ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 24, 2020-05-11 00:00

יעקב מרגי: חברי הכנסת, שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יעקב מרגי: יום שני י"ז באייר התש"ף, 11 במאי 2020.

יעקב מרגי: בשם יושב-ראש הכנסת, הינני להודיע: בהתאם להוראת סעיף 13(א) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת כי ביום י"ג באייר התש"ף, 7 במאי 2020, הטיל נשיא המדינה על חבר הכנסת בנימין נתניהו את התפקיד להרכיב ממשלה על פי בקשת רוב חברי הכנסת.

יעקב מרגי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הביטוח הלאומי (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (הוראות מיוחדות לעניין ביטוח אבטלה) התש"ף–2020; הצעת חוק שירות עבודה בשעת חירום (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/545/23 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/720/23: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס ליישובים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, עודד פורר, מיכאל מלכיאלי, קטי קטרין שטרית, שרן מרים השכל, פנינה תמנו, מיקי לוי, קרן ברק, יעקב מרגי וחילי טרופר; הצעת חוק פנימיות הנוער, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, חילי טרופר, יאיר גולן, אורלי פרומן ואיציק שמולי; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – הגדרת יהודי), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית בשבת, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת פיצויים לתושבי מתחם כפר שלם, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מאי גולן; הצעת חוק הספורט (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הליך ההשעיה בגין הגשת כתב אישום), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל במוסד להשכלה גבוהה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה בחניוני בתי החולים), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת עומר ינקלביץ'; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חובת לימודי ליבה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, מאיר כהן, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, אורנה ברביבאי ואלעזר שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התניית מתן רישיון רכב או חידושו בהתקנת מערכת המונעת השארת ילדים ברכב), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק זכויות לעובד עצמאי, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עפר שלח, יאיר לפיד ורם שפע; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הצגת משך הזמן שנותר לאותות ברמזורים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק הגבלת פרסומות ושיווק של הלוואות (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק להנצחת זכרה של גולדה מאיר, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האישה) (תיקון – תקציב ייעודי וייחוד הכהונה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – פרסום מדד עמלות למשקי בית), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הקניית ידע פיננסי וכישורי חיים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מאגר צרכנים להגבלת שיחות שיווק מרחוק), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – כללים אחידים למתן תעודת הכשר), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אופיר סופר; הצעת חוק איסור הפליה של תלמידים במערכת החינוך (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת תוכניות הדירה לקונה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת מערכת למניעת השארת ילדים ברכב סגור), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון – שלילת הכרה ממכינות המעודדות סירוב פקודה והסתה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור מאגרת רישיון לרכב חשמלי), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – העדפת בני המקום בשיווק קרקעות בפריפריה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – העדפת בני המקום בשיווק קרקעות), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – החכר מימוני לדירות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק אחריות לעבודות שיפוצים, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – ביטול השתתפות עצמית של ההורים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – הכללת תוכנית ציל"ה בחוק), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק המרכז להנצחת מורשתו של הנשיא יצחק נבון, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה (תיקון – תחולת החוק), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ייצוג הולם בשמות מקומות ציבוריים), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור בקשה לשינוי בהסדר במתן השירות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון – שלילת הכרה ממכינות המעודדות סירוב פקודה והסתה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עידן רול ויאיר לפיד; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – דיווח על ניצול קשיש או חסר ישע), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק להגנת חיית הבר (תיקון – איסור מכירת פרוות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הנגשת שירותים ממשלתיים לאזרח), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת פרסום שם יצרן ודגם מוצר), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן תשלום), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור לחשמל) (הוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי חיים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת איציק שמולי ומיקי חיימוביץ'; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת מערכות לגילוי וכיבוי אש באוטובוסים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת בדיקת תקינות כריות האוויר ברכב בעת מתן רישיון רכב, חידושו או העברתו), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון המדרכה לפני מעבר חציה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק המים (תיקון – איסור הפקעת מבנה המשמש מוסד ללא כוונת רווח), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק יום לציון רצח העם הארמני, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הקמת יישוב עירוני חדש לאוכלוסייה הדרוזית, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק המרכז להנצחת מורשתו של הנשיא יצחק נבון, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הקמת ועדה מיוחדת לקידום והסדרת התכנון ביישובים הדרוזיים) (הוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום חסר דת), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי קונין, עודד פורר, אלי אבידר, יבגני סובה, חמד עמאר ואלכס קושניר; הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון – התחדשות עירונית), התש"ף –2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק ערבות למשכנתאות (תיקון – ערבות מדינה לדירה יחידה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – שיעור מס הרכישה והוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – הסדרת תחבורה ציבורית), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית – הרשעה בעבירה שיש עמה קלון (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד ופנינה תמנו; הצעת חוק שירות ביטחון (שוויון בנטל), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד ועפר שלח; הצעת חוק החלת ריבונות ישראל בשטח בקעת הירדן, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית וטלי פלוסקוב; הצעת חוק שירות אזרחי (תיקון – צמצום יכולת ההשפעה של חשודים על התנהלות גוף מוכר), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק נציבות תלונות אסירים, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק מערך החוץ וההסברה, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הוספת שיקול בדבר הפרות חמורות של זכויות אדם במסגרת מתן רישיון), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת יועז הנדל; הצעת חוק החלת הריבונות הישראלית על בקעת הירדן, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אביגדור ליברמן, יבגני סובה ואלכס קושניר; הצעת חוק החלת ריבונות על בקעת הירדן, גוש עציון, גבעת זאב, מעלה אדומים, ביתר עילית ועפרה, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת איילת שקד, אופיר סופר ומתן כהנא; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הוספת השפה הערבית לתג זיהוי), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת היבה יזבק, אנטאנס שחאדה וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה לחיילי מילואים בדרכם לשירות), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הרכב המחלקה לחקירת שוטרים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על משיכה הונית מקופת גמל), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – הארכת התקופה לשחלוף דירה עקב משבר הקורונה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, מיקי לוי, יזהר שי, מיכאל מלכיאלי, ווליד טאהא, אורית פרקש הכהן, אופיר סופר, מיכל שיר סגמן ומיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (תיקון – פטור למוסד חינוך), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – הארכת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, מיכאל מלכיאלי ואיתן גינזבורג; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול הפטור ממס לתשלומים ושירותים הניתנים לראש הממשלה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – הכרעה דחופה בנוגע לילד להורים בהליכי גירושין), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק מס רכוש וקרן פיצויים (תיקון – פיצוי בעד נזקי מגפת הקורונה) (הוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (עידוד צמיחה לעסקים עצמאיים קטנים ובינוניים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה; הצעת חוק ידועים בציבור, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון – תקציב הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – העלאת גיל הפרישה לנשים וקביעת צעדים תומכים לנשים בגילאי העבודה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – צבירת יחידות של שירותי גלישה באינטרנט באמצעות רט"ן), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – עיגון זכויות דייר ממשיך בדיור הציבורי), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מאסר מינימום למי שהפקיר אדם שנפגע בתאונה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון נייד או באוזניות במעבר חציה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין ואלכס קושניר; הצעת חוק סינון אתרים פוגעניים במקומות ציבוריים, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון שינוי בכמות המצרך), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת סינון אתרים פוגעניים), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת התקנת מערכות סולריות בבניינים המיועדים לשימוש במגזר התעשייתי, המסחרי והציבורי), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; חוק גירוש משפחות מחבלים, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת איילת שקד, אופיר סופר ומתן כהנא; הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון – גילוי הזדהות עם ארגון טרור ברשת חברתית), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק שיעור ריבית פיגורים מקסימלי (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק איסור טיפול המרה לקטין, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עידן רול, יאיר לפיד, ניצן הורוביץ, אורלי פרומן, מיקי לוי, איציק שמולי, אורנה ברביבאי, בועז טופורובסקי, אלי אבידר ומרב מיכאלי; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון – הרחבת הזכאות להליכי נשיאת עוברים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עידן רול ויאיר לפיד; הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון – חבלה או מחלה של לוחם), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, מאיר כהן ואלעזר שטרן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הכנסת מינימום לאזרח ותיק), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חלוקת תקופת הלידה וההורות בין סטודנטית לבן זוגה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת עידן רול; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת עומר ינקלביץ'; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל אשפוז ממושך של ילד), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות נוספים לשוהים במוסדות לילדים ונוער בסיכון), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי בריאות נוספים לשוהים במוסדות לילדים ונוער בסיכון), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעצמאי), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעצמאי), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיכאל מרדכי ביטון; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – ייצוג מינימלי לשני המינים ברשימת מועמדים לכנסת), מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – הנגשת אוטובוסים בין-עירוניים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית ומירב כהן; הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – חובת פרסום דוח שנתי), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת חוה אתי עטייה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קציבת מועדים לקבלת טיפול רפואי או פארה-רפואי), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל מחלת ילדו של בן זוג), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל מחלת ילדו של בן זוג), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת עידן רול; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – תקופת צינון לנושאי משרה בכירה בשירות הציבור), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – סבסוד מלא של נסיעות בתחבורה ציבורית לניצולי שואה ולאסירי ציון), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – סבסוד מלא של נסיעות בתחבורה ציבורית לניצולי שואה ולאסירי ציון), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מימון שכר לימוד), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הגנה כלכלית על חסרי ישע (תעודת יושר) (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – הטבות לניצולים שעלו לאחר שנת 1953), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק קירור), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הטבות מענק מקום לרכישת דירה בפריפריה, לזכאים לרכישת דירה בתוכנית מחיר למשתכן שאין התוכנית פועלת בעירם, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק קירור), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – איסור ניתוק חשמל), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעובד עצמאי), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום פנייה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול החרגת תאגידים בנקאיים וביטוחיים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הדרכה בנהיגה בשפות שאינן עברית), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת עודד פורר ואלכס קושניר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות שירותי סידור חוץ-ביתי הולם לילדים), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי מחלה לעובד עצמאי), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק שבת יום המנוחה, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק חזקת הסכמה לתרומת איברים (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת אזרח ותיק ראויה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת אזרח ותיק לשכר הממוצע לפחות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – החלת הוראות על בגיר שסובל מאנורקסיה נרבוזה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – עיגון זכאות לשירותים לילדים עם אוטיזם), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ערעור על החלטת ועדה לעררים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תשלום רטרואקטיבי של גמלת הבטחת הכנסה למקבלי קצבת אזרח ותיק), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – גמלה לאלמנה שנישאה מחדש), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק סיוע לבוגרי מסגרת השמה חוץ-ביתית, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון קצבת אזרח ותיק בהתאם לשכר המינימום), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התש"ף –2020, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון – תקציב הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת יאיר לפיד ובועז טופורובסקי; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הפסיכולוגים (תיקון – איסור טיפולי המרה), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה למי שנמצא בהכשרה מקצועית), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור לחייל בודד בדירת שותפים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הצמדת תשלומים לחיילים בודדים למדד המחירים לצרכן, התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק בתי קברות צבאיים (תיקון – חיילים זכאי חוק השבות), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – תוספת גמול לימי מילואים נוספים), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק פיצויים בעד נזק עקב אסון טבע, התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הנחה בארנונה לאזרח ותיק המתגורר בדירה שאינה בהחזקתו), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות להורה יחיד), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום הורה נוסף), התש"ף–2020, מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תקופת הזכאות לדמי אבטלה למובטל שגם בן זוגו מובטל או שהוא הורה עצמאי אשר מתגוררים בעיר אילת) (הוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, מיכל שיר סגמן וקרן ברק; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – אופן חישוב דמי אבטלה כהכנסה) (הוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית ועומר ינקלביץ'; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה לעצמאים), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת גדעון סער וחוה אתי עטייה; הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון – תשלום קצבת ילדים להורי אומנה) (הוראת שעה), התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, עומר ינקלביץ', עוזי דיין, אופיר כץ, משה אבוטבול, ינון אזולאי, טלי פלוסקוב, פטין מולא, משה ארבל, יואב בן צור, מאיר כהן, אלעזר שטרן, חילי טרופר, פנינה תמנו, אורלי פרומן, מיכאל מלכיאלי, עודד פורר, מיכל שיר סגמן, דסטה גדי יברקן, מיכאל מרדכי ביטון, יוליה מלינובסקי קונין וניר ברקת; הצעת חוק הגנה על הציבור מפני עבריינים שביצעו עבירות אלימות חמורות, התש"ף–2020, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, עומר ינקלביץ' ואורלי פרומן; הצעת חוק יום שבתון בבחירות לעובד שהוא אזרח ישראל (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת יועז הנדל; הצעת חוק עיקול ותפיסה מידתיים של נכסים המוחזקים בידי צד שלישי (תיקוני חקיקה), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת יועז הנדל; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מינימום לתוקף או מתעלל בקטין או חסר ישע), התש"ף–2020, מאת חבר הכנסת אופיר כץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחו היום על שולחן הכנסת, בהתאם לסעיף 73(א) לתקנון הכנסת: תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (תיקון מס' 11), התש"ף–2020 – החלטה מס' 5054; תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה) (תיקון מס' 3), התש"ף–2020 – החלטה מס' 5055; תקנות שעת חירום (סדרי דין בבתי הדין הרבניים בעת מצב חירום מיוחד) (תיקון), התש"ף–2020 – החלטה מס' 5056; תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (בידוד במקום לבידוד מטעם המדינה) (תיקון מס' 4), התש"ף–2020 – החלטה מס' 5061; תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (הגבלת פעילות) (תיקון מס' 12), התש"ף–2020 – החלטה מס' 5062.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: נאומים בני דקה.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת עופר כסיף, ואחריו – חברת הכנסת אתי עטייה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה לרשותך.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, המיקרופון לא עובד.

יעקב מרגי: עובד, עובד.

עופר כסיף: תודה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתור מי שיושב באופן די קבוע בוועדת הכספים, אני חייב להגיד שנתקלתי הרבה מאוד פעמים בטירוף על סף הפסיכוזה של משרד האוצר, אבל אתמול היו לפחות שני דברים שבכלל, אם אני אהיה מעודן, העלו את חמתי, ואני רוצה להזכיר אותם בזמן הקצר שיש לי.

עופר כסיף: הדבר הראשון פורסם אתמול בעיתון הארץ בערב, ואני מצטט: "האוצר מתנגד למתן דמי אבטלה לעניים במקביל לקצבאות", כי זה "יפגע במוטיבציה לעבוד".

עופר כסיף: עכשיו, שימו לב מה האוצר טוען פה, ואני מצטט מתוך מסמך שהוא הוציא: כפל קצבאות – סליחה – מתן כפל קצבאות לנכים – תשימו לב, לנכים – מתן כפל קצבאות לנכים ולנשים ותיקות יגדיל "את התמריץ ליציאה משוק העבודה בשל התנאים המשופרים ביציאה ביחס למצב הקיים ועשוי להביא לפגיעה בתעסוקה".

עופר כסיף: אתם מבינים?

עופר כסיף: האוצר אומר שלא ייתנו כפל – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

עופר כסיף: – – לנכים, כי הם לא יצאו לעבוד.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: טירוף מוחלט.

עופר כסיף: חבל שלא היה לי זמן לעוד דבר שרציתי להזכיר.

עופר כסיף: תודה.

יעקב מרגי: יהיו עוד הזדמנויות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חוה אתי עטייה, ולאחר מכן – ג'אבר עסאקלה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד דקה לרשותך.

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, טוב מאוחר מאשר לעולם לא.

חוה אתי עטייה: בימים אלו ממש, כשהכנסת העשרים-ושלוש קורמת עור וגידים ומדינת ישראל כולה מנסה להסתגל לשגרה החדשה שלצד מגפת הקורונה, מתגבש תיקון לעוול היסטורי ומתמשך של קופת המדינה כלפי העצמאים בישראל.

חוה אתי עטייה: במהלך השבוע הקרוב יזכו העצמאים בישראל לקבל לחשבון הבנק שלהם מענקים שמטרתם לסייע להם לשוב ולעמוד על הרגליים לאחר ששבתו ממלאכה ועל מטה לחמם ריחפה עננה כבדה של ספק.

חוה אתי עטייה: מאז שנת 1996 ועד היום הוגשו כמעט 30 הצעות חוק שביקשו לקדם רשת ביטחון סוציאלית לעצמאים.

חוה אתי עטייה: המשבר הכלכלי הזמני שנכפה על בתים רבים בישראל צריך להיות לנו, נציגי העם, שיעור חשוב בכלכלה ובאזרחות גם יחד.

חוה אתי עטייה: עלינו לזהות במשבר הנוכחי הזדמנות – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

חוה אתי עטייה: – – ולקדם את חוק דמי אבטלה לעצמאים – כאן ועכשיו – שמטרתו להשוות את זכויותיהם הסוציאליות של השכיר והעצמאי בישראל.

יעקב מרגי: תודה.

חוה אתי עטייה: זאת העת להרחיב את יריעת התמיכה, לחשוב לעומקם של דברים ולראות את כל חלקי הפסיפס שמהם מורכבת הכלכלה הישראלית.

חוה אתי עטייה: זה הזמן שלנו – –

יעקב מרגי: תודה, חוה.

חוה אתי עטייה: – – להביט בעיניהם של מאות אלפי העצמאים הישראלים.

חוה אתי עטייה: אנחנו מבינים שהגיע הזמן להסתכל על הדברים אחרת.

חוה אתי עטייה: אנחנו כאן ואנחנו מאחוריכם, כי טוב מאוחר מאשר לעולם לא.

יעקב מרגי: מאשר אף פעם.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, שביתת ראשי הרשויות הערבים, שביתת הרשויות הערביות-הדרוזיות, נמשכת כבר כמה ימים.

ג'אבר עסאקלה: יחס הממשלה – יחס מבטל, מזלזל, מזעזע.

ג'אבר עסאקלה: הגיע הזמן שהממשלה תשב איתם ותעביר אליהם את התקציבים שהם מבקשים וזכאים להם.

ג'אבר עסאקלה: הדבר השני – כנראה אנחנו די מהר חוזרים לשגרה.

ג'אבר עסאקלה: פקחים של הרשות לאכיפה ארצית של משרד האוצר התחילו אתמול ושלשום לחלק התראות וצווי הריסה בכפרים בצפון.

ג'אבר עסאקלה: רק חזרנו או מתחילים לחזור לשגרה.

ג'אבר עסאקלה: למה ממהרים דווקא לדבר הזה?

ג'אבר עסאקלה: למה לא ממהרים לדברים אחרים שהממשלה מחויבת – למאות אלפי אנשים מובטלים או שהוצאו לחל"ת או למאות אלפי העצמאים?

ג'אבר עסאקלה: אלה הדברים הדחופים, לא להרוס ולא לקנוס.

ג'אבר עסאקלה: דבר אחרון – היום השתתפתי בהפגנה, באחת ההפגנות של מנהלות המשפחתונים.

ג'אבר עסאקלה: חברים, מנהלות המשפחתונים, האמת, נפלו בין הכיסאות.

ג'אבר עסאקלה: מצד אחד הן לא עצמאיות, ומצד שני הן לא בדיוק שכירות – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

ג'אבר עסאקלה: – – ומגיעה להן תמיכה – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

ג'אבר עסאקלה: – – מגיעה להן תמיכה מלאה מהממשלה.

ג'אבר עסאקלה: מגיעים להן תנאים סוציאליים ומגיעים להן דמי אבטלה.

ג'אבר עסאקלה: הדבר הזה – כל המכנה המשותף של שלושת הדברים האלה – הוא למעשה מדיניות של אפליה וגזענות של הממשלה הנוכחית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שמחה מאוד לבשר לכם שלא מעט חברי כנסת מטעם מפלגת הליכוד ביקשו לדבר היום בכנסת בציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

טלי פלוסקוב: אני נתתי את זכותי לחבר הכנסת עוזי דיין, ולכן אני אנסה להביע את מה שאני אומרת בנאום הקצר שלי.

טלי פלוסקוב: לפני 75 שנים הסתיים לו הסיוט הגדול של האנושות ושל העם היהודי, ביום אשר הגיעה אל סיומה מלחמת העולם השנייה.

טלי פלוסקוב: זה היה ניצחון אשר שינה את פני העולם כולו.

טלי פלוסקוב: במיוחד כאן בישראל חשוב לזכור ולא לשכוח, לזכור ולהזכיר את גיבורי המלחמה, שרבים מהם מתהלכים בינינו.

טלי פלוסקוב: שיערם הלבין, הגב נכפף, אך הרוח היא אותה רוח.

טלי פלוסקוב: הווטרנים הם הגיבורים הגדולים של המלחמה.

טלי פלוסקוב: הם אלו שאחזו בנשק כדי לשחרר את העולם מרגלם הגסה של הנאצים.

טלי פלוסקוב: וטרנים יקרים, 75 שנים עברו מאז הניצחון הגדול, אבל המלחמה נשארה איתכם, ולצד שמחת הניצחון, אתם זוכרים בכאב קרובי משפחה שנספו וחברים לנשק שנפלו.

טלי פלוסקוב: זה חג עצום המציין את הניצחון – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: – – על גרמניה הנאצית לאחר 1,418 ימי לחימה בלתי פוסקת.

טלי פלוסקוב: הלקח שנלמד בשנות השואה תקף גם היום.

טלי פלוסקוב: שילמנו מחיר כבד מנשוא כדי שתהיה לנו מדינה.

טלי פלוסקוב: לא היה אז מגן לעם היהודי, והיום, ב-2020, ישראל חזקה מאי פעם.

טלי פלוסקוב: צה"ל חזק, הכלכלה חזקה, הרוח הישראלית חזקה – ויש לנו מדינה.

טלי פלוסקוב: וטרנים יקרים, אזרחי ישראל מוקירים אתכם, מדינת ישראל אוהבת אתכם ועם ישראל מצדיע לכם.

טלי פלוסקוב: יום ניצחון שמח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול, ואחריו – חברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: דקה.

משה אבוטבול: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, יהודי תוניס נמצאים בחרדה, ואני קורא כאן קריאה נרגשת לממשלת תוניסיה ולמשרד החוץ הישראלי.

משה אבוטבול: פורסם בערוץ 7 וגם בעיתון המודיע, ושמעתי בצער רב על כך שהרשויות בתוניס עומדות, לצערנו, להרחיב גיאוגרפית את העיר על חשבון החרבת בית העלמין העתיק שם.

משה אבוטבול: מדובר בבית העלמין לה בורג'ל, עם 20,000 קברים יהודיים שנמצאים שם.

משה אבוטבול: כבן העדה התוניסאית מצד אימי היקרה הינני לפנות אליכם, ממשלת תוניסיה, שידועה ביחסה החם ליהודים, וכן לעירייה המקומית: אני מבקש מהם לבטל את התוכנית ולא להרוס, חלילה, את בית העלמין, שבו קבורים ונמצאים גם צדיקים מהקהילה.

משה אבוטבול: אני קורא גם למשרד החוץ ולשר החוץ להיכנס לתמונה ולפעול.

משה אבוטבול: בזכותו של רבי שמעון בר יוחאי, שהערב ההילולה שלו תעמוד ליהודים שם – –

יעקב מרגי: תודה.

משה אבוטבול: – – שלא ידעו שום צער, יגון ואנחה, וכן זכותו של רבי יעקב סלאמה זצ"ל, שעכשיו, עוד מעט, הזיארה שלו, של התוניסאים, תעמוד לכולם, אמן ואמן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי בן שטרית, ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

קטי קטרין שטרית: הפעלת את השעון עוד לפני שהתחלתי.

יעקב מרגי: איפסתי לך אותו.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

קריאה: – – –

קטי קטרין שטרית: כן, נכון.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המסעות לפולין מהווים אחד מעמודי התווך בזיכרון השואה עבור הדור הבא.

קטי קטרין שטרית: בעקבות הקורונה תלמידים והורים רבים התבשרו שכל כספם ומרצם ירד לטמיון, לאחר שהמסעות לפולין בוטלו בהוראת משרד החינוך.

קטי קטרין שטרית: תלמידים והורים רבים חסכו שקל אחר שקל כדי לצאת לאחת החוויות המעצימות ביותר במערכת החינוך.

קטי קטרין שטרית: הם ביקשו את כספם חזרה ונתקלו באטימות ובתשובות לקוניות.

קטי קטרין שטרית: היכן האחריות המוסרית של משרד החינוך כלפי התלמידים וההורים, אשר בהוראתו מתקיימים המסעות ובהוראתו הופסקו?

קטי קטרין שטרית: כיצד ייתכן שחברות הנסיעה שביטלו את הזמנות הלינה וההסעדה, ומשלמות רק דמי ביטול מזעריים, מרוויחות את מלוא התשלום מההורים?

קטי קטרין שטרית: למשרד החינוך יש מנופי לחץ אדירים על חברות התיירות, אך המשרד בוחר שלא להשתמש בהם.

קטי קטרין שטרית: המשרד חייב לשנות את התנהגותו, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: תודה.

קטי קטרין שטרית: אני מבקשת מכל חבריי לעקוב אחרי זה ולהחזיר לתלמידים את כספם.

קטי קטרין שטרית: תודה.

יעקב מרגי: ברשותך, איך שפרץ משבר הקורונה פניתי למשרד החינוך ולחברות התיירות וקיבלתי תשובה שקרית: אנחנו נחזיר.

יעקב מרגי: זאת רק ההתחלה, תמתינו.

יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לך שאל תצפי לגדולות, כי מנהלת – – –

קטי קטרין שטרית: לא, לא, לא, ככה אמרו לי לגבי – – –

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, תני לי, על חשבוני, אני – – –

קטי קטרין שטרית: ככה אמרו לי – – –

יעקב מרגי: תודה, תודה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא נרפה.

יעקב מרגי: גברתי, גברתי, קטי, את סיימת, נכון?

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא נרפה.

קטי קטרין שטרית: אני מודיעה למשרד החינוך שלא נרפה – –

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, לצערי הרב, שמינהלת פולין במשרד – – –

קטי קטרין שטרית: – – עד שיחזירו את הכסף לילדים.

קטי קטרין שטרית: נקודה.

יעקב מרגי: תני לי רק לומר משפט.

קטי קטרין שטרית: אפשר לשלם דמי ביטול, אבל לא לקחת 5,000 שקל – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אפיק לקחים, תודה.

יעקב מרגי: תודה, קטי.

קטי קטרין שטרית: – – בשום פנים ואופן.

קטי קטרין שטרית: אני מכירה סיפורים מזעזעים של ילדים שעבדו וחסכו שקל אחרי שקל, ולקחו להם את זה.

יעקב מרגי: קטי שטרית, תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: החמצת את מה שרציתי לומר, חבל.

קריאה: תגיד, תגיד.

יעקב מרגי: מינהלת פולין במשרד החינוך זאת חברה כלכלית.

יעקב מרגי: צריך להיכנס לעומק שם, לבדוק מה האינטרסים שלה.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: כיו"ר ועדת החינוך לשעבר אני אומר את זה.

יעקב מרגי: הינה, קיבלתם כותרת.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: הדוברת כבר נעמדה.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, מאז התחיל המשבר של הקורונה כולנו מתעסקים כל הזמן באיך באמת לנסות להשיג את הזכויות של הרבה קבוצות של אזרחים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: הזכרתי קודם את הנושא של מנהלות המשפחתונים, שאני מלווה את המאבק שלהן.

עאידה תומא סלימאן: לאלה שלא יודעים, הן עדיין שובתות, עד היום, כי הן עוד לא קיבלו אפילו גרוש אחד ממה שהובטח להן.

עאידה תומא סלימאן: אבל היום אני אתמקד בקבוצה השנייה, שהיא הצעירים, ובעיקר הערבים שעובדים, מתחת לגיל 20.

עאידה תומא סלימאן: אלה צעירים שעבדו לפעמים כבר שלוש שנים, שילמו ביטוח לאומי, ובמשבר הזה הוצאו מכלל הזכאים לדמי אבטלה.

עאידה תומא סלימאן: במקום שהמדינה תיקח אחריות כלפי האזרחים שלה, היא הפלתה נגד האזרחים האלה, שבדרך כלל הם יוצאים לעבוד בגיל כל כך צעיר בגלל מצב סוציו-אקונומי נמוך.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת מפה.

עאידה תומא סלימאן: כבר פניתי לשר כמה פעמים.

יעקב מרגי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: הפעם אני פונה אליו ומבקשת שישתמש בסמכות שלו לפי סעיף 160(ד) לחוק הביטוח הלאומי ושישלמו להם דמי אבטלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', ואחריו – חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: עד דקה לרשותך, בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, ביום חמישי תוצג הממשלה ותושבע.

יואב סגלוביץ': אבל אני חושב ש-36 שרים זה מעט מדי.

יואב סגלוביץ': עוד לא מאוחר, אפשר להגדיל, אפשר להביא עוד.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יואב סגלוביץ': וגם המליאה מסודרת בצורה הרבה יותר טובה, כלומר, התפזרה.

יואב סגלוביץ': זה אומר שהמחזה הרגיל שהיינו רואים פה, עוד שולחן קטן באמצע, שהוא צפוף – יהיה מרווח, כלומר גם הבושה תתרווח, לא רק השרים.

יואב סגלוביץ': אני אומר את זה כאן כי רצינו להביא כמה הצעות לסדר-היום בשבועות האחרונים.

יואב סגלוביץ': אני הגשתי פעמיים הצעה לסדר-היום על אלימות כנגד נשים.

יואב סגלוביץ': היא נדחתה, כי יש דברים דחופים יותר.

יואב סגלוביץ': הכול נדחה בשל הקורונה ובשל המשחק הפוליטי.

יואב סגלוביץ': אז קורונה היא לא רק שם נגיף ולא רק שם של מותג של בירה – ביום חמישי הוא יכול להיות גם שם של חנות רהיטים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

יעקב מרגי: אחריה – חברת הכנסת סונדוס סאלח.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: נא לכבות את המיקרופון לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יעקב מרגי: שומעים אותך בלי מיקרופון.

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: אבל היא מדברת, היא ברשות דיבור.

ע'דיר כמאל מריח: היא מיקי לוי של ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ברשות דיבור.

יעקב מרגי: בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני יושב-ראש הישיבה, חזרנו היום מבית הנשיא.

ע'דיר כמאל מריח: היינו יחד עם פורום ראשי הרשויות הדרוזיות, יחד עם ההנהגה הרוחנית והעומד בראשה, השייח' מואפק טריף.

ע'דיר כמאל מריח: יחד אנחנו מוחים על המדיניות המפלה.

ע'דיר כמאל מריח: להזכירכם, ה-202 מיליון שדיברנו עליהם לפני שבוע, שהיו צריכים להיות מועברים כתקציב לרשויות הדרוזיות, עוד לא הועברו.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול הייתה מחאה במחלף השלום בתל אביב.

ע'דיר כמאל מריח: הייתה מחאה מאוד מתורבתת, מאוד ייחודית.

ע'דיר כמאל מריח: בהפגנות שלנו, אדוני היושב-ראש, אתה לא תשמע דברי נאצה, אתה לא תראה שרפת דגלים, אתה לא תראה ונדליזם ואתה לא תראה תקיפות של שוטרים.

ע'דיר כמאל מריח: אתה תראה הפגנה מצוינת, מתורבתת.

פנינה תמנו: – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע לה.

ע'דיר כמאל מריח: אני דיברתי על הפגנה מתורבתת שהייתה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: בבקשה.

ע'דיר כמאל מריח: הפגנה מתורבתת, הפגנה מצוינת, שבה מחינו, כאזרחים מן השורה, כאזרחים גאים שבאים ואומרים: עד כאן.

ע'דיר כמאל מריח: המחאות שלנו יחריפו בחודש הזה.

ע'דיר כמאל מריח: גם צפוי שחלקנו יעלו השבוע לירושלים.

יעקב מרגי: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: מה שיפה במחאה הזאת – אני תכף מסיימת – שיש בה נשים, יש בה צעירים ויש בה גם אנשי דת ושייח'ים, וכולנו יחד אומרים דבר בסיסי: שוויון.

יעקב מרגי: נאחל לכם בהצלחה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת עידן רול.

יעקב מרגי: עד דקה.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, מעל במה זאת אני רוצה קודם כול לשלוח איחולי החלמה לנהג האוטובוס מונתסר עיסא, אשר הותקף על ידי כלב – אחד הנוסעים נתן הוראות לכלב הזה.

סונדוס סאלח: הכלב הורדם, אבל הנוסע שנתן את ההוראות לכלב עדיין מסתובב חופשי ויכול להוביל עוד מתקפה על עוד נהג.

סונדוס סאלח: במקרה, רק נהגים, במיוחד נהגים ערבים העובדים בערים מעורבות, מקבלים תקיפות.

סונדוס סאלח: בהקשר זה אני רוצה לשתף אתכם שביום שבת השתתפתי במפגש שיזמו נהגים "צפוניים", כפי שקוראים להם, שעובדים בחברת קווים במרכז הארץ.

סונדוס סאלח: אלו נהגים שמגיעים מפריפריה כלכלית, פריפריה גיאוגרפית וחברתית, וסובלים מלא מעט אתגרים בכל הרמות כדי להגיע לעבודה.

סונדוס סאלח: בכל זאת, הם מנהלים עכשיו מאבק, מאבק כל כך צודק – החברה החליטה לשנות להם את ההסכם.

יעקב מרגי: נא לסיים.

סונדוס סאלח: מה שקורה בעצם זה הרעת תנאים לנהגים אלו מבחינת חישוב שעות העבודה והתנאים הסוציאליים בתוך הסכם העבודה.

יעקב מרגי: תודה.

סונדוס סאלח: אני קוראת לחברת קווים לחזור ולחשב מסלול מחדש – זו תקופה לעמוד לצידם של השכירים.

סונדוס סאלח: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עידן רול – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת היבה יזבק.

יעקב מרגי: לאחר מכן – דסטה גדי יברקן, אם יהיה כאן.

יעקב מרגי: אם לא – חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד דקה לרשותך.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, קיימנו בבוקר ישיבה בוועדת החינוך שיזמו חבריי מהרשימה המשותפת בעניין החזרה ללימודים בחברה הערבית.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על חזרה ללימודים תוך כדי שהרשויות המקומיות הערביות שובתות, בשביתה.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על חזרה ללימודים תוך כדי חששות ודאגה מאוד גדולה של ההורים וגם של הצוותים והמורים.

היבה יזבק: אני יודעת על הרבה מקומות, ושומעת מהמורים, וגם מהמנהלים, פשוט על חוסר תכנון, חוסר מוכנות לחזרת הילדים ולקבלת הילדים והתלמידים מחדש בבתי הספר.

היבה יזבק: מכאן אני רוצה להשמיע שוב את הקול של כל ההורים החוששים והמודאגים לשלום ולבריאות הילדים שלהם ולפנות שוב למשרד הבריאות ולמשרד החינוך לצאת בהנחיות קונקרטיות ברורות, חד-משמעיות, לקהל ההורים שיפחיתו מהדאגות ומהחששות שלהם, ובשפה הערבית – זה מאוד חשוב.

היבה יזבק: הילדים והתלמידים הם לא מספרים.

היבה יזבק: לכל אחד מהם יש משפחה ויש הורים שדואגים להם וחוששים להם, וזה עניין שצריך להיות באחריות הממשלה והמדינה, ולא באחריות של ההורים.

היבה יזבק: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גדי יברקן – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב מרגי: אם לא, אז אימאן ח'טיב יאסין.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אה, איך לא ראיתיך.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לי.

יעקב מרגי: אתה יודע מה אומרים במרוקאית כששוכחים מישהו?

יעקב מרגי: אחר כך אגיד לך את זה באוזן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה לרשותך.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני יומיים, ב-9 במאי, ציינו את יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

יואל רזבוזוב: זהו יום היסטורי – יום היסטורי לעולם כולו, אבל בפרט למדינת ישראל ולעם היהודי כולו.

יואל רזבוזוב: אך לצערי, התחושה היא קצת שונה.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים שבחדשות החוץ משדרים את זה כחג של רוסים, וכאן, בישראל, דוברי הרוסית מברכים אחד את השני ברשתות החברתיות.

יואל רזבוזוב: אומנם יש חוק מ-2017, ואמורים ללמד גם במערכת החינוך, אבל אנחנו לא רואים שזה קורה.

יואל רזבוזוב: הרי יש בינינו וטרנים מעטים שנשארו מהם ושנלחמו עבורנו.

יואל רזבוזוב: יש לנו מאות אלפי יהודים שנלחמו בשורות הצבא האדום.

יואל רזבוזוב: לא מגיע להם שיציינו את זה, שייתנו לזה יותר כבוד?

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר, אני חושב שזהו יום היסטורי שאנחנו חייבים לתת לו את החשיבות, את הכבוד הראוי להם.

יואל רזבוזוב: אין כאן משפחה אחת מהעולים מברית המועצות לשעבר שמישהו בה לא נהרג בשירות הצבא האדום.

יואל רזבוזוב: משום מה, זהו חג של דוברי רוסית, ולא חג לאומי.

יואל רזבוזוב: אתמול היה טקס ממלכתי, והוא שודר רק בערוץ 9, הוא לא שודר בשום ערוץ אחר.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה לא נכון, וצריך לתת לזה יותר כבוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מאמין שבזמן אחר היית רואה פה ביציעים את כל – –

יואל רזבוזוב: נכון.

יואל רזבוזוב: את הווטרנים.

יעקב מרגי: – – הווטרנים, שאנחנו רוחשים להם כבוד גדול.

יואל רזבוזוב: ראוי לציין שבכנסת, וגם חברי כנסת וראשי מפלגות, בירכו באמת, אבל עדיין אנחנו לא מרגישים בתחושה שזה חג אמיתי של מדינת ישראל כולה.

יעקב מרגי: ביום שמשרד החינוך ישקיע קצת יותר מאמץ בנושא, בחברה הישראלית יבינו שזה היה יום גדול לכל העם היהודי.

יואל רזבוזוב: נכון מאוד.

יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה לרשותך.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, העדה הדרוזית ממשיכה במאבק שלה.

חמד עמאר: אתמול קיימנו הפגנה גדולה בתל אביב.

חמד עמאר: אני קודם כול רוצה להודות לכל מי שהשתתף בהפגנה, כי נכחו שם צעירים, צעירות, שייח'ים, ראשי רשויות, חברי כנסת, הנהגה דתית.

חמד עמאר: אני רוצה להודות גם לתושבי תל אביב, שקיבלו אותנו טוב, הכירו במאבק שלנו ותמכו במאבק שלנו, וזה היה מאוד חשוב לנו שגם בתל אביב יתמכו בנו.

חמד עמאר: היום קיימנו ישיבה עם נשיא המדינה.

חמד עמאר: כולנו מכירים את נשיא המדינה; בעצם, כל חברי הכנסת הוותיקים שהכירו אותו – באמת, הוא אחד התומכים הגדולים של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לו גם על הפגישה המיוחדת שהייתה לנו היום.

חמד עמאר: ביום חמישי – אם תושבע הממשלה ביום חמישי, אני עדיין לא יודע.

חמד עמאר: אם תושבע הממשלה ביום חמישי תתקיים הפגנה גדולה כאן, מחוץ למשכן; יגיעו גם צעירים וצעירות, ושייח'ים – כולם יגיעו לכאן להפגין בזמן שהממשלה נשבעת כאן.

חמד עמאר: אנחנו לא נחזור – אנחנו נמשיך במאבק עד השגת השוויון המלא לבני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: המאבק עכשיו הוא לא עניין של תקציבים, המאבק הוא עניין של שוויון מלא לבני העדה הדרוזית.

יעקב מרגי: תודה.

רם בן ברק: שוויון מלא לכולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, ואחריה – חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע.

יעקב מרגי: דקה לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: כנסת מכובדת, אנחנו עדיין נמצאים – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע לחברתכם.

יעקב מרגי: דקה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו עדיין נמצאים בצל הקורונה, אבל המדינה ומוסדותיה מתחילים לדבר על היום שאחרי.

אימאן ח'טיב יאסין: בעוד כמה ימים יחזרו הסטודנטים ללימודים באוניברסיטאות ובמכללות.

אימאן ח'טיב יאסין: בכל הבקשות החוזרות ונשנות, מכל החברות והחברים שעלו כאן, עד עכשיו לא הייתה אף תשובה ברורה אחת שאומרת, שנותנת, שמאפשרת, שעוזרת, לאותן ולאותם סטודנטים לחזור ללמידה בצורה מסודרת שמאפשרת שיעברו את המבחנים בשקט.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמן הראוי לתת מענה מיידי לנושא של הסטודנטים.

אימאן ח'טיב יאסין: ומן הראוי להתייחס לעוד פלח של אוכלוסייה מוחלשת שקולה לרוב לא נשמע ולא מושמע רבות – האוכלוסייה של הנשים ושל הילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: היום ישבנו בוועדה למיגור האלימות ושמענו נתונים מצמררים, דיווחים על עלייה של פי שבעה באלימות בתוך המשפחות כלפי נשים וילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת שהגיע הזמן, אחת ולתמיד, לשים תוכנית כוללת לנושא הזה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שקורה בתוך החברה הישראלית בכלל, ובתוך החברה הערבית במיוחד, אומר דרשני.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שקרה אתמול בטורעאן – זה אומר די עוד יותר.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב ואם לא, אז חבר הכנסת ווליד טאהא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה לרשותך.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הנושא האחרון שהזכירה אימאן, שאתמול היה עוד מקרה רצח בחברה הערבית, הפעם בטורעאן.

סמי אבו שחאדה: תושבים חפים מפשע בטורעאן קיבלו אתמול הודעות לטלפונים שלהם שלא כדאי לצאת מהבית, כי המצב מאוד מסוכן, והמשטרה לא יכולה להשתלט על מה שקורה בטורעאן.

סמי אבו שחאדה: פתאום, אותה משטרה, שיכולה להיות די משתלטת על הכול כשהיא רוצה, בטורעאן – היא לא יכולה להשתלט.

סמי אבו שחאדה: אם מפקד מחוז צפון, אדוני היושב-ראש, היה יודע שעל זה הוא היה משלם בתפקידו – שהמשטרה לא יכולה להגן על הזכות הבסיסית של התושבים לתחושת ביטחון – דברים כאלה לא היו נמשכים בחברה הערבית, אדוני.

סמי אבו שחאדה: אנחנו בעד שלטון החוק – שלטון של אותו חוק לכל האזרחים.

סמי אבו שחאדה: אנחנו לא חושבים שמדינה מודרנית יכולה להתקיים בלי שלטון חוק, רק שבמדינה, במדינת ישראל, יש שני חוקים: אחד ליהודים ואחד לערבים.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, את החוק שלה ליהודים – במקום לחשוב להחיל את החוק ולעשות שלטון חוק בכל המדינה, לכל האזרחים, אדוני, בצורה שוויונית, היא חושבת להחיל את החוק שלה על שטחים שהיא גנבה בגדה המערבית.

יעקב מרגי: תודה.

סמי אבו שחאדה: ההצעה שלי: במקום לחשוב להחיל את החוק הישראלי במקומות שהם לא שלכם – לנסות לפחות שיהיה אותו חוק לכל האזרחים באזור של המדינה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב – איננו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ווליד טאהא, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: אם לא יהיה – חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה לרשותך.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, לפני כמה חודשים פורסמו התוצאות של מבחני פיז"ה, שהיו מזעזעות ומחרידות, והתוצאות חשפו את התהום הפעורה בין שתי החברות בענייני חינוך ובכלל בכל הנושאים.

וליד טאהא: עכשיו, בעקבות הקורונה, הפערים האלה הולכים להתרחב יותר, ומצבם של התלמידים הערבים – (אומר בערבית: חמד, ערבים כלומר כולם, ובכלל זה התלמידים הדרוזים.

וליד טאהא: כן, כשאנחנו אומרים ערבים הכוונה לערבים ובכלל זה הדרוזים – ) ושל החברה הערבית בכלל נהיה גרוע יותר.

וליד טאהא: הרשויות המקומיות בחברה הערבית נמצאות בשביתה פתוחה, היות שהן אינן יכולות לשרת יותר את האזרחים, והן אף על סף קריסה.

וליד טאהא: עד מתי, אדוני היושב-ראש – אני תכף מסיים, אתה לא צריך להגיד לי.

יעקב מרגי: הקצב שבו אתה מדבר – באמת לא יעמוד לך לדקה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

וליד טאהא: לא, לא.

וליד טאהא: אני מסיים.

וליד טאהא: עד מתי, אדוני היושב-ראש, תמשיך ממשלת ישראל במדיניות האפליה וההדרה והמדיניות הגזענית כלפי החברה הערבית?

וליד טאהא: שכוללת את כולם, חמד.

וליד טאהא: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תחזור, תגיד לו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, עד דקה לרשותך, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשבח את שר הפנים אריה דרעי.

יוליה מלינובסקי: זה כנראה משהו שלא קורה הרבה, במיוחד אצלי.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: את יודעת, כשמתחילים במחמאה, אנחנו נכנסים לכוננות.

יוליה מלינובסקי: אז זהו, תתכונן.

יוליה מלינובסקי: אתה כבר מכיר.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: הוא אמר לפני יומיים בריאיון לעיתון חרדי שצריך להודות על האמת – ההנהגה החרדית צריכה לעשות חשבון נפש – ופה אני לא יכולה שלא להסכים איתו – על משבר הקורונה.

יוליה מלינובסקי: וכפי שאני מצטטת, הוא מכיר את הנתונים: 70% מהחולים והנפטרים היו מהחברה החרדית, וצריך לעשות על זה חשבון נפש.

יוליה מלינובסקי: קודם כול, כשאדם אומר אמת, כבר מגיעה לו תודה.

יוליה מלינובסקי: ב.

יוליה מלינובסקי: זה שהוא מוכן לעשות חשבון נפש ומדבר על ההנהגה החרדית – הוא חלק ממנה; שגם כן יעשה חשבון נפש.

יוליה מלינובסקי: ג.

יוליה מלינובסקי: שמעתי אתמול תגובה – איזשהו רב בכיר אמר שלא צריך תמיד לדבר על האמת ולהודות על האמת.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יוליה מלינובסקי: אז אני משבחת את השר דרעי.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד שהוא גם ייקח אחריות על מה שקרה שם – –

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: – – כי אף אחד מאיתנו לא רצה ולא ציפה וזו לא כוונתנו שיהיו חולים בחברה כזאת או אחרת.

יוליה מלינובסקי: להפך, אנחנו רוצים שכולם יהיו בריאים, אבל גם שיעשו חשבון נפש גם בשירות בצבא, גם בתעסוקה וגם בלימודי ליבה.

יוליה מלינובסקי: אם כבר, אז שיתחיל עם זה – שימשיך עם זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ושאחרים ילמדו ממנו לעשות חשבון נפש.

יוליה מלינובסקי: שיעשו חשבון נפש בכול.

משה אבוטבול: – – –

יעקב מרגי: משה אבוטבול, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה ארבל.

משה אבוטבול: – – – שיעשה גם הוא חשבון נפש.

יוליה מלינובסקי: – – – זו לא בושה – – –

יעקב מרגי: משה אבוטבול.

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: כבר התחלתם – תמשיכו עם זה.

משה אבוטבול: הוא לא התכוון לחשבון נפש – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – –

משה אבוטבול: – – –

יעקב מרגי: – – אני מעיר לך, אני מעיר גם לו.

יעקב מרגי: אבל לא מעירים בעמידה, ואת יודעת מה – –

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: – – אני שמח על ההתעניינות הרבה לאחרונה בישראל ביתנו בסוגיה החרדית.

יעקב מרגי: אולי נייצר איזה תואר מיוחד לזה בבר-אילן.

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: – – – חשבון נפש.

משה אבוטבול: תפסיקי כל הזמן – – –

יעקב מרגי: משה אבוטבול, אני קורא אותך לסדר.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול, בט"ז באייר לפני 55 שנים, נרצח בתלייה המרגל אלי כהן, השם ייקום דמו.

משה ארבל: אלי כהן נודע כאחד מגדולי הלוחמים של מדינת ישראל לדורותיה.

משה ארבל: המידע שמסר אלי כהן שיפר באופן משמעותי את היערכות מדינת ישראל למערכה עם סוריה שהביאה לשחרור רמת הגולן במלחמת ששת הימים.

משה ארבל: ראש הממשלה המנוח לוי אשכול אמר על אלי כהן שמעשיו חסכו את חייהם של חטיבות רבות של חיילים.

משה ארבל: בנימה אישית, מלבד סיפורי הגבורה, השם אלי כהן עבורי, כיליד שנות השמונים, זה שם של בית כנסת.

משה ארבל: אין כמעט עיר בישראל שאין בה בית כנסת – בדרך כלל בנוסח עדות המזרח – על שמו של אלי כהן, השם ייקום דמו.

יעקב מרגי: גילוי נאות – הייתי גבאי של בית כנסת כזה.

משה אבוטבול: אחד מהם הוא בצריף בקריית נורדאו בנתניה, בית הכנסת על שם אלי כהן שהקים סבא שלי, שמעון מכלוף, זיכרונו לברכה, איש צדיק וירא אלוקים.

משה אבוטבול: "ונתתי להם בביתי וּבחוֹמֹתַי יד ושם טוב מבנים ובנות".

משה אבוטבול: יהי זכרו ברוך.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלכס קושניר, ואחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, פורסמה כתבה שלשום וגם אתמול על בחור בשם יורי לוגביננקו.

אלכס קושניר: הבחור הזה פוטר מרשת יוחננוף – למה?

אלכס קושניר: רק מסיבה אחת:

אלכס קושניר: כי הוא ממוצא רוסי והוא מדבר עם מבטא.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי משגיח הכשרות החליט שהבחור לא יהודי לפי ההלכה.

אלכס קושניר: אני אומר לכם במאמר מוסגר: הבחור הזה ועוד איך יהודי לפי ההלכה.

אלכס קושניר: אתם יודעים, זה מזכיר לי כל מיני משטרים אפלים.

אלכס קושניר: אני, אגב, נולדתי במדינה אחת כזאת, ששם בגלל שהייתה לך שורה מס' 5 והיה כתוב לך "יהודי", יכולת לא להתקבל לעבודה, יכולת לא להתקבל ללימודים וסבלת מאנטישמיות.

אלכס קושניר: והיום, יש פה משגיח כשרות שפשוט לוקח את החוק לידיים ומחליט מי יהודי ומי לא יהודי.

אלכס קושניר: אני אומר לכם, באופן אישי, גם אני נפגעתי.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי אני מרגיש שאני חי בג'ונגל, שאין פה חוק – –

יעקב מרגי: תודה.

אלכס קושניר: – – שיש פה פשוט איזושהי פרצה שכל אחד שמקבל איזשהו נייר עבודה מהרבנות יכול להחליט מי יהודי ומי לא יהודי.

יעקב מרגי: תודה.

אלכס קושניר: ואני פונה אליך, אדוני היושב-ראש – –

יעקב מרגי: אני הולך לפנות אליך בשאלה אחרת, אחרי שתשב.

אלכס קושניר: – – בכוחכם למנוע את זה ולעשות סדר בדבר הזה.

יעקב מרגי: מי היה המעסיק שלו, דרך אגב?

יעקב מרגי: המשגיח?

אלכס קושניר: רשת יוחננוף.

יעקב מרגי: אז למה אתה בא בטענות למשגיח?

אלכס קושניר: אני גם אליהם בא בטענות.

אלכס קושניר: יותר מזה – אני כותב מכתב למנכ"ל, שיסביר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הדקה הסתיימה.

יעקב מרגי: תודה.

אלכס קושניר: עוד דבר אחד.

יוליה מלינובסקי: – – – מחזיקים את כולם – – –

אלכס קושניר: אני רוצה להגיד תודה – אדוני היושב-ראש, עוד שנייה אחת – לחברי לסיעה יבגני סובה, שהזכיר ליושב-ראש הכנסת שכדאי לקיים דיון בנושא 9 במאי, כי אם הוא לא היה מזכיר לו, כנראה שהוא לא היה זוכר, למרות שיש חוק כתוב בנושא הזה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סעיד אלחרומי.

יעקב מרגי: נא לדייק בעובדות, גם כן.

יעקב מרגי: אל תלעג.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת העלתה זאת בשבוע שלפני 9 במאי פעם אחר פעם ובגלל האילוצים זה נדחה.

יעקב מרגי: אל תגיד: היה צריך להזכיר ליושב-ראש.

יעקב מרגי: זה לא יפה.

יעקב מרגי: זה לא מכובד כלפי עובדי הכנסת.

יעקב מרגי: הייתי נוכח שם.

יעקב מרגי: אם לא הייתי נוכח שם, לא הייתי – תודה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: בכפרים הלא-מוכרים ידוע שאלפי תלמידים לא מגיעים לבתי הספר זה כמה שנים, בעיקר לגני הילדים – אתה כיושב-ראש ועדת החינוך טיפלת בנושא הזה – אבל נוסף לכך משבר הקורונה גרם לכך שכבר חודשיים וחצי התלמידים לא מגיעים לבתי הספר.

סעיד אלחרומי: היום בוועדת החינוך אמר נציג משרד החינוך שאולי יהיה פיצוי של תשעה ימים ביולי.

סעיד אלחרומי: תשעה ימים ביולי – זה אומר שהתלמידים הפסידו חודשיים מתוכנית הלימודים.

סעיד אלחרומי: לכן אני קורא מכאן למשרד החינוך להכין תוכנית מיוחדת לחברה הבדואית, לתושבי הכפרים הלא-מוכרים, שהלמידה מרחוק לא הצליחה שם – אין תשתיות, גם רשתות התקשורת לא עובדות שם – ולפצות את התלמידים האלה, גם אם היציאה מהמשבר תיקח שנתיים.

סעיד אלחרומי: גם אם נפרוס את זה לשנתיים, חייבים לעשות את זה בצורה מסודרת.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אני קורא לך לא להרפות.

יעקב מרגי: יש לך ועדת חינוך פעילה.

יעקב מרגי: תפנה ותעקוב אחרי זה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי פרומן, ואחריה – חברת הכנסת אורנה ברביבאי, אם תהיה נוכחת.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להקדיש את דקת הנאום היום למתמחים ברפואה, אותם רופאים צעירים שהם חלק ממערך אדיר שעשה ועושה עבודתו בצורה נפלאה בתקופה האחרונה ובכלל.

אורלי פרומן: לצערנו, כבר למעלה מעשור הממשלה מתעלמת מזעקתם.

אורלי פרומן: תגידו לי, חברים: מי עובד במשק 26 שעות ברציפות ובמהלכן נדרש לקבל החלטות הרות גורל – לפעמים שאנשים יחיו, או חלילה לא?

אורלי פרומן: מי עובד שעות ארוכות כאלה?

אורלי פרומן: קם פה דור צעיר שאומר: אנחנו רוצים לחיות חיים נורמליים, רוצים להקים משפחות, רוצים להיות עם בני ובנות הזוג שלנו, לגדל את הילדים שלנו, וגם רוצים להיות רופאים ורופאות טובים במדינת ישראל.

אורלי פרומן: בשביל זה לא צריך לעבוד 26 שעות ברציפות.

אורלי פרומן: הגשתי הצעת חוק לקיצור שעות התורנות של המתמחים ברפואה – –

יעקב מרגי: תודה.

אורלי פרומן: – – ואני אשמח שתצטרפו אליי ונתחיל את הרפורמה במערכת הבריאות שלנו קודם כול בקיצור שעות ההתמחות והתורנות של המתמחים.

אורלי פרומן: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורנה ברביבאי – אינה נוכחת; אנטאנס שחאדה – גם אינו נוכח.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום נכנסת שביתת ראשי הרשויות המקומיות הערביות ליום השביעי, והמצוקה רק מתרחבת ומתחזקת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפנות מכאן לשר הפנים אריה דרעי, לשר האוצר, לראש הממשלה, שצריך להעביר מייד את התקציבים הנדרשים לרשויות המקומיות הערביות, כדי שיוכלו למלא את תפקידן בתקופה קשה זו.

יוסף ג'בארין: ראשי הרשויות המקומיות הערביות עשו ועושים עבודת קודש בלשרת את האוכלוסייה ולהתמודד עם הנגיף הקטלני, וירוס הקורונה, ובמקום לתמוך בהם, הרשויות ממשיכות במדיניות האפליה וההדרה, כאשר הם מקבלים רק 2% מכלל התקציב שנועד לסיוע לרשויות המקומיות.

יוסף ג'בארין: אז שוב, אני מקווה שעוד הלילה יהיה אפשר להגיע לפתרון הסוגיה על ידי הקצאת התקציבים הנדרשים, וטובה שעה אחת – וטוב שזה יקרה עוד הלילה, לפני שהמצב יידרדר עוד ועוד ברשויות המקומיות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ינון אזולאי, ואחריו – חברת הכנסת קרן ברק.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הערב תחול ההילולה של רבי שמעון בר יוחאי.

ינון אזולאי: מאות אלפים, למעלה מחצי מיליון איש, יחגגו בביתם, לצערנו, בגלל הנגיף.

ינון אזולאי: גם אנחנו מגלים אחריות ונישאר בביתנו עם ילדינו, ושם נישא תפילה שהנגיף הזה יעבור מעלינו, ויחד עם ההעברה של 24,000 – היום שבו פסקו למות 24,000 תלמידי רבי עקיבא – גם הנגיף הזה יצא מאיתנו.

ינון אזולאי: ראיתי דבר יפה שסיון רהב-מאיר אמרה: "בר יוחאי / מושב טוב ישבת / יום נסת / יום אשר ברחת / במערת צורים שעמדת / שם קנית הודך והדרך".

ינון אזולאי: כל כך קשור לימינו: רבי שמעון בר יוחאי, הענק שבענקים, כאשר ברח מהרומאים – לאן נכנס?

ינון אזולאי: למערה, לבידוד, יחד עם בנו.

ינון אזולאי: שם כל תורת הנסתר, ומשם אחר כך הופצו כל מעיינותיו.

ינון אזולאי: זה היה רבי שמעון בר יוחאי.

ינון אזולאי: רבי שמעון בר יוחאי – זכותו תגן עלינו.

ינון אזולאי: ואני נזכר בימים אלו דווקא במור אבי ז"ל, שכל מי שמכיר אותו יודע עד כמה הוא היה בימים האלה – כאילו זו תוספת נשמה מיוחדת שהוא היה מקבל בימים אלו, ומקבל כוחות עילאיים – –

יעקב מרגי: תודה.

ינון אזולאי: – – ועושה הכול על מנת להגיע ולעשות הכול למען הרווחה של עם ישראל.

ינון אזולאי: ולא אשכח שבשנה האחרונה לפני שהוא נפטר היה לו יום טיפולים קשה, ולמוחרת היה יום ההילולה של רבי שמעון בר יוחאי.

ינון אזולאי: הוא ביקש רק משאלה אחת: קחו אותי לרבי שמעון להתפלל.

ינון אזולאי: ובאמת, הלשכה, ביחד עם המקומות הקדושים ומשטרת ישראל, עשו את הכול, והוא הגיע.

ינון אזולאי: יהי רצון שזכותו תגן עלינו – –

יעקב מרגי: אמן.

ינון אזולאי: – – ובעזרת השם הנגיף הזה יעבור מעלינו, ונחזור כולנו, וניקח מהימים האלה דווקא אחדות, אהבה ואחווה בין כולנו, בעזרת השם.

יעקב מרגי: נשמתו עדן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קרן ברק, ואחריה – חבר הכנסת יזהר שי.

יעקב מרגי: דקה לרשותך.

קרן ברק: חבריי, משבר הקורונה פגע אנושות – אנחנו מדברים על זה כל הזמן – בעצמאים ובעסקים הקטנים, אבל זה גם חידד את ההבדלים המטורפים בין השכירים לבין העצמאים.

קרן ברק: עכשיו אנחנו כבר בעידן חדש.

קרן ברק: בעידן שלנו יש פחות שכירים ויותר עצמאים.

קרן ברק: יש חצי מיליון עצמאים שמפרנסים מיליון וחצי איש בתוך העסקים הקטנים והעצמאיים, והגיע הזמן להשוות ביניהם את דמי האבטלה.

קרן ברק: אני הגשתי הצעת חוק – אני יודעת שגם לפניי הגישו – הגשתי הצעת חוק לדמי אבטלה לעצמאים, אבל ההצעה שלי, בשונה מכל מה שהוגש לפני כן, לא מסרבלת ולא בונה מנגנון עוקף, חדש, של קרן ייעודית, אלא העצמאים ישלמו בדיוק לאותה קופה שבה השכירים משלמים.

קרן ברק: הם גם ככה משלמים אותו דבר; הם פשוט משלמים גם את החלק של המעסיק וגם את החלק של המועסק, בשונה מהשכירים.

קרן ברק: אבל הם ישלמו בדיוק לאותה קופה, בדיוק לאותו סעיף, ולכן, אחר כך הם גם יוכלו למשוך את הכספים שהם יצטרכו.

קרן ברק: אותו מנגנון שהיה לשכירים יהיה גם לעצמאים.

קרן ברק: דבר נוסף – אני רק רוצה לחדד את זה.

קרן ברק: המון המון המון עצמאים אומרים עכשיו: אנחנו סיימנו עם זה.

קרן ברק: אנחנו סוגרים את העסקים והולכים להיות שכירים.

קרן ברק: אסור לנו להגיע לשם.

קרן ברק: אנחנו צריכים את העצמאים, ולכן נבנה מנגנון שוויוני לחלוטין.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יזהר שי – איננו נוכח; חבר הכנסת מתן כהנא – אינו נוכח.

יעקב מרגי: רם בן ברק, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד דקה לרשותך.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אני לא שר ולא סגן שר ולא שר חלופי.

רם בן ברק: אני חבר כנסת, וכחבר כנסת אני מגיש שאילתות.

רם בן ברק: אני עושה את עבודתי – – –

יעקב מרגי: נכון להיום.

רם בן ברק: נכון להיום.

יעקב מרגי: נכון להיום.

רם בן ברק: אבל אני כחבר כנסת מנסה לעשות את עבודתי כהלכה.

רם בן ברק: זה כמה שבועות שאני וחברים נוספים מבקשים להעלות הצעות לסדר-היום, בקשות לדיונים דחופים, לשאילתות דחופות, ויו"ר הכנסת כלל לא דן בבקשות; הן לא ניתנות בכלל להגשה, בתירוצים שונים ואילוצי לו"ז.

רם בן ברק: בעקבות כתבה שהתפרסמה בהארץ ביקשתי להגיש שאילתה דחופה לשר הביטחון על השתתפות קצינים מיחידה מסווגת באמ"ן בדיונים במל"ל שכותרתם הייתה: כיצד למנוע מרי אזרחי בתקופת הקורונה ואיך להפעיל אמצעי תודעה ולוחמה פסיכולוגית כלפי אזרחי ישראל.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, אין נושא ראוי מזה לדיון ציבורי בכנסת.

רם בן ברק: מתוך הכתבה עולה חציה קשה מאוד של הגבול הדק, של הפעלת אמצעים טכנולוגיים ותודעתיים – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

רם בן ברק: – – ששמורים לגרועים שבאויבינו – כלפי מי?

רם בן ברק: כלפי אזרחי מדינת ישראל.

רם בן ברק: כל זאת בחסות הקורונה, בדיוק כמו ההסכם הקואליציוני להקמת ממשלת נתניהו החמישית.

יעקב מרגי: תודה.

רם בן ברק: כיוון שזה נאום בן דקה – –

יעקב מרגי: היה.

רם בן ברק: – – לא אצליח לכסות את כל היריעה של הנושא, ועל כן אני דורש – –

יעקב מרגי: גם בהצעה לסדר-היום לא היית גומר.

רם בן ברק: – – לאשר לאלתר את הבקשה להצעה דחופה לסדר-היום ולשאילתה דחופה לשר הביטחון.

רם בן ברק: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר – איננו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה.

יעקב מרגי: לא, איננו.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים ישנם דיווחים על עסקת חילופי שבויים ונעדרים שקורמת עור וגידים.

מיכל שיר סגמן: העסקה, כאמור, היא עם ארגון הטרור חמאס, אותו ארגון שאנחנו רואים כאחראי לסבל המתמשך של תושבי הדרום.

מיכל שיר סגמן: ומה אנחנו נותנים בתמורה?

מיכל שיר סגמן: שחרור מחבלים.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה להזכיר כי כל עסקה שבה ישראל שחררה מחבלים, לא משנה כמה דם היה להם על הידיים, הובילה להגברת הטרור, להעצמת הפיגועים ולסיכון אזרחים ישראלים.

מיכל שיר סגמן: הנעדרים הדר גולדין ואורון שאול והשבויים אברה מנגיסטו והישאם שעבאן א-סייד לא נשכחו מלב.

מיכל שיר סגמן: במקום להיאבק בחמאס אנחנו חוזרים לדבר איתו; במקום לחסל מחבלים אנחנו משחררים אותם; במקום לגבות מחיר כבד מארגוני הטרור אנחנו מעודדים אותם לתקוף שוב.

מיכל שיר סגמן: שש שנים לא שחררנו מחבל בעסקה.

מיכל שיר סגמן: אין שום סיבה לעשות זאת עכשיו.

מיכל שיר סגמן: תודה.

בנימין (בני) גנץ: תודה לך.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אתמול נחשפנו לעוד אמירה אומללה ומזעזעת ביחס לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: ראש מכינת בני דוד בעלי, הרב יגאל לוינשטיין, הסביר לתלמידיו בשיעור שעסק בנטייה מינית וטיפולי המרה שצריך להתחיל את הטיפולים מוקדם ככל האפשר.

איתן גינזבורג: אתמול הוא גם הוסיף שהוא מאמין שניתן לסייע ולשנות את הנטייה המינית של צעירים ומתבגרים בעזרת טיפולים פסיכולוגיים שונים.

איתן גינזבורג: אחת לכמה שבועות, בתדירות גבוהה, אולי אפילו גבוהה מדי, אנחנו נתקלים באמירות חשוכות, מקוממות ומסמרות שיער של מנהיגים דתיים שמעודדים טיפולי המרה גם אם הם מכונים, במכבסת מילים, טיפולים פסיכולוגיים שונים.

איתן גינזבורג: ההתייחסות לנטייה מינית כאילו היא משהו שניתן לרפא אותו בטיפול כבר הוכחה לא אחת כמופרכת.

איתן גינזבורג: אלו טיפולים מזיקים ומסוכנים שפוגעים בנפש ומובילים גם לאובדן חיי אדם.

איתן גינזבורג: אני קורא לכולם: תקשיבו, תכילו, תשוחחו, תנסו אפילו להבין, אבל בעיקר – תפסיקו לנסות ולשנות אותנו.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה, אחרון הדוברים.

בנימין (בני) גנץ: לאחר מכן נעבור לסדר-היום של הישיבה המיוחדת.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, באופן סמלי השבעת הממשלה תהיה ביום חמישי הקרוב, 14 במאי, 72 שנה מאז קום המדינה – שנות חמה – וככל הנראה בקואליציה יהיו גם 72 חברי כנסת.

שלמה קרעי: השישה הנותרים הפכו את הממשלה הזאת, שהולכת להחיל ריבונות על חבלי ארץ נרחבים, לממשלת שמאל.

שלמה קרעי: הגיוני בסך הכול, אחרי שבנט כמעט ישב בממשלה עם לפיד ומרצ ונעצר בקומה ה-14 בקריה.

שלמה קרעי: אבל הדבר הזה לא חדש.

שלמה קרעי: בנט לא המציא את זה שאין אידיאולוגיה ואין ערכים והכול תמורת נזיד עדשים.

שלמה קרעי: יש משל ידוע: כדי שרצוני יכובד וידובר, החמור הוא שור הבר והברבור יהפוך לברווזון המכוער.

שלמה קרעי: ככה זה כשאין אידיאולוגיה ואין ערכים.

שלמה קרעי: לסיום אני רוצה לומר: מדינת ישראל נחלצה מכאוס פוליטי וממשבר בריאותי חמור שלא ידעה כמותם.

שלמה קרעי: יחד עם כוחות החירום והממשלה, שעשו כאן עבודה נהדרת, אני רוצה להודות לבורא עולם ולקרוא מזמור לתודה.

שלמה קרעי: "מזמור לתודה.

שלמה קרעי: הריעו לה' כל הארץ, עבדו את ה' בשמחה, בֹאו לפניו ברננה, דעו כי ה' הוא אלהים, הוא עשנו ולו אנחנו עמו וצאן מרעיתו.

שלמה קרעי: בֹאו שעריו בתודה, חצרֹתיו בתהִלה.

שלמה קרעי: הודו לו ברכו שמו כי טוב ה' לעולם חסדו ועד דֹר ודֹר אמונתו".

שלמה קרעי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חזק וברוך.

משה יעלון: אמן כן יהי רצון.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: << הלסי >> ציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית << הלסי >>

בנימין (בני) גנץ: ברשותכם, חברים, נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית, מס' 171, 172, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 180 ו-181.

בנימין (בני) גנץ: ברשותכם, אשא כמה דברים, ולאחר מכן נעבוד על פי סדר הנרשמים כפי שנרשם במזכירות.

בנימין (בני) גנץ: חברות וחברי הכנסת, לא כל הגבורות נבראו שוות.

בנימין (בני) גנץ: ישנם דורות, יש אנשים, שאומץ ליבם ומסירות נפשם ישמשו לנצח לאות וזיכרון לנתינה ולתעוזה שלא רק שינתה את המציאות אלא בראה אותה; גבורה שלא הייתה חלק מההיסטוריה – גבורה שהכתיבה אותה.

בנימין (בני) גנץ: כאלה הם הווטרנים, לוחמי צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.

בנימין (בני) גנץ: יש מי שקורא להם "הדור הגדול מכולם".

בנימין (בני) גנץ: הם היו אלו שהביאו במו ידיהם ובדמם שלהם לסיומה של התקופה האפלה ביותר בהיסטוריה המודרנית.

בנימין (בני) גנץ: בני ובנות צבאות בעלות הברית שלחמו וניצחו במלחמת העולם השנייה היו עשרות מיליוני לוחמים ששחררו את העולם מהרייך השלישי ואת העם היהודי מלפיתת הצורר הנאצי.

בנימין (בני) גנץ: גאווה מיוחדת שמורה ללמעלה ממיליון יהודים שלחמו במלחמת העולם השנייה בצבאות בעלות הברית וביחידות הפרטיזנים, וכחצי מיליון – בצבא האדום.

בנימין (בני) גנץ: כרבע מיליון חיילים יהודים נפלו במלחמה ההיא וקידשו את חייהם של מיליונים ואת קדושת החיים עצמם.

בנימין (בני) גנץ: כ-200,000 לוחמים יהודים זכו באותות הצטיינות על לחימתם.

בנימין (בני) גנץ: המילה "גבורה" עצמה כמו נועדה לווטרנים.

בנימין (בני) גנץ: ובכל זאת, לקח לנו כאן במדינת ישראל הריבונית יותר מדי זמן להכיר ולהוקיר אותם.

בנימין (בני) גנץ: כמו שקרה לא אחת בארצנו אחרי הקמתה בסערה, התגייסנו כולנו סביב סיפור מוכר אחד.

בנימין (בני) גנץ: כך התהלכו בינינו שנים ארוכות גיבורים עם מדליות בארון וסיפורים במזוודה.

בנימין (בני) גנץ: רק ב-2017, כמעט 30 שנה אחרי העלייה המבורכת מברית המועצות, ובזכות המאבק של הווטרנים יוצאי ברית המועצות ומשפחותיהם, קובע מעמד יום הזיכרון על גרמניה הנאצית בחוק.

בנימין (בני) גנץ: רק אז למדנו להודות כמדינה והצלחנו לפנות מקום למורשות קרב חדשות-ישנות.

בנימין (בני) גנץ: בכל פעם אנו מגלים עוד טפח מעמנו ונותנים מקום לעוד זהות בקרבנו.

בנימין (בני) גנץ: תרבותנו המשותפת הופכת ממונוטון למנגינה, מסיפור בודד למורשת מגוונת שמרכיבה את הפסיפס הישראלי כולו.

בנימין (בני) גנץ: דווקא בתקופה הזאת, שבה איננו יכולים לצאת בתהלוכות ולהודות לגיבורים שאט-אט הולכים מאיתנו ואיתם סיפוריהם, חובה עלינו להתעמק בסיפור ההוא ולתת לו מקום של כבוד ציבורי ולאומי.

בנימין (בני) גנץ: עלינו להפוך אותו לפיסה בלתי נפרדת מהמורשת הישראלית יום-יום, פשוט מאחר שיש גבורות גדולות מי מכדי לשמור עליהן בשקט.

בנימין (בני) גנץ: יש מדליות שאין להחזיק בחושך כי אם להציג בגאון באור.

בנימין (בני) גנץ: יש סיפורים שאסור לאבד וחובה לספר, וכל המרבה הרי זה משובח.

בנימין (בני) גנץ: מעבר לסיפור ולזיכרון יש גם מסר ניצח אלינו כאן ועכשיו.

בנימין (בני) גנץ: ההתגייסות בשעת צורך לעשיית הדבר הנכון חרף כל הקשיים צריכה להיות מורשתם של הווטרנים לנו, הישראלים.

בנימין (בני) גנץ: כרמטכ"ל, יחד עם שאר מפקדיי ופקודיי, לא יכולנו להישאר אדישים לפצועים הסורים ממלחמת האזרחים שהתדפקו על דלתותינו.

בנימין (בני) גנץ: גאה ושמח הייתי שהדרג המדיני אפשר לפנות את אותם פצועים לטיפול בבתי החולים בארץ.

בנימין (בני) גנץ: מדינת ישראל כולה הפכה ידועה בהירתמותה לסיוע באסונות בנפאל, בהאיטי, ביפן, בפרו ובמקומות נוספים.

בנימין (בני) גנץ: גם כעת, כשאנו נמצאים במשבר עולמי בריאותי, רבבות ישראלים עמלים על הצלת נפשות, מנסים למצוא תרופה ונרתמים לעזרת מי מאיתנו שדרושה לו יד מסייעת.

בנימין (בני) גנץ: כמיטב מסורת הווטרנים והמסורת היהודית כולה נמשיך כישראלים להתגייס מול כל אתגר שניצב בפני האנושות ובפני עמנו, נגן על העם היהודי מפני כל איום חיצוני בכל מקום ובכל צורה ונפעל בעוצמה מול מבקשי רעתנו, לעיתים בשקט ולעיתים, אם יהיה צורך בכך, גם בכוח צבאי מהדהד.

בנימין (בני) גנץ: לא נשכח לעולם את מחויבותנו העליונה לעשיית הטוב לטובת תיקון עולם.

בנימין (בני) גנץ: אחינו הווטרנים, בשמה של כנסת ישראל אני מצדיע לכם.

בנימין (בני) גנץ: נצעד בצניעות בצל המורשת שציוויתם לנו.

בנימין (בני) גנץ: אני מזמין את חבר הכנסת עוזי דיין.

בנימין (בני) גנץ: בבקשה.

עוזי דיין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, 75 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

עוזי דיין: יום הניצחון הזה הולך ותופס את מקומו בחברה הישראלית, בישראל, וטוב שכך, אבל צריך יותר.

עוזי דיין: באופן רשמי הוחלט על ציון יום הניצחון עם חקיקת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה בשנת 2000 ביוזמת הממשלה וחברי כנסת מסיעות ישראל בעלייה והאיחוד הלאומי-ישראל ביתנו.

עוזי דיין: ביולי 2017 אושר בכנסת חוק יום הניצחון על גרמניה הנאצית, המוקדש כולו לקביעת 9 במאי כיום הציון לניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית.

עוזי דיין: אנחנו, כולנו, מציינים בדבקות, ובצדק, את זיכרון ולקחי השואה – אנחנו גם מכירים את זה כעם וכאזרחים, למרות שרובנו לא היה שם – שבה נרצחו שישה מיליון יהודים.

עוזי דיין: לחלקים די גדולים בישראל יש גם ידע בסיסי על מלחמת העולם השנייה על 60 מיליון קורבנותיה.

עוזי דיין: אבל כמה ישראלים יודעים שבמלחמה ההיא שירתו בצבאות הברית כ-1.5 מיליון יהודים?

עוזי דיין: כמה יודעים שלמעלה מ-500,000, חצי מיליון יהודים, לחמו בצבא האדום, מתוכם 150,000 נשים בתפקידים שונים?

עוזי דיין: בצבא האדום בלבד נהרגו כ-200,000 לוחמים יהודים.

עוזי דיין: עוד פחות ידוע שכ-47,000 מהם, מאלה שזכו להיות עדים לניצחון, מאלה ששרדו במלחמה ההיא, עלו לישראל.

עוזי דיין: כמעט 50,000 ותיקי מלחמת העולם השנייה, המכונים וטרנים, עלו לישראל, והם הביאו איתם את יום הניצחון הזה אלינו, לארצנו.

עוזי דיין: לאט-לאט נכנסו מצעדי הניצחון לערים שונות, ובפרט לירושלים.

עוזי דיין: אני זוכר שבשנה שעברה צעדנו לאט-לאט עם "הגדוד האלמותי" – שם שניתן עוד ברוסיה לאנשים מכל חלקי הארץ שבאו עם תמונות של קרובי משפחה שנהרגו ונרצחו.

עוזי דיין: חלק מהצועדים הולכים עם סרטים בשחור-כתום, כמובן עם ורד אדום בדש הבגד.

עוזי דיין: המדליות והגיל מכבידים, אבל הראש זקוף בגאווה של מנצחים.

עוזי דיין: אתמול קיימנו בירושלים, בהר הרצל, אירוע צנוע יחסית, בנסיבות הימים האלה, לציון יום הניצחון, או כפי שהוא מכונה – בכניסה לבית הקברות, אומרים: ברוכים הבאים לחגיגת הניצחון.

עוזי דיין: מצא חן בעיניי: חגיגת הניצחון.

עוזי דיין: משרד הקליטה בראשותו של השר האלוף במיל' יואב גלנט ארגן את האירוע.

עוזי דיין: השתתף בו, כרגיל, גם השר זאב אלקין.

עוזי דיין: היו מעט מאוד אנשים, אבל ידענו שזה דבר שאסור שלא להמשיך את המסורת שלו.

עוזי דיין: היו שם מעט אנשים.

עוזי דיין: גם חסרים לי כאן היום לוחמים כמו אברהם גרינזייד, אפרים פפרני, יהודה דוידוב, ד"ר ראיסה, שהתחילה את המלחמה בגיל 17 וחצי כחובשת עם אימא שלה, הרופאה.

עוזי דיין: אחרי המלחמה ראיסה למדה גם היא, והיא היום דוקטור לרפואה, וגם הבת שלה, דור שלישי, רופאה.

עוזי דיין: את המצעד הזה אסור לנו להפסיק, ואם אנחנו לא נדאג, הוא במידה מסוימת ידעך.

עוזי דיין: למה אנחנו מצווים כך?

עוזי דיין: כי לצד שישה מיליון היהודים שנרצחו בשואה, ישראל צריכה להיות גאה ואסירת תודה לאלה שלחמו נגד האויב הנאצי, ובפרט למי שעלה ארצה והמשיך ותרם גם לביטחון וגם לבניין המדינה; לא רק שם – כמו שהיו קוראים אצלנו במושב הקטן – לא רק שם באירופה אלא גם פה.

עוזי דיין: האם ידעתם שלוחמי מלחמת הקוממיות הורכבו משלוש קבוצות?

עוזי דיין: היו בערך שליש צברים, שליש עולים מהשנים 1940–1947, רובם ניצולי שואה שעלו ב-1945–1947, ושליש עולי 1948, רובם אנשי גח"ל, גדודי חוץ לארץ, כלומר שני שלישים מהלוחמים במלחמת הקוממיות היו עולים חדשים, ורובם ניצולי שואה ואנשים שנלחמו לפני זה.

עוזי דיין: אני אמרתי על הצבא האדום, אבל יש פרטיזנים, יש אנשים של גח"ל ויש אנשים שלחמו בגטאות.

עוזי דיין: אנחנו מתמקדים, בצדק, בווטרנים, אבל צריך לזכור למעלה מ-10,000 יהודים שנהרגו כלוחמים בצבא ארצות הברית, ואוסטרליה, ודרום אפריקה, ואם אני אמנה אני תמיד אשכח גם חלק מהם.

עוזי דיין: לא מפתיע שגם שיעור הנופלים במלחמת הקוממיות מקרב העולים לא נפל מזה של הצברים – הוא היה מעט יותר מהצברים, כלומר המקום של העולים הניצולים לא נגרע גם מ"מגש הכסף" שהזכרנו כאן, במליאה שציינה את יום הזיכרון ויום העצמאות.

עוזי דיין: הם לא כתבו על עצמם ולא היה כל כך מי שיפרסם אותם וידאג להם.

עוזי דיין: למען האמת, 150 מהם היו נצר אחרון למשפחה שלהם.

מאיר כהן: גם בחוליקאת וגם בקרבות בדרום – – – יש אנשים שלא ידעו את שמם הרבה מאוד שנים, שהגיעו מהאונייה לשדה הקרב – – –

עוזי דיין: נכון מאוד.

עוזי דיין: תודה.

עוזי דיין: וכך נכרך הניצחון על הנאצים בביטחון המדינה ובהקמה שלה ובבנייה שלה.

עוזי דיין: ולכן אנחנו מצווים לזכור, להנציח ולשמור, או בעברית ישראלית: לא מספיק להגיד מה זה עושה לי ולזכור ואיך זה משפיע עליי, אלא צריך להגיד מה אנחנו עושים עם זה.

עוזי דיין: אני לא מזכיר בדבריי פה לא אנטישמיות ולא פשיזם.

עוזי דיין: למה?

עוזי דיין: כי אנטישמיות ממילא תהיה ופשיזם לדעתי לא אפשרי ביהדות האמיתית.

עוזי דיין: אני רוצה לסיים בלהזכיר ארבעה צווים שלדעתי רלוונטיים מאז להיום: הצו הראשון: להיות חזק תמיד – הדיבר ה-11 של היום, יש אומרים השני – רק חזקים ישרדו כאן.

עופר כסיף: אתה לא יודע – – –

עוזי דיין: הצו השני הוא ללמוד, ללמוד; שסיפור הגבורה הזה ומשמעותו והחשיבות שלו יילמדו ויצוינו במערכת החינוך שלנו.

עוזי דיין: הצו השלישי הוא ערך הניצחון.

עוזי דיין: זה צריך להיות מוצב בצורה ברורה בראש סולם העדיפויות, בראש סולם הערכים של צה"ל – לנצח.

עוזי דיין: הצו הרביעי הוא ההמשכיות.

עוזי דיין: את מצעד הניצחון הזה אסור להפסיק.

עוזי דיין: צה"ל צריך להיות מיוצג במצעד הזה ובהמשך להוביל אותו, כי חיילי צה"ל צריכים לדעת שהם ממשיכי דרכם.

עוזי דיין: אני נולדתי בארץ, הוריי נולדו בארץ, אבל בשירות הצבאי הרגשתי שאנחנו ממשיכי דרכם של הגיבורים שלחמו במלחמת העולם השנייה.

עוזי דיין: הצו ההיסטורי הזה צריך לעבור ולהמשיך ולהוביל את חיילי צה"ל היום.

עוזי דיין: על כל אלה אני, חבר בכנסת ישראל, אלוף במילואים עוזי דיין, מודה ומצדיע לכם ולגבורתכם, אחיי ואחיותיי גיבורי התהילה.

בנימין (בני) גנץ: תודה.

בנימין (בני) גנץ: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

אנדרי קוז'ינוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-10 במאי שנת 1945 נשא ראש עיריית תל אביב דאז ישראל רוקח, זיכרונו לברכה, דברים בכיכר הבימה.

אנדרי קוז'ינוב: היה זה יום אחרי שחתמו נציגי הפיקוד העליון הגרמני על הסכם הכניעה הרשמי ויום לפני שהלחימה הופסקה סופית.

אנדרי קוז'ינוב: רבבות אזרחים שמחים ונרגשים רקדו במעגלי הורה בכיכר.

אנדרי קוז'ינוב: מדבריו: מי ייתן וים הדמעות, זרמי הדמים וקורבנות אין-ספור שהקרבנו על מזבח אירופה יצמיחו לנו חיים חדשים בארץ מולדתנו, חיי אומה חופשית במדינה העברית, בארץ ישראל.

אנדרי קוז'ינוב: הוא קרא לבעלות הברית לפתוח את שעריהן ולתת ליהודים לעלות לארץ: לאחר אלפיים שנות נדודים עלי אדמות, השיבו בנים לגבולם, לגבול מדינתנו העברית.

אנדרי קוז'ינוב: 75 שנים אחרי אני עומד בכנסת ישראל, וכפי שאתם רואים, מאוד נרגש, בענווה והתרגשות וגאווה גדולה, ונושא דברים אלה.

אנדרי קוז'ינוב: היום אנחנו מציינים את יום הניצחון על הכוחות הנאציים.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מצדיעים לגבורתם של מיליון וחצי יהודים שלחמו בצבאות מדינות הברית.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מבכים את מותם של מאות אלפי חיילים יהודים שנהרגו בקרבות.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו מציינים את 36,000 החיילים היהודים שקיבלו אותות הצטיינות בצבא ארצות הברית ויותר מ-160,000 חיילים יהודים שקיבלו צל"שים בצבא האדום, ומתוכם יותר מ-160 שקיבלו את עיטור הגבורה הגבוה ביותר – גיבור ברית המועצות.

אנדרי קוז'ינוב: בצבא האדום היו 305 יהודים בדרגת אלוף, ו-38 מהם נהרגו כשהובילו את כוחותיהם בקרבות.

אנדרי קוז'ינוב: קצינים וחיילים אלה, ברוחם, היו ממשיכי דרכם של שמשון, המכבים ובר כוכבא.

אנדרי קוז'ינוב: 75 שנים חלפו, ורבים מהווטרנים שזכו לראות את אדמת ארץ ישראל לא איתנו.

אנדרי קוז'ינוב: אלה שחירפו את נפשם ואת גופם; אלה ששרדו בשביל לספר; אלה שגופם שרד, אבל נפשם לא נתנה להם את האפשרות להעלות את דברי המלחמה על בדל שפתותיהם – לכל אלה אנחנו חייבים, ואני, באופן אישי, חב את חיי.

אנדרי קוז'ינוב: היום אני עומד כאן בזכות סבי מצד אימי, לייב בן משה כספין, רב"ט בחיל התותחנים – מפקד צוות תותחנים בעצם.

אנדרי קוז'ינוב: הוא נפצע אנושות, 19 פציעות חודרות, ואותו חייל רוסי אלמוני שחילץ אותו מהקרב דיווח למעשה כי הוא נפטר.

אנדרי קוז'ינוב: אבל סבי שרד, ופגש את סבתי בבית חולים צבאי.

אנדרי קוז'ינוב: סבתי הייתה אחות שטיפלה בו, היא בת 19 והוא בן 44.

אנדרי קוז'ינוב: אני חב את חיי גם לסבי השני, יורי, רב-סרן בחי"ר ממונע, שגם שרד בתופת המלחמה באזור העיר קורסק, למי שמכיר את ההיסטוריה הצבאית.

אנדרי קוז'ינוב: גם הוא מעולם לא דיבר על המלחמה.

אנדרי קוז'ינוב: מי שמכיר את הווטרנים יודע: איש לא שש לדבר על מה שעבר בתופת ההיא.

אנדרי קוז'ינוב: אבל לנו – לנו אסור לא לדבר על זה.

אנדרי קוז'ינוב: כשהייתי נער הייתי חלק מתנועה בשם "סנז'ני דסנט" – צנחני השלג בתרגום חופשי, שזה צוות איתור נעדרים מאולתר של סטודנטים, מין סוג של יחידה התנדבותית.

אנדרי קוז'ינוב: היה לי הכבוד להתחקות ולמצוא את השרידים של חיילים רוסים – לא רק רוסים, סובייטים – שנהרגו ולא נקברו באזורים של קרבות עקובים מדם.

אנדרי קוז'ינוב: האזור הספציפי היה קרוי "עמק המוות", ליד העיר נובגורוד.

אנדרי קוז'ינוב: שרידי העצמות היו באדמה – תתארו לעצמכם, שכבה מעל שכבה לפי עונות השנה: שרידים במדי חורף, ואז במדי קיץ, ואז שוב מדי חורף; רק לתאר את הטבח והקרבות המאוד-קשים שהיו שם.

אנדרי קוז'ינוב: שנים לאחר מכן הסתבר שסבי לחם בדיוק באותו אזור.

אנדרי קוז'ינוב: למעשה, כך סגרתי את המעגל האישי.

אנדרי קוז'ינוב: 75 שנה הן תקופה מאוד מכובדת, וככזאת היא מתעתעת בתודעה ובזיכרון.

אנדרי קוז'ינוב: הזיכרון עוד נמצא, אבל הרגשות, האמוציות והפן האמוציונלי הם רק הדהוד של מה שהיה.

אנדרי קוז'ינוב: על כן, נותר רק לברך על כך שנושא הזיכרון של המלחמה ההיא והניצחון ההוא תופס תאוצה בקרב הארגונים ההתנדבותיים בישראל – ארגונים כמו דור 1.5, שמנסה לשמר את הזיכרון הציבורי של יום הניצחון ואת המשמעות שלו.

אנדרי קוז'ינוב: לכך, אגב, הצטרפו השנה ארגונים צבריים שורשיים, למשל תנועת בני עקיבא, תנועת נוער ציונית-דתית שהחליטה שהחל מהשנה היא תציין באופן שנתי את יום הזיכרון ותכניס את המורשת של הצבאות הלוחמים ואת הלוחמים היהודים ממלחמת העולם השנייה לתוכני הלימודים שלה.

אנדרי קוז'ינוב: יש עוד יוזמות רבות התנדבותיות כאלה.

אנדרי קוז'ינוב: הזיכרון הזה הוא ההוקרה הכי גדולה שהדורות הבאים יכולים להעניק לווטרנים.

אנדרי קוז'ינוב: וברמה הלאומית – יום הניצחון על גרמניה הנאצית טרם חדר לתודעה הציבורית, לעומת יום השואה ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

אנדרי קוז'ינוב: ציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית אמור להיות באותו ציר תודעתי כמו יום הזיכרון לשואה ולגבורה.

אנדרי קוז'ינוב: האמת היא שללא הניצחון ההוא ב-1945 – ניצחון שתרמו לו מעל למיליון וחצי חיילים יהודים בכל החזיתות – העם היהודי על אדמת אירופה ואפריקה היה מושמד כולו, כליל, ולא הייתה קמה מדינת ישראל שלוש שנים מאוחר יותר.

אנדרי קוז'ינוב: סבי היה רק חלק מהפסיפס של סיפורי הלחימה והניצחון – סיפורים שעלינו להמשיך לספר.

אנדרי קוז'ינוב: ההיסטוריה לעולם חוזרת, ולכן לנו החיים עומדת החובה לספר לדורות הבאים על החיילים והחיילות, הקצינים, האחיות, עובדי התעשייה הצבאית – על כל אחד שלחם ונאבק, בחזית ובעורף, כנגד הצורר הנאצי; לספר, לדבר ולהקשיב.

אנדרי קוז'ינוב: וחובה עלינו להנחיל ולהעמיק את המורשת הזאת ביתר שאת, גם דרך מערכת החינוך הרשמית וגם דרך שיעורי מורשת הקרב בצה"ל.

אנדרי קוז'ינוב: והגדת לבניך ולבנותיך.

אנדרי קוז'ינוב: לזכור ולא לשכוח.

אנדרי קוז'ינוב: ב-9 במאי, וגם היום, אנו מציינים יום חג.

אנדרי קוז'ינוב: ברוסית אומרים: יום חג עם דמעות בעיניים על כל אלה שנהרגו.

אנדרי קוז'ינוב: תודה על האפשרות לעמוד כאן ולשאת את הדברים האלה.

אנדרי קוז'ינוב: אני מצדיע לכל מי שנלחם, בגוף וברוח; אני מצדיע למי ששרד ולמי שנהרג.

אנדרי קוז'ינוב: תודה לכם, וטרנים יקרים.

אנדרי קוז'ינוב: (אומר דברים ברוסית.

אנדרי קוז'ינוב: )

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, 75 שנים עברו מאז הבסת הנאציזם בידי הצבא האדום הסובייטי ושחרור האנושות כולה מהסכנה הכי גדולה שהיא ידעה מעולם.

עאידה תומא סלימאן: מכונת המלחמה הנאצית אחראית לרצח שישה מיליון יהודים ועוד מיליוני צוענים, נכים, קומוניסטים ומתנגדי משטר.

עאידה תומא סלימאן: עוד עשרות מיליוני קורבנות נוספים נספו במשך שש שנות המלחמה.

עאידה תומא סלימאן: שנות האופל האלה חשפו את עומק הרשע שאליו יכולים להגיע אנשים בשר ודם.

עאידה תומא סלימאן: כפי שלא נראה לפני כן – ראינו את זה.

עאידה תומא סלימאן: עלינו להיאבק יום-יום כדי שלא נראה רשע כזה שוב.

עאידה תומא סלימאן: ביום הזה, מאז 1950, כאשר רק המפלגה הקומוניסטית שלנו חגגה ביום הזה ביער האדום ליד ירושלים, ועד עצם היום הזה, כל שנה אנחנו מודים לכל מי שנלחם ולכל מי שנתן את חייו כדי להביס את הנאציזם, ובראשם לצבא האדום, שהקריב מעל עשרה מיליון חיילים במאבק לשחרור העולם מרודנות הרשע של הנאצים.

עאידה תומא סלימאן: הקורבן של ברית המועצות ב"מלחמה הפטריוטית הגדולה", כפי שהיא מכונה ברוסית, הוא שהציל את חיינו ואת הציוויליזציה האנושית.

עאידה תומא סלימאן: החזית המזרחית ברוסיה, באוקראינה, בפולין, הייתה ארץ של דם וסבל, שבה במשך שנים דחקו הסובייטים את הנאצים מערבה, שחררו את מחנות הריכוז וההשמדה, עד שכבשו את ברלין.

עאידה תומא סלימאן: אבל ביום כזה אנחנו לא צריכים לזכור רק את המלחמה אלא גם את התהליכים שהובילו אליה; הפשיזם וצורתו הקיצונית ביותר – הנאציזם – לא צצים בוקר אחד באופן אלים ורצחני.

עאידה תומא סלימאן: הפשיזם הוא תהליך חברתי שקשור למצוקה כלכלית, לגזענות מושרשת ולתכנון מוקפד של מנהיגים דמגוגים, מוכשרים ומסוכנים.

עאידה תומא סלימאן: איננו בעיצומו של עליית משטר מפלצתי כמו הנאציזם.

עאידה תומא סלימאן: יש לקוות כי העולם למד את לקחי האסון האדיר של השנאה הגזענית של הנאציזם.

עאידה תומא סלימאן: אבל כלים מארגז הכלים הפשיסטי מתבססים בשנים האחרונות בלב הפוליטיקה הימנית בעולם, על רקע משבר כלכלי מעמיק של הקפיטליזם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירים אותם מארצות הברית, מהונגריה, מברזיל ומהודו, וכן, גם מישראל.

עאידה תומא סלימאן: הכלים המשותפים למשטרים האלה הם אמונה בעליונות של קבוצה או עם אחד על קבוצות ועמים אחרים, דמוניזציה של האחר וסימון מיעוטים כאויבים, הסתה נגד השמאל וציורו כבוגדני, סימון מערכת המשפט כאויבת העם, שינוי מהיר ואלים של נורמות חוקתיות.

עאידה תומא סלימאן: בכל המקומות האלה מיעוטים פוליטיים, אתניים וחברתיים מסומנים כאויבים.

עאידה תומא סלימאן: בכל המקומות הללו המנהיגים מסיתים בפראות – נגד הפלסטינים, המוסלמים, היהודים או קהילת הלהט"בים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים להיזהר ולהיאבק כדי שהשנאה של המאה ה-20 לא תקום שוב במאה ה-21.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים להיות ערניים ורגישים להתבטאויות גזעניות, כמה שיהיו קטנות, אחרת נפתח קהות חושים המעכבת תגובה על הפשעים הנוראיים מכול.

עאידה תומא סלימאן: הניצחון של 1945 מזכיר לנו עוד משהו, חשוב עוד יותר.

עאידה תומא סלימאן: מה משותף הרי לפרטיזן יהודי ביערות פולין, לחייל אמריקאי שמסתער על חופי צרפת, לאיש רזיסטנס קומוניסט בפריז ולאיכר רוסי צעיר שנלחם בסטלינגרד?

עאידה תומא סלימאן: מה מחבר ביניהם לבין מתנדבים ערבים ויהודים מפלסטין המנדטורית שהצטרפו לצבאות הברית במלחמה נגד הפשיזם והנאציזם?

קריאה: חאג' אמין אל-חוסייני?

עאידה תומא סלימאן: אחד מאותם מתנדבים היה אבא שלי, והוא הסביר לי מה קשר אותם ביחד.

עאידה תומא סלימאן: כששאלתי אותו: איך יכולת, איך יכולת להצטרף לצבא של בעלות הברית, הכוח הבריטי הכובש כאן?

עאידה תומא סלימאן: הוא ענה לי בפשטות: הייתי חייב לבחור אם להיות בצד של הנאציזם או של בעלות הברית, ובחרתי להיות לצד האנושות.

עאידה תומא סלימאן: האמונה באדם ובזכותו לחיים היא מה שחיבר את כל מי שניצח את הנאציזם; הידיעה שכאשר משלבים כוחות בני עמים שונים, בעלי אידיאולוגיות שונות, נגד אויב שמנסה לחסל את האנושיות שבנו – ניתן לנצח.

עאידה תומא סלימאן: זה הלקח שלנו להיום: לאחד כוחות, כל מי שמאמין בדמוקרטיה ובשוויון, ולהיאבק נגד הכוחות האפלים שמנסים לחסל את העתיד המשותף שלנו.

עאידה תומא סלימאן: להיאבק, להיאבק עד הניצחון.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה לך, גברתי.

בנימין (בני) גנץ: חברת הכנסת עומר ינקלביץ', בבקשה.

עומר ינקלביץ': אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, זהו יום שבו אנחנו מבקשים להוקיר את הווטרנים, שהיו חלק – – –

בנימין (בני) גנץ: חברים, אני מבקש.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו נמצאים בישיבה מיוחדת.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת פורר.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת פורר, אני מבקש.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו נמצאים בישיבה מיוחדת, אני מבקש מכם להרגיע.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

עומר ינקלביץ': זהו יום שבו אנו מבקשים להוקיר את הווטרנים, שהיו חלק מכריע בניצחון על גרמניה הנאצית ושילמו מחירים יקרים וכבדים.

עומר ינקלביץ': ישנם ימי זיכרון רבים לשואה: יום השואה, שציינו רק לפני כמה שבועות; עשרה בטבת, שהוא יום הקדיש הכללי; יש גם את יום שחרור אושוויץ, שהוא יום השואה הבין-לאומי; והיום, יום הניצחון על הנאצים.

עומר ינקלביץ': והשאלה המתבקשת היא מהו הערך המיוחד שיש בכל יום מן הימים הללו ומהו הערך המיוחד שיש ליום הניצחון על הנאצים, לניצחון האור על פני החושך.

עומר ינקלביץ': לניצחון הטוב על פני הרע יש משמעות עמוקה.

עומר ינקלביץ': לפעמים, כשאנחנו בתוך הקושי, כשכוחות הרוע משתוללים, כשהאכזריות מתפרעת ללא הגבלה וכשישנה תחושה שמסר של רשעות ושקר תופס מקום יותר מהאמת ומהטוב, לעיתים האנשים שמייצגים את הטוב מרגישים חלישות הדעת.

עומר ינקלביץ': היום הזה בא לומר שבסוף הטוב מנצח.

עומר ינקלביץ': גם אם זה לוקח זמן, גם אם זה קשה, בסופו של תהליך הכוחות השליליים ניגפים.

עומר ינקלביץ': לרוע אין קיום לאורך זמן.

עומר ינקלביץ': הוא יכול להכפיש, הוא יכול לנסות לפגוע, אבל רוע לא יכול להחזיק כל הזמן.

עומר ינקלביץ': יש לו פג תוקף.

עומר ינקלביץ': הטוב ינצח.

עומר ינקלביץ': זהו על רגל אחת סיפורו של העם היהודי.

עומר ינקלביץ': אם נסתכל על החגים בלוח השנה נשים לב שרוב החגים שלנו מציינים אירוע שבו ניסו להשמיד אותנו ולא הצליחו: חנוכה, פורים, פסח.

עומר ינקלביץ': המאבק בין הטוב לרע שזור לאורך כל ההיסטוריה שלנו, אבל בסוף הטוב תמיד מנצח, גם אם זה לוקח זמן.

עומר ינקלביץ': עם הנצח לא מפחד מדרך ארוכה.

עומר ינקלביץ': עבור בני משפחתי, סביי וסבתותיי, זיכרונם לברכה, ניצולי השואה, סבי שהיה וטרן ולחם בגבורה – עבורם יום הניצחון על הנאצים הוא היום שבו נולדו הוריי.

עומר ינקלביץ': הוריי שניהם ילדים יחידים לאודים מוצלים מאש שהצליחו מול כל הקשיים, הרוע והכאב לזכות ולהקים תקומה אחרי השואה.

עומר ינקלביץ': זה הניצחון האמיתי – להצליח להעמיד דור, למרות הניסיון להכחיד אותנו.

עומר ינקלביץ': אז הינה, סבא וסבתא האהובים, זיכרונם לברכה, הנכדה שלכם עומדת בצניעות וביראת כבוד על בימת כנסת ישראל ומציינת עם חבריי את הניצחון שלכם ושל כל הלוחמים הווטרנים על הנאצים.

עומר ינקלביץ': חבריי חברי הכנסת, בנימה אישית: גם כשקשה, עלינו לראות האחד בשני את הטוב ולדבוק באחדות, ואין כמו תפילתו של רבי אלימלך מליז'נסק לבטא את זה: "אדרבה, תן בליבנו שנראה על אחד מעלת חברינו ולא חסרונם – – – ואל יעלה שום שנאה מאחד על חברו חלילה".

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: תודה.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, "כשהגיעו לעיר השמועות הראשונות על הטבח ההמוני ביהודים הכול היו סבורים שהן מוגזמות, שהרי לא ייתכן מעשה נורא כל כך", כך כתב המשורר והסופר הגרמני יוהנס בורובוסקי.

משה ארבל: הוא הוסיף: "ובכל זאת ידע כל אחד יפה-יפה שכל זה קורה באמת, ושאף אחד מן המִספרים שסופר עליהם, יהיה איום ככל שיהיה, ואף אחת מן השיטות ומן הטכניקות המשוכללות, תהיה זוועתית ככל שתהיה, אינם מוגזמים, שכל זה ודאי אמת, כי אי-אפשר כלל שיהיה אחרת, ומזמן עבר המועד לדון אם בכל זאת אין גם דרכים אחרות, מתונות יותר, אנושיות יותר".

משה ארבל: "והיא שעמדה לאבותינו ולנו, שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותינו והקדוש ברוך הוא מצילנו מידם".

משה ארבל: רבי יעקב בן צבי עמדין, היעב"ץ, כותב בספרו שהנס הגדול ביותר בתולדות האנושות ובתולדות האומה הישראלית, יותר מאשר קריעת ים סוף ויציאת מצרים, הוא קיום ההבטחה האלוקית "כי לא תִשָּׁכַח מפי זרעו" – המשך העתקת השמועה, העברת התורה מאב לבן עד ימינו אנו, חרף כל הגלויות והרדיפות הקשות, הוא הנס הגדול ביותר שעלינו להודות ולהלל, ובפרט היום, ערב ל"ג בעומר, יום הילולת התנא רבי שמעון בר יוחאי.

משה ארבל: אכן, מקום של תהילת עולם הניחו לצבא ברית המועצות וללוחמיו הגיבורים וליתר צבאות בעלות הברית, ובהם יהודים רבים, ששמו קץ לכוחות הרשע שהטילו שכול ואובדן בכל מקום שאליו הגיעו.

משה ארבל: העם היהודי סבל מהאכזריות הנאצית הבלתי-נתפסת כפי שמעולם שום עם לא סבל בתולדות העמים.

משה ארבל: 9 במאי, בצדק, נחגג בכל העולם כיום הניצחון על גרמניה הנאצית.

משה ארבל: בשנת 1945 גרמניה נכנעה לצבא ברית המועצות, ובכך בא לסופו הסיוט הנוראי שאליו נקלע העולם במשך שנים רבות.

משה ארבל: אלו שמציינים את היום הזה צריכים להיות שותפים למאמץ העולמי למגר כל ניצנים של גזענות, שנאת אדם ושנאת האחר, לרבות אנטישמיות ושנאת יהודים.

משה ארבל: לצערנו הרב, גם בעת הזאת, בעולם הנאור, אנחנו עדים לרדיפת יהודים רק כי הם יהודים.

משה ארבל: כמעט בכל מדינה שבה קהילה יהודית אנו שומעים על הנגע האנטישמי במידה כזאת או אחרת.

משה ארבל: רק השבוע פגעו במסעדה יהודית באמסטרדם.

משה ארבל: אפילו באמריקה הסובלנית אנחנו נדהמים לגלות תאים ניאו-נאציים שהפעילים בהם מודים שהם שונאים יהודים כי הם יהודים.

משה ארבל: מי האמין שכך יהיה בחלוף 75 שנים בלבד מכניעתה של גרמניה הנאצית.

משה ארבל: חבריי חברי הכנסת, רק בגלל החגיגיות של הדיון אני לא רוצה להוסיף ולומר שגם במדינת ישראל, אשר הוקמה כדי שיהיה לכל יהודי חוף מבטחים, ישנם ביטויים גזעניים.

משה ארבל: לא מכבר רשם מישהו על גשר בתל אביב "היטלר צדק".

משה ארבל: לפני שבועיים רוססו על קירות בית כנסת בכפר סבא צלבי קרס וביטויים גזעניים.

משה ארבל: אני רוצה לנצל את הבמה החשובה הזאת להביע שבח לידידי ועמיתי חבר הכנסת הרב יואב בן צור, שהעביר חוק המעניק גוון רוחני ליום הזה, שנקרא "יום השחרור וההצלה", בתאריך כ"ו באייר בכל שנה ושנה.

משה ארבל: הוא כולל לימוד משניות לעילוי נשמת הקדושים שנהרגו ונטבחו וכולל תפילת הודיה.

משה ארבל: גם השנה תיערכנה תפילות המוניות ברחבי העולם.

משה ארבל: הבולטת שבהן תהיה ברחבת הכותל המערבי.

משה ארבל: השנה, בשל הנסיבות, האירוע בירושלים יתקיים ביום שלישי, כ"ה באייר, ברחבת הכותל, בהשתתפות הגאון הרב ישראל מאיר לאו, שהוא אחד מסמלי הניצחון היהודי והרוחני על הנאצים, יימח שמם.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו, כידוע, בשבוע שהוא לא שבוע רגיל.

משה ארבל: יגיע אלינו תכף נציג בכיר מארצות הברית, מזכיר המדינה מייק פומפאו, ידידתנו הגדולה שנלחמת איתנו כתף אל כתף בשנאה ובאנטישמיות בעולם.

משה ארבל: בסוף השבוע, בעזרת השם, תושבע ממשלה חדשה שאי-אפשר להגזים בגודל האחריות שתוטל על כתפיה.

משה ארבל: אנחנו בתקופה לא פשוטה.

משה ארבל: נישא עיניים לבורא עולם, נודה על העבר ונתפלל על העתיד, שינחה אותנו ואת כל מקבלי ההחלטות בעצה נכונה.

משה ארבל: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מציינים 75 שנים לאותו ניצחון היסטורי, ניצחון חשוב, שכבר דובר בו רבות, שבו נלחמו, נהרגו ומסרו את נפשם מאות אלפים של יהודים במלחמה נגד גרמניה הנאצית.

אורי מקלב: בסידור התפילה, כשאנחנו מציינים את הניצחון על היוונים, אנחנו מודים: על הניסים, על התשועות, על הנפלאות ועל המלחמות.

אורי מקלב: אנחנו מודים גם על המלחמות.

אורי מקלב: ממתי אנחנו מודים על מלחמה?

אורי מקלב: צריך להודות על ניצחון.

אורי מקלב: מלחמה זה ערך?

אורי מקלב: אלא שבעם היהודי הניצחון זה תלוי בצורת המלחמה, בדרך המלחמה ובהכרת המטרה שלשמה נלחמים.

אורי מקלב: כשהעם היהודי נלחם, הוא מציב לעצמו מטרות נעלות כמו מוסריות, אמונה, רוח, שורשיות.

אורי מקלב: התנהלות במלחמה היא באמת ערך בפני עצמה, ולא תמיד קשורה לניצחון, ועל כן אנחנו מהללים ומודים על המלחמה.

אורי מקלב: בעיניי, הניצחון על הנאצים לא היה זה רק ניצחון פיזי והכרעתי.

אורי מקלב: היה זה גם ניצחון הרוח; בעיקר ניצחון הרוח – ניצחון ערכי, ניצחון של עם שכוחות הרשע ניסו לדכאו, להשמידו, על יהדותו ועל אמונתו.

אורי מקלב: ובכוח הרוח, התקומה והעמידה האיתנה ניצחו לבסוף במלחמה.

אורי מקלב: העולם כולו עמד ועומד משתאה אל מול כוחות בלתי אנושיים שגילו הניצולים הנרדפים, שבחרו להיאחז באמונתם ולהפנות את שארית הכוח שנותרה בהם אל עבר התקומה, אל עבר הבנייה מחדש.

אורי מקלב: גם מול תמצית הרשע שהביאה אל העולם מידה כה נוראה של סבל, חורבן ואכזריות, עמד להם המטען הרוחני והערכי שנשאו איתם מדורי-דורות.

אורי מקלב: העם היהודי עבר במלחמה הזאת שואה איומה שבה הושמדו שישה מיליון אנשים, נשים וטף, ובכללם כמיליון ילדים; עם שחווה הרג, חנק, שרפה, מיתות משונות של אנשים שלא חטאו, וכל פשעם היה אך ורק היותם יהודים.

אורי מקלב: שנאת עם ישראל איננה תופעה חד-פעמית אלא שרשרת רצופה ועתיקה, אשר לובשת צורות שונות ואיתה אנחנו מתמודדים עד היום – מאז ומתמיד.

אורי מקלב: אך לנצח עמדו ליהודים עוז רוחם ואמונתם.

אורי מקלב: מול המלחמה האכזרית והשואה האיומה, מול התוכנית לרצח העם היהודי, עמדו אותם ניצולים; מול אתגר חסר תקדים בהיסטוריה האנושית – משימה כמעט בלתי אפשרית שתיזכר לדורות.

אורי מקלב: זכות נדירה שניתנה בידיהם: להציל את האנושות מן הגרוע שבתרחישים.

אורי מקלב: הם עמדו במשימה ובאתגר ויכלו לאויביהם בזכות הרוח ובזכות השאיפה הבלתי-מתפשרת להמשיך הלאה את שרשרת הדורות, להגן על המורשת, להקים מעל החורבות את היסודות מחדש.

אורי מקלב: כל אותם ניצולים וניצולות, לוחמים שלחמו בשארית כוחותיהם, כל אלה שקמו מעפר הכבשנים ובנו את משפחותיהם מחדש, הניחו מאחוריהם את האסון והכאב הבלתי-נתפס ופנו למלאכת הבנייה.

אורי מקלב: יהודים שאיבדו את יקיריהם בשואה, שאיבדו בני זוג, ילדים, הורים, אחים, אזרו כוח וחוסן נפשי להתחיל הכול מחדש.

אורי מקלב: יחידים ובודדים שעלו לארץ והחלו הכול מחדש הם היום בעלי משפחות ענפות, ותרמו הרבה לתקומה, לתפארת עם ישראל.

אורי מקלב: את כל הגיבורים האלה אנחנו חייבים לזכור ולהוקיר מדי יום יחד עם אותם אלה שנלחמו במלחמה הזאת.

אורי מקלב: נזכור כל ניצול וניצולה מאותה מלחמה ארורה, כל אחד מהם שהמשיך את השרשרת, שבנה כאן דור חדש – אנשים שלחמו וניצלו וגם המשיכו, על אף המלחמות, להקים דורות מפוארים.

אורי מקלב: הדבר הזה הוא ההוכחה הניצחת לניצחון הרוח, לכך שהמלחמה הייתה על הרוח היהודית ועל האמונה.

אורי מקלב: על כך אנחנו באמת מברכים, ומודים על הניצחון.

אורי מקלב: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה לך.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני 75 שנה, במאי 1945, אחרי שש שנים של מלחמה ארורה ומדממת, העולם הצליח לעצור את הצורר הנאצי ולהכניע את האויב.

יבגני סובה: בשנת 2017, ביוזמת ישראל ביתנו וידידי חבר הכנסת עודד פורר, הכנסת חוקקה את חוק יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

יבגני סובה: על פי החוק הזה מדי שנה ב-9 במאי מדינת ישראל תציין את היום הזה, אם בישיבה מיוחדת כאן, בבית הזה, ואם בשיעורים בבית ספר או בהרצאות במחנות צה"ל.

יבגני סובה: השנה, בגלל הקורונה, אנחנו עושים את זה במתכונת טיפה שונה, ללא הווטרנים היקרים שלנו, שבדרך כלל מגיעים וממלאים את היציעים כאן בכנסת, ללא אורחים מכובדים, ללא המצעדים המסורתיים שמתקיימים מדי שנה בכל רחבי ישראל.

יבגני סובה: למה אנחנו בכלל צריכים לציין את היום הזה, אדוני היושב-ראש?

יבגני סובה: נשאלת השאלה.

יבגני סובה: הרבה אנשים, לפני כמה שנים, שאלו את השאלה הזאת: למה מדינת ישראל, שעברה לא מעט מלחמות מאז שהיא קמה, צריכה לציין את היום הזה?

יבגני סובה: למה ישראלים צריכים לזכור מלחמה שהם לא קשורים אליה, למלחמה הזאת?

יבגני סובה: מה, חסר לנו פה מלחמות משלנו?

יבגני סובה: ולמה בכלל צריך לזכור משהו שלא היה פה לפני 75 שנה?

יבגני סובה: לשאלות האלה יש תשובות, תשובות חדות מאוד.

יבגני סובה: אחת המטרות העיקריות של היטלר באותה מלחמה הייתה השמדה כוללת של העם היהודי.

יבגני סובה: הנאצים רצחו למעלה מ-50% מיהודי אירופה: בתוך שש שנים – שישה מיליון איש.

יבגני סובה: למרות שאנחנו מכירים את סיפורי הגבורה ואת ניסיונות ההתנגדות, צריך להגיד שרוב הנרצחים, רוב היהודים הנרצחים, היו אזרחים תמימים, חפים מפשע; אנשים שמעולם לא החזיקו נשק, אפילו לא פעם אחת בחיים שלהם, ושלא פגעו באיש.

יבגני סובה: מספרי ההיסטוריה אנחנו יודעים שאנשי היישוב כאן, בארץ ישראל, באותה תקופה לקחו את העובדה הזאת די קשה.

יבגני סובה: הם לקחו קשה את העובדה שלא הייתה התנגדות המונית לאויב באירופה.

יבגני סובה: האנשים שחיו פה, מה שנקרא ה"צברים", רצו להגן על אחינו באירופה, וחלקם אף התגייסו לבריגדה היהודית בצבא הבריטי כדי להילחם נגד הנאצים.

יבגני סובה: לאנשי היישוב מאוד הפריע שמציגים את היהודים כחלשים, כאלה שבשביל להרוג אותם אפילו לא צריך להתאמץ.

יבגני סובה: כך גם הייתה התפיסה במדינה שבה אני גדלתי.

יבגני סובה: מצד אחד היו סיפורי שואה שהיה קשה להתעלם מהם, והיהודים הנרצחים היו מוזכרים באותה רשימה עם בני לאום נוספים בברית המועצות.

יבגני סובה: מצד שני התעמולה הסובייטית ידעה להציג אותנו, היהודים, כחלשים ושוב להזכיר לנו שבשביל להרוג אותנו לא צריך להתאמץ.

יבגני סובה: לקח שנים לשנות את התפיסה המעוותת הזאת, והשינוי הזה בא בזכות הווטרנים שלנו, אותם גיבורים שהיו צריכים לשבת איתנו היום כאן, ביציע הכבוד באולם הזה, עם מדליות רבות ועם זיכרונות של מעשי גבורה מלפני 75 שנה.

יבגני סובה: לפני כשנה, אדוני היושב-ראש, יצא לי להשתתף כאן בכנסת באירוע מאוד מרגש – טקס הדלקת המשואות ביום הזיכרון לשואה ולגבורה.

יבגני סובה: זאת הייתה הפעם הראשונה שלי כחבר כנסת.

יבגני סובה: התקשרו ושאלו אותי אם יש לי סיפורים אישיים שקשורים לשואה.

יבגני סובה: הסיפור האישי שלי דומה לסיפור של מאות אלפי אנשים יוצאי חבר המדינות: סבתי, אימא של אמי, ניצולת שואה, שתיבדל לחיים ארוכים – אחיה, זיכרונו לברכה, היה קצין בצבא האדום.

יבגני סובה: הוא היה בשבילי כמו סבא.

יבגני סובה: הוא היה קצין, נלחם, שלוש פעמים נפצע בקרבות, והיה לו עיטור העוז ומדליות רבות.

יבגני סובה: אני זוכר איך גדלתי על הסיפורים האלה, ואמרתי: בוודאי, אני קשור לשואה.

יבגני סובה: הרי שואה היא לא רק שואה, היא גם גבורה.

יבגני סובה: ואז החלטתי שאני לוקח לטקס את בתי הגדולה, שהיום היא בת תשע וחצי; צברית, היא נולדה פה.

יבגני סובה: לקראת הטקס, בדרך לירושלים, סיפרתי – עד כמה שאפשר לספר בתוך שעה אחת – את הסיפור של המלחמה, את הסיפור של השואה, את הסיפור של הגרמנים הרעים שרצו לחסל את עמנו, את העם היהודי.

יבגני סובה: היא הקשיבה בקשב רב ולאחר שסיימתי את כל הסיפור שלי, היא שאלה: אבא, איפה היה צה"ל?

יבגני סובה: איפה היו החיילים שלנו בשביל להגן על העם שלנו?

יבגני סובה: ואז הסברתי לה שצה"ל קם רק שלוש שנים אחרי שהסתיימה המלחמה.

יבגני סובה: אבל באותה מלחמה, סיפרתי לה, היו לא מעט חיילים יהודים שלחמו בגבורה והגנו על העם שלנו, ואחד הלוחמים האמיצים היה סבא רבא שלה, שלצערי היא לא זכתה לראות אותו.

יבגני סובה: רבותיי, בלי הלוחמים האלה לא היה הניצחון.

יבגני סובה: חשוב לזכור: אף אחד באותה מלחמה לא נלחם במיוחד עבור היהודים.

יבגני סובה: עם זאת, אף מדינה לא הייתה משיגה את הניצחון ללא היהודים, אם זה בפיתוח אמצעי לחימה מתקדמים, עבודה במפעלי תעשייה, הצלת חיים בבתי חולים וכמובן – הלחימה בשדה הקרב.

יבגני סובה: למעלה ממיליון וחצי חיילים יהודים, כפי שהזכירו פה לפניי, לחמו נגד הנאצים בצבאות של בעלות הברית.

יבגני סובה: יותר משליש שילמו בחייהם על הניצחון הזה.

יבגני סובה: והם הלוחמים האמיצים בהיסטוריה של העם היהודי.

יבגני סובה: הודות לאנשים האלו העם היהודי שותף מלא לניצחון על גרמניה הנאצית.

יבגני סובה: אפשר כמובן לברך את המדינות – את רוסיה, את צרפת, את ארצות הברית, את בריטניה – אבל אנחנו קודם כול, והמנהיגים שלנו צריכים להודות לווטרנים היהודים, שהם שותפים מלאים לניצחון הזה.

יבגני סובה: והניצחון הזה צריך גם ללמד אותנו דבר חשוב מאין כמוהו: העם היהודי תמיד יָדע ויֵדע להילחם בגבורה ובגאווה ולהגן על עצמו בכל מקום ובכל מצב.

יבגני סובה: זאת, רבותיי, הסיבה האמיתית שמדינת ישראל צריכה לזכור ולציין את היום הזה, יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

יבגני סובה: כפי שאומרים ברוסית: (אומר דברים ברוסית.

יבגני סובה: )

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: אני מזמין את חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר שטייניץ, ביום הניצחון באירופה, אנחנו זוכרים את מיליון וחצי היהודים שנלחמו בשורות בעלות הברית ותרמו תרומה אדירה לניצחון על הנאצים.

איילת שקד: עם הלוחמים האלה נכללו יהודים רבים שהגיעו לדרגות בכירות בשורות הצבא האדום, מתנדבים מהיישוב בארץ ישראל, חיילים וקצינים בצבא ארצות הברית ובריטניה, לוחמי המחתרות והפרטיזנים.

איילת שקד: אנחנו זוכרים ומוקירים במיוחד את 500,000 היהודים שנלחמו בצבא האדום.

איילת שקד: וטרנים רבים, ותיקי מלחמת העולם השנייה, חיים בקרבנו, ועלינו החובה המוסרית לא רק לדאוג לצורכיהם, במיוחד בימי הקורונה, אלא גם להעניק להם את הכבוד וההערכה הראויים על תרומתם לניצחון על כוחות הרשע.

איילת שקד: סיפוריהם הם סיפורי גבורה ואומץ – סיפורים כמו זה של וולף וילנסקי, אשר נולד בעיר קובנה בירת ליטא, למד בגימנסיה העברית והצטרף לתנועת השומר הצעיר.

איילת שקד: לאחר פרוץ המלחמה הוא התקדם בסולם הדרגות של הצבא האדום ופיקד על דיביזיה של יוצאי ליטא.

איילת שקד: כשליש מהם היו יהודים.

איילת שקד: הוא השתתף בקרבות רבים ונפצע ארבע פעמים.

איילת שקד: במהלך קרב באוקטובר 1944 נפגע צוות של מקלע כבד ביחידה שעליה פיקד.

איילת שקד: וילנסקי תפס את מקומם, נתן לכוחות המסתערים של הגרמנים להתקרב, ומטווח קצר פתח עליהם באש כבדה.

איילת שקד: על גבורתו הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.

איילת שקד: ב-1972 ביקש וילנסקי לעלות לארץ אך סורב במשך כעשור על ידי השלטונות.

איילת שקד: לאחר מאבק ארוך הוא עלה לארץ ב-1983, קיבל דרגת אלוף משנה לשם כבוד בצה"ל וחי בארץ עם משפחתו עד שנפטר ב-1992.

איילת שקד: גם נשים יהודיות רבות נלחמו בגבורה נגד הנאצים.

איילת שקד: פולינה גלמן, שאביה נרצח בפוגרום בהיותה ילדה, התנדבה לצבא האדום ושירתה כנווטת קרב.

איילת שקד: היא הצטרפה ליחידה של טייסות שכונתה על ידי הגרמנים "מכשפות הלילה".

איילת שקד: היא ביצעה יותר מ-800 גיחות קרביות נגד מטרות נאציות, וקיבלה גם היא את עיטור גיבור ברית המועצות.

איילת שקד: אך בזמן שאנחנו זוכרים את ניצחון בעלות הברית, ובמיוחד את תרומתם של החיילים היהודים, עלינו לזכור גם את הפעולות שבעלות הברית בחרו שלא לבצע.

איילת שקד: באביב 1944 הגיעו לידי מפקדי בעלות הברית במערב תיאורים מפורטים של המתרחש באושוויץ-בירקנאו, כולל מידע מדויק על ההכנות במחנה לרצח יהודי הונגריה.

איילת שקד: שוב ושוב מנהיגים יהודים במערב, במיוחד בארצות הברית, הפצירו במנהיגים של בעלות הברית להפציץ את תאי הגזים והמשרפות של אושוויץ ואת מסלולי הרכבת המובילים מהונגריה לאושוויץ.

איילת שקד: לו בעלות הברית היו פועלות בזמן, היה עוד ניתן להציל את רוב יהדות הונגריה המפוארת, אשר יותר מ-400,000 איש מהם נרצחו באושוויץ-בירקנאו באפריל וקיץ 1944.

איילת שקד: מספיקה הייתה גיחת הפצצה אחת כדי להציל את יהדות הונגריה.

איילת שקד: בעלות הברית סירבו לבקשות להפציץ את המחנה ואת מסלולי הרכבת בטענה שהדבר אינו אפשרי ושהוא יסיט משאבים מהמאמץ הגדול לנצח במלחמה, אך ממש באותו הזמן כוחות אמריקניים ובריטיים ערכו כ-2,800 גיחות עם מפציצים באזור אושוויץ במטרה לפגוע במפעלים ששכנו כמה קילומטרים ממחנה ההשמדה.

איילת שקד: המטוסים הללו צילמו מהאוויר את המחנה, ואף הפציצו אותו פעם אחת בטעות.

איילת שקד: למרות הגיחות החוזרות מעל אושוויץ, הפצצות תאי הגזים והמסילות לא היו בסדר העדיפויות של בעלות הברית; מניעת רצח העם של מאות אלפי יהודי הונגריה פשוט לא הייתה בסדר העדיפויות שלהם.

איילת שקד: היסטוריונים יכולים לנהל ויכוחים לגבי הסיבות המדויקות לסירובן של בעלות הברית, אך הלקח עבור העם היהודי הוא ברור: רק אנחנו יכולים להגן על עצמנו.

איילת שקד: תמיד עלינו להיות מסוגלים להגן על עצמנו בכוחות עצמנו.

איילת שקד: כמובן, עלינו לשתף פעולה ולכבד את בעלי הברית שלנו, אך ברגע האמת נוכל לסמוך רק על עצמנו.

איילת שקד: גם בהחלטות גורליות עבור עתידנו ועתיד הביטחון הלאומי שלנו, כגון החלת הריבונות בבקעה וביהודה ושומרון, עלינו לפעול על פי האינטרסים החיוניים שלנו, ולא של אף מדינה אחרת.

איילת שקד: כפי שכתוב בפרקי אבות, "אם אין אני לי, מי לי" – כך לאורך כל ההיסטוריה היהודית, וכך גם בימינו במדינת ישראל, מדינת העם היהודי.

איילת שקד: תודה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה, גברתי.

בנימין (בני) גנץ: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, אני רוצה לצייר כאן תמונה מעט שונה של מלחמת העולם השנייה והניצחון החשוב על הנאצים.

ניצן הורוביץ: אנחנו מציינים את 9 או 8 במאי כיום הניצחון על ידי ארבע בעלות הברית: צרפת, בריטניה ארצות הברית וברית המועצות.

ניצן הורוביץ: למעשה, התמונה בשנים ניכרות, בחלק ניכר מהמלחמה, הייתה שונה לחלוטין.

ניצן הורוביץ: וזה רק מדגיש את העוצמה ואת עוז הרוח של אלה שנלחמו מההתחלה.

ניצן הורוביץ: קודם כול צריך לזכור שכשגרמניה פלשה לפולין והתחילה מלחמת העולם השנייה, ממש כמה ימים לפני כן, באוגוסט 1939, סטלין והיטלר הגיעו לברית ביניהם, הסכם מולוטוב-ריבנטרופ, שכלל גם חלק כלכלי וגם הבנה מדינית, ולאחר ההסכם הזה בעצם נסללה הדרך בפני גרמניה לפלוש לפולין, וכך החלה מלחמת העולם השנייה, כשבעצם גרמניה וברית המועצות חילקו ביניהן את השטחים השונים במזרח אירופה.

מאיר כהן: בפולין.

ניצן הורוביץ: בפולין.

ניצן הורוביץ: לאחר מכן, בקיץ 1940, גרמניה תקפה את צרפת.

ניצן הורוביץ: צרפת הובסה בתוך כמה שבועות בשדה הקרב, אבל לתבוסה בשדה הקרב התלוותה גם מהפכה פנימית בצרפת:

ניצן הורוביץ: כוחות קיצוניים ניצלו את התבוסה וכוננו משטר חשוך בצרפת, שהיה בעל הברית של הנאצים – משטר וישי.

ניצן הורוביץ: הרפובליקה וערכי הרפובליקה הצרפתית נעלמו.

ניצן הורוביץ: המשטר הזה שיתף פעולה עם הנאצים בעצם עד שחרור צרפת ב-1944, כולל בהשמדת יהודים.

ניצן הורוביץ: הנאצים עצמם – עם יהודי צרפת הייתה אפיזודה שרצו לשלוח את ההורים, כי חששו שאם ישלחו גם את הילדים אז תקום סערה ציבורית, ואז פייר לאוואל, שהיה ראש ממשלת וישי של שיתוף הפעולה, אמר: לא, לא, הילדים צריכים ללכת עם ההורים.

ניצן הורוביץ: באותה התקופה בריטניה לבדה עמדה מול הנאצים.

ניצן הורוביץ: בריטניה לבדה.

ניצן הורוביץ: גם ארצות הברית באותה התקופה – 1939, 1940 ועד סוף 1941, עד ההתקפה היפנית על פרל הארבור – ארצות הברית לא נטלה חלק במלחמה.

ניצן הורוביץ: היו כוחות חזקים בתוך ארצות הברית שלא רצו להיכנס למלחמה הזאת.

ניצן הורוביץ: אומנם הנשיא רוזוולט החכיר, העביר ציוד לברית המועצות, לבריטניה, בתוכנית החכר-השאל, אבל ארצות הברית לא נטלה חלק במלחמה עד שהיא עצמה לא הותקפה על ידי יפן בסוף 1941, זאת אומרת יותר משנתיים, מספטמבר 1939 ועד סוף 1941, עמדה בריטניה לבדה.

ניצן הורוביץ: מהכוחות הגדולים שחגגו בסוף המלחמה את הניצחון, ארבע המעצמות, ברית המועצות, ארצות הברית וגם צרפת למעשה היו שותפות בתחילת הדרך או בהתעלמות או במחדל או מתוך שיתוף פעולה, אפשרו לנאצים לנצח ולהתקדם.

ניצן הורוביץ: ואני חושב שהלקח הזה, כשמסתכלים עליו, קודם כול מחדד מאוד את החלק של היהודים בצבאות בעלות הברית.

ניצן הורוביץ: ליהודים מלכתחילה היה ברור – ואני מדבר אפילו על היישוב היהודי בארץ ישראל, שבשנים 1940-1939 מנה כ-400,000 איש בסך הכול, יהודים – כבר בתחילת המלחמה היה ברור להם שאין יותר מדי מה לסמוך על המעצמות ועל כוחות בין-לאומיים וצריך להתגייס באופן אישי.

ניצן הורוביץ: אגב, כבר ראינו את ההתגייסות הזאת כמה שנים קודם לכן, בהתנדבות של צעירים פה מארץ ישראל במלחמה בספרד.

ניצן הורוביץ: גם במלחמה בספרד היטלר ואיטליה סייעו לפרנקו ולכוחות שם.

ניצן הורוביץ: לעומת זאת בריטניה וצרפת עמדו מנגד, והיו אלפי מתנדבים, לוחמים מארץ ישראל, שיצאו לספרד כדי להילחם.

ניצן הורוביץ: אחר כך ראינו את התנועה הגדולה הזאת של גיוס יהודים גם במלחמת העולם השנייה.

ניצן הורוביץ: סבא שלי התגייס לצבא הבריטי – עלה לארץ רק כמה שנים קודם לכן, ב-1934, נדמה לי, 1935, וכבר ב-1939, 1940, חמש שנים אחר כך, התגייס לצבא הבריטי, ולא היה בבית כמעט שש שנים עם אשתו והבנות, עם אימא שלי.

ניצן הורוביץ: כמוהו היו בסך הכול בצבאות של בעלות הברית מיליון וחצי מיליון יהודים, שזה אחוז עצום מכלל היהודים שהיו אז בעולם.

ניצן הורוביץ: וכשחושבים על זה שחצי מיליון לוחמים יהודים נהרגו, חצי מיליון לוחמים יהודים נהרגו – אני לא מדבר על יהודים שהושמדו במחנות, אלא חצי מיליון לוחמים יהודים נהרגו – מכלל האוכלוסייה היהודית שהייתה אז בעולם, צריך כאן להבין את גודל התרומה ואת גודל ההקרבה ואיזה מאבק נתנו כאן היהודים.

ניצן הורוביץ: לכן אני חושב שטוב שאנחנו מציינים את יום הניצחון, כי הוא משלים את התמונה של יום השואה.

ניצן הורוביץ: העם היהודי בפירוש לא היה רק עם שהושמד והיה קורבן, אלא היה לדעתי בראש ובראשונה – והמלחמה מוכיחה את זה בכל החזיתות – עם שנלחם בצורה הנועזת ביותר והמגייסת ביותר.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהייתה בארץ בעיה הרבה שנים שלא צוין יום הניצחון הזה כמו שאנחנו מציינים אותו עכשיו.

ניצן הורוביץ: אני חושב שצריך לציין אותו בצורה הרבה יותר מרכזית – להפוך אותו ליום מועד רשמי של מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אני יודע שעבר חוק וכבר מצוין התאריך, אבל צריך שזה פשוט יהיה – בעיניי זה אולי היום הכי חשוב בלוח השנה.

ניצן הורוביץ: איך אבא שלי אומר?

ניצן הורוביץ: אבא שלי מצד אחר, שם מרוסיה, בעיניהם זה היה יום קדוש.

ניצן הורוביץ: במשפחה של אימא שלי, הסבא שלי היה בצבא הבריטי.

ניצן הורוביץ: אבל עצם העובדה שאנחנו נמצאים כאן – בואו לא נשכח: הנאצים הגיעו עד אל-עלמיין במצרים; הסכנה של כיבוש הארץ הייתה סכנה ממשית בשנת 1941-1940; הייתה תנועה ממזרח, הייתה תנועה ממערב.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, האפשרות – – –

מאיר כהן: גבעת עוז בחיפה.

ניצן הורוביץ: כן, כן, כבר הכינו סטוקים, וסליקים בשביל – לכן, אני חושב ששומה עלינו לציין את יום הניצחון כיום חג ישראלי גם בגלל העובדה שקיומנו הוא הודות לניצחון הזה, וגם בגלל – וזה לא פחות חשוב – שהניצחון הזה הושג, הייתי אומר, בצורה מאוד בולטת על ידי התגייסות יהודית חסרת תקדים בהיסטוריה.

ניצן הורוביץ: תודה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: אחרון הדוברים לפני השר – חבר הכנסת צבי האוזר.

בנימין (בני) גנץ: בבקשה.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, לפני שאתחיל בדברים אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת ניצן הורוביץ על דבריו היפים, המחכימים, החשובים.

צבי האוזר: אני מצטרף באמת לקריאה האופרטיבית-פרקטית שלך לגבי ציון היום הזה, ונראה לי שאת הדברים שנאמרו כאן רק אוסיף ואחזק.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, מכובדיי הווטרנים שצופים בנו בבית ולא נמצאים איתנו כאן היום, בימים אלה אנו מציינים, כאמור, 75 שנים לניצחון במלחמה הגדולה על כוחות הרשע הנאציים ובני בריתם – רוע ששינה את ההיסטוריה של המאה ה-20, רוע ששינה את תולדות האנושות.

צבי האוזר: החורבן האנושי והרוחני שגרמה המלחמה משאיר את אותותיו על העולם ועל חיינו עד ימינו אלו.

צבי האוזר: מלחמת העולם השנייה לא הייתה מאבק בין עמים, שבטים או דתות כמו המלחמות הגדולות בהיסטוריה.

צבי האוזר: היה זה מאבק של טובים מול רעים; מאבק בין אלה שרצו לשעבד את האנושות לשיגעונם לבין אלה שברגעי ההתעלות הגדולים ביותר שידע האדם הצילו את האנושות, פשוטו כמשמעו.

צבי האוזר: אותם טובים הם מיליונים, איש ואישה שלחמו במסגרות מאורגנות ובלתי מאורגנות, בשליחות בעלות הברית ובהתארגנויות ספונטניות, מחתרתיות.

צבי האוזר: הם אלה שלאחר כשש שנות מלחמה עקובה מדם – למעלה מ-52 מיליון קורבנות – הביאו את יום הניצחון שאותו אנו מציינים היום.

צבי האוזר: הפילוסוף המפורסם, המדינאי אדמונד ברק אמר: "כדי שהרוע ינצח די בכך שהטובים ישבו בשקט".

צבי האוזר: מלחמת העולם השנייה פרצה כי הטובים ישבו תחילה בשקט – וציין את זה יפה חברי ניצן הורוביץ.

צבי האוזר: הם לא זיהו את האיום בזמן.

צבי האוזר: אבל אותה מלחמה הסתיימה בניצחון על הרוע כי הטובים החליטו שאין אפשרות אחרת.

צבי האוזר: המחיר הכבד ששולם עד בוא הניצחון היה גם מחירה של מדיניות פיוס נטולת עכבות, של עצימת עיניים מול סכנות המלחמה, של סנטימנט בדלני מחד גיסא וניסיון לשמור על השלום בכל תנאי ובכל מחיר כמעט מאידך גיסא.

צבי האוזר: כל אלה חברו יחד לקונספציה ההיסטורית שאפשר להגיד שעצמה עיניים לרווחה ואפשרה לנאצים לגבות מחיר בלתי נתפס מהאומות שוחרות השלום.

צבי האוזר: 75 שנים לאחר אותו ניצחון מוטלת עלינו החובה ההיסטורית לא רק לספר את סיפור גבורת המנצחים, חבריי חברי הכנסת, אלא גם לזכור את לקח המלחמה ההיא, לקח לאומי ואוניברסלי כאחד: להיות מוכנים להילחם על החירות ולא לעצום עיניים מול הרוע המנסה להרים ראש – ולעיתים הוא מנסה להרים ראש גם 75 שנים אחרי הניצחון.

צבי האוזר: התפרצות הרוע גבתה, כאמור, מחיר דמים כבד מנשוא.

צבי האוזר: עמנו, העם היהודי, שילם מחיר בלתי נתפס – כשישה מיליון יהודים הושמדו כחלק מאובדן צלם האנוש שפשה על הפלנטה.

צבי האוזר: כן, הפלנטה הזאת ולא אחרת.

צבי האוזר: אף שהתקבע מעמדם של היהודים במלחמה כקורבנות, ליהודים היה מקום של כבוד בין גיבורי המלחמה.

צבי האוזר: כפי שנאמר כאן, כמיליון וחצי יהודים לחמו בשדות הקרב הרבים – בצבאות, במחתרות, בגדודי הפרטיזנים.

צבי האוזר: מאות אלפים – 250,000 עד חצי מיליון, תלוי איך סופרים – לוחמים יהודים שלחמו בצבאות בעלות הברית נהרגו.

צבי האוזר: הם נהרגו למען שלום העולם בשם המדינות שעבורן שירתו ולמען עמם אשר ניצב בפני כליה.

צבי האוזר: גם היישוב היהודי בארץ ישראל תרם את חלקו למערכה.

צבי האוזר: בחודש מאי 1944 כתבה חנה סנש את שירה שבעצם היה שירה האחרון כאדם חופשי לפני שצנחה ונתפסה.

צבי האוזר: אני מצטט: "אשרי הגפרור שנשרף והצית להבות / אשרי הלהבה שבערה בסתרי לבבות / אשרי הלבבות שידעו לחדול בכבוד / אשרי הגפרור שנשרף והצית לבבות".

צבי האוזר: הגפרורים, חבריי, הגפרורים באותה מלחמה היו רבים.

צבי האוזר: הם לא תמיד היו מצוידים היטב, הם לא תמיד היו מאומנים בצורה הטובה ביותר, אך באותם גפרורים פיעמה הרוח –הרוח שהציתה להבות, שהציתה לבבות, שהציתה את אש הניצחון.

צבי האוזר: לאותם אלה, חבריה לנשק של חנה סנש, לוחמי החירות הארץ-ישראליים שלחמו בשם העולם החופשי, הוקדשה פסקה במגילת עצמאותנו.

צבי האוזר: וכך נכתב במגילת העצמאות: "במלחמת העולם השנייה תרם היישוב העברי בארץ את מלוא חלקו למאבק האומות שוחרות החירות והשלום נגד כוחות הרע הנאצי, ובדם חייליו ובמאמצו המלחמתי קנה לו את הזכות להימנות עם העמים מייסדי ברית האומות המאוחדות".

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, וטרנים יקרים, מכאן, מירושלים, עיר הנצח של העם היהודי, בירת מדינת ישראל, אני רוצה להצדיע בשם העם היהודי ומדינתו לכל הלוחמים – אלה שנפלו במלחמה, אלה שניצחו במלחמה.

צבי האוזר: ולכל אותם וטרנים יוצאי ברית המועצות שיושבים כעת בביתם ולא יכולים להיות השנה יחד כאן בטקסים, לכם אני רוצה לומר: (אומר ברוסית ומתרגם:) לחיי יום הניצחון.

צבי האוזר: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

בנימין (בני) גנץ: ישיב שר העלייה והקליטה חבר הכנסת יואב גלנט.

בנימין (בני) גנץ: בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, שמעתי בעניין ובהערכה את הדברים שנאמרו פה לאורך כל היום על ידי הנציגים כולם.

יואב גלנט: שמעתי בעניין רב את מה שאמר חברי ניצן הורוביץ, ואני לא רק מסכים אלא רוצה לחזק נקודה קטנה, אנקדוטה, בהמשך לדבריך.

יואב גלנט: אותה ממשלה צרפתית שהוקמה לאחר שצרפת ואנגליה הובסו במהלך גרמני מבריק, לצערנו, אותה ממשלה שהוקמה בעיר וישי, העמידה בראשה את המרשל פטן, גיבור מלחמת העולם הראשונה, האיש שלחם בקרבות על הסום ועל המארן.

יואב גלנט: לאחר המלחמה, לנוכח שיתוף הפעולה עם הנאצים ולמעשה לקיחת חלק אקטיבי, הועמד פטן לדין.

יואב גלנט: ולא רק שהוא הועמד לדין אלא נשפט לעונש מוות.

יואב גלנט: הוא קיבל חנינה מנשיא צרפת דאז, שארל דה גול, המח"ט היחיד שהצליח לעמוד בקרבות הפריצה בארדנים וכן הלאה.

יואב גלנט: למעשה, בשנת 1951 הוא מת בכלא, כי הוא לא נידון למוות.

יואב גלנט: בשנת 2018, 100 שנה לאחר המלחמה, בא הנשיא הצרפתי מקרון ומוקיר את פטן כגיבור מלחמת העולם הראשונה כאילו לא קרה דבר עם פטן במלחמת העולם השנייה.

יואב גלנט: זו הצביעות העולמית שנוהגת כלפינו.

יואב גלנט: ולכן כל אמירה שאומרת שאנחנו יכולים להסתמך רק על כוחנו שלנו איננה מופרזת ואיננה מוגזמת.

יואב גלנט: ומכאן לדברים שאני רוצה לומר.

יואב גלנט: חלפו 75 שנים מאז הוכרעה גרמניה הנאצית על ידי צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, ובראשם הצבא שנשא בעיקר הנטל, גם אם נכנס למלחמה בסוף שנת 1941, או במהלך קיץ 1941, כתוצאה מהמבצע הנאצי, מבצע ברברוסה – וזהו הצבא האדום.

יואב גלנט: אנחנו מציינים היום בגאווה ובהערכה את יום הניצחון, שהוא לא רק ניצחונן של בעלות הברית – הוא ניצחונה של האנושות הנאורה וזה ניצחון הישרדותו של העם היהודי.

יואב גלנט: הניצחון היה אדיר; המחיר היה כבד מנשוא.

יואב גלנט: למעלה מ-20 מיליון רוסים, יש אומרים קרוב ל-30 מיליון, נהרגו – חצי מהם בערך חיילים; למעלה ממיליון אזרחים רוסים גוועו במצור על לנינגרד, מאות אלפים נפלו, כמעט מיליון, בכל אחד מהקרבות במוסקבה ובסטלינגרד, אבל בסוף הקרב ההירואי הצליח הצבא האדום לבלום בקרב מרשים ביותר את המפלצת הנאצית ולהסתער מערבה עד לניצחונו המוחלט ולכיבושה של ברלין.

יואב גלנט: פעולתו של הצבא האדום הייתה הגורם המכריע, הייתה הסדן שלמעשה עליו הוכה הצבא הנאצי, והיא שחיסלה את איום ההשמדה והשעבוד של אירופה כולה.

יואב גלנט: כוחות רוסיים היו אלה שפרצו את גדרות אושוויץ, בירקנאו, טרזינשטט, מיידנק, וגרמו בהתקפותיהם לעצירתו בפועל של תהליך ההשמדה כתוצאה מהבריחה הנאצית מחלק מהמקומות האלה.

יואב גלנט: כידוע, עבור רוב יהודי אירופה הדבר הזה היה מאוחר מדי.

יואב גלנט: מכונת המוות הנאצית קטלה בשיטתיות בלתי נתפסת שישה מיליון יהודים – נשים, גברים, ילדים, קשישים רבים – שליש מן העם היהודי בעת ההיא.

יואב גלנט: העולם ידע, שתק ועמד מנגד.

יואב גלנט: למרות מאות שנים של גזרות, סבל, רדיפות, פרעות ופוגרומים כנגד היהודים על אדמת אירופה, השואה הייתה דבר מה אחר, תופעה השייכת לפלנטה אחרת, כמאמרו של ק.

יואב גלנט: צטניק.

יואב גלנט: לשווא חיפשו רגליים יהודיות פיסת ארץ בטוחה לנוח עליה.

יואב גלנט: ברחבי אירופה המיטלטלת בימי המלחמה לא נמצא מקום ליהודים לא כפרטים ולא כעם.

יואב גלנט: אבל באש ההשמדה והחורבן חושלה גם הפלדה ויוצרה החרב.

יואב גלנט: כמיליון וחצי לוחמים יהודים לחמו בצבאות בעלות הברית – למעלה משליש מהם בשורות הצבא האדום – תוך גילויי גבורה יוצאי דופן והקרבה עילאית.

יואב גלנט: גבורת הלוחמים והמפקדים היהודים בשורות בעלות הברית שזורה במורשת הניצחון על הנאצים ומהווה חלק בלתי נפרד ממנה.

יואב גלנט: כבן להורים ילידי פולין, פליטי שואה, זכיתי לשמוע ממקור ראשון לאורך שנים ארוכות את סיפורה של אימי על הבריחה מהנאצים, על הרעב והנדודים בדרך מזרחה ועל טוב ליבם של בני העם הרוסי אשר נתנו לה ולבני משפחתה מחסה בתנאים קשים ביותר.

יואב גלנט: זכיתי גם לשמוע את סיפורו של אבי, נער פרטיזן הלוחם על נפשו והאדם המכריע בהישרדות משפחתו בתקופת הבריחה והרעב, ובהמשך – לוחם עז נפש בשועלי שמשון, יחידת העילית של צה"ל במלחמת העצמאות.

יואב גלנט: בסיפוריו על הקרבות בחזית הדרום, ובמיוחד על הקרבות לכיבוש משטרת עיראק סווידאן, נכללו גם תיאורים של חבריו הנופלים, ובהם אחדים אשר היו נצר אחרון למשפחותיהם ואחדים אשר מתו כלוחמים אלמונים ואיש לא ידע את שמם.

יואב גלנט: אלה היו אנשים שלחמו פעמיים: פעם אחת כנגד הנאצים, ולאחר מכן – במלחמת השחרור, ונפלו בה.

יואב גלנט: זכיתי גם לשמוע את סיפורו של מישה-מיכאל קרקוב, סגן-אלוף – פולקובניק – מג"ד בשורות הצבא האדום, אשר הפך לבן זוגה של אימי פרומה לאחר שהתאלמנה מאבי בגיל צעיר.

יואב גלנט: שמעתי ממנו על פעילותם של לוחמי הצבא האדום בקרבות הקשים בסטלינגרד ובקורסק.

יואב גלנט: שמעתי על גבורתם, שלו ושל חבריו היהודים, במסגרת הצבא האדום.

יואב גלנט: הסיפורים האישיים על גבורת הלוחמים היהודים צבעו עבורי את לימוד ההיסטוריה הצבאית של לחימת הצבא האדום שאותה שיננתי במסגרת הכשרתי ותפקידיי השונים לאורך 35 שנות שירותי בצה"ל.

יואב גלנט: אני ניצב כאן היום כשר הקליטה והעלייה של מדינת ישראל כדי להוקיר את גבורת הלוחמים ולברך את ותיקי מלחמת העולם השנייה, הווטרנים, שנמצאים איתנו.

יואב גלנט: חלקם, אני מקווה, גם מאזינים לדברים.

יואב גלנט: במשך אלפיים שנים, שנות גלות, מאז חורבן בית המקדש ועד לשואת אירופה, העניק העם היהודי לעולם את הנעלים שבערכי המוסר והצדק והעלה תרומה מהותית וייחודית לאנושות בתחומי התרבות, המדע והרוח.

יואב גלנט: כל אלה לא עמדו לנו, היהודים, כאשר עלה הכורת הנאצי על עמנו וביקש לכלותנו.

יואב גלנט: הוריי ובני משפחתם, יחד עם מיליוני יהודים ברחבי העולם, הם שקראו: לעולם לא עוד.

יואב גלנט: מכוח ציווי זה קמה מדינת ישראל, ולראשונה זה אלפיים שנים מימשנו את זכותנו הבסיסית להגן על עצמנו בכוחות עצמנו במולדתנו החופשית, העצמאית והדמוקרטית.

יואב גלנט: הוגשמה כמיהת הדורות למדינה יהודית וחושל כלי המגן – צבא ההגנה לישראל.

יואב גלנט: חבריי חברי הכנסת, לא תמו המלחמות ולא נדם שאון הקרב.

יואב גלנט: 72 שנות עצמאות ושגשוג לא הביאו את אויבינו להשלמה עם קיומנו כעם חופשי במדינתנו היהודית, הציונית והדמוקרטית.

יואב גלנט: אבל ידע כל אויב וצר: חלפו לבלי שוב הימים שבהם דם יהודי הוא הפקר.

יואב גלנט: מדינת ישראל איתנה וחזקה מתמיד, ואנו נחושים להגן על אזרחינו, על גבולותינו ועל ריבונותנו.

יואב גלנט: תקופה לא פשוטה עוברת עלינו ועל העולם כולו.

יואב גלנט: מגפת הקורונה שיבשה את אורחות חיינו, ובמיוחד את אורחות חייהם של האזרחים הוותיקים והיקרים שלנו, ובהם הווטרנים.

יואב גלנט: למרות זאת, אני משוכנע כי בכוחנו ובאחדותנו נגבר גם על האתגר הזה ובקרוב נצא ממנו.

יואב גלנט: בזכות צדקת דרכנו ובכוח נחישותנו נעמוד באתגרי העתיד ונוכל להם.

יואב גלנט: נמשיך את דרכם של גיבורי מלחמת העולם ומלחמות ישראל.

יואב גלנט: נזכור ונממש כל יום את הציווי: לעולם לא עוד.

יואב גלנט: כל טוב.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה, אדוני.

בנימין (בני) גנץ: עם סיומה של הישיבה המיוחדת נדמה לי שאנחנו יכולים לרשום לעצמנו את האזהרה האנושית החשובה שלא כל דבר אחר הוא דבר רע, אבל כשפוגשים דבר רע – חייבים לוודא שניצב מולו טוב נחוש.

בנימין (בני) גנץ: זה תפקידה של מדינת ישראל, מוסרית ועניינית.

בנימין (בני) גנץ: תם סדר-היום.

בנימין (בני) גנץ: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח באייר התש"ף, 12 במאי, בשעה 16:00.

בנימין (בני) גנץ: ישיבה זו נעולה.