ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 23, 2020-05-05 00:00

יעקב מרגי: בוקר טוב לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: היום יום שלישי, י"א באייר התש"ף, 5 במאי 2020.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יעקב מרגי: הודעה למזכירות הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה) והצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020, שהחזירה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים).

יעקב מרגי: תודה רבה לך, גברתי.

הצעת חוק-יסוד: [מס' כ/840; דברי הכנסת, חוב' ז', ישיבה 21; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

הצעת חוק-יסוד: << הצח >> הצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף

הצעת חוק-יסוד: –2020 << הצח >> [מס' כ/840; דברי הכנסת, חוב' ז', ישיבה 21; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

יעקב מרגי: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה), קריאה שנייה ושלישית, בכפוף להנחה – קיבלה.

יעקב מרגי: יציג את הצעות החוק במשולב יושב-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים), חבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי המזכירה, בשם הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (ממשלת חילופים) אני מתכבד להביא בפניכם שתי הצעות חוק, שביחד יאפשרו את כינונה של ממשלת חירום ואחדות לאומית – ממשלה שמדינת ישראל כל כך זקוקה לה בעקבות המשבר החוקתי שנקלענו אליו מאז התפזרות הכנסת ה-20, וכדי להתמודד עם משבר הקורונה.

איתן גינזבורג: הצעות החוק שמונחות בפניכם הוגשו על ידי ועל ידי חברי הכנסת מיקי זוהר, אבי ניסנקורן, יעקב אשר, יואב בן צור, איציק שמולי, אורלי לוי אבקסיס וצבי האוזר – חברי הכנסת שמייצגים את רוב סיעות הבית ורוב גדול מאוד של חברי כנסת, שמבקשים לעגן בחקיקה את האפשרות להקים ממשלת אחדות שמבוססת על עקרון הרוטציה; ממשלה פריטטית, שמבוססת על השותפות בין שני גושים, גוש הליכוד וגוש כחול לבן, שיהיו חייבים לפעול עכשיו בצוותא ולהגיע להסכמות רחבות בתוך הממשלה כדי לפעול ולתפקד כממשלה יעילה ויציבה למען מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: ישראל ידעה משברים רבים ב-72 שנותיה.

איתן גינזבורג: עם יום היווסדה פקדו אותה מלחמות, משברים כלכליים חמורים ומחלוקות אזרחיות מרות וכואבות.

איתן גינזבורג: המשברים הרבים שפקדו את ישראל שינו את פניה לבלי הכר, החל מיום הקמתה ועד היום, כאמור.

איתן גינזבורג: אבל דבר אחד לא השתנה והוא גם לא עתיד להשתנות – וחשוב להדגיש את זה כאן במקום הזה, ודווקא בפתח יום הדיונים הארוך שהולך להיות: לא הולכים לשנות את שיטת המשטר בישראל.

איתן גינזבורג: שיטת המשטר של מדינת ישראל הייתה ועודנה השיטה הדמוקרטית.

איתן גינזבורג: על כך אין עוררין.

איתן גינזבורג: היא יציבה.

איתן גינזבורג: היא איתנה.

איתן גינזבורג: גם אם הממשל בשיטה לא תמיד יציב; גם אם אנחנו מצויים לא אחת בסערות פוליטיות ובחוסר ודאות פוליטית, השיטה הבסיסית מוצקה.

איתן גינזבורג: ישראל היא דמוקרטיה פרלמנטרית, ולמרות טענות של חברי כנסת כאלה ואחרים, זה לא עומד להשתנות, אלא להפך, הולכים לחזק את זה ולעגן את זה.

איתן גינזבורג: שתי הצעות החוק שמונחות בפניכם, חברי הכנסת, מבקשות לייצב את שיטת המשטר של ישראל באופן כזה שייתן מענה לחוויה הקשה שחווינו בשנה האחרונה, של משבר שלטוני חמור מאוד – שידענו מאז היווסדה של המדינה.

איתן גינזבורג: הן מבקשות לאפשר, בסיטואציה הפוליטית שנוצרה, אחרי שלוש מערכות בחירות ושתי כנסות שהרכבן לא אפשר הקמתה של ממשלה כפי שנקבע בחוק, מה שהוביל להמשך שלטון ממשלת מעבר, שאיבדה מזמן את האמון של הכנסת והציבור – הן מבקשות לשים סוף לסיטואציה קשה ולאפשר את הקמתה של ממשלה חדשה בישראל, ממשלה כזו שתשרת את האזרחים.

איתן גינזבורג: הצעות החוק הללו שהונחו על שולחן הכנסת נולדו מתוך כוונה להוציא את המדינה מתוך הקיפאון השלטוני שאנחנו מצויים בו.

איתן גינזבורג: הן באות לאפשר לאזרחים לקבל את השירותים הבסיסיים ביותר, אם לא יותר מכך, שלהם הם זכאים – ואת זה אי-אפשר לעשות בממשלת מעבר של מעבר של מעבר.

איתן גינזבורג: הצעות החוק הבאות להשלים את חוק-יסוד: הממשלה באות לשים פרק חדש, שמתווה לנבחרי הציבור אפשרות חוקית להקים ממשלה שוויונית, במצב שבו הכוחות הפוליטיים בכנסת לא מאפשרים להקים ממשלה הומוגנית וגרעינית.

איתן גינזבורג: זה פרק חדש – או אם תרצו, הסדר חדש – בתוך החוק הקיים, שמתווסף להסדר הקיים של הקמת ממשלה כפי שהכרנו עד היום.

איתן גינזבורג: מי שחושב שהמטרה שלנו או של מישהו היא דווקא לנצל את החולשה של ישראל בעת משבר שלטוני או בריאותי או כלכלי כדי לשנות את שיטת הממשל שלה, בידו טעות מרה.

איתן גינזבורג: במצב שנוצר ומול המשבר הבריאותי והכלכלי העמוק שנוצר נדרשנו לספק פתרון מנהיגותי שיביא באופן מיידי לסופו של משבר שלטוני ופוליטי במדינה.

איתן גינזבורג: לכולנו ברור שבחירות רביעיות בתוך שנה אחת הן דבר בלתי נסבל, בטח בעת הזאת.

איתן גינזבורג: לכן בחרנו בדרך להקמת ממשלת אחדות, גם אם זה אומר שצריך להתפשר; גם אם זה אומר שזה לא תמיד קל; גם אם זה אומר שנצטרך לשבת ולדון במחלוקות.

איתן גינזבורג: הצעות החוק שמונחות היום בפניכם, חברי הכנסת, מבקשות לערוך שורה של תיקונים בחוק-יסוד: הממשלה וכמה תיקונים בחוק-יסוד: הכנסת, בחוק הממשלה ובחוק מימון מפלגות, כאלה שנועדו לעגן את ההסדרים שכרוכים בהקמתה של ממשלת רוטציה, ממשלת חילופים, כפי שקובע החוק.

איתן גינזבורג: בין ההסדרים שמוצעים: הסדרת החילופים בין ראש הממשלה וראש הממשלה החלופי במצבים שונים; קביעת אופן פעולתה של ממשלה שמורכבת משני גושים אידיאולוגיים שונים, ובכלל זה קביעת הסמכות של כל ראש לפטר את השרים שלו.

איתן גינזבורג: אנחנו מבקשים להסדיר את המעמד של ראש הממשלה החלופי, לקבוע הסדרים שנועדו ליצור תמריצים לשותפים בממשלה לפעול להמשך כהונתה וליצור יציבות פה במדינה.

איתן גינזבורג: אנחנו מדברים על קיצור כהונת הכנסת לשלוש שנים תוך ביטול המגבלה על מספר השרים וסגני השרים, ועוד דברים אחרים.

איתן גינזבורג: אני יודע שנמתחה ביקורת על ערכי החקיקה של חוק-היסוד הזה, וגם אני הייתי שמח אם ההליכים היו פחות מזורזים.

איתן גינזבורג: אבל אני חושב שהצורך להקים ממשלה אחרי חודשים כל כך ארוכים של חוסר יציבות פוליטית, והצורך להשלים זאת בקבועי זמן קצרים כל כך לצורך הרכבת ממשלה, חייבו לוחות זמנים קצרים יותר.

איתן גינזבורג: וחשוב לי להדגיש שלמרות לוחות הזמנים הללו דנו בהצעות החוק האלה במשך עשרות שעות.

איתן גינזבורג: שמענו באריכות את ההערות של הייעוץ המשפטי לוועדה של הכנסת, את הייעוץ המשפטי של הממשלה; שמענו גורמים ומומחים חיצוניים מהאקדמיה וממכוני מחקר שונים, וכמובן, שמענו גם את חברי הכנסת מהקואליציה ובעיקר מהאופוזיציה.

איתן גינזבורג: הסדרים שונים בהצעת החוק שונו בהתאם להערות שהתקבלו מחברי הכנסת, מהיועצים המשפטיים ומהגורמים החיצוניים.

איתן גינזבורג: גם לגבי המהות של ההסדרים אני יודע שנמתחה ביקורת, אבל חשוב להדגיש שמה שעומד ביסוד זה הרצון להבטיח את היציבות של הממשלה העתידית, לאפשר לשותפים החדשים שהיו יריבים מרים מאוד, יריבים פוליטיים, לתפקד באיזון ביניהם ולאפשר, בתקווה, לממשלה לכהן למשך תקופה ארוכה.

איתן גינזבורג: תיאור מפורט של ההסדרים שמוצעים תוכלו כמובן למצוא בדברי ההסבר לקריאה ראשונה, ואני לא ארחיב עליהם שוב, אבל אני כן רוצה להביא בפניכם חלק מהשינויים שערכנו בוועדה אחרי דיון מעמיק שערכנו בהסדרים שאנחנו מבקשים מהמליאה להצביע עליהם.

איתן גינזבורג: דבר ראשון, הוועדה החליטה להוריד את הרוב הדרוש לתיקון ההסדר מ-75 חברי כנסת, כפי שהצענו מלכתחילה, ל-70 חברי כנסת.

אוסאמה סעדי: הישג היסטורי, הישג היסטורי.

איתן גינזבורג: למרות הקושי בקביעת שריון חריג מסוג כזה, של למעלה מ-61 חברי כנסת, סברנו שיש צורך בכך, כדי להבטיח את היציבות החוקתית של ההסדרים שמוצעים ואת קיומה המתמשך של ממשלת האחדות.

איתן גינזבורג: אבל קיבלנו גם את העמדה שיש להפחית את הרוב הזה ככל שניתן ולהבטיח שהשריון לא יעלה על הרוב שבו מאושרת הצעת החוק במליאת הכנסת.

איתן גינזבורג: אדגיש: השריון הזה מובא ונקבע כהוראת שעה לכנסת הזאת בלבד, והוא לא יחול על הכנסות הבאות החל מהכנסת העשרים-וארבע.

איתן גינזבורג: דבר שני, במהלך הדיונים ובמענה להערות הייעוץ המשפטי לכנסת ולוועדה, החלטנו בוועדה לקבוע כמה הסדרים כהוראות שעה לכנסת העשרים-ושלוש, ובהם האפשרות למנות שני סגני שרים במשרד והאפשרות למנות שר נוסף במשרד שמכהן בו שר, שיהיה אחראי על תחומים מסוימים בתחומי פעילות המשרד.

איתן גינזבורג: אני מבקש להבהיר שהשר הנוסף במשרד יהיה כפוף לשר שממונה על המשרד בכל הנוגע לענייני המשרד, אף שבממשלה תהיה לו זכות הצבעה עצמאית.

איתן גינזבורג: גם קבענו בהוראת שעה את ההסדר המיוחד שהצענו לגבי מצב שכהונת ראש הממשלה החלופי – ראש הממשלה השני – פסקה לפני המועד שבו אמורים להתחלף ראשי הממשלה.

איתן גינזבורג: ככלל קבעה הוועדה שאם הכנסת לא הביעה בו אמון, יראו את הממשלה כאילו התפטרה ולכן חוזרים לנשיא כדי לפתוח בהליכים להרכבת ממשלה חדשה.

איתן גינזבורג: אבל קבענו כהוראת שעה שהתוצאה תהיה תלויה בזהות חברי הכנסת שלא הביעו בו אמון, ובמקרים מסוימים לא יראו את הממשלה כאילו התפטרה אלא ראש הממשלה ימשיך בכהונתו.

איתן גינזבורג: אנחנו מציעים לקבוע כהוראת שעה כי אם חוק התפזרות הכנסת לפי סעיף 34 לחוק-יסוד: הכנסת, יתקבל בתמיכה של עשרה חברי כנסת לפחות שנמנים עם הסיעות שהשרים שלהן, מטעמן, היו בעלי זיקה לראש הממשלה במועד השבעת הממשלה, אז במועד אישור חוק ההתפזרות בכנסת תיפסק כהונת ראש הממשלה, וראש הממשלה החלופי יכהן כראש הממשלה בתקופת המעבר עד לכינונה של ממשלה חדשה.

איתן גינזבורג: בכך אנחנו רוצים ליצור תמריץ נוסף לשני הגושים לפעול ליציבות הממשלה ולמנוע את פיזורה, למנוע תרגילים שיפרקו את הממשלה.

איתן גינזבורג: ההוראה הזאת נקבעה מלכתחילה כהוראת שעה לכנסת הזאת, גם בהצעה הטרומית ובראשונה, וכך גם הוראה שעוסקת בהארכת הזמן שעומד לרשות הממשלה לאישור התקציב של 2022 לפני שתתפזר הכנסת.

איתן גינזבורג: דבר שלישי, הוועדה תיקנה את נוסח הצעת החוק כדי לתת מענה לכמה לקונות שעליהן הצביעו המשתתפים בדיון, באופן כזה שיהיה ברור בכל רגע נתון מה הזהות של ראש הממשלה – בכל מצב.

איתן גינזבורג: בין היתר, וכמו שציינתי, התווסף מנגנון לקביעת מחליף לראש ממשלה חלופי, אם הוא חדל לכהן במצבים שונים.

איתן גינזבורג: נכון, לא כל הלקונות קיבלו מענה.

איתן גינזבורג: אגב, לא כל חוק נותן מענה לכל לקונה שהיא; יש הרבה חוקים בספר החוקים שיש בהם לקונות כאלה ואחרות.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לסתום את כל החורים בכל חוק שהוא, אבל אנחנו בעיקר מדברים על לקונות שקשורות בזהות ראש הממשלה החלופי.

איתן גינזבורג: אבל זה טבעה של חקיקה מהסוג הזה – אי-אפשר להתייחס לכל מקרה ומקרה, במיוחד במצבים שבהם השותפים הפוליטיים לא מגיעים להסכמה לגבי המנגנון שראוי להשלמת הלקונות.

איתן גינזבורג: דבר רביעי, ואנחנו כמעט מסיימים, קבענו במפורש מתי ייערכו הבחירות לכנסת העשרים-וארבע.

איתן גינזבורג: קבענו שזה יהיה ביום ג' הראשון לאחר תום שלוש שנים מיום כינון ממשלה.

איתן גינזבורג: כפי שהבהרנו, קיצור תקופת הכהונה של הכנסת הנוכחית נובע מהאופן הייחודי של ההסדר ושל הממשלה, ומהרצון לתחום בזמן ניסיון ממשלי כזה.

איתן גינזבורג: דבר חמישי, הבהרנו שאם מספר השרים של שני הגושים אינו שווה, הממשלה תהיה חייבת לקבוע מנגנון הצבעה שלפיו כוח ההצבעה של השרים מכל גוש יהיה שווה.

איתן גינזבורג: לחלופין הוספנו כי הממשלה תוכל לקבוע כללים לעניין אופי קבלת ההחלטות שיבטיחו את היחס הזה, מה שיאפשר לממשלה להיות יותר גמישה בהפעלת הכלל האמור הזה.

איתן גינזבורג: לא רק הממשלה הזאת, גם ממשלת חילופים שתהיה שנים קדימה.

איתן גינזבורג: מכיוון שהנושא הזה לא היה ברור בנוסחים הקודמים, הוועדה, חברי הכנסת והיועצים המשפטיים ביקשו להוסיף שככל שהחוק מאפשר זאת, גם מספר השרים בוועדות הסטטוטוריות יהיה זהה בין שני הגושים.

איתן גינזבורג: לעניין זה ביקשה הוועדה גם לתקן את חוק השב"כ, כדי שיאפשר למנות שרים נוספים בוועדה לענייני שירות הביטחון הכללי, כדי לאפשר שוויון כאמור.

איתן גינזבורג: וכפי שאתה יודע חבר הכנסת סעדי, ועוד חברי כנסת, עשינו עוד תיקונים נוספים שזה לא המקום לפרט.

איתן גינזבורג: את העיקריים הבאתי כאן בפניכם.

איתן גינזבורג: כל התיקונים ככלל נעשו מתוך תפיסה שנועדה, מצד אחד, לאפשר עבודה יעילה של ממשלת אחדות פריטטית, שוויונית, בהתאמה ככל הניתן להסדרים המשטריים הקיימים, אבל מצד שני, להבטיח את יציבותה של ממשלת אחדות וליצור את האיזון בין המרכיבים שלה.

איתן גינזבורג: בסוף חשוב לי להדגיש: הפרק הזה, שהעניין שלו הוא בממשלת חילופים, כמובן לא משפיע על האופן שבו תורכב כל ממשלה עתידית, אלא מדובר באופציה נוספת שבית המחוקקים מבקש להוסיף לנבחרי הציבור, אופציה שתהיה במובן מסוים על המדף.

איתן גינזבורג: בכל עת בעתיד, כשתידרש הקמת ממשלת אחדות פריטטית, ידעו בדיוק איך לעשות את זה, וההסדר שקבוע בחוק יהיה לרשותם של נבחרי הציבור שירצו להקים ממשלה שכזאת.

איתן גינזבורג: להצעות החוק האלה הוגשו אלפי הסתייגויות מסיעות שונות בבית, ואני מבקש מחברי הכנסת, אחרי שאנחנו דנו בכל ההסתייגויות כולן וקיימנו עליהן דיון בוועדה במשך, באמת, עשרות רבות של שעות, אני מבקש לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעות החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, בנוסח שהכינה הוועדה.

איתן גינזבורג: אני מודה מאוד, כבר בשלב הזה גם לעובדי ועדת החוקה, חוק ומשפט, שבכסותה דנה הוועדה המיוחדת בהצעת החוק; גם לחברי הכנסת שהיו פעילים ומעורים לאורך כל תהליך החקיקה הזה בהכנת החוק לקראת הבאתו למליאה; גם לעובדי המשכן שאפשרו את הפעילות שלנו; ליועצים המשפטיים; לכל הגורמים: אנשי הסאונד, אנשי המדיה, אנשי הנסחות והפרוטוקול.

איתן גינזבורג: הרשימה ארוכה – הסדרנים, משמר הכנסת.

איתן גינזבורג: באמת עבדנו פה במשך שעות ארוכות מתוך רצון בסוף להביא מוצר טוב, שיאפשר לנו להביא ממשלה יציבה שתשרת את אזרחי ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה ליו"ר הוועדה חבר הכנסת איתן גינזבורג.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים בדיון המשולב יהיה חבר הכנסת יאיר לפיד.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עשר דקות עומדות לרשותך.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תיפרדו מהשולחן הזה, משולחן הממשלה.

יאיר לפיד: הנגרים באים.

יאיר לפיד: הנגרים כבר הוזמנו כדי להגדיל אותו.

יאיר לפיד: זו לא ממשלה, זו לשכת תעסוקה.

יאיר לפיד: חגיגה מושחתת של ג'ובים בחסות הקורונה.

יאיר לפיד: בגרמניה יש 16 שרים; ביפן – 11 שרים; בהולנד – 16 שרים; בסינגפור – 15 שרים; באוסטריה – 15 שרים.

יאיר לפיד: פה יבנו את השולחן הגדול בתולדות ממשלות ישראל.

אוסאמה סעדי: קומה שנייה, יאיר.

אוסאמה סעדי: קומה שנייה.

יאיר לפיד: קומה שנייה.

יאיר לפיד: שולחן ל-36 שרים ועוד שולחן ל-16 סגני שרים.

יאיר לפיד: זו מהות החוק שמונח פה היום לפניכם.

יאיר לפיד: זה הדבר היחיד שהוא עוסק בו.

יאיר לפיד: רק שתי קבוצות של אנשים ירוויחו ממנו: שרים ונגרים.

יאיר לפיד: אנשים איבדו בשבועות האחרונים את העבודה שלהם, את הפרנסה שלהם.

יאיר לפיד: שוקעים בחובות.

יאיר לפיד: מתרסקים.

יאיר לפיד: הם מסתכלים עליכם ולא מאמינים למראה עיניהם.

יאיר לפיד: זה על חשבונם, זה על חשבון הכסף שכבר אין להם.

יאיר לפיד: אתם לא מקימים ממשלה, אתם מורחים אחד את השני בדבש.

יאיר לפיד: ג'ובים, לשכות, נהגים, מקורבים, תקציבים.

יאיר לפיד: זה לא הכסף שלכם; זה הכסף של מעמד הביניים הישראלי, של אזרחי ישראל.

יאיר לפיד: זה על חשבון המובטלים, זה על חשבון אלה שהעסק שלהם, מפעל חייהם, נסגר.

יאיר לפיד: על חשבון הפראיירים הקבועים, אלה שמשרתים בצבא ועושים מילואים ומשלמים מיסים כל החיים.

יאיר לפיד: זו לא ממשלת חירום.

יאיר לפיד: אתמול בערב ראש הממשלה, בקולו, במסיבת עיתונאים, הודיע שאנחנו כבר בדרך החוצה ממצב החירום; הרג את התירוץ להקמת הממשלה הזו.

יאיר לפיד: ככה לא נראית ממשלת חירום.

יאיר לפיד: בממשלת חירום כל מה שיש לנו, כל שקל, צריך להיות מוקדש רק למטרה אחת: להציל את הכלכלה.

יאיר לפיד: במקום זה, הכסף של המובטלים יקנה לכם תפקידים מיותרים.

יאיר לפיד: הפטיש שאתה מחזיק, אדוני היושב-ראש, הוא לא הפטיש של יושב-ראש הכנסת.

יאיר לפיד: זה הפטיש של כרוז במכירת חיסול.

יאיר לפיד: לא בגלל הקורונה הנאשמים בפלילים יבחרו את מפכ"ל המשטרה הבא, ולא בגלל הקורונה החשודים במרמה ישלטו בכל התקציבים, כל שרשרת התקציב – מהאוצר דרך משרד השיכון, משרד התחבורה, משרד הפנים, ועד לוועדת הכספים.

יאיר לפיד: אם יש דבר אחד שבולט במשבר הזה זו העובדה שאין היום בישראל מנהיגות כלכלית.

יאיר לפיד: אין מי שמוכן לקחת החלטות קשות בתחום הכלכלי.

יאיר לפיד: דווקא את זה הייתה הזדמנות לשנות, אבל אף אחד לא ניסה.

יאיר לפיד: אתם לא לוקחים אחריות, אתם בורחים מאחריות.

יאיר לפיד: כי זו לא ממשלה, זו עסקה.

יאיר לפיד: בשחיתות אי-אפשר להילחם מבפנים.

יאיר לפיד: אם אתה בפנים, אתה חלק ממנה.

יאיר לפיד: אי-אפשר להפסיק להיות אדם ישר לשנה וחצי ואז לחזור.

יאיר לפיד: אם הלכת, אין לאין לחזור.

יאיר לפיד: כל דמוקרטיה שהתרסקה אי-פעם בהיסטוריה עשתה את זה בחסותו של מצב חירום.

יאיר לפיד: כל שליט מושחת בהיסטוריה נשא נאומים חוצבי להבות על צורך השעה ועל רגע גורלי בחיי האומה.

יאיר לפיד: הממשלה הזאת היא לא הפתרון לרגע הגורלי בחיי האומה, היא הבעיה.

יאיר לפיד: אתם דורסים את הדמוקרטיה שלנו, אתם הכרזתם מלחמה על הערכים שבזכותם הוקמה מדינת ישראל.

יאיר לפיד: הפכתם את הציניות לדרך חיים, את השחיתות לשיטת עבודה.

יאיר לפיד: אני רוצה להגיד לחבריי בכחול לבן: אני לא כועס עליכם, זה רק עצוב.

יאיר לפיד: רצינו הנהגה הגונה, צנועה, אחראית – קיבלנו בדיוק את ההפך.

יאיר לפיד: כשאתה הולך לבחירות בשמם של עקרונות, או שאתה מפסיד או שאתה מנצח, אבל אתה לא מחליף את העקרונות אם אתה מפסיד, ואתה בטח לא מחליף את העקרונות אם אתה מנצח.

יאיר לפיד: אני לא איזה טהרן מקובע, אני מאמין גדול בזה שפוליטיקה היא אומנות האפשר, אבל יש קווים אדומים.

יאיר לפיד: יושר, הגינות, נאמנות, שלטון החוק, אלה הקווים האדומים, ואותם אסור לחצות.

יאיר לפיד: חציתם.

יאיר לפיד: המצרך הראשון שבו צריך אדם להצטייד לפני שהוא בא לפוליטיקה הוא אמונה עמוקה ביכולת שלו לשנות את המציאות.

יאיר לפיד: גם אם היא קשה, גם אם המכשולים נראים בלתי עבירים, אתה צריך להגדיר לעצמך ביום הראשון מה נכון ומה לא נכון, מה מותר ומה אסור.

יאיר לפיד: אתה וכל מי שסביבך צריכים לדעת שלעולם, לא משנה כמה הנסיבות יהיו קשות, הנכון והלא-נכון יישארו אותו הדבר.

יאיר לפיד: האמת תישאר אמת, השקר יישאר שקר.

יאיר לפיד: זה קשה לפעמים.

יאיר לפיד: יש לפעמים סקרים רעים ויש אנשים רעים ויש לא מעט רגעים רעים.

יאיר לפיד: זה המבחן, אם אתה לא יכול לעמוד בו, אל תבחר בחיים האלה.

יאיר לפיד: אם לפני שלושה חודשים – לא לפני עשר שנים, לפני שלושה חודשים – הייתי אומר לכם פה מהבמה שגנץ ואשכנזי ייאבקו בבית המשפט על זכותו של נתניהו לכהן עם שלושה כתבי אישום חמורים, הייתם אומרים לי שיצאתי מדעתי.

יאיר לפיד: המאבק שאנחנו מנהלים פה הוא לא רק על הערכים שלנו, הוא על הערכים שעד לפני דקה היו שלכם, של יותר ממיליון מצביעים שהאמינו.

יאיר לפיד: משמעות החוק שמונח היום בפניכם היא שלא תהיה ועדת חקירה על פרשת הצוללות.

יאיר לפיד: שני רמטכ"לים של צה"ל ויתרו על זה; לא יהיה חוק גיוס – ההסכם זורק לפח את הנוסח של משרד הביטחון לטובת הנוסח שדרשו ש"ס ויהדות התורה; לא יהיו נישואים אזרחיים; לא תוגבל כהונת ראש הממשלה לשתי קדנציות; לא ילמדו מתמטיקה ואנגלית בחינוך החרדי; מעמד הביניים הישראלי ימשיך לשלם את החשבונות של כולם.

יאיר לפיד: החוק הראשון של הג'ונגל הוא שבג'ונגל אין חוקים.

יאיר לפיד: החוק המונח לפניכם הופך את חוקי-היסוד שלנו לחוק הראשון של הג'ונגל: אין הגנה על זכויות המיעוט, אין מסורת, מי שיש לו כוח עושה מה שמתחשק לו.

יאיר לפיד: ההיסטוריה תבחן את הימים האלה.

יאיר לפיד: ספרים ייכתבו – – –

יעקב מרגי: חבר כנסת סעדי.

יאיר לפיד: ספרים ייכתבו, סרטים ינציחו את התקופה שבה תקפה המגפה.

יאיר לפיד: ההיסטוריה תשאל דבר אחד: מי נאבק ומי שתק.

יאיר לפיד: מי נאבק ומי שתק כשבחסות המגפה ניסו לפגוע בערכים היסודיים ביותר של מדינת ישראל, בשלטון החוק, בשוויון בפני החוק, ברשויות החוק; מי נאבק ומי שתק כשניצלו את הקורונה כדי לדרוס את כל חוקי-היסוד ולהקים ממשלה שנגועה בשחיתות; מי נאבק כדי לשמור על דמותה וזהותה של החברה הישראלית; מי שתק כדי לקבל נהג ולשכה.

יאיר לפיד: הישראלים כבר לא מאמינים לפוליטיקאים לאף מילה.

יאיר לפיד: אי-אפשר להאשים אותם, רימו אותם.

יאיר לפיד: כל מודעה, כל שלט, כל תשדיר – הכול היה שקר אחד גדול.

יאיר לפיד: זה לא יכול להימשך ככה.

יאיר לפיד: בלי אמון בין האזרחים למערכת הפוליטית לא נוכל לבנות מחדש את הכלכלה שלנו, לא נוכל לרפא את הפצעים של החברה הישראלית.

יאיר לפיד: זו תהיה המשימה הראשונה, לא של הממשלה, אלא דווקא של האופוזיציה – להחזיר את האמון של האזרחים בבית הזה, להוכיח להם שיש גם פוליטיקאים שמתייחסים ברצינות לערכים שלהם ולהבטחות שלהם.

יאיר לפיד: בכל מה שקשור למשבר הכלכלי אנחנו נהיה חלק מהעשייה.

יאיר לפיד: אם הממשלה תביא לשולחן דברים טובים בשביל העסקים הקטנים, בשביל הורים צעירים, נתמוך, נגייס את הכנסת כדי לעזור.

יאיר לפיד: אבל לא קיבלתם ולא תקבלו פטור מהמאבק על דמותה של המדינה.

יאיר לפיד: אני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד הצעת החוק.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אדוני.

יעקב מרגי: הדובר הבא – חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: עשר דקות עומדות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ניצן הורוביץ: חבריי חברי הכנסת, החוק הזה שלפנינו, החוק הביזיוני הזה, מכשיר את הדרך לממשלה מעוותת.

ניצן הורוביץ: זאת ממשלה שהעם לא בחר, זאת ממשלה של שחיתות ונוכלות.

ניצן הורוביץ: אני חוויתי את הדברים האלה על בשרי כיו"ר מרצ שלוש מערכות בחירות.

ניצן הורוביץ: במערכת הבחירות הראשונה עמדה תמר זנדברג בראש המפלגה ואני בשתי המערכות האחרונות, וראינו פעם אחר פעם אחר פעם איך קולות רבים של אנשי שמאל הולכים, עוברים, נודדים לכחול לבן, מתוך הרצון העז כל כך.

ניצן הורוביץ: והיה דבר אחד שאנשים אמרו – ואני סיירתי בקלפיות וביקרתי בכל היישובים – דבר אחד שהמצביעים רצו: להחליף את נתניהו.

ניצן הורוביץ: בסוף זו הייתה השורה התחתונה של התמצית של ההוויה של כחול לבן, של כל המבנה הזה, המפלגה הזאת, הרשימה הזאת, ולפיד ואשכנזי וגנץ, כמובן, ובוגי, והקוקפיט, וכל התופעה הזאת של כחול לבן, שהייתה כאן במשך שלוש מערכות בחירות והקשתה עלינו מאוד את החיים, כי אנשים הצביעו להם כי רצו להחליף את נתניהו.

ניצן הורוביץ: רק לא ביבי, רק לא ביבי – זה מה ששמעתי בכל מקום.

ניצן הורוביץ: בכל מקום.

ניצן הורוביץ: אמרו: הינה, אנחנו אנשי שמאל – אפילו אנשי מרצ אמרו:

ניצן הורוביץ: אנחנו באידיאולוגיה איתכם, אבל צריך להחליף את ביבי, כי לא יכול להיות שנאשם ימשיך עם כל העניינים שלו והשחיתויות שלו, וצריך להעיף אותו, ולכן הצביעו לכחול לבן.

ניצן הורוביץ: בימים האחרונים של הבחירות האחרונות, השלישיות, הם הרי אפילו הגבירו את הטון.

ניצן הורוביץ: גנץ שם שלטים כאלה בכל הארץ: או כחול לבן או ארדואן, זאת אומרת או הוא או ביבי.

ניצן הורוביץ: זה היה המסר של גנץ, זה היה המסר של אשכנזי, של לפיד, של כל החבורה – להצביע לכחול לבן נגד נתניהו.

ניצן הורוביץ: לכן, ממשלה כזאת שתקום פה עכשיו בזכות החוק או על בסיס החוק הזה עומדת בניגוד מפורש לדבר העיקרי, אולי היחיד, שכחול לבן הביאו לציבוריות הישראלית בשנתיים האחרונות, וזה המאמץ לאלטרנטיבה שלטונית כדי להחליף את נתניהו.

ניצן הורוביץ: בבחירות האחרונות 62 מנדטים נבחרו – נבחרו, מה שאחר כך אנשים עשו עם המנדטים פה, את זה אתם כבר יודעים, אבל 62 מנדטים נבחרו על ידי אנשים שהצביעו לממשלה אחרת; לא לממשלה שהולכת לקום פה אלא לממשלה שעומד בראשה אדם שאיננו נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים.

ניצן הורוביץ: זה רצון הבוחר, ושאף אחד לא יגיד לי: ככה וככה, אבל הם גם אמרו שהם לא ישבו עם המשותפת.

ניצן הורוביץ: הם אמרו הרבה דברים, אבל אנשים הצביעו להם, הלכו אליהם – עזבו אותנו, שאנחנו מפלגה אידיאולוגית, והלכו לכחול לבן; עכשיו הם מצטערים, אבל הם עשו את זה שלוש מערכות בחירות – אמרו לי שהם רוצים להצביע לגנץ כי זה הסיכוי להעיף את ביבי.

ניצן הורוביץ: ככה.

ניצן הורוביץ: לכן הממשלה הזאת והחוק הזה הם עיוות של רצון הבוחר.

ניצן הורוביץ: זו ממשלה של עריקים, של גנבי דעת שתמורת כיסאות וג'ובים בגדו במצביעים שלהם.

ניצן הורוביץ: מי שרוצה להפוך את זה ולהציג את זה אחרת משקר.

ניצן הורוביץ: יש כאן הפרה בסיסית ועמוקה של ה-raison d'etre, סיבת הקיום של כחול לבן, של גנץ, של כל התופעה הזאת של המרכז הפוליטי, שהוליכה שולל כל כך הרבה מצביעים, כולל אנשים שלנו.

ניצן הורוביץ: כשהממשלה הזאת תקום, ואם החוק הזה יעבור, את הכתם הזה לא תצליחו למחוק, לא תצליחו להסתיר את הבושה.

ניצן הורוביץ: אני אומר לגנץ ולאשכנזי – שאנחנו המלצנו עליו, אלוהים ישמור; המלצנו עליו שלוש מערכות בחירות, הלכנו לנשיא, אנחנו, מרצ, והמלצנו על בני גנץ להיות ראש ממשלה, והינה בני גנץ הולך לשבת, הולך לעשות בדיוק את הדבר הבסיסי שהוא אמר שהוא לא יעשה, וזה לשבת תחת נאשם בפלילים ולתת הכשר למעשיו המושחתים.

ניצן הורוביץ: האיש נאשם בעבירות פליליות חמורות.

ניצן הורוביץ: יכול להיות שמבחינה משפטית כזאת או אחרת, ובטח פוליטית, יכשירו פה את העניין הזה וכו', אבל כשאנחנו באים כאן מטעם ציבור ששלח אותנו, אני מבטיח לכם שאם נעבור אחד-אחד ממצביעי כחול לבן, לא יהיה אחד שיסכים ויגיד שזה בסדר לכהן תחת נתניהו בעודו נאשם ומנהל את משפטו.

ניצן הורוביץ: זה שבליכוד אומרים אחרת – בסדר, ובימין – מאה אחוז, אבל הרוב לא הצביע ככה.

ניצן הורוביץ: הרוב הצביע למשהו אחר, והחוק הזה קובר את האלטרנטיבה הזאת וקובר את האופציה שהמצביעים בישראל רצו.

ניצן הורוביץ: החקיקה הזאת נועדה למטרה אחת בלבד: לאפשר לנאשם מבלפור להמשיך לכהן בממשלה גם אחרי הרוטציה – אם תהיה רוטציה, זאת אומרת אם יהיה ביצוע של הדבר הזה בעוד שנה וחצי – וכך לבטל את הלכת דרעי-פנחסי שמונעת משרים לכהן תחת כתב אישום.

ניצן הורוביץ: יש פה קונסטרוקציה שלמה שגם ממלא מקום ראש ממשלה לא יהיה בתוך הקטגוריה הזאת, ולכן לא יצטרך להתפטר.

ניצן הורוביץ: החקיקה הזאת משאירה לנתניהו סמכויות ומעמד של ראש ממשלה גם אחרי הרוטציה – שוב, למי שמאמין שהיא תתקיים.

ניצן הורוביץ: זו חקיקה שמאפשרת לחשוד למנות מפכ"ל, יועץ משפטי לממשלה, פרקליט מדינה ואפילו את השופטים.

ניצן הורוביץ: ראינו אתמול בבג"ץ מה מעניין את ביבי ומה באמת אכפת לביבי: הוועדה למינוי שופטים, בית המשפט – זה מה שמעניין אותו.

ניצן הורוביץ: רק לחשוב שגנץ ואשכנזי הם אלה שנותנים לזה הכשר.

ניצן הורוביץ: כן, וגם פרץ ושמולי ואורלי לוי וכל מי שיצביע בעד החוקים האלה.

זאב אלקין: ניצן – – –

ניצן הורוביץ: נכון, נכון.

ניצן הורוביץ: זה כואב לי מאוד.

ניצן הורוביץ: תדע לך שאני הולך ונפגש עם מצביעים שאומרים "גנבו לי את הקול" – יש עכשיו הרבה הפגנות, ואני משתתף בהן – "גנבו לי את הקול".

ניצן הורוביץ: אלקין, אתה חייב להבין את זה.

ניצן הורוביץ: אנשים שהצביעו לנו לא רצו את הממשלה שלכם.

ניצן הורוביץ: בסדר, אתה רצית, אתה ימין.

ניצן הורוביץ: היו ימין – הצביעו ימין.

ניצן הורוביץ: אבל האנשים שלנו לא רצו את זה, ואנשים הלכו באמונה, באמונה בשיטה, והצביעו בפתקים כחול לבן, הצביעו עבודה-מרצ, הצביעו – – –

זאב אלקין: ניצן, רוב פעילי העבודה רוצים את הממשלה הזאת.

איתן גינזבורג: רוב כחול לבן, רוב כחול לבן.

זאב אלקין: לפי הסקרים, גם רוב מצביעי כחול לבן רוצים את זה.

ניצן הורוביץ: אם הם כאלה חכמים, אז היו צריכים להגיד – לא כמו בני גנץ, שאמר: או כחול לבן או ארדואן, ולא כמו עמיר פרץ, שאמר: אנחנו לעולם לא נשב תחת נתניהו, לעולם.

ניצן הורוביץ: אם הם כאלה חכמים וכל כך רצו, אז היו צריכים להגיד את זה לפני הבחירות.

ניצן הורוביץ: למה במשך שלוש מערכות בחירות הם לא אמרו את זה?

ניצן הורוביץ: כי הם ידעו שהמצביעים שלהם לא רוצים את העניין.

ניצן הורוביץ: אם המצביעים שלהם כל כך היו רוצים את ביבי, הם היו מצביעים לביבי.

ניצן הורוביץ: יש מספיק מפלגות ימין שהלכו עם נתניהו בבלוק, אבל המפלגות האלה בבלוק קיבלו 58, והמפלגות האחרות קיבלו 62, ואלה יחסי הכוחות כאן.

ניצן הורוביץ: עכשיו אנחנו עומדים בפני אחת הממשלות הכי מנופחות בעולם.

ניצן הורוביץ: אני בדקתי, אפילו בממשלת סין יש פחות שרים ממה שצפוי בממשלה הזאת.

זאב אלקין: בסין לא הממשלה מחליטה.

זאב אלקין: זו השוואה לא נכונה.

ניצן הורוביץ: בסין, אתה יודע, יש הרי שלטון מרכזי מאוד חזק.

זאב אלקין: של המפלגה ולא של הממשלה – מי כמוך יודע.

ניצן הורוביץ: נו, ובפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית הסינית יש עוד פחות, אם כבר אנחנו הולכים לכיוונים האלה.

ניצן הורוביץ: גם כל הדברים האלה, באמת – – –

יעקב מרגי: השר התכוון לומר שהמבנה החוקתי שם – גם המעט שיש שם מיותר.

ניצן הורוביץ: דווקא שם יש הפרדה.

ניצן הורוביץ: טוב, זו שיחה אחרת.

ניצן הורוביץ: בנוסף לזה, שני שרים במשרד, שני סגני שרים לכל שר, כאילו אחד לא מספיק – הרי גם לא נחוץ אחד.

ניצן הורוביץ: רוב הסיפור של סגני שרים זה סוג של בלוף.

ניצן הורוביץ: מימון מיוחד להאוזר והנדל.

ניצן הורוביץ: הרי קבעו כאן בחוקי המימון שבשנתיים הראשונות, במקרה של התפלגות כזו לא יקבלו מימון, כי הכנסת לא רוצה לעודד את הפיצולים האלה ואת שברי-השברים.

ניצן הורוביץ: אז פה הלכו והכניסו מימון שיעלה לנו מיליוני שקלים סתם.

ניצן הורוביץ: פשוט עושים צחוק מכל השיטה שלנו.

איתן גינזבורג: זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: מה לא נכון?

איתן גינזבורג: המימון הזה נמצא היום בסיעת יש עתיד, ומעבירים מהפול הזה לסיעה אחרת – – –

ניצן הורוביץ: איזו סיעה?

ניצן הורוביץ: איזו סיעה?

אוסאמה סעדי: גם אלה מקבלים וגם אלה מקבלים?

יעקב מרגי: נא לאפשר לחבר הכנסת הורוביץ לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

איתן גינזבורג: לא, לא.

איתן גינזבורג: – – – חמישה מנדטים.

ניצן הורוביץ: איתן, כתוב בדברי ההסבר שזה נועד לממן את הפעילות הארגונית והרעיונית של סיעת דרך ארץ.

יעקב מרגי: נא להתכנס לסיום.

ניצן הורוביץ: אוקיי.

ניצן הורוביץ: איזו פעילות ארגונית יש לסיעת דרך ארץ?

ניצן הורוביץ: יש להם בכלל מפלגה?

ניצן הורוביץ: יש להם חברים?

ניצן הורוביץ: זו הרי פיקציה.

ניצן הורוביץ: בואו נחלק פה 6 מיליון שקל לכל אחד שיבוא, ואין בעיה.

ניצן הורוביץ: יש עכשיו כל כך הרבה מובטלים – תאמין לי, היו שמחים לקבל.

ניצן הורוביץ: בקיצור – – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

זאב אלקין: יכול להיות שחלק מהמובטלים יקבלו עבודה.

ניצן הורוביץ: בתור יועצים, עוזרים, נהגים – גם זו דרך להתמודד עם המשבר.

זאב אלקין: – – –

אוסאמה סעדי: יעסיקו את המובטלים.

יעקב מרגי: נא לאפשר לחבר הכנסת הורוביץ לסיים.

ניצן הורוביץ: אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי להילחם בחוק הזה, ואם תקום ממשלה, אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי להיאבק בממשלה הזאת.

ניצן הורוביץ: אנחנו כן מאמינים שלמדינת ישראל ולעם בישראל מגיעה אלטרנטיבה שלטונית.

יעקב מרגי: תודה.

ניצן הורוביץ: הממשלה הזאת היא לא אלטרנטיבה שלטונית, היא רק חיזוק לשחיתות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – אלכס קושניר.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: 30 דקות לרשותך, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים היום – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: האתגר הוא שלו, לא שלנו, לשמוע.

איתן גינזבורג: – – –

אוסאמה סעדי: קטן עליי, איתן.

אוסאמה סעדי: אחרי כל כך הרבה ימים ולילות עד השעות הקטנות של הלילה בוועדה שלך, אמרתי לך כמה שאני מסמפת אותך ומחבב אותך, אבל אני במקומך לא הייתי שם את עצמי בפרונט ובחזית של החוק הזה, ואני לא הייתי חותם, ושמי לא היה מתנוסס על גבי – – –

יעקב מרגי: אני מכיר הרבה שהיו רוצים לעמוד במקומו.

אוסאמה סעדי: כן?

אוסאמה סעדי: גם אתה, מרגי?

יעקב מרגי: חבר כנסת מתחיל מחוקק חוק משמעותי בתחילת – מביא להקמת ממשלה.

אוסאמה סעדי: השאלה איזה חוק.

אוסאמה סעדי: השאלה איזה חוק.

אוסאמה סעדי: גם אני כחבר כנסת מתחיל – הייתי ב-2015 – רציתי ועבדתי ועמלתי, ואתה יודע כמה עמלתי קשות על מנת להעביר חוקים, אבל לא בכל מחיר.

אוסאמה סעדי: אבל לפני שאני איכנס לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפנות לכבוד השר אלקין, שנמצא כאן, ואני אומר לו שהיום התחילה השביתה הכללית של כל ראשי הרשויות הערביות במדינה, כמחאה על אי-הזרמת תקציבים לקופתן המידלדלת והמתרוקנת של הרשויות הערביות.

אוסאמה סעדי: יום ראשון גם – יום ראשון, יום ראשון – – –

זאב אלקין: אתה צריך לתמוך בחוק, כדי שכמה שיותר מהר תקום ממשלה ונוכל לפתור – – –

אוסאמה סעדי: אתה יודע, אנחנו עשינו כרשימה משותפת תקדים היסטורי, שאתה היית עֵד אליו, שאנחנו העברנו באצבעות שלנו את חוק תקציב הקורונה של ה-80 מיליארד.

אוסאמה סעדי: זה לא היה עובר בלעדינו.

אוסאמה סעדי: לא היו 61.

זאב אלקין: אם הייתי עֵד אליו לא היו צריכים את האצבעות שלכם.

זאב אלקין: לא הייתי עד.

אוסאמה סעדי: אה, לא היית עד עוד.

אוסאמה סעדי: אנחנו העברנו, אדוני השר, את החוק, את התקציב הזה.

אוסאמה סעדי: פעם ראשונה שהמשותפת תומכת בחוק התקציב.

אוסאמה סעדי: ונשארנו עד השעות הקטנות, אדוני היושב-ראש, עד שעה 3:30, והצבענו והעברנו את זה, כי ראינו חשיבות בהעברת תקציב הקורונה על מנת לסייע למובטלים, לעצמאים, לעסקים הקטנים והבינוניים, למערכת הבריאות.

אוסאמה סעדי: ומה קיבלנו מזה, אדוני השר?

אוסאמה סעדי: פירורים.

איתן גינזבורג: איך הייתה ההרגשה להצביע פעם ראשונה – – –

אוסאמה סעדי: קשה.

איתן גינזבורג: קשה?

אוסאמה סעדי: קשה.

אוסאמה סעדי: קשה.

יעקב מרגי: ובאותה הסיטואציה גם כן קיבלתם הבטחה על ההשעיה של קמיניץ.

אוסאמה סעדי: תכף אני אתייחס גם לקמיניץ.

אימאן ח'טיב יאסין: הצבעה מאוד קשה.

אוסאמה סעדי: הצבעה קשה, אבל עשינו את זה מתוך אחריות, אנחנו בתקופה קשה וצריכים לעזור להזרמת התקציבים לאן שצריך.

אוסאמה סעדי: אבל הכספים האלה לא מגיעים ליעדם, לא הגיעו לרשויות המקומיות.

אוסאמה סעדי: איתן גינזבורג, תשמע – 3 מיליארד שקל, מתוך זה השר אלקין, בקרן ההטמנה, קרן הניקיון, תרמו 150 מיליון, ועוד 38 מיליון – – –

זאב אלקין: זה לא בתוך זה, זה מעל.

אוסאמה סעדי: מעל.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר:

אוסאמה סעדי: 150 ועוד 38 ועוד 3 מיליארד שקל מהאוצר.

אוסאמה סעדי: וכמה הרשויות המקומיות הערביות קיבלו?

יעקב מרגי: אבל ברשותך, אוסאמה – אם תרצה, זה על חשבוני, אין בעיה – שמעתי את מנכ"ל משרד הפנים אומר היום בצורה מפורשת: התקציב שניתן לרשויות המקומיות הינו שיפוי על הפטור שהממשלה אישרה לגבי הארנונה.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: ארנונה מעסקים.

יעקב מרגי: כל מה שהרשויות הערביות או הרשויות – מה שאתם אומרים – דרוזיות, יהודיות, זה שיפוי אחד על אחד.

זאב אלקין: זה שונה מתל אביב, אוסאמה.

זאב אלקין: לא, תל אביב דווקא לא אחד על אחד.

זאב אלקין: אבל בשונה מתל אביב ומכמה רשויות חזקות, הרשויות הערביות – כל אגורה שהפסידו קיבלו חזרה.

אוסאמה סעדי: הבעיה שלא הפסדנו.

אוסאמה סעדי: הבעיה שלא הפסדנו, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: אתה יודע מה שורש הבעיה.

אוסאמה סעדי: מרגי, אדוני היושב-ראש, אני מסביר לך.

אוסאמה סעדי: אני מסביר לך.

יעקב מרגי: נכון שיש עיוות בכל הסוגיה הזאת של שטחים לתעשייה, ששם הארנונה – – –

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אז הינה, אתה עונה.

יעקב מרגי: בסדר, אבל זה לעתיד.

אוסאמה סעדי: לכן מה שמבקשות הרשויות הערביות – תראה, פה יש אפליה כפולה, מצד אחד אומרים: אנחנו רוצים לפצות את הרשויות המקומיות על שלושת החודשים האלה של הפטור מארנונה לעסקים, ומה לעשות שביישובים הערביים אין אזורי תעשייה, אין גם משרדים ממשלתיים שמשלמים ארנונה, אין הרבה עסקים?

אוסאמה סעדי: ולכן מתוך ה-3 מיליארד – תשמע, מרגי – מתוך ה-3 מיליארד, כמה הרשויות הערביות מקבלות?

אוסאמה סעדי: 3 מיליארד שקל – 47 מיליון שקל בלבד.

אוסאמה סעדי: בקושי 2%.

אוסאמה סעדי: 1.5%.

אוסאמה סעדי: זה מסביר ומוכיח שאין עסקים ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: ואז, ברשויות הערביות, מה קורה?

אוסאמה סעדי: בגלל המצב הכלכלי הקשה של כל היישובים, במיוחד האוכלוסיות החלשות, אדוני השר, אז גם הארנונה למגורים נפגעת.

אוסאמה סעדי: אתה יודע שלהבדיל מארנונה לעסקים, שאין שם מבחן הכנסה ואין שם פטורים והנחות, בארנונה למגורים יש מבחני הכנסה ויש פטורים ויש הנחות.

אוסאמה סעדי: ואז, בגלל המצב הקשה עכשיו, הרשויות האלה לא גובות ארנונה, ואז הקופות מתרוקנות.

אוסאמה סעדי: הם לא יכולים לשלם משכורות.

אוסאמה סעדי: הם לא יכולים לתת שירותים בסיסיים.

אוסאמה סעדי: אז מה אתם רוצים מראשי רשויות ערביות, שהם כבר חודש וחצי בחזית המאבק בנגיף הקורונה?

אוסאמה סעדי: הם עושים עבודת קודש, ואני שולח להם מכאן הערכה על המאמצים שהם באמת עושים בחודש וחצי האחרונים ונאבקים על מנת שהנגיף הזה לא יתפשט.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לך, יש לנו כמה יישובים שהם באמת מוכי קורונה, ולמרות האווירה שכביכול אנחנו לקראת סיום – ואתמול ראש הממשלה כמעט ביטל את כל ההגבלות, עוד שבוע-שבועיים אנחנו כבר כאילו אאוט, אין.

יעקב מרגי: ועדת השרים.

אוסאמה סעדי: אין, אמרו – תוך – – –

יעקב מרגי: הממשלה.

אוסאמה סעדי: הממשלה, הממשלה, אדוני השר – עוד שבועיים-שלושה כמעט הכול ייפתח, אדוני השר, חוץ מהעסקים ביישובים הערביים, שעדיין המגבלות שם קשות ביותר.

אוסאמה סעדי: אומנם עשו פתיחה נוספת, הקלה נוספת, במקום מ-18:00 עד 03:00 סגירה טוטלית, הקלו ואמרו: מ-19:30, שעת שבירת הצום, עד 03:00.

אוסאמה סעדי: אבל אם באמת אנחנו כבר – העקומה השתטחה מאוד והמחלימים מהווירוס הם יותר מהחולים בו, ואנחנו כמעט ב-30 נדבקים ביום – ודרך אגב, אפרופו 30, כנראה יותר מ-20 מהם ביישוב חורה בנגב; אנחנו מקווים מאוד שחורה ודיר אל-אסד ובועיינה ואום אל-פחם, היישובים האלה, ודבורייה – באמת יתגברו ואנחנו גם נחזור.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר:

אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שפותחים את הכול בכל היישובים, בכל הענפים כמעט, והמגבלות על העסקים ביישובים הערביים, במיוחד בחודש הרמדאן – ואתה יודע, אדוני היושב-ראש, וחבריי יודעים, שהחודש הזה מבחינה כלכלית שווה לכמה חודשים בשנה, אין מה לעשות.

אוסאמה סעדי: ואיזו הקפדה.

אוסאמה סעדי: אני הייתי בעראבה, אימאן, בשישי-שבת – – –

יעקב מרגי: מישהו אמר לי שמצד אחד זה חודש חזק לעסקים וגם חודש חזק להוצאה של משקי הבית.

יעקב מרגי: הם מוציאים הרבה בחג.

אוסאמה סעדי: נכון, ולכן – – –

אימאן ח'טיב יאסין: וזה גם החג.

יעקב מרגי: כן, כן.

אוסאמה סעדי: זה גם החג.

יעקב מרגי: גם החג שהוא כמה ימים וגם – – –

אוסאמה סעדי: אני הייתי בעראבה.

אוסאמה סעדי: אחרי 20:30 אתה אוכל – ואין, רפאים, עיר רפאים, אין כלום.

אוסאמה סעדי: כשבדרך כלל בשעות האלה כולם היו יוצאים.

אוסאמה סעדי: אז בסדר, אנחנו רוצים לשמור על הבריאות, ואכפת לנו מהבריאות של האנשים שלנו בהחלט, אבל אותם תנאים לפתיחת העסקים במגזר היהודי – שיהיו גם אצלנו.

אוסאמה סעדי: למה לא?

אוסאמה סעדי: למה מאפייה צריכה לסגור משעה 19:30 עד 03:00?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: לא מבין.

אוסאמה סעדי: מה, הם לא יכולים ללכת ולהגיד להם: תשמעו, אותו תו סגול – גם לעסקים ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: תקפידו להיות עם מסכות ושלא ייכנסו יותר משניים-שניים במרחק של שני מטר?

אוסאמה סעדי: גם אנחנו יכולים לעמוד בזה.

זאב אלקין: אתה יודע שזה נעשה בהסכמה עם ראשי הרשויות של המגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני השר: כבר לא.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך שהיום אפילו יש תסיסה קשה ביותר בתוך הציבור הערבי, גם אזרחים וגם בעלי עסקים, נכון שחלק – – –

זאב אלקין: אגב, גם בפסח עשינו אותו דבר ליהודים.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: כן, אבל פסח זה יום אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: לא לשבוע.

זאב אלקין: לא, כל השבוע של חול המועד.

אוסאמה סעדי: לא, לא, לא.

אוסאמה סעדי: לא היה הסגר כל השבוע בפסח.

אוסאמה סעדי: היה פסח ראשון, פסח שני, סגרתם את זה טוטאלית עם הסגר.

אוסאמה סעדי: נכון, אם היה לנו חודש רמדאן יום אחד, אף אחד לא היה מדבר.

אימאן ח'טיב יאסין: או שבוע.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר פה, אדוני השר – – –

זאב אלקין: אבל ביום זה פתוח, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: עד 19:00.

אוסאמה סעדי: אבל הבעיה שאנשים אחרי 19:00 – מ-19:00 עד 03:00.

אוסאמה סעדי: זה שמונה שעות.

אימאן ח'טיב יאסין: – – –

אוסאמה סעדי: זה שמונה שעות, זה שמונה שעות, שמונה השעות הכי קריטיות לעסקים.

אוסאמה סעדי: לכן, מה שאנחנו מבקשים, ואני חושב שגם היום חלק מאותם ראשי ערים – נכון, פנו ודיברו והיו בפגישת זום עם ראש הממשלה, עם שר הפנים, עם השר לביטחון הפנים, ודיברו על העניין הזה באמת.

אוסאמה סעדי: הם ביקשו לסגור מ-18:00.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר:

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר 11 יום, אימאן, 12 יום ברמדאן, אנחנו לקראת החג עוד מעט.

אוסאמה סעדי: אתה יודע, צריכים קניות וכל זה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש, אדוני השר, אנחנו פנינו ואנחנו מבקשים – – –

זאב אלקין: אתמול הממשלה האריכה את זה בעשרה ימים – – –

אוסאמה סעדי: אה, כן, כבר?

אוסאמה סעדי: מ-3 עד 13?

זאב אלקין: עד, נדמה לי – – –

אוסאמה סעדי: זה היה עד 3 במאי.

אוסאמה סעדי: עכשיו זה – – –

זאב אלקין: עד 10 או 11, לא זוכר.

זאב אלקין: לא עד הסוף – – –

אימאן ח'טיב יאסין: מה?

אוסאמה סעדי: האריכו את זה בעוד עשרה ימים, את שומעת?

אימאן ח'טיב יאסין: כן, האריכו, אני יודעת שהאריכו.

אוסאמה סעדי: זה מבחינת, ולכן – – –

זאב אלקין: אם לא כן, מה שקורה בחורה היה קורה בעוד הרבה יישובים.

אוסאמה סעדי: לא בטוח.

אוסאמה סעדי: כשהיה צורך להטיל סגר על דיר אל-אסד ובועיינה, אז ראית שאנחנו היינו שם וראשי המועצות היו שם, והם תמכו בזה ואנחנו עמלנו על זה קשה.

אוסאמה סעדי: אנחנו תמיד בכל מקום, תחת כל עץ רענן, איך שאומרים, אדוני היושב-ראש, עומדים ומבקשים מהציבור שלנו ומכל הציבור בכלל לעמוד בהנחיות של משרד הבריאות, ולמלא את ההוראות ולהישמר מכל משמר, כי בסופו של יום חשובה לנו מאוד הבריאות של כלל האזרחים.

אוסאמה סעדי: לעניין החוק, אדוני היושב-ראש, לפני שאני איכנס לעניין המשפטי ולסוגיות המשפטיות שעולות משתי הצעות החוק, אני חושב שלפני זה, אני לא יכול שלא להתייחס לרמה ולמישור הפוליטי של ההסכם הזה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לכחול לבן – אין כאן אף אחד מכחול לבן – אני אומר להם: אתם נכשלתם כישלון חרוץ.

אוסאמה סעדי: גם פוליטית וגם משפטית.

אוסאמה סעדי: פוליטית, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אנחנו כבר – כמה מערכות בחירות בשנה?

אוסאמה סעדי: שלוש מערכות בחירות.

אוסאמה סעדי: מה הכותרת?

אוסאמה סעדי: למעשה איך קמה כחול לבן?

אוסאמה סעדי: היא קמה מאחר שהכותרת של הקמפיין שלהם הייתה: רק לא ביבי.

יעקב מרגי: רק לא ביבי.

אוסאמה סעדי: רק לא ביבי.

אוסאמה סעדי: אי-אפשר שראש ממשלה יכהן תחת כתבי אישום; בחוק הזה, אדוני, לא רק שאפשר, אלא מכשירים את זה.

אוסאמה סעדי: אומרים לו: אדוני ראש הממשלה, בבקשה, גם כשאתה ראש ממשלה – ואתה יודע, יש את המחלוקת בעניין, האם באמת ראש ממשלה רשאי להמשיך?

אוסאמה סעדי: לפי הלשון של החוק הוא יכול, ורק אם יש פסק דין חלוט; אז בסדר, פה אולי יש מקום לפרשנות כך וכך, גם לאור הפסיקה של בית המשפט העליון בהלכות פנחסי ודרעי.

אוסאמה סעדי: באו ואמרו, עשו מוסד חדש כדי שהוא יוכל להמשיך גם אחרי שהוא לא ראש ממשלה.

אוסאמה סעדי: ואז המציאו את הפטנט הישראלי, ואנחנו טובים בעניין הזה של פטנטים, המציאו את העניין הזה של ראש ממשלה מכהן וראש ממשלה חלופי.

אוסאמה סעדי: ממשלה דו-ראשית.

אוסאמה סעדי: איפה זה נשמע ואיפה זה נלמד?

אוסאמה סעדי: אני למדתי משפטים, ולמדנו את כל שיטות המשפט.

אוסאמה סעדי: איפה נשמע ואיפה יש דבר כזה, ממשלה, תמר זנדברג, דו-ראשית, עם שני ראשים, דו-גושית?

אימאן ח'טיב יאסין: בישראל.

תמר זנדברג: זה כמו הפרה שנולדה בנהלל.

אוסאמה סעדי: יש כזה?

תמר זנדברג: בנהלל נולדה פרה עם שני ראשים ומתה אחרי יומיים.

אוסאמה סעדי: אה, מתה אחרי יומיים, בסדר.

יעקב מרגי: ספרי לנו על זה, יש לך 30 דקות.

אוסאמה סעדי: יש לך 30 דקות.

אוסאמה סעדי: לא נגזול את הזמן שלך.

אוסאמה סעדי: אבל הם חזרו בהם.

אוסאמה סעדי: עשו סיבוב 180 מעלות וויתרו על העיקרון החשוב שלא יושבים עם ראש ממשלה תחת כתב אישום.

אוסאמה סעדי: אבל גם את כל ההבטחות האחרות שלהם פה, ואת כל הישיבות איתנו ברשימה המשותפת, ואת כל מה שהבטיחו ליישובים הערביים: חוק הלאום – ראית משהו?

אוסאמה סעדי: מילה אחת על חוק הלאום בהסכם הקואליציוני?

אוסאמה סעדי: כלום, נאדה.

אוסאמה סעדי: אלכס, נאדה, אין, אפילו מילה אחת לא.

אוסאמה סעדי: לא תיקון, לא ביטול, לא חוק-יסוד – – –

יעקב מרגי: לא רצו להכעיס את ישראל ביתנו, לכן לא הכניסו את זה.

אוסאמה סעדי: אה, אוקיי.

אוסאמה סעדי: חוק-יסוד: השוויון.

אוסאמה סעדי: כמה דיברו על זה.

אוסאמה סעדי: תמר, כמה דיברו על חוק-יסוד: השוויון.

אוסאמה סעדי: כנראה שמתביישים במילה "שוויון", לא הכניסו את זה.

אוסאמה סעדי: חוק קמיניץ – היה רוב, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: אפילו הליכוד, אפילו ראש הממשלה אמר, תמכו בביטול חוק קמיניץ.

אוסאמה סעדי: הייתה תמימות דעים מקיר לקיר בין כל סיעות הבית שהחוק הזה הוא חוק קשה, דורסני, כוחני, שצריך לבטל אותו – או לחלופין להקפיא אותו לחמש שנים ואז לתקן ולמצוא חוק מאוזן.

אוסאמה סעדי: איזה עוד פטנט המציאו בהסכם הקואליציוני, אדוני היושב-ראש?

אוסאמה סעדי: עוד פטנט ישראלי מוכר.

אוסאמה סעדי: הפעם, להקים ועדה שתבחן – לא הקפאה, לא ביטול, לא תיקון – להקים ועדה שתבחן את עדכון חוק קמיניץ.

אוסאמה סעדי: ואללה, תודה רבה.

אוסאמה סעדי: באמת תודה רבה, בני גנץ וכחול לבן.

אוסאמה סעדי: באמת.

אוסאמה סעדי: אבל עשו משהו מאוד מאוד טוב למגזר הערבי ולחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: ממש דאגו למגזר הערבי: אמרו: אנחנו נקים משרד לענייני מיעוטים ונמנה שר לענייני מיעוטים.

אלכס קושניר: וסגן שר.

אוסאמה סעדי: וסגן שר?

אוסאמה סעדי: אולי שני שרים באותו משרד?

אוסאמה סעדי: אפשר גם שני משרדים באותו משרד ושני סגנים באותו משרד.

אלכס קושניר: אחד כפוף לשני.

אוסאמה סעדי: אולי יעסיקו ארבעה מובטלים מהמגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: שני שרים ושני סגנים באותו משרד לענייני מיעוטים, שאין – לא יודעים מה זה, כלום.

אוסאמה סעדי: היה פעם, אדוני היושב-ראש, יועץ לענייני ערבים.

אוסאמה סעדי: עד שנגאלנו מזה ואמרנו: ברוך שפטרנו מהיועץ לענייני ערבים, עכשיו מביאים לנו שר לענייני מיעוטים.

אוסאמה סעדי: שר לענייני מיעוטים.

זאב אלקין: אבישי ברוורמן – – –

אוסאמה סעדי: שר לענייני מיעוטים?

זאב אלקין: כן.

אוסאמה סעדי: אז החזירו את זה?

אוסאמה סעדי: טוב, בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, אדוני השר, אפילו כחול לבן לא ימצאו, לא ימצאו אף ערבי שיהיה פלסטר לממשלה הזו ושיגיד: אני חבר בממשלה הזו.

אוסאמה סעדי: העיקרון שדיבר עליו איתן גינזבורג – פריטטיות.

אוסאמה סעדי: פריטטי.

אוסאמה סעדי: שוויוני.

אוסאמה סעדי: כוח הצבעה שווה.

אוסאמה סעדי: מנגנון.

אוסאמה סעדי: אז אני שואל את עצמי – וקראתי את ההסכם הקואליציוני חזור וקרוא וקרוא וחזור, קראתי אותו בעיון: נכון, יש פריטטיות במספרי שרים, בוועדות, בכוח הצבעה, אבל בדבר אחד, בדבר אחד, אדוני היושב-ראש, אין לא פריטטיות, לא זכות וטו, לא כוח הצבעה זהה ולא כלום – נכנע ללא קרב.

אוסאמה סעדי: זה בנושא הסיפוח.

אוסאמה סעדי: בנושא הסיפוח של השטחים הכבושים בני גנץ וכחול לבן אמרו: אנחנו נותנים את הזכות לראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: אבל מה, הוא יתייעץ איתנו.

אוסאמה סעדי: באמת תודה רבה.

אוסאמה סעדי: הוא יתייעץ.

אוסאמה סעדי: יגיד לו: אני ב-1 ביולי מביא את ההצעה לאישור הממשלה, התייעצתי איתך.

אוסאמה סעדי: זהו.

אוסאמה סעדי: ולכן, אדוני היושב-ראש, מבחינה פוליטית אנחנו חושבים שיש כאן מעשה בגידה בכל העקרונות שאותה מפלגה חרתה על דגלה במשך שלוש מערכות בחירות – שלמעשה היו הבסיס להקמת כל המפלגה הזו.

אוסאמה סעדי: פירקו אותה לרסיסים.

אוסאמה סעדי: לרסיסים.

אוסאמה סעדי: לעניין החוקים – אתה יודע, אני משפטן והייתי עורך דין במשך 25 שנה – אני אומר לך, וכל תלמיד שנה א' יגיד לך, שהחוקים האלה מנוגדים לכל שיטת משטר, לכל משטר דמוקרטי, ואין יצור כזה.

אוסאמה סעדי: השעטנז הזה שיצרתם והפטנט הזה שהמצאתם – הוא לא קיים.

אוסאמה סעדי: אמרה תמר זנדברג על אותה פרה שתוך יומיים – אולי חודשיים או שלושה חודשים ימשכו, ואז ביבי ימצא את הסיבה ואת הזמן המתאים ויגיד: זהו, נחזור ונבטל את החוקים האלה.

אוסאמה סעדי: ילך לבחירות ולא יקיים את הרוטציה.

אוסאמה סעדי: אפילו כחול לבן עצמם לא מאמינים שביבי יקיים את ההסכם הזה.

אוסאמה סעדי: לכן יש את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: החוק הזה נולד, אדוני היושב-ראש, אך ורק בגלל סיבה אחת: חוסר אמון טוטלי בן שני האנשים ובין שתי המפלגות.

אוסאמה סעדי: לכן עיגנו, עיגנו את כל ההסכם הפוליטי הזה בחוק-יסוד.

אוסאמה סעדי: לא צריך את כל החוק הזה – חבר הכנסת עסאקלה, סבאח אל-ח'יר – לא צריך את כל החוק הזה.

אוסאמה סעדי: היה אפשר להסתפק בהסכם הקואליציוני.

אוסאמה סעדי: אחרי שנה וחצי באים, מתחלפים וממשיכים.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: פה הם דאגו לכל פרט ופרט.

אוסאמה סעדי: אנחנו משפיעים – אולי בשבוע הבא, עוד לא בטוח, נראה.

אוסאמה סעדי: שני ראשי ממשלה ושתי ממשלות בעצם.

אוסאמה סעדי: ראית שראש ממשלה לא יכול לפטר שר בממשלה שלו?

אוסאמה סעדי: אפילו סגן שר הוא לא יכול, אם הוא מהגוש השני, או בזיקה – המציאו את המונח הזה "זיקה".

אוסאמה סעדי: אם הוא בזיקה לגוש השני, אז הוא חסין.

אוסאמה סעדי: כמה שיעשה – – –

יעקב מרגי: העיקר לא זיקה.

אוסאמה סעדי: לא זיקה.

אוסאמה סעדי: הזיקה הזאת היא עכשיו שתקבע.

אוסאמה סעדי: אם אני בזיקה לראש הממשלה החלופי, גם אם אני לא עובד, גם אם אני מועל באמון, גם אם אני לא ממלא את תפקידי, גם אם אני עושה מה שאני עושה, אני חסין אש מפני פיטורים כי אני בממשלה שראש הממשלה לא יכול לעשות כלום עם זה.

אוסאמה סעדי: פריטטי ושוויוני וכוח הצבעה זהה.

אוסאמה סעדי: אני שאלתי מהיום הראשון, ואני שואל גם היום: איך תתקבל ההחלטה בממשלה?

אוסאמה סעדי: נגיד שאין הסכמה, אין הסכמה בנושא מסוים, אז מה יקבע?

אוסאמה סעדי: יש כוח הצבעה זהה; יש שוויון בשרים – אז איך תתקבלנה ההחלטות בממשלה?

אוסאמה סעדי: הצעתי אולי ראש ממשלה שלישי, כמו בבוררות.

אוסאמה סעדי: בבוררות כל צד בוחר בורר: בורר מצד א', בורר מצד ב', אבל יש בורר מכריע, שלישי, שאם שניהם לא מצליחים אז הבורר המכריע יכריע.

אוסאמה סעדי: הצעתי את זה.

אוסאמה סעדי: לא התקבל.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לך, אני לא יודע איך תתקבלנה החלטות, אלא אם כן – וזו ההנחה הסבירה – שבסופו של דבר מה שרוצה ביבי הוא יעביר.

אוסאמה סעדי: זה הפתרון.

אוסאמה סעדי: אפילו היועץ המשפטי לממשלה, אדוני היושב-ראש – אני מתייחס למה שהוא כתב בתשובה שלו לבג"ץ – הוא אומר, אדוני היושב-ראש, בסעיף 239, כך, ואני מצטט: "הקשיים המשפטיים השונים שעליהם עמד היועץ המשפטי לממשלה", ב-104 עמודים, "לא כל שכן שעה שאלו מצטברים האחד על גבי משנהו, מצביעים על קושי משמעותי שקיים בהוראות שונות בהסכם.

אוסאמה סעדי: משום כך, ביקש היועץ המשפטי לממשלה לעיין בעמדות הצדדים להסכם טרם מתן עמדתו.

אוסאמה סעדי: מכל מקום, כפי שפורט לעיל בהרחבה, היועץ המשפטי לממשלה מצא" – ופה אני מדגיש, אדוני היושב-ראש – "להציב תמרורי אזהרה ברורים ביחס לחלק מהוראות ההסכם וליישומו בהמשך הדרך, אף אם לעמדתו אין מקום לפסילת ההסכם כולו או פסילת חלק מהוראותיו".

אוסאמה סעדי: ואני באמת תוהה, אדוני היושב-ראש, אם היועץ המשפטי לוועדה עצמה מוצא שכמעט בכל סעיף וסעיף יש קושי משפטי, יש לקונות, יש חוסרים, יש קשיים משפטיים, כמעט בכל סעיף וסעיף, והיועץ המשפטי לממשלה אומר: יש פה פגיעה קשה במשטר החוקתי במדינה, יש פה פגיעה קשה ביחסים בכנסת בין הקואליציה לאופוזיציה – מה זה, מכירת חיסול?

אוסאמה סעדי: מכירת חיסול לכנסת.

אוסאמה סעדי: ואללה, תודה רבה שנתנו לנו ועדה, בסדר.

אוסאמה סעדי: אם גם על זה, ועדת הביקורת, היו – – –

תמר זנדברג: ברור.

אוסאמה סעדי: ברור.

אוסאמה סעדי: אם זה לא היה לאופוזיציה גם הייתם לוקחים, מרגי.

תמר זנדברג: תכף גם ישנו את החוק.

אוסאמה סעדי: ישנו את החוק?

אוסאמה סעדי: אז ישנו גם את החוק.

אוסאמה סעדי: תודה רבה, תיקחו את הוועדה לביקורת המדינה.

אוסאמה סעדי: באמת, למה השארתם לנו את זה?

אוסאמה סעדי: מה צריך?

תמר זנדברג: שיבקרו את עצמם.

אוסאמה סעדי: ועדה לבחירת שופטים, ועדה למינוי – מה זה?

אוסאמה סעדי: האוזר נציג האופוזיציה, איך זה?

אוסאמה סעדי: עם 6 מיליון שקל, זה באמת אחלה ג'וב.

אוסאמה סעדי: האוזר נציג האופוזיציה?

אוסאמה סעדי: אה, עכשיו אומרים: ואללה, כחול לבן תהיה ג'נטלמנית ותיתן לאופוזיציה חלק מהוועדות.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על 120 חברי כנסת, לפי ההסכם הזה 36 שרים, 18 סגנים – כמה זה, 54?

אוסאמה סעדי: כמעט חצי מהכנסת שרים או סגני שרים.

אוסאמה סעדי: חצי מהכנסת.

אוסאמה סעדי: 54 ועוד 16-15 ועדות – גברתי מזכירת הכנסת, כמה ועדות קבועות יש?

קריאה: 12.

אוסאמה סעדי: 12 קבועות.

אוסאמה סעדי: אז לכחול לבן יש שמונה ועדות – נכון, תמר, שמונה ועדות?

אוסאמה סעדי: ועוד שמונה סגנים – 16.

אוסאמה סעדי: ועוד – – –

תמר זנדברג: ועוד 16 שרים.

אוסאמה סעדי: למה 16?

תמר זנדברג: 16 שרים.

אוסאמה סעדי: 18 שרים.

אוסאמה סעדי: 18 שרים, מ-36.

תמר זנדברג: נכון.

אוסאמה סעדי: 26 ועוד שמונה – 34.

אוסאמה סעדי: איפה יש להם 34?

אוסאמה סעדי: איפה יש להם 34?

משה אבוטבול: אוסאמה, לפחות תגיד "בלי עין הרע".

אוסאמה סעדי: בלי עין הרע.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: תדפוק על העץ.

אוסאמה סעדי: דפקנו על העץ, משה.

אוסאמה סעדי: ) אני לא יודע מאיפה יביאו.

אוסאמה סעדי: הצעתי שהממשלה תיתן להם רישיון יבוא לעוד 10–15.

אוסאמה סעדי: רצו חוק נורבגי מדלג, מזנק – אני יודע מה זה?

קריאה: מקפץ.

אוסאמה סעדי: מקפץ.

אוסאמה סעדי: אבל כנראה זה לא יהיה.

אוסאמה סעדי: אז בהצעת החוק, אדוני השר, אפשר גם שר וגם ראש ועדה או גם סגן שר וראש ועדה?

אוסאמה סעדי: אפשר להכניס הכול.

יעקב מרגי: עקרון הפרדת הרשויות.

אוסאמה סעדי: אה, בסדר.

אוסאמה סעדי: אתה דואג – נכון, אתה צודק, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: כבוד הכנסת.

אוסאמה סעדי: כבוד הכנסת.

אוסאמה סעדי: אתה שומר ומגן בחירוף נפש על כבוד הכנסת.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, לסיכומו של דבר אני אומר: באמת, החוק הזה – דגל שחור משחור מתנוסס מעל חוק זה.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה שמביאים חוקים כאלה שמשנים סדרי משטר.

אוסאמה סעדי: ועוד לא דיברתי אפילו מילה אחת, תמר, על ההליך ההוגן והראוי, אלכס – –

יעקב מרגי: בסיבוב הבא.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: – – של לילות כימים, אבל למעשה – נכון שזה היה ארוך, ארוך, ארוך, ארוך – – –

אלכס קושניר: על כלום.

אוסאמה סעדי: על כלום.

אוסאמה סעדי: על כלום.

יעקב מרגי: תודה.

ג'אבר עסאקלה: משעשע.

אוסאמה סעדי: משעשע?

אוסאמה סעדי: לא, לא משעשע.

תמר זנדברג: – – –

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת עסאקלה, הלוואי שזה היה משעשע.

אוסאמה סעדי: לפחות אז היינו – – –

יעקב מרגי: מסתבר שגם 30 דקות לא מספיקות.

אוסאמה סעדי: אתה יודע, אחרי צום של 16 שעות – מה?

יעקב מרגי: גם 30 דקות לא מספיקות.

אוסאמה סעדי: מה זה, עברו 30 דקות?

יעקב מרגי: עברו.

יעקב מרגי: כשנהנים זה עובר מהר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו הגשנו יחד עם חברי האופוזיציה האחרים כ-8,000 הסתייגויות.

אוסאמה סעדי: אנחנו חושבים שההסתייגויות האלה הן נכונות, הן ראויות.

אוסאמה סעדי: גם מי שעקב – אנחנו, לצערנו, לא יצא לנו לעקוב מקרוב ולשמוע שני דיונים ישירים מבית המשפט העליון, אבל הבנתי שגם בית המשפט התייחס – –

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: – – ונגע בהרבה סוגיות שאנחנו העלינו.

אוסאמה סעדי: וכל העניין הזה של 75 שהורידו את זה ל-70, זה לעג לרש, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: חוק כזה צריך לזרוק למקום הטבעי שלו – לפח.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלכס קושניר, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יעקב מרגי: 15 דקות עומדות לרשותך, בבקשה.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, לכל אחד מהמשברים הפוליטיים תמיד יש נימוקים מיוחדים.

אלכס קושניר: מי אמר את זה, אתם יודעים?

אלכס קושניר: מי אמר את זה?

אלכס קושניר: בן-גוריון אמר את זה.

אלכס קושניר: והוא כנראה צודק.

אלכס קושניר: גם הפעם למשבר הפוליטי המתמשך הזה יש כל מיני נימוקים מיוחדים.

אלכס קושניר: כל אחד צובע את זה בצבעים אחרים: משבר חוקתי, משבר פוליטי, משבר קורונה פתאום צץ לנו בבחירות האחרונות.

אלכס קושניר: אבל אני חושב שהמשבר הזה נובע מכך שיש פה מישהו שהחליט שהוא משעבד את המדינה לצרכיו האישיים, וגורר אותנו ממערכת בחירות אחת למערכת בחירות נוספת למערכת בחירות שלישית.

אלכס קושניר: המדינה זה אני, אמר לואי ה-14 ב-1655; המדינה זה אני, אומר בנימין נתניהו ב-2020-2019.

אלכס קושניר: אבל אני רוצה רגע לקחת אתכם להיסטוריה לא ארוכה, ממש מה שקרה בשנה וחצי האלה.

אלכס קושניר: אז אני מחזיר אתכם לנובמבר 2018 – ליתר דיוק, 15 בנובמבר.

אלכס קושניר: מפלגת ישראל ביתנו פורשת מהקואליציה במחאה על המדיניות התבוסתנית של הממשלה בדרום.

אלכס קושניר: אני גר באשקלון.

אלכס קושניר: חטפנו אז 500 רקטות ביום, וכמה ימים לאחר מכן מדינת ישראל מעבירה כסף לחמאס.

אלכס קושניר: אביגדור ליברמן החליט שהוא פורש מתפקיד שר הביטחון כי לא נותנים לו ליישם את מדיניותו, ואז הקואליציה נשארת עם 61 מנדטים.

אלכס קושניר: יוצא בנימין נתניהו למסיבת עיתונאים, ובטון סמכותי קובע שהאחריות הלאומית מחייבת אותו להמשיך ולכהן עם הממשלה הזאת עד מועד הבחירות שנקבע בחוק – נובמבר 2019, עוד שנה.

אלכס קושניר: חודש לאחר מכן אותו בנימין נתניהו באותו טון סמכותי שהאחריות הלאומית מחייבת אותו לפזר את הכנסת ולצאת לבחירות.

אלכס קושניר: מה קרה בחודש?

אלכס קושניר: אני אגיד לכם מה קרה בחודש: שבוע לפני ההכרזה הדרמטית על פיזור הכנסת שי ניצן מודיע שהוא הולך להגיש כתבי אישום.

אלכס קושניר: ואז כל המדינה הולכת לבחירות, ומגיעים לאפריל 2019.

אלכס קושניר: באפריל 2019 הגוש של בנימין נתניהו, יחד עם ש"ס, יהדות התורה – אז ימינה, נראה לי, לא עברה את אחוז החסימה, נכון?

אלכס קושניר: אז ש"ס ויהדות התורה והבית היהודי, נראה לי שכך הם נקראו אז, אני כבר לא זוכר את השמות – מגיעים ל-60 מנדטים.

אלכס קושניר: ואז מתחיל משא ומתן.

אלכס קושניר: המשא ומתן היה מולנו.

אלכס קושניר: הייתי אז חבר צוות המשא ומתן.

אלכס קושניר: שום דרישה, לא בנושא דת ומדינה וגם לא בנושא כלכלי סוציאלי, לא התקבלה.

אלכס קושניר: היה משא ומתן מאוד רשלני.

אלכס קושניר: ברגע האחרון בנימין נתניהו מנסה להתחנף לאבי גבאי – זוכרים, אבי גבאי?

אלכס קושניר: הוא מנסה מתחנף לאבי גבאי ממפלגת העבודה, להכניס אותו פנימה לתוך הממשלה.

אלכס קושניר: גם את זה הוא לא מצליח לעשות, והוא יוצא לבחירות נוספות, מפזר את הכנסת יחד עם הרשימה המשותפת, וכולם יחד לוקחים אותנו לעוד מערכת בחירות, כאשר המטרה העליונה של הגוש החרדי-משיחי בראשותו של נתניהו היא להגיע ל-61 מנדטים.

אלכס קושניר: אגב, אותם 61 מנדטים שהיו להם רק בנובמבר 2018, חצי שנה קודם לכן.

אלכס קושניר: אז מה קרה?

אלכס קושניר: אז מפזרים בגלל שיש 61, ופה זה הופך להיות המטרה העליונה – להגיע ל-61 מנדטים.

אלכס קושניר: לא מגיעים ל-61 מנדטים, ואז שוב מתחיל משא ומתן: אנחנו מציגים דרישות קואליציוניות – אגב, זהות – גם לכחול לבן וגם לליכוד; אנחנו תומכים גם במתווה הנשיא; הליכוד בכלל לא מתייחס למכתב שלנו עם הדרישות, פשוט לא קיבלנו שום תשובה.

אלכס קושניר: לא סירוב מנומק, סירוב מנומס – פשוט כלום, התעלמות מוחלטת, ושוב אנחנו הולכים לבחירות.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: אני לא יודע אם אתם עוקבים, אבל התחילה עונה חדשה של "הישרדות", אז יש שם ביטוי כזה של גיא זוארץ: חסינות על הפרק.

אלכס קושניר: אז שוב חסינות על הפרק, של בנימין נתניהו, ושוב אנחנו הולכים לבחירות.

תמר זנדברג: אתמול בגלל הנאום של ביבי לא שודר פרק.

תמר זנדברג: קיבלתי פניות על זה.

אלכס קושניר: אני רק "חסינות על הפרק" זוכר.

אלכס קושניר: אני לא ממש עוקב אחרי הדבר הזה.

אלכס קושניר: ואז אנחנו יוצאים לבחירות שלישיות.

אלכס קושניר: מגיעים למרץ השנה, ושוב אין 61 מנדטים, ואז הגוש בראשותו של נתניהו מתחיל במבצע לכידת עריקים.

אלכס קושניר: מתחילים לחפש עריקים.

אלכס קושניר: מצליחים להגיע לאורלי לוי.

אלכס קושניר: לנו יש תוכנית מסודרת איך אנחנו מקימים ממשלת אחדות של כחול לבן המקורית יחד עם הליכוד, כאשר אנחנו מוכנים לתמוך מבחוץ – לא צריך כיסאות, לא צריך שום דבר – אבל בני גנץ, לצערנו הרב, לא עומד בלחץ ובעצם מוכר את כל מה שהוא הבטיח לבוחריו.

אלכס קושניר: עכשיו, מה השיג בנימין נתניהו בדבר הזה?

אלכס קושניר: הוא השיג דבר מאוד פשוט: האלטרנטיבה השלטונית היחידה שהייתה אז נעלמה, התאדתה כאילו לא הייתה.

אלכס קושניר: אז מה הוא הולך לעשות עכשיו, כאשר אין לו אלטרנטיבה שלטונית שעומדת מולו?

אלכס קושניר: זה ברור, אדוני היושב-ראש.

אלכס קושניר: כנראה אנחנו הולכים לבחירות רביעיות.

אלכס קושניר: איך אני יודע את זה?

אלכס קושניר: יש לי שתי אינדיקציות: אחת – שמעתי אתמול מסיבת עיתונאים של בנימין נתניהו: אני ואני ואני, ואיך אני מטפל, ואיך אני עוזר, ואיך אני מציל את המדינה מול הקורונה, עוזר לכולם.

אלכס קושניר: לא עוזר לאף אחד – זה במאמר מוסגר.

אלכס קושניר: הדבר השני – אני חבר באותה ועדה מיוחדת שדנה בחוק הזה, ולא ראיתי שם חברי ליכוד נלחמים על החוק הזה.

אלכס קושניר: כמעט שלא ראינו אותם.

אלכס קושניר: מי היה?

אלכס קושניר: היה איתן גינזבורג, שמהבמה הזאת אני חייב להביע את הערכתי על הנחישות ועל החתירה למטרה; בדרך הוא רמס כמה דברים, אבל לא על זה אנחנו מדברים.

אלכס קושניר: אבל באמת כחול לבן נפלו למלכודת, ולא רק נפלו למלכודת – הם גם נלחמו בחירוף נפש כדי שהחוק הזה יעבור.

אלכס קושניר: ואגב, שום ניסיון לתקן את הנוסח, גם בהסתייגויות שהן מהותיות, לא התקבל.

אלכס קושניר: זה היה פשוט מרתון של דיונים חסרי תוחלת, ולא ראיתי שם אף אחד מהליכוד.

אלכס קושניר: כחול לבן נלחמו לבד, כי הם הבינו שאין להם פשוט ברירה – בנימין נתניהו פירק אותם לחלוטין.

אלכס קושניר: ואגב, הם בכלל לא בטוחים שהם הולכים להיכנס לתוך הממשלה הזאת שבנימין נתניהו הולך להקים, ואגב, לפי הלחץ שהיה אתמול בוועדה המסדרת, אני חושב שהם יודעים הרבה יותר ממני, ונראה לי שבנימין נתניהו באמת לא מתכוון להקים את הממשלה, ובעצם אנחנו מגיעים למצב שאין אלטרנטיבה שלטונית.

אלכס קושניר: בנימין נתניהו מתבשם מהסקרים שהוא רואה – 40 ואני לא יודע כמה מנדטים – אז אני לא רואה שום סיבה שהוא, שהחליט שהמדינה זה הוא והוא זה המדינה, לא ייקח אותנו לעוד סבב בחירות.

אלכס קושניר: הרי לא באמת אכפת לו מהציבור.

אלכס קושניר: איך אני יודע?

אלכס קושניר: אני מסתכל על החוק.

אלכס קושניר: החוק, שבדברי ההסבר שלו כתוב שזו ממשלה שקמה כדי להילחם בקורונה, בחוק עצמו אין אפילו מילה אחת על קורונה.

אלכס קושניר: על מה מדברים?

אלכס קושניר: מדברים על ממשלת חילופים.

אלכס קושניר: מה זה חילופים?

אלכס קושניר: יש לנו פתאום שני ראשי ממשלה, אבל העניין שהוא ששניהם הולכים לשבת על הספסל: אחד על ספסל הנאשמים והשני על ספסל המחליפים.

אלכס קושניר: אז מי ינהל את המדינה – אני לא כל כך יודע.

אלכס קושניר: ועוד דבר, אוהבים לאחרונה להשתמש במונח "פריטטיות".

אלכס קושניר: כנראה שבכוונה בחרו מילה לועזית, כדי שאנשים לא ירדו לסוף המשמעות שלה.

אלכס קושניר: פריטטי זה מאוד פשוט – זה שוויוני.

אלכס קושניר: עכשיו, שוויוני זה גם שמונה ושמונה; זה גם עשרה ועשרה; לא חייבים 18 שרים מצד אחד ו-18 שרים מצד שני.

אלכס קושניר: אפשר גם עשרה מצד אחד ועשרה מצד שני, ואז יהיו 20 שרים; אתם יודעים מה?

אלכס קושניר: 24 שרים.

אלכס קושניר: פריטטי לא אומר מנופח, פריטטי לא אומר בזבזני, פריטטי לא אומר לא יעיל – פריטטי אומר שוויוני.

אלכס קושניר: אבל מה, מחליטים שמקימים פה ממשלה מנופחת, ענקית, שמנה.

אלכס קושניר: אגב, עכשיו יקרה עוד דבר מעניין: ככל שהממשלה תשמין, תגדל, ככה הוועדות בכנסת יקטנו.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי אין חברי כנסת שישבו בוועדות.

אלכס קושניר: כולם שרים.

אלכס קושניר: אין לאף אחד זמן להתעסק במה שקורה כאן בכנסת.

אלכס קושניר: ואז המציאו מילה נוספת: "זיקה".

אלכס קושניר: מה זה זיקה?

אלכס קושניר: מה, זה נאמנות עיוורת?

אלכס קושניר: ועוד דבר כתוב: השר לא יכול לשנות את הזיקה המקורית שלו.

אלכס קושניר: אז בשביל מה 36 שרים?

אלכס קושניר: שישב ראש הממשלה עם ראש הממשלה החלופי, יחליטו מה שיחליטו וזהו.

אלכס קושניר: נחסוך הרבה מאוד כסף, כי אנחנו בעצם הולכים לכיוון שהוא מאוד מאוד רחוק מלהיקרא דמוקרטיה.

אלכס קושניר: ואגב, בכל הוועדות, כולל הוועדה לענייני שירות הביטחון הכללי, שנכנסה רק לא מזמן לחוק – פתאום החליטו שיש שם מספר זוגי של חברים.

אלכס קושניר: איך תקבלו החלטות אם שלושה נגד, שלושה בעד?

אלכס קושניר: בוועדה לענייני השב"כ רוצים שישה חברים; שלושה נגד, שלושה בעד – מה תעשו?

אלכס קושניר: מי יכריע?

אלכס קושניר: ראש הממשלה או ראש הממשלה החלופי, או יש עוד איזשהו בורר לראשי הממשלה שיקבל החלטות?

אלכס קושניר: אתם מקימים פה שתי ממשלות לעם אחד – זה מה שאתם עושים.

אלכס קושניר: ראש ממשלה מצד אחד, בעל זיקה אחת, וראש ממשלה בצד שני, בעל זיקה שנייה.

אלכס קושניר: אין שום קשר, אין שום יכולת לקבל הכרעות.

אלכס קושניר: ולעניין ההסתייגויות – באמת, הוגשו המון הסתייגויות, ואנחנו הגשנו הסתייגויות שבגדול מטרתן לגרום לממשלה הזאת לנסות ולחשוב אולי קצת על הציבור.

אלכס קושניר: אז התחלנו מזה שאמרנו – אחת ההסתייגויות הייתה שהממשלה תקדם מאבק בנגיף הקורונה.

אלכס קושניר: חברי הקואליציה הצביעו נגד.

אלכס קושניר: למה נגד?

אלכס קושניר: אין לי הסבר.

אלכס קושניר: אחר כך אמרנו שהשכירים שיצאו לחל"ת או פוטרו יצטרכו לקבל אבטלה מהיום הראשון וביקשנו שהממשלה תקדם את החוק הזה.

אלכס קושניר: תבינו את המצב היום: היום אותו אחד שנאלץ לצאת לחל"ת נותן מתנה חמישה ימים למדינה, כי את האבטלה הוא מתחיל לקבל מהיום השישי.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: מה, הוא משלם ביטוח לאומי רק על 20 ימי עבודה ולא על 26 ימי עבודה בחודש?

אלכס קושניר: לא, אבל ככה החליטו.

אלכס קושניר: ואגב, הגורמים המקצועיים בביטוח לאומי תומכים בזה, אבל חברי הקואליציה הצביעו נגד ההסתייגות הזאת.

אלכס קושניר: גם דמי אבטלה לעצמאים – עצמאים משלמים ביטוח לאומי, משלמים מס הכנסה, אבל כשהם צריכים את הביטוח מהמדינה, שהמדינה תיתן להם איזושהי הגנה, פתאום המדינה נעלמת, לא קיימת.

אלכס קושניר: ואותם עצמאים בעלי עסקים קטנים – ואם הוא חס וחלילה שכיר בעל שליטה, אז אף אחד לא מטפל בו.

אלכס קושניר: וכשניסינו להכניס את ההסתייגויות האלה לתוך החוק, כמובן שחברי הקואליציה הצביעו נגד.

אלכס קושניר: יש עוד דבר מדהים בעיניי: אנשים שיצאו לגמלאות והם מעל גיל 67, חלקם ממשיכים לעבוד.

אלכס קושניר: אגב, במגזר דוברי הרוסית האחוז הוא 57%, זאת אומרת 57% ממשיכים לעבוד.

אלכס קושניר: החליטה המדינה שהיא מקזזת את קצבת הזקנה מהאבטלה.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: מה, אנשים לא עבדו?

אלכס קושניר: לא שילמו מס הכנסה?

אלכס קושניר: לא שילמו ביטוח לאומי?

אלכס קושניר: שילמו.

אלכס קושניר: אבל המדינה, במהלך כוחני, מחליטה שהיא מקזזת את הכסף הזה.

אלכס קושניר: וכשביקשנו להכניס את זה כהסתייגות – שום דבר.

אלכס קושניר: אותו דבר לגבי המענק ששולם, 500 שקלים.

אלכס קושניר: אתם זוכרים את ה-500 שקלים ששולמו על ידי ביטוח לאומי?

אלכס קושניר: עולים חדשים עד שנה בארץ לא קיבלו.

אלכס קושניר: מה, אין להם ילדים?

אלכס קושניר: אז מה אם הם מקבלים סל קליטה?

אלכס קושניר: יש פה הרבה מאוד אוכלוסיות שמקבלות קצבאות אבל הן קיבלו את ה-500 שקל.

אלכס קושניר: במה העולים החדשים שונים?

אלכס קושניר: גם, כמובן, זה לא נכנס לתוך ההסתייגויות.

אלכס קושניר: אנו הגשנו, וכמובן הקואליציה הצביעה נגד.

אלכס קושניר: עוד הסתייגות שביקשנו שתיכנס זה שהממשלה תקפיא תשלומי משכנתה לשלושה חודשים בתקופת המשבר, וגם כאן ראינו תמימות דעים אצל חברי הקואליציה, שפשוט החליטו שהם מצביעים נגד.

אלכס קושניר: היו עוד דברים, חלקם גם קשורים לאותן הבטחות של בני גנץ בנושא של דת ומדינה.

אלכס קושניר: הוא דיבר על תחבורה ציבורית בשבת, והגשנו את ההסתייגות הזאת, ביקשנו שתיכנס לחוק – לא נכנס; נישואים אזרחיים – לא נכנס; פתיחת עסקים בשבת – גם לא נכנס.

אלכס קושניר: חוק הגיוס – רמטכ"ל בצה"ל, בני גנץ, ועוד רמטכ"ל, גבי אשכנזי, בעצם מתחייבים לקבל את הנוסח של מועצת גדולי התורה לעניין השירות בצה"ל.

אלכס קושניר: מבחינתי אבסורד מוחלט, וגם ויתור על כל העקרונות.

אלכס קושניר: אני כבר לא מדבר על חוק חינוך חובה משלושה חודשים, ועל קביעת הכנסת מינימום לקשישים בגובה 70% משכר מינימום – כל הדברים האלה פשוט לא מעניינים; לא מעניינים את ראשי הממשלה, לא המכהן ולא החלופי, ולא מעניינים את חברי הקואליציה.

אלכס קושניר: אתם הולכים להקים פה ממשלה מנופחת – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אלכס קושניר: – – ממשלה בזבזנית.

אלכס קושניר: אתם הולכים להקים פה מועצת גדולי השררה בחסות מועצת גדולי התורה.

אלכס קושניר: ולכן, אני פונה לחברים פה בכנסת, כאלה שיושבים פה וכאלה ששומעים אותי כרגע בטלוויזיה: עדיין יש לנו הזדמנות להצביע נגד החוק הזה, כדי שהמדינה בסוף תלך לכיוון הנכון – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אלכס קושניר: – – והממשלה תדאג לאזרחים, ולא תדאג למנגנוני החילופים בין ראש ממשלה אחד לראש ממשלה נוסף.

אלכס קושניר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

יעקב מרגי: 30 דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני.

תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את הזמן שניתן לנו כדי לתאר קצת איך הגענו עד הלום, איך הגענו לרגע הזה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני אומרת כאן – אני חייבת לומר אמירה אישית, כי אני שייכת למחנה שהגיע לרגע הזה, אני חייבת לומר, בלב שבור.

תמר זנדברג: אולי השבוע, אולי בשבוע הבא – אולי בכלל לא, מי יודע, תכף נדבר על זה – עומדת לקום כאן ממשלה שגוזלת תקווה של מחנה שלם, של מיליוני אנשים שעבדו שנה ושרדו שלוש מערכות בחירות ומשבר קורונה.

תמר זנדברג: הם מסתכלים כאן ושואלים את עצמם איך הגענו לרגע הזה, איך הגענו להקמת ממשלה כל כך מושחתת, כל כך עקומה, כל כך מזיקה, שהנזקים שלה, לדעתי אנחנו עוד לא אומדים אותם, הם בסדר גודל היסטורי.

תמר זנדברג: בהיסטוריה של ימי מדינת ישראל שנים קדימה יחזרו לרגע הזה.

תמר זנדברג: ואני רוצה רגע לעמוד עליו, כי הנזק הזה מצטבר ומתנקז לחוק אחד, שאולי בבית לא כל כך מבינים מה המשמעויות שלו ולמה הוא כל כך מזיק.

תמר זנדברג: וכמו כל חוק, וכמו כל אירוע כזה בחיי הפוליטיקה והפרלמנט הישראלי, החוק הזה מורכב ממהות ומפרוצדורה.

תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל מפרוצדורה.

תמר זנדברג: יש כאן חוק-יסוד; אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאחרי שקמה מדינת ישראל, וכדי לכונן את המשטר הפרלמנטרי שלנו, נחקקו חוקי-יסוד.

תמר זנדברג: ואני דווקא לא מתכוונת לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק, שהם מאוד מושמצים אבל הם שייכים לשנות התשעים, הם קמו באווירה פוליטית ופרלמנטרית אחרת לגמרי.

תמר זנדברג: דווקא חוקי-היסוד האלה שאנחנו משנים כאן – חוק-יסוד: הכנסת, חוק-יסוד: הממשלה, חוק-יסוד: משק המדינה, חוק-יסוד: צה"ל, חוק-יסוד: מבקר המדינה – אלה חוקי-היסוד שנכתבו בשנות החמישים כדי לשים את האדנים לדמוקרטיה הישראלית.

תמר זנדברג: והם כמעט לא השתנו מאז.

תמר זנדברג: מעט מאוד.

תמר זנדברג: כמה דובר כאן כשרצו לעשות מהפכות חוקתיות, לחוקק חוק שיטת הממשל, להעביר אותנו למשטר נשיאותי, חוקי משילות, דברים כאלה.

תמר זנדברג: הארץ רעדה.

תמר זנדברג: זה כמעט לא נעשה, וכשזה נעשה, זה נעשה מאוד מאוד במשורה לאורך 72 שנותיה של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי באמת היה כבוד לשיטת הממשל הישראלית.

תמר זנדברג: ידעו שאם ירצו לעשות דבר כזה יהיה מדובר בתהליך ארוך, בתהליך בשום שכל, וגם בית המשפט נתן על זה את הדעת לא פעם.

תמר זנדברג: זה צריך להיעשות בנחת, זה צריך להיעשות מאוד מאוד בזהירות.

תמר זנדברג: והינה כאן משנים חוק-יסוד בצורה חפוזה, במחטף.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: בשביל לשרת הסכם פוליטי.

תמר זנדברג: זה לא דבר של מה בכך, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: למה הדבר דומה?

תמר זנדברג: תארו לעצמכם שמחר או מוחרתיים יובא כאן שינוי פוליטי ופרלמנטרי וחוקתי ושיטתי, משטרי כמו שקוראים לזה, מהסוג שנעשה ברוסיה או בטורקיה.

תמר זנדברג: הרי מה נעשה שם?

תמר זנדברג: המילה ארדואן, הרי לא סתם שולפים אותה.

תמר זנדברג: מה עשה ארדואן?

תמר זנדברג: הוא היה ראש הממשלה בשיטת ממשל פרלמנטרית, ואז הוא נבחר לנשיא, ואז הוא שינה את שיטת הממשלה לשיטה נשיאותית.

תמר זנדברג: אחרי שהוא כבר ישב כנשיא, פתאום טורקיה הפכה מדמוקרטיה פרלמנטרית לדמוקרטיה נשיאותית.

תמר זנדברג: אותו דבר פוטין ברוסיה.

תמר זנדברג: אחרי שהוא היה נשיא הוא הפך להיות ראש ממשלה, מינה ראש ממשלה אחר שנמצא תחת השפעתו כדי להתגבר על העובדה שאסור היה להיות נשיא ברצף, ואז חזר לכהונתו כנשיא וביטל את הגבלת השנים על הקדנציה.

תמר זנדברג: מישהו יכול באמת לחתום שזה לא יקרה כאן?

תמר זנדברג: שלא יהיה ראש ממשלה – ואני בכוונה לא רוצה לכנות אותו בשם, שלא יגידו שזה פרסונלי, שזה נגד בן אדם אחד – שפתאום אדם שמכהן כראש ממשלה יהפוך לנשיא, ואז ירצו להביא לכאן שינוי שיטת ממשל ולהפוך אותנו לממשל נשיאותי?

תמר זנדברג: נגיד שירצו לעשות את זה, מישהו יכול לערוב לנו שזה לא יקרה?

תמר זנדברג: יביאו את חבר הכנסת איתן גינזבורג – יושב-ראש ועדה שבמשך שבועיים אפילו לא יושב כאן כדי להגן על הדבר הזה בזמן הדיונים במליאה; אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שזה לא נהוג.

תמר זנדברג: נהוג שיושב-ראש הוועדה שנלחם על החוק יושב כאן במהלך הדיונים – יביאו אותו כדי לעשות שינוי בשיטת הממשל.

תמר זנדברג: יקימו ועדה מיוחדת, ותוך יום-יומיים, שבוע-שבועיים, ישנו את שיטת הממשל בישראל.

תמר זנדברג: פתאום הופ, חצי דמוקרטיה – אני בכוונה לא רוצה לקרוא לזה דמוקרטיה – נשיאותית.

תמר זנדברג: מי יערוב לנו שזה לא יקרה?

תמר זנדברג: בהליך כזה דורסני, עם מליאה שנפתחת ונסגרת בהתראה של חמש דקות, עם דיונים בוועדה שמתחילים ב-09:00 ללא שעת סיום.

תמר זנדברג: 02:00, 24:00, 03:00 – מי סופר – כדי להקים ממשלה שהיא כביכול בשביל להתמודד עם משבר הקורונה אבל חוקים שקשורים לקורונה יורדים מסדר-היום כי צריך לפנות זמן בוועדה בשביל לחוקק את החוק הזה.

תמר זנדברג: ישיבות בלי סוף מסביב לשעון, אבל כל זה בשביל פייק חקיקה, לא חקיקה באמת.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אתה היית יושב-ראש ועדה ואתה חוקקת חוקים.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שהיה בבית הזה חוק שנכנס כל כך דומה למה שהוא יצא.

תמר זנדברג: הכנסת הזאת מחוקקת, חוקים משתנים פה במהלך החקיקה, שומעים יועצים משפטיים, שומעים ארגוני חברה אזרחית, באים בדברים.

תמר זנדברג: לפעמים שינויים בסעיפים נעשים מאחורי הקלעים, לא תמיד במליאת הוועדה, אבל הם נעשים.

תמר זנדברג: וכאן?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: לא היה חוק שיצא בקריאה השלישית כל כך דומה למה שהוא נכנס בקריאה הטרומית.

תמר זנדברג: כל השעות על שעות שישבנו וטחנו מים בוועדה – על כלום.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי ביבי איים שאם יהיה שינוי בחוק, ילכו לבחירות.

תמר זנדברג: ביבי מאיים, כחול לבן רועדים.

תמר זנדברג: זאת השיטה פה.

תמר זנדברג: אז החוק יצא כמו שנכנס, כמעט שום שינוי, כולל קשיים משפטיים חריפים וחמורים.

תמר זנדברג: למשל, כנסת שמסנדלת את עצמה וקובעת שהיא לא תוכל ברוב חבריה לשנות את החוק.

תמר זנדברג: שימו לב מה אנחנו עושים כאן, אני בכוונה הולכת ישר לאבסורד.

תמר זנדברג: אני כבר לא מדברת על הפרה שנולדה עם שני ראשים ועל ממשלת החילופים ועל המעמד של ראש הממשלה השני וכל הדברים האלה.

תמר זנדברג: אנחנו כאן בחוק קובעים שאנחנו, אתם, הרוב – עזבו, אנחנו מיעוט, אנחנו אופוזיציה, התרגלנו – הרוב כאן

תמר זנדברג: בכנסת לא יוכל לשנות את החוק הזה ברוב חברים, רק ברוב של 70.

תמר זנדברג: לא היה כדבר הזה.

תמר זנדברג: אפילו חוקים ששריינו כאן – לשריין את מעמד יושב-ראש הכנסת, לשריין מסירת שטחים, לשריין את מעמד ירושלים – מעולם לא היה חוק שאת החוק עצמו אי-אפשר לשנות ברוב של 61.

תמר זנדברג: וכל זה, אדוני היושב-ראש, במשמרת של גנץ.

תמר זנדברג: יושב-ראש כנסת שבא בשם הממלכתיות, בשם הדמוקרטיה, בשם החזרת סדרי שלטון למסלולם – כל זה במשמרת שלו, במקרה בחוק שאמור להפוך אותו עוד שנה וחצי לראש ממשלה.

תמר זנדברג: באמת שביטן ומיקי זוהר ואמסלם ואלה שאני בעצמי כאן קראתי להם הבריונים שבבריונים יכולים ללמוד שיעור בבריונות ובדורסנות מאלה שמתיימרים לקרוא לעצמם הדמוקרטים והערכיים והממלכתיים.

תמר זנדברג: זה התחיל לפני איזה שבוע-שבועיים.

תמר זנדברג: בתשובה לבג"ץ כתבה כחול לבן שבעצם, בניגוד למה שהיא טענה במשך שנה, אי-אפשר לחוקק חוק נגד נאשם בשוחד.

תמר זנדברג: זה המשיך בבריונות ובדורסנות פה בוועדות ובמליאה, כאמור במשמרת של יושב-ראש הכנסת גנץ.

תמר זנדברג: ועוד רגע התשובה שלהם תהיה: אין כלום כי לא היה כלום.

תמר זנדברג: כל כך מהר המסכה נדבקת לפרצוף.

תמר זנדברג: ולא מדובר במסכת N95, אדוני היושב-ראש, אלא במסכה שמסתירה, מהבושה, את מה שעושים פה.

תמר זנדברג: ובסוף, כאמור – כמעט שום שינוי בחוק, למעט מה שדרש בג"ץ.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני לא יודעת כמה הציבור עוקב היום, ביומיים האלה, אחרי הדיונים בכנסת.

תמר זנדברג: אבל הדיונים בבג"ץ, אני יודעת שהיה ציבור שלם שעקב אחרי מה שקרה שם.

תמר זנדברג: באים לכנסת – זה לדבר לקיר.

תמר זנדברג: שואלים שאלות על סעיפים, למה זה ככה, איך יכול להיות שהכנסת מסנדלת את עצמה, איך יכול להיות שהאופוזיציה מוחלשת, איך יכולים להיות כל הדברים האלה – כלום, אין תשובה, לדבר לקיר.

תמר זנדברג: אבל באותו זמן, בג"ץ – זה כן: מכפישים את בג"ץ, עולים עליו עם D9, מזלזלים בו, אבל שולחים לשם עורך דין בחליפה לתת תשובות.

תמר זנדברג: השופטים שואלים, הליכוד עונה.

תמר זנדברג: השופטים שואלים, כחול לבן מוותרת על הנורבגי המדלג.

תמר זנדברג: כנראה יש עוד קצת כבוד לבית המשפט פה במערכת הפוליטית, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אבל לכנסת – לא.

תמר זנדברג: את אותן שאלות שנשאלו בבג"ץ – הרי יש שביל כזה פה, בגן הוורדים, שהולך מהכנסת לבית המשפט – את אותן שאלות שנשאלו בבג"ץ אנחנו שאלנו בוועדה.

תמר זנדברג: למה שם אין כבוד לתת את התשובות?

תמר זנדברג: זו פחיתות כבוד לענות לחברי הכנסת?

תמר זנדברג: לנהל הליך חקיקה בכנסת?

תמר זנדברג: איפה שהריבון, איפה שהציבור בחר, ולא בבג"ץ?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: כאן נעשה תהליך הפוך.

תמר זנדברג: על כל השאלות ששאלנו במסגרת הליך החקיקה ונותרו ללא תשובה, ונותרו בתור סעיפי החוק, אחר כך אפשר לענות לבג"ץ.

תמר זנדברג: אולי גם החוק הזה יגיע לבג"ץ, ושם פתאום יינתנו התשובות.

תמר זנדברג: ואז יחזרו לכאן ויתפלאו למה פוסלים סעיפים בחוק אחרי שהתרענו כאן שיש כאן סעיפים לא חוקתיים, שיש כאן דברים לא הגיוניים, שיש כאן לקונות, שיש כאן קשיים משפטיים.

תמר זנדברג: אולי, אולי בג"ץ יתקן את החוק הזה.

תמר זנדברג: נראה.

תמר זנדברג: למה החוק כל כך דומה?

תמר זנדברג: אמרנו, חברות וחברים, למה לא תוקנו בו דברים?

תמר זנדברג: כי הליכוד איים בבחירות.

תמר זנדברג: אם הליכוד ישתכנע שיש סעיף בחוק שלא מוצא חן בעיניו, שצריך להשתנות, או סעיף בהסכם, אז פתאום אין אחדות, ואין חירום, ואין קורונה; אז אפשר ללכת לבחירות, זה לא בעיה.

תמר זנדברג: זה הנימוק של כחול לבן בימים האחרונים למה צריך, וחובה, לחוקק את החוק הזה, וחובה לחתום על ההסכם הקואליציוני מהר, וחובה להשביע ממשלה עוד השבוע.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כדי שהליכוד לא יגרור אותם לבחירות.

תמר זנדברג: זה מזכיר לי איזה כבש תמים שהראש שלו כבר נמצא בתוך הפה של הזאב, והוא אומר: בשביל שהוא לא יסגור עליי את השיניים, אני אכניס את הראש עוד קצת.

תמר זנדברג: כלומר, הם יחתמו על הסכם כניעה כדי שהם לא יגררו אותנו לבחירות.

תמר זנדברג: אולי אפשר שפשוט לא נלך לבחירות?

תמר זנדברג: אולי הליכוד יוותר?

תמר זנדברג: אולי ביבי יפנה את כיסאו?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: וככה נשלחים חברי הכנסת והשרים המיועדים של כחול לבן לאולפנים, ויש בפיהם איזה מלמול: מנענו בחירות רביעיות.

תמר זנדברג: אתמול ישבתי באולפן ליד אחד כזה.

תמר זנדברג: מיליון מובטלים, מיליון מובטלים באמת מחכים, אבל שרי הממשלה, ובראשם נתניהו, צוחקים.

תמר זנדברג: אז בואו נגיד את האמת: נכון לרגע זה, אדוני היושב-ראש, יום שלישי בבוקר, 11:41, אפילו כחול לבן ואפילו יושב-ראש הכנסת גנץ לא יודעים אם נלך לבחירות רביעיות או לא.

תמר זנדברג: כל הדרך אל הקלפי נמלמל: רצינו למנוע בחירות רביעיות.

תמר זנדברג: אבל אף אחד לא יודע, זה במוחו של אדם אחד, ולו הפתרונים.

תמר זנדברג: ואיזה אדם?

תמר זנדברג: נאשם בשוחד.

תמר זנדברג: עוד רגע אני אגיע לזה, אבל לפני זה אני רק רוצה להתייחס לאמירה מקוממת נוספת שנשמעת פה יותר מדי בימים האחרונים: אנחנו נשפיע מבפנים ואתם תצעקו מהיציע.

תמר זנדברג: הפעם, גברתי המזכירה, זה כבר הפך להיות ליטרלי לצעוק מהיציע, כי חלק מחברי הכנסת, בחסות הקורונה, יותר מאוחר, יצביעו מהיציע.

יעקב מרגי: יש להם מיקרופון.

תמר זנדברג: אז הם יוכלו לצעוק חזק.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש – ואני פונה אליך, כמי שהיה גם באופוזיציה וגם בקואליציה – זה עוד זלזול מוחלט באמת, זלזול מוחלט בכנסת ובדמוקרטיה הישראלית, להעמיד את זה כברירה שאם לא נכנסים וכביכול משפיעים מבפנים, וכבר ציטטתי כאן את האמירה של שולמית אלוני שרק תולעים משפיעות מבפנים – שזה או זה או לצעוק מהיציע.

תמר זנדברג: אני גאה להיות שייכת לתנועה שהשפיעה רבות כאן, בבית הזה, מהקואליציה ומהאופוזיציה, ובמיוחד השנים הארוכות שהתנועה שלי ואני אישית נמצאות באופוזיציה הוכיחו את זה.

תמר זנדברג: כן, אפשר לחוקק מהאופוזיציה.

תמר זנדברג: אפשר, ולפעמים צריך, לצעוק מהאופוזיציה.

תמר זנדברג: לפעמים זכות הצעקה היא לא פחות חשובה מאשר הזכות לשבת על כיסא השרים, על הכיסא המיניסטריאלי.

תמר זנדברג: כמה בורות, כמה זלזול בכל מה שקורה כאן, בתהליכים בבית הזה.

תמר זנדברג: כן, לפעמים אסור לתת יד ואסור להכשיר ואסור לתת לגיטימציה למשהו אם הוא מנוגד לא רק לצו מצפונך האישי אלא לשליחות שהציבור שלח אותנו אליה.

תמר זנדברג: וזה מה שנעשה כאן, וזה אולי הנזק הכי הכי חמור והכי הכי גרוע שנגרם כתוצאה מההסכם הזה.

תמר זנדברג: כי זה לא רק הפרוצדורה וזו לא רק הדרך העקומה, אדוני היושב-ראש; כי דרך עקומה לפעמים מובילה למעשה רע, או יותר נכון מעשים רעים נעשים בדרכים עקומות.

תמר זנדברג: כי כל זה, כל החוק הזה, כל הלילות ללא שינה האלה ביום העצמאות, וביום הזיכרון, וברמדאן, ובזמנים – במחטף ובבהילות רק להספיק להגיע עם הלשון בחוץ לבית הנשיא אחרי שעבר החוק העקום והמיותר והבעייתי הזה – כל זה בשביל מה?

תמר זנדברג: בשביל הסכם בין נוכלים, בין שקרן, שזה שאי-אפשר להאמין לאף מילה שלו זה כבר לא חדשות, זה כבר ברור.

תמר זנדברג: הפרשנים בעיתונים מסבירים בחיוך שבטח, לא מאמינים לביבי, אז צריך לחוקק חוק-יסוד.

תמר זנדברג: מישהו עצר פעם לתהות על התוקף המוסרי של האמירה הזאת?

תמר זנדברג: איזה בושה, איזה ביזיון.

תמר זנדברג: במקום ששני ראשי ממשלה יתחלפו ביניהם.

תמר זנדברג: אתה יודע מה, הייתה כאן ממשלת רוטציה בדרך המלך: אחד מתפטר והשני נכנס לתפקידו, כי לכל אחד בזמנו היו 44 מנדטים ואי-אפשר היה להכריע ביניהם.

תמר זנדברג: העובדה שבראש הממשלה – – –

אביגדור ליברמן: ניתנה חוות דעת כתובה שאסור לשנות חוקי-יסוד כדי להתאים אותם להסכם קואליציוני – – – שמלווה הרבה שנים חוות דעת של משה שחל, הכי מנומקת בעולם.

תמר זנדברג: אדרבה ואדרבה.

אביגדור ליברמן: – – –

תמר זנדברג: אדרבה ואדרבה.

תמר זנדברג: כלומר, משנים חוק-יסוד כי יש שקרן, שלא רק שאי-אפשר לדעת אם יעמוד במילתו, אפשר לדעת בוודאות שלא יעמוד במילתו אלא אם כן יהיה חוק-יסוד שיחייב אותו.

תמר זנדברג: ואתם יודעים מה?

תמר זנדברג: אפילו את זה אי-אפשר לדעת.

זאב אלקין: חוק-יסוד: הממשלה – – –

תמר זנדברג: אפילו את זה אי-אפשר לדעת.

תמר זנדברג: הרי ידוע שבמקום שאין אמון ואין כבוד, שום הוראת חוק לא תעבוד, כי ההסכם תפור ככה שיש בו כל כך הרבה לקונות, שגם אותו אפשר להפר.

תמר זנדברג: הרי אין חוק ואין הסכם שאי-אפשר להפר אותו, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: ומי הצד השני?

קריאות: – – –

תמר זנדברג: מי הצד השני להסכם הזה?

יעקב מרגי: אתם מנהלים דיון במקביל וזה מפריע, זה גם לא מכבד.

תמר זנדברג: זה דיון חשוב, דרך אגב, כי השר אלקין הוא ותיק פה, והוא יודע שאנחנו צודקים.

זאב אלקין: – – –

תמר זנדברג: אבל הוא כבר חלק מהשיטה.

תמר זנדברג: הצד השני להסכם הזה – צד אחד שקרן ונוכל, וצד שני אדם, שאני חייבת לומר שעשה דבר, אני לא רוצה להגיד יותר גרוע, אבל לא פחות גרוע, וזה מעילה באמון הציבור שניתן לו.

תמר זנדברג: עם מה אנחנו הולכים לקלפי?

תמר זנדברג: עם מה אנחנו באים לפה, אדוני היושב-ראש?

תמר זנדברג: עם מה אנחנו נכנסים לכאן, לפתח הבניין, בדלתות הקדושות, באמת, של הבית הזה?

תמר זנדברג: עכשיו רק דלת אחת פתוחה בגלל הקורונה.

תמר זנדברג: עם מה?

תמר זנדברג: עם מנדט יקר שהופקד בידינו, מידי הציבור, שיודע שהוא שלח אותנו כאן, יום-יום, ושעה-שעה, לעשות בשמו את מה שנשלחנו.

תמר זנדברג: עכשיו, נכון, לפעמים, איך אומרים – עוד קלישאה שחזרו עליה שוב ושוב בימים האחרונים: לא תמיד הציבור רוצה לראות איך מכינים את העיסה בתוך המפעל.

תמר זנדברג: הוא יודע שאנחנו לפעמים עושים פה דילים, ולפעמים זה שמור לי ואשמור לך, ולפעמים מתקזזים, וכל מיני דברים.

תמר זנדברג: אבל הוא סומך עלינו שהמנדט היקר הזה, כתב ההתחייבות היקר הזה, שמופקד בידינו – ביום שאנחנו נכנסים לכאן ומקבלים את התעודה שנבחרנו לכנסת העשרים-ואחת, והעשרים-ושתיים והעשרים-ושלוש, יש לה ערך, יש לה משמעות.

תמר זנדברג: יש לנו מילה.

תמר זנדברג: אנחנו חייבים להם.

תמר זנדברג: וכאן, חברות וחברים, היו כמה אנשים בראשות אדם אחד, בני גנץ, שכגודל התקווה כך גודל השבר.

תמר זנדברג: כגודל וכרוחב האמון שנתלה ושניתן באיש הזה, כך הקריסה שחוו ושברון הלב, ואני בכוונה משתמשת במילה הזאת, כי אני חוויתי אותה בעצמי, וחוויתי אותה מהציבור שהצביע לנו – שברון הלב שחשו האנשים כאשר האיש שבידיו הם הפקידו את התקווה נאלם ונעלם בדיוק ברגע שבו היה צריך להתייצב למשימה.

תמר זנדברג: הקריסה הזאת, אדוני היושב-ראש, אין לה הסבר פוליטי, היא לא קשורה למצב הפוליטי, כי כל הקלפים היו בידיו, היו לו הרבה יותר אפשרויות מאשר לביבי.

תמר זנדברג: אין לה הסבר ציבורי מניח את הדעת, וגם עדיין אין דרך לאמוד ולשער את הנזק ההיסטורי שהיא תגרום לדורות קדימה.

תמר זנדברג: כי מי יאמין מהיום לפוליטיקה ולפוליטיקאים?

תמר זנדברג: כבר ידוע שאי-אפשר להאמין, זה בסדר, באמת האמון במקצוע שלנו כבר הגיע לשפל חסר תקדים; אבל זה חורר חור בתחתית של התחתית ומשך אותו עוד יותר למטה.

תמר זנדברג: אבל זה לא רק האמון סתם, שכאילו הבטחת משהו והפרת – כאן יש הפרת אמון יסודית הרבה יותר, והיא הלגיטימציה לשחיתות, אדוני היושב-ראש, לעיוות ציבורי ולקלקול כל כך עמוק בטוהר המידות.

תמר זנדברג: ובאמת, התיקון מזה, אני לא יודעת איך ומתי הוא יוכל לבוא.

תמר זנדברג: זאת מעילה שאין לה סליחה ואין לה מחילה.

תמר זנדברג: היא בראשות גנץ, אבל שותפים לה עוד אנשים: אשכנזי וניסנקורן, מיקי חיימוביץ', מיכאל ביטון, חילי טרופר, אורית פרקש, מירב כהן, אסף זמיר, יזהר שי, עומר ינקלביץ', אלון שוסטר, רם שפע, איתן גינזבורג; והצטרפו אליהם, לצערי הרב, גם פנינה תמנו שטה, יועז הנדל, צביקה האוזר, וכמובן אלה שלי באופן אישי הכי שברו את הלב: אורלי לוי אבקסיס, עמיר פרץ ואיציק שמולי.

תמר זנדברג: אלה אנשים שרצו איתי בפתק, אדוני היושב-ראש, ואתה מכיר את הסיעה שלי, סיעת מרצ.

תמר זנדברג: אמרו עלינו הרבה דברים וחבטו בנו הרבה – אנחנו צועקים מהיציע ואנחנו טהרנים ואנחנו קטנים, ושילמנו על זה מחיר פוליטי, אבל מעולם הפתק שלנו לא אכזב, לא סטה מהדרך, לא סטה מהאידיאולוגיה, לא מעל באמון.

תמר זנדברג: ולכן, אני אפילו אגיד – יותר מאכזבה – שברון הלב שלנו הוא כל כך, כל כך חריף, כי כל האנשים האלה, כולל אלה שנכנסו על הפתק שלנו, הם אלה שחתומים על חותמת ההכשר, על נתיב הבריחה של מושחת מהכלא, נאשם בשוחד, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: שמענו את ההתפלפלות בבג"ץ, אם כן אפשר לפסול או אי-אפשר לפסול.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך, קראתי היום כותרת בעיתון: ראו את העצים ולא את היער.

תמר זנדברג: ובאמת, הכניסה לסעיפי החוק – באמת כל עץ עומד עם השורשים שלו, וסעיפי החוק, וזה חוק-יסוד, והצביעו עליו כאן בעבר.

תמר זנדברג: מישהו יכול לדמיין בתולדות הדמוקרטיה הישראלית, שחזה אותה הרצל והכריז עליה בן-גוריון, שיבוא יום ונאשם בשוחד יכהן כראש הממשלה ואין פוצה פה ומצפצף?

תמר זנדברג: ומתפלפלים אם לפני חלוט או אחרי – מי חשב שנגיע למצב כזה?

תמר זנדברג: מי שיער בנפשו שבשחיתות כל כך ברורה, שכבר נחשפה לעין כול, ננהל דיון על חזקת החפות – החשובה כשלעצמה; לכל אדם מגיעה חזקת החפות ביומו בבית המשפט, וטובי עורכי הדין, שעדיין מחכים לשכר הטרחה שלהם, ינהלו את המשפט של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

תמר זנדברג: אבל אין לנו אמת מידה מוסרית בסיסית כדי לראות לאור היום שלא ייתכן שנאשם בשוחד יכהן כראש ממשלה?

תמר זנדברג: אדם שלא יכול לכהן בשום תפקיד במגזר הציבורי, ובצדק, כי נציבות שירות המדינה תפסול אותו; אדם ששום אימא לא הייתה מפקידה את הילד שלה אצל מורה בית ספר כזה בכיתה א' או ב' או ג', מכהן כראש ממשלה.

תמר זנדברג: ועדר שלם, משרים, דרך חברי כנסת ועד עיתונאים, ועכשיו גם אלה מהמחנה הנגדי, עומדים ומסבירים את זה?

תמר זנדברג: לאן נוליך את הבושה?

תמר זנדברג: אנה אנחנו באים?

תמר זנדברג: ואז, כשזה קורה, כשמוכשרת השחיתות החריפה ביותר, הבוטה ביותר, הבכירה ביותר, הכול מתחתיה קורס.

תמר זנדברג: קורונה – איפה הציוצים והסיורים בבתי החולים של עמיר פרץ ושל איציק שמולי להתמודד עם המשבר?

תמר זנדברג: מתקפה על בית המשפט.

תמר זנדברג: איפה הציוצים של גנץ, כשמאיימים, מהלכים אימים על בית המשפט, ואומרים לו: אם תפסוק ככה, יהיו תוהו ובוהו ורעידת אדמה?

תמר זנדברג: איפה?

תמר זנדברג: והדבר הכי גרוע, אדוני היושב-ראש, אולי הגרוע מכול, ולכן אני מגיעה אליו בסוף, שהממשלה הזו מתכוונת להכשיר בקולותיהם של גנץ ואשכנזי ועמיר פרץ, זה הסיפוח.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, בהסכם הקואליציוני הוסכם, למשך חצי שנה, לא לבצע שום חקיקה ושום שינויים שאינם קשורים לקורונה.

תמר זנדברג: יש משבר.

תמר זנדברג: אני מקווה מאוד שמהמשבר הבריאותי אנחנו יוצאים או מתחילים לצאת או יצאנו; אין ספק שילווה אותנו עכשיו משבר חברתי-כלכלי חריף שיצריך את ההתגייסות של כל הממשלה.

תמר זנדברג: ולכן הוסכם – או כביכול כך נטען – לא לעשות שום שינוי מלבד מה שקשור לקורונה; אופס, ומלבד עוד דבר אחד, שאם תשימו לב, התאריך שלו מתוזמן ביולי, בתוך חצי השנה הזו: סיפוח.

תמר זנדברג: סיפוח התנחלויות ושטחים ש-52 שנה מדינת ישראל נמנעה מלעשות, ובצדק, כי היא יודעת שזה יחריב את החזון הדמוקרטי ושוחר השלום של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: עוד במגילת העצמאות התחייבנו לחיות כאן בשלום וביציבות, להושיט יד למדינות השכנות, בוודאי ובוודאי שלא לכבוש עם אחר ולמנוע ממנו את הזכויות שניתנו לנו ושנלחמנו עבורן כל כך קשה.

תמר זנדברג: הקמנו מדינה כדי שהיא תשלוט על מיליונים משוללי זכויות?

תמר זנדברג: משוללי חופש הצבעה?

תמר זנדברג: משוללי חופש תנועה?

תמר זנדברג: מישהו יודע מה קורה מבחינת משבר הקורונה בשטחים הכבושים האלה, אצל מיליוני הפלסטינים בגדה המערבית וברצועת עזה?

תמר זנדברג: שני רמטכ"לים ושר ביטחון לשעבר – גנץ, אשכנזי ועמיר פרץ, שהיה חלק מהנהגת מחנה השלום – הם יודעים היטב את הנזק שבסיפוח, אבל את אומץ הלב שמופגן בשדה הקרב כנראה צריך לאפסן כשמגיעים לכורסת השר, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: וכך, חצי שנה לא תהיה חקיקה.

תמר זנדברג: כמובן לא יחוקק סעיף השוויון בחוק הלאום, אם מישהו תהה; כמובן לא יחוקק – שום דבר כאן לא יתקדם, הכנסת תהיה משותקת.

תמר זנדברג: אבל סיפוח, החרבת חזון שתי המדינות, החרבת חזון השלום, הבטחה שלנצח נחיה על החרב, במדינה שבאופן מוצהר תשלול זכויות ממיליונים שתחת שלטונה ותבטיח שבמקום להתקדם בנתיב השלום אנחנו נתקדם בנתיבי האלימות, חוסר היציבות והנתיב המזיק והמעוות ומעוול מוסרית – זה כן.

תמר זנדברג: והצימוד הזה של גנץ ונתניהו, של מושחת ושל מועל באמון, של סיפוח ושל שחיתות, הוא זה שילווה את הממשלה הזו והוא זה שייזכר לדיראון עולם באופן ודאי כממשלה הגרועה ביותר, המזיקה ביותר, המושחתת ביותר וחסרת התוקף והלגיטימציה הציבורית והמוסר ביותר בתולדות מדינת ישראל.

תמר זנדברג: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, ואחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יעקב מרגי: 15 דקות עומדות לרשותך.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לשתף קצת בחוויה שלי כחבר כנסת חדש.

ג'אבר עסאקלה: אומנם התחלתי להתמודד באפריל, אבל נכנסתי לכנסת בבחירות של ספטמבר 2019.

אוסאמה סעדי: עכשיו יש לך שתי קדנציות.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו יש לי שתי קדנציות, בקדנציה השלישית אני אצא כנראה לפנסיה.

יוליה מלינובסקי: זהו, אתה כבר – – –

ג'אבר עסאקלה: אני מדבר על עצמי כזקן.

יוליה מלינובסקי: – – –

ג'אבר עסאקלה: אז בספטמבר נכנסתי לכנסת, וביום ההשבעה של הכנסת היינו ביום שביתה במחאה על גל של אלימות ורצח שהתרחש בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: יצאנו למאבק ציבורי, והיינו עסוקים באמת בטיפול באחת הסוגיות הקשות ביותר שהחברה הערבית סובלת ממנה.

ג'אבר עסאקלה: בתחילת הדרך של אותו מאבק, במקום שהמדינה ובראשה השר לביטחון הפנים יתגייסו למען מיגור האלימות והפשיעה, הם התחילו בהצהרות גזעניות – כאילו שאנחנו, בגנים שלנו, הערבים, אנחנו אלימים ואנחנו כאלה וכאלה.

ג'אבר עסאקלה: ומייד אחר כך היה המשא ומתן להקמת ממשלה והגענו לבחירות שלישיות.

ג'אבר עסאקלה: בבחירות השלישיות נבחרתי, ומאז אני למעשה שואל את עצמי מה אני עושה בכנסת.

ג'אבר עסאקלה: אני עסוק, כמו רוב חברי הכנסת, בכיבוי שרפות, בהתגוננות מפני הבאות.

ג'אבר עסאקלה: עוד בתחילת הקדנציה היה מדובר על משאים ומתנים כאלה ואחרים ועל כל מיני הבנות ואי-הבנות בינינו, הרשימה המשותפת, לבין מפלגות שמיועדות להקים ממשלות – אני מדבר על כחול לבן.

ג'אבר עסאקלה: ואחר כך הייתה הזחילה והבגידה המפורסמת של כחול לבן בראשות גנץ.

ג'אבר עסאקלה: והיום אנחנו נמצאים במצב שיש משבר עולמי של הקורונה, ואותו משבר קיים גם אצלנו.

ג'אבר עסאקלה: אני, יחד עם עמיתי משה אבוטבול, יחד עם עמיתי אוסאמה סעדי, נמצאים בוועדת הקורונה.

ג'אבר עסאקלה: ואתם יודעים במה אנחנו עוסקים בוועדת הקורונה?

ג'אבר עסאקלה: אנחנו מנסים גם לכבות שרפות וגם לטפל בפשלות של מי שאמור לטפל במשבר הזה.

ג'אבר עסאקלה: המשבר הזה לא טופל, לא טופל כראוי.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר לכם, יד ימין לא ידעה מה עושה יד שמאל.

טלי פלוסקוב: זה התוצאות במדינת ישראל, כי אף אחד לא טיפל בשום דבר.

ג'אבר עסאקלה: אוקיי.

ג'אבר עסאקלה: משרד הפנים לא ידע מה רוצה משרד ראש הממשלה, לא ידע מה רוצה משרד הבריאות, מה רוצה משרד האוצר, ועד היום אנחנו מטפלים בסוגיות האלה ומקיימים דיונים בתקווה להשפיע.

ג'אבר עסאקלה: ואני חייב להגיד ששם הצלחנו לעורר כמה נושאים וכן היו כמה הצלחות.

ג'אבר עסאקלה: אני אגיד דוגמה אחת: שבועיים לקח למשרד הבריאות להתחיל את הבדיקות בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: בלחץ ועדת הקורונה, בלחץ חברי הכנסת מהמשותפת, התחילו בדיקות ומתקיימות בדיקות.

ג'אבר עסאקלה: והיום אנחנו במצב שיש לנו בדיקות כמעט בכל היישובים הערביים בארץ, ולכן אנחנו גם נמצאים עכשיו בגילוי המקרים של הידבקות בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו קרובים ל-1,000 נבדקים היום, ובזמן שבחברה הישראלית הכללית, בחברה היהודית, יש ירידה בעקומה, אנחנו כנראה בשלב שעוד לא הגענו לשיא, ואנחנו מטפלים.

ג'אבר עסאקלה: המדינה מקבלת החלטות, הממשלה מקבלת החלטות על פי מה שקורה בתל אביב ולא על פי מה שקורה בכל יישובי הארץ.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר, החזרה של הכלכלה זה מאוד משמעותי ומאוד חשוב, אבל צריך לשים לב שלא כל המדינה היא מרכז הארץ; בפריפריות הצפונית והדרומית אנחנו עדיין במצבים שיש סכנה של הידבקות המונית, וצריך לטפל בזה.

ג'אבר עסאקלה: אבל אז, בספטמבר, כשנבחרתי, עמדתי כאן על הבמה הזאת והצגתי חזון, חזון שאליו אני חותר.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה לפעול, או פועל כבר שנים רבות, כדי לקדם כאן מדינה דמוקרטית אמיתית, מדינה שוויונית ומשתפת.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו, בואו נדבר שנייה על איפה עומד החזון שלי מבחינת מדינה דמוקרטית.

ג'אבר עסאקלה: התהליכים שקורים בכנסת היום משנים ומצמצמים את המשטר הפרלמנטרי של ישראל.

ג'אבר עסאקלה: היום מבטלים את הכנסת.

ג'אבר עסאקלה: עריצות הרוב, מה שנקרא, של כחול לבן יחד עם גוש הימין, למעשה מבטלת את הכנסת, ומונעת מאיתנו כחברי כנסת באמת לקבל החלטות ולהשפיע.

ג'אבר עסאקלה: זה שינוי מהותי במבנה המשטר בישראל, וזה כמובן פוגע במה שנשאר מהדמוקרטיה בישראל.

ג'אבר עסאקלה: ואני אומר, אנחנו אומרים: דמוקרטיה בישראל, אני לא אומר: ישראל דמוקרטית.

ג'אבר עסאקלה: אני אומר שישראל התיימרה אולי פעם להיות דמוקרטית, אבל מי ששולט על עם אחר ומי שכובש ארצות של עמים אחרים לא יכול להיות שהוא יתנהג, גם פנימה, באופן דמוקרטי.

ג'אבר עסאקלה: הדמוקרטיה הזאת לא מתבטאת, אנחנו לא רואים אותה כאזרחים ערבים.

ג'אבר עסאקלה: המדינה מוגדרת כיהודית ודמוקרטית – לפעמים אני תוהה אם זה לא דמוקרטית עבור היהודים ויהודית עבור הערבים.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, להזכיר לנו כל הזמן: המדינה הזאת היא מדינה יהודית, אתם לא חלק ממנה, אתם out of the border, אתם מחוץ לגבול הזה של המדינה היהודית או המדינה הדמוקרטית.

ג'אבר עסאקלה: חוקים שבאו אחר כך, כמובן חוק הלאום וחוק קמיניץ, מבטיחים שהמדינה הזאת תהיה מדינה יהודית, נקודה.

ג'אבר עסאקלה: ואני אומר: אנחנו אזרחי המדינה, אנחנו באמת לא עלינו משום מקום; מה לעשות, נולדנו כאן, אבות אבותינו חיו כאן, אנחנו ילידים, אנחנו אזרחי המדינה הזאת, אנחנו בעלי הארץ הזאת, ולכן לנו מגיע להיות בשותפות מלאה.

ג'אבר עסאקלה: חוק הלאום אומר: אתם לא שותפים, וחוקים אחרים כאילו מראים שרק לפעמים המדיניות היא מדיניות שמיישמת את זה.

ג'אבר עסאקלה: אתם זוכרים את חוק קמיניץ?

ג'אבר עסאקלה: זוכרים ששרת המשפטים שקד אמרה: ואללה, לא ידענו שגם יהודים נפגעים מזה, זה בטעות, אנחנו התכוונו לערבים?

ג'אבר עסאקלה: כאשר חוקים נחקקים כדי לפגוע באוכלוסייה ספציפית, זה לא יכול להיות משטר דמוקרטי, חברים, זו לא יכולה להיות מדינה דמוקרטית.

ג'אבר עסאקלה: וכשאנחנו מדברים על שותפות, אני מדבר על שותפות מלאה.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה, כאזרח המדינה, להרגיש בעל בית כאן ולא דייר משנה.

ג'אבר עסאקלה: אני רוצה להיות חלק מכל דבר במדינה.

ג'אבר עסאקלה: אני חולם מאז שאני ילד שפעם אני אוכל להזדהות עם המדינה, והמדינה כל הזמן דוחפת אותי החוצה.

ג'אבר עסאקלה: לגבי מדינה שוויונית – חבר'ה, היום, בדיוק היום יש שביתה של הרשויות המקומיות הערביות ויש שביתה של הרשויות הערביות הדרוזיות.

ג'אבר עסאקלה: לפני כשעה הסתיימה הפגנה בצומת אליקים, שבאמת חסמה את הגישה לכביש 6 ועשתה קצת רעש.

ג'אבר עסאקלה: השוויוניות היא גם בהקצאת משאבים, והמדינה לא מקצה משאבים באופן שוויוני.

ג'אבר עסאקלה: אם אנחנו ניקח לדוגמה את מה שקרה עם הרשויות הערביות הדרוזיות, בדצמבר בשנה שעברה הסתיימה תוכנית החומש ששירתה אותם חמש שנים.

ג'אבר עסאקלה: אני לא אומר שתוכנית החומש הייתה טובה, אבל הסתיימה התוכנית.

ג'אבר עסאקלה: הגענו לסוף דצמבר ואו-טו-טו אנחנו מתחילים בשנה החדשה, ולהם אין תקציב; לא ברור אם הם יכולים להמשיך לעבוד.

ג'אבר עסאקלה: לחץ וההפגנות לא עזרו.

ג'אבר עסאקלה: גם כל מיני אנשים בעלי קשרים עם משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר ניסו, ולא עזר.

ג'אבר עסאקלה: אתם יודעים מה עזר?

ג'אבר עסאקלה: עצרנו, הרשימה המשותפת עצרה בוועדת הכספים העברת כסף למשרד ראש הממשלה.

ג'אבר עסאקלה: ואז ראש הממשלה התעורר וישב איתם, הבטיח להם הבטחות.

ג'אבר עסאקלה: הוא אמר להם: לא נוכל באמת להכין תוכנית חומש חדשה, אלא אנחנו נעשה משהו, פתרון ביניים, של 200 מיליון שקל, וזה יחזיק אתכם עד הבחירות; אחרי הבחירות אנחנו נתכנן יחד את תוכנית החומש החדשה.

ג'אבר עסאקלה: זה היה בסוף דצמבר, תחילת ינואר.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו היום בחודש מאי, הכסף עוד לא עבר.

ג'אבר עסאקלה: עוד אין כסף אצל הרשויות המקומיות הדרוזיות, ולכן הם יצאו למאבק.

ג'אבר עסאקלה: אתמול היו כאן בוועדת הכספים, שלשום סיירו כאן והפגינו מול משרדי ממשלה, היום הפגינו בצומת אליקים וכו'.

ג'אבר עסאקלה: ניקח גם את העניין של הקצאת משאבים לרשויות המקומיות הערביות.

ג'אבר עסאקלה: תשמעו, הרשויות הערביות, אין להן הכנסות עצמיות רציניות.

ג'אבר עסאקלה: במקומות מסוימים רוב ההכנסות העצמיות שלהם מגיעות ל-100% הכנסות מארנונה למגורים.

ג'אבר עסאקלה: וזה משום שרוב אזורי התעשייה, התעסוקה והמסחר שנמצאים בקרבת היישובים הערביים בכלל, והדרוזיים בתוכם, שייכים מבחינת שטח שיפוט למועצות אזוריות יהודיות.

ג'אבר עסאקלה: אני אתן את הדוגמה של מע'אר; שני בתי הסוהר ליד מע'אר ומחנה צבאי ליד מע'אר, על אדמות מע'אר ההיסטוריות, מקבלים את רוב השירותים שלהם ממע'אר – בנקים, דואר וכל מה שצריך, אבל את הארנונה שלהם הם משלמים למועצה אזורית מרום הגליל.

ג'אבר עסאקלה: זה מצב לא הוגן.

ג'אבר עסאקלה: ברגע שיש משבר כלכלי כמו שאנחנו חווים היום, וכשרוב התושבים ירדו ברמה הסוציו-אקונומית שלהם, ירדו בהכנסות, בגלל המשבר של הקורונה, המדינה לא מפצה את הרשויות המקומיות על אובדן גבייה מארנונה ביתית.

ג'אבר עסאקלה: כלומר, גם המדינה לא נותנת, גם האזרחים לא יכולים לשלם, וגם המדינה לא מעבירה תקציבים חדשים.

ג'אבר עסאקלה: למעשה, הם מצפים מהרשויות המקומיות – להפעיל את הרשויות ולהפעיל את כל הפרויקטים והשירותים בלי משאבים, בלי תקציבים.

ג'אבר עסאקלה: זה לא עובד ולא יעבוד ככה.

ג'אבר עסאקלה: לכן, אני חושב שהסיפור של אפליה בתקציבים, בהקצאת משאבים, זה אחד הסיפורים הגדולים שאנחנו צריכים לטפל בהם.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו כאן – אני חושב שהכנסת צריכה שתהיה לה אמירה ברורה, על פלחיה השונים, בתמיכה במאבק של הרשויות המקומיות למען הקצאת משאבים, ולמען פיצוי על אובדן הכנסות עצמיות, ולמען שינוי חלוקת שטחי השיפוט כך שיישובים קטנים ומוחלשים יוכלו ליהנות גם מהכנסות מאזורי תעשייה, תעסוקה ומסחר.

ג'אבר עסאקלה: סוגיית משבר הקורונה זה לא רק רשויות מקומיות.

ג'אבר עסאקלה: לא פחות חשוב, ואפילו יותר חשוב זה מאות אלפים שהוצאו ממעגל העבודה, אם לאבטלה, אם לחל"ת וכדומה.

ג'אבר עסאקלה: מישהו יכול להגיד מה יקרה בעוד שבועיים, בעוד חודש, בעוד חודשיים?

ג'אבר עסאקלה: האם כל מי שיצא או הוצא יכול לחזור למעגל העבודה?

ג'אבר עסאקלה: אני אומר לכם: הערכה שלי היא שלא – לא כל מי שהוצא יוכל לחזור.

ג'אבר עסאקלה: לכן, אנחנו לפני גל של אבטלה עמוקה וגדולה בכל היישובים, במיוחד בפריפריות של המדינה, צפון ודרום.

ג'אבר עסאקלה: האם כל מי שיצא לחל"ת יוכל לחזור?

ג'אבר עסאקלה: אני אומר לכם שההערכה היא ש-20% לא יוכלו לחזור.

ג'אבר עסאקלה: עסקים קטנים – ביישובים המוחלשים, ביישובים הקטנים בפריפריות החברתיות ובפריפריות הגיאוגרפיות, אין עסקים גדולים.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו מדברים לרוב על עסקים קטנים.

ג'אבר עסאקלה: אני זוכר שבתקופה שהייתי ילד במע'אר, אולי המעסיק הגדול ביותר היה תחנת הדלק, ולפניו רק המועצה המקומית.

ג'אבר עסאקלה: אין עסקים גדולים ביישובים הערביים.

ג'אבר עסאקלה: העסקים הקטנים למעשה קורסים.

ג'אבר עסאקלה: היום התמיכה שמגיעה להם לא שווה הרבה.

ג'אבר עסאקלה: אני אגיד לכם שמענק של 6,000 שקלים או של 10,500 שקלים, שלא מגיע נטו לעסק הקטן, בקושי יכול לכסות את השכירות שהאנשים האלה משלמים.

ג'אבר עסאקלה: ויתור על שלושה חודשי ארנונה זאת תמיכה מסוימת אבל היא כלום לעומת הצורך.

ג'אבר עסאקלה: לכן, צריך תמיכה ברורה, חזקה, גדולה, בעסקים הקטנים.

ג'אבר עסאקלה: צריך לתקן את הנהלים, ככה שעסקים עצמאיים יוכלו לקבל דמי אבטלה עם סגירת העסק שלהם.

ג'אבר עסאקלה: זה מתחייב.

ג'אבר עסאקלה: והמשבר הזה מלמד אותנו המון על איך המדינה הזאת עברה את כל התהליך הזה משנות השבעים כמדינת רווחה למדינה של היום שהיא, בואו נגיד, ניאו-ליברלית עם מדיניות כלכלית חזירית, שלא מתחשבת בחלשים, ושהגדולים יאכלו אותם בלי שום בעיה.

ג'אבר עסאקלה: משפט אחרון, אדוני.

ג'אבר עסאקלה: אני לא הרחבתי.

ג'אבר עסאקלה: אני לא רוצה – כולנו כבר שבועיים-שלושה מדברים על גנץ, כחול לבן וכדומה.

ג'אבר עסאקלה: חברים, אני רוצה להגיד מילה לשותפים שלנו גם באופוזיציה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

ג'אבר עסאקלה: באופוזיציה אנחנו לא היינו הך.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו לא אותו דבר.

ג'אבר עסאקלה: אני חייב להגיד שגם ביש עתיד, בתקופה הקודמת, לפני חודשיים – היו שם הצהרות ממש לא נחמדות, לא נעימות וגזעניות, גם כלפי האוכלוסייה הערבית וגם בנושאים מדיניים ופוליטיים.

ג'אבר עסאקלה: לכן, אנחנו לא בכיס של אף אחד.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו, כרשימה המשותפת, נפעל על פי העקרונות, על פי הערכים שלנו, למען קידום מדינה שוויונית, דמוקרטית ומשותפת.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ואחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

יעקב מרגי: 15 דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אנחנו עוסקים בדיון כבר שבוע ימים, וחלק גדול מהדברים נאמרו.

אביגדור ליברמן: אבל בכל זאת, חייבים לומר את זה שוב ושוב, ואני אומר את זה כאחד הוותיקים בבית הזה, שכבר ראה הרבה הסכמים, והייתי אחראי לחלק לא מבוטל מההסכמים הקואליציוניים: דבר כזה עוד לא היה.

אביגדור ליברמן: זה פשוט לא היה, לא במדינת ישראל, ואין תקדים עולמי לכך שמשביעים שני ראשי ממשלה בו-זמנית.

אביגדור ליברמן: התקדים היחידי שמצאתי, שקצת מזכיר את זה, זה דרום סודאן, אבל זה נגמר במלחמת אזרחים, חס וחלילה.

אביגדור ליברמן: הדבר השני, מה זה רוב מיוחס של 75 ח"כים?

אביגדור ליברמן: לא היה.

אביגדור ליברמן: צריך רוב מיוחס של 75 ח"כים.

אביגדור ליברמן: מאז 1948 לא מצאתי שצריך ואפשר להפיל את הממשלה ברוב מיוחס של 75.

זאב אלקין: כדאי – – –

אביגדור ליברמן: איסור חקיקה לחצי שנה.

אביגדור ליברמן: מה זה איסור חקיקה?

אביגדור ליברמן: כל הבית הזה נקרא בית מחוקקים.

אביגדור ליברמן: העבודה של חברי כנסת זה לחוקק.

אביגדור ליברמן: אז מה, רוצים להפוך אותנו למובטלים לחצי שנה?

אביגדור ליברמן: אני לא רואה פה אנשים שיסכימו שישלמו להם דמי אבטלה והם לא יעבדו פה.

אביגדור ליברמן: בית מחוקקים זה קודם כול לחוקק.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר לאסור על חברי הכנסת לא לחוקק חצי שנה.

אביגדור ליברמן: מה זה מקימים ממשלה?

אביגדור ליברמן: קודם מקימים ממשלה, קודם מחלקים את השלל, ואחר כך מנסחים את קווי היסוד.

אביגדור ליברמן: טירוף מוחלט.

אביגדור ליברמן: לא ראיתי את זה בשום מקום בעולם, שקווי יסוד ינוסחו בדיעבד אחרי שהממשלה קמה.

אביגדור ליברמן: כלומר, קו היסוד היחידי, המרכזי, של הממשלה הזאת, של הקואליציה הזאת, זה חוסר אמון מוחלט בין שני הצדדים.

אביגדור ליברמן: איך מתכוונים לנהל מדינה תוך חוסר אמון מוחלט – זה גם דבר בלתי סביר בעליל.

אביגדור ליברמן: אז אפשר להיכנס פה לעוד ועוד פרטים – כמובן, הניפוח הנוראי.

אביגדור ליברמן: היו כבר ממשלות של יותר מ-30 שרים; מעולם לא הייתה ממשלה של 36 שרים, 16 סגנים, חוק נורבגי ומעון שרד נוסף לראש ממשלה חלופי – זה טירוף מוחלט.

אביגדור ליברמן: על רקע מיליון המובטלים, על רקע כל המצוקות הכלכליות, עכשיו לדבר על עוד מעון שרד?

אביגדור ליברמן: מצאו פתאום 200 מיליון שקלים גם לזה, גם לסגני שרים.

אביגדור ליברמן: והחוק הנורבגי, שיכניס למעשה עוד 15 אנשים נוספים, מעבר ל-120, שיקבלו משכורת של חבר כנסת, לשכה, עוזרים, רכב וכל מה שנובע מכך.

אביגדור ליברמן: אני חושב שיש פה אטימות, אטימות ופשוט זלזול באינטליגנציה, בעבודה של הממשלה עצמה.

אביגדור ליברמן: לפני שלוש שנים, ב-2017, מינה ראש הממשלה בנימין נתניהו ועדה מיוחדת למאבק באלימות במשפחה; אותם מקרים באמת מזעזעים של רצח נשים בתוך המשפחה – קבעו ועדה.

אביגדור ליברמן: הוועדה הגישה מסקנות, שהממשלה קיבלה.

אביגדור ליברמן: היו אמורים עד היום להעביר 150 מיליון שקלים.

אביגדור ליברמן: כמה העבירו בפועל?

אביגדור ליברמן: רק 50.

אביגדור ליברמן: לא מצאו 100 מיליון שקלים במשך שלוש שנים לאותו מאבק באלימות במשפחה.

אביגדור ליברמן: פה, כמה אתם מצאתם?

אביגדור ליברמן: כמה מהר מצאתם?

אביגדור ליברמן: למעון שרד, לסגני שרים, לחוק נורבגי, לכל זה יש כיסוי; פה, ועדה שלכם, ממשלה שלכם, אתם מיניתם, אתם הגשתם את המסקנות, אתה קיבלת את המסקנות האלו – לא דאגת להוציא 100 מיליון שקל?

אביגדור ליברמן: אז לכן אפשר פה באמת לבקר ללא סוף גם את ההתחייבויות של הממשלה, שניתנו בפומבי ואף אחד לא התכוון לעמוד בהן, אבל אני רוצה דווקא לקפוץ מפה למסיבת העיתונאים של נתניהו אתמול.

אביגדור ליברמן: כל מי שראה את מסיבת העיתונאים הזאת ושמע את התשובות, פתאום, לעיתונאים – פתאום ראש הממשלה הסכים גם לענות לעיתונאים – המסר הברור היחיד הוא: הולכים לבחירות.

אביגדור ליברמן: לא היה שום מסר אחר.

אביגדור ליברמן: המסר היחיד, ואני מכיר מספיק טוב את בנימין נתניהו, היה: אנחנו הולכים לבחירות.

אביגדור ליברמן: אז לא במקרה אין פה אנשי כחול לבן, כי כנראה גם הם כבר הבינו שהולכים לבחירות ולא לממשלה.

אביגדור ליברמן: הדבר הזה, שקורה פה בימים האחרונים – הכנת דעת הקהל.

אביגדור ליברמן: הרי מבחינתו אין מצב יותר טוב מללכת לבחירות על רקע עימות עם בית המשפט העליון.

אביגדור ליברמן: כל פעם אני שומע: בית המשפט העליון הוא אשם, הוא אשם; אם הוא רק יוציא לבנה אחת מכל ההסכם – גם דברים מטורפים כמו החוק הנורבגי המדלג, פטנט שלא קיים בשום מקום בעולם – אז זאת עילה ללכת לבחירות.

אביגדור ליברמן: ברור שיש מישהו שמחפש תירוצים ללכת לבחירות, וכדאי לאנשי כחול לבן לקחת את זה בחשבון ולהפנים: לא מקימים ממשלה, הולכים לבחירות.

אביגדור ליברמן: ביום חמישי נתניהו יקבל חתימות, יקבל שליטה בוועדה המסדרת, ימשוך עוד שבוע-עשרה ימים, ובסוף יגיד: אנחנו הולכים לבחירות.

אביגדור ליברמן: הכנת דעת הקהל זה באמת דבר אחד, וברור שנתניהו בסך הכול מנסה להימלט משני דברים: מהמשפט שאמור להיפתח אי שם בסוף חודש מאי עם הקראת כתב האישום, והוא מנסה להימלט מוועדת חקירה ממלכתית בנושא הקורונה.

אביגדור ליברמן: הרי אתמול פתאום שמענו נתונים, התפעלנו כמה מעט מתים.

אביגדור ליברמן: דומני שנכון לבוקר הזה יש לנו 237 מתים מקורונה, וזה הישג גדול.

אביגדור ליברמן: היה פה מחדל גדול: בלי כל ההצגות, בלי מסיבות עיתונאים, כמה מתים מקורונה, אדוני היושב-ראש, יש אצל השכנים שלנו בירדן עד עכשיו?

אביגדור ליברמן: כמה מתו?

אביגדור ליברמן: תסתכל, תיכנס לאינטרנט – תשעה מתים בירדן.

אביגדור ליברמן: כמה מתו ברשות הפלסטינית, פה לידנו?

אביגדור ליברמן: שניים.

אביגדור ליברמן: אז אצלנו מתו מהקורונה 237, וכל בן אדם שמת זה באמת עולם ומלואו, הלך והתאדה, וחבל על כל נפטר.

אביגדור ליברמן: אבל למה זה קורה?

אביגדור ליברמן: קודם כול, מחדל בתי האבות.

אביגדור ליברמן: ב-6 במרץ כתבתי – לא רק אמרתי, כתבתי: דחוף תיכנסו לבתי האבות, תתחילו לעשות שם בדיקה, תעשו טיפול ממוקד.

אביגדור ליברמן: מתי מינו את פרופ' גמזו לטפל בכל נושא בתי האבות והקשישים?

אביגדור ליברמן: ב-11 באפריל.

אביגדור ליברמן: לכן גם הגיל הממוצע של הנפטרים הוא רק, לצערי, 82.

אביגדור ליברמן: דומני שהגיל הממוצע הוא 82.

אביגדור ליברמן: לכן בכל הטיפול בקורונה היה מחדל, ואני לא אובייקטיבי, אבל יש מנהל בית חולים מכובד, שמי שמינה אותו זה ליצמן, מנהל בית החולים הדסה.

אביגדור ליברמן: תסתכלו ותקשיבו מה הוא אמר.

אביגדור ליברמן: הוא קטל את משרד הבריאות על הטיפול.

אביגדור ליברמן: אני לא מכיר אותו, מעולם לא נפגשתי איתו, לא יודע מי הוא.

אביגדור ליברמן: אבל אני שמעתי אותו כשהוא מדבר גם בכלי התקשורת וגם בכל מיני פורומים.

אביגדור ליברמן: באמת, הוא קוטל את הטיפול של הממשלה בנושא הקורונה.

אביגדור ליברמן: לכן, כשאני מסתכל על כל מה שקרה שם, לא תהיה ברירה, וגם נתניהו יודע: אין ברירה ממינוי ועדת חקירה ממלכתית, ומזה הוא רוצה לברוח.

אביגדור ליברמן: הוא רוצה לברוח גם ממשפט וגם מוועדת חקירה ממלכתית ולכן ההסתה הפרועה הזאת.

אביגדור ליברמן: ולכן הניסיון לגלגל את האשמה על בית המשפט העליון וללכת לבחירות על רקע העימות עם בית המשפט העליון.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאלה דברים שקופים, דברים לא ראויים.

אביגדור ליברמן: וכשאני מסתכל בכלל על מה שקרה למערכת הבריאות – תסתכלו, אני לוקח את ההודעה לתקשורת של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ואני משווה לכל נתוני הקורונה.

אביגדור ליברמן: ב-2019 במדינת ישראל מתו מכל מיני סיבות 45,961 בני אדם.

אביגדור ליברמן: מה סיבת המוות הראשונה?

אביגדור ליברמן: רבע, יותר מ-11,000, מסרטן.

אביגדור ליברמן: מה סיבת המוות השנייה?

אביגדור ליברמן: מחלות לב וכלי דם.

אביגדור ליברמן: מה סיבת המוות השלישית?

אביגדור ליברמן: זיהומים נרכשים בבתי החולים.

אביגדור ליברמן: ניסיתי להוציא ממשרד הבריאות, תאמינו, זאת הייתה עבודת בילוש, ב"שושו" נתנו לי הערכה כמה מתו ב-2019 מזיהומים נרכשים בבתי החולים.

אביגדור ליברמן: ההערכה של משרד הבריאות שלנו – כ-4,000 איש.

אביגדור ליברמן: תסתכלו, כל יום, כל יום מתים יותר מעשרה בני אדם מזיהומים נרכשים בבתי חולים, לא מקורונה.

אביגדור ליברמן: אז לכן, יש פה מניפולציה, יש פה ניצול ציני של סיפור הקורונה לטובתו האישית של ראש הממשלה.

אביגדור ליברמן: לא לטובת עם ישראל.

אביגדור ליברמן: הניצול הכי ציני שרק אפשר, המניפולציה הכי גדולה בדעת הקהל.

אביגדור ליברמן: אבל אין פה שום דבר אמיתי.

אביגדור ליברמן: אפשר להמשיך לדבר ולדבר, ואני לא רוצה להזכיר את הפארסה של החזרה ללימודים, גם בבתי הספר, גם במערכת החינוך הפרטית, גם בגני הילדים ובמעונות היום.

אביגדור ליברמן: אבל כל מי שיש לו ילדים או נכדים והוא מסתכל על כל התהליך הזה, יש לזה מילה אחת: פארסה אחת גדולה.

אביגדור ליברמן: אבל מעבר לכך, אדוני ראש הממשלה, אתה אחראי על קריסת מערכות שלמות.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על דוח מבקר המדינה, שיצא רק אתמול, ואני רוצה רק להקריא קטע מדוח מבקר המדינה – זה לא דוח של אביגדור ליברמן, ישראל ביתנו – לגבי שירות שהוא אחד החשובים בכל מדינה, שירות החוץ.

אביגדור ליברמן: הדוח משתרע על 96 עמודים.

אביגדור ליברמן: ואני מקריא: מערך החוץ של ישראל מצוי במשבר מבני-תפקודי.

אביגדור ליברמן: הפעילות בזירה הבין-לאומית נעשית באמצעות כ-40 גופים ממשלתיים בעשרות תחומים באופן מבוזר.

אביגדור ליברמן: חלקה באופן משיק, חופף ומקביל לפעולות משרד החוץ, ללא ראייה אסטרטגית, ללא ניהול מרכזי מתכלל ובלי שקיימת תמונת מצב מלאה על מלוא פעילות ישראל בעולם.

אביגדור ליברמן: לצד זאת, משרד החוץ עצמו מצוי במשבר תקציבי חריף, שבשנת 2019 שיבש במידה ניכרת את תפקודו.

אביגדור ליברמן: מצב דברים זה אינו מאפשר לנצל את מרב ההזדמנויות לקידום האינטרסים של ישראל בזירה הבין-לאומית.

אביגדור ליברמן: שירות החוץ הוא לא שירות מפלגתי.

אביגדור ליברמן: הוא שירות ממלכתי מן החשובים.

אביגדור ליברמן: מבקר המדינה הוא בטח לא מישהו שנחשב מבקר מדינה עוין לממשלה או לראש הממשלה.

אביגדור ליברמן: כשהוא חותם על דוח כזה, זה תמרור אזהרה, תמרור חמור ביותר.

אביגדור ליברמן: פשוט פשיטת רגל בתחום הניהולי, מה שקרוי management, ובלי management לא קיים שום דבר.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, הדבר הנוסף שכדאי לשים לב אליו הוא לגבי לימודי ליבה.

אביגדור ליברמן: אני לא חיכיתי לדוח מבקר המדינה באותם חמשת תנאי הסף שהעברנו למשרד ראש הממשלה בתקווה שמישהו ינהל איתנו משא ומתן קואליציוני.

אביגדור ליברמן: ברוך השם, החזירו לנו את הדף הזה כמו שהעברנו.

אביגדור ליברמן: אף אחד גם לא התכוון לדון לגופו של עניין.

אביגדור ליברמן: יש פה באמת תמרור אזהרה הכי חריף.

אביגדור ליברמן: ואני לא רוצה לצטט את כל הדוח, אני רואה שנותרה דקה אחת, אבל בכל זאת: רוב התלמידים אינם לומדים את מקצועות הליבה.

אביגדור ליברמן: שיעור הזכאים לבגרות כמעט אפסי.

אביגדור ליברמן: לא פחות מ-95% מהמורים למתמטיקה במוסדות לבנים לא למדו בעצמם לבגרות במתמטיקה, אלא מקצועות קודש בלבד.

אביגדור ליברמן: כלומר, מורים למתמטיקה, 95% מהם לא למדו מתמטיקה בעצמם.

אביגדור ליברמן: אין להם בגרות במתמטיקה והם מלמדים ילדים את המתמטיקה.

אביגדור ליברמן: ולכן כותב המבקר שיש לזה השלכות על המשק, על הפריון, על הכלכלה של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: הדבר האחרון – ויצא, לצערי, הדובר שדיבר לפניי לגבי כל הנושא של השילוב של ערביי ישראל בחברה הישראלית: זה לא ויכוח שאני אנהל כרגע, אבל אני תמיד מזכיר דברים של מי שהיה שר החינוך האגדי, חתן פרס ישראל – דווקא מפא"יניק, הוא לא בא, חס וחלילה, מהימין, הוא בא ממפלגת העבודה – בן-ציון דינור.

אביגדור ליברמן: אז הייתה לו אמירה מאוד ברורה: לערבים בארץ ישראל יש את כל הזכויות, אבל אין להם שום זכות על ארץ ישראל.

אביגדור ליברמן: זה באמת המצב, ככה אנחנו רואים.

אביגדור ליברמן: וזו אמירה של שנות החמישים, כך הם מתרגמים את המסמך הכי חשוב שאי פעם נכתב במדינה הזאת: מגילת העצמאות.

יעקב מרגי: נא לסיים, תודה.

אביגדור ליברמן: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש, ואחריו – חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, אם תהיה כאן.

יעקב מרגי: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לדבר, ולגעת בשלושה דברים: האחד זה הצורך באחדות; השני זה מה קורה בבג"ץ ואיך אנחנו מתמודדים מול בג"ץ; לדבר גם על ההסתייגות שלי מהחוק עצמו.

יואב קיש: חבריי מישראל ביתנו דיברו פה – דיבר יו"ר המפלגה כרגע – ובהרבה דברים יש לנו דעות משותפות.

יואב קיש: אני יכול להגיד, למשל, שאני חושב – חבר הכנסת פורר, לא שאלתי אותך אישית לאחרונה, אבל אם תבוא למליאה הצעת ריבונות, החלת ריבונות, אני מניח שאתם תתמכו בזה.

עודד פורר: ביקשנו פטור מחובת הנחה – – – ולצערי, משום מה, כבר שנה וחצי שאתם מעכבים את זה.

אלכס קושניר: חוץ מזה, יואב, ביקשנו הסתייגויות – – –

עודד פורר: – – – הסתייגויות – הצבעתם נגד.

יעקב מרגי: תודה.

יואב קיש: מכיוון שזה על הזמן שלי, תודה.

יואב קיש: מה שרק רציתי להגיד לך הוא שחלק מהחשיבה ללכת לממשלת האחדות הזאת היא כדי שנוכל להעביר ולבצע את הריבונות.

יואב קיש: לא הייתי רוצה להיות בצד של יש עתיד והרשימה המשותפת ומרצ – ולשם אתם מכוונים.

עודד פורר: יואב, תהיה רגוע.

עודד פורר: אתם לא תביאו את הריבונות להצבעה – – – ואם זה יגיע להצבעה, אנחנו נהיה בעד.

יואב קיש: אז בוא נראה בעוד חודשיים.

יואב קיש: אני אהיה רגוע – – –

עודד פורר: – – –

יואב קיש: אבל אני אומר לך – – –

קריאה: – – – יואב, אתה יודע שזה לא יקרה.

יואב קיש: אתם מבינים, אלה השותפים.

יואב קיש: אתם שותפים של הרשימה המשותפת.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אדוני, בישיבה.

אלכס קושניר: – – – בישיבות הוועדה אני הגשתי הסתייגות – – –

יואב קיש: אבל לא בהסתייגות, תצביע במליאה.

אלכס קושניר: אתם הצבעתם נגד – – –

עודד פורר: אגב, יש לך עוד הזדמנות – – –

יואב קיש: חברים, זה לא שהגשת הסתייגויות והבה נתחכמה לו.

יואב קיש: בעוד חודשיים נרצה את הידיים שלכם.

עודד פורר: תביא את החוק – – –

יואב קיש: עוד חודשיים נדבר.

קריאות: – – –

יואב קיש: ומה תגידו לשותפים שלכם לרשימה המשותפת שיצביעו נגד?

קריאות: – – –

יואב קיש: שותפים לאופוזיציה.

אוסאמה סעדי: – – – יש הצבעה – – – אנחנו נגד – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת סעדי, תודה.

יעקב מרגי: עודד, תודה.

יעקב מרגי: אני מבקש לשבת.

יעקב מרגי: מי שרוצה קריאת ביניים – – –

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: כשקוראים קריאת ביניים עושים את זה בישיבה.

יעקב מרגי: זה לא שוק.

יואב קיש: אני הסתכלתי על אופי האופוזיציה עכשיו, ובאופוזיציה יש לנו את הרשימה המשותפת ומרצ ויש עתיד וישראל ביתנו.

יואב קיש: ושאלתי שאלה: מה יקרה כשנרצה להצביע על ריבונות, מה תעשו עם השותפים שלכם לאופוזיציה?

יואב קיש: הם יגידו לכם: אל תצביעו בעד.

עודד פורר: אנחנו נפנה – – –

אלכס קושניר: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת של ישראל ביתנו, יש גם מושג של שאלה רטורית.

יעקב מרגי: לא חייבים לענות על כל שאלה.

יואב קיש: אני חייב להגיד עוד דבר.

יואב קיש: אני מודה שישראל ביתנו תהיה עוף חריג בתמונת האופוזיציה – ככה זה נראה לי – אבל נראה לי שיש עתיד ומרצ והרשימה המשותפת זה ככה, זה בונבוניירה ביחד, ויהיו לנו הרבה קרבות משותפים בעניין הזה.

רם בן ברק: אתה יכול להיות רגוע, אנחנו נצביע נגד.

קריאה: – – –

יואב קיש: הדבר היחיד שמפריע לי בישראל ביתנו זה למה אתם נמצאים בחברותא הזאת.

יואב קיש: הייתם יכולים להיות באירוע אחר, זה הכול.

יוליה מלינובסקי: – – – תעשה משהו.

יעקב מרגי: יש להם תשובה, זה נתניהו.

עודד פורר: הינה, אני אומר לך כאן, אדוני היושב-ראש:

עודד פורר: אני פניתי גם לשר – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת קיש, רגע, אין לי בעיה – – –

יואב קיש: עוד לא התחלתי.

יעקב מרגי: אתה יכול ליהנות בעשר דקות שלך בדו-שיח עם חברי הכנסת, אבל שלא תצפה לקבל ממני הארכה.

יואב קיש: אז כמה אתה נותן לי?

יעקב מרגי: אני אתן לך אם תתייחס לנאום ואל תפנה לחברי הכנסת.

יואב קיש: אז אני מתחיל.

עודד פורר: – – –

יואב קיש: הנושא התחיל מנושא הריבונות שבעיניי – הנושא של צורך באחדות.

יואב קיש: אנחנו אחרי שלוש מערכות בחירות, עם, כרגע, משבר בריאותי וכלכלי שמשפיע גם על מערכת החינוך.

יואב קיש: שיעור האבטלה הוא 27%, אנחנו מקווים שהוא ירד בתקופה הקרובה.

יואב קיש: הסיטואציה היא כזאת שאם אנחנו לא נקים ממשלה – ולא הייתה שום אלטרנטיבה אלא רק ממשלת אחדות; אם לא היינו מגיעים לדבר הזה, היינו גוררים את מדינת ישראל באמצע תקופת הקורונה, באמצע משבר כלכלי עצום – מדברים פה על עלות הממשלה המנופחת; כי בחירות, 2 מיליארד שקלים, זה לא.

יואב קיש: כבר סבלנו.

יואב קיש: תחשוב מה היינו עושים עם ה-6 מיליארד שכבר זרקנו.

יואב קיש: אז הדבר האחראי והנכון לעשות הוא ללכת פה לאחדות.

יואב קיש: אני חושב שיש פה מחירים שאנחנו משלמים.

יואב קיש: מי כמו חברי סיעת הליכוד, המפלגה הכי גדולה, הסיעה הכי גדולה היום בכנסת, יכול לומר – משלמים מחירים.

יואב קיש: אבל לטובת מדינת ישראל הצורך באחדות הוא הכרחי, ובמיוחד כשאני מוסיף על זה את ההזדמנות הגדולה של מימוש הריבונות, ניצול תקופת נשיאותו של טראמפ בבית הלבן, והכוונה והסכמה ברורה שהממשלה שתוקם תוביל לריבונות.

יואב קיש: נושא בג"ץ, אני חייב להתייחס גם אליו.

יואב קיש: הבוקר התחלתי דיון בוועדת החוץ והביטחון על הכלי שעוזר לנו לקטוע את שרשרות ההדבקה בקורונה, איכון השב"כ; בג"ץ הכתיב שאי-אפשר להמשיך בתקנות חירום אלא חייב את הממשלה לחוקק.

יואב קיש: יש פתגם ידוע שאומר: הדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות.

יואב קיש: מה עשה בג"ץ?

יואב קיש: במקום לתת לכנסת להמשיך בפיקוח שלה על הממשלה באמצעות התקנות, שבאות לאישור ומתנהלות באופן שוטף מול ועדת המשנה למודיעין של ועדת החוץ והביטחון, הוא מחייב חקיקה.

יואב קיש: הכלי הוא כלי שצריך אותו בתקופה של התפרצות מחלה שכזאת.

יואב קיש: חייבים את הכלי הזה.

יואב קיש: אין עוד כלי אחר שיכול להחליף אותו.

יואב קיש: ולכן, הממשלה הולכת לחקיקה.

יואב קיש: אז מה יקרה מהאירוע הזה של הרצון לחייב בחקיקה?

יואב קיש: עכשיו יהיה לנו בחקיקה, באופן קבוע, כלי שאולי היינו רוצים להימנע ממנו, שצריך אותו עכשיו אבל בתקופות רגילות לא היינו רוצים שהוא יהיה בחוק.

יואב קיש: היינו רוצים שהוא ייכנס אך ורק בתקנות חירום.

יואב קיש: וכן, הכנסת מפקחת.

יואב קיש: אז אני לא מבין את בג"ץ: הכנסת מפקחת.

יואב קיש: יכולתם לדרוש פיקוח של הכנסת.

יואב קיש: דרך אגב, דרשתם את זה, זה קרה, התכנסה הוועדה, הוקמה.

יואב קיש: ואנחנו אכן דאגנו שהשימוש של הממשלה בכלי הזה יהיה השימוש הראוי, וכך המצב.

יואב קיש: דרך אגב, זה כלי שהביא לגילוי של כשליש מכמות החולים שהתגלו במדינת ישראל.

יואב קיש: זאת אומרת, אם לא היינו משתמשים בו, אותם שליש – כ-5,000 איש, לא ניכנס כרגע למספרים המדויקים – היו כנראה מדביקים עוד אחרים, ואני לא יודע אם היום היינו במצב שאנחנו מדברים על עשרות חולים בודדים ביום.

יואב קיש: אולי היינו במקום אחר גם מבחינת התמותה, חס וחלילה.

יואב קיש: אז הכלי נחוץ.

יואב קיש: דרך אגב, עוד דבר, גם אבסורד.

יואב קיש: הרי אומרים שאנחנו לא רוצים לפגוע בזכויות הפרט – – –

יעקב מרגי: צדקנים.

יעקב מרגי: הרי בכל אפליקציה אנחנו נשאלים על המיקום שלנו ואנחנו נדיבים ואומרים כן.

יואב קיש: אבל עזוב את האפליקציות.

יואב קיש: אני רוצה – אני, ואני חושב שכל אחד – שגידו לי אם הייתי על יד מישהו עם קורונה.

יואב קיש: אני לא רוצה להדביק את הבית.

יואב קיש: זה בכלל רצון אישי.

יואב קיש: אין פה עניין של פגיעה בפרטיות.

יואב קיש: ההפך, אתה עוזר לציבור.

רם בן ברק: – – – אפליקציה המגן.

יואב קיש: יש הרבה חסרונות.

יואב קיש: אין חלופה.

יואב קיש: אני אומר לך, אין חלופה שנותנת מענה.

זאב אלקין: היא לא נותנת מענה היום – – –

יואב קיש: אני לא רוצה להיכנס לזה.

יואב קיש: השר אלקין, עכשיו זה הזמן שלי.

יואב קיש: אין חלופה מתאימה לאיכון השב"כ.

רם בן ברק: – – – אני שואל את עצמי אם יכול להיות שאצל הפלסטינים יש רק ארבעה מקרים של חולי קורונה – – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: רם בן ברק, תודה.

יואב קיש: אז אני שואל את עצמי מה קרה לבג"ץ.

יואב קיש: הוא בא לעשות טוב וקלקל.

יואב קיש: אני מאוד מקווה שלא יעשה כך.

יואב קיש: גם בדיונים האחרונים שראינו, ובהחלטה, כשמדינת ישראל הייתה בבחירות שבהן הליכוד קיבל כמעט 1,350,000 קולות, הכי הרבה אי-פעם, לטובת הקמת ממשלה בראשות בנימין נתניהו – ועכשיו יושבים 11 שופטים מכובדים ומחליטים אם הם מקבלים את ההצבעה הזאת, כן או לא.

יואב קיש: בעיניי זה נראה אבסורד.

יואב קיש: נראה לי פגיעה קשה – בדיון, בזה שעצם השאלה בכלל מתעוררת – פגיעה קשה במערכת הדמוקרטית שלנו.

יואב קיש: ואני יכול להגיד לך עוד דבר: אנחנו, בכנסת הזאת – השר אלקין, אתה היית שותף לאירוע כמובן – חוקקנו את חוק-יסוד: הלאום.

יואב קיש: חוק-יסוד שממנו גוזרים שופטי בג"ץ את יכולתם לעשות פיקוח משפטי על חוקים אחרים.

יואב קיש: הרי אמר השופט אהרן ברק שחוקי-היסוד הם הכוח המשמעותי.

יואב קיש: משתמשים בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

יואב קיש: ועכשיו בג"ץ קיבל עתירות והולך לנהל דיון בשאלה האם הוא מוכן לקבל חוק-יסוד שממנו הוא שואב את מקור כוחו.

יואב קיש: אני שואל: אז מה מקור הכוח של בג"ץ אם לא חוקי-היסוד, אם הוא מסוגל לקיים דיון ולערער על זכות הקיום של חוק-יסוד?

יואב קיש: מי שמם?

רם בן ברק: חבר הכנסת קיש, אולי החוק הזה מתנגש עם חוק-יסוד אחר.

יואב קיש: מי שמם?

יואב קיש: מי שמם?

יואב קיש: זה חוק-יסוד.

יואב קיש: הם לא צריכים לגעת בו.

יואב קיש: הם לא צריכים לנהל עליו שום דיון.

יואב קיש: אם הם רוצים לבוא להחליף את הכנסת הזאת – – –

רם בן ברק: אם בחוק – – – אז הוא כן יכול – – –

יואב קיש: חבר הכנסת רם בן ברק, מה אתה עושה פה?

יואב קיש: לך לבג"ץ, תנסה להיות שופט.

יואב קיש: שם מחליטים.

רם בן ברק: ממש.

יואב קיש: פה מדברים, פה מחוקקים, פה נבחרים.

יואב קיש: ומי שקובע מה יהיה ואיך עושים זה שם.

רם בן ברק: ידעתי שיש דמגוגיה בליכוד.

רם בן ברק: לא ידעתי שזה – – –

יואב קיש: זו לא דמגוגיה.

יואב קיש: זה המצב שיש.

זאב אלקין: זה לא היה בכנסת הזאת, אבל לעומת זאת זה היה לפני שלוש כנסות.

יואב קיש: כן, בדיוק, בכנסת העשרים – הכנסת הראשונה שבה הייתי חבר כנסת.

יואב קיש: אני חייב לומר לך, חבר הכנסת רם בן ברק, שיש לא רק חוסר איזון, זה כבר נהיה אירוע שכבר הוקצן ברמות, שהרשות השופטת – – –

יעקב מרגי: אני מוסיף לך דקתיים על ההפרעות, אבל לא יותר מזה.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: הרשות השופטת רואה את עצמה כרשות עליונה, שזה לא המצב – צריך להיות איזון בין הרשויות – ללא שום איזונים ובלמים.

יואב קיש: הרי כל דבר שפיט, בכל דבר יש סמכות, וכל החלטה שהבית הזה מקבל, בסופו של דבר היא מעין המלצה.

יואב קיש: תראה את נושא המסתננים, תראה את חוק הפיקדון – אני לא רוצה להיכנס – שלא לדבר על האפקט המצנן שאתה יושב בוועדות הכנסת, אתה אולי תיתקל בזה, ואתה שומע את היועצים המשפטיים אומרים לך: אני לא יכול לעשות את זה כך, כי מה יגיד בג"ץ?

יואב קיש: אבל אנחנו נבחרנו בשביל להוביל מדיניות.

רם בן ברק: מי יגן עלינו מפני עריצות הרוב?

רם בן ברק: אבל מי יגן על המיעוט מפני עריצות הרוב?

יואב קיש: הכנסת הזאת תוביל מדיניות.

יואב קיש: אם אתה שואל, ופה אני מסכם את העניין הזה – – –

רם בן ברק: – – – כל דבר.

יואב קיש: הוא נתן לי עוד דקתיים אז אני רוצה להשתמש בהן.

יואב קיש: אנחנו נהיה חייבים, אין לי שום ספק בכך, לקדם את חוק-יסוד: השפיטה, עם פסקת התגברות שתעשה סדר אחת ולתמיד בין הרשויות.

יואב קיש: זה כל כך נדרש לדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: אסיים בהסתייגות עצמה.

יואב קיש: אני מודה שגם לי יש דברים שלא מצאו חן בעיניי בחוק.

יואב קיש: זו מעין פשרה שחלקה פוליטית.

יואב קיש: למשל, 70 חברי הכנסת שאנחנו מפילים על עצמנו זה אירוע רע מאוד.

יואב קיש: האם אני אצביע נגד זה?

יואב קיש: לא, כי אני מבין שזו הפשרה של העניין.

יואב קיש: אבל, מה שאני הוספתי זה הסתייגות אחת שהופכת את כל החוק להוראת שעה רק לכנסת העשרים-ושלוש, וזה מכיוון שברמה האישית אני מרגיש שאני לא רוצה שהדבר הזה ילווה אותנו מעבר למצב הנוכחי שנקלענו אליו אחרי שלוש פעמים של מערכות בחירות.

יואב קיש: נוצר אירוע שמחייב את זה, נכון, במקרה הזה אני מסכים לו, אבל הייתי רוצה שבכנסת הבאה אנחנו כבר לא נהיה באירוע הזה, לכן ההסתייגות שלי מדברת אך ורק על נושא הוראת שעה לכל החקיקה עצמה.

יואב קיש: למרות שחלקים נרחבים מהחקיקה, דרך אגב, גם כך הם בהוראת שעה, הייתי מחיל את זה על הכול.

יואב קיש: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, ואחריה – סעיד אלחרומי.

יעקב מרגי: את מאותגרת?

יעקב מרגי: 30 דקות לרשותך.

ע'דיר כמאל מריח: אפשר לדבר כל כך הרבה יותר על מה שקורה במדינה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה ומכובדת, תהיתי כיצד אפשר לפתוח את הנאום שלי ועד כמה אפשר לפרט, לנמק, לטעון, לסנגר, להילחם, להציג, להאמין ולהבין.

ע'דיר כמאל מריח: מה קרה לנו?

ע'דיר כמאל מריח: מה קרה לנו?

ע'דיר כמאל מריח: אתם שומעים את הקול שלי?

ע'דיר כמאל מריח: הקול שלי שבור, הקול שלי צרוד, הקול שלי מאוכזב, מתוסכל, מרגיש נבגד.

ע'דיר כמאל מריח: אבל לא רק הקול שלי.

ע'דיר כמאל מריח: הקול של אזרחים רבים, טובים וחלשים, שצופים בנו, מסתכלים על המקום הזה – המקום הנכבד, הפרלמנט הישראלי – ותוהים על מה אנחנו מדסקסים, על מה אנחנו נלחמים, על מה אנחנו רבים בוועדות.

ע'דיר כמאל מריח: יש רגעים שאני מתקשה להכיל את האכזבה שבי על הזילות של המקצוע, על חוסר ההבנה שלנו, של חלקנו לפחות – לא שלי – של מה זה להיות נבחר ציבור.

ע'דיר כמאל מריח: לשם מה נבחרנו?

ע'דיר כמאל מריח: בשביל מי באנו?

ע'דיר כמאל מריח: למען מי באנו להילחם?

ע'דיר כמאל מריח: אני האישה הדרוזית הראשונה המכהנת כחברת כנסת בפרלמנט הישראלי.

ע'דיר כמאל מריח: אני אומרת זאת בגאווה גדולה, אבל יש תחושה קשה של החמצה.

ע'דיר כמאל מריח: הייתי כל כך קרובה להיות השרה הראשונה בממשלת ישראל.

ע'דיר כמאל מריח: הייתי כל כך קרובה לעבוד באמת, להשיג, לבנות, לטפח ולפתח.

ע'דיר כמאל מריח: אבל החלום הזה, החזון הזה, התקווה הזאת שהפרחנו שנה שלמה – בום, התנפצה כמו בלון.

ע'דיר כמאל מריח: החזון הזה התנפץ לרסיסים כי אנשים איבדו את הדרך.

ע'דיר כמאל מריח: מדברים איתי על אלונקה – בולשיט.

ע'דיר כמאל מריח: איזו אלונקה?

ע'דיר כמאל מריח: על איזו אלונקה אתם מדברים?

ע'דיר כמאל מריח: האלונקה הזאת – דאגתם לבדוק אילו ערכים הבאתם יחד איתכם מתחת לאלונקה הזאת?

ע'דיר כמאל מריח: נאיבית אני לא.

ע'דיר כמאל מריח: אני יודעת שכאן זה לא בית כנסת ולא ח'לווה, ח'לווה זה המקום הקדוש שהדרוזים אצלנו מתפללים בו.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא ילדה נאיבית.

ע'דיר כמאל מריח: אני מבינה היטב מהי פוליטיקה, ואני יודעת לשחק את המשחק ומבינה שזו אומנות.

ע'דיר כמאל מריח: אני מבינה שזו אומנות התן-וקח, פשרות, חיבורים ושיתופי פעולה.

ע'דיר כמאל מריח: אבל יש לי קווים אדומים, תתפלאו.

ע'דיר כמאל מריח: כשאני נמצאת בכנסים בחו"ל ופוגשת פוליטיקאים בעולם, תמיד אני משווה למצבנו.

ע'דיר כמאל מריח: אני תמיד אוהבת לעשות מחקר השוואתי, לבדוק איפה העולם ואיפה אנחנו.

ע'דיר כמאל מריח: אני נדהמת לראות את הכמות הנכבדה של הח"כים ונבחרי הציבור במדינת ישראל שאיבדו את הדרך.

ע'דיר כמאל מריח: עובדים בעיניים על הציבור.

ע'דיר כמאל מריח: באירלנד של 2008 ראש הממשלה ברטי אהרן התפטר בעקבות שוחד שקיבל – תרומות, מתנות לא חוקיות – מאנשי עסקים בעת שכיהן כשר אוצר; באיטליה של 2011 ברלוסקוני, ראש ממשלת איטליה, התפטר בעקבות כתב אישום שהוגש נגדו; בסלובניה של 2013 יאנז יאנשה, ראש הממשלה, גם הוא הודיע על התפטרותו על רקע חשדות שקיבל – על קבלת שוחד; בברזיל של 2018 הנשיאה דילמה רוסף גם הודחה על ידי הפרלמנט לאחר שהסתבכה בפרשיית שחיתות; בישראל של 2020 ראש ממשלה המכהן תחת שלושה כתבי אישום של שוחד, מרמה והפרת אמונים חותם על הסכם קואליציוני וזוכה להרכיב את ממשלתו החמישית, הלוא היא ממשלת הג'ובים.

ע'דיר כמאל מריח: יש לי ידיד ממדינה קרובה למזרח התיכון, והוא אומר לי: ע'דיר, מה קרה לכם?

ע'דיר כמאל מריח: תגידו, אתם עושים צחוק?

ע'דיר כמאל מריח: סיגריות?

ע'דיר כמאל מריח: שמפניות?

ע'דיר כמאל מריח: על זה אתם שופטים ראש ממשלה?

ע'דיר כמאל מריח: מה, אתם מפגרים?

ע'דיר כמאל מריח: אמרתי לו: זה בדיוק הכוח של מדינת ישראל.

ע'דיר כמאל מריח: מדינת ישראל היא מעצמה מפני שהיא דאגה לשמר את הצביון הדמוקרטי שלה לצד היותה מדינה יהודית.

ע'דיר כמאל מריח: הרי מהי דמוקרטיה?

ע'דיר כמאל מריח: דמוקרטיה בבסיסה היא לא רק שלטון הרוב – היא גם שלטון החוק, ואין אף אדם מעל החוק.

ע'דיר כמאל מריח: אני אימא לשני ילדים, ואני מבינה היטב שברגע שאני עוברת על החוק, אני מנועה מלעשות כמה דברים בחיים שלי; אני מנועה מלכהן בכמה תפקידים.

ע'דיר כמאל מריח: יש סנקציות, יש עונשים, יש קנסות.

ע'דיר כמאל מריח: אני חשבתי לתומי שזה תקף לגבי כולם, אבל מסתבר שלא.

ע'דיר כמאל מריח: אני מגיעה לכאן אחרי שחסמנו את כביש 6 בבוקר.

ע'דיר כמאל מריח: הייתה מחאה בצומת אליקים, שבה אני, יחד עם ראשי הרשויות הדרוזיות, חברי כנסת וההנהגה הדתית והרוחנית, כולנו אמרנו: עד כאן.

ע'דיר כמאל מריח: הידעתם שהתקציב לרשויות הדרוזיות של שנת 2020 הועבר ואושר ב-29 בדצמבר 2019?

ע'דיר כמאל מריח: ביום האחרון של שנת 2019 אמרו: ואללה, אחינו הדרוזים – אחינו – לא קיבלו את המגיע, בואו נזרוק להם איזה 202 מיליון כדי שיהיו מרוצים.

ע'דיר כמאל מריח: בואו נלך לאכול כנאפה.

ע'דיר כמאל מריח: הרי דרוזים הם עם טוב, נכון?

ע'דיר כמאל מריח: זה לאבנה, זה שמן זית, זה צימרים טובים – יאללה נזרוק להם 202 מיליון, ביום האחרון של השנה.

ע'דיר כמאל מריח: היום, 5 במאי – אתם יודעים כמה הועבר מהכסף?

ע'דיר כמאל מריח: מישהו יכול לנחש?

ע'דיר כמאל מריח: 25 מיליון.

ע'דיר כמאל מריח: בחישוב מתמטי, אם מחשבים 202 חלקי 25, מבינים שזה שמינית מהתקציב.

ע'דיר כמאל מריח: למה?

ע'דיר כמאל מריח: רק הוא מבין למה.

ע'דיר כמאל מריח: איפה הכסף?

ע'דיר כמאל מריח: רק הוא מבין איפה.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול היה דיון רדוד ושטחי בוועדת הכספים בשאלה איפה הכסף.

ע'דיר כמאל מריח: עולים פקידים מהאוצר ומהפנים, שאני מתקשה להביע את ההלם שלי כשאני רואה אותם עולים ב"זום": כמו hot potato כזה, אחד זורק על השני: איפה הכסף?

ע'דיר כמאל מריח: הכסף אצלך, אני העברתי, לא העברתי, יש הרשאה, אין הרשאה, כן אישור – תגידו, אתם עובדים עלינו?

ע'דיר כמאל מריח: אתם צוחקים עלינו?

ע'דיר כמאל מריח: אתם חושבים שאתם משחקים טאקי עם ילדים?

ע'דיר כמאל מריח: מה זה "איפה הכסף"?

ע'דיר כמאל מריח: במדינה מתוקנת הכול צריך להיות כתוב שחור על גבי לבן, בטבלאות, במספרים, מעוגן, כתוב.

ע'דיר כמאל מריח: מה זה "איפה הכסף"?

ע'דיר כמאל מריח: משרד הפנים אומר – אצלי חונים 90 מיליון.

ע'דיר כמאל מריח: למה עדיין הועבר 25 מיליון?

ע'דיר כמאל מריח: שוב פעם אין תשובות.

ע'דיר כמאל מריח: פתאום כולם שוכחים, מתבלבלים, משקרים.

ע'דיר כמאל מריח: הבטחות סרק.

ע'דיר כמאל מריח: מוכרים לנו לוקשים, אדוני יושב-ראש הכנסת.

ע'דיר כמאל מריח: אבל אתה יודע מה יפה הפעם?

ע'דיר כמאל מריח: אני לא יודעת אם ראיתם את בית הנייר.

ע'דיר כמאל מריח: איך שרים שם?

ע'דיר כמאל מריח: בלה צ'או, בלה צ'או, בלה צ'או?

ע'דיר כמאל מריח: הפעם זה מתחיל bottom up, מהעם הפשוט, מהאזרח הקטן, מהאנשים שמבינים – עד כאן.

ע'דיר כמאל מריח: הילדים של היום, או כפי שאני קוראת להם, הדרוזים החדשים, מסרבים לקנות את הלוקשים האלה.

ע'דיר כמאל מריח: גם להם יש אינטרנט, גם הם יכולים להיכנס, לראות איך אנשים מתנהגים בוועדות, איך פקידי ממשל מתייחסים לאחינו הדרוזים, מה הם מבטיחים ומה הם מקיימים, מה כן מועבר, מה לא מועבר, ומתחשבנים.

ע'דיר כמאל מריח: ובבוא היום הם גם יבינו עם מי יש לנו עסק, עם מי כדאי לעבוד, במי כדאי לתמוך.

ע'דיר כמאל מריח: וזה מה שיפה במחאה הפעם.

יעקב מרגי: ה-200 מיליון, ברשותך, באמצעות משרדי ממשלה שונים.

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

יעקב מרגי: מניסיון שלי כיו"ר ועדת חינוך אני זוכר שגם בתוכנית הקודמת היה קושי ביורוקרטי אובייקטיבי, לא יזום.

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

ע'דיר כמאל מריח: נכון.

יעקב מרגי: כי גם למטה הכלי לא היה – השאלה אם זה המצב, בגלל – – –

ע'דיר כמאל מריח: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני לא באה למכור לך סיפורים.

ע'דיר כמאל מריח: אין ספק שזה דו-צדדי.

ע'דיר כמאל מריח: אין ספק שזה שלטון מרכזי ושלטון מקומי.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע איפה המינהלת לפיתוח היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים יושבת, תחת איזה משרד?

ע'דיר כמאל מריח: זה תחת המשרד לשיתוף פעולה אזורי.

ע'דיר כמאל מריח: שיתוף פעולה אזורי.

ע'דיר כמאל מריח: נדמה לי שאני לא אזרחית ממלכת ירדן.

ע'דיר כמאל מריח: אין פה שיתוף פעולה אזורי.

ע'דיר כמאל מריח: למה תחת שיתוף פעולה אזורי?

יעקב מרגי: היה פעם שר לשיתוף פעולה אזורי.

ע'דיר כמאל מריח: היה פעם שר, בשם צחי הנגבי, שהוא עדיין שר, שלא זכור לי מתי הוא דפק על דלתו של ראש הממשלה – אדוני, איפה הכסף.

ע'דיר כמאל מריח: מתי הוא דפק על שולחנות, מתי הוא נלחם?

ע'דיר כמאל מריח: אני לא זוכרת מתי שמעתי אותו.

ע'דיר כמאל מריח: ולהזכירך, אני עיתונאית בדם, אני מגישת חדשות לשעבר, אני אדם מחובר לחדשות לא רק ברמה פנימית לוקאלית, גם ברמה אזורית, גם ברמה גלובלית, לעולם.

ע'דיר כמאל מריח: אני יודעת בדיוק מה קורה.

ע'דיר כמאל מריח: לא זכור לי מתי שמעתי אותו נלחם למעני, כאימא לילדים.

ע'דיר כמאל מריח: לא זכור לי מתי שמעתי אותו בא ואומר: איפה הכסף.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני היושב-ראש, יש כל כך הרבה עיוותים, יש כל כך הרבה עוולות, יש כל כך הרבה דברים שאמורים להיות מתוקנים, ואני תוהה אם הממשלה בקונסטלציה הנוכחית תבטא את המצוקות האלה.

ע'דיר כמאל מריח: מהיום הראשון שנכנסתי לפוליטיקה אמרתי לבני גנץ: באתי להילחם על חוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: וכשאני אומרת שבאתי להילחם על חוק הלאום אני לא צריכה להוכיח את הפטריוטיות שבי.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא צריכה להוכיח את מידת האהבה שלי למדינה.

ע'דיר כמאל מריח: אני בזה לכל השיח המיליטריסטי הזה שבא ומדבר על מיליטריזם וברית דמים.

ע'דיר כמאל מריח: גם פרסמתי טור ב"הארץ" בערב יום הזיכרון.

ע'דיר כמאל מריח: מה זה ברית דמים?

ע'דיר כמאל מריח: אני באה לחיות איתכם, לא באה למות איתכם.

ע'דיר כמאל מריח: כשבעלי היה ביחידה מובחרת בצבא הוא לא עשה טובה לאף אחד.

ע'דיר כמאל מריח: הוא מגן עלינו, על המולדת של כולנו, על הילדים שלי ושלכם.

ע'דיר כמאל מריח: זה לא – בוא, תן לי זכויות, כי אני מתגייס לצבא אלה זכויות אזרחיות שוות שצריכות להיות מקוימות ומעוגנות כמו בכל מדינה דמוקרטית מתוקנת.

ע'דיר כמאל מריח: וכשאני אומרת שאני באה לתקן את חוק הלאום אני חלילה לא באה לערער או לאיים על היהדות של המדינה, לא על ההמנון ולא על הדגל ולא על שום סממן לאומי.

ע'דיר כמאל מריח: אני באה להבטיח זכויות אזרחיות שוות.

ע'דיר כמאל מריח: חברים – זה שוויון, ואתם, העם היהודי, שעברתם את מה שעברתם, אמורים להילחם יחד איתי כדי לעגן את השוויון.

ע'דיר כמאל מריח: אני מקווה שאתה שם לב לקושי שלי בבית החזה להוציא את המילים, שליבי כבד עליי.

ע'דיר כמאל מריח: קשה לי, קשה לי להבין שאני אחת מ-120 – הרי אני אישה דרוזית יחידה, וגם להיות אישה, בפן המגדרי, זה קשה.

יעקב מרגי: קטונתי מלתת לך עצות, אבל אני אומר לך, ואני מקבל את הדברים, בכנות – זה על חשבוני, אני אתן לך – אל תספידי את היכולות שלך בגלל הסיטואציה הפוליטית הנוכחית.

יעקב מרגי: כשתקום ממשלה, לא משנה איזו ממשלה תקום – יש כוח לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: יש כוח לחברי הכנסת להשפיע, לשנות, וכן, גם מהאופוזיציה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני אדם שהיה מערער על ציון 95.

ע'דיר כמאל מריח: אני אדם של משמעות ועשייה, אני לא בן אדם של דיבורים, ראיונות ונאומים מוצלחים.

ע'דיר כמאל מריח: אני אדם שבא לעבוד ובא לעשות.

ע'דיר כמאל מריח: אין לי ספק שיהיה לי כוח עצום.

ע'דיר כמאל מריח: אני אדם שהיה ראש בכל מערכת שבה עבדתי, בכל מקום שבו כיהנתי, אבל אני כואבת ואני מתאבלת על החברה הישראלית שזו הממשלה שלה.

ע'דיר כמאל מריח: מדברים על מוסדות החוק, מדברים על איזון, על איזונים ובלמים, על מוסדות השלטון.

ע'דיר כמאל מריח: אני שמעתי שיח אחר בשנים האחרונות.

ע'דיר כמאל מריח: אני שמעתי שיח מתלהם.

ע'דיר כמאל מריח: אפילו, שימו לב, מבחינה רטורית – לא אומרים את הקללה הזאת, "ערבים", מפחדים מזה.

ע'דיר כמאל מריח: שים לב מה ראש הממשלה שלנו אומר: "יהודים ולא יהודים".

ע'דיר כמאל מריח: למה, קשה להגדיר בשם?

ע'דיר כמאל מריח: קשה להגיד את המילה "ערבים"?

ע'דיר כמאל מריח: יש לכם אלרגיה, אתם מתגרדים כשאתם שומעים "ערבים"?

ע'דיר כמאל מריח: למה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אם שאלת אותי – לא.

ע'דיר כמאל מריח: אתה ספציפית לא.

יעקב מרגי: לא, גם הרבה – – –

ע'דיר כמאל מריח: אתה ספציפית לא, אבל רבים – כן.

ע'דיר כמאל מריח: הפילוג, השיסוי, הגזענות, שמחלחלים למעלה ומנחילים בתודעה הישראלית – הם מסוכנים.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע למי בהתחלה?

ע'דיר כמאל מריח: קודם כול, לחזון הציוני של מדינת ישראל.

ע'דיר כמאל מריח: ואת זה צריך לעצור, בזה צריך להילחם.

ע'דיר כמאל מריח: אני הראשונה שאעשה את זה.

ע'דיר כמאל מריח: היה מחזה כל כך יפה בחורף האחרון כשהיו שיטפונות בנהריה; האזרחים הערבים ממזרעה הם אלה שנחלצו ראשונים, בלי לחשוב אפילו.

ע'דיר כמאל מריח: בטרקטורים, באמצעים דלים.

ע'דיר כמאל מריח: פשוט מזמנם, מכספם, באו ועזרו.

ע'דיר כמאל מריח: דמיינו אילו הייתה ממשלה והראש שלה היה בא ומטפח את זה, מדבר על השוויון, על האחווה, על הערבות ההדדית, על החיים המשותפים, על הדו-קיום?

ע'דיר כמאל מריח: בסופו של דבר התברכנו בעם נהדר, בפסיפס אנושי מדהים.

ע'דיר כמאל מריח: בסופו של דבר רוב האזרחים כאן רוצים לחיות בשלום.

ע'דיר כמאל מריח: רובנו הורים לילדים שבסך הכול רוצים להרגיש שוויון, לא רק ברמה הסובייקטיבית, ברמה של הרגשה, אלא גם לדעת עובדתית שהם מקבלים זכויות אזרחיות שוות.

ע'דיר כמאל מריח: אומרים לי: מה לך, ילדה?

ע'דיר כמאל מריח: את נאיבית.

ע'דיר כמאל מריח: את מדברת על ערכים, את מדברת על דברים נשכחים.

ע'דיר כמאל מריח: אז חברים, אפשר לדבר על ערכים.

ע'דיר כמאל מריח: גם בפוליטיקה הישראלית אפשר לדבר על ערכים.

ע'דיר כמאל מריח: וכדאי ורצוי שיהיו לכל אחד מאיתנו קווים אדומים.

ע'דיר כמאל מריח: דיברתי על חוק קמיניץ.

ע'דיר כמאל מריח: שתי הסוגיות הכי בוערות שבאתי למענן, לתקן, מין מטרות-על, היו חוק הלאום וחוק קמיניץ.

ע'דיר כמאל מריח: הלשכה שלי מוצפת בפניות ציבור זועמות של אנשים פשוטים שבאים ואומרים: מה, אתה הופך אותי לעבריין?

ע'דיר כמאל מריח: עזוב שירתי או לא שירתי במערכת הביטחון, אתה נותן לי קנסות?

ע'דיר כמאל מריח: אני לא הולך ומתנחל באיזו מדינה זרה, באיזה כפר, באיזה מקום לא ידוע.

ע'דיר כמאל מריח: זו האדמה שלי, שירשתי מאבי, מסבי.

ע'דיר כמאל מריח: זו האדמה שלי שאני מבקש לבנות בה בית.

ע'דיר כמאל מריח: ונדהמים לגלות שהרשויות והפקחים בוחרים דווקא להסתובב בכפרים.

ע'דיר כמאל מריח: גם בשיא משבר הקורונה ראינו בכל מקום, אפילו בכפר קאסם – שיא ההתפרצות, מגפה עולמית, יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה, בלגן אחד גדול, אנשים נלחמים על הבית, כולם אוגרים מזון, מפחדים מהבאות, ואנשים באים לכפרים, לכפר קאסם, לחלק קנסות.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו יודעים שיש כאן מדיניות שהיא לא בדיוק שוויונית.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מבינים שקיבלנו את המקל לפני הגזר.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מבינים שבמקום לטפל בחוסר הסדרה, במקום לבוא ולהסדיר את היישובים – ויש לי על כך מסמכים מפורטים שגיבשתי יחד עם פקידים ואנשי מקצוע ומהנדסים וראשי ועדות תכנון מקומיות ומחוזיות ורמ"י ומינהל, ואני מבינה בדיוק מה צריך לעשות.

ע'דיר כמאל מריח: ויש פתרונות, זה לא הסכסוך הישראלי-פלסטיני.

ע'דיר כמאל מריח: הרי כפי שאתם רואים, כשהממשלה רוצה היא יכולה לעשות שינויים מטורפים בחוקי-יסוד.

ע'דיר כמאל מריח: כשהיא רוצה וכשהיא מעוניינת, תראו את כמות החוקים והשינויים שהממשלה הזו מבקשת לעשות בחוקי-יסוד.

ע'דיר כמאל מריח: בלתי נתפס.

ע'דיר כמאל מריח: ואללה, גם חוק הלאום זה חוק-יסוד.

ע'דיר כמאל מריח: מה דעתכם, אם אתם כל כך נמרצים ומדהימים ויכולים לשבת 12 שעות על הכיסאות שלכם, בואו נתקן גם את העוול הזה שנקרא חוק הלאום, בואו נתקן אותו.

ע'דיר כמאל מריח: אין דין ואין דיין.

ע'דיר כמאל מריח: אין עם מי לדבר.

ע'דיר כמאל מריח: זה לדבר ולהבין שלא מקשיבים אלא שומעים.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול הייתה מסיבה יפה בטלוויזיה.

ע'דיר כמאל מריח: ראש הממשלה הודיע בין השורות על כך שאנחנו מדינה מדהימה, מצליחה, מספר אחת בעולם בהתמודדות עם משבר הקורונה.

ע'דיר כמאל מריח: ואני תוהה אם רק המחנה האינטלקטואלי, אם רק האזרחים החכמים, הנבונים, מבינים שלא כך הדבר.

ע'דיר כמאל מריח: תסתכלו סביבכם בעולם, תסתכלו על המדינות שבהן כיהנו נשים בראש, איך הן טיפלו שם בנגיף, במשבר, ואתם מבינים שכל חגיגות הסולו האלה בפריים-טיים, שבהן ראש ממשלה מהלל את כישוריו ואת קשריו עם מנהיגי העולם, מפמפם לנו עד כמה הוא מדהים, עד כמה הוא אינטליגנט, מוכשר, שבזכותו אין מתים, בזכותו אין תחלואה, משווה אותנו למדינות כמו בלגיה – שבכלל בלגיה זו מדינה פתוחה; תחשבו, אנחנו תחומים מבחינת גבולות, זה לא כזה קשה לטפל במשבר אם רק רוצים.

ע'דיר כמאל מריח: ואני תוהה אם כולם מבינים את מה שאני מבינה, אם כשנלחמים על הדמוקרטיה כולם מבינים את ההשלכות ההרסניות על הדמוקרטיה.

ע'דיר כמאל מריח: כי לא צריך להיות דוקטורנט, גם לא צריך להיות בעל תואר שני כדי להבין שעובדים על האזרחים בעיניים.

ע'דיר כמאל מריח: בקמפיין של כחול לבן, במהלך שנה שלמה אמרנו: ארדואן כבר כאן.

ע'דיר כמאל מריח: התעמקתם בלהבין את המדיניות של ארדואן?

ע'דיר כמאל מריח: זכרתם לפני כמה שנים מה ארדואן עשה?

ע'דיר כמאל מריח: אתם לא מרגישים שיש קווי דמיון בין מה שהולך כאן, במדינת ישראל, לבין ההליך המסוכן, התהום החשוכה?

ע'דיר כמאל מריח: שישראל, מדינת ישראל, צועדת בכיוון הזה?

ע'דיר כמאל מריח: אתם לא מעלים בדעתכם?

ע'דיר כמאל מריח: אתם לא מפחדים מהדרך הזאת?

ע'דיר כמאל מריח: אה, יש קורונה – יאללה בלגן, יאללה ג'ונגל, יאללה בואו נרמוס, יאללה בואו נפעל כאילו אין אלוהים, אין חוקים.

ע'דיר כמאל מריח: מי זה בג"ץ?

ע'דיר כמאל מריח: שבג"ץ יחליט?

ע'דיר כמאל מריח: לא, עצמאות, מערכת שופטת ומערכת מבצעת.

ע'דיר כמאל מריח: ככה אתם עובדים?

ע'דיר כמאל מריח: כי עושה רושם שאיבדתם את הדרך.

ע'דיר כמאל מריח: שכחתם למה אתם כאן.

ע'דיר כמאל מריח: חלקכם מכר את נשמתו בשביל ג'ובים פוליטיים, מכר את נשמתו בשביל כיסא.

ע'דיר כמאל מריח: אתם יודעים את מי אני אוהבת?

ע'דיר כמאל מריח: אני מעריצה ואוהבת אנשים, בייחוד גברים, שיש להם חוט שדרה, שלא ממלאים פיהם מים.

ע'דיר כמאל מריח: כשהם רואים עוולות יש להם את האומץ לבוא ולקום ולשים את הדברים על השולחן, ולהגיד: ככה זה לא עובד, ככה זה לא צריך.

ע'דיר כמאל מריח: אני מסתכלת על המליאה הזו.

ע'דיר כמאל מריח: ואללה, יש הרבה כיסאות פה.

ע'דיר כמאל מריח: כמה מביניכם מספיק אמיצים כדי לקום מהכיסא ולהגיד: תעצרו שנייה, אולי לא זו הדרך, אולי לא ככה בונים מדינה, אולי לא ככה מראים לדור הצעיר, מחנכים את הדור הצעיר הזה.

ע'דיר כמאל מריח: בסופו של דבר צופים בנו, מסתכלים עלינו.

ע'דיר כמאל מריח: תהיו בטוחים – לא רק בערוץ הכנסת – בכל מקום בוחנים אותנו.

ע'דיר כמאל מריח: יש לי ילד בן עשר, ששאל אותי: אבל למה זה קורה?

ע'דיר כמאל מריח: לא הצלחתי להסביר לו למה זה קורה.

ע'דיר כמאל מריח: הסתכלתי עליו בעיניים דומעות, התקשיתי כאימא, ובקושי הצלחתי, להסתיר את הדמעות שלי.

ע'דיר כמאל מריח: הסתכלתי עליו ורציתי להגן עליו כאימא ולא לחשוף ולפרוס ולהסביר לו את כל הבלגן שקורה כאן.

ע'דיר כמאל מריח: ולא הצלחתי למצוא שום נימוק רציונלי הגיוני שיסביר, כי גם אני לא הצלחתי להסביר לעצמי למה קרה מה שקרה.

ע'דיר כמאל מריח: כל כך הרבה דברים עגומים בהסכם הזה שאתם מנסים להעביר, כל כך הרבה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו כבר כמה ימים מנסים ומדברים על זה.

ע'דיר כמאל מריח: מקפיאים חקיקה לחצי שנה, חצי שנה מקפיאים חקיקה מלבד הקורונה.

ע'דיר כמאל מריח: כאילו המדינה יכולה עכשיו להיעצר, שום דבר לא צריך להיות מטופל, מקפיאים חקיקה לחצי שנה.

ע'דיר כמאל מריח: מה לגבי חוק קמיניץ?

ע'דיר כמאל מריח: איך כתוב בהסכם, ואני מצטטת: תוקם ועדה מיוחדת לבחינת עדכון חוק קמיניץ.

ע'דיר כמאל מריח: לא.

ע'דיר כמאל מריח: למה בסעיפים אחרים כתוב ברמה המספרית בדיוק מה רציתם?

ע'דיר כמאל מריח: למה בדברים האחרים התעקשתם?

ע'דיר כמאל מריח: על מה עליתם וירדתם מבלפור חודש, על מה נכנסנו לישון כשיש פיצוץ וקמנו כשאין פיצוץ, וצועקים ומתפייסים ומדברים ורבים – אתם גן ילדים?

ע'דיר כמאל מריח: לא העליתם בדעת

ע'דיר כמאל מריח: כם שיש סוגיות קצת יותר מורכבות ומחייבות טיפול שהאזרח הקטן בבית מחכה בקוצר רוח שתטפלו בהן?

ע'דיר כמאל מריח: אתם באים להגיד מי יהיה שגריר בלונדון ובפריז, ואם זה יהיה של הליכוד או כחול לבן.

ע'דיר כמאל מריח: ואללה, תתביישו לכם, תתביישו לכם.

ע'דיר כמאל מריח: גם אם נגיד עוד מיליון פעם "תתביישו לכם", אני בספק אם זה ייגע בכם או בכלל תבינו על מה אנחנו מדברים, כי אנחנו בספירה אחרת, ב-level אחר.

ע'דיר כמאל מריח: אולי אין כזה מצפון, אולי אין – אפילו לא סולם, אני קוראת לזה עץ ערכים – שהתחנכתם לפיו, שינקתם אותו, שאתם פועלים לפיו.

ע'דיר כמאל מריח: כשאנשים הצביעו לע'דיר הבנתי שאנשים לא מצביעים לבנימין נתניהו, שהוא מהווה צלקת לחברה שלי.

ע'דיר כמאל מריח: כשאנשים מצביעים לע'דיר הם מצביעים לכל מה שנוגד את המדיניות הזאת, הגזענית, שאומרת יהודים ולא יהודים.

ע'דיר כמאל מריח: ואני בזה, בזה לכל אותם אנשים שאומרים: ואללה, עשית טעות, יכולת להיכנס להיות שרה.

ע'דיר כמאל מריח: להיות שרה בממשלה הזו, תאמינו לי, לא כזו מחמאה.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא רוצה שברזומה שלי בעוד 50 שנה, כשאני אחלוף מהעולם, ואנשים יעשו ויקיפדיה או איזה סטודנט בי"ב ירצה לעשות עבודה סמינריונית ובה יסכם את הפוליטיקה הישראלית בשנת 2020, הוא יגיד: ואללה, הייתה כאן שרה דרוזית ראשונה.

ע'דיר כמאל מריח: תאמינו לי, זו לא כזו מחמאה להיות שרה בממשלתו החמישית של בנימין נתניהו.

ע'דיר כמאל מריח: לא בשביל זה באתי, לא משחדים אותי, לי לא מוכרים לוקשים, לי לא צוחקים בפרצוף ואומרים: יאללה, מבטיחים לך.

ע'דיר כמאל מריח: לי לא מבטיחים – לי מקיימים.

ע'דיר כמאל מריח: וזה ההבדל, זה השיח שאני מפמפמת אותו ומדברת עליו בכמה מעגלים.

ע'דיר כמאל מריח: קודם כול, בחברה שלי, ותחשבו כמה זה לא פשוט להגיד את השיח הזה בחברה שלי, שהיא חברה מדהימה, שיש בה תמורות מרשימות של הצמחת נשים שפרצו דרך, והצליחו, והשיגו, ושברו כל תקרת זכוכית אפשרית.

ע'דיר כמאל מריח: אבל זה גם לא פשוט להגיד את זה ב-level הלאומי.

ע'דיר כמאל מריח: אז אני מנסה לשבור את תקרת זכוכית פה תקרת זכוכית שם.

ע'דיר כמאל מריח: להגיד לכם, כל הסטראוטיפים שלכם, וכל הדעות הקדומות, וכל הסטיגמות: ואללה, את באמת דרוזית?

ע'דיר כמאל מריח: זה לא מה שחשבנו; באמת, אבל הדרוזים אנשים טובים והם מזמינים – חברים, אנחנו אנשים טובים; אנחנו אנשים שנדע לדרוש את הזכויות שלנו, נדע גם לדפוק על שולחנות.

ע'דיר כמאל מריח: אתם לא תעבדו עלינו ולא תבטיחו לנו ולא תקיימו ולא תמכרו לנו סיפורים כמו שמכרתם אתמול.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול כשרציתי – כי אני מאמינה בשקיפות; תמיד אני בשקיפות מלאה מעדכנת את הקהל שלי, את החברה שלי, במה שהיה.

ע'דיר כמאל מריח: תמיד אני מסכמת את הוועדות שהייתי בהן, יושבת ומסכמת את מה שהיה.

ע'דיר כמאל מריח: כל כך הייתי רוצה לכתוב: השתתפנו כאן היום בדיון חשוב ומעמיק שבו דנו בסוגיות חשובות בוועדת הכספים.

ע'דיר כמאל מריח: רציתי לכתוב "דיון חשוב" והסתכלתי סביבי: איזה חשוב ואיזה בטיח'?

ע'דיר כמאל מריח: על איזה חשוב אתם מדברים איתי?

ע'דיר כמאל מריח: עלו שני פקידים בני 30 שמכרו לנו סיפורים ועבדו עלינו.

ע'דיר כמאל מריח: ואז יושב-ראש הוועדה דפק עם הפטיש וסיכם.

ע'דיר כמאל מריח: אמרתי לו: מה אתה מסכם, מה היה פה, מה עשינו, מה דיברנו, מה פתרנו, מה אתה מסכם?

ע'דיר כמאל מריח: אנשים פתחו טלוויזיה במיוחד לכבודנו בערוץ הכנסת כדי להבין איך אנחנו מטפלים בסוגיה הזו, איך אנחנו מזרימים תקציבים, ואתה אומר לי: אני בא ומסכם את זה?

ע'דיר כמאל מריח: רגע, ככה עובד המשכן הזה?

ע'דיר כמאל מריח: פקה-פקה פקה-פקה, פקה-פקה פקה-פקה?

ע'דיר כמאל מריח: בשביל זה באתם?

ע'דיר כמאל מריח: איפה העשייה, איפה המשמעות, בשביל זה משלמים כסף ל-120 נבחרי ציבור ולכו תדעו כמה עוד שרים – עד עכשיו זה 36 פלוס 16, למרות שקרעי עכשיו ניסה לשכנע אותנו שזה הכי נמוך בעולם, היחס בין חברי הפרלמנט לבין השרים הוא הכי נמוך בעולם.

ע'דיר כמאל מריח: ואני מסתכלת מעלה וחושבת: מה קורה כאן, מה הם לא מבינים?

ע'דיר כמאל מריח: אולי מה שלמדתי במבוא לפסיכולוגיה זה מה שיסביר לי: כשנפש האדם נתקלת בסוגיות קשות, בלתי ניתנות להבנה ולעיכול, נפש האדם מתחילה להפעיל מנגנוני הגנה נפשיים.

ע'דיר כמאל מריח: יש מנגנוני הדחקה, השלכה.

ע'דיר כמאל מריח: אולי מנגנוני ההגנה שלכם עובדים שעות נוספות.

ע'דיר כמאל מריח: אתם מדחיקים את מה שאתם רוצים.

ע'דיר כמאל מריח: אתם קוראים לזה אלונקה ופטריוטיות ואנחנו עוזרים לאנשים – על מי אתם עובדים?

ע'דיר כמאל מריח: אתם יודעים על מי אתם עובדים?

ע'דיר כמאל מריח: על עצמכם אתם עובדים.

ע'דיר כמאל מריח: כי בחודש הזה למדתי המון על הפוליטיקה הישראלית, אבל, איתן, גם למדתי על עצמי.

ע'דיר כמאל מריח: למדתי גם על עצמי המון דברים, כי להיות כאן זה בית ספר לחיים.

ע'דיר כמאל מריח: למדתי שאתה יכול לעבוד על כל העולם, אתה יכול לשקר לכל העולם, אתה יכול לבגוד בכל העולם; באדם אחד אתה לא יכול לבגוד – בעצמך, באני מאמין שלך.

ע'דיר כמאל מריח: כשהאני הפנימי שלי שלם, מבין ומאמין במה שהוא עושה, אז העשייה הציבורית שלי תהיה הרבה יותר אפקטיבית, התפוקה שלי.

ע'דיר כמאל מריח: המטרות שלשמן אני אעבוד – אני אילחם עליהן יותר נכון כשאני מאמינה במה שאני עושה.

ע'דיר כמאל מריח: אבל לראות כזה דיסוננס בין האני מאמין של חלקכם – לא כולכם, חלקכם – לבין העשייה הציבורית זה מדהים.

ע'דיר כמאל מריח: כי בכנסת יש מסדרון, תודה לאל, יש גם מזנון.

ע'דיר כמאל מריח: במסדרון ובמזנון יוצא לנו לא פעם לשמוע את האני מאמין המדויק של חלקכם.

איתן גינזבורג: או לאכול.

ע'דיר כמאל מריח: איתן, במזנון יש אנשים שגם מדברים, לא רק אוכלים.

ע'דיר כמאל מריח: כשיש מסדרון וכשיש מזנון זו הזדמנות נפלאה להיווכח ולהבין מה כל אדם מכם חושב, וחלקכם מצייצים ושופכים את הלב ומדברים על הקשיים שלכם, על זה שגם אתם לא ישנים בלילות, על זה שגם לכם קשה, אבל אלונקה?

ע'דיר כמאל מריח: נו, באמת.

ע'דיר כמאל מריח: אני מעדיפה שבמסדרון ובמזנון אני אהיה אותה ע'דיר שכאן, על הפודיום, על הבמה המכובדת הזו.

ע'דיר כמאל מריח: אני חושבת שכך כל נבחר ציבור צריך לנהוג, לא רק בפוליטיקה הישראלית, גם בעולמית.

ע'דיר כמאל מריח: פוליטיקה זה לא ג'ונגל.

ע'דיר כמאל מריח: להיות פוליטיקאי זה לא להיות עסקונה, עסקן זול שבא ומוכר את נשמתו ואת האני מאמין שלו למען המטרה.

ע'דיר כמאל מריח: מקיאוולי אמר: המטרה מקדשת את האמצעים.

ע'דיר כמאל מריח: לקחתם את זה רחוק מדי.

ע'דיר כמאל מריח: איזו מטרה ואיזה אמצעים?

ע'דיר כמאל מריח: תשאלו את עצמכם.

ע'דיר כמאל מריח: תקראו את זה שוב.

ע'דיר כמאל מריח: תפרשנו ותאתגרו את עצמכם בשיח התודעתי של כל אחד מכם.

ע'דיר כמאל מריח: תנסו להבין על מה מקיאוולי בדיוק דיבר.

ע'דיר כמאל מריח: תקראו ספרים.

ע'דיר כמאל מריח: תעשירו את הידע שלכם.

ע'דיר כמאל מריח: תהיו קצת יותר מתורבתים בלהבין מהי פוליטיקה, כשאומרים "פוליטיקה" – מה משמעות הפוליטיקה.

ע'דיר כמאל מריח: לא פלא שהמילה "פוליטיקאי" בשיח הישראלי הפכה להיות מילת גנאי.

ע'דיר כמאל מריח: פוליטיקאי זה עוד עסקן.

ע'דיר כמאל מריח: אה, אמרתם שישראל לפני הכול?

ע'דיר כמאל מריח: אבל איך בסעיף 17 תשובת כחול לבן לבג"ץ היא כזו שראש הממשלה כשיר לכהן בתפקידו?

ע'דיר כמאל מריח: רגע, אבל אתם מבלבלים את הציבור.

ע'דיר כמאל מריח: התכוונתם או לא התכוונתם?

ע'דיר כמאל מריח: האמנתם או לא האמנתם?

ע'דיר כמאל מריח: על מי אתם עובדים?

ע'דיר כמאל מריח: איזה אלונקה?

ע'דיר כמאל מריח: אתם באים להכשיר אותו.

ע'דיר כמאל מריח: ומי זה "אותו"?

ע'דיר כמאל מריח: אתם מכופפים, מהנדסים הסכמים וחוקים בשביל אדם אחד?

ע'דיר כמאל מריח: לא הבנתי.

ע'דיר כמאל מריח: אמרנו: דמוקרטיה, אמרנו: שלטון הרוב; לא חושבת שיש כאן רוב שהצביע מלכתחילה לאדם אחד.

ע'דיר כמאל מריח: ממש לא.

ע'דיר כמאל מריח: תעשו חיבורים, מתמטיקה, חברים: לבנימין נתניהו לא היה רוב של 61, למה אתם מזרימים לו חמצן?

ע'דיר כמאל מריח: אתם כל כך מאמינים בדרך?

ע'דיר כמאל מריח: כל כך מאמינים במדיניות הזאת?

ע'דיר כמאל מריח: כל כך מאמינים – חלקכם הורים לילדים צעירים; כשאתם הולכים ומכסים אותם בלילה במיטה כשהם ישנים, אין לכם צביטות פה?

ע'דיר כמאל מריח: אתם לא חושבים שכואב לכם?

ע'דיר כמאל מריח: אני כן.

ע'דיר כמאל מריח: אילו הייתי במקומכם הייתי, כן.

ע'דיר כמאל מריח: ותאמינו לי, שוב אני אומרת לכם, אני לא נאיבית.

ע'דיר כמאל מריח: אני באה לנסות להנחיל, להסביר ולהטמיע שיח חדש בתודעה הישראלית: שיש זן אחר של פוליטיקאים – –

איתן גינזבורג: משפט לסיום.

ע'דיר כמאל מריח: – – שלפני קמפיין ואחרי קמפיין לא משתנים, לא הופכים את עורם ולא מוכרים את נשמתם.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

ע'דיר כמאל מריח: איתן, הייתי יכולה לדבר עוד רבות.

ע'דיר כמאל מריח: שמעתי שמיקי לוי רוצה לשבור כאן שיאים – – –

איתן גינזבורג: יהיו לך עוד הזדמנויות.

ע'דיר כמאל מריח: אני בטוחה.

איתן גינזבורג: בסבב, יש עוד סבב.

איתן גינזבורג: אני מניח שאת יודעת.

ע'דיר כמאל מריח: יש עוד סבב, יש עוד הרבה סבבים, ובסוף כולנו נישפט.

ע'דיר כמאל מריח: יום אחד כולנו נחלוף מהעולם וכל אחד מאיתנו ייזכר על מה הוא הצביע, מה הוא אמר, איך הוא פעל, על מה הוא הצביע בעד ועל מה הוא הצביע נגד.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לחברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק עובדים זרים (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה למזכירת הכנסת.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, 30 דקות לרשותך.

סעיד אלחרומי: תודה, כבוד היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: לאחר נאום מפוכח ועמוס, גם ברגשות של אנשים שחשים ביום-יום את העוולות, של חברתי ע'דיר – – –

איתן גינזבורג: מה עוד נותר לומר?

סעיד אלחרומי: לא, אני דווקא אפתח בנושא שכמעט קשור לנושא הזה והוא האוכלוסייה הערבית בכלל והרשימה המשותפת.

סעיד אלחרומי: ב-2015, אוסאמה, כשקמה הרשימה המשותפת, היא שמה לעצמה מכלול של מטרות, כאשר המטרה העליונה היא כמובן לשרת את האוכלוסייה הערבית, לדאוג לזכויות האוכלוסייה הערבית על כל חלקיה וגם לשדר מסרים של נכונות להיות שותפים, להיות שותפים בעשייה הפוליטית, להיות שותפים בקביעת עתידה של האוכלוסייה הערבית, תושבי המדינה הערבים, שרואים, לפחות במובן האזרחי, שותפות עם שכניהם היהודים.

סעיד אלחרומי: בשתי המערכות האחרונות הרשימה המשותפת המליצה על בני גנץ לראשות הממשלה, וזה לא היה, כבוד היושב-ראש, משהו שהוא רגיל, משהו שעושים אותו ביום-יום.

סעיד אלחרומי: היו ויכוחים, היו דיונים.

סעיד אלחרומי: אנחנו מכירים את בני גנץ טוב מאוד.

סעיד אלחרומי: אנחנו מכירים את כל המועמדים לראשות הממשלה בזמנו, גם אחרי בחירות ספטמבר, גם אחרי הבחירות האחרונות, אבל ביסוד ההחלטה הייתה הכוונה של ההנהגה של האוכלוסייה הערבית לומר שאנחנו, באופן היסטורי, מקבלים החלטה להיות, ולהשפיע על הפוליטיקה הישראלית.

סעיד אלחרומי: להיות שותפים בקביעת העתיד, לפחות בשנים הנראות לעין; להשפיע בצורה מוחשית על עתידה של האוכלוסייה, על עתידם של הצעירים הערבים, הצעירים בדרום, במרכז, בערים המעורבות, ביפו, רמלה, לוד, עכו, בגליל, איפה שהכמות הרצינית והגדולה של האוכלוסייה הערבית.

סעיד אלחרומי: זה גם בא, כבוד היושב-ראש, אחרי שבשנה שעברה היחסים בין היהודים לערבים במדינה קיבלו מכה מאוד קשה – לפני שנתיים, בעצם – לאחר ההחלטה ולאחר שהתקבל חוק הלאום.

סעיד אלחרומי: החוק הזה, אני לא ארחיב, אבל בעצם הוא קיבע את האי-שוויון בכל הרמות, גם ברמה האזרחית, גם ברמה הלאומית, וקיבע עליונות של לאום אחד, של היהודים, על שאר תושבי הארץ.

סעיד אלחרומי: אנחנו, האזרחים הערבים, הפלסטינים, הילידים, שחיים במדינה הזאת, אזרחים, עושים את המוטל עלינו מתוקף האזרחות שלנו, ומנסים, כל אחד בכוחו – כל קבוצה מנסה לשדרג את מעמדה בצורה זו או אחרת.

סעיד אלחרומי: אבל כשהגיע חוק הלאום זה היה שבר.

סעיד אלחרומי: זה היה שבר שידענו שהתוצאות שלו יגיעו אחר כך, ושזה נושא שלא יעמוד בחוק הלאום אלא יתגלגל.

סעיד אלחרומי: זה, דרך אגב, אחת מהסיבות לדיון של הרשימה המשותפת, וגם של הנהגת האוכלוסייה הערבית, עם התייעצויות, על: אולי אנחנו ננסה ביחד, אולי נמצא את החלק השפוי בפוליטיקה הישראלית, את האנשים שאפשר לדבר איתם ואפשר לעשות איתם צעדים של איחוי הקרעים; צעדים של עתיד טוב יותר לילדינו, טוב יותר לאוכלוסייה הישראלית, יהודית וערבית כאחד.

סעיד אלחרומי: לצערנו הרב, הסיפור התגלגל למצב שבו אנחנו עומדים היום, ולטעמי זה נובע מסיבה עיקרית, שכבר הזכרתי אותה פעם או פעמיים, שמדינת ישראל מחוסרת חוקה.

סעיד אלחרומי: מדינת ישראל היא מדינה שאין לה חוקה, ואין מי שיגן על המיעוט מפני הרוב – לא קיבעו בה חוקה מסודרת שאפשר לדון בה, שאפשר לעשות בה דיונים אזרחיים, שאפשר לעשות בה דיונים אקדמיים, שאפשר לדבר עליה המון ולקבע אחת ולתמיד את היחסים בין הרוב לבין המיעוט.

סעיד אלחרומי: ודרך אגב, הרוב הוא לאו דווקא הרוב היהודי והמיעוט הערבי – גם בתוך האוכלוסייה היהודית ישנן אוכלוסיות שהן מיעוט, וישנן אוכלוסיות שלא פעם סובלות מההחלטות של הרוב ומשלמות מחיר.

סעיד אלחרומי: כשהעלו את יהודי אתיופיה – אוסאמה – האתיופים באתיופיה חיו בדיוק, אבל בדיוק, כמו האוכלוסייה הבדואית בשנות השבעים והשמונים.

סעיד אלחרומי: בדיוק.

סעיד אלחרומי: האתיופים באתיופיה גידלו עדרים, חיו חיי כפר, והחיים במובנים שלהם הם חיים נורמטיביים.

סעיד אלחרומי: מה עשו להם?

סעיד אלחרומי: לקחו אותם – הרוב, אני אומר, הרוב היהודי כאן החליט שהם יגורו בערים.

סעיד אלחרומי: החליפו להם את צורת החיים בבת אחת.

סעיד אלחרומי: במקום שיגורו במקומות כפריים, במקום לתת להם את האופציה הזאת, לקחו אותם למרכזי הערים.

אוסאמה סעדי: זה מה שרוצים לעשות להם בנגב – – –

סעיד אלחרומי: בדיוק.

סעיד אלחרומי: לקחו אותם למרכזי הערים, קיבעו את העוני שם, וקיבעו את האפליה – ואני לא רוצה לספר לכם מה קרה, כולכם יודעים; כל שנתיים שלוש יש אינתיפאדה של הקהילה האתיופית.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, אני ממש מרגיש את הסבל דווקא של האוכלוסייה הזאת, של הקבוצה האתיופית הקטנה הזאת; כי הטיפול בה מההתחלה היה טיפול שגוי וכפוי, (אומר בערבית: כלומר, על אפך ועל חמתך) תגור ברב-קומות.

סעיד אלחרומי: בבאר שבע הם גרים ברבי-קומות.

סעיד אלחרומי: בשנות התשעים הם היו מכינים ארוחה מתחת לבניין כדוגמת ארוחה בדואית, מדליקים אש ושוחטים כבשים ועושים – – –

אוסאמה סעדי: עושים (אומר בערבית: אוהל.

אוסאמה סעדי: )

סעיד אלחרומי: בדיוק, עושים (אומר בערבית: אוהל.

סעיד אלחרומי: ) למה?

סעיד אלחרומי: כי זו תרבות אחרת.

סעיד אלחרומי: זאת תרבות שאי-אפשר להכריח אותה לגור איך שהם רצו שהיא תגור.

סעיד אלחרומי: ולכן, אני אומר – ואני אסכם את הפרק הזה – שכל עוד אין חוקה למדינת ישראל, כל עוד אין אלמנטים ברורים שבהם כל אחד יודע את הגבולות שלו, גם הרוב יודע את הגבולות שלו וגם המיעוט, מה המטלות של כל צד, כל עוד לא הגענו לחוקה, אנחנו נישאר ונשלם מחירים.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, המדינה תשלם מחיר כמדינה, כי היא לא מנצלת את ההון האנושי, לפחות, שיש במיעוט, לדוגמה את האוכלוסייה הערבית שבה 50%, או 60% בדרום, הם מתחת לגיל 18.

סעיד אלחרומי: אנחנו ראינו את חוק הלאום, שלא התחשב בכלל באוכלוסייה הערבית.

סעיד אלחרומי: ראינו את חוק קמיניץ, שבעצם מביא גזרה מאוד קשה על האוכלוסייה הערבית, שמשלמת מחיר: עשרות מיליונים רק בשנה אחת, נדמה לי 20 מיליון שקל, כש-75% מהקנסות האלה שילמו האזרחים הערבים.

סעיד אלחרומי: ומכאן, מהסיפור הזה של חוסר חוקה, אפשר לגזור את כל התחלואה של החברה הישראלית ושל מה שאנחנו רואים ביום-יום.

סעיד אלחרומי: לדוגמה, הרשויות המקומיות.

סעיד אלחרומי: אתמול הפגינו חבריי ראשי הרשויות, כאן, מול משרד האוצר.

סעיד אלחרומי: הממשלה החליטה לפצות את הרשויות המקומיות ב-2.8 מיליארד שקל, כאשר החלק של הרשויות הערביות היה 47 מיליון שקל מתוך 2.8 מיליארד.

סעיד אלחרומי: זאת אומרת, כמעט 1.7%, אפילו פחות מזה, נדמה לי 1.67%.

סעיד אלחרומי: זאת בדיחה.

סעיד אלחרומי: אי-אפשר להגיד על זה חוץ מהמילה – זאת בדיחה.

סעיד אלחרומי: הרי הקורונה לא הבדילה – ואין הבדל בין אילת, שנדמה לי שקיבלה 47 מיליון שקל, לבין – –

אוסאמה סעדי: והעיקר הם בוכים, הם בוכים, משבר באילת, מבקשים דיונים.

סעיד אלחרומי: בדיוק.

סעיד אלחרומי: – – ובין נצרת או בין כפר קאסם, או בין כל עיר ערבית אחרת, אין.

סעיד אלחרומי: הקורונה לא הבדילה בין אף – – –

אוסאמה סעדי: – – – רהט.

סעיד אלחרומי: רהט.

סעיד אלחרומי: בין אדם לאדם, הקורונה זה משהו שקורה, זה אסון שקורה פעם בעשרות שנים.

סעיד אלחרומי: לצערי הרב המדינה התייחסה לזה כאל משהו שקורה אולי בכל שנה.

סעיד אלחרומי: היה מן הראוי לפחות – ותכף אדבר על המודל, למה הם עשו את זה ככה – להתייחס לקורונה, למצב הנוראי שאנחנו היינו בו בחודשיים האחרונים, כאל משהו יוצא דופן.

סעיד אלחרומי: כאשר משהו יוצא דופן קורה בחברה, אז מתייחסים לכך באופן שוויוני.

סעיד אלחרומי: היו יכולים לחלק את ה-2.8 מיליארד פר נפש, חלוקה הוגנת, חלוקה הגיונית, ולהתקדם הלאה.

סעיד אלחרומי: איך אנחנו נצליח להתגבר על כל מה שקרה בתקופת הקורונה?

סעיד אלחרומי: הילדים הפסידו שעות וימי לימודים, הרשויות בקריסה, איך אנחנו נתגבר עכשיו כאשר המודל של הפיצוי הוא לפי ההפסד מארנונת עסקים של כל יישוב ויישוב?

סעיד אלחרומי: אבל אנחנו יודעים שארנונת העסקים מההתחלה – באופן מובנה ישנה אפליה.

סעיד אלחרומי: אין אזורי תעשייה.

סעיד אלחרומי: בתל שבע, זה היישוב הבדואי הראשון משנת 1965, עדיין אין אזור תעשייה.

סעיד אלחרומי: יש שטח עצום מסביב ליישוב, אבל עדיין גוררים רגליים.

סעיד אלחרומי: אין אזור תעשייה.

סעיד אלחרומי: היישוב שם זה בעצם כמו בית מלון.

סעיד אלחרומי: יש כמה עסקים קטנים בכניסה ליישוב, אבל השאר זה כמו בית מלון.

סעיד אלחרומי: ושאר היישובים – מצבם לא הכי טוב.

סעיד אלחרומי: ארנונת העסקים, נדמה לי, היא פחות מ-20% מההכנסות של הרשויות הערביות, כאשר המדינה יודעת, משרד הפנים יודע, שהמודל הזה של פיצוי ושיפוי של הרשויות לפי ארנונת העסקים הוא בעצם אפליה של רשויות הערביות, ומחליטים את ההחלטה הזאת.

סעיד אלחרומי: רק לפני שבועיים, בחוק הניקיון, היישובים קיבלו 1,000 שקל.

סעיד אלחרומי: חלק מהיישובים קיבלו 1,000 שקל, חלק 3,000 שקל – זאת בושה.

סעיד אלחרומי: מועצה אזורית כמו נווה מדבר קיבלה 1,000 שקל.

סעיד אלחרומי: בחוק, במדינת ישראל, מועצה אזורית נווה מדבר, שיש בה ארבעה יישובים, קיבלה 1,000 שקל.

סעיד אלחרומי: ואללה, כל הכבוד.

סעיד אלחרומי: הנושא השני: אני הגעתי היום מהנגב, ומאתמול, אדוני היושב-ראש, פקחי משרד האוצר מסתובבים בנגב, חלק מהאנשים עדיין בבתים בגלל הקורונה, יש פחד, הם מסתובבים – – –

אוסאמה סעדי: יש סגר.

סעיד אלחרומי: יש סגר בחורה, והם פנויים לחלק צווי הריסה, צווי הריסה בכפרים הלא-מוכרים.

סעיד אלחרומי: אחד הכפרים האלה הוא ואדי א-נעם.

סעיד אלחרומי: נדמה לי, דיברתי פעם בכנסת העשרים על ואדי א-נעם.

סעיד אלחרומי: ואדי א-נעם זה יישוב לא מוכר שיש בו 15,000 תושבים.

סעיד אלחרומי: 15,000 תושבים ביישוב ואדי א-נעם.

סעיד אלחרומי: רק לפני שעה, כשאני בדרך לכאן, אישה ליד בתי הספר בוואדי א-נעם שולחת לי בווטסאפ צו הריסה, שבאים להרוס לה את הבית.

סעיד אלחרומי: ומה הבית הזה?

סעיד אלחרומי: אלה בעצם בתים ישנים שאנשים שיפצו.

סעיד אלחרומי: כל שיפוץ קטן גורר צו הריסה.

סעיד אלחרומי: כל שינוי קטן בבית הזה – דרך אגב, זה בית שנבנה בשנות התשעים; וזה לא בית – כשמדברים על בתים בחברה הבדואית, אולי ישתמע למישהו שיש בתי אבן שם, בכפרים הלא-מוכרים; זה משהו מפחים.

סעיד אלחרומי: זה פח, ואחרי כמה שנים זהו, אי-אפשר, הוא מתמוטט.

סעיד אלחרומי: האישה הזאת שיפצה אותו מפחים חדשים.

סעיד אלחרומי: היא לא בנתה בבלוקים ואבן, ואבן ירושלמית; היא שיפצה אותו, והיא קיבלה צו הריסה.

סעיד אלחרומי: והשאלה הנשאלת: לאן היא תלך עכשיו?

סעיד אלחרומי: בסדר, יש חוק אטום, עאמה, והיא קיבלה צו הריסה ומחר הבית נהרס; לאן היא תלך?

סעיד אלחרומי: אין.

סעיד אלחרומי: למדינה אין תשובות.

סעיד אלחרומי: המדינה רוצה לעשות את המעשה הנוראי שעשתה לאתיופים.

סעיד אלחרומי: מה עשתה לאתיופים?

סעיד אלחרומי: כבר סיפרתי בהתחלה: היא רוצה שכל הכפרים הלא-מוכרים בנגב יעזבו את הכפרים שלהם, יגיעו לערים שהמדינה תכננה, והאישה, שחיה מעדרי כבשים, האישה, שחיה חיים בדואיים אותנטיים, תגור אולי בקומה שישית, אולי בקומה שביעית, ואם יתמזל מזלה – בכמה מאות מטרים, ובעצם תחזור הטעות האומללה של שינוי וכפיית שינוי תרבות על חברה שחיה מאות ואלפי שנים בצורת חיים מסוימת.

סעיד אלחרומי: וזה מה שהמדינה בגדול עושה היום בנגב: היא רוצה לכפות בכוח שינוי של תרבות בדואית, וכאן הקושי.

סעיד אלחרומי: ומה הם עושים היום?

סעיד אלחרומי: הם מגיעים לכפרים הלא-מוכרים ומחלקים התרעות, למשל לכפר אל-בקיעה, אל-ע'רה, ביר אל-משאש, רח'מה ועוד ועוד.

סעיד אלחרומי: מחלקים להם התרעות של סילוק יד: זאת אדמת מדינה, אתם חייבים לזוז מכאן.

סעיד אלחרומי: לאן, איך, מה עם אורח החיים שלנו?

סעיד אלחרומי: אנחנו גרים כאן 70 שנה.

סעיד אלחרומי: אני פקיד, אני לא אכפת לי, קח את המכתב הזה ואם אתה לא יוצא, אנחנו ניגשים לבית המשפט.

סעיד אלחרומי: בבית המשפט אין סיכוי לבדואי להצליח.

סעיד אלחרומי: אין סיכוי.

סעיד אלחרומי: הסיכוי הוא אפסי.

סעיד אלחרומי: ולכן המדינה, במקום לבוא לאנשים ולהגיע איתם להסכמים, להגיע איתם להסדר שיגורו באורח החיים שבו הם רגילים לגור, שבו הם גרו במאות ובעשרות השנים האחרונות – ויש לנו דוגמאות מסביב; אני נתתי יותר מפעם את הדוגמה הירדנית, איך טיפלו בחברה הבדואית בירדן ואיך הם עושים את המעבר הזה.

סעיד אלחרומי: הם עושים את זה בצורה מסודרת.

סעיד אלחרומי: מי שרוצה לגור בחיים בדואיים, שיגור, אבל מי שרוצה כפר קבע ומגורים עירוניים – אנחנו נותנים לו את האופציה הזאת.

סעיד אלחרומי: ותאמינו לי, יש הצלחה.

סעיד אלחרומי: יש הצלחה מאוד גדולה.

סעיד אלחרומי: אבל לצערי כאן אנחנו רק עם המקל, ומעולם לא התקיים דיון רציני לגבי איך אנחנו נטפל באוכלוסייה הבדואית, איך אנחנו נפתור את הסוגיות שם, את הבעיות שם – אלא להרוס.

סעיד אלחרומי: אתה יודע מה, בחמש השנים האחרונות, אדוני היושב-ראש, עד סוף 2019 – על 2020 עדיין אין לי את האומדן – נהרסו בנגב 10,000 בתים של האוכלוסייה הבדואית.

סעיד אלחרומי: 10,000 בתים בחמש השנים האחרונות.

סעיד אלחרומי: תגידו, חברים, ככה אפשר להגיע לפתרונות?

סעיד אלחרומי: מישהו עדין אהבל, חושב – גם אם תהרוס עוד 10,000, עוד 20,000, המצב יישאר אותו דבר, כי יש שם דבר עקרוני שלא נעשה: הדו-שיח הזה.

סעיד אלחרומי: האוכלוסייה הבדואית לא תשנה את העור שלה, לא תפשוט את העור שלה ופתאום תשתנה.

סעיד אלחרומי: אנחנו לא נהיה אשכנזים, אני מודה בזה.

סעיד אלחרומי: אנחנו לא נהיה אשכנזים.

סעיד אלחרומי: אנחנו בדואים ונישאר בדואים, והאישה הבדואית גאה מאוד שהיא בדואית.

סעיד אלחרומי: היא גאה.

איתן גינזבורג: מתוך עניין – מה החברה עצמה עושה כדי – –

סעיד אלחרומי: המועצה לכפרים הלא-מוכרים הכינה ספר של הצעה לפתרון.

סעיד אלחרומי: ספר.

סעיד אלחרומי: ספר עבה.

סעיד אלחרומי: דרך אגב, לפני 2015 המדינה הגיעה עם הצעות.

איתן גינזבורג: לפני דוח פראוור.

סעיד אלחרומי: לפני דוח פראוור.

סעיד אלחרומי: המדינה הגיעה עם הצעות, וההצעות האלה התקבלו על ידי האוכלוסייה.

סעיד אלחרומי: למשל, ברח'מה, אדוני השר, ליד ירוחם – איפה חברי מיכאל ביטון, הוא היה פה; מיכאל עשה המון עם רח'מה ועבד עם התושבים שם, והגיעו להסכמה של הכרה ביישוב בצורה מסוימת.

סעיד אלחרומי: ב-2015 הגיע השר אורי אריאל וקרע את הדף ושם אותו בצד.

סעיד אלחרומי: אין שום דבר שמתקדם היום במגזר הבדואי.

סעיד אלחרומי: אין שום דבר, רק הריסות.

סעיד אלחרומי: כמובן, הפגנות של התושבים מצד אחד והמדינה הורסת מהצד השני, וכולם יודעים שאנחנו הולכים לקיר, ואכן לקיר, ולא מגיעים לשום פתרונות.

סעיד אלחרומי: זה אחד הדברים, ואני מקווה שבממשלה החדשה, לכשתקום, הנושא הזה לא יישאר בסוף סדר העדיפויות ונמשיך במצב שאנחנו נמצאים בו היום.

סעיד אלחרומי: האישה הבדואית, דרך אגב, זה אחד הדברים שכשמפצים את הרשויות המקומיות או יש פיצויים גם לעצמאים – רוב האוכלוסייה הבדואית הם אנשים שכירים, רוב-רובה, אבל יש אוכלוסייה מיוחדת, שהם באלפים, דרך אגב, שעובדת בחקלאות.

סעיד אלחרומי: האנשים שעובדים בחקלאות, זה יום ביומו.

סעיד אלחרומי: בכל יום מקבלים את השכר שלהם על כל שבוע, על כל שבועיים.

סעיד אלחרומי: האוכלוסייה הזאת היא מחוץ לכל פיצוי שיש.

סעיד אלחרומי: יש עוד קבוצות אחרות, אני לא אסקור את כולן כאן.

סעיד אלחרומי: אבל נתקדם לנושא הקורונה, ואני חייב להזכיר כאן את חדר המצב שהוקם בנגב עם תחילת משבר הקורונה.

סעיד אלחרומי: המועצה לכפרים הלא-מוכרים, כל העמותות שפועלות בנגב, הרשויות המקומיות, הקימו חדר מצב ייחודי.

סעיד אלחרומי: אחר כך הצטרפו כמובן גורמי הממשלה לחדר המצב הזה, ובעצם הפעילות שלו היא פעילות לתפארת.

סעיד אלחרומי: האנשים האלה עובדים יומם ולילה.

סעיד אלחרומי: מאות מתנדבים, עם ביצועים, משכמם ומעלה, מצוינים.

סעיד אלחרומי: הם הגיעו כמעט לכל הכפרים.

סעיד אלחרומי: הם מנסים לפעול בשתי רמות – גם ברמת ההסברה לאוכלוסייה הבדואית, ולכן חוץ מחורה, דרך אגב, אנחנו רואים שהקורונה, לא שומעים עליה בשאר הכפרים הבדואיים, למרות שהיו פחדים בהתחלה שהמגפה תתחולל שם בצורה מאוד דרסטית.

סעיד אלחרומי: אבל העבודה המצוינת של החבר'ה האלה בחדר המצב הניבה תוצאות מדהימות מאוד.

סעיד אלחרומי: לכן אני חייב, מכאן, להגיד להם תודה.

סעיד אלחרומי: תודה לכל האנשים בחדר המצב, (אומר בערבית: בחדר המצב בנגב.

סעיד אלחרומי: ) אתם עושים עבודה מצוינת.

סעיד אלחרומי: אנחנו גאים בכל מה שאתם עושים.

סעיד אלחרומי: הנושא האחרון זה בעצם ההסכם הקואליציוני או החוק עצמו, שאנחנו דנים בו.

סעיד אלחרומי: אני ציפיתי, אדוני היושב-ראש, שההתייחסות לחוק קמיניץ לא תהיה בצורה שבה זה בא בהסכם הקואליציוני.

סעיד אלחרומי: מה זה עדכון חוק קמיניץ?

סעיד אלחרומי: את חוק קמיניץ צריך לבטל.

סעיד אלחרומי: חוק קמיניץ זה חוק שבעצם מיועד, בצורה קונקרטית, נגד האוכלוסייה הערבית.

סעיד אלחרומי: אי-אפשר להגיד את זה אחרת.

סעיד אלחרומי: הרי חוקי תכנון ובנייה – ודרך אגב, אני כמה שנים בוועדות תכנון ובנייה; 17 שנה הייתי חבר בוועדת תכנון ובנייה, שנתיים הייתי חבר במועצה הארצית לתכנון ובנייה.

סעיד אלחרומי: אני מכיר את חוק התכנון והבנייה על כל הצדדים שלו.

סעיד אלחרומי: יש בו כל מה שצריך כדי לטפל בבעיות של תכנון ובנייה.

איתן גינזבורג: חוק קמיניץ עשה עבודה מאוד חשובה בעבירות בנייה גם במישור העירוני, אדוני.

איתן גינזבורג: הוא עשה שם סדר רב.

איתן גינזבורג: צריך לומר את זה.

סעיד אלחרומי: במישור העירוני יש בחוק התכנון והבנייה – – –

איתן גינזבורג: לא רק בכפרי.

איתן גינזבורג: אנחנו מבינים את הבעיה בכפרי, וגם אצל הבדואים והרשויות המקומיות, אבל בערים חוק קמיניץ עזר לעשות סדר.

סעיד אלחרומי: אני לא בטוח – – –

איתן גינזבורג: נתן כלים משמעותיים.

סעיד אלחרומי: כלים תמיד יש.

איתן גינזבורג: זה בא לידי ביטוי.

סעיד אלחרומי: יושב-ראש ועדת תכנון ובנייה יכול להשתמש בחוק התכנון והבנייה, ויכול להשיג את מה שהוא רוצה, אם הוא רוצה בכך.

סעיד אלחרומי: אבל אני ציפיתי לביטול חוק קמיניץ, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: גם בנושא חוק הלאום, הציפייה הייתה לשינוי בחוק הלאום.

סעיד אלחרומי: לפחות לא להשאיר את זה בכלל, לא להזכיר את זה – אני חושב שזה משהו שהוא מעין פגם דווקא לכחול לבן.

סעיד אלחרומי: כחול לבן כל הזמן דיברו על שני הנושאים האלה: חוק הלאום וחוק קמיניץ.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שאולי תהיה אפשרות עתידית לעשות שינוי מסוים אבל כאן

סעיד אלחרומי: אנחנו רואים בבירור שכשיש רוב – והרוב בעצם אומר:

סעיד אלחרומי: אנחנו רוצים לשכוח מהמיעוט הזה, אנחנו לא רוצים לשמוע אותו; עזוב, כל הקשיים שלו – תשים אותם בצד, בואו נחלק את העוגה ונגיע למה שאנחנו בעצם רוצים.

סעיד אלחרומי: הדבר הזה, אדוני היושב-ראש – יהיו לו השלכות.

איתן גינזבורג: למה?

סעיד אלחרומי: אני אומר.

סעיד אלחרומי: ההשלכות שלו הן שבעצם כאשר מפלגה מסוימת מקבלת תמיכה גורפת – וכחול לבן קיבלה 61 קולות, ויושב-ראש המפלגה קיבל את המנדט להרכיב את הממשלה.

סעיד אלחרומי: בסוף, גם אם נעשה מה שנעשה, לפחות הדרך, הנושאים שהוסכם עליהם – והאנשים שאמרו פעמיים: אנחנו תומכים בבני גנץ – הנושאים האלה חייבים להיות.

סעיד אלחרומי: אנחנו לא רואים את זה בינתיים.

סעיד אלחרומי: אנחנו רואים שאין חוק לאום, רואים שעדכון קמיניץ – – –

איתן גינזבורג: עוד לא הוקמה ממשלה.

סעיד אלחרומי: הנושאים האלה, חייבים, אדוני היושב-ראש, שיהיה להם ביטוי, שאנשים גם ידעו שיש להם ביטוי.

סעיד אלחרומי: הצדק צריך להיעשות ולהיראות.

סעיד אלחרומי: זה דבר מאוד חשוב.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שביומיים הקרובים – חבריי גם ידברו אחריי על המצוקות של החברה הערבית.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שבגדול הצגתי, לפחות ולו במעט, את מכלול הנושאים, ואלמלא הנושא של האפליה המובנית נגד האוכלוסייה הערבית אנחנו היינו מגיעים לחברה אזרחית טובה יותר.

סעיד אלחרומי: יש בחברה הערבית הון אנושי מצוין.

סעיד אלחרומי: אם לא מנצלים את ההון האנושי הזה ומכוונים אותו בדרך הנכונה לכיוון הנכון, אנחנו, כמדינה וכחברה, יהודית וערבית כאחד, מפספסים את המטרה.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סעיד אלחרומי על הדברים המעניינים מאוד והמלמדים.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברת הכנסת אורלי פרומן, 20 דקות לרשותך.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת באשר הינכם, הייתי רוצה לפתוח את דבריי בציטוט של דוד בן-גוריון, שאמר: "מדינת ישראל תיבחן לא בעושר, לא בצבא ולא בטכניקה, אלא בדמותה המוסרית ובערכיה האנושיים".

אורלי פרומן: אז מה היה לנו כאן?

אורלי פרומן: ראש ממשלה עם שלושה כתבי אישום: שוחד, מרמה, הפרת אמונים.

אורלי פרומן: ערכי?

אורלי פרומן: מוסרי?

אורלי פרומן: ואולי אף גרוע מזה: בג"ץ שנאלץ להתכנס ולדון בשאלה אם ראש ממשלה המואשם בעבירות האלה יכול להרכיב ממשלה.

אורלי פרומן: יכול?

אורלי פרומן: כנראה שכן.

אורלי פרומן: הוא שם כבר 11 שנים; ראוי?

אורלי פרומן: זאת כבר שאלה אחרת, הרבה יותר קשה.

אורלי פרומן: זאת שאלה ערכית מוסרית.

אורלי פרומן: האם נאשם בשוחד יכול לנהל בית ספר?

אורלי פרומן: יכול.

אורלי פרומן: האם נאשם באונס יכול להיות נהג הסעות ילדים?

אורלי פרומן: אולי יכול.

אורלי פרומן: האם חשוד בשוד יכול לנהל בנק?

אורלי פרומן: יכול.

אורלי פרומן: אז מה, מעתה תשאלו: האם ראש ממשלה שנאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים רשאי וראוי להרכיב ממשלה, וגרוע מכך, גם לעמוד בראשה?

אורלי פרומן: רבותיי, זוהי לא שאלה של יכולת או של מסוגלות – זאת שאלה בסיסית, שמעמתת אותנו עם מבחן דמותנו המוסרית והערכית של כולנו, כדברי דוד בן-גוריון.

אורלי פרומן: האמת הקשה יותר היא האיום החבוי או הגלוי שאם לא יפסוק בג"ץ ביומיים הקרובים בשאלה זאת, נלך כולנו לבחירות רביעיות.

אורלי פרומן: מה זאת אומרת, שאתם מתכננים פסיקה עוקפת בג"ץ?

אורלי פרומן: או זה או בחירות?

אורלי פרומן: הרי כל השידוך המפתיע הזה, החטוף, הבהול, המבוהל הזה, נולד כדי למנוע בחירות רביעיות.

אורלי פרומן: זאת הייתה הצהרתם המפורשת של בעלי השמחה – חירום כפול: התמודדות עם קורונה והימנעות מבחירות רביעיות.

אורלי פרומן: חברים, בשני הסעיפים האלו נפסלתם.

אורלי פרומן: אתמול, איתן, אדוני היושב-ראש, נתקלתי בעצב רב – אני אומרת לך באמת – בדף מסרים של כחול לבן, של כחול לבן שלנו, זו הסיעה הגדולה שהייתה פעם אלטרנטיבה שלטונית אמיתית.

אורלי פרומן: דף רק לפני פחות משלושה חודשים.

אורלי פרומן: דובר שם על נאשם מבלפור שמדרדר את ישראל לבחירות בגלל המרדף אחרי חסינות אישית; נאשם שמכר את ישראל לקיצונים בשביל בלוק החסינות, שאיבד את הלגיטימציה; על נאשם מבלפור שלא יכול לנהל מדינה ולנהל במקביל שלושה תיקים פליליים חמורים, ושהגיע הזמן להתקדם בבריאות, בחינוך, בביטחון.

אורלי פרומן: כך, מילה במילה, מהדפים שאתה ואני קראנו ודיברנו בהם.

אורלי פרומן: מסרים של כחול לבן הגדולה רק לפני פחות משלושה חודשים.

אורלי פרומן: אז מה השתנה?

אורלי פרומן: מה הפך את אותו נאשם מוקצה לשותף ראוי, לאדם שתרצו לכרות איתו ברית, לשבת תחתיו בממשלה בראשותו, לא שנה וחצי – יום וחצי?

אורלי פרומן: בטח תגידו: קורונה.

אורלי פרומן: אז מזלנו הגדול שיש לנו צוותים רפואיים נפלאים, אחיות, רופאים ועובדי מערך הרפואה באשר הם, שעובדים ימים ולילות במקצועיות, במסירות, במערכת בריאות שהורעבה במשך שנים וזקוקה לשיקום אמיתי.

אורלי פרומן: הינה מה שקרה בישראל בזמן הקורונה.

אורלי פרומן: בזמן שראש הממשלה יצא בהצהרות שישראל היא מהחזקות בעולם, התנפל עלינו משבר כלכלי אימתני.

אורלי פרומן: למעלה ממיליון מובטלים, שכל אחד מאיתנו מכיר אחדים מהם.

אורלי פרומן: הפסד של מיליארדי שקלים במשק, מאות אלפי בעלי עסקים שאיבדו את מטה לחמם.

אורלי פרומן: עצמאים שלא יכולים לקנות דנונה במכולת, שאיבדו את האמון במערכות הציבוריות.

אורלי פרומן: גנים פרטיים ופעוטונים – לאן יחזרו מאות אלפי הפעוטות כדי שהוריהם יוכלו לשוב לעבודה למען שיקום המשק?

אורלי פרומן: אני פוגשת אותם פה בכיכר כמעט כל יומיים בדמעות, בבכי.

אורלי פרומן: מפעל חייהם קורס.

אורלי פרומן: 2,000 מתוך 10,000 גנים פרטיים כבר נסגרו עד כה.

אורלי פרומן: ומה עם הפעוטות שלנו?

אורלי פרומן: לא מגיעה להם מערכת חינוך ראויה?

אורלי פרומן: וכששומעים את מתווה החזרה – הם שם אחרונים.

אורלי פרומן: עוד לא סגרו איתם כי לא מדברים איתם.

אורלי פרומן: איך תחזירו את המשק לשגרה?

אורלי פרומן: איך תשקמו כשההורים שלהם לא יכולים לצאת מהבית?

אורלי פרומן: נלך למקום אחר, התרבות: יש לנו תרבות ואומנות מדהימות במדינה.

אורלי פרומן: אומנים מוכשרים מאין כמוהם ומוסדות תרבות.

אורלי פרומן: אלה שנותנים טעם וצבע לחיים שלנו.

אורלי פרומן: אבל לא רק: באומנות ובתרבות באה לידי ביטוי הזהות שלנו כאן, בחברה הישראלית, והיוצרים שלהן הם השגרירים הכי טובים שלנו בעולם.

אורלי פרומן: ואין מפכ"ל קבוע, ואין פרקליט מדינה, וגם בוועדה למינוי שופטים רוצה ראש הממשלה להיות בשליטה.

אורלי פרומן: ועוד רגע, חברים, גם אין לנו דמוקרטיה.

אורלי פרומן: אבל יש תאונות דרכים, יש אלימות במשפחה, שמתגברת ללא טיפול וסיוע מספיקים.

אורלי פרומן: יש תשע נשים שנרצחו לאחרונה, והבטחות לטיפול שלא קוימו.

אורלי פרומן: יש אנשים שחייהם לוטים בערפל, לאן הם קמים מחר בבוקר, איך הם מפרנסים את המשפחה שלהם.

אורלי פרומן: ועוד כהנה וכהנה.

אורלי פרומן: ולהבדיל, יש גם ילדים בקפסולות.

אורלי פרומן: אדוני יושב-ראש ועדת החינוך לשעבר, קפסולות?

אורלי פרומן: נו, באמת, אי-אפשר היה למצוא מילה אחרת לתאר קבוצת לומדים קטנה?

אורלי פרומן: היום כל ילד בכיתה א' אומר שהוא הולך לקפסולה.

איתן גינזבורג: אגב, היום צריך להגיד: יושב-ראש ועדת החינוך שהיה מצטיין במיוחד בתפקידו, כי הוא עשה הרבה מאוד דברים טובים.

אורלי פרומן: אתה צודק, הייתה לי הזכות – – –

איתן גינזבורג: גם את הברור מאליו צריך לומר.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, מה שנכון נכון.

אורלי פרומן: הייתה לי הזכות להיות מנכ"לית, הוא היה גם יושב-ראש ועדת התרבות והספורט.

אורלי פרומן: אני פונה אליו כי הוא מבין מה אני אומרת כשאומרים על הילדים שייכנסו לקפסולות.

אורלי פרומן: מה, רוצים שהם יזכרו שזה קשור לקורונה, שאותה אנחנו כל כך רוצים לשכוח?

אורלי פרומן: יש תסכול ובלבול, חשש וחוסר ביטחון.

אורלי פרומן: יש רעב ואף צמא, חברים, לממשלה שתהווה דוגמה אישית אמיתית.

אורלי פרומן: ומה אנו עומדים לקבל?

אורלי פרומן: ממשלה דו-ראשית – איזו המצאה, מאיפה לקחו את הרעיון הזה – שגם זוממת לשנות את המשטר, כי לשם אנחנו מובלים; ממשלה שנולדה בחטא, והבסיס שלה זה חשד ואי-אמון בין השותפים.

אורלי פרומן: לא יודעת, אולי בפוליטיקה עושים שותפויות בין שותפים שלא מאמינים זה לזה.

אורלי פרומן: כל החוק הזה הוא "אם" ו"אז", ו"אם" ו"אז" – כדי להגן – אחד על השני, כי לא מאמינים.

אורלי פרומן: ממשלה מנופחת, 52 שרים וסגני שרים שלכל אחד מהם יש זיקה לראש הממשלה שלו, כי יש דו-ראשי.

אורלי פרומן: זיקה – שעות של דיונים לא הצליחו להבהיר את משמעות המילה הזאת, זיקה לראש הממשלה האחד או השני.

אורלי פרומן: ממשלה שבמקום לחסוך בעת הזו ולאחד משרדים, מפצלת אותם עד גיחוך.

אורלי פרומן: וכן, היא יוצרת גם אבטלה סמויה בקרב השרים והסגנים.

אורלי פרומן: אה, רגע, ויש עוד משהו: שני שרים באותו משרד.

אורלי פרומן: וואו.

אורלי פרומן: אני חושבת על המשרד שאני הייתי מנכ"לית בו במשך שתי קדנציות.

אורלי פרומן: אז מה, היה שר ללוליינות ושרה לאקרובטיקה?

אורלי פרומן: מה זה?

אורלי פרומן: העיקר שיהיו תפקידים.

אורלי פרומן: קוראים לזה ג'ובים, אני לא אוהבת את המילה הזאת, אבל זה מה שזה משדר.

אורלי פרומן: חברים, העם משווע לדוגמה אישית, למנהיגות ערכית, ישרה ונקיית כפיים.

אורלי פרומן: על זה דיברנו בעוז ובמרץ וחרשנו את הארץ עם הסלוגן הזה.

אורלי פרומן: זה מה שנחוץ היום.

אורלי פרומן: ובמקום זאת, כבר חודש וחצי, במקום להתמודד עם הקורונה והשלכותיה באופן מיטבי, יסודי ואחראי, הכנסת וחבריה נתונים כבני ערובה בידי שתי השותפות הקואליציוניות החדשות, הליכוד וחוסן לישראל, והופכים בהסכם שנרקח ביניהן כדי לטכס עצה איך להוציא את האבן מהבאר, איך להשאיר את שיטת המשטר על כנה, איך לא לפגוע בדמוקרטיה שלנו, שממילא היא כל כך פגיעה.

אורלי פרומן: ובהסכם הקואליציוני שלכם המילה "קורונה" רק מובלעת.

אורלי פרומן: אז על מי אתם עובדים?

אורלי פרומן: על מי אתם עובדים?

אורלי פרומן: ההסכם שרקחתם, שמחזיק כבר ימים רבים את הכנסת וחבריה כבני ערובה, מסוכן.

אורלי פרומן: ההסכם שהכניס אותנו לחנק פוליטי.

אורלי פרומן: אנחנו יושבים בישיבות אל תוך הלילה, נאלצים להסיט הצידה את כל הנושאים החשובים שלשמם הגענו הנה.

אורלי פרומן: אני אקח דוגמה מעצמי: חינוך.

אורלי פרומן: אני רוצה לטפל בגיל הרך, שהמדינה כבר שנים מפקירה אותו, גיל לידה עד שלוש, שלא נמצא תחת שום משרד ממשלתי, חוץ מהמעונות, שחלקם תחת משרד העבודה והרווחה.

אורלי פרומן: למה?

אורלי פרומן: זה מוסד חינוכי – למה לא תחת משרד החינוך?

אורלי פרומן: ומה עם כל שאר ילדי ישראל, שייהנו מחינוך איכותי בגיל הרך?

אורלי פרומן: חיזוק המורים, מעמד אנשי החינוך בחברה הישראלית, השקעה בהם.

אורלי פרומן: הם הבסיס, הם ההון האנושי שבונה את החברה הישראלית.

אורלי פרומן: הבריאות, הרווחה, שוויון מגדרי, ביטחון, מדע, תרבות, ספורט, נוער בסיכון, חוגים – יש בלי סוף נושאים שבאנו לטפל בהם.

אורלי פרומן: הכול נעצר, הכול נסוג.

אורלי פרומן: ולמה?

אורלי פרומן: כי ממשלת נתניהו החמישית מתעקשת להיוולד.

אורלי פרומן: ממשלת חסינות, על חלוקת התפקידים שבה, המגדנות לשותפים הזוטרים והמתנה הגדולה לשותפים הבכירים: מעון לראש הממשלה החלופי.

אורלי פרומן: ריבונו של עולם, כמה בתים צריך הבן-אדם?

אורלי פרומן: כמה?

אורלי פרומן: והכול מהר מהר ובאטימות.

אורלי פרומן: חברים, אתמול ציינו כאן את יום הולדתו של בנימין זאב הרצל, חוזה המדינה.

אורלי פרומן: קשה היה לראות איך שוב ביום ממלכתי – כמו כאלה שהיו כבר בשלוש הכנסות האחרונות שהייתה לי הזכות להיות בהן – מליאת הכנסת כמעט ריקה.

אורלי פרומן: לא נעים, לא מכובד ולא מכבד.

אורלי פרומן: ובתוך כך עומד אחד מחברי הכנסת מול כ-20 נוכחים ואומר: הרצל, הצליח לך.

אורלי פרומן: ובכן, גם אני מכירה את הספר אלטנוילנד של הרצל.

אורלי פרומן: ספר לא עבה במיוחד, שבו שוטח הרצל את משנתו, כיצד צריכה להיראות המדינה המתוקנת.

אורלי פרומן: אבל לא כל כך הצליח לו, להרצל, לצערנו, כי במדינה מתוקנת תהליכים, תהליכים בסיסיים, יסודיים, מבשילים לאט ובשום שכל.

אורלי פרומן: במדינות מתוקנות, שבהן כבר הסתיימו מלחמות, מלחמות הקיום, הוכרעו הכוחות, נקבעו הגבולות, הקדנציות ממלאות את יומן.

אורלי פרומן: במדינות כאלה תהליכים מתרחשים ומוטמעים בקצב טבעי, נורמלי.

אורלי פרומן: שם לא ממהרים, שם חיים בידיעה שהמחר יגיע, והוא יהיה פחות או יותר דומה להיום – קוראים לזה יציבות.

אורלי פרומן: במדינות לא מתוקנות הכול קורה בסערה.

אורלי פרומן: מדינות שאין בהן חוקה וכובד המשקל הפוליטי נתון בידי מיעוט שהוא לשון המאזניים ובידו לקבוע את סדר-היום, את חלוקת העוגה התקציבית, את אופן חלוקת הנטל והעול על האזרחים; מדינות שבהן הסכמים קואליציוניים לא מידתיים ולא מובנים ומנסים לשנות חוקי-יסוד; מדינות שבהן הממשלה המתהווה מעוותת את מאזן הכוחות בין קואליציה לאופוזיציה, משנה את תפקיד הפרלמנט שלה; מדינות שבהן אין ביטחון אישי קיומי לתושבי חבל ארץ אחד במשך 20 שנים; מדינות שבהן חוסר האמון בבית הנבחרים שלהן הולך ומתפשט לכל חלקה טובה – במדינות כאלה, רבותיי, הכול קורה מהר ובחופזה, צ'יק-צ'ק.

אורלי פרומן: והחיפזון, כידוע, הוא מן השטן.

אורלי פרומן: כך אצלנו, מהר מהר, מחליטים על ריבוי שרים ותפקידים, ממנים סגני שרים – 16.

אורלי פרומן: החוק אומר ארבעה, איך הגעתם ל-16?

אורלי פרומן: פי ארבעה.

אורלי פרומן: אין לכם בושה?

אורלי פרומן: למה?

אורלי פרומן: ועוד שני סגנים במשרד אחד.

אורלי פרומן: ומה עוד תמציאו כדי לתת לכולם ג'ובים ותפקידים.

אורלי פרומן: ולצורך זה, כדי שאפשר יהיה להביא לידי ביטוי את ההסכם ההזוי הזה, אתם הולכים ומשנים חוקי-יסוד בלי התייעצות מעמיקה, בלי לשמוע מומחים, בלי דיון אמיתי.

אורלי פרומן: לא דיון כי צריך להגיע לאישור החוק; דיון אמיתי על מה שכתוב ועל המשמעויות של מה שכתוב.

אורלי פרומן: לאן אצה הדרך?

אורלי פרומן: כן, אנחנו יודעים לאן אצה הדרך – לממשלה הדו-ראשית הזאת, ממשלת נתניהו החמישית, ממשלת החסינות.

אורלי פרומן: איך?

אורלי פרומן: איך אתם מסוגלים לתת חסינות לאדם שמואשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים?

אורלי פרומן: איך יכול להיות?

אורלי פרומן: איך אתם נותנים לגיטימציה שזה יקרה כאן, במדינת ישראל שלנו?

אורלי פרומן: איך נחנך את דור הילדים שלנו?

אורלי פרומן: מה האזרחים רואים כשהם מסתכלים כלפי מעלה?

אורלי פרומן: אין בושה.

אורלי פרומן: אין בושה.

אורלי פרומן: חברים, עברנו את פרעה, עברו ימי החיפזון שבהם לא החמיץ הבצק, גם ימי הבהילות להכריז על הקמת המדינה עברו.

אורלי פרומן: האחריות המוטלת על כתפיכם מחייבת אתכם לייצר תנאים לקיום תהליכים כמו שצריך, בשלבים ולא ביעף, כי לעשות הכול מהר מהר זה ההפך מתכנון.

אורלי פרומן: וההפך מתכנון זה חלטורה.

אורלי פרומן: אמש, בהמשך למופעי הלוליינות המהירים, נתן ראש הממשלה את מופע סיום הקורונה, כשבשטח אנשים עדיין נאנקים וממתינים למענק המיוחל.

אורלי פרומן: איפה הכספים האלה שאתם מכריזים שאתם מעבירים לשיקום האנשים והמשק?

אורלי פרומן: והוא כמעט חוגג, כמעט מכריז על ניצחון.

אורלי פרומן: תשאלו למה?

אורלי פרומן: ברור: מחשש.

אורלי פרומן: ראש הממשלה פועל מתוך חשש מאימת הדין.

אורלי פרומן: אתם יודעים מה, אולי מובן, זה באמת מפחיד ליפול מאיגרא רמה לבירא עמיקתא, אבל זה מה שקורה כשבועטים בערכים; זה מה שקורה כששוכחים לאיזו מטרה נבחרת פעם; זה מה שקורה כשמתעלמים מהאזרחים; זה מה שקורה כשמנהיג שם את עצמו לפני הכול.

איתן גינזבורג: נא להתחיל לסיים.

אורלי פרומן: אמש, בניסיון נואש לייצר סלוגן, התייחס ראש הממשלה להישמרות מפני הקורונה ואמר – חברים, תקשיבו – הוא אמר ככה: כמו שבפסח, כדי לצאת ידי חובה, אומרים: פסח, מצה ומרור, כך בקורונה, כדי לצאת ידי חובה, נגיד: מסכה, היגיינה ומרחק.

אורלי פרומן: גם לכם זה הזכיר את השלשה שלו – שוחד, מרמה והפרת אמונים?

אורלי פרומן: ואני שואלת, אדוני ראש הממשלה, איך תצא ידי החובה הזאת?

אורלי פרומן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי פרומן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי אבידר, בבקשה, ואחריו יהיה חבר הכנסת עודד פורר.

קריאה: – – –

אלי אבידר: אני אדבר רוסית.

איתן גינזבורג: ברוסית אסור לדבר במליאה.

איתן גינזבורג: רק בעברית ובערבית.

איתן גינזבורג: 15 דקות לרשותך, אדוני.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנו נמצאים היום באחד הצמתים המשמעותיים והחשובים ביותר לאופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל, ובמיוחד לעצם השאלה: האם מדינת ישראל תמשיך להיות דמוקרטית, או שתהיה זו דמוקרטיה על פי הגדרה ובפועל תתקיים כאן דיקטטורה הלכה למעשה?

אלי אבידר: מאז תחילת המשבר משווק ראש הממשלה נתניהו לאזרחי המדינה שאנחנו במצב חירום.

אלי אבידר: הוא לא מרגיע, הוא לא נותן תקווה, אלא מעצים את החרדה בקרב האזרחים כדי לייצר שליטה, כדי להחליש התנגדות אפשרית למהלכיו, שכל תכליתם, מתחילתם ועד סופם, היא לשמש אותו ואת שותפו בני גנץ ליצור ממשלה הזויה בשם מצב החירום המדומיין.

אלי אבידר: ואיך מייצרים תודעת מצב חירום?

אלי אבידר: מפחידים את הציבור בכל ערב, ובנוסף מתקינים במהלך משבר הקורונה 70 תקנות לשעת חירום.

אלי אבידר: מישהו בכלל מבין את היקף המספר הזה?

אלי אבידר: במלחמת יום כיפור, שבה הופתענו על ידי צבאות מצרים וסוריה, שבמהלכה בדיוני הממשלה עלו לא פעם צמד המילים "יום הדין" בהקשר לצעד שחייבת המדינה לעשות כדי להציל את עצמה מנפילה – ביום כיפור הותקנו רק 11 תקנות לשעת חירום.

אלי אבידר: ובמשבר הקורונה?

אלי אבידר: ראש הממשלה דחף את המערכת להתקין 70 תקנות.

אלי אבידר: ודאי שהציבור ייכנס לחרדות גם כשהמציאות מראה בדיוק את ההפך.

אלי אבידר: ובעיקר כאשר הממשלה אינה מבצעת את המהלכים שהיא הייתה צריכה לבצע מלכתחילה, תוך שהיא דוהרת למהלכים שמייצרים שליטה ומשרתים אותה במשבר הפוליטי הקיים.

אלי אבידר: בחודשים האחרונים מצאתי את עצמי חוזר פעם אחר פעם לספרו המצוין של ההיסטוריון האמריקני רוברט פקסטון, "האנטומיה של הפשיזם", וזאת בגלל שרציתי לבחון את התהליכים שהתקיימו בהתפתחות הפשיזם במאה העשרים ולבדוק אם יש משהו שאפשר ללמוד.

אלי אבידר: מחבר הספר פקסטון מקיים דיון מעמיק בהתפתחות באירופה ומצביע על אחת התופעות ההרסניות שסייעו לצמיחתו של הפשיזם; אפשר לקרוא לתופעה הזאת כשל השאננות, שאננות שנובעת מתפיסת דימוי שגויה של הפשיזם, שמייחסים אותו לעמים שהייתה להם נטייה תרבותית לכך ושהמאפיין המובהק הוא אותו דיקטטור שמדבר מול קהל משולהב.

אלי אבידר: עמים נאורים, ואני רוצה להאמין שאנחנו כאלה, נוטים לומר כתוצאה מהדימוי השגוי הזה: לנו זה לא יקרה.

אלי אבידר: תופעה נוספת שהעלה פקסטון היא שהפשיזם לא צמח מתוך תמיכה של המונים אלא בעיקר בגלל תהליך מתמשך שבו, ללא כוונה מראש, אנשים רגילים וטובים סייעו לתופעה.

אלי אבידר: הוא כתב, ואני מצטט:

אלי אבידר: הפשיזם לא יכול לצבור כוח ללא הסכמה שבשתיקה של פקידי ממשלה ופקידים רמי-דרג, ללא פקידות בכירה שמשתפת פעולה, דרך עצימת עיניים מול עוולות שנראות לא מזיקות במיוחד בטווח הקצר, שמצטברות לכדי תוצאה סופית מפלצתית.

אלי אבידר: במקרה שלנו, רבותיי, נחשפנו לפקידים בכירים במשרדי הממשלה אשר היו חלק מהתקנת תקנות שעת חירום באישון לילה כדי לאפשר איכון טלפונים של האזרחים על ידי השב"כ.

אלי אבידר: אני בטוח מעל לכל ספק שהם היו בטוחים שמדובר בתקנה לפרק זמן קצר ביותר, אך לצערי לא שמעתי את קולם כשהממשלה הביאה תקנה נוספת לאיכון של טלפונים על ידי המשטרה, בניגוד גמור למציאות, שבה מספר חולי הקורונה יורד דרמטית.

אלי אבידר: הם, אותם פקידים, שיתפו פעולה עם התפיסה שאומרת שעוברים מאיתור חולים למניעת פריצה עתידית של המחלה.

אלי אבידר: כיום, לאחר שנפרצה הדרך, הם שותקים כשהממשלה החלה בתהליך חקיקת חוק שימוש בשב"כ לטובת משבר הקורונה המדומיין, כי הם כבר התרגלו.

אלי אבידר: אנו עדים לתופעה שבה בכירי הפקידים במשרד הבריאות הפכו לסנגורים נלהבים של השימוש בשב"כ, ולא רק לאיתור חולים אלא גם למחקרים ובניית מודלים של מחקרים.

אלי אבידר: ב-16 באפריל 2020 אמרה פרופ' סדצקי בבג"ץ כי משרדה, משרד הבריאות, שוקל להרחיב משמעותית את השימוש באמצעי המעקב של השב"כ.

אלי אבידר: חבריי חברי הכנסת, אלה הם הפקידים הבכירים שנתנו יד, אולי מכוונות טובות, להידרדרות שלנו במדרון החלקלק הזה שבו הממשלה מגבירה את יכולת השליטה באוכלוסייה תוך שהיא מכניסה את הציבור לחרדה קיומית כדי שהחירות תהפוך לפחות חשובה.

אלי אבידר: ואם לא די בכך, אז הגיע הדיון בבג"ץ ב-16 באפריל 2020 והעלה אצלי חששות נוספים.

אלי אבידר: שופט בג"ץ נעם סולברג אמר: "זה לא מצב של ביטחון לאומי, שלפי החוק ניתן להפעיל את יכולות השב"כ?

אלי אבידר: " הוסיף על כך עמיתