטוח שנשתף פעולה – לדאוג לנושא כואב שהממשלה לא השכילה מספיק לטפל בו: התבשרנו ממש לפני רגע, מי שהספיק לקרוא – לפחות על פי ynet, עוד לא וידאתי את מהימנות הידיעה – שסוף-סוף, אחרי הרבה מאוד שנים אושרו תאי שירותים לנהגי האוטובוס.

רם שפע: בתור מי שהתחבורה הציבורית נוגעת לליבו מאוד, ואני מוצא את עצמי נוסע הרבה מאוד בתחבורה הציבורית, ביליתי באמת אין-ספור שעות עם נציגי הנהגים שהבינו שהגיעה העת שידאגו להם, שיהיו להם תאי שירותים, שהם יוכלו לקבל תנאים נאותים במשמרות המאוד מאוד מאוד ארוכות שהם מבלים – – –

מיקי לוי: – – –

רם שפע: מיקי, תלמד מקארין אלהרר.

רם שפע: היא הרגע פרגנה לנו.

רם שפע: קצת, משהו, תן איזו מילה טובה.

יאיר גולן: מה עם פרשת הצוללות?

יאיר גולן: מה עם פרשת הצוללות, מה?

אלי אבידר: רם, רם, קדימה, מיקי זוהר נתן הוראה להצביע.

רם שפע: תודה רבה לאלי אבידר.

רם שפע: אחרי שנתת לי את ההוראה שאני יכול לסיים – –

אלי אבידר: לא, זה מיקי זוהר.

רם שפע: – – אני מתגאה להקשיב לך ולרדת.

רם שפע: לילה טוב, נתראה פה בהמשך הלילה.

אלי אבידר: זה מיקי זוהר – – –

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חבר הכנסת אלי אבידר, היה לך זמן לבוא ולנאום.

שרן השכל: בבקשה לשמור על השקט.

שרן השכל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), בקריאה ראשונה.

שרן השכל: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

שרן השכל: מזכירת הכנסת, בבקשה.

שרן השכל: חברים, אני מבקשת לשמור על דממה כדי שחברי הכנסת ישמעו כשקוראים בשמם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – נגד יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – אינה נוכחת קרן ברק – בעד ניר ברקת – אינו נוכח יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר –

שרן השכל: חברים, בבקשה לשמור שם על השקט.

שרן השכל: מיקי, מיקי, מיקי זוהר, קוראים בשמך ואתה לא שומע.

שרן השכל: אני מבקשת שתשמרו על השקט, שאנשים יתרכזו בהצבעה.

שרן השכל: יש לנו שתי הצבעות רצופות.

מכלוף מיקי זוהר: בעד.

מכלוף מיקי זוהר: אני בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – נגד עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – נגד ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – בעד אורית פרקש הכהן – בעד אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – בעד

שרן השכל: מזכירת הכנסת, נא לקרוא שוב בשם מי שלא ענה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח סעיד אלחרומי – נגד אורנה ברביבאי – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח מירי מרים רגב – בעד עפר שלח – אינו נוכח

שרן השכל: האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

שרן השכל: מישהו באולם שלא הצביע ומעוניין להצביע?

שרן השכל: תמה ההצבעה.

שרן השכל: הצבעה מס' 11

שרן השכל: לא, לא, זאת טעות שלי.

שרן השכל: נא להתעלם, זאת טעות שלי.

שרן השכל: חבר'ה, הכול בסדר.

שרן השכל: נא להתעלם.

מיקי לוי: עוד פעם, זה לא עבד, זה לא עבד.

שרן השכל: חברים, אני מבקשת שקט.

שרן השכל: לא לצעוק במליאה.

שרן השכל: מזכירת הכנסת סופרת את הקולות מההצבעה הקודמת.

שרן השכל: ברגע שהיא תסיים נכריז על ההצבעה, ולאחר מכן נצביע על החקיקה השנייה.

מיקי לוי: מה ההצבעה הבאה?

מיקי לוי: אלקטרונית?

מיקי לוי: פה זה לא עובד.

מיקי לוי: כחול לבן קיבלו אומץ.

שרן השכל: אמרו שחלק

שרן השכל: כם עייפים ואתם רוצים כבר ללכת לישון, אז אנחנו מנסים לזרז את זה.

שרן השכל: תוצאות ההצבעה הן: 64 בעד, 38 נגד.

שרן השכל: הצעת חוק-יסוד: הכנסת עברה, והיא עוברת לדיון בוועדת חוקה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

שרן השכל: אנו עוברים להצבעה על החוק השני, הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 47) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), התש"ף–2020, בקריאה ראשונה.

שרן השכל: מי בעד ומי נגד?

שרן השכל: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61 נגד – 30 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 47) (הפסקת חברות בכנסת של חבר הכנסת המכהן כשר או כסגן שר), התש"ף–2020, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

שרן השכל: אני מכריזה: בהצעת החוק, 61 בעד, 30 נגד.

שרן השכל: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 47) עברה, ואנחנו מעבירים את ההצעה לוועדת חוקה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אוסאמה סעדי: לפרוטוקול – – –

קריאות: – – –

שרן השכל: לפרוטוקול, מי פספס?

שרן השכל: מזכירת הכנסת, אני מבקשת להוסיף לפרוטוקול ארבעה חברי כנסת.

שרן השכל: הם מבקשים להוסיף אותם להצבעה, הם לא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להסתייגויות ולבקשות רשות דיבור להצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון).

ירדנה מלר-הורוביץ: [מס' מ/1294; דברי הכנסת, חוב' ד', ישיבה 11; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

שרן השכל: אנחנו עוברים לחוק הבא – הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון), בקריאה שנייה וקריאה שלישית – קיבלה פטור מחובת הנחה – כולל לוח התיקונים.

שרן השכל: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

שרן השכל: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מברך אותך על היבחרך לסגנית יושב-ראש הכנסת, פעם ראשונה שאני מדבר כשאת מנהלת את הישיבה.

משה גפני: שיהיה לך בהצלחה.

שרן השכל: תודה רבה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מביא לכנסת, לקריאה שנייה ושלישית, את הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון).

משה גפני: הצעה זו היא הצעת חוק ממשלתית, שמטרתה להגדיל את התקציב שנקבע בחוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020), ביום 7 באפריל 2020, בעקבות משבר הקורונה והפגיעה הכלכלית שנגרמה לבעלי עסקים, עובדים ועצמאים.

משה גפני: חוק-יסוד: משק המדינה שעבר ביום 7 באפריל 2020 קובע בין היתר סכום של 80 מיליארד שקלים, שיועדו אך ורק לצורך משבר הקורונה.

משה גפני: תיקון זה נדרש כיוון ששנת 2020 היא שנת תקציב שלא אושר בה תקציב, ולכן חל סעיף 3ב, שקובע שהממשלה רשאית להוציא 1 חלקי 12 מתקציב שנה קודמת.

משה גפני: בהצעת החוק שבפניכם מוצע לתקן את הסכומים ולהגדיל שנית את ההוצאה הממשלתית המיועדת להתמודדות עם המשבר שנוצר בשל התפשטות נגיף הקורונה, לחודשים מאי עד דצמבר או עד יום קבלת חוק התקציב, לפי המוקדם.

משה גפני: הגדלת הסכומים המוצעים היא בהיקף של 14 מיליארד שקלים.

משה גפני: כן מוצע לתקן את חלוקת הסכומים בין השימושים השונים שנקבעו בהוראת השעה, זאת כדי לאפשר הוצאת סכומים לטובת תחומים שלא ניתן להם מענה מלא במסגרת הוראת השעה: עידוד התעסוקה, סיוע לענפים שלא ישובו לפעילות סדירה בתקופה הקרובה – –

קריאות: – – –

משה גפני: – – והיערכות המשק הישראלי בשגרת קורונה.

משה גפני: ועדת הכספים הוסיפה כי גם עדכון התוכנית המפורטת יובא בפניה בהמשך לאישורה.

משה גפני: וכן סכום של 500 מיליון ש"ח יוקצה כמענק נוסף לעסקים, אנחנו הוספנו את זה היום בדיון בוועדה: 500 מיליון ש"ח יוקצו כמענק נוסף לעסקים.

משה גפני: זה יובא בהמשך לאישורה.

משה גפני: אני משבח את מי שערך את התוכנית.

משה גפני: אדוני שר האוצר, אני משבח את מי שערך את התוכנית הזאת, שהיא תוכנית שמתקדמת במהירות כדי לסייע לאנשים ולבעלי עסקים שנפגעו על לא עוול בכפם, לצערנו הרב, "על מה עשה ה' ככה לארץ הזאת מה חרי האף הגדול הזה", ונגרם הנזק הגדול, גם נזק בריאותי וגם נזק כלכלי.

משה גפני: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

משה גפני: אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק בלי ההסתייגויות, לדחות את ההסתייגויות.

משה גפני: לחוק הזה, מכיוון שהוא חוק-יסוד, נדרשים 61 חברי כנסת שיתמכו בהצעת החוק.

משה גפני: היא מיטיבה עם האזרחים, עם האנשים, היא מביאה לכך שיהיה אפשר לסייע להם – אומנם לא בסכומי עתק, מכיוון שאנחנו מדברים על ציבור מאוד גדול שנפגע על לא עוול בכפו, כפי שאמרתי.

משה גפני: ולכן אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, לאשר את הצעת החוק הזאת ללא הסתייגויות, ואני מבקש שחברי הכנסת יהיו נוכחים גם בשעת ההצבעה כדי שיהיו 61 חברי כנסת שיתמכו בחוק.

משה גפני: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

שרן השכל: אנחנו מתחילים בדיון.

שרן השכל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת עודד פורר.

קריאות: – – –

שרן השכל: חבר'ה, להירגע.

שרן השכל: יש סיכומים, הוא יורד מלמעלה למטה, תהיו סבלניים, תשמרו טיפה על שקט.

קריאה: – – –

שרן השכל: הכול בסדר.

שרן השכל: שבו במקומכם, להיות בבקשה בשקט, אנחנו נמתין לו שהוא ירד מלמעלה למטה בשביל לדבר.

שרן השכל: חבר הכנסת עודד פורר, לרשותך שעה שלמה.

שרן השכל: בבקשה, יש לך שעה לרשותך.

עודד פורר: הפטנט הזה שאנחנו צריכים לרוץ מלמעלה למטה – – –

יואב גלנט: יש לך שעה, פורר, תרחיב קצת.

עודד פורר: אל תדאג.

עודד פורר: נספר חוויות מחיל הים.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת – זה נראה קצת כמו שוק, אני חייב לומר, קשה לדבר ברעש הזה, גברתי.

שרן השכל: חברי הכנסת, אני מבקשת לשמור על השקט.

עודד פורר: חברי כנסת שמעוניינים לדבר אחד עם השני או אחד עם השנייה, יש מספיק זמן, אתם יכולים לצאת מהמליאה ולהשאיר את המליאה למי שרוצה להקשיב באמת לחקיקה ולפארסה בטיפול של הממשלה בציבור העצמאיים והעצמאיות, בעסקים הקטנים.

עודד פורר: אני חייב לספר סיפור.

שרן השכל: יש לנו זמן להרבה סיפורים.

עודד פורר: חבר הכנסת סעדי, חבר הכנסת סעדי, אתם עושים ישיבת סיעה עכשיו?

שרן השכל: אתה מנסה להבריח את הקהל שלך?

עודד פורר: לא, אני רוצה לדבר, וזה לא נהוג כך.

עודד פורר: בכל זאת את מנהלת הישיבה.

עודד פורר: אם את לא רוצה, אני אעשה את זה.

שרן השכל: לא, האמת היא שיחסית יש שקט.

עודד פורר: לא, זה לא יחסית.

שרן השכל: חברי הכנסת, אני מבקשת מכם: שבו במקומכם, לשמור על שקט.

שרן השכל: יש פרסה מאחורה, למי שמעוניין לקשקש, לדבר בטלפונים, לדבר בין החברים.

עודד פורר: אבל אני מבקש שתחזירי לי את הזמן הזה בבקשה.

שרן השכל: אני מבקשת, בבקשה לשמור על השקט.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: לא מחזירים את הזמן על זה, אבל בסדר.

עודד פורר: טוב.

עודד פורר: אדוני שר האוצר, בכל זאת הדיון עוסק בחקיקה שאתה הבאת אל הכנסת, אני חושב שמן הראוי לפחות – אדוני השר, בכל זאת חקיקה שהבאת לכנסת, אז – תודה.

עודד פורר: אני רואה שההתרגשות באולם מתחילה לדעוך לאיטה.

עודד פורר: אז אני כן רוצה קצת לסבר את האוזניים, גם לחבריי השרים וגם לחבריי חברי הכנסת, על דרך הטיפול של הממשלה בעצמאים ובעסקים הקטנים.

עודד פורר: חברים, אנחנו נמצאים במשבר הכלכלי הזה מאמצע מרץ.

עודד פורר: אבל יש ענפים לא מעטים שהמשבר הזה לא תפס אותם באמצע מרץ אלא כבר לפני כן, והם התחילו להרגיש את אותות הקורונה עוד לפני שהמשק נכנס כולו לסגר מלא, אלא כבר כשהתחילו לעצור את הטיסות והתחילו לעצור את התיירים שמגיעים ונכנסים לכאן.

עודד פורר: ואז התחילה ההאטה במשק, שבהתחלה נראתה נשלטת, אבל בשלב מסוים, חברות וחברים – לא, זה ממש – זה כמו כולל.

שרן השכל: האמת היא שזו דממה – –

עודד פורר: לא, זו לא דממה, סליחה.

עודד פורר: זו לא דממה.

שרן השכל: – – לעומת כשחבר הכנסת גפני הציג, אבל – – –

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: זאת זכותו, אבל זאת גם זכותי שלפחות יהיה שקט באולם.

שרן השכל: ששש.

עודד פורר: המשבר הכלכלי הזה, שהתחיל עוד לפני אמצע מרץ, הולך ונמשך גם בעצם הימים האלה.

עודד פורר: ואני חייב לומר בהקשר הזה, חבריי, שהבעיה אולי הכי גדולה בטיפול במשבר היא ההתעלמות ממנו והמחשבה שהוא לא באמת קיים או שהוא נגמר.

עודד פורר: לא אחת מצאנו את עצמנו בוועדת הכספים יושבים מול פקידי האוצר, שבאים ואומרים: חברים, מה אתם רוצים, הקורונה נגמרה.

עודד פורר: נגמר האירוע מבחינתם.

עודד פורר: ואני אומר לכם: עם כל החזרה לשגרה והתחושה שבאמת המשק חזר לשגרה מלאה, ישנם עסקים שעד לרגע זה – כבר תחילת חודש יוני – עדיין סגורים.

עודד פורר: עדיין סגורים, ולא יודעים מתי הם ייפתחו.

עודד פורר: המשמעות היא שהם לא יודעים מתי תהיה הכנסה של שקל אחד לעסק שלהם.

עודד פורר: ובצר להם, בצר להם, העסקים האלה – למי הם פונים?

עודד פורר: פונים למדינת ישראל.

עודד פורר: מדובר על עסקים שעשרות שנים שילמו את המיסים שלהם בזמן, שילמו את הביטוח הלאומי בזמן, ולא ביקשו דבר מהמדינה.

עודד פורר: בעיקר הם ביקשו שהמדינה לא תפריע להם.

עודד פורר: אז לפחות בעניין הזה המדינה טרחה להפריע להם היטב.

עודד פורר: את זה המדינה באמת הקפידה לעשות מצוין בכל עשרות השנים, אבל בעיקר בשנים האחרונות.

עודד פורר: אבל דבר אחד ביקשו אותם עסקים מהמדינה, שברגע שהמדינה הורתה להם לסגור, לפחות היא תפצה אותם על התהליך.

עודד פורר: ועכשיו אני רוצה למנות כמה טעויות שעשה משרד האוצר בתהליך הזה.

עודד פורר: הטעות הראשונה היא הפטנט של החל"ת.

עודד פורר: אגב, המצאה ישראלית – לא קרה במדינות אחרות בעולם.

עודד פורר: הפטנט של החל"ת גרם להעמקת העצירה במשק ולזה שכולם הוציאו את העובדים שלהם לחל"ת.

עודד פורר: ומרגע שעובד יצא לחל"ת אי-אפשר להחזיר אותו.

עודד פורר: אי-אפשר להחזיר אותו אפילו ל-20% תעסוקה, אם יש בעסק – להחזיר אותו ל-20% תעסוקה, מה שיאפשר לעסק להמשיך ולעבוד בצורה כזאת או אחרת.

עודד פורר: אפשר לתת כדוגמה את נהגי ההסעות, שגם לפי הסכם קיבוצי אם משלמים להם, מחויבים לשלם להם את מלוא שמונה השעות, גם אם הם עבדו רק שעתיים.

עודד פורר: ובאמת, בתוך המשק הזה, הסגור, אפשר היה אולי בחברות ההסעה – והם עלו לא פעם ולא פעמיים מול ועדת הכספים – לתת להם עבודה לשעתיים ביום, לשלוש שעות ביום.

עודד פורר: אבל מדינת ישראל אמרה: לא, גם אם אתה יכול לעבוד שלוש שעות ביום, עדיף שתשלח את העובד שלך לחל"ת, אתה לא תוכל להכניס כסף לעסק שלך והעובד שלך לא יעבוד בכלל.

עודד פורר: פטנט.

עודד פורר: הפעם השנייה היא ההתייחסות של מדינת ישראל לעצמאים ולעסקים הקטנים.

עודד פורר: בעוד קרוב למיליון איש נהנו מדמי האבטלה מהביטוח הלאומי ומזה שמדינת ישראל פרסה עליהם את מטריית ההגנה, כל אותם עצמאיות ועצמאים נשארו בלי שום רשת ביטחון, בלי שום הבנה או יכולת איך הם יוכלו בסוף – לא לטוס לאיזושהי חופשה בקריביים אלא להביא אוכל הביתה.

עודד פורר: וגם כאן מדינת ישראל השאירה אותם בהתחלה לגורלם.

עודד פורר: ואז ראינו איך הממשלה מתכננת את ההתמודדות הכלכלית שלה מול משבר הקורונה.

עודד פורר: ותוכנית העבודה מול משבר הקורונה הייתה שמי שצועק חזק – נשים עליו פלסטר, ניתן משהו, העיקר שישתקו.

עודד פורר: נגיד להם שניתן – 5 מיליארד פה ו-2.5 מיליארד פה, ומסַפרים מספרים מנופחים.

עודד פורר: יושב כאן שר האוצר, אני בטוח שהוא יודע את האמת, שמתוך אותם 80 מיליארד שקל, שלכאורה אומרים שנתנו סיוע, יש ביצוע של סדר גודל של 25%.

עודד פורר: לא פעם ולא פעמיים עלו נציגי המגזר השלישי בוועדת הכספים ואמרו לממשלה: תצילו אותנו, אנחנו קורסים.

עודד פורר: אז הבטיחו שר האוצר הקודם ומנכ"ל המשרד קרן של 200 מיליון שקל לטובת סיוע למגזר השלישי.

עודד פורר: בשבוע שעבר זומן נציג החשב הכללי לוועדה לספר כמה ביצעו מתוך אותה קרן.

עודד פורר: גברתי היושבת-ראש, את יכולה לשער מה היה הביצוע מתוך קרן הסיוע למגזר השלישי?

עודד פורר: לא 20%, גם לא 15%, אומר סגן החשב הכללי: 0% ביצוע.

עודד פורר: אז בשביל מה כל החוקים האלה?

עודד פורר: בשביל מה לספר לכולם שאתם מביאים 80 מיליארד שקל, בשביל מה לזרות חול בעיני הציבור ולהונות אותו?

עודד פורר: יושבים אנשים ומחכים לפתרון בעניינם, מספרים להם שיש פתרון, מספרים להם שהכסף יגיע כמו באמריקה, ויוק – לא מגיע שום דבר.

עודד פורר: אז חבר כנסת, היום השר, יזהר שי, שלח לי לראות איך נראית הגשת בקשה באמריקה.

עודד פורר: נכון, יזהר?

יזהר שי: והתרשמנו מזה.

עודד פורר: והתרשמנו מזה עמוקות.

עודד פורר: אתה רואה שלא צריך למלא ספרים.

עודד פורר: אתה מקבל מסמך של שלושה או ארבעה עמודים ובפועל אתה צריך למלא רק עמוד אחד ממנו, וכל העמוד הזה זה משבצות, כמו מבחן אמריקאי.

עודד פורר: מרגע שמילאת אותו, בתוך ארבעה ימים הכסף מועבר לחשבונך כהלוואה, ואם אתה מציג שההלוואה שימשה לתשלום שכר עובדים, לשכר דירה, לתשלום הלוואות כולל משכנתה, לתשלומי מיסים – ההלוואה הופכת למענק.

עודד פורר: ואז לא צריך להביא פטור מארנונה לעסקים ביום אחד וביום השני את השיפוי לרשויות המקומיות שייתנו פטור מארנונה לעסקים, ולא צריך להביא דמי אבטלה לעצמאים ולעשות להם נוסחאות שאף אחד לא מבין ופעימה ראשונה ופעימה שנייה ופעימה שלישית.

עודד פורר: פשוט.

עודד פורר: גם לא צריך לטפל בעובדים שנמצאים בחל"ת בביטוח לאומי, מי עובד 10%, ומי עובד 20% או 30%, ואם הוא יכול לעבוד קצת או לא יכול לעבוד קצת.

עודד פורר: כי החברות – – –

משה גפני: מה אתה מציע לעשות, לא לאשר?

עודד פורר: לא, אני מציע לעבוד בדיוק באותה שיטה.

עודד פורר: אני מציע לעבוד בשיטה שאומרת: אנחנו נעניק הלוואה, וההלוואה הזאת, אם יוכיח לנו העסק ש-75% ממנה הלכו לתשלום שכר לעובדים, הלכו לתשלומי ארנונה, הלכו לתשלומי שכר דירה – היא תהפוך למענק.

עודד פורר: פחות רגולציה, פחות סיפורים מסביב, ואותו עסק, הרב גפני, יוכל להעסיק את העובד ב-10%.

עודד פורר: אני אומר לך: הרבה מאוד עסקים שהוציאו את העובדים שלהם – –

משה גפני: אבל היית יושב-ראש הוועדה.

עודד פורר: – – לחל"ת מלא, לחל"ת מלא – – –

משה גפני: היית יושב-ראש הוועדה – – –

עודד פורר: נכון.

עודד פורר: ודרשנו את זה והאוצר סירב.

משה גפני: – – – 80 מיליארד שקל – – – אני לא, אני – – – דורש לבוא ולדווח לוועדה, וזה מופיע בחוק – – –

עודד פורר: גם אני.

משה גפני: בסדר.

עודד פורר: וזה מופיע בחוק, זה מופיע בחוק.

משה גפני: – – –

עודד פורר: ואני חייב לומר, אדוני – – –

משה גפני: אני מנסה לעזור – – –

עודד פורר: אין לי טענות אליך.

עודד פורר: הטענות שלי הן לא אליך.

עודד פורר: אתה לא יושב במשרד האוצר עדיין, אולי אם היית הולך להיות שר האוצר.

עודד פורר: אבל – – –

משה גפני: אין לי שאיפה כזאת.

עודד פורר: אתה קיבלת עכשיו את הוועדה, ואני בטוח שאתה מספיק מנוסה בשביל לנהל אותה.

עודד פורר: אבל לא הכול תלוי בך.

עודד פורר: בסוף הוועדה, ואת זה אתה יודע היטב, ועדת הכספים חיה מהממשלה; אם הממשלה לא מביאה חקיקה, אז בסדר, אז יש ועדה, אבל הכוח של הוועדה הוא כשהממשלה מחליטה לקדם חקיקה והיא רוצה לקדם חקיקה.

עודד פורר: אבל במשבר הכלכלי אולי הכי גדול של מדינת ישראל, שהוא ההזדמנות הגדולה ביותר לרפורמות, לשינויים, ליוזמות – כלום, שום דבר.

עודד פורר: אם כבר מחליטים לעשות משהו, עושים את זה בתקנות לשעת חירום, וראינו את התוצאה של מה שהלך בתקנות לשעת חירום, וזאת התוצאה.

עודד פורר: אבל אם אתה מספר לאזרחים שאתה הולך להעביר להם כסף, אז תעביר להם אותו.

עודד פורר: אל תספרו להם שאתם מעבירים כסף ולא תעבירו אותו.

עודד פורר: אל תספרו להם שאתם הולכים לעשות קרן לעסקים בסיכון, ותעשו אותה חודשיים אחר כך.

עודד פורר: כי גם לזמן יש משמעות ואתה יודע את זה.

עודד פורר: אתה יודע את זה, כי הפניות הן לא של עסקים חילוניים או עסקים חרדיים או עסקים מימין או עסקים משמאל – כל אזרחי ישראל.

עודד פורר: אין מקום שלא נפגע מהעניין הזה.

עודד פורר: בין אם העסק ממוקם בבני ברק, בירושלים, בקריית שמונה או באילת, כולם נפגעו מזה.

עודד פורר: והתפקיד של המדינה היה לייצר את המסלול ואת הפתרון – לא שיציל עסק שהיה כושל אלא שישאיר את העסק עם מספיק אוויר, עם הראש מעל המים, כדי שהוא לא יקרוס, כדי שביום שיחזרו לשגרה הוא יניע מיד.

עודד פורר: אבל אם העסק הזה יכול היה לעבוד ב-20% תפוקה, או ב-30%, כי העובד עובד מהבית, או כי יכולים לתת לו שעתיים עבודה ועדיין לעמוד בתוך המגבלות שהגבילה הממשלה, גם היינו חוסכים כסף למדינה וגם היינו מאפשרים לעסקים להמשיך להתגלגל.

עודד פורר: אבל בחרו שלא לעשות את זה.

עודד פורר: ורואים, התחייבות אחר התחייבות, איך שום דבר לא מיושם – אגב, כולל ההתחייבות של 6 מיליארד השקלים, ורצו עוד להביא את החוק הזה הלילה לדיון, סיוע למעסיקים.

עודד פורר: תבדוק מתי נתן ראש הממשלה את התחייבות הזאת.

עודד פורר: הוא לא נתן אותה השבוע, הוא נתן אותה לפני חודש, קצת יותר.

עודד פורר: לפני יותר מחודש הוא נתן את ההתחייבות הזאת.

עודד פורר: איפה הייתם חודש?

עודד פורר: מביאים את זה מהר מהר מהר מהר ואין זמן בכלל לעבוד על החוק.

עודד פורר: ולכן אני חושב שהפתרון הוא לא להמציא את הגלגל במקרה הזה.

עודד פורר: אפשר לראות מה עשו במדינות אחרות.

עודד פורר: אפשר לראות שבגרמניה, בבריטניה, בארצות הברית ניתנו הלוואות ב-60%, 70% ו-80% ערבות מדינה.

עודד פורר: אז ההלוואות שירתו את מי שהיה בסיכון.

עודד פורר: כי בזמן הקורונה אתה רוצה לעזור למי שבסיכון.

עודד פורר: וניתנו פיצוי או מענקים, בין אם בצורה שאני תיארתי לך בארצות הברית או בין אם בצורה אחרת לפי ירידת מחזור.

עודד פורר: ואתה מכיר היטב את המתווה הזה, הרב גפני, כי עשינו אותו בצוק איתן, ועשו אותו במלחמת לבנון השנייה: מתווה שקובע ירידת מחזור ומשם מפצים את העסק, וכל הגלגלים ממשיכים לעבוד.

עודד פורר: במקום לתת פטור מארנונה ולשפות את הרשות המקומית, תן מענק לעסק שימשיך לשלם ארנונה, ימשיך לשלם לעובדים שלו, ימשיך לשלם את שכר הדירה שלו, המשק ימשיך לנוע – אגב, באותו כסף ואולי אפילו בפחות ממה שהשקיעו.

עודד פורר: וזה היה הפתרון.

עודד פורר: אבל בשביל זה צריך לעשות עוד משהו, צריך להתכונן.

עודד פורר: איך ידעו במדינות אחרות לבוא עם התוכניות האלה.

עודד פורר: ומה, רק אנחנו טיפשים כאלה, הלכנו לחל"ת ולתוכניות – שאין תוכנית, עד לרגע זה אין תוכנית.

עודד פורר: לא אני אמרתי את זה בוועדה היום, אמרו לך ראשי המגזר העסקי היום.

עודד פורר: עד לרגע זה ממשלת ישראל לא הציגה תוכנית אמיתית, ברורה, מה היא הולכת לעשות.

עודד פורר: כי במקומות אחרים ראו מה קורה למדינות במגפות.

עודד פורר: ראו מה קרה כשהיה הסארס, וכשהיה המרס, ומה זה עשה לכל משק ומשק, והכינו תוכנית מגרה.

עודד פורר: יותר נכון לחשוב על הפתרונות הללו לא בלחץ, כשצריך לארגן מהר מהר מהר מסיבת עיתונאים עם הדגלים והשולחן וכל התפאורה והתאורה.

עודד פורר: ישבו וחשבו באמת איך מתמודדים באירוע כזה, וכשהגיע האירוע שלפו את תוכנית המגרה.

עודד פורר: אצלנו לא אוהבים לתכנן, אבל גם אם לא תכננו וגם אם עשו טעות, אפשר לתקן את הטעויות על הנתיב, לא צריך להמשיך ולדפוק את הראש בקיר פעם אחר פעם.

עודד פורר: וצריך להבין שכשדופקים את הראש בקיר פעם אחר פעם רוב הסיכויים שהראש יישבר – לא הקיר.

עודד פורר: וזה מה שקורה כאן, ומה שקורה כאן זה שכל יום עסקים נסגרים, וכל יום אנשים מאבדים את עולמם בהיבט הזה.

עודד פורר: ואדם שהפסיד את העסק שלו, המשמעות היא הרבה מעבר לאובדן הכלכלי.

עודד פורר: זה אובדן של ישות.

עודד פורר: מי שפה החזיק אי פעם עסק יכול להבין עד כמה מי שיש לו עסק מזוהה עם המפעל הזה כמפעל חיים.

עודד פורר: ועל זה היינו צריכים לשמור, וזה היה התפקיד של הממשלה בהיבט הזה, וכל יום שעובר – כל יום שעובר לא חוזר, וכל יום שעובר עוד עסק נופל ועוד עסק נופל.

עודד פורר: ואנחנו נמצאים רק בתחילתו של התהליך ושל המשבר הזה.

עודד פורר: גם את זה אתה יודע, הרב גפני, כי הנתונים האלה הוצגו עוד בקדנציה הקודמת בפני הוועדה.

עודד פורר: הצמיחה הכלכלית של מדינת ישראל, רובה הגדול מושתת על צריכה פרטית, לא על יצוא.

עודד פורר: הרוב הגדול מושתת על צריכה פרטית.

עודד פורר: ואיפה תהיה הצריכה הפרטית בשנה הקרובה?

עודד פורר: אפשר לשער, כשיש מאות אלפי מובטלים.

עודד פורר: אפשר לשער, כשיש ענפים שלמים שבכלל לא חזרו לפעילות, בין אם זה ענף התעופה ובכלל כל ענף התיירות, וענף התרבות והאירועים והמסעדות.

עודד פורר: וכל זה קורה גם בסביבה שבה הוודאות המינימלית שצריך לייצר לעסקים לא קיימת.

עודד פורר: תוכנית – להגיד לעסק מתי הוא חוזר לפעולה ולא להתחיל לנהל לו איך הוא ינהל את העסק שלו, להגיד מהן המגבלות הבריאותיות.

עודד פורר: תגידו שני מטר, מסכות, תגידו.

עודד פורר: כל עסק – ממציאים לו כללים משלו.

עודד פורר: אני מציע לכם ללכת ולהסתובב קצת בעסקים ולראות את המגבלות של העסקים.

עודד פורר: תצאו, תראו את המגבלות בחדרי הכושר, עם הליכון כן, הליכון לא – מגבלה די מצחיקה.

עודד פורר: אתה יוצא מחדר הכושר, אתה רואה במסעדה איך יושבים שם אחד על השני עוד מעט, או בכיכר בחוץ, בתל אביב, יום רביעי בערב.

עודד פורר: ואתה רואה עסקים שיכולים לעבוד ויכולים לשרוד אם רק היו מקבלים את טיפת התמיכה הזאת וזה בדרך כלל מה שחסר, זה תמיד מעט מדי ומאוחר מדי.

עודד פורר: גם המספרים היפים שמראים לנו על ההלוואות, מה לעשות, זה נורא כיף להגיד כמה כסף פיזרו, השאלה לאן הלך הכסף.

עודד פורר: ואני אומר לכם שרוב ההלוואות שניתנו בערבות המדינה – וצריך להבין, ערבות מדינה של 15% בלבד, לעומת 60%–70% ברוב מדינות העולם המערבי – רוב הכסף הזה הלך לעסקים שהיו יכולים לשרוד במשבר בלי ההלוואה הזאת.

עודד פורר: אגב, חלקם אמרו לנו ביושר בשיחות שקיימנו איתם: יש אפשרות לקבל הלוואה – העסק מגיש, וברור שהבנק לא ייתן לעסק שנמצא בסיכון, שיש לו רק 15% ערבות מדינה.

עודד פורר: ומתוך כ-63,000–64,000 בקשות שהוגשו עד עכשיו, דנו רק ב-45,000.

עודד פורר: אז מה קרה ל-18,000 העסקים האחרים?

עודד פורר: מה קרה ל-15,000 עסקים שסירבו להם?

עודד פורר: איפה סופרים אותם?

עודד פורר: איפה הסיוע שהם מקבלים?

עודד פורר: עכשיו מגיע החוק הזה, ואני שמח שהמדינה רוצה להעניק כסף, אבל כשאתה עובד בלי תוכנית עבודה, בלי יעדים ומדדים, אתה גם משלם יותר ואתה גם קונה פחות בכסף הזה.

עודד פורר: וממשלת ישראל זרקה את הכסף של כולנו, של כל אזרחי ישראל, לא בהכרח בנתיבים הנכונים, והתוצרת שהיא מקבלת בתמורה לכסף הזה נמוכה יותר, פחות טובה.

עודד פורר: מה לעשות?

עודד פורר: זאת האמת.

עודד פורר: ולכן גם הדרך שבה מגיע החוק הזה, מאוחר מדי – עם עוד ניסיון לייצר כרית לממשלה.

עודד פורר: על מה מדובר פה בסוף?

עודד פורר: מדובר פה על חוק שאנחנו העברנו, שנתן לממשלה 80 מיליארד שקל, ומהם היא ביצעה בסך הכול 33 מיליארד שקל, זאת אומרת, 47 מיליארד היא עוד לא ביצעה בכלל.

עודד פורר: ועכשיו היא באה לבקש עוד 14 מיליארד שקל בלי שהיא אומרת לאן הולך הכסף.

עודד פורר: אז זה מאוד נוח לממשלה שיש לה קופה של כסף בצד שהיא יכולה לפזר איך שהיא רוצה.

עודד פורר: אגב, אם לפחות הייתה מפזרת את זה בכיוונים הנכונים, בסדר, אבל כשאין שום כיוון, אז חבל.

עודד פורר: אם אני אקח כמות מים כדי לכבות שרפה שמשתוללת ואעשה את זה עם סופר-טנקר, שזורק את המים בעוצמה ובמסה כדי לכבות את האש ואת מוקד הבערה, או אם אני אקח את אותה כמות מים ואני אעביר אותה בטפטפת בתוך השרפה, אתם יודעים מה יצליח לכבות את השרפה.

עודד פורר: ובמקרה הזה היו צריכים להשתמש בסופר-טנקר והחוק הזה הוא לא סופר-טנקר, הוא סופר בלוף, סופר ישראבלוף.

עודד פורר: שמים סכומים, פרסומות בטלוויזיה, אבל תרדו למטה, תדברו עם בעלי עסקים, תשאלו אותם אם הם קיבלו את הכסף, תשאלו אותם מה הם צריכים לעבור בשביל לקבל את הכסף: בדיקה ראשונה ובדיקה שנייה ובדיקה שלישית.

עודד פורר: וכשזה מגיע, זה כבר טפטפת, זה טפטוף, כי הבור הרבה יותר עמוק.

עודד פורר: סתם אני אסבר את אוזנכם עם עוד שתיים-שלוש בעיות שקיימות בחקיקה ובסיוע.

עודד פורר: עסק שהרוויח ב-2019, הרוויח, והיה לו הפסד ב-2018 – לא זכאי.

עודד פורר: עבריין, מה פתאום שיעזרו לו.

עודד פורר: אם פתחת עסק אחרי 2 באוקטובר 2019 אתה מחוץ ללופ, תשבור את הראש לבד.

עודד פורר: אם אתה עסק שהתקבולים אצלך הם שוטף פלוס 60, ואגב, ככה עובד רוב המשק הישראלי – אני לא רוצה לדבר, יושב כאן שר הבריאות לשעבר והוא יודע שמשרד הבריאות אפילו לא משלם שוטף 60, גם לא 90 לפעמים, וגם לא 120 הרבה פעמים, הוא הוחרג מהחוק של מוסר התשלומים – אז העסק הזה בינואר-פברואר עבד ומקבל תקבולים במרץ-אפריל על ינואר-פברואר, ואז אומרים לו: אין לך ירידת מחזורים במרץ-אפריל.

עודד פורר: ומה יקרה במאי-יוני, כשעכשיו אין לו תקבולים?

עודד פורר: כלום, גם את זה לא פתרו.

עודד פורר: בסוף, מאחורי כל המספרים האלה יש אנשים ומשפחות.

עודד פורר: ואתם יודעים, חברי הכנסת שנמצאים פה בבניין הזה כבר הרבה זמן, כמה רעש יש פה כשסוגרים פתאום מפעל, פתאום יש סגירה של מפעל, כששכל המשק עובד סוגרים מפעל.

עודד פורר: נכון, מיקי?

עודד פורר: מגיעים העובדים, יש פיטורים של 300 ו-400 עובדים ומקיימים דיונים דחופים בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה וחברי הכנסת מתרוצצים סביב העניין הזה כדי להשיג את התקציבים.

עודד פורר: אתם מדברים פה על מאות אלפים שאף אחד לא מסתכל עליהם בכלל, שסגרתם אותם ואתם לא מאפשרים להם לפתוח ואתם גם לא מראים להם את הנתיב שהם יצעדו בו כדי לפתוח.

עודד פורר: בעלי עסקים צריכים לשבות רעב מול משרד ראש הממשלה כדי לחזור לפעילות?

עודד פורר: לחזור לפעילות בתוך המגבלות הקיימות.

עודד פורר: אז בהתחלה שובתים רעב אולמות האירועים כי לא נתנו להם לחזור לפעילות, ועכשיו שובת רעב הבעלים של אחד המועדונים כי לא נותנים לו לחזור לפעילות.

עודד פורר: ומזה אני חוזר למה שאמרתי בהתחלה: מי שצועק, מי ששובת, מי שמצליח לייצר קצת רעש בתקשורת, אז מוצאים פתרון נקודתי, וחבל.

עודד פורר: אני מקווה לפחות שמתוך החוק הזה אולי אולי אולי יצמח איזשהו פתרון מערכתי.

עודד פורר: ולכן אנחנו אפשרנו גם בוועדת הכספים להעביר את החוק הזה היום.

עודד פורר: אין לנו כוונה לעצור את הזרמת התקציב אבל יש לנו כוונה לטייב ולעשות את ההזרמה הזאת טובה יותר, וכשהיא תגיע לוועדת הכספים בכל אחד משינויי החקיקה שיידרשו לצורך העניין, בהחלט לא נאפשר שם את התוכניות המצחיקות שפורסמו עד עכשיו, בין אם זה סיוע לעסקים שמקבלים עונש אם הם שמרו את העובדים שלהם או העסיקו אותם – תראה את האבסורד, חבר הכנסת קושניר: למשל בית מלון שחזר לעבוד בשבועות, יש לו רק סוף השבוע של שבועות לעבוד, ויום אחרי שבועות כבר אין קהל; החזרת את העובדים שלך ב-26 או ב-25 כדי להכין את המקום לעבודה – עזוב את זה שב-1 ביוני כבר אין לך מה לעשות איתם שבוע כי העסקים חלשים – אתה גם מקבל קנס, אתה לא תקבל את המענק על החזרת עובדים לעבודה.

עודד פורר: מי שהחזיר את העובדים במאי מקבל קנס.

עודד פורר: ואת הדברים האלה אנחנו נבקש לשנות במעלה הדרך בחקיקה.

עודד פורר: הבקשה שלי היחידה לממשלה היא תעבדו מהר, פשוט תעבדו מהר.

עודד פורר: תודה.

שרן השכל: תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

שרן השכל: אני מזמינה את חבר הכנסת מיקי לוי.

שרן השכל: מיקי לוי הוא אחרון הדוברים.

שרן השכל: שעה.

שרן השכל: תהיו מוכנים.

שרן השכל: חבר הכנסת מיקי לוי, שעה לרשותך.

עודד פורר: כמה זמן יש לו?

שרן השכל: שעה.

שרן השכל: תהיו מוכנים.

קריאות: – – –

משה גפני: מיקי, זו גמרא?

משה גפני: זה נראה כמו גמרא.

שרן השכל: חבר הכנסת מיקי לוי, שעה לרשותך.

ישראל כץ: – – –

מיקי לוי: ויתרתי לך על תשע שעות.

שרן השכל: זה נכון.

מיקי לוי: ההסתייגויות שלי הן תשע שעות.

משה גפני: אין בעיה.

מיקי לוי: בגלל ההתחייבות שלך.

מיקי לוי: אני מאמין לך.

משה גפני: נכון.

ישראל כץ: – – – תעשה פיליבסטר – – –

משה גפני: – – – בסדר?

משה גפני: מה עכשיו?

מיקי לוי: יש לי הסתייגויות מעל תשע שעות, אבל בגלל שחבר הכנסת גפני, יו"ר הוועדה, שוחח איתי ואני מאמין למילה שלו, הורדתי את זה לשעה.

מיקי לוי: תגידו תודה.

עודד פורר: מיקי, אולי תיקח את חצי השעה שלי?

שרן השכל: אני רואה שהבאת חומרים לתשע שעות.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני יכול לדבר בלי זה.

מיקי לוי: רק חומרי רקע, אם אצטרך.

שרן השכל: אני מפעילה את השעון, חבר הכנסת מיקי לוי, לרשותך שעה שלמה.

אלכס קושניר: מיקי, בפעם הקודמת לקחו לך עשר דקות – – –

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר – אדוני השר, לא ראיתי שגם אתה פה.

מיקי לוי: הצעת חוק משק המדינה.

מיקי לוי: אני יכול להגיד שאני בהחלט מודאג מהתהליכים שעוברים על הבית הזה, וגם על ועדת הכספים.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר, לפני שהגעת לתפקידך, במסגרת ועדת הכספים, היו"ר הזמני, העברנו כמה וכמה תקציבים.

מיקי לוי: יש לנו אחריות לסייע למשק ולמעסיקים, ואני חושב שלפחות בדיונים בוועדת הכספים – חבריי ואני הגענו אליהם יום-יום, יום-יום, בזמן שהקורונה השתוללה בחוץ, על מנת לאשר תקציבים שהאוצר ביקש, בלי לקבל אפילו דיווח, העיקר לאשר כדי שיהיה סיוע למשק.

מיקי לוי: אני חושש כי משרד האוצר, באמצעות הגדלת הגירעון הזה טיפין-טיפין, בלי שוועדת הכספים תוכל לשלט במצב, יוצר תקציב מדינה חדש.

מיקי לוי: פה מבקשים ופה מבקשים, ולא מדווחים על ההוצאות.

מיקי לוי: התחושה היא תחושה שוועדת הכספים, למרות שהיא רוצה למלא את תפקידה כמפקחת על פעולות הממשלה, קשה לה מאוד לעשות זאת.

מיקי לוי: בחסות הקורונה ומצב החירום הייתה השתוללות.

מיקי לוי: השתוללות של בקשות כאלה של תקציבים שלא ניתנו להם הסברים, בלי שום פיקוח פרלמנטרי; בלי שהכנסת, וחברי ועדת הכספים בפרט, מכירים את כל הסעיפים, את הניצול, את המימוש ואת היכולת לייצר פיקוח אמיתי שמשקף סדרי עדיפויות כפי שאנחנו מכירים אותם מעבודת הפרלמנט הישראלי, מעבודת ועדת הכספים.

מיקי לוי: לא היה פיקוח כזה.

מיקי לוי: היה לנו קשה לעקוב.

מיקי לוי: בחסות החירום אישרנו כספים אבל לא קיבלנו שום דיווח על מה הוצאו הכספים.

מיקי לוי: לחלל האוויר נזרקו לא אחת מספרים באוויר.

מיקי לוי: וכן, אני מודה, גם כל הדיונים בזום, גם עם המעסיקים וגם עם משרד האוצר, לא הוסיפו לנו ולא נתנו לנו שום יתרון של שליטה.

מיקי לוי: שמענו עשרות, מאות בעלי עסקים שעמדו בפני פשיטת רגל והתמוטטות ומתחננים לסיוע ממשלתי שלא הגיע – ההצעות של ראש הממשלה על 80 מיליארד שקל, 40 מיליארד שקל הם בכלל לא כסף ממשלתי, הם לא ניתנו מהאוצר, הם מאותה קרן הלוואות שניתנו על ידי הבנקים בערבות מדינה של 15% בלבד.

מיקי לוי: שתי חברות פרטיות הן אשר עשו את הסינון הראשוני של בקשה להלוואות, ולאחר שהן עשו את הסינון הראשוני, וזה היה צינור לא פשוט להתגבר עליו, שסתום לא פשוט, הכסף עבר לבנקים –סליחה, הבקשה עברה לבנקים.

מיקי לוי: הבנקים עשו סינון נוסף והורידו את כל העסקים שלכאורה – הם קראו להם "עסקים בסיכון", כמו מסעדות, אולמות שמחה, כאלה שלא היה ברור מתי ייפתחו, איך ייפתחו ואם הם מסוגלים להחזיר את ההלוואה שהם לקחו.

מיקי לוי: וכשהמדינה נותנת ערבות רק של 15%, זו התוצאה הישירה, התוצאה הישירה היא שחלק מההלוואות לא מומשו.

מיקי לוי: היה עדיף כבר לתת מענק של 20% מההלוואות לאותם עסקים כדי לאושש אותם, שיעמדו על הרגליים, אבל לצערי גם זה לא נעשה.

מיקי לוי: אני מבין שמשרד האוצר, לא נוח לו להציג בפני ועדת הכספים את הסדר הכרונולוגי ומעקב ודיווח אחרי כספים וסכומים ותקציבים שניתנו.

מיקי לוי: לא נוח לו.

מיקי לוי: נוח לו להיות עצמאי, אדוני.

מיקי לוי: לא אחת השתתפת גם בוועדת הכספים וראית: הדיווח קשה.

מיקי לוי: ולכן, אדוני שר האוצר, היום היה באמת יום קשה בוועדת הכספים; חבר הכנסת גפני, יו"ר הוועדה, חזר לתפקידו הקודם, עודד פורר עשה עבודה מצוינת בחודש שחלף.

מיקי לוי: באמת עשינו מאמצים, גם חברי קואליציה, גם אופוזיציה, כדי לסייע למשק.

מיקי לוי: היינו צריכים ללחוץ על הממשלה לתת כל מיני הטבות: לדחות תשלום של שלושה חודשים בארנונה, זאת אומרת לא לחייב את אותם עסקים שנסגרו בארנונה.

מיקי לוי: ויש מגזרים – אין לי מילה אחרת להגיד – שנדפקו מכך, כי אין להם עסקים באזור המועצה או העיר שלהם.

מיקי לוי: והיינו צריכים לאחר מכן לפצות אותם, אבל הפיצוי היה קטן, כי אין להם עסקים.

מיקי לוי: הטבות נוספות ומענקים לעצמאים של חצי מיליארד שקלים שהיום ניתנו, גם אם לא מתכוונים להביא לאישור ועדת הכספים – במשרד האוצר וגם בממשלה חושבים שוועדת הכספים היא ועדה עם חותמת גומי, אז היום חבר הכנסת גפני הכריז שאם לא נקבל דיווח, הוא מכריז על הפסקה ומפזר את ועדת הכספים.

מיקי לוי: רק לאחר מכן, לאחר שנציגי האוצר העבירו בקשה ישירה לשר האוצר, את דרישת אגף התקציבים – סליחה, את דרישת ועדת הכספים – אחרי חמש, עשר דקות הגיעה תשובתו של שר האוצר: אין בעיה, תקבל ועדת הכספים דיווח.

מיקי לוי: מה הבעיה?

מיקי לוי: ככה עובד הפיקוח הפרלמנטרי.

מיקי לוי: חבל שזה כך.

מיקי לוי: אני חושב שלאור ניהול תקציב של 1 חלקי 12 בזמן חירום על ידי החשב הכללי, ובאופן שהוא מנוהל, עם הגדלת הגירעון לתקופה, תוך נטרול הכנסת מבקרה ושיתוף בסדר העדיפויות, אני חושב – וכך נביא גם לוועדת הכספים – שנפעל לקבוע הוראה בחוק כי בעת ממשלת מעבר, בכל הנושא של 1 חלקי 12, עד שישה חודשים, שהוא זמן סביר, גברתי, יינתן חופש פעולה לחשב הכללי באוצר; אם הזמן יחלוף, ששת החודשים, לא ייתכן שהחשב הכללי באוצר יהפוך להיות שר האוצר או ראש הממשלה הכלכלי.

מיקי לוי: ולכן אנחנו נכניס תיקון בחוק, שאומר שלאחר שישה חודשים יהיה חייב משרד האוצר, אגף התקציבים, להביא לוועדת הכספים כל בקשה להוצאת כספים, שתאושר על ידי ועדת הכספים.

מיקי לוי: הרבה תקציבים נפלו בין הכיסאות, למשל המגזר השלישי, או, כל דבר שלא היה בבסיס התקציב, החשב הכללי, ובצדק, לא אישר אותו.

מיקי לוי: ולכן, הסמכות הזו של החשב הכללי באוצר, ראוי שאחרי שישה חודשים היא תיפסק והנושא הזה יובא לאישור ועדת הכספים.

מיקי לוי: אנחנו נדאג להבא, לעתיד לבוא, שהתיקון הזה ייכנס לחוק.

מיקי לוי: זאת אומרת, בכל הנושא של מעל חצי שנה החשב הכללי יפסיק להיות שר האוצר ויקצה את הכסף כ-1 חלקי 12.

מיקי לוי: עם כל הכבוד, ויש לי כבוד לחשב הכללי, הוא איננו מעל ועדת הכספים, שהיא המפקחת הפרלמנטרית על עבודת הממשלה.

מיקי לוי: לפני כחודש אישרנו תקציב שהאוצר ביקש.

מיקי לוי: היום שר האוצר ביקש, באמת בכל לשון של בקשה, לאשר כ-14 מיליארד שקלים כדי לפצות את העצמאים, ואנחנו מתוך אחריות אמרנו: בסדר; אבל בעיקרון, אין סיבה.

מיקי לוי: היה אפשר לחבר את זה לתקציב המדינה, להביא תקציב מדינה מהר ככל האפשר, אדוני.

מיקי לוי: לפי מה שאנשיך מסרו לא יהיה תקציב מדינה לפני ראש השנה.

ישראל כץ: אין שום הודעה – – –

מיקי לוי: הבנתי, אתה מרגיע אותי, אפילו.

מיקי לוי: כי בנפשנו הדבר.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר, ככל שתקדים, יחד עם אנשי משרדך, אנשי המקצוע – ללחוץ אותם ולהביא תקציב מדינה.

מיקי לוי: ואנחנו מעוניינים בתקציב מדינה, כי זה בהחלט הבסיס לחיים הכלכליים, ובפרט עכשיו, בזמן חירום שכזה, שיהיה תקציב מדינה מסודר ולא נחיה מהיד לפה עם כל מיני גחמות כאלה או אחרות.

מיקי לוי: 80 מיליארד השקלים שניתנו על ידי הממשלה אינם הסכום – ואיני בא אליך בטענות, אדוני שר האוצר, זה לא היה בזמנך.

מיקי לוי: הסכום שהממשלה הקצתה לעניין הזה הוא 40 מיליארד שקלים, הוא הרבה פחות מאשר הוקצה במדינות אחרות מתפתחות בסדר גודל של מדינת ישראל.

מיקי לוי: 40 מיליארד השקל – כפי שאמרתי, היו הלוואות מהבנקים בערבות מדינה של 15%, והבנקים נתנו הלוואות רק לעסקים בטוחים.

מיקי לוי: הם לא נתנו לעסקים שהם בלתי בטוחים, הם לא נתנו לאולמות השמחה, הם לא נתנו למכוני הכושר, הם לא נתנו למסעדות.

מיקי לוי: כל העסקים שלכאורה הם עסקים בסיכון לא הצליחו לקבל הלוואה.

מיקי לוי: 15,000 עסקים סורבו, אדוני השר.

מיקי לוי: ולפני כחודש וחצי, חודש ושבוע, ראש הממשלה הצהירה כי תוקם קרן לעסקים בסיכון.

מיקי לוי: היום אמרו אנשי משרדך שאו-טו-טו או-טו-טו הקרן תוקם, והלוואי, אנחנו מחכים שהיא תוקם.

ישראל כץ: הקרן היא בתוך ההצעה הזאת.

מיקי לוי: אני יודע, הם אמרו את זה.

מיקי לוי: וכשנאשר את התקציב אנחנו נרצה לראות באמת ולקבל דיווח מאגף התקציבים כמה עסקים שהוגדרו כעסקים בסיכון בכל זאת קיבלו את ההלוואה הזאת, כי ברור לכולנו שעסקים בסיכון שלא יקומו לכאורה ולא ישתקמו – נאבד את מקומות העבודה של אותם אנשים שהם העסיקו אותם, והנזק יהיה כפול ומכופל, כי אותם אנשים יבואו לקבל דמי אבטלה.

מיקי לוי: וראוי שנטפל בעניין הזה.

מיקי לוי: חברים, אדוני השר, המגזר השלישי: שרי הרווחה לדורותיהם וגם אנשים ותיקים בבית הזה מבינים שמדינת ישראל אינה יכולה להתקיים ללא המגזר השלישי.

מיקי לוי: זה בלתי אפשרי, כי המדינה, ידה אינה משגת, היא אינה יכולה ואינה מסוגלת לתת את השירותים שנותן המגזר השלישי.

מיקי לוי: קרן הסיוע למגזר השלישי לא התקיימה, אדוני השר.

מיקי לוי: הפקירו – הממשלה הפקירה את המגזר השלישי לאנחות.

מיקי לוי: קיימנו לפחות שלושה דיונים בנושא המגזר השלישי, זעקנו את זעקתם, הזמנו את החשב ואת אגף התקציבים לשמוע אותם.

מיקי לוי: אנחנו נמצא את האנשים האלה מתגלגלים ברחובות, וראוי שמדינת ישראל וממשלת ישראל ייתנו דעתן על המגזר השלישי.

מיקי לוי: הפקרתם אותם לאנחות, הכסף פשוט לא הגיע.

מיקי לוי: אני שמח שחתכת ואמרת שוועדת הכספים תקבל בכל זאת את הדיווח שהיא ביקשה.

מיקי לוי: אנשי אגף התקציבים הצהירו היום שכן, נותר היום עודף מהכסף.

מיקי לוי: לא כל העובדים שהיו אמורים לצאת לחל"ת ניצלו את הכסף.

מיקי לוי: חלק מהעובדים חזרו לעבודה, חלק נשארו בעבודה ולכן נשארה היתרה, והכסף הזה, לפי הדיווח, היה צריך להיות מוחזר לביטוח הלאומי.

מיקי לוי: אני יכול להבין את זה, ובכל זאת צריך לראות איך אנחנו מפצים את אותם עסקים.

מיקי לוי: אדוני השר, אני אגיד לך איזה טלפונים קיבלתי.

מיקי לוי: אותם עסקים שהחזירו את העובדים שלהם בחודש מאי, ב-26, 27, 28 במאי, לא קיבלו את הכסף למרות ההבטחות הקודמות – לא שלך; מיהרו לפטר אותם ולהחזיר אותם ב-1 ביוני כדי לקבל 7,000 שקלים.

מיקי לוי: עשו תרגיל פשוט – פיטרו אותם, שילמו להם על חצי יום עבודה כשזה הוזכר, כדי לקבל את המענק.

מיקי לוי: היה אפשר למצוא דרך ביניים ולהגיד: חברים, החזרתם את העובדים שלכם, שימרתם עובדים, אנחנו נפצה אתכם, אנחנו מעריכים את זה.

מיקי לוי: זה היה יותר זול מאשר התרגיל הזה, וזה חבל, חבל מאוד.

מיקי לוי: אדוני השר, לא הייתה תוכנית לשימור עובדים.

מיקי לוי: הממשלה, עם תחילת המגפה, נקטה כמה צעדים דרסטיים.

מיקי לוי: היא הבטיחה לנו 10,000 מתים במדינת ישראל ו-100,000 חולי קורונה.

מיקי לוי: הנושא הזה, לשמחתנו, לא התממש.

מיקי לוי: ראינו את המדינות הפחות-מפותחות מסביבנו: הרשות הפלסטינית, עזה, ירדן – מתו פחות מאשר במדינת ישראל, אלה המספרים.

מיקי לוי: חלק מהעסקים הוגדרו על ידי הממשלה כעסקים מועדפים – סופרים לקניית אוכל וכו' וכו'.

מיקי לוי: אם הייתה נעשית עבודת מטה יותר רצינית, יותר עמוקה, היה אפשר להגדיר עסקים נוספים כעסקים שהם עסקים מועדפים, אפילו אם לא לצרכים במיידי, והיה אפשר לתת לאותם עובדים – לשמר אותם, לתת להם ללכת לעבודה בתנאים מועדפים: בתי חרושת לסוגיהם, הייטק או כל מיני מקומות כאלה שאפשר גם להגיע אליהם ברכב פרטי.

מיקי לוי: לפחות היינו משמרים חלק מהכלכלה וחלק מהעובדים במשק, אבל הפניקה שאחזה בנו, שאחזה בממשלה, כשכל יום שני וחמישי ראינו את ראש הממשלה מופיע בטלוויזיה, גרמה לשיתוק המשק, והינה חטפנו קורונה כלכלית.

מיקי לוי: היה כן אפשר לעשות את זה אחרת, בלי שהרגליים ירעדו.

מיקי לוי: שמעתי את שר הבריאות לשעבר אומר שראש הממשלה נכנע להפחדות של מנכ"ל משרדו.

מיקי לוי: אומר שר הבריאות: לא שמעו אותי – אני מצטט אותו.

מיקי לוי: היה אפשר למנוע את זה, היה אפשר לעשות יותר חכם: שימור של עובדים; כן לפתוח יותר עסקים שכאילו מועדפים, שיכלו להמשיך ולחיות עם המשק, כמו בתי חרושת, כמו הייטק – שהוא מנוע צמיחה, אחד ממנועי הצמיחה של המשק – כמו מפעלים חיוניים ביטחוניים, לתת לעובדים ללכת לעבוד.

מיקי לוי: ככה גם היינו חוסכים כסף בשיפוי המעסיקים ובשיפוי העובדים שיצאו לחופשה.

מיקי לוי: הדוגמה לחוסר התכנון, הדוגמה הכי בולטת אולי, קוראים לה איקאה.

מיקי לוי: כאשר התחילו לפתוח עסקים, ראו איזה פלא:

מיקי לוי: נתנו לאיקאה לפתוח את שעריה בפני הציבור.

מיקי לוי: אם נתנו לאיקאה לפתוח את השערים בפני הציבור, למה לא לקניונים הנוספים: תל אביב, מלחה, עם אותן מגבלות, עם אותם מספרים?

מיקי לוי: מה עניין איקאה לפני הקניונים שנמצאים בערים, בירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע?

מיקי לוי: מה עניין איקאה כאן?

מיקי לוי: ואני לא רוצה לחשוד בכשרים.

קריאה: אבל אתה חושד.

מיקי לוי: עשיתי רק ככה.

מיקי לוי: ואחר כך פתחו קניונים פתוחים, מה שנקרא.

מיקי לוי: אותם ביגים, חנויות רחוב, מה שנקרא.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: למה חוסר התכנון הזה?

מיקי לוי: למה לאחד כן ולאחד לא?

מיקי לוי: אני שמח מאוד שהקרן להלוואות לעסקים בסיכון נמצאת בתוך הסכום הזה שיאושר פה הערב, אני שמח – בהחלט ראוי.

מיקי לוי: מה שראוי – ראוי, לא צריך להפחית בעניין הזה.

מיקי לוי: אדוני השר, יש לכאורה שקט תעשייתי של העסקים הקטנים והעצמאים, אבל השקט הזה מתעתע.

מיקי לוי: תבקשו דיווחים, תבדקו.

מיקי לוי: חלק מהעסקים לא ייפתחו כי לא קיבלו סיוע.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שהקרן לעסקים בסיכון תיתן פוש או דחיפה נוספת לאותם עסקים, ואני מאוד מקווה שהם ייפתחו.

משה גפני: מיקי, יש עוד הרבה?

מיקי לוי: עשיתי הנחה, מתשע שעות לשעה.

משה גפני: אני מודה לך כי – – – לדבר תשע שעות.

מיקי לוי: מילה זו מילה.

מיקי לוי: עוד 37 – – –

משה גפני: – – – אבל מה שאמרת זה מקסימום שעה.

מיקי לוי: נכון, אני אעמוד במילתי.

מיקי לוי: אתה מכיר אותי כבר.

משה גפני: מה עם – – –

מיקי לוי: תגיד, תגיד, גפני, התגעגענו אליך.

מיקי לוי: לא ראינו אותך חודש וחצי.

משה גפני: נכון – – –

מיקי לוי: אבל גם אמרתי לך את זה באמצע התקופה.

מיקי לוי: התקשרתי ואמרתי.

משה גפני: נכון.

מיקי לוי: חבל שחבר הכנסת רם שפע – אני אעבור לנושאים אחרים – איננו כאן.

מיקי לוי: אם הוא שומע אותי, אני מזמין אותו לאולם.

מיקי לוי: תראו, אני חוזר, ברשותכם, לחוק הנורבגי.

מיקי לוי: אני אומר לכם, ואללה, יותר נוח לי מול הליכוד, לפחות הליכוד אומר מה שהוא רוצה על השולחן.

מיקי לוי: אבל בכחול לבן הכול הפוך – חוק נורבגי מדלג, ואחרי שהבינו שזה לא יעמוד בבג"ץ ויתרו על זה.

מיקי לוי: הביאו חוק נורבגי לוועדה.

מיקי לוי: אני הייתי תקוע שם, בכיסא, מהדיונים הראשונים, אבל מציע החוק לא היה אפילו דקה אחת, אחת.

מיקי לוי: הוא לא היה דקה אחת בישיבת הוועדה כדי להציג את החוק.

משה ארבל: הוא למד מיאיר לפיד – – –

מיקי לוי: אני בספק אם הוא קרא את החוק, ובוודאי ובוודאי שלא הוא ערך אותו.

מיקי לוי: ואני רוצה להגיד לכם, לחברי כחול לבן, אתם היוזמים: אתמול והיום לא היו חברים מכחול לבן בוועדת חוקה, אפילו לא אחד.

מיקי לוי: חברי אופוזיציה.

מיקי לוי: בוודאי ובוודאי מציע החוק לא הטריח עצמו לבוא אפילו לדקה, רק כדי שהוא יירשם כאילו הוא היה בוועדה.

מיקי לוי: מציע החוק – על פי הרישום רם שפע, שעמד פה אך לפני חצי שעה והסביר לנו כמה זה חשוב – לא הטריח עצמו לבוא לוועדה, והמבין יבין.

מיקי לוי: יכול להיות מאוד שהוא חשש שנשאל אותו שאלות קשות על מהות החוק, על תוכן החוק.

מיקי לוי: אמרתי כבר, גם בוועדה רוצים את החוק, רוצים להכניס חברי כנסת חדשים – בסדר.

מיקי לוי: אתם הרוב, החלטתם.

מיקי לוי: הוא כבר לא חוק נורבגי.

מיקי לוי: קודם כול, אני מציע לכם לשנות את השם לחוק ישראלי.

מיקי לוי: הוא אינו דומה בשום דבר לחוק הנורבגי, לא במספר השרים, לא בסגן שר ושר, לא בחילופים בין שרים.

מיקי לוי: אם לשר, למשל, נמאס להיות שר ולא חבר כנסת גם, והוא רוצה להשתתף בהצעה מסוימת, הוא הולך לחברו, השר האחר, ואומר לו: בוא, אני רוצה לחזור לכנסת.

מיקי לוי: תתפטר אתה, כי לי חשוב להצביע על הצבעה כזו.

מיקי לוי: אם הייתם אומרים שר אחד מההתחלה עד הסוף – בסדר, אבל מה משחק הכיסאות הזה?

מיקי לוי: לצורך העניין גם הכנסתם סגן שר, שיהיה מעניין.

מיקי לוי: שאלתי: תגידו, אם גם השר וגם סגן השר מאותו משרד התפטרו, לצורך העניין, מחברותם בכנסת, לצורך החוק הנורבגי – תיאורטית זה יכול להיות.

שרן השכל: הם רק הרוויחו.

מיקי לוי: לא, הם לא יבואו בכלל לבית הזה.

מיקי לוי: לא יבואו, לא יראו, אפילו לא ישבו פה בהצבעות כי אין להם עניין, אין להם מעמד.

מיקי לוי: אמרתי: תחשבו, אולי לפחות תכתבו סגן שר או שר לא מאותו משרד?

מיקי לוי: אמרו לי: לא, לא בא בחשבון, מה פתאום, זה לא יקרה.

מיקי לוי: באו למוחרת ואמרו לי: אתה יודע מה, זה עושה שכל.

מיקי לוי: נתתי את הדוגמה של השר לביטחון הפנים וסגנו, כי זה נוח לי, כי אני מכיר שם.

מיקי לוי: אז אולי אולי, למרות שאתם רוב, תכניסו את זה לתוך השינויים כשנבוא עם ההסתייגויות.

מיקי לוי: אחר כך אמרתי: טוב, אני מבין שאתם רוצים להכניס ארבעה חברי כנסת.

מיקי לוי: לצערי, תהילה פרידמן שרצה עם יש עתיד – אני לא רוצה להגיד מילים קשות מה דעתי, יש מילה אחת – היא עברה לכחול לבן; זכותה, מה אני אעשה?

מיקי לוי: ומיכל מתל"ם, גם היא עברה.

מיקי לוי: הן הולכות להיות ראשות ועדה.

מיקי לוי: ראש ועדה – איזו זילות, כי אין ידיים עובדות.

מיקי לוי: הן בקושי יודעות איך להתהלך במסדרונות של הכנסת.

מיקי לוי: הן צריכות GPS או סדרן שיוביל אותן ממקום למקום.

מיקי לוי: ראש ועדה, כשלא חוקקו חוק אחד, כשלא הגישו בקשה אחת, כשלא הגישו הצעה לסדר-היום, לא הגישו שאילתה, לא מבינות את המושגים?

מיקי לוי: ראש ועדה.

מיקי לוי: ראש ועדה.

מיקי לוי: אמרתי: חבר'ה, תחשבו רגע – – –

שרן השכל: זה לא יפה.

מיקי לוי: סליחה, אני רוצה לטייב את העבודות בכנסת.

שרן השכל: – – – כי לך היה שר אוצר – – –

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: אבל זה אחרת לחלוטין.

מיקי לוי: אחרת לחלוטין.

מיקי לוי: את עבודת הכנסת למדתי רק כשישבתי ליד גפני.

מיקי לוי: איפה גפני?

מיקי לוי: חמש שנים ליד גפני – אוניברסיטה.

מיקי לוי: עד אז עשיתי הרבה טעויות.

שרן השכל: איך היום היית מתפקד באוצר אם היית נכנס כשר?

מיקי לוי: הרבה יותר טוב, אין בכלל ויכוח.

שרן השכל: אז איך אתה משווה בין אדם – – – אפילו יום אחד – – –

מיקי לוי: ולכן אמרתי – תראי.

מיקי לוי: אני לא אומר על השרים החדשים כלום, כי זה כורח, אבל חברת כנסת שנכנסת על החוק הנורבגי, תעשו טובה, תחליפו אותה.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: אני אסביר לך עכשיו למה.

מיקי לוי: אני אגיד לך.

שרן השכל: – – –

מיקי לוי: מחר בבוקר, כשהיא תהיה ראשת ועדה, וגם אם תיתן לה הוראה להעביר משהו והיא לא תעשה את המשהו – 48 שעות והיא בחוץ.

מיקי לוי: 48 שעות היא בחוץ.

שרן השכל: מיקי, אצלכם הייתה מישהי אחת שהצביעה פעם אחת לא למרותו של מר יאיר לפיד – – –

מיקי לוי: קיבלה עונש.

שרן השכל: הדחתם אותה.

מיקי לוי: נכון, אבל היא חברת כנסת, ובחוק הנורבגי – – –

שרן השכל: – – – אסור?

מיקי לוי: גברתי, בחוק הנורבגי היא חברת כנסת על תנאי.

שרן השכל: – – –

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: את מבינה את ההבדל בין חברת כנסת על תנאי לחברת כנסת שלא נשמעת למשמעת סיעתית?

קריאה: – – –

מיקי לוי: אין בעיה, יש לנו זמן.

מיקי לוי: יש הבדל עצום, עצום, בין חברת כנסת על תנאי – ואלה שייכנסו הן חברות כנסת על תנאי – לבין חברת כנסת מן השורה, שיכולה לפעמים להגיד: לא מעניין אותי.

מיקי לוי: את יודעת מה?

מיקי לוי: היית באה פעם לוועדת הכספים – 70% מההצבעות שלי היו עם הממשלה, וגם כעסו עליי בסיעה שלי, אבל אני מצביע על פי מצפוני ועל פי מה שטוב למדינת ישראל ועם ישראל.

מיקי לוי: הן לא תוכלנה לעשות את זה, כי אם הן יעשו את זה, 48 שעות, השר חוזר בו מהתפטרותו והן הולכות הביתה.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: זו המשמעות.

יזהר שי: חבר הכנסת לוי, אני חש קצת לא בנוח שאתה מתייחס רק לחברות הכנסת, יש גם חבר כנסת.

מיקי לוי: אדוני השר, אדוני השר, הינה עסקה, קבל עם ועולם ומליאה.

מיקי לוי: הינה עסקה: חבר הכנסת שנכנס במסגרת יש עתיד, יוראי, אנחנו מוותרים עליו, ובואו נוותר על החוק הזה.

מיקי לוי: הינה, אחלה עסקה.

מיקי לוי: אנחנו מוותרים על חבר הכנסת שנכנס מיש עתיד, כי הוא ראשון ברשימה, ואחריו יש עוד ארבעה של כחול לבן.

יזהר שי: אני חושב שהוא חבר כנסת מצוין, אני רק מבקש שההתייחסות שלך תהיה לכולם.

מיקי לוי: הינה עסקה.

יזהר שי: יש תחושה לא נוחה כשאתה אומר "חברות הכנסת" – – –

מיקי לוי: אבל תבין, אותו חבר כנסת לא יהיה ראש – – –

יזהר שי: בבית הזה יש כבוד לנשים ולגברים.

יזהר שי: תתייחס לכולם.

מיקי לוי: אדוני השר, אותו חבר כנסת לא יהיה ראש ועדה ולא יהיה נציג הסיעה או נציג האופוזיציה בוועדה לבחירת שופטים, כי אתם, פעם ראשונה בהיסטוריה, פעם ראשונה בהיסטוריה – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: פעם ראשונה בהיסטוריה הממשלה לא הקצתה לאופוזיציה נציג בוועדה לבחירת שופטים.

יזהר שי: אבל לשיטתך גם הוא על תנאי, לכן אני מבקש להתייחס לגברים ולנשים באותה רמה בבית הזה.

מיקי לוי: הינה, אני מתייחס.

מיקי לוי: אמרתי אפילו את שמו.

מיקי לוי: בואו נוותר על כניסתו של חבר כנסת עתידי במסגרת החוק הישראלי, יוראי, ונוותר על כל החוק הזה.

מיקי לוי: הינה, בבקשה.

מיקי לוי: בואו, הינה, אחלה עסקה.

יזהר שי: אתה יודע שניסינו לדלג עליו, לא הלך לנו.

מיקי לוי: אני יודע.

מיקי לוי: הזהרתי אתכם.

מיקי לוי: הזהרתי אתכם, לא שמעתם לי.

יזהר שי: אני מודה.

יזהר שי: מודה שהזהרת.

מיקי לוי: אני מוכן לוותר.

מיקי לוי: אני מדבר בשם הסיעה.

מיקי לוי: אני מוכן לוותר על יוראי, ובואו נוותר על כל החוק הישראלי.

מיקי לוי: זה לא חוק נורבגי, כי הוא לא נורבגי.

מיקי לוי: עשיתם בו כל כך הרבה שינויים, התאמתם אותו לישראל, אין בו דמיון בחצי דבר לחוק הנורבגי.

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: מה לעשות.

מיקי לוי: עסקה – מי שרוצה, אנחנו פתוחים בעניין הזה.

מיקי לוי: תבינו שהחוק הנורבגי זה חוק במסגרת חוק הג'ובים.

מיקי לוי: העלות שלו, על פי הממ"מ, 108 מיליון שקלים, ועל פי האוצר, אגף התקציבים – 101 מיליון שקלים.

מיקי לוי: זה איפשהו משהו באמצע, כי אמרתי שסגן שר – והייתי סגן שר – ושר, ויכולים פה השרים להעיד, לא מגיע למשרדו בכנסת.

מיקי לוי: לא מגיע, המשרד נשאר סגור.

מיקי לוי: אומר לי חבר הכנסת גיזנבורג: מה אתה מדבר, יש כאן הרבה חדרים פנויים.

מיקי לוי: אמרתי לו: תשמע, אני מגיע לבניין ב-8:00, 7:00, אני מכיר את כל המסדרונות, מקשיב לכולם.

מיקי לוי: איך מישהו כאן אמר לי?

מיקי לוי: אתה חיית מליאה.

מיקי לוי: אמרתי לו: תאמין לי, חסרים משרדים.

מיקי לוי: הוא אומר לי: אתה לא יודע.

מיקי לוי: אני מניח שגם אתם לא יודעים, אבל בקומת הממשלה, בסוף, הוותיקים יודעים, היה משרד לקשרי חוץ, ששם היינו מארחים אח"מים עם כיבוד קל וכו' וכו'.

מיקי לוי: נכון?

מיקי לוי: את היית איתי לא אחת.

מיקי לוי: לקחו את המשרד הזה, כתוצאה ממחסור בחדרים, וחצו אותו באמצע לשני שרים.

מיקי לוי: וזה בסדר, שני שרים בקומת הממשלה, אבל בהחלט חסרים חדרים.

מיקי לוי: אז אמרתי: בואו, שלפחות השרים יוותרו על החדרים שלהם בכנסת, כדי לא להכניס את המשכן לטירוף.

מיקי לוי: גם על זה אתם לא מוכנים לוותר, וגם זו תוספת תקציבית שאני מוסיף ל-101 או ל-108 מיליון שקל, וזה על חשבון הציבור, כשיש בחוץ מיליון מובטלים או מיליון איש שחלקם יצאו לחל"ת.

מיקי לוי: חמור ביותר, וזה פעם ראשונה קורה: כל חוק שמובא – אגף התקציבים מתנגד להביא אותו והוא לא מובא אם אין לו מקור תקציבי.

מיקי לוי: היום הצהירה נציגת אגף התקציבים באוצר: אין לחוק הזה מקור תקציבי.

מיקי לוי: ואני אגיד לכם מה יקרה, בתוך עמי אני חי: מחר תעשו קיצוץ רוחבי כדי לממן את זה.

מיקי לוי: אתם תעשו קיצוץ רוחבי, עוד פעם 352 תקנים, משרד העבודה, משרד הרווחה, ביטוח לאומי, כדי לממן את המשרדים שחלקם הם משרדים בשביל כלום ושום דבר.

מיקי לוי: המודל הנורבגי, אם הוא היה מתקיים פה, משמעותו, כמקובל בעולם – הוא נועד ליצור הפרדה מוחלטת בין הממשלה והפרלמנט.

מיקי לוי: אבל מה שאתם מביאים לכאן זה לא חוק נורבגי, זה חוק בניחוח קומבינה ישראלית.

מיקי לוי: זה ייצור לחץ על ח"כים וכיסאות מוזיקליים, שרים יוכלו לברוח מהצבעות שלא נאה להם להיות בהן, זה פוגע במעמד הכנסת וחברי הכנסת.

מיקי לוי: אדוני השר, מכיוון שמדובר בכחול לבן, אני מדבר אליך.

מיקי לוי: אותן חברות כנסת שעברו, והצעתם להן להיות ראש ועדה עוד לפני שהן נכנסו, כך פורסם – איך אתה קורא לזה, תשלום?

מיקי לוי: תשלום פוליטי?

מיקי לוי: מילה יותר קשה, כמו שוחד פוליטי?

מיקי לוי: איך קוראים לזה בדיוק?

מיקי לוי: מילא אם הייתם קצת מנומסים וקצת מבינים עניין, ולא מבטיחים להן את זה לפני, ולא שהתקשורת תתנפל על זה, אלא לתת להן להיכנס ורק אחר כך הייתם עושים סידור עבודה.

מיקי לוי: זה לא קרה.

מיקי לוי: סגן שר שהתפטר יקבל תקציב לשכה עם קשר לבוחר.

מיקי לוי: אתם יודעים מה?

מיקי לוי: זה בסדר, הוא איש פוליטי.

מיקי לוי: אבל אם הוא התפטר, נשאלת השאלה אם הוא איש פוליטי או לא.

מיקי לוי: הוא כבר לא חבר כנסת.

מיקי לוי: שאלה.

מיקי לוי: אבל הוא יקבל את הכסף הזה.

מיקי לוי: מדוע ולמה?

מיקי לוי: אין לי תשובה.

מיקי לוי: למה סגן שר שהתפטר צריך לשכה במשרד שהוא משרת בו, לצורך העניין המשרד לביטחון פנים, ולשכה נוספת בכנסת?

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: עכשיו יתחילו הוויכוחים על מקומות החניה.

מיקי לוי: סגן שר, ובוודאי ובוודאי שהתפטר – שרים, אין להם חניות כאן, זה רק לחברי הכנסת.

מיקי לוי: יצרתם פה קונסטרוקציה משונה, מטורפת, לא ראויה.

מיקי לוי: לפחות הייתם עושים את זה בהוראת שעה.

מיקי לוי: אני הערתי בוועדה שגם זה נעשה מהר מהר מהר.

מיקי לוי: ראינו כאן את חוסר הביטחון כשביקשתם – כשיש לכם יתרון עצום בהצבעה – לעשות את זה שמית.

מיקי לוי: ממה פחדתם?

מיקי לוי: אחרי שהבחנתם שהכול בסדר, הפכתם את זה לאלקטרונית.

מיקי לוי: ממה פחדתם?

מיקי לוי: אתם מרגישים כנראה לא בנוח עם הקונסטרוקציה הזאת שיצרתם.

מיקי לוי: גם בוועדה אמרתי שמכיוון שזה נעשה בחופזה, אני מציע לעשות את זה בהוראת שעה.

מיקי לוי: אפשר לעשות את זה טוב יותר, לאפות את זה טוב יותר לקדנציה הבאה, לכנסת הבאה.

מיקי לוי: אני מבין את כחול לבן, אין להם ידיים עובדות בוועדות.

מיקי לוי: חלק מהאנשים של הליכוד, וזה בסדר גמור, יושבים בוועדות על חשבון כחול לבן, פריטטי.

מיקי לוי: הצעתי גם בוועדה שאם לפחות החוק הזה יהיה כהוראת שעה ולא במסגרת חוק, יש על מה לדבר, ואת את אותן אלפי הסתייגויות שהכנו אפשר יהיה לקצץ לחצי או להוריד משהו.

מיקי לוי: אבל אם תמשיכו להיות קשוחים עם החוק הזה, אנחנו לא נוותר על הכלים הפרלמנטריים שמצויים בידינו: הסתייגויות, רוויזיות, התייעצויות בוועדה עצמה.

מיקי לוי: זה ייקח – בסוף תנצחו, זה בסדר, כי יש לכם רוב, אבל אפשר יהיה לחסוך את כל הדברים האלה אם קצת קצת תגלו גמישות.

מיקי לוי: הוותיקים בבית יודעים שאפשר לשתף פעולה, גם קואליציה וגם אופוזיציה, גם כאשר יש חילוקי דעות.

מיקי לוי: תראו, אדוני שר האוצר, אני זימנתי דיון דחוף בוועדת הכספים, דיון בנושא העיר אילת.

מיקי לוי: העיר אילת חוותה לפני כמה חודשים סופה שגרמה לנזק של 100 מיליון שקלים, 100 מיליון שקלים.

מיקי לוי: הנזק לחופים, הנזק לרכוש הציבורי, השיקום.

מיקי לוי: התייצבה הממשלה ואמרה, בראשות ראש הממשלה: אנחנו נפצה אתכם, אנחנו נשקם את העיר אילת.

מיקי לוי: היא עיר חשובה למדינת ישראל הן בתיירות, הן כשער הדרומי של מדינת ישראל.

מיקי לוי: עד היום לא ניתן אפילו שקל אחד.

מיקי לוי: היה אפשר לעשות תוכנית עם שלבים.

מיקי לוי: אולי אי-אפשר לתת את כל ה-100 מיליון שקלים בבת אחת, אבל בואו תעשו סדר עדיפויות, לא יודע מה, לשקם את החופים, לשקם את הדרכים.

מיקי לוי: אני לא בדיוק יודע מה קרה, אבל אני יודע שזה 100 מיליון שקלים.

מיקי לוי: אז אולי מישהו מהקואליציה החדשה ירים את הכפפה, ידבר עם ראש העיר אילת – כי אתם יושבים בישיבת הממשלה – ישמע מה יש להגיד לראש העיר אילת על הנזקים שנגרמו לעיר שלו, ותנסו לעזור, הבטחתם.

מיקי לוי: הבטחתם, תקיימו.

מיקי לוי: זאת בנוסף למכה שניחתה על העיר בעקבות משבר הקורונה ומשבר – – –

אופיר כץ: בוועדת הכספים לא אמרו שהם מקבלים כסף?

אופיר כץ: מקבלים עזרה?

מיקי לוי: לא.

אופיר כץ: מה לא? כן.

מיקי לוי: אני הערתי את זה.

מיקי לוי: זה לא נכלל בתוך שום תקציב.

מיקי לוי: מה שאמרתי זה שאפשר לחסוך, וכנראה שכאן שמעת חלק מדבריי.

אופיר כץ: לא, לא.

אופיר כץ: לא שמעתי אותך, שמעתי את אנשי האוצר שאילת וטבריה יקבלו סיוע.

מיקי לוי: זה מה שהם אמרו.

אופיר כץ: אה, אוקיי, אז זה לא נחשב?

מיקי לוי: זה מה שהם אמרו.

מיקי לוי: הם אמרו כך: יש כ-50 מיליון, לא ברור כמה לכל דבר.

מיקי לוי: ביקשתי: תביאו דיווח עכשיו כדי שנוכל לעבוד, וזה לא קרה.

מיקי לוי: תוסיף לזה 46% אבטלה בעיר אילת – קטסטרופה.

מיקי לוי: כל אדם שני בעיר אילת מובטל.

אופיר כץ: ה-50 מיליון זה בלי ה-300 שסגרו היום לענף התיירות, שרוב-רובו ילך לאילת.

מיקי לוי: זה רק עבור העזרה לערים האלה.

מיקי לוי: בעיקר לאילת, שעברה את הסופה הנוראית הזאת.

אופיר כץ: בגלל זה, מעבר ל-300 שהם כלולים בו, יש גם את ה-50.

מיקי לוי: חד-משמעית.

אופיר כץ: אוקיי, אז אילת כן מקבלת עזרה.

מיקי לוי: אני אומר, מה שנכון נכון, על זה אין ויכוח.

מיקי לוי: אבל עד היום – זה לא סותר את מה שאמרתי, שאפילו לא קיבלו שקל אחד.

מיקי לוי: ואני דיברתי פעמיים עם ראש העיר, פעמיים.

מיקי לוי: הוא איש ליכוד, תשמעו אותו.

מיקי לוי: הוא חבר מרכז ליכוד, תחבקו אותו.

מיקי לוי: 50% מתושבי העיר אילת הצביעו עבורכם, תחבקו אותם.

משה ארבל: מר גפני ישמח על הדברים שאמרת קודם.

מיקי לוי: על מה?

מיקי לוי: על זה שהוא היה אוניברסיטה בשבילי?

מיקי לוי: אני שמחתי ללמוד ממנו, חד-משמעית.

יעקב מרגי: מיקי, מה הולך להיות?

יעקב מרגי: אתה יכול להסביר לי מה הולך להיות?

מיקי לוי: סבלנות, עוד לא התחלתי.

יעקב מרגי: אבל מה?

יעקב מרגי: מה הולך להיות?

אופיר אקוניס: די, די, מספיק.

אופיר אקוניס: אתה לא מרשים אף אחד.

מיקי לוי: אופיר, לא צריך להתרגז.

מיקי לוי: זה הכלי היחידי שיש.

יעקב מרגי: לא, אני רוצה להתרכז בדברים.

אופיר אקוניס: מיקי, זה common sense קוראים לזה.

אופיר אקוניס: יש common sense.

מיקי לוי: אופיר, אופיר, תקשיב.

מיקי לוי: אופיר, אם רק הייתם באים טיפה, טיפ-טיפה לקראתנו, טיפה, ולא הייתם מנפצים את מה שהיה בבית הזה נהוג.

אופיר אקוניס: אז היית מקצר?

מיקי לוי: אופיר, סתם לדוגמה, נציג בוועדה לבחירת שופטים.

יעקב מרגי: מה הקשר לזה?

מיקי לוי: סתם לדוגמה, ועדת כלכלה.

מיקי לוי: סתם לדוגמה, הרי אתם חזקים, 73, 73.

יעקב מרגי: מיקי, אני מבין ממך עכשיו, מהדברים שאמרת עכשיו, שהחוק הזה הוא טוב וראוי, אבל בגלל – – –

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: אתה לא שמעת טוב.

מיקי לוי: כנראה לא שמעת את כל ההרצאה שלי.

יעקב מרגי: לא, אתה אומר שלא נתנו לכם בוועדה למינוי שופטים.

מיקי לוי: יקירי, לא.

מיקי לוי: כשהוא בא ואומר: מיקי קצת common sense, אז אני אומר: אולי אתם common sense?

מיקי לוי: אולי לא תנפצו את כל מה שהיה מקובל בבית הזה שנים רבות, ואתה יותר ותיק ממני?

מיקי לוי: אז לבוא ולהגיד לי דבר כזה?

מיקי לוי: ועוד עשיתי הנחה לרב גפני.

משה אבוטבול: אבל שעה אמרת, מה עכשיו – – – הרב גפני, דבר איתו עוד פעם, שאולי ירד המינון?

מיקי לוי: חברים, תגידו תודה שאני נעניתי לבקשתו של גפני לא לנאום תשע שעות.

אופיר אקוניס: אנחנו מאוד מעריכים את זה.

מיקי לוי: אני גם מודה לך.

משה אבוטבול: אנחנו לא צריכים כלום לבקש ממך, כולנו פה.

מיקי לוי: גפני ביקש ממני, אחרת הייתי עומד פה, מחזיק אתכם עד הבוקר.

מיקי לוי: קטן עליי.

משה גפני: אני מודה לך.

משה אבוטבול: גפני, דבר איתו עוד פעם, עשה טובה.

משה אבוטבול: דבר איתו עוד פעם.

משה ארבל: חבר הכנסת משה אבוטבול, אנחנו נקשיב בקשב רב לדברי חבר הכנסת מיקי לוי, לדבריו המחכימים.

מיקי לוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תראו, היום הגיעו לאישור – גם לוועדת החוקה הגיעו לאישור סדרת בקשות.

מיקי לוי: הן טובות – דחייה מטעם רשות המיסים, דחייה של דיווחי מס, הקלות למעסיקים, הקלות לעסקים.

מיקי לוי: ואני מברך על כך.

מיקי לוי: אני פניתי בשם אזרחים רבים שפנו אליי, מכיוון שהייתי שותף לחקיקה הזאת, כדי לדחות את נושא מס הרכישה.

מיקי לוי: אדם שקנה דירה מיד שנייה, והיה אמור למכור גם את דירתו – הדירה שהא קנה הוחזקה כשנה שלמה, לצורך העניין, והוא היה צריך למכור את דירתו – נפל לתוך טווח הקורונה.

מיקי לוי: והתחננתי שיכניסו את זה אל תוך הדחייה של אותם חוקי מס.

מיקי לוי: תחשבו על אזרחים מן השורה שקנו דירה, ולא הצליחו עכשיו, בגלל שכל נושא הקורונה ניחת עלינו ועדיין שוק הנדל"ן לא התעורר.

מיקי לוי: אז רשות המיסים נתנה רק 70 יום אבל לא הכניסה את זה לתוך הקלות המס.

מיקי לוי: זה לא עבר היום בוועדת חוקה, וזה מרגיז אותי.

מיקי לוי: תחשבו רגע על אותם אזרחים, שהנושא הזה נפל עליהם, והם צריכים, חלילה, לשלם כפל מס כאילו יש להם שתי דירות, כי הם לא מצליחים למכור את הדירה הישנה שלהם בגלל תקופת הקורונה.

מיקי לוי: ביקשתי בסך הכול דחייה של שישה חודשים.

מיקי לוי: הרי הכסף הזה יתקבל בסופו של דבר, הכסף הזה יתקבל באוצר.

מיקי לוי: מה, הוא ישכיר את הדירה לשישה חודשים וייקח את הכסף לכיסו?

מיקי לוי: מה האטימות הזו?

מיקי לוי: זו לא בקשה שלי.

מיקי לוי: זו בקשה שהייתה על שולחני מכמה וכמה אזרחים.

מיקי לוי: וכן, אני הייתי שותף לחוק הזה.

מיקי לוי: גם כשהייתי באוצר הבאתי אותו, ובקושי הצלחנו למתוח את זה לשנה וחצי.

מיקי לוי: אבל בגלל התקופה הנוראה הזאת יש אזרחים שלא הצליחו למכור את דירתם, ואני אמרתי גם לרשות המיסים: זה לא יעבור.

מיקי לוי: אני הצבעתי בשביל הקלות המס, כי הן טובות והן ראויות.

מיקי לוי: הצבעתי בעד – זה יבוא לכאן, אני מניח עוד היום, אלא אם כן זה הורד מסדר-היום; וזה יחזור לוועדה, וזה לא יעבור הלאה אם לא יוסיפו את הקלת המס לאותם אזרחים שלא הצליחו למכור את דירתם.

מיקי לוי: ובסך הכול אני מבקש שישה חודשים.

מיקי לוי: זה הכול, שישה חודשים כדי שיממשו את המכירה.

מיקי לוי: לא יכולה לבוא מדינת ישראל ולהגיד להם: לא, 70 יום, ואז הם יצטרכו למכור את הדירה שלהם בהפסד.

מיקי לוי: המשמעות – לקחת משכנתה גדולה יותר.

מיקי לוי: להתחייב לחוב גדול יותר.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: הרי התשלום של מס הרכישה ישולם בסופו של דבר.

מיקי לוי: למה להקשות על אזרחים?

מיקי לוי: הם לא עבריינים.

מיקי לוי: תראו, לוועדת חוקה, אדוני השר לביטחון פנים לשעבר, הגיעה דרישה מהמשרד לביטחון פנים להאריך את הסמכויות – נדמה לי, אופיר שהיית איתנו, נכון?

מיקי לוי: – בנושא השמירה.

מיקי לוי: סמכויות הפקחים והשוטרים, השיטור המשולב הזה.

מיקי לוי: ואני שאלתי: האם זה מאריך גם את הטווח של תשלום אגרת השמירה?

מיקי לוי: והתשובה הייתה חד-משמעית מנציגת המשרד לביטחון פנים: לא.

מיקי לוי: ואני הסתמכתי על מה שהיא אמרה.

מיקי לוי: הלכתי ובדקתי לאחר מכן.

מיקי לוי: הרי עצם זה שאני מאריך את סמכויות האכיפה של אותם פקחים ושוטרים בשיטור המשולב, שאמורות להסתיים עכשיו, בעוד כמה ימים – הדרישה הייתה לשנה וחצי, אבל מה מסתתר מאחורי זה?

מיקי לוי: מסתתר מאחורי זה תשלום השמירה בארנונה, כי אם לא היינו מאריכים להם – סעיף השמירה בארנונה – אם לא היינו מאריכים להם את הסמכויות, גם לא יכלו לקחת כסף מהאזרחים ומהעסקים השונים.

מיקי לוי: בלי סמכויות אי-אפשר לגבות, כי אני מפסיק את הפעילות של אותם פקחים.

מיקי לוי: ולכן, מה הצעתי להם?

אלון שוסטר: אתה לווה כסף מהתושבים.

מיקי לוי: יש לי ויכוח גם איתך, גם עם המשטרה, אם השירות הזה הוא שירות יעיל, ראוי, איתן ומקיף.

אלון שוסטר: הוכח שהוא יעיל.

מיקי לוי: אני לא יודע.

מיקי לוי: מה שאמרתי: בואו, תיקחו לשישה חודשים.

מיקי לוי: מכיוון שזה עבר רק לקריאה ראשונה – זה יבוא לקריאה ראשונה לפה וזה יחזור לוועדה.

מיקי לוי: אני אעמוד על העניין, כי בצד הזה אותם תשלומי מיסים של העסקים, שזה יותר משמעותי – דירת שלושה חדרים בתל אביב משלמת משהו כמו 24 שקלים.

מיקי לוי: אז אתה יכול להגיד: זה לא הרבה כסף.

מיקי לוי: בנוסף לכל התשלומים, אולי זה מצטבר.

אלון שוסטר: אבל סקרים שנעשו בקרב התושבים הראו שהביטחון האישי של התושבים עלה.

מיקי לוי: אני מקבל את הדברים שלך כדברי אלוהים חיים.

מיקי לוי: מה ביקשתי – בואו נאריך לשישה חודשים, כי על העסקים זה מטיל עומס גדול, כי אלה תשלומים הרבה יותר גבוהים, ובעוד שישה חודשים נקיים דיון.

מיקי לוי: זה מוארך בהוראת שעה מ-2010.

מיקי לוי: מ-2010.

מיקי לוי: האם לא ראוי שהבית הזה יבחן את זה?

מיקי לוי: לא בחנו, אופיר.

מיקי לוי: לא בחנו, יקירי.

אלון שוסטר: אנחנו רצינו.

מיקי לוי: רציתם – לא הסתייע.

מיקי לוי: אני מאמין לך.

מיקי לוי: אני יודע שהיית עם השר.

אלון שוסטר: הוועדה לא קיבלה.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: אני אדרוש להקטין את ההארכה – בגלל שעכשיו יש בעיה עם הסיפור הזה, ואני לא רוצה לעצור את זה באמצע, לעשות את זה בהוראת שעה לשישה חודשים, כדי שהוועדה תבחן אם השירות ראוי, אם התשלומים ראויים.

מיקי לוי: האם התשלומים – – –

משה גפני: מיקי.

מיקי לוי: שלוש דקות ו-55 שניות.

משה ארבל: הרב גפני, חבל שלא היית כאן כשהוא דיבר אודותיך.

משה גפני: הייתי, בהחלט שמעתי בחוץ.

מיקי לוי: על מה אתה רוצה שאדבר?

משה גפני: לא, זה בסדר.

משה גפני: אנחנו צריכים לגייס 61.

מיקי לוי: בעניין הזה, אופיר, אני באמת מצפה לסיוע שלך, כי מדובר בתשלום שאינו פעוט בעסקים בתקופה כזו קשה, ולבחון באמת אם הסקר הזה הוא סקר ראוי.

מיקי לוי: אני לא מכיר אותו, אני מודה.

מיקי לוי: ברור לי שהמשטרה רוצה.

מיקי לוי: זה מסיר ממנה מטלות של חניה ושל רעש ושל סדר ציבורי ושל שיכורים למיניהם וכו'.

אלון שוסטר: הם נטפלים יותר לפשיעה חמורה.

מיקי לוי: אני מסכים, למרות שיש שוטר אחד בכל זה, אבל מה זה, בחייך.

מיקי לוי: מתפנים יותר.

מיקי לוי: שמעתי שעכשיו הגישו בקשה – עוד לא קיבלתי תשובה מהאוצר – ל-52 שוטרים עבור שיירתו של ראש הממשלה החליפי.

מיקי לוי: 52 שוטרים כדי לעשות אותה שיירה דומה, זהה, אחד לאחד כמו של ראש הממשלה.

מיקי לוי: מה, אנחנו השתגענו?

מיקי לוי: שים אותם ללחימה בפשיעה, ללחימה בטרור, לסמטאות העיר העתיקה.

גילה גמליאל: תעשו הצבעה שמית, יאללה.

גלעד ארדן: – – – מי כמוהו יודע שהמשטרה מכפילה פי חמישה את – – –

מיקי לוי: את מה?

מיקי לוי: מה היא מכפילה?

גלעד ארדן: מכפילה פי חמישה את הדרישה אל מול הצורך האמיתי.

מיקי לוי: כי אני אומר לך, עושים ככה: משמרת א', משמרת ב', משמרת ג'; משמרת ד' זה המנוחה של שבת או לילה.

מיקי לוי: אני מכיר את זה.

גלעד ארדן: ברור.

גלעד ארדן: בטח שאתה מכיר.

מיקי לוי: שים ניידת אחת.

מיקי לוי: מה קרה?

מיקי לוי: ניידת אחת תלווה אותו.

מיקי לוי: 52 שוטרים.

מיקי לוי: ואני לא מדבר על ראש הממשלה, לא אומר; ראוי שיהיה את הסיוע שהוא מקבל עם האבטחה.

מיקי לוי: אבל החליפי, 52 שוטרים – אנחנו השתגענו.

יעקב ליצמן: אפשר לוותר על דקה.

מיקי לוי: מה?

מיקי לוי: מה, אדוני השר?

מיקי לוי: נתתי לך לפני כן קומפלימנטים – שלא שמעו את קולך בממשלה כשאמרת: אנחנו לוקחים טווח ביטחון גדול מדי.

מיקי לוי: לא שמעו אותך.

מיקי לוי: יכול להיות שאם היו שומעים אותך, הקורונה הכלכלית הייתה מצטמצמת.

יעקב ליצמן: – – –

מיקי לוי: נתתי לך קומפלימנטים, אדוני השר.

יעקב ליצמן: בוא נסיים בדבר טוב.

מיקי לוי: אתה רוצה שאני אסיים בדבר טוב?

מיקי לוי: בעניין הזה אני באמת מפרגן לך.

מיקי לוי: חבל שלא שמעו בקולך.

מיקי לוי: אם היו שומעים בקולך, יכול להיות שהנזקים הכלכליים היו נזקים קטנים יותר – – –

ינון אזולאי: ותר על 20 שניות.

ינון אזולאי: תן לנו משהו.

מיקי לוי: מה, על מה אתה רוצה שאני אדבר?

ינון אזולאי: 20 שניות.

ינון אזולאי: זהו, ותר לנו.

ינון אזולאי: יאללה.

מיכאל ביטון: מיקי, תמשיך.

מיכאל ביטון: עזוב אותך.

מיכאל ביטון: דבר חופשי.

מיכאל ביטון: תתמיד.

מיקי לוי: מיכאל יקירי, אם לא גפני אני עומד פה תשע שעות.

מיכאל ביטון: אני אומר: תמשיך.

מיקי לוי: יש לי הסתייגויות לתשע שעות.

מיכאל ביטון: אני אומר: תמשיך.

מיקי לוי: רק נעתרתי לבקשתו של חבר הכנסת גפני.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי על דבריו המחכימים.

משה ארבל: אני מבקש שכבודו – – –

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מקווה שדבריי לא ייפלו על אוזניים אטומות.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה ארבל: נשמעו בקשב רב.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעות.

משה גפני: לא – – –

משה ארבל: נשמע את דברי יושב-ראש ועדת הכספים, שיסכם, חבר הכנסת הרב משה גפני.

משה ארבל: בבקשה, יעלה ויבוא.

משה ארבל: ננצל את הבמה הזאת גם לקרוא לחברי הכנסת על מנת שייגשו למקומותיהם, הן באולם והן ביציע, לקראת ההצבעה.

קריאה: – – –

משה ארבל: אין חכם כבעל ניסיון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך – –

משה ארבל: תודה רבה.

משה גפני: – – על המינוי שלך לסגן יושב-ראש הכנסת.

משה גפני: אתה מנהל את הישיבות בטוב טעם, ואני מברך אותך שבעזרת השם תעשה חיל ותצליח ותתקדם בכל התפקידים הבאים.

משה ארבל: אמן ואמן.

משה ארבל: תודה רבה.

משה גפני: ייעודך גדילה במערכת הציבורית.

משה גפני: אתה ראוי לזה והיא ראויה לך.

משה ארבל: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לומר שמבחינה טכנית, היות שאנחנו מדברים על חוק-יסוד, אנחנו נצטרך, אם אנחנו רוצים שזה יעבור – ואנחנו רוצים שזה יעבור – –

משה ארבל: חבר הכנסת אזולאי.

משה ארבל: חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה גפני: – – מכיוון שזה עוזר לאנשים, לאזרחים, לעובדים, ואנחנו נמשיך את הדיון בנושא הזה של המענקים לעידוד התעסוקה.

משה גפני: אז אם אנחנו רוצים – ואנחנו רוצים – שזה יעבור, אנחנו נצטרך שיהיו 61 חברי כנסת שיתמכו בהצעת החוק הזאת גם בקריאה השנייה ולאחר מכן גם בקריאה השלישית.

משה גפני: לתשומת ליבם של חברי הכנסת ומצליפי הסיעות, צריך שיהיו חברי הכנסת והשרים בהצבעות.

משה גפני: יש ויכוח אם צריך לעשות את זה בדרך כזאת או לעשות את זה בדרך אחרת.

משה גפני: היו דיונים לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני באתי לוועדה רק ביומיים האחרונים, אחרי דיונים שלמים שהתקיימו.

משה גפני: אני שמעתי את הדוברים.

משה גפני: שמעתי גם את חבר הכנסת פורר, שדיבר על העניין שצריך לעשות את זה בדרך אחרת ולא להעביר את הכסף בצורה הזאת; ללמוד מארצות הברית, ללמוד מכמה מקומות אחרים.

משה גפני: לתומי סברתי – אני לא הייתי בוועדה, אני לא הייתי בדיונים שניהל חבר הכנסת פורר, שאני מאוד מכבד אותו ומאוד מעריך אותו, והוא העביר 80 מיליארד שקל כשישראל כץ לא היה שר האוצר.

משה גפני: אני לא הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, ולא היו שום טענות על הדבר הזה.

משה גפני: דובר על להעביר 80 מיליארד שקל.

משה גפני: לפי דעתי גם לא היה פירוט.

משה גפני: בסדר, אני גם מבין את הרעיון.

משה גפני: הרעיון הוא שאנחנו נמצאים במכה כזאת קשה עם הקורונה, עם אנשים שמאבדים את רכושם, את פרנסתם, ומה שאפשר לעשות – עושים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מייד אחרי זה מתמנה שר אוצר, מוקמת ממשלה, מתמנה יושב-ראש ועדת כספים קבוע, ומביאים 14 מיליארד שקל כדי לסייע בשורה ארוכה של נושאים שאנחנו ביקשנו את הפירוט שלהם היום בוועדה.

משה גפני: חבר הכנסת ניר ברקת, אני לא מדבר עכשיו מקצועית על העניין אם אפשר לעשות את זה אחרת, כמו שטענת היום בוועדה.

משה גפני: יכול להיות; יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

משה גפני: הוועדה לא נהגה ככה כל הזמן.

משה גפני: מה שהממשלה הביאה, מה ששר האוצר הביא – העבירו, בלי לבדוק בציציות של הסעיפים הקטנים.

משה גפני: היום בדקנו.

משה גפני: הדיון ארך עד שעות הצוהריים המאוחרות, עם הפסקה באמצע כדי לדבר עם אגף התקציבים, כדי לשמוע את הפרטים.

משה גפני: לא עשינו את זה כלאחר יד.

משה גפני: ישבנו, דנו על כל דבר וביקשנו והוספנו בחוק שנמצא לפניכם – הוספנו שצריך להביא את הפירוט לוועדה.

משה גפני: זה לא שהממשלה יכולה לקבל החלטה וזהו.

משה גפני: צריכים להביא את הפירוט לוועדה ול-500,000 שקל צריך אישור של הוועדה.

משה גפני: והשר הסכים.

משה גפני: אז אני מבקש קצת צניעות.

משה גפני: קצת.

משה גפני: אני לא יודע את הכול.

משה גפני: אני לא בטוח מקצועית שדרך כזאת או דרך אחרת היא הדרך הנכונה.

משה גפני: אני יודע דבר אחד: צריך לעשות כל מאמץ אינטליגנטי וכספי ותקציבי כדי להעביר לאנשים, לאזרחים המסכנים שאיבדו את כל עולמם הכלכלי.

משה גפני: והיום אנחנו יודעים שזה לא רק עולם כלכלי – זה פגיעה בגוף, בנפש, כשבן אדם לא יכול להגיע הביתה ולתת פרנסה למשפחה שלו, לאישה, לילדים, או להפך – האישה לא יכולה לתת פרנסה לבית.

משה גפני: ועושים הכול בלי לנוח רגע כדי שהנושא הזה יעלה.

משה גפני: תשימו לב שאנחנו היום – אני מקווה שנאשר את זה ברוב הדרוש – היום אנחנו בסופו של דבר מביאים עוד כמה חוקים, היום, במליאה, שיעברו לוועדת הכספים; גם הארכת מועדים.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אני אמרתי בוועדה, חבר הכנסת מיקי לוי, אמרתי בוועדה ואני אומר גם לך – –

מיקי לוי: מה זה משנה?

משה גפני: – – הסעיף הזה של הארכת המועדים יעבור בעזרת השם בוועדה עם הנושא הזה – ברור שבגלל הקורונה לא היה אפשר למכור או לקנות דירה.

משה גפני: אנחנו נעביר את זה בוועדה בהארכת המועדים.

משה גפני: ומגיע היום החוק של מענק לעידוד התעסוקה, ואנחנו ניכנס לפרטים, לכל הפרטים.

משה גפני: זה לא יהיה דיון – ואני מברך את השר על שהוא מביא את הדבר הזה – זה לא מין דבר ערטילאי כזה; נכנסים לעומק, לכל פרט ולכל סעיף.

משה גפני: אני מבקש לדעת, היות שאני לא למדתי ליבה, אם יש 61.

קריאה: – – –

משה גפני: מיקי, תתחשב, אני בחור ישיבה, אני צריך לדעת 61, זה לא – – – האמת היא שאם מישהו היה לומד את מסכת קידושין על פונדיון ועל כל זה – מה שאצלנו לומדים בתלמוד תורה בגיל שש – אז היו יודעים מה זה 61.

קריאה: – – –

משה גפני: מה?

משה גפני: אז למה הייתי צריך ללמוד מתמטיקה אם אתה יודע להגיד לי?

משה גפני: אני רק מבקש לסיים בדבר לא טוב.

משה גפני: אני שמעתי, ואני לא רציתי להתייחס לעניין הזה – יש פעם אחת שמדברים בחדשות על התפשטות, התפשטות הקורונה.

משה גפני: אנחנו מתפללים לקדוש ברוך הוא, כולנו, שהמגפה הזאת תעזוב אותנו, תנטוש אותנו, תעזוב את כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אנחנו לא רוצים, זו מילה מפחידה – התפשטות הקורונה.

משה גפני: ואני שמעתי – ואני כמובן לא אזכיר את השם מכיוון שאני לא רוצה לדבר לשון הרע בחודש סיוון – שאמר מי שאמר, אחד מהפוליטיקאים, שהוא כמובן כל הזמן אומר שהוא רוצה אחדות ואחדות; הוא אמר שראש הממשלה נתן לחרדים את ההתפשטות שלהם.

משה גפני: אני חשבתי שהתפשטות – זה הקורונה; אני הייתי מצפה ממישהו שמדבר על אחדות שלא יגיד על קבוצה באזרחים, באוכלוסייה: התפשטות האוכלוסייה, התפשטות החרדים.

משה גפני: אני לא אגיד לכם מי השם, תנחשו לבד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נכון?

משה ארבל: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעות בקריאה שנייה על הצעת חוק-יסוד: משק המדינה – – –

משה גפני: יש את – – –

משה ארבל: כן, כן.

משה ארבל: הסתייגויות על הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020), כולל לוח התיקונים.

משה ארבל: הסתייגות לסעיף 1, של חברי הכנסת יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב ועידן רול – להלן: קבוצת יש עתיד-תל"ם; אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר – להלן: קבוצת ישראל ביתנו; וכן חברי הכנסת איימן עודה, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, עאידה תומא סלימאן, ווליד טאהא, עופר כסיף, היבה יזבק, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי, ג'אבר עסאקלה, סמי אבו שחאדה, סונדוס סאלח ואימאן ח'טיב יאסין – להלן: קבוצת הרשימה המשותפת.

משה ארבל: לסעיף 1, הסתייגות מס' 1.

משה ארבל: אנחנו נצביע.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – אין נגד – 63 נמנעים – 2 ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש – – –

משה ארבל: תוצאת ההצבעה: 63 נגד, בעד – אין, נמנעים – שניים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: צריך להוסיף לפרוטוקול?

משה ארבל: אנחנו מתכוונים להצביע על הסתייגות מס' 2, לסעיף 1.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – אין נגד – 64 נמנעים – 2 ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: 64 נגד, אפס בעד, שני נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: האם להצביע על הלחלופין?

משה ארבל: המסתייגים.

משה ארבל: מי מציגים מטעם הסיעות?

משה ארבל: להצביע על הלחלופין?

קריאה: כן.

משה ארבל: אוקיי.

משה ארבל: לחלופין א' – מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – אין נגד – 63 נמנעים – 2 ההסתייגות לחלופין (א) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: אפס בעד, 63 מתנגדים, שני נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: לחלופין ב' – מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – אין נגד – 64 נמנעים – 2 ההסתייגות לחלופין (ב) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: אפס תומכים, 64 מתנגדים, שני נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: נצביע על ההסתייגות לחלופין ג'.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין (ג) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: שני תומכים, 64 מתנגדים, אפס נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: אנחנו נצביע על ההסתייגות לחלופין ד'.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין (ד) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: שני תומכים, 64 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: נצביע כעת על הסתייגות מס' 3, לסעיף 1.

משה ארבל: מי בעד? מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: שני תומכים, 64 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: כעת נצביע על הסתייגות של קבוצת יש עתיד-תל"ם וקבוצת ישראל ביתנו, הסתייגות מס' 4, לסעיף 1.

משה ארבל: מי בעד? מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – אין נגד – 64 נמנעים – 1 ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: 64 מתנגדים, אין תומכים, נמנע אחד.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: כעת נצביע על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 63 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

משה ארבל: 63 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

משה ארבל: אחרי סעיף 1 יש הסתייגויות.

משה ארבל: הסתייגות של קבוצת יש עתיד-תל"ם, קבוצת ישראל ביתנו וקבוצת הרשימה המשותפת, הסתייגות מס' 5 – מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: שני תומכים, 64 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, האם להצביע על לחלופין?

מיקי לוי: מוריד את השאר.

משה ארבל: מוריד.

משה ארבל: את הכול?

מיקי לוי: – – –

משה ארבל: אז כעת נצביע על הסתייגות מס' 6, אחרי סעיף 1.

משה ארבל: מי בעד?

משה ארבל: מי נגד?

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות (6) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת ישראל ביתנו וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

משה ארבל: שני תומכים, 63 מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: ההסתייגות לא התקבלה.

משה ארבל: תמה ההצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון).

משה ארבל: אנחנו כעת נעבור להצבעה בקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, בשם הרשימה המשותפת, לראות בהצבעה הזאת הצבעת אי-אמון בממשלה הנוראית הזאת.

משה ארבל: אנחנו נצטרך, לפי התקנון, שתגישו את הרכב הממשלה, המועמד להרכבת הממשלה ואת ההסכמים.

אחמד טיבי: מועמד ברור וטבעי.

אחמד טיבי: מה השאלה הזאת?

משה ארבל: אדוני בקי בתקנון הכנסת.

מיקי לוי: גם ותיקים נופלים.

מיקי לוי: הוא היה צריך לפני ההסתייגות.

משה ארבל: כבודו מנוסה.

משה ארבל: ואשר על כן, אנחנו ניאלץ לדחות את בקשתך.

קריאה: לא, לא, לא.

קריאה: יש את המסמכים, כמו שאתם מגישים ביום שני למזכירות הכנסת, כשמגישים אי-אמון.

אחמד טיבי: לא, זה הליך אחר שם.

אחמד טיבי: פה זה בין שנייה ושלישית.

קריאה: לא, זה אותו הליך.

קריאה: זה אותו הליך, כי אם הממשלה נופלת, אז זה אותו הליך.

אחמד טיבי: אתם עומדים על זה שתישאר הממשלה על כנה.

אחמד טיבי: אנחנו לא רוצים.

מירי רגב: אנחנו מציעים לך לדחות את זה ליום שני.

מירי רגב: תבוא מוכן יותר.

אחמד טיבי: אני נותן לך עוד שבוע, מירי.

משה ארבל: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 63 נגד – אין נמנעים – 1 חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון) נתקבל.

משה ארבל: 63 תומכים, אין מתנגדים, נמנע אחד.

משה ארבל: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020) (תיקון) התקבלה בקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים.

משה ארבל: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 96 לתקנון הכנסת, הודיע חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה כי חבר הכנסת איימן עודה יהיה יוזם של הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-הפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שמספרה 1094/23, במקומו.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

משה ארבל: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): קראת לי, אדוני?

משה ארבל: כן, כן, בהחלט.

משה ארבל: יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

): חבריי חברי הכנסת, אבקש להודיע על שינוי בהרכב הסיעתי של הוועדה לענייני ביקורת המדינה: במקום חבר סיעת ימינה יינתן חבר לסיעת הרשימה המשותפת.

): סך הכול לרשימה משותפת יהיו שני נציגים, כשאחת מהם היא חברת הכנסת קארין אלהרר, שתשב על מכסת הרשימה משותפת.

): אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו, להצביע בעד ההצעה.

): תודה, אדוני.

משה ארבל: בהמשך להודעת יושב-ראש ועדת הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על הודעתו בעניין צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) – על הודעת ועדת הכנסת.

משה ארבל: מצביעים על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

משה ארבל: הצבעה מס' 25 בעד הצעת ועדת הכנסת – 36 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב הוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

משה ארבל: 36 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה ארבל: אושרה הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

משה ארבל: ולפרוטוקול נוסיף גם את חבר הכנסת איתן גינזבורג, בשל המרחקים למקום מושבו.

משה ארבל: אנחנו נעבור לבקשת הממשלה להאריך בצו את חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003.

משה ארבל: יציג את המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לעניין הארכת תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התש"ף

משה ארבל: –2020 – יושב-ראש הוועדה המשותפת חבר הכנסת צבי האוזר.

משה ארבל: יעלה ויבוא, בבקשה.

הוועדה המשותפת): אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לברך אותך אישית – –

משה ארבל: תודה רבה.

הוועדה המשותפת): – – על היבחרך לסגן יושב-ראש הכנסת.

הוועדה המשותפת): אני גאה לעמוד כאן בדוכן הנואמים, כאשר אתה לצידי כיושב-ראש הישיבה.

משה ארבל: תודה רבה.

הוועדה המשותפת): חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הפנים והגנת הסביבה לעניין צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התש"ף–2020.

הוועדה המשותפת): חוק האזרחות והכניסה לישראל, תשס"ג–2003, נחקק במהלך האינתיפאדה השנייה, ועיקרו הגבלה על מתן אזרחות, תושבות והיתרי שהייה בישראל לתושבי אזור יהודה ושומרון ועזה, וכן תושבי כמה מדינות עוינות, במקרים של איחוד משפחות עם אזרחים ישראלים.

הוועדה המשותפת): אזרחויות ותושבויות ניתנו עד אז במקרים כאלה בהתאם להוראות הדינים הכלליים הקבועים בחוק האזרחות, תשי"ב–1952, ובחוק הכניסה לישראל, תשי"ב–1952, גם הוא.

הוועדה המשותפת): התכלית בבסיסו של החוק שעליו אנחנו דנים היא ביטחונית, על רקע מעורבותם בפיגועי טרור של פלסטינים שהם במקור תושבי אזור יהודה ושומרון ועזה – –

ג'אבר עסאקלה: יש לך סטטיסטיקה על זה?

הוועדה המשותפת): – – ונושאים, בעקבות איחוד משפחות, תעודות זהות ישראליות.

הוועדה המשותפת): תעודות זהות אלה אפשרו להם תנועה חופשית בין שטחי יהודה, שומרון ועזה וישראל, ובתוך ישראל עצמה.

הוועדה המשותפת): העיקרון שבבסיסו של החוק קובע כי שר הפנים לא יעניק ככלל אזרחות או רישיון ישיבה בישראל לתושבי יהודה ושומרון ועזה, וכן לתושבים או אזרחים של איראן, לבנון, סוריה ועיראק.

הוועדה המשותפת): כן קובע החוק כי המפקד הצבאי באזור יהודה ושומרון או אדם שהוסמך על יד שר הפנים לעניין זה, לא יהיו רשאים להעניק לתושבי אזורים אלה היתרים לשהייה בישראל.

הוועדה המשותפת): האיסור איננו איסור גורף, שכן בחוק קבועים חריגים וסייגים המאפשרים להעניק אזרחות, רישיון ישיבה או היתר שהייה בישראל במקרים אלה, ואני אפרט: היתרי שהייה בישראל לבני זוג, כאשר הגבר מעל גיל 35 או כאשר האישה מעל גיל 25; רישיון ישיבה בישראל לילד עד גיל 14; היתר שהייה בישראל לילד מעל גיל 14 לשם מניעת הפרדתו מהורהו; רישיון ישיבה בישראל במקרים הומניטריים מיוחדים; היתרי שהייה בישראל למטרת טיפול רפואי, למטרת עבודה או למטרה זמנית, עד שישה חודשים; ולבסוף, היתרים מיוחדים במקרים של הזדהות עם מדינת ישראל, עשייה למען המדינה, או במקרים שלמדינה יש בכך עניין מיוחד.

הוועדה המשותפת): מאז שנחקק החוק הוגשו נגדו כמה עתירות.

הוועדה המשותפת): בית המשפט העליון נדרש פעמיים לשאלת חוקיותו של החוק.

הוועדה המשותפת): אציין בצד זאת כי לעצם היותו של החוק הוראת שעה זמנית הניתנת להארכה מעת לעת היה משקל להחלטת בית המשפט בשתי פסיקותיו.

הוועדה המשותפת): בשני המקרים פסק בית המשפט כי אף שהחוק פוגע בזכות לחיי משפחה ולשוויון של תושבי ואזרחי ישראל המבקשים להינשא לתושבי אזור יהודה ושומרון ועזה, הרי שנוכח תכליתו הביטחונית של החוק פגיעה זו היא פגיעה מידתית, וכפי שציין בפסיקתו השופט מלצר, "מוטב להישמר מאשר להצטער".

הוועדה המשותפת): אזכיר גם שאף שהחוק מגביל את הזכות לחיי משפחה בישראל, הוא אינו מונע אותה לחלוטין, וכפי שגם בית המשפט עמד על הדברים, אותה זכות יכולה להתממש במקום מושבו של בן הזוג שאינו מישראל.

הוועדה המשותפת): כאמור, אם בני זוג – ישראלי ופלסטינית, או להפך – מעוניינים להקים משפחה בשטחי הרשות הפלסטינית, אין כל מניעה שיעשו זאת.

הוועדה המשותפת): למיטב הבנתי, או למיטב מה שדֻווח, משום מה תופעה זו של הקמת משפחה בשטחי הרשות הפלסטינית איננה שכיחה.

הוועדה המשותפת): נוכח השיקולים הביטחוניים, החוק מגביל את האפשרות להגר עבור תושב האזור שאין לו זיקה למדינת ישראל ויש לו זיקה עוינת למדינה בתוקף סכסוך דמים מתמשך.

הוועדה המשותפת): מנגנון הארכת הוראת השעה הקבוע בחוק האזרחות והכניסה לישראל מאפשר לממשלה להאריך את תוקפו של החוק באמצעות צו, באישור הכנסת, לתקופה שלא תעלה על שנה.

הוועדה המשותפת): במקביל להארכת תוקפו של החוק שחלה ב-2015 החליטה הכנסת כי כדי לאפשר דיון מעמיק בבקשת הממשלה להארכת תוקפו של החוק, תדון בה תחילה ועדה משותפת שתורכב מנציגי ועדת החוץ וביטחון ונציגי ועדת הפנים והגנת הסביבה.

הוועדה המשותפת): כמו כן הוחלט כי הוועדה המשותפת תהיה רשאית להמליץ למליאת הכנסת אם לאשר את החלטת הממשלה, לבטלה או לאשרה לתקופה הקצרה משנה בטרם תובא ההחלטה לאישור מליאת הכנסת.

הוועדה המשותפת): הוועדה המשותפת קיימה דיונים במתכונת זו מאז 2016.

הוועדה המשותפת): בדיונים השתתפו נציגי רשות האוכלוסין, משרד המשפטים וגורמי הביטחון, וכן נציגי ארגונים אזרחיים שהביעו את עמדתם בקשר לחוק.

הוועדה המשותפת): בדיון שערכנו הבוקר בוועדה המשותפת שמענו מנציגי רשות האוכלוסין כי מדי שנה מוגשות כ-1,000 בקשות לרישיונות והיתרים, ומהנתונים עולה כי למעלה ממחציתן מתקבלות.

הוועדה המשותפת): פירושו של דבר שהחוק מגביל אומנם את האפשרות לקבל מעמד בישראל, אך הסייגים והחריגים הקבועים בו מאפשרים מתן מעמד במקרים המפורטים, כפי שפירטתי אותם כאן, ועל כן לא ניתן לטעון שהוא סוגר באופן הרמטי את האפשרות לאיחוד משפחות בישראל.

הוועדה המשותפת): במהלך הדיון נשמעה גם עמדת גורמי הביטחון שלפיה אוכלוסיית מבקשי איחוד משפחות מהווה אוכלוסיית סיכון, בשל היכולת המוכחת להסתייע בה לביצוע פיגועי טרור.

הוועדה המשותפת): במהלך חמש השנים האחרונות היו מעורבים בפעולות טרור 78 אזרחים ותושבים שקיבלו מעמד בישראל כתוצאה מאיחוד משפחות או ילדיהם של אזרחים ותושבים כאלה.

הוועדה המשותפת): אני מניח שכמה מחברי הכנסת יתייחסו לכך שבשנתיים-שלוש האחרונות המספרים נמוכים יותר כתוצאה מדעיכתו של גל הטרור שפקד את ישראל בשנים 2015–2016, אך למרבה הצער אין להתייחס לגל זה כאל אירוע חד-פעמי.

הוועדה המשותפת): הוא חלק מסכסוך מתמשך שיש בו עליות ומורדות, וגם אם המצב נראה כעת רגוע יותר, הוא יכול להתלקח בכל עת, כפי שגם אירע בעבר.

הוועדה המשותפת): משכך, הוועדה המשותפת השתכנעה מנימוקיהם של גורמי הביטחון בדבר הסיכון הביטחוני הגלום והמוכח באיחודי המשפחות בישראל.

הוועדה המשותפת): הקשרים השוטפים שמתקיימים בין פלסטינים שמקבלים מעמד בישראל לבין משפחותיהם ביהודה ושומרון, לצד האפשרות שיש להם לנוע בחופשיות בשטח ישראל – כל אלה מהווים תשתית שעלולה לשמש, ואף שימשה לא פעם, לפעילות טרור כנגד ישראל וכנגד אזרחים ישראלים.

הוועדה המשותפת): ישראל, כמדינה חפצת חיים, אינה יכולה להסכים על כך.

הוועדה המשותפת): בשים לב לאיזון בין הרצון לאפשר לממש את הזכות למשפחה דווקא בישראל לבין הזכות לחיים של אזרחי ישראל, אנו ממליצים לבחור בזכות לחיים ובחובתנו הבסיסית לעשות הכול כדי לעמוד במחויבות היסוד של המדינה לאזרחיה: שמירה על שלומם וביטחונם.

הוועדה המשותפת): על כן החליטה הוועדה המשותפת להמליץ לכנסת לאשר את החלטת הממשלה ולהאריך את תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003, לתקופה של שנה נוספת, עד ליום ו' בתמוז התשפ"א, 16 ביוני 2021.

הוועדה המשותפת): אני קורא לחברי הכנסת לקבל את המלצת הוועדה המשותפת ולאשר את הצו.

הוועדה המשותפת): אדוני היושב-ראש, במנותק מהליך אישור הארכת תוקף האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) שנדון היום בוועדה אני מבקש לומר אמירה אישית: כפי שפירטתי בראשית דבריי, ברור לי גם היום כי מאזן האינטרסים בעניינה של הוראת השעה נוטה באופן ברור לטובת האינטרס הביטחוני, והוא ממשי וקיים באופן המצדיק כשלעצמו את הארכת תוקף החוק, בפרט לנוכח המתרחש היום באזורנו, מסביבנו, ואצל שכנינו הפלסטינים בפרט.

הוועדה המשותפת): ואולם, באופן אישי, כאמור, וצופה פני עתיד, אני רואה לנכון לציין מעל במה זו כי זה הדיון הראשון שמקיימת הכנסת בנושא הארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל מאז חוקק בחודש יולי 2018 חוק-יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, המכונה בפי כול חוק-יסוד: הלאום.

הוועדה המשותפת): חקיקת חוק-יסוד זה שינתה את המציאות החוקתית בישראל.

הוועדה המשותפת): משחוקק חוק-יסוד: הלאום קבעה הכנסת בכובעה כרשות המכוננת מאזן שיקולים חוקתי חדש.

הוועדה המשותפת): אל מול זכויות הנגזרות מהקבוע בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו עומדות גם זכויות ועקרונות יסוד המעוגנים בחוק-יסוד: הלאום.

הוועדה המשותפת): חוק זה משנה את השקלא וטריא החוקתיים בישראל שנהגו עד אותה עת.

הוועדה המשותפת): צריך להישיר מבט על המציאות ולומר, אדוני היושב-ראש, באופן ברור: מדינת ישראל מצויה מאז הקמתה עד עצם היום הזה, ובטווח הנראה לעין, בסכסוך אתני מול העם הפלסטיני.

הוועדה המשותפת): ישראל נדרשת ותידרש ככל הנראה בעתיד לאזרֵחַ במצטבר עשרות אלפי אנשים בעלי זיקה בסיסית עוינת למדינה, ובפרט לרעיון המעוגן בחוקתה כמדינה הלאום של העם היהודי.

הוועדה המשותפת): דרישה זו, הגם שהיא נאחזת בעקרונות הנובעים מחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, הרי היא חותרת במודע כנגד עקרון יסוד נוסף של החוקה הישראלית כפי שעוגן לאחרונה בחוק: יסוד-הלאום.

הוועדה המשותפת): בראייתי האישית, במציאות החוקתית שלאחר חקיקת חוק-יסוד: הלאום, צופה פני עתיד, מניעת אזרוח של נתיני ישות עוינת למדינה איננה יכולה להישאר רק בגדר דיון בטחוני גרידא, גם אם הוא מוצדק לחלוטין.

מכלוף מיקי זוהר: תן לו – – – זה הבל.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

הוועדה המשותפת): ישראל מחויבת בשוויון זכויות פרט ללא הבדל דת, גזע או מין.

הוועדה המשותפת): יחד עם זאת – – –

קריאות: – – –

הוועדה המשותפת): יחד עם זאת, אדוני היושב-ראש, עלינו לבחון בצורה כנה, אמיצה והוגנת – –

וליד טאהא: האידיאולוגיה שלך – – –

הוועדה המשותפת): – – האם – – –

משה ארבל: חברי הכנסת, נרשמתם לדיון.

וליד טאהא: האידיאולוגיה שלו – – –

משה ארבל: אנחנו נשמע את דברכם בקשב רב.

משה ארבל: אני בטוח שיש לכם מה לומר על הדברים.

משה ארבל: אני מבקש לא למנוע מהדובר להשלים את דבריו.

הוועדה המשותפת): אני אחזור על הדברים, אדוני היושב-ראש: ישראל מחויבת בשוויון זכויות פרט ללא הבדל דת, גזע או מין.

וליד טאהא: סיפורי סבתא.

הוועדה המשותפת): יחד עם זאת, עלינו גם לבחון בצורה כנה, אמיצה והוגנת אם צבר זכויות אישיות יכול להתגבש לכדי זכות קולקטיבית המשרתת רצון של מעטים לשנות את הגדרות היסוד של ישראל.

הוועדה המשותפת): במצב דברים זה לא רק שמדינת ישראל רשאית לחוקק חוק שימנע את כניסתם של נתיני ישות עוינת הנמצאים עימה בסכסוך דמים לתחומה – זו אף חובתה.

וליד טאהא: אתה – – –

הוועדה המשותפת): או כפי שהגדיר זאת השופט גרוניס – – –

וליד טאהא: מדובר בחוקים גזעניים.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא.

הוועדה המשותפת): – – כתוארו דאז, בפסק הדין שדן בעניין זה, "זכויות אדם אינן מרשם להתאבדות לאומית".

הוועדה המשותפת): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני קורא לממשלת ישראל לתת את דעתה על שינוי המצב החוקתי עם חקיקת חוק-יסוד: הלאום גם בשים לב לכל הנוגע להסדרי האזרחות והכניסה לישראל.

הוועדה המשותפת): חוק-יסוד: הלאום אינו אות מתה בספר החוקים הישראלי, והיום אני מבקש להניח אבן פינה לדיון רציני, מורכב והיסטורי בנושא האזרחות והכניסה לישראל, דיון שחובתנו כאן, בכנסת ישראל, לקיימו בנפרד מהדיון החשוב על סיכונים ביטחוניים – כל זאת בשים לב למאזן הערכים החוקתי העדכני בישראל.

הוועדה המשותפת): תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: אני מודיע כעת שאני נועל את רשימת הדוברים בדיון בהצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) – הארכת תוקף החוק.

משה ארבל: חבר הכנסת רזבוזוב – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה יעלה ויבוא, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

ג'אבר עסאקלה: סבאח אל-ח'יר, בוקר טוב.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, אני שוקל להחליף את שמי לאיוב, אני רוצה לבחור בשם איוב כדי לסבול את דברי הגזענות וההבל ששמענו לפני שנייה כאן.

ג'אבר עסאקלה: תשמעו, החוק הזה הוא חוק גזעני, ולא פלא שמי שמציג אותו הוא אחד מאבות חוק הלאום הגזעני והמיותר הזה, שמטרתו אחת ויחידה: לפגוע באוכלוסייה הערבית, לפגוע בזכויות היסוד של האוכלוסייה הערבית ולמנוע הקמת משפחות.

ג'אבר עסאקלה: מי שאומר שהביטחון קודם לזכות הבסיס של האזרח או של האדם הוא פשוט – זה דומה לדברים שנאמרו במקומות אחרים קצת רחוקים מכאן.

ג'אבר עסאקלה: החוק הזה הוא חוק גזעני, מצוינות גזענית.

ג'אבר עסאקלה: התוצאה שלו, מה שאנחנו רואים, מר האוזר – אני רגיל להגיד כל הזמן האוזר והנדל, זינגו רינגו – כזוג אתם מובילים מגמה של הגברת הגזענות, הגברת ההפרדה ופגיעה אנושה באוכלוסייה הערבית בארץ הזאת.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר שהחוק הזה, אין לו מקום.

ג'אבר עסאקלה: האמת היא שלא רק פלסטינים סובלים מהחוק הזה, אלא גם אזרחים ערבים שמתחתנים עם אירופיות מתקשים לקבל אזרחות במדינה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: אתם יודעים מה, זאת הפרנויה הדמוגרפית שלכם, אנשי הימין.

ג'אבר עסאקלה: זאת הפרנויה שגוררת אתכם לגזענות.

ג'אבר עסאקלה: ומה שקורה כאן – המדינה הזאת נותנת זכות להתאזרח לכל פושע שבורח מכל מדינה בעולם; הוא זכאי לקבל אזרחות, אבל מי שמתחתן עם אזרחית או עם אזרח מחוץ לגבולות המדינה, אתם לא נותנים לו אזרחות.

ג'אבר עסאקלה: כל עניין הסטטיסטיקות של פיגועים ולא פיגועים – הכול שקר.

ג'אבר עסאקלה: הכול שקר מצוץ מהאצבע.

ג'אבר עסאקלה: אתם יודעים מה אחוז המעורבים בפיגועים מבין אלה שקיבלו איחוד משפחות?

ג'אבר עסאקלה: לא עולה על 0.1%.

ג'אבר עסאקלה: יותר יהודים עשו פיגועים מאשר אנשים שבאו וגרו בארץ או קיבלו אזרחות.

ג'אבר עסאקלה: ולכן, לחוק הזה, להוראת השעה הזאת, אין מקום.

ג'אבר עסאקלה: המדינה הזאת צריכה לבחור אם היא מדינה דמוקרטית או אם היא מדינה גזענית.

ג'אבר עסאקלה: החוק הזה וחוק הלאום שהובלת מוכיחים שהמדינה הזאת הולכת בכיוון גזעני, אפרטהיידי, ולזה יש תוצאות ומחירים – שאנשים יאבדו את זכויות החיים בכבוד ובשלום בארץ הזאת.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: נא לסיים.

ג'אבר עסאקלה: אתם מפרקים משפחות, אתם משאירים ילדים בלי אחד ההורים – זה מה שאתם עושים.

משה ארבל: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חברת הכנסת סונדוס סאלח – מוותרת; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, שלוש דקות לאדוני.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בקול ניחר אך בכעס רב אני אדבר.

עופר כסיף: חברי חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה כבר השתמש במספיק שמות תואר לתאר את דברי ההבל שנאמרו קודם על ידי גזען פתולוגי שלא מוותר על שום הזדמנות להשמיע את דברי הבלע הגזעניים שלו, לכן אני לא רוצה להתייחס; הוא לא שווה את ההתייחסות.

עופר כסיף: אבל יש שתי ביקורות על חוק האזרחות שאני רוצה להתייחס אליהן.

עופר כסיף: ביקורת אחת היא ביקורת פרוצדורלית, והאיש שדיבר קודם, שהציג את הדברים – איך אני אגיד את זה בעדינות – גם פה ושם שיקר, משום שבית המשפט – יש לנו ביקורת על בית המשפט, אבל בית המשפט, גם כאשר אישר את הוראת השעה שהפכה להוראת שעה זמנית-נצחית – הוראת שעה זמנית של 18 שנה, מאוד הגיוני – דיבר על כך שקבלת חוק כזה בהוראת שעה, בצו, פעם אחר פעם, היא דבר בלתי מתקבל על הדעת.

עופר כסיף: זה דבר שמקשה על ביצוע שינויים בידי חברי הכנסת, וממילא זה גם פוגע בכוחה של הכנסת לפקח.

עופר כסיף: בג"ץ הזהיר מזה.

עופר כסיף: וכיצד הכנסת נהגה, ועדיין?

עופר כסיף: יש מדי שנה הארכה כמעט אוטומטית של הוראת השעה הקבועה הזאת, הגזענית, בלי דיון כמעט, בלי לבדוק את הנתונים – שמייד אגע בהם.

עופר כסיף: אז קודם כול, פרוצדורלית הליך החקיקה פגום, אבל מה שיותר חשוב זה המהות.

עופר כסיף: כל האמירה שמדובר בעניין ביטחוני היא אמירה מופרכת, שקרית ותירוץ.

עופר כסיף: כבר ב-2017 אמר השב"כ – לא אני – השב"כ אמר ב-2017, לאחר שלחצו עליו, שרק 0.1% מהממתינים לאיחוד משפחות בין 2002 ל-2017 היו, כלשון השב"כ, מעורבים בפעילות טרור.

עופר כסיף: מה שמדובר עליו פה זאת ענישה קולקטיבית, שרירותית, סדיסטית, אכזרית, שמאחוריה רק סיבה אחת, עם חוק הלאום או בלעדיו, והסיבה היא סיבה דמוגרפית גזענית.

עופר כסיף: זאת הסיבה האמיתית – עליונות יהודית.

עופר כסיף: ראש הממשלה והעדר שלו – – –

משה ארבל: נא לסכם.

עופר כסיף: אני מסיים מייד, אדוני.

עופר כסיף: ראש הממשלה והעדר שלו מתבכיינים השכם וערב על הפללה, מדברים על זה שלראש הממשלה עומדת חזקת החפות – –

משה ארבל: תודה.

עופר כסיף: – – אבל לפלסטינים לא נותנים את חזקת החפות.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: הפלסטינים כולם מואשמים פה כטרוריסטים, אם לא הוכיחו ההפך – קולוניאליזם גזעני מהסוג הגרוע ביותר.

עופר כסיף: תתביישו לכם.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: חברת הכנסת היבה יזבק.

אבי דיכטר: רד למטה.

אבי דיכטר: היום לפני 19 שנה – – –

עופר כסיף: אתה האחרון שיש לו זכות לדבר, פשיסט.

עופר כסיף: פשיסט.

עופר כסיף: אתה פשיסט.

עופר כסיף: גזען.

עופר כסיף: גזען פשיסט, זה מה שאתה.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אבי דיכטר: היום לפני 19 שנה טרוריסט רצח 21 ילדים בדולפינריום.

אבי דיכטר: זאת הסיבה שאתה – – –

עופר כסיף: אתה רוצח.

משה ארבל: השר דיכטר.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

משה ארבל: צא מהאולם, בבקשה.

משה ארבל: המילים האלה לא מקובלות באולם המליאה.

משה ארבל: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

משה ארבל: חבר הכנסת עופר כסיף, קראתי אותך לסדר פעם שלישית.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: שלוש דקות לגברתי, בבקשה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, אני חושבת – וזו עובדה – שכל אחד ואחד כאן הגיע ממשפחה, יש לו משפחה, לחלקכם וחלקכן אולי גם יש ילדים, יש בני זוג, יש בנות זוג, ואני רוצה, ככה לרגע, שתדמיינו מה זה לחיות בצל משפחה מפורקת, הרחק מהילדים, בלי זכויות, בלי מעמד.

היבה יזבק: מה זה, איך זה מרגיש להיות ילד – –

משה ארבל: חבר הכנסת זוהר, נא לאפשר לדוברת לדבר.

היבה יזבק: – – במשפחה שהמדיניות מפרקת, שהגזענות מפרקת, שהקולוניאליזם מפרק.

היבה יזבק: זה חוק שבא למטרה אחת פשוטה: לפרק ולהפריד בין בני אותו עם.

היבה יזבק: אין משמעות אחרת.

היבה יזבק: זה חוק שבא להפריד בין אנשים ששייכים לאותו מרחב תרבותי ומרחב היסטורי ומרחב חברתי.

היבה יזבק: אבל – הפתעה; למרות החוק הזה שחוקק ב-2003, אנחנו רואים שלמרות זאת ובכל זאת אנשים ממשיכים להתחתן משני הצדדים של הגבול ושל המחסום ושל כל גדר ההפרדה שבנו כאן.

היבה יזבק: החוק הזה הוא חוק שמראה עד כמה המנטליות הגזענית שמבוססת על קולוניאליזם – הקולוניאליזם האפור הזה, מהימים המאוד-אפלים, מושרש עמוק בקרב הרבה אנשים כאן.

היבה יזבק: אני לא רוצה להגיד אף מילה נוספת אלא לשאול את האנשים שירצו לתמוך בחוק זה איך הם חוזרים לבית שלהם, למשפחה שלהם, מסתכלים בעיניים של הילדים שלהם ושל בני המשפחה שלהם ולא מתביישים.

היבה יזבק: בושה, אכזריות, זה המינימום שאפשר להגיד על חוק כזה.

היבה יזבק: המינימום.

היבה יזבק: תתביישו, קודם כול, מול המוסריות שלכם ומול כל ערך אנושי שקיים בעולם.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת היבה יזבק.

משה ארבל: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אדוני.

אנטאנס שחאדה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, במיוחד הסיעה שלי, הסיעה המשותפת.

משה ארבל: חבר הכנסת טיבי, אתה עם הגב לחבר הכנסת שחאדה.

משה ארבל: תודה.

אנטאנס שחאדה: אחרי הנאום ששמענו ממציג החוק או הארכת תוקף החוק, בנוסף לכל המילים וכל התיאורים שהוצגו, אני חושב שבנאום יש עוד תיאור שהוא מאוד מסוכן.

אנטאנס שחאדה: הרי בעצם הטיעונים פותחים או אמורים לפתוח מחדש את כל הוויכוח על מהות האזרחות במדינת ישראל ועל הניסיון והמאמץ שלנו להפוך את האזרחות לאזרחות דמוקרטית, אזרחות מהותית.

אנטאנס שחאדה: לא אזרחות רפובליקנית, כפי שאחדים או כפי שהרוב מתייחס אליה עד עכשיו.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מסרבים לריבוי האזרחיות במדינה.

אנטאנס שחאדה: הרי זה המאבק, זו מהותו של המאבק שלנו:

אנטאנס שחאדה: אזרחות שווה שלא תגדיר – שהרוב לא יגדיר את גבולות האזרחות לפי ממדי המטרות שלו, לפי האידיאולוגיה שלו, וממש לעצב את זה כדי להדיר את האזרחים הערבים והפלסטינים במדינה.

אנטאנס שחאדה: זו מהותו של המאבק שלנו.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מציגים אזרחות שמתגרה בציונות – נכון.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מציעים מודל אזרחות שוויוני, מהותי, שאינו – חבר'ה.

משה ארבל: חבר הכנסת זוהר, השר הנדל, נבקש רק – חבר הכנסת זוהר.

אנטאנס שחאדה: אנחנו אכן מציגים מודל של אזרחות שוויונית שמאתגרת ומנוגדת לאזרחות המוצעת על ידי הפרויקט הציוני.

אנטאנס שחאדה: נכון, אנחנו מודים בזה.

אנטאנס שחאדה: אבל האזרחות, המודל האזרחי מושתת על ערכים דמוקרטיים, הומניים; מודל שוויוני שאינו מדיר אף אחד, שאינו מפלה אף אחד, שלא נותן פריבילגיות לאף אחד לא לפי גזע, דת או מין.

אנטאנס שחאדה: ועכשיו, לפי אידיאולוגיה – התווסף עוד ממד: הממד האידיאולוגי.

אנטאנס שחאדה: זה לא מספיק שאתה שייך לקבוצת הרוב, אתה צריך להיכנע לדרישות או לתכתיבי הרוב.

משה ארבל: תודה רבה.

אנטאנס שחאדה: אם החוק הזה ימשיך, או החידוש כל שנה – בניגוד, דרך אגב – – –

משה ארבל: נא לסכם.

אנטאנס שחאדה: בית המשפט העליון – ואני אסיים כאן, אדוני היושב-ראש – בדרום אפריקה בשנת 1980, בשיא משטר האפרטהייד, סירב לחוקק חוק דומה – –

משה ארבל: תודה.

אנטאנס שחאדה: – – לחוק הזה מסיבות דמוקרטיות הומניות, שכאן רומסים אותן כל שנה מחדש.

משה ארבל: תודה רבה, חבר הכנסת שחאדה.

משה ארבל: חבר הכנסת מנסור עבאס, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני, בבקשה.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עד עכשיו השיקול הביטחוני היה בבסיס הטיעון שהציגה הממשלה לגבי הארכת הוראת השעה או צו השעה.

מנסור עבאס: היום חבר הכנסת צבי האוזר מציג תשתית חדשה, שהיא תשתית לאומית ולא ביטחונית.

מנסור עבאס: אומנם יש לנו גם ויכוח עם התשתית הביטחונית או השיקול הביטחוני בקבלת צו שעה כזה, ואפשר להתווכח על המהות של התשתית הביטחונית ואם היא נכונה ומידתית ואם יש שוני בסיכון הביטחוני בין שנת 2003 עד היום.

מנסור עבאס: אומנם בית המשפט העליון פסק בנושא הזה, ולא אחד משופטי בית המשפט העליון אמר שהחוקתיות של הוראת השעה או החוק הזה תלויה בזמניות של המהלך שנחקק פה בכנסת.

מנסור עבאס: אבל יותר מסוכן מהשיקול הביטחוני הוא הגישה החדשה של חבר הכנסת צבי האוזר כאשר הוא מדבר על השיקול הלאומי.

מנסור עבאס: האמת, מייד התחלתי לחשוב – ההיגיון הפנימי בשיקול הזה, חבר הכנסת צבי האוזר, הוא שאתה רוצה למנוע כל סגירת פער דמוגרפי בין יהודים לערבים בתוך מדינת ישראל על ידי זה שאתה לא מקבל אזרחים חדשים דרך איחוד משפחות.

מנסור עבאס: עכשיו תאר לעצמך, בעוד 20, 30, 50 שנה שיעור הילודה בחברה הערבית עולה על שיעור הילודה בחברה היהודית, והפער – – –

ג'אבר עסאקלה: אל תיתן לו רעיונות.

מנסור עבאס: לא, אני רוצה להציג משהו.

ג'אבר עסאקלה: – – –

שלמה קרעי: אנחנו בעד איחוד משפחות, הרשות הפלסטינית – – –

ג'אבר עסאקלה: – – –

מנסור עבאס: שנייה.

מנסור עבאס: בעוד 50 שנה האזרחים הערבים הופכים להיות 40% מאזרחי מדינת ישראל, מה הפתרון שם?

מנסור עבאס: לפי השיקול הלאומי שאתה מציג, צריך לעשות דברים שרק במשטרים אפלים חושבים עליהם, ולא עושים.

צבי האוזר: – – – אנשים מישות עוינת, לגבי זכותם של אנשים מישות עוינת לקבל אזרחות בישראל, זה העניין.

משה ארבל: חבר הכנסת האוזר, אבל זה לא דיאלוג.

מנסור עבאס: חבר הכנסת צבי האוזר, תאמין לי, אף בחור ערבי – – –

משה ארבל: חבר הכנסת מנסור עבאס, נא לסכם, הזמן תם.

מנסור עבאס: אף בחור ערבי – כאשר הוא רוצה להתחתן למשל עם אישה מהגדה או מהרצועה או מכל מקום אחר, הוא בוחר את האישה שראויה לו, שהוא אוהב אותה, שהוא רוצה להינשא לה.

מנסור עבאס: הוא לא הולך לקחת מישהי לפי האידיאולוגיה שלה ולפי העמדות הפוליטיות שלה.

מנסור עבאס: ולכן השיקול הלאומי שהעלית פה ייקח אותנו למקומות, למחוזות מאוד מאוד מסוכנים, שיסכנו גם את מרקם היחסים בין הערבים ליהודים וגם את התקווה לשלום, לביטחון, לשותפות ולסובלנות בין שני העמים ושתי המדינות – שעוד תקום ליד מדינת ישראל.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה אדוני.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני, תודה רבה, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מברך אותך על ניהול הישיבה ומאחל לך בהצלחה.

משה ארבל: תודה.

אחמד טיבי: אתה ראוי לתפקיד.

אחמד טיבי: זאת לא פעם ראשונה שאני נואם על החוק הנורא הזה.

אחמד טיבי: זה אחד החוקים הגזעניים ביותר שיש בספר החוקים.

אחמד טיבי: אני לא מכיר חוק כזה בשום מדינה שמגדירה את עצמה כמדינה דמוקרטית.

אחמד טיבי: בית המשפט בדרום אפריקה סירב לאשר חוק כזה.

אחמד טיבי: אני זוכר את התקופה שבה הייתה קודם החלטת ממשלה שמונעת איחוד משפחות והיתרים, ואני זוכר שהגיע לכאן השר המקשר, זה היה גדעון עזרא, והסביר כי מדובר בהחלטה וחוק בדרך, שמטרתו למנוע את זכות השיבה, שיקולים דמוגרפיים.

אחמד טיבי: גם אלי ישי, אז שר הפנים, אמר אותו דבר.

אחמד טיבי: ואז אמרו להם: ההסבר הזה לא יעמוד בבג"ץ, ואז הגיע לוועדת הפנים ראש השב"כ לשעבר חבר הכנסת אבי דיכטר, ונתן נתונים.

אחמד טיבי: אני זוכר את המספר – 26 מקרים מעורבים היו אז של זוגות, שהבן שלהם, קראו לו "מעורב בפעולות נגד ביטחון המדינה", ועל סמך המספרים האלה – – –

אבי דיכטר: ברצח, אחמד טיבי, ברצח יהודים בגלל שהם יהודים – לא פעולות, ברצח.

אחמד טיבי: אתה יודע כמה יהודים רוצחים יהודים?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: יש יותר יהודים מאשר 26 שרצחו יהודים.

אבי דיכטר: – – – פעולות טרור ביטחוניות.

אוסאמה סעדי: טרור יהודי שרצח ושרף משפחה שלמה – – –

שלמה קרעי: לכן זה מצדיק – – – טרור פלסטיני – – –

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת דיכטר, שלא עשיתם כלום באופן דומה עם ברוך גולדשטיין שטבח בפלסטינים, טבח יותר מ-26 פלסטינים.

אחמד טיבי: בינתיים יש לו אנדרטה בקריית ארבע, כך שהשקר נחשף, כי השקר הוא על בסיס של גזענות.

אחמד טיבי: מתייחסים בחוק הזה אל כל סיפור אהבה פלסטיני כאל פצצה מתקתקת.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: הם פוחדים שפלסטיני יתאהב בפלסטינית והם יתחתנו.

אחמד טיבי: ) זה מפחיד.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: זה דמוגרפי.

אחמד טיבי: עכשיו המדינה הזאת, שמונעת מפלסטיני אזרח מדינת ישראל להינשא לפלסטינית אזרחית שכם או עזה או ירדן או לבנון, מאפשרת ליהודי להינשא לגרמניה שהסבא שלה היה נאצי, כי היא לא פלסטינית.

אחמד טיבי: עכשיו אני אאתגר אתכם.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם שיהודי מישראל – – –

משה ארבל: לוחות הזמנים לא עומדים לרשות אדוני, אז – – –

אחמד טיבי: תהיה גמיש, תהיה גמיש.

אחמד טיבי: כשיהודי מישראל מתאהב ביהודייה שגרה באחת מהמדינות האלה – תניח – מה הייתם עושים?

אחמד טיבי: הייתם עושים כל מבצע אפשרי כדי לאחד את הלבבות, כדי להחזיר את האישה אל חיק משפחתה העתידית.

עאידה תומא סלימאן: ראש הממשלה היה – – –

אחמד טיבי: ואז כשהיא הייתה חוזרת, ביבי היה מצטלם איתה בסטורי של האינסטגרם שלו.

משה ארבל: אני סמוך ובטוח שכבודו ירצה לשמוע גם את חבר הכנסת סעדי.

אחמד טיבי: אבל אדוני היושב-ראש, אתה יודע כמה חברי כנסת יש פה?

אחמד טיבי: אלה נמצאים כי קיבלו הוראה מהקואליציה להימצא; אלה – חברי הכנסת של הרשימה המשותפת – נמצאים כי הנושא נוגע לחיים של כל אחד מהם, או חבריהם, או משפחתם, או מכריהם.

אחמד טיבי: זה נושא שנוגע לכל אחד.

אחמד טיבי: כל אחד מהנבחרים האלה מקבל כל חודש 10 בקשות של מצוקה, של איסור-היתר, לא רק איחוד משפחות, שאי-אפשר לאחד את הילדים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

ינון אזולאי: תשתדל להקפיד על זמנים, הלילה – – –

אוסאמה סעדי: – – –

קריאה: עוד לא התחלנו.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, סבאח אל-חי'ר.

אורי מקלב: סבאח אל-נור.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לספר את סיפורה של משפחה, אחת הדוגמאות.

אוסאמה סעדי: אנחנו חיים יום-יום עם עשרות אלפי משפחות כאלה.

ג'אבר עסאקלה: האוזר יגיד לך – – –

אוסאמה סעדי: ואני מדבר על סוהיר חורי.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: שמי סוהיר חורי מתושבי חיפה.

אוסאמה סעדי: אני עובד בבנק מרכנתיל מזה 22 שנים ואני נשוי לגברת דועאא מאזן עיסא סאלם, ירדנית.

אוסאמה סעדי: ) הוא התחתן לפני 22 שנה, מאז 1998, עם דואה, שהיא ירדנית, ואני לא יודע אם גם ירדן היא ישות עוינת; אני יודע שיש הסכמי שלום עם ירדן.

אוסאמה סעדי: מ-1998 הוא נשוי לדואה ויש להם ילדים, ועד היום יש לה א/5.

אוסאמה סעדי: אם אני אשאל אתכם ואני אעשה בוחן פתע עכשיו מה זה א/5, רובכם תיכשלו ולא תדעו.

משה ארבל: חבר הכנסת אזולאי בוודאי ידע, כיועץ שר הפנים לשעבר.

אוסאמה סעדי: אני בטוח, כן.

אוסאמה סעדי: מאז 1998, זאת אומרת חמש שנים, אדוני היושב-ראש, לפני תחילת החוק – הם התחתנו, אז לא היה חוק.

אוסאמה סעדי: מאז היא לא יכולה לעבוד, כי אין לה תעודת זהות קבועה.

אוסאמה סעדי: היא לא יכולה לעבור (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אשתי לא יכולה לעבור במסוף טאבה, מעבר עקבה, שייח' חוסיין, שדה התעופה בן-גוריון, נמל חיפה.

אוסאמה סעדי: נוהגים כלפינו בהתנשאות ועונים לנו בחוסר מקצועיות רק בגלל שאשתי ירדנית פלסטינית.

אוסאמה סעדי: אפילו רישיון הנהיגה מותנה בתעודת הזהות.

אוסאמה סעדי: בשנת 2017 הורדנו מהמטוס בדרכנו לאיטליה בגלל שאין לנו היתר נסיעה.

אוסאמה סעדי: הוא הלך והגיש תלונה למבקר המדינה ומבקר משרד הפנים קנס אותו ב-5,000 שקל.

אוסאמה סעדי: ) היום היינו בדיון, אני וחברי ווליד טאהא, וסמי אבו שחאדה שלא נמצא כאן, בוועדה המשותפת, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים למה עכשיו – חבר הכנסת מנסור עבאס, אתה יודע למה עכשיו צבי האוזר, יושב-ראש הוועדה, מתחיל לשנות את הממד הביטחוני או את השיקול הביטחוני?

אוסאמה סעדי: כי אין שיקול ביטחוני, כי אין שיקול ביטחוני.

אוסאמה סעדי: אנחנו היינו בוועדה, נתנו נתונים.

אוסאמה סעדי: למה אתה מסתיר מהמליאה ומחברי הכנסת את הנתונים שיש אפס – אפס – מעורבות בכל פעילות בשנת 2020?

משה ארבל: נא לסכם.

אוסאמה סעדי: יש אפס מעורבות בכל פעילות של הזוגות המעורבים האלה בשנת 2019, וגם ב-2018.

משה ארבל: תודה.

אוסאמה סעדי: אז עכשיו אין שיקול ביטחוני, אין מניע ביטחוני, ולכן עכשיו מתחילים לעשות אידיאולוגיה לסיפור הזה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לכם – – –

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: הדמוגרפיה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ובזה אני מסיים, זה אחד החוקים והחוק הגזעני ביותר, כי אתה מדבר על 30,000 משפחות, 30,000 משפחות, ואנחנו חיים יום-יום ושומעים את הסבל שלהן, את הסיפורים קורעי הלב.

אוסאמה סעדי: ולכן חוק כזה הגיע היום, ובמקום להתחיל "לאדלג'" את זה, לעשות אידיאולוגיה מזה, צריך להודות: די, מספיק, אנחנו מבטלים ומסירים את הכתם השחור הזה מספר החוקים.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

משה ארבל: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לגברתי, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: סבאח אל-ח'יר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לספר את סיפורה של נאסרה סלימאן ספורי, שנולדה – – –

קריאות: – – –

אימאן ח'טיב יאסין: נאסרה נולדה ב-48' בכפר ספורי ליד נצרת.

אימאן ח'טיב יאסין: באותה שנה לא רק הבית שלה נהרס, כל הכפר נהרס וכל התושבים הוגלו וגורשו.

אימאן ח'טיב יאסין: הרגליים שלהם לקחו אותם לטול כרם, והיא גדלה שם.

אימאן ח'טיב יאסין: ב-1971, 1971, כמעט 50 שנה לפני החוק, היא התחתנה עם מישהו, קרוב משפחה רחוק.

אימאן ח'טיב יאסין: בן הזוג שלה נפטר מזמן.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לה ילדים, אבל עדיין אין לה שום זכות כאזרחית במדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: נאסרה היא ילידת הארץ, בת הכפר, חזרה למקום שבו נולדה מנושלת זכויות.

אימאן ח'טיב יאסין: חברים, אי-אפשר להתעלם מהעובדה שהמלחמה הזאת, בבסיס שלה, בשורשים שלה, זה המלחמה על המספרים.

אימאן ח'טיב יאסין: המדינה לא חוסכת שום דרך, שום מאמץ, למנוע מהערבים הפלסטינים לגדול ולהתרחב.

אימאן ח'טיב יאסין: אי-אפשר, הוראה של שעה לא יכולה להימשך שני עשורים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה פשוט הזוי.

אימאן ח'טיב יאסין: מאחורי הסיפורים יש חיים שלמים של ילדים ושל משפחות שכמהים לאחדות, שיש להם הזכות הבסיסית להיות עם הסבים והסבתות שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: אין יותר גזעני, אין יותר דורסני, אין יותר לא אנושי, מחוק כזה שמונע אבא מבניו ואימא מילדיה וסבא וסבתא מנכדיהם.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

משה ארבל: תודה רבה לגברתי.

משה ארבל: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת רם בן ברק – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני, יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני, בבקשה.

יוסף ג'בארין: חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, תרשה לי, קודם כול, לברך אותך על סגנות היושב-ראש.

משה ארבל: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: עבודה לא קלה, לא רק בהתחשב בשעות הבוקר אלא גם בתוכן של הנושאים ושל החקיקה שאנחנו מתעסקים בה.

יוסף ג'בארין: אני שואל את עצמי, חברי הכנסת מהקואליציה שעדיין נשארו במשכן, האם הם יודעים על מה הם הולכים להצביע?

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים ששמענו כעת מחבר הכנסת האוזר, יש כ-500 בקשות לפחות בכל שנה שנדחות בגלל זה, לפחות.

יוסף ג'בארין: ואלה בקשות של מה?

יוסף ג'בארין: אתם יודעים בקשות של מה, שאתם מתייצבים כאן בשעות הבוקר המוקדמות כדי למנוע את אישורן?

יוסף ג'בארין: אלה בקשות של בני זוג שרוצים לחיות ביחד, בקשות של ילדים שרוצים לגור באופן חוקי עם ההורים שלהם, אלה הבקשות שאנחנו מדברים עליהן.

יוסף ג'בארין: 500 בקשות.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם, תראו לי מדינה אחת בעולם, מדינה אחת, שלא מאפשרת לאזרח לחיות עם בני המשפחה שלו.

יוסף ג'בארין: המצב האבסורדי הוא שזו אותה מדינה שכשזה נוגע לרוב, לעניינו הרוב היהודי אצלה, באופן אוטומטי יהודי וצאצאיו וכל קרובי המשפחה יכולים לבוא לישראל ולקבל אזרחות ולחיות כאן.

שלמה קרעי: כי זו מדינת ישראל, לא מדינת פלסטין.

יוסף ג'בארין: השאלה – איזו מדינת ישראל אתה רוצה שתהיה?

יוסף ג'בארין: איזה מדינת ישראל אתה רוצה שתהיה?

קריאות: מדינה שיש בה רוב יהודי.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי.

יוסף ג'בארין: האם אתה רוצה מדינת ישראל גזענית בצורה הזו כלפי האזרחים שלה?

יוסף ג'בארין: האם אתה רוצה לשלול מאזרחים ילידים, אזרחים ילידים, תושבי המקום, את האפשרות לחיות במדינתם, בכפרם, ביישוב שלהם, עם המשפחה שלהם?

יוסף ג'בארין: החוק הזה בעצם אומר לאזרחים הערבים: אתם צריכים לבחור, או שאתם חיים בלי המשפחה שלכם במדינה שלכם או שאתם חיים עם המשפחה שלכם אבל מחוץ למדינה שלכם.

יוסף ג'בארין: אילו קהות חושים ואטימות לב צריך כדי להגיע להחלטות כאלה.

יוסף ג'בארין: כשחבר הכנסת האוזר, שהציג את החוק הזה, ביקש לדבר על השיקולים הביטחוניים – אין לו, אין לו שום נתון שיכול להצדיק את החקיקה הזו, שום נתון.

יוסף ג'בארין: כלום.

יוסף ג'בארין: והיום בוועדת חוץ וביטחון, על מה הם דיברו?

יוסף ג'בארין: על כך שאולי בעתיד תהיה החמרה פוליטית ויהיה מצב ביטחוני שמצדיק זאת.

יוסף ג'בארין: אולי, אולי.

משה ארבל: נא לסיים.

קריאה: אולי, בעתיד – – – שיעסקו בזה.

משה ארבל: נא לסכם.

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, אני אסיים.

יוסף ג'בארין: רק אגיד לך, שמענו סיפורים מעמיתיי ברשימה.

יוסף ג'בארין: ידיד אישי שלי, עורך דין, עשה דוקטורט במשפטים בארצות הברית.

יוסף ג'בארין: התאהב בפלסטינית מבית לחם.

יוסף ג'בארין: הם סיימו את לימודיהם, התחתנו, רצו לחזור, אי-אפשר לחיות ביחד.

יוסף ג'בארין: היא הוחזרה לבית לחם, הוא הוחזר לבאר שבע, ועד היום אינם מצליחים לקיים חיי משפחה תקינים.

יוסף ג'בארין: זה פשוט אבסורדי, ולכן, אנא, אל תדבר לא על דמוקרטיה ולא על מדינה דמוקרטית ולא על זכויות אדם.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה, יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, קודם כול, אני מאחל לך הצלחה.

משה ארבל: תודה רבה.

איימן עודה: אתה בן אדם הגון, ושלא יקלקלו אותך.

משה ארבל: אינשאללה.

איימן עודה: אבל אתה בן אדם טוב בתוך ממשלה כל כך רעה, לכן עדיף לך לצאת מהמקום הזה, בשביל שתהיה באמת הגון.

איימן עודה: חברים, שלשום נהרג איאד אלחלאק, אתמול הרסו ארבעה בתים בטירה והיום מחוקקים חלק מחוק האזרחות בשביל למנוע מפלסטינים משני צידי הקו הירוק להתחתן.

איימן עודה: זוהי מדינת ישראל היהודית והדמוגרפית.

איימן עודה: ועוד מעט גם יקדמו את הסיפוח, זה כמו תן שבלע – – – לאן עוד תגיעו?

איימן עודה: אנחנו בינתיים נשארים במולדת, אנחנו נאבקים בשביל להתקדם בכל תחום ותחום, וניפגש בעוד כמה שנים.

איימן עודה: או שהדרך הדמוקרטית שלנו תנצח – שלנו, אנחנו – הדמוקרטית תנצח, כי אין דרך אחרת שיכולה לנצח.

שלמה קרעי: הדמוקרטית שלכם, כשאתה מביא את היבא יזבק להגן על הדבר הזה, מחבקת רוצחי תינוקות, זו הדמוקרטית שלכם.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי.

איימן עודה: לא, לא, לא, שידבר.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

איימן עודה: יש לי הרגשה שאתה מתאמץ בגלל שאתה לא יודע בדיוק אם אתה יהודי-ערבי או ערבי-יהודי.

איימן עודה: כנראה אתה רוצה להוכיח אחרת.

איימן עודה: אפילו אני חושב שהכיפה על הראש שלך בשביל להוכיח שאתה לא ערבי.

איימן עודה: אני חושב שאתה מנסה לעשות הרבה דברים בשביל לצאת מהמקום שלך.

איימן עודה: תתבייש לך.

איימן עודה: אנשים שנמצאים פה, שרים, אם זה דני, לא שרים, או צחי אפילו, או אבי דיכטר, כל האנשים שלא קיבלו להיות שרים נמצאים פה.

איימן עודה: כנראה שאתם צריכים להתאמץ יותר ויותר בשביל להגיע להיות שרים.

שלמה קרעי: כמו שאתם מתאמצים להיות בתחפושת בפרלמנט הישראלי, כשהמקום שלכם זה הפרלמנט הפלסטיני בכלל.

משה ארבל: חבר הכנסת קרעי.

איימן עודה: על אפך וחמתך אני נמצא פה – –

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: על אפך וחמתך יעברו החוקים.

איימן עודה: – – ונישאר פה, והגענו ל-15 מנדטים – –

שלמה קרעי: וישאירו את המדינה הזאת – – –

משה ארבל: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

איימן עודה: – – ותמשיך, בשביל שנגיע ל-16 ו-17.

איימן עודה: חבל שאבי דיכטר ברח מפה.

איימן עודה: זה שאמר: (אומר בערבית: תתעוררו, ערביי ישראל.

איימן עודה: )

קרן ברק: הוא לא ברח לשום מקום.

איימן עודה: אני אגיד לך, אני אגיד לך.

איימן עודה: את יודעת למה נתניהו לא נתן לו להיות שר?

משה ארבל: נא לסכם, חבר הכנסת איימן עודה.

איימן עודה: בגלל המשפט שלו, (אומר בערבית: תתעוררו, ערביי ישראל,) אז אנחנו קיבלנו עוד שני מנדטים שמנעו מנתניהו להרכיב ממשלת חסינות, לכן הוא העניש אותו.

איימן עודה: תודה רבה לך.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

משה ארבל: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, בכבוד.

משה ארבל: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

משה ארבל: בכבוד רב, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: האמת, היושב-ראש, אני ישבתי שם וחשבתי לי: כבר חמש שנים כל החוקים הגזעניים האלה, מביאים אותם בשעות לפנות בוקר, בשעה 02:00, בשעה 03:00, בדיוק כמו הגנבים, אוהבים את שעות הלילה האלה.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי לרגע, אולי מביאים אותם בשעה כזו כי באמת הם מתביישים מהחוקים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להודות לחבר הכנסת האוזר בשם הרשימה המשותפת, שבפעם הזאת הוא הוכיח שבושה אין וחשף את הפנים האמיתיות של החוקים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני יושבת פה כבר חמש שנים, שומעת בכל שנה למה צריך להאריך את החוק הזה – כי מנסים למנוע פיגועים נוספים, מנסים למנוע מהילדים, הצאצאים האלה, שעלולים לגדול ולהיות מחבלים, לפגוע ביהודים.

עאידה תומא סלימאן: ובעצם היום היה לו האומץ, או הטיפשות – אני לא יודעת, תבדקו מה – לחשוף את האמת.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין ביטחוני.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין ביטחוני, כי אפילו הסטטיסטיקה ההזויה של 0.1%, שהשתמשו בה בעבר, היא כבר לא קיימת.

עאידה תומא סלימאן: חיפשו, חיפשו, הסטטיסטיקה אומרת אפס, הטיעונים הביטחוניים כבר לא עובדים, ואז צריך ללכת לדמגוגיה אידיאולוגית ולדבר בצורה שהייתה צריכה להפחיד – לא אותנו ברשימה המשותפת, כי אנחנו כבר יודעים איך מדיניות הדילול הדמוגרפי עובדת כבר שנים על גבי שנים – היא הייתה צריכה להפחיד דווקא את אלה שיושבים בצד הזה של האולם, להפחיד אותם.

עאידה תומא סלימאן: התמונה שמתגלה במראה כאשר חבר הכנסת האוזר מדבר, שחושף את פניה המכוערות של מדיניות שמוכנה לדרוס ברגל גסה את זכויות האדם, ולהגיד עוד שצריך לפתוח דיון על מהות האזרחות, אבל באותה נשימה לקשור את החוק המגעיל הזה, הגזעני, עם חוק הלאום.

עאידה תומא סלימאן: ותודה שהוא עשה את זה, כי הוא בעצם הכיר בצורה מאוד ברורה שחוק הלאום ייכנס לספר החוקים הגזעניים, בדיוק עם החוק הזה, עם הוראת השעה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: כי מה אתם מנסים לעשות, באמת?

עאידה תומא סלימאן: נכנסים לחדר המיטות של כל פלסטיני – –

משה ארבל: נא לסכם בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: – – נכנסים ללב של כל ערבי, ומחליטים מי הוא יכול לאהוב ומי לא, ותחת סיבות אידיאולוגיות.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת האוזר, באמת צריך לפתוח דיון על מהות האזרחות במדינת ישראל, כדי שפעם אחת תכירו בזה שעם רעיונות כאלה אי-אפשר לדבר על דמוקרטיה.

משה ארבל: תודה רבה לחברת הכנסת תומא סלימאן.

משה ארבל: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, יעלה ויבוא, בבקשה.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני.

משה ארבל: בבקשה.

סעיד אלחרומי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בנאומו של חבר הכנסת האוזר בעצם נחשף המניע האמיתי מאחורי חידוש הוראת השעה, שנה אחרי שנה, כבר זמן רב, והכוונה היא ברורה מאוד, כוונה לאומנית, ובעצם מכוונת נגד האוכלוסייה הערבית, נגד האזרחים הערבים, נגד כל מה שאפשר להגדיר אותו חיים נורמטיביים.

סעיד אלחרומי: אלפי משפחות לא זוכות לחיים נורמטיביים כמו כלל אזרחי ישראל, כמו כל אדם בכל מדינה מתוקנת.

סעיד אלחרומי: השקר הזה של מניע ביטחוני, הערב נחשף מה שכל הזמן צעקו נציגי הציבור הערבי וצעקו המשפחות שהוא לא אמיתי, חשף אותו אדון האוזר.

סעיד אלחרומי: זה כמו הסיפור של גדר ההפרדה שנבנתה בזמנו, והסיבה העיקרית שלה הייתה שזאת גדר ביטחונית, כאשר המטרה הפוליטית העיקרית מאחורי הקמת הגדר הזאת הייתה נסתרת.

סעיד אלחרומי: (אומר בערבית: גדר ההפרדה הגזענית נבנתה על בסיס פוליטי ושֻׁווקה על בסיס ביטחוני.

סעיד אלחרומי: ) החוק הזה – יבוא יום ויסתיים השימוש בו, אבל זה אות קין על מצחם של קברניטי המדינה הזאת.

סעיד אלחרומי: זה אות קין על מצחו של כל אדם שמרים יד ומצביע בעד הפיצול של המשפחות ובעד הסבל הנוראי לאימהות, לילדים, לאנשים שחיו כאן עשרות שנים אבל אין להם מעמד, לצעירים שנולדו כאן ועדיין לאימא שלהם אין מעמד; אימא שלו לא יכולה לצאת איתו לטיול לחוץ-לארץ, היא לא יכולה לעבור בגבול, היא לא יכולה לבצע את מצוות החאג' או מצוות העומרה אלא לאחר קשיים נוראיים.

סעיד אלחרומי: כל הסיפורים הנוגעים ללב האלה הם אות קין על מצחו של כל גזען שירים את ידו בעד החוק הזה.

סעיד אלחרומי: תודה.

משה ארבל: תודה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

משה ארבל: חבר הכנסת ינון אזולאי – מוותר; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת ווליד טאהא, יעלה ויבוא.

משה ארבל: לרשותך, אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

וליד טאהא: סבאח אל-ח'יר.

וליד טאהא: ברכות על התפקיד, שיהיה לך בהצלחה.

וליד טאהא: כיוון שזו הפעם הראשונה שאני עולה כשאתה יושב פה.

משה ארבל: תודה, אדוני.

וליד טאהא: ב-1945 ממשלת המנדט הבריטי הכריזה, יצאה עם תקנות ההגנה לשעת חירום.

וליד טאהא: אז היישוב היהודי בטרם קמה מדינת ישראל הרים צעקה לשמיים שמא ממשלת המנדט הולכת לעשוק את החברה היהודית באמצעות שימוש בתקנות ההגנה לשעת חירום, 1945.

וליד טאהא: אני רוצה להזכיר לכולנו שמדינת ישראל הרשמית, מאז 1948 ועד היום, מחדשת כל שנה את תקנות ההגנה עצמן ומשתמשת בהן כנגד האזרחים הפלסטינים והערבים.

וליד טאהא: מאותו היגיון אני אומר שצו הוראת השעה של החוק הזה, שהוא ישראבלוף, הוא חוק או צו הוראת שעה דרקוני, גזעני, שהוא מבייש כל מדינה שלא יכולה לטעון אחרי זה שהיא מדינה דמוקרטית.

וליד טאהא: הנקודה השנייה, אני רוצה להספיק ולבקש: לפני יומיים הוצא להורג בחור פלסטיני, אוטיסט בעל צרכים מיוחדים, במזרח ירושלים.

וליד טאהא: המקום שבו נרצח הצעיר הזה מלא במצלמות שמתעדות כל תזוזה שקורית שם.

וליד טאהא: אני קורא לפרסם את הסרטון שמראה איך הוצא הבחור הזה להורג לכל הציבור.

וליד טאהא: הרי כל מה שקורה שם בדרך כלל מפורסם, אז למה דווקא במקרה של הצעיר הזה לא ראינו שהמשטרה מיהרה לפרסם סרטונים?

וליד טאהא: אז בבקשה שיעשו זאת.

וליד טאהא: הנקודה השלישית.

וליד טאהא: בבאקה אל-גרבייה וג'ת האוכלוסייה שם נאבקת זה כמה ימים נגד הנחת פסי רכבת על אדמות היישובים.

וליד טאהא: בכוונת המדינה להפקיע יותר מ-650 דונם ולמנוע שימוש באיזה 400–500 דונם אחרים.

וליד טאהא: אנחנו מבקשים שפסי הרכבת באזור הספציפי הזה יחזרו לפסים הישנים.

וליד טאהא: אין שום צורך לבוא לגזול אדמות של באקה אל-גרבייה וג'ת כדי לחדש פסי רכבת.

משה ארבל: תודה.

וליד טאהא: יש פסים קיימים, אדוני היושב-ראש, ואפשר להשתמש בהם.

וליד טאהא: אז שיפסיקו עם מדיניות גזלת האדמה והפקעת האדמה, כי כבר נמאס לחברה הערבית עם כל העושק הזה שמתקיים נגדה.

משה ארבל: תודה רבה לחבר הכנסת ווליד טאהא.

משה ארבל: אני מבקש לעבור – חבר הכנסת צבי האוזר, אתה תרצה לסכם?

משה ארבל: לא?

הוועדה המשותפת): אין צורך.

משה ארבל: אנחנו רק נעבור להצבעה במתינות, כדי שחבר הכנסת ווליד טאהא, שנאם כרגע, יוכל להספיק להגיע למקומו שביציע ונעבור להצבעה על בקשת הממשלה להאריך בצו את חוק האזרחות והכניסה לישראל, (הוראת שעה), תשס"ג–2003.

משה ארבל: אני עובר להצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 26 בעד בקשת הממשלה – 41 נגד – 13 נמנעים – אין בקשת הממשלה להאריך בצו את חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003, נתקבלה.

משה ארבל: 41 תומכים, 13 מתנגדים.

משה ארבל: נבקש להוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת צביקה האוזר, שלא הספיק להגיע למקומו ביציע, וכן חבר הכנסת ווליד טאהא – חבר הכנסת ווליד טאהא, אתה מתנגד או תומך?

משה ארבל: מתנגד.

משה ארבל: מתנגד חבר הכנסת ווליד טאהא ותומך חבר הכנסת צביקה האוזר.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1300).

משה ארבל: ]

משה ארבל: נעבור לנושא הבא: הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק סגן שרת התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת הרב אורי מקלב.

משה ארבל: הוא מגיע מהיציע.

משה ארבל: הוא הצביע וצריך להגיע.

משה ארבל: אנחנו נמתין כמה שניות לסגן שרת התחבורה.

משה ארבל: סגן שרת התחבורה אורי מקלב, קראתי לך להציג את הצעת החוק, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: קודם כול אני אברך אותך.

משה ארבל: תודה רבה.

אורי מקלב: אני פעם ראשונה עולה לדוכן כשאתה היושב-ראש.

אורי מקלב: לכבוד הוא לי.

אורי מקלב: עד עכשיו עקבתי אחריך, אתה עושה את זה בנעימות ובסבר – אתה מוסיף נופך של משהו של עדינות ושל מכובדות לדיון.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012.

אורי מקלב: החוק מחייב את חברות התעופה להעניק לנוסעים הטבות מסוימות בשל איחור בטיסה או ביטולה.

אורי מקלב: שירותי סיוע בפועל כגון: מזון ושתייה, שירותי תקשורת, הלנה, הסעה, במקרה של איחור בטיסה מעל שעתיים; השבת תמורה או כרטיס טיסה חלופי במקרה של איחור או הקדמה במועד המראת הטיסה מעל חמש שעות וכן פיצוי כספי נוסף ללא הוכחת נזק, בין 1,300 ל־3,100 שקלים, תלוי באורך הטיסה, במקרה של ביטול טיסה או איחור או הקדמה במועד המראתה מעל שמונה שעות.

אורי מקלב: הטבות אלה נקבעו על יסוד הנחות של משק תעופה המתנהל כסדרו, ובכלל זה כי חברת התעופה יכולה, באופן סביר, לתכנן את לוח הטיסות שלה על בסיס תחזית ביקושים שהיא מבצעת, כי קיימת ציפייה סבירה מחברת התעופה לקיים את לוח הטיסות שפרסמה בטווחי הקדמה או איחור של שעות ספורות בלבד וכי עליה לסייע לנוסעיה אם היא אינה עומדת בכך.

אורי מקלב: מתחילת פרוץ משבר הקורונה הנחות יסוד אלה אינן תקפות עוד.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

אורי מקלב: אבל זה לפרוטוקול.

אורי מקלב: אני חייב את זה בשביל החוק, זה לא בשביל הדברים שלי.

אורי מקלב: זה לא ארוך.

אורי מקלב: היקף עצום של ביטול כרטיסי טיסה הוביל לטיסות כמעט ריקות ולא הותיר בידי חברות התעופה ברירה מעשית מלבד ביטול טיסות, לעיתים בטווחי זמנים קצרים מאוד.

אורי מקלב: לצד זאת, חברות התעופה חוות ירידה קיצונית בהיקף הביקושים לטיסות.

אורי מקלב: כלומר, נותרות כמעט ללא הכנסה בטווח הזמן הנראה לעין ויש חשש ממשי כי הן יגיעו לחדלות פירעון.

אורי מקלב: בנוסף, המצב הוא דינמי.

אורי מקלב: ההתפשטות העולמית היום-יומית של נגיף הקורונה, הפעולות שנקטו ונוקטות המדינות השונות להגבלת כניסת בני אדם וטיסות לשטחן והטלת חובות בידוד וכן החששות בקרב הציבור הרחב בארץ ובעולם, כל אלה מקשים מאוד על יצירת תחזית ביקושים סבירה ליעדים השונים בעולם, ועל תכנון לוח טיסות שניתן להתחייב לעמוד בו בחריגה של מספר מועט של שעות.

אורי מקלב: לאור המצב הגיאופוליטי של ישראל, שהיא הלכה למעשה מדינת אי, ללא קשר יבשתי לשותפי הסחר והתיירות העיקריים שלה, קווי התעופה מהווים גשר עיקרי של מדינת ישראל לעולם בהקשר של מעבר בני אדם וכן של סחורות בעלות מאפיינים מסוימים כגון סחורות רגישות לזמן.

אורי מקלב: לפיכך, יש חשיבות למשק בשימור יכולת הפעילות של חברות התעופה בכלל והחברות הישראליות בפרט.

אורי מקלב: בנסיבות שנוצרו, הממשלה פועלת למציאת דרכים להקטין את הנזקים שנגרמים לחברות התעופה עקב המשבר החריף בענף, ותיקון החוק המוצע הוא אחת מהן.

אורי מקלב: חבר הכנסת מיקי זוהר, אנחנו בשלבי הסיום.

אורי מקלב: כדי שיבינו את הצעת החוק – בכל אופן, יש פה פגיעה באנשים, פגיעה בהרגל, וצריך לתת את תשומת הלב.

אורי מקלב: הצעת החוק היא פרי עבודת מטה של משרדי המשפטים, התחבורה, האוצר והרשות להגנת הצרכן, אשר הערותיה הוטמעו בהצעה, והכול במגמה לאזן בין זכויות הנוסעים לבין המצוקה הכלכלית של חברות התעופה.

אורי מקלב: עוד אציין כי התיקון המוצע כהוראת שעה לעקרונות הבסיסיים החשובים אשר נקבעו בבסיסו של חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) – אשר נחקק לפני כעשור ביוזמתו הצרכנית החשובה של חבר הכנסת אחמד טיבי – הוא תיקון מתבקש בשים לב ולנוכח משבר הקורונה העולמי והשלכותיו הקיצוניות גם על עולם התעופה.

אורי מקלב: הממשלה אישרה את הצעת החוק, ונבקש את אישור המליאה והעברת הצעת החוק לוועדת הכלכלה של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: אני אודה על אישור הצעת החוק.

אורי מקלב: תודה רבה.

משה ארבל: תודה רבה לסגן שר התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת מקלב.

משה ארבל: נפתח את הצעת החוק לדיון.

משה ארבל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר.

משה ארבל: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, שלוש דקות לאדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חבר הכנסת אחמד טיבי, אני יודע שהחוק הזה גורם לך מין תקתוקים כאלה בנשמה ובלב.

מיקי לוי: אני יודע ומכיר שזה היה הבייבי שלך, ואני גם יודע מה אתה חש.

מיקי לוי: לכן עליתי לכאן, כדי – לא יודע אם כדי להתייסר – לתמוך בך, יותר נכון.

מיקי לוי: אני יודע כמה השקעת בחוק הזה וכמה החוק הזה מועיל לאזרחים.

מיקי לוי: אבל צריך להבין שלעת הזאת, כשחברות התעופה מתפרקות ומתנפצות לרסיסים, אי-אפשר בשעת חירום זו לנהוג באותה מידה כפי שנהגנו על פי החוק שלך – והחוק שלך הוא חוק נהדר, תומך באזרחים, גורם לכך שלא ייגרם להם עוול.

מיקי לוי: הוא חוק צודק.

מיקי לוי: לעת הזו השינויים שמבקשת הממשלה, כדי לא להעמיס עומס יתר על חברות התעופה האזרחיות עד יעבור זעם – אני חושב שלעת הזו, עם כל הצער שבעניין, צריך לתמוך בהצעת החוק.

מיקי לוי: הצעת החוק היא הצעת חוק בהחלט מידתית.

מיקי לוי: היא למעשה מאפשרת לחברות התעופה לטפל בבקשות לביטול עסקה בתוך 90 יום ולא בתוך 21 יום.

מיקי לוי: כשיש רק טיסה אחת ביום או שתי טיסות ביום, וקשה להעביר נוסעים מחברה לחברה, כי מספר הטיסות מצומצם, לעת החירום הזו, עם כל הצער שבעניין – ואני מה זה מבין אותך, והצעת החוק שלך הייתה מאוד צודקת ותומכת באזרחים – נצטרך להתפשר.

מיקי לוי: אני אצביע בעד.

מיקי לוי: עומס עצום הוטל על החברות עם ביטול מיליוני הזמנות בתוך זמן קצר, ועל מנת לא להפוך אותן למפירות חוק, כי זה בלתי אפשרי לטפל בזה במשך 21 יום – לכן אני חושב שמה שאתה צריך לעשות זה אולי לבקש לתחם את החוק הזה בוועדה בזמן קצוב, כדי שזה לא יהיה פרוץ.

מיקי לוי: אם זה יעשה שכל וזה יהיה מתוחם לתחום הגיוני, בהחלט אתמוך.

מיקי לוי: עכשיו אני איאלץ לתמוך בהצעת הממשלה.

מיקי לוי: תודה.

משה ארבל: תודה.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

משה ארבל: אני נועל את רשימת הדוברים, אני מודיע בזה.

משה ארבל: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק – מוותרת; חבר הכנסת אנטאנס שחאדה – מוותר; חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חברת הכנסת היבה יזבק – אינה נוכחת; חבר הכנסת יאיר לפיד – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב טסלר – אינו נוכח; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת רם בן ברק – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – מוותר; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי פרומן – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת סעיד אלחרומי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

משה ארבל: חבר הכנסת אחמד טיבי יעלה ויבוא.

משה ארבל: שלוש דקות לאדוני, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת שנשארו במליאה בשעה כזאת, בשעה 03:05, החוק הזה הוא אחד החוקים הצרכניים ביותר שיש בספר החוקים.

אחמד טיבי: זה חוק – – –

אוסאמה סעדי: החוק שלך, לא החוק המוצע.

אחמד טיבי: החוק שלי, מה שקרוי "חוק טיבי".

אחמד טיבי: הוא בא לפצות נוסעים, אזרחים, צרכנים, על עיכוב, על ביטול טיסות, במדרג מתחלף.

אחמד טיבי: יש בו אלמנט של פיצוי כספי.

אחמד טיבי: הדבר גם גרם באופן עקיף לדיוק בזמני הטיסות והיציאה של הטיסות בלי עיכובים בכל העולם.

אחמד טיבי: אני הבאתי את החוק הזה מהתקינה האירופית.

אחמד טיבי: לקח שנים של דיונים בוועדות להתקין את החוק הזה.

אחמד טיבי: לכן אני מאוד גאה בחוק הזה.

אחמד טיבי: אני מרגיש מאוד טוב כשאני מקבל פידבק מאזרחים, במיוחד בתקופת הקיץ, שמבררים אם הם יכולים לנצל את החוק, אם החוק חל עליהם, או שהם זכו לפיצויים בגלל החוק.

אחמד טיבי: לכן, החוק הזה מקשיב לצרכן.

אחמד טיבי: באה הממשלה בזמן משבר – ויש משבר.

אחמד טיבי: יש גם משבר של חברות תעופה.

אחמד טיבי: אני מודה בזה.

אחמד טיבי: כולנו מודים בזה.

אחמד טיבי: ואני חושב שצריך לסייע לחברות התעופה לא באמצעות ביטול החוק אלא באמצעות סיוע ישיר מהמדינה, בהזרמת סיוע כספי רציני כדי להציל את חברות התעופה, לא בהשעיה או בהקפאת החוק הצרכני הזה, שהמסר הוא: פוגעים באזרח ועוזרים לחברות התעופה.

אחמד טיבי: זו דרך קלוקלת, לא נכונה, שולחת מסר לא נכון.

אחמד טיבי: התקשרה אליי שרת התחבורה מירי רגב ואמרה לי שזה יהיה רק ל-90 יום, הוראת שעה.

אחמד טיבי: למרות שמדובר בהוראת שעה ולמרות מה שכתוב שם – בנוסח כתוב: מתחילת החוק עד 31 במאי.

אחמד טיבי: עברנו את 31 במאי, נדמה לי.

אחמד טיבי: עברנו.

אחמד טיבי: החוק יחול כנראה גם רטרואקטיבית לתקופת הקורונה.

אחמד טיבי: לצערי הרב, אחד הראשונים שפנה לסמוטריץ', השר לשעבר, יושב כאן על כס היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אחד האשמים.

אחמד טיבי: אחד האשמים.

אחמד טיבי: בהתחלה שרת התחבורה ביקשה לא להצביע עליו בשבוע שעבר.

אחמד טיבי: היום היא קיבלה מכתב מהמועצה הישראלית לצרכנות כדי לשקול מחדש ולא להביא אותו להצבעה, אבל הממשלה לחצה.

אחמד טיבי: אני איאבק בוועדה למען החוק המקורי שלי, החוק הצרכני, נגד החוק הזה, ולחלופי חלופין – לקצר את התקופה שבה החוק הזה יושעה.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה לאדוני.

משה ארבל: ורק אני מציין שכמובן בסוף התקופה תחזור עטרה ליושנה, ולכן הסר דאגה מליבך.

משה ארבל: חברת הכנסת סונדוס סאלח – אינה נוכחת; חבר הכנסת בועז טופורובסקי – אינו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת מנסור עבאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב – אינו נוכח; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת, השר, אלון שוסטר – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי; חברת הכנסת מיקי חיימוביץ' – מוותרת; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת עוזי דיין – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – – –

קריאה: נוכח אך מוותר.

משה ארבל: נוכח אך מוותר.

משה ארבל: יתוקן.

משה ארבל: חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל רזבוזוב – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל שיר – מוותרת; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח.

משה ארבל: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, בקריאה ראשונה.

משה ארבל: הצבעה.

משה ארבל: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, לוועדת הכספים נתקבלה.

משה ארבל: 24 בעד, שלושה מתנגדים.

משה ארבל: לפרוטוקול יתווסף חבר הכנסת אוסאמה סעדי כמתנגד, וכן לפרוטוקול יצטרף סגן שרת התחבורה חבר הכנסת מקלב כתומך בהצעת החוק.

משה ארבל: תודה רבה.

משה ארבל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1311).

משה ארבל: ]

משה ארבל: נעבור לנושא הבא בסדר-היום, הסעיף האחרון.

משה ארבל: הצעת חוק מענק לעידוד תעסוקה (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, קריאה ראשונה.

משה ארבל: היא קיבלה פטור מחובת הנחה.

משה ארבל: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת הרב יצחק כהן.

משה ארבל: יעלה ויבוא בכבוד.

יצחק כהן: הצעת חוק מענק לעידוד תעסוקה (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף

יצחק כהן: –2020, כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם.

יצחק כהן: על רקע התפשטות נגיף הקורונה בישראל ועל מנת למנוע את התפשטות הנגיף ושמירה על בריאות הציבור, הטילה ממשלה הגבלות משמעותיות, בין היתר על פתיחת מקומות עבודה וכן התייצבות של עובדים במקומות עבודה.

יצחק כהן: ההגבלות האלה לא אפשרו לקיים שגרת עבודה רגילה, ולכן החל גל משמעותי של הוצאת עובדים לחופשה ללא תשלום.

יצחק כהן: מתחילת חודש מרץ 2020 נרשמו ברשות התעסוקה כ-1.07 מיליון דורשי עבודה חדשים, כאשר רובם המכריע הוצא לחופשה ללא תשלום, וסך דורשי העבודה הרשומים בשירות התעסוקה הגיע ל-1.2 מיליון.

יצחק כהן: מיום 16 באפריל 2020 החלה הממשלה להסיר את המגבלות שהוטלו על המשק, ורוב המשק החל לשוב בהדרגה לפעילות סדירה.

יצחק כהן: למרות זאת, עדיין נותר מספר רב של דורשי העבודה שלא נקלטו חזרה בשוק העבודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חשוב לזכור, כי ככל שהתקופה שבה אדם נותר מחוץ למעגל העבודה מתארכת, קטנים – –

משה ארבל: אני מבקש מחברי הכנסת ביציע רק לשמור על השקט.

יצחק כהן: – – סיכוייו לחזור ולהשתלב שוב בצורה טובה בשוק העבודה.

יצחק כהן: בנוסף, הימצאות מספר רב של עובדים מחוץ לשוק העבודה פוגעת בתוצר, בהכנסות המדינה ובצמיחה של מדינת ישראל.

יצחק כהן: כדי לזרז את חזרתם של דורשי העבודה לעבודה ולצמצום הפגיעה במשק, מוצע בחוק זה להעניק תמריץ כספי למעסיקים אשר יקלטו או יחזירו לעבודה עובדים אשר הוצאו משוק העבודה בתקופת המשבר.

יצחק כהן: המענק יפחית את עלויות העסקת עובדים אלה בתקופה הקרובה, שבה ייתכן שיהיה חוסר ודאות בשווקים, ויתמרץ את המעסיקים לקלוט ולהעסיק עובדים חדשים בחודשים הקרובים.

יצחק כהן: מעסיק אשר יקלוט עובד חדש או יחזיר מחל"ת עובד בחודש יוני יקבל מענק של 7,500 ש"ח בארבע פעימות, ועבור עובד שנקלט בחודש מאי יינתן מענק של 3,500 ש"ח בארבע פעימות בחודשים יוני עד ספטמבר.

יצחק כהן: המענק יינתן לכל המעסיקים שיקלטו עובדים בתנאי שמספר העובדים אצל המעסיק גדל ביחס למספר העובדים בזמן המשבר.

יצחק כהן: התהליך ינוהל במשותף על ידי רשות המיסים ושירות התעסוקה, כאשר שירות התעסוקה יבחן את תנאי הזכאות והמענקים ישולמו על ידי רשות המיסים.

יצחק כהן: יצוין כי תחילת טיוטת החוק מותנית בכניסתו לתוקף של התיקון לחוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 10 והוראת שעה לשנת 2020), לעניין הגדלת הסכומים המפורטים בו המיועדים למטרת עידוד התעסוקה, בסכום של 5.5 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: אני חוזר: 5.5 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: המענק הנוכחי יאיץ את חזרת העובדים לתעסוקה, ולצד שאר הצעדים שאנו נוקטים, ימשיך את התנופה של החזרת המשק לפעילות מלאה מהר ככל הניתן.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, נעבור לרשימת הדוברים.

יריב לוין: חבר הכנסת יואל רזבוזוב – איננו.

יריב לוין: נעבור מהר.

יריב לוין: ג'אבר עסאקלה – איננו; אלכס קושניר – איננו; קארין אלהרר – איננה; אלעזר שטרן – איננו; יואב סגלוביץ' – איננו; עופר כסיף – איננו; יוליה מלינובסקי – איננה; היבא יזבק – איננה; אנטאנס שחאדה – איננו; עפר שלח – איננו; מנסור עבאס – איננו; אחמד טיבי – איננו; אוסאמה סעדי – מוותר; אימאן ח'טיב יאסין – איננה; סמי אבו שחאדה – איננו; סונדוס סאלח – איננה; רם בן ברק – איננו; אלי אבידר – איננו; תמר זנדברג – איננה; מיכל שיר סגמן – מוותרת; יוסף ג'בארין – איננו; מאיר כהן – איננו; איימן עודה – איננו; עאידה תומא סלימאן – איננה; ישראל אייכלר – איננו; ניצן הורוביץ – איננו; קרן ברק – איננה; סעיד אלחרומי – איננו.

קריאות: נמצאת אבל מוותרת – – –

יריב לוין: קרן נמצאת, מוותרת?

קרן ברק: כן.

יריב לוין: מוותרת.

יריב לוין: עידן רול – איננו; ינון אזולאי – איננו; חמד עמאר – איננו; יבגני סובה – איננו.

יריב לוין: אם כך, אנחנו יכולים בשעה טובה לעבור להצבעה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, לא הזכרת אותי.

יריב לוין: אתה נמצא?

יריב לוין: אתה לא מופיע לי, אבל אם אתה רוצה לדבר אתה יכול.

קריאה: לא.

קריאה: הוא לא מופיע.

קריאה: הוא לא מופיע, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מה קרה לכם?

מיקי לוי: לאן אתם ממהרים?

יריב לוין: בבקשה, בבקשה חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: לאן אתה ממהר, איציק?

יריב לוין: יש לך שלוש דקות.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להעיר הערה, בבקשה?

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא בא בחשבון שאתה פורם פה הסכמות עם האופוזיציה שהיו הסכמות מאוד מכובדות.

מיקי לוי: אני לא פורם שום דבר ואני עומד על זכותי – – –

מכלוף מיקי זוהר: אין עם זה בעיה, אתה רוצה להיות הגימיק של – – –

יריב לוין: רבותיי.

יריב לוין: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: – – – עלא כיפאק, אבל קח בחשבון שאתה פורם הסכמות.

יריב לוין: יש לך שלוש דקות מעכשיו, ולא נגרע אפילו שנייה.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר, אני מסכים עם כל מה שאמרת.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: עם כל מה שאמרת, רק תסביר לי דבר אחד, למה הסולם שלכם הפוך?

מיקי לוי: למה מי שמחזיר בחודש השישי מקבל יותר כסף ממי שמחזיר בחודש החמישי?

מיקי לוי: למה לא תיקחו את הסולם הזה ותהפכו אותו?

מיקי לוי: מי שהחזיר מוקדם יותר את העובדים יקבל יותר כסף.

מיקי לוי: הבטחתם כסף לאלה שיחזירו במאי.

מיקי לוי: עכשיו, פתאום הם גילו שאלה שחוזרים ביוני מקבלים יותר מאשר אלה שחוזרים במאי.

מיקי לוי: מה הם עשו?

מיקי לוי: פיטרו את העובדים שהחזירו במאי בו ביום.

מיקי לוי: תשקיעו טיפה מחשבה, תהפכו את הסולם, זה הכול.

מיקי לוי: מי שמחזיר מוקדם יותר, תשפו אותו יותר.

מיקי לוי: זו כל הבקשה שלי, בשביל זה הגעתי הנה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך – אני מכיר אותך היטב – תחזור מחר בבוקר לאוצר, תבקש מאגף התקציבים שיביאו לך את הסולם הזה ותבחן את הנושא.

מיקי לוי: מי שלא פיטר את האנשים שלו בכלל, אתה צריך לפצות אותו יותר, כי הוא שמר על העובדים, כדי שהאחרים יראו את זה.

מיקי לוי: מי שהחזיר במאי צריך לקבל יותר מאשר מי שמחזיר ביוני, ואצלכם זה בדיוק הפוך.

מיקי לוי: בבקשה תבדוק את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לחבר הכנסת לוי.

יריב לוין: אנחנו עוברים להצבעה.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת לוי, אני אוסיף את קולך.

יריב לוין: אין צורך לעלות למעלה, רק תאמרו לי.

יריב לוין: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מענק לעידוד תעסוקה (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, לוועדת הכספים נתקבלה.

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אתה בעד.

יריב לוין: וחבר כנסת לוי?

מיקי לוי: בעד.

יריב לוין: בעד.

יריב לוין: אז אנחנו עם 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: אני קובע שהצעת חוק מענק לעידוד תעסוקה (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020, עברה בקריאה הראשונה ותועבר לוועדת הכספים לצורך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: אני מבקש גם, למען ההבהרה ועל מנת שלא תהיה כאן איזושהי שגיאה, להבהיר שהצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף

יריב לוין: –2020, גם היא מועברת לוועדת הכספים.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, תם סדר-היום.

יריב לוין: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, י' בסיוון התש"ף, 2 ביוני 2020, בשעה 16:00.

יריב לוין: ישיבה זו נעולה.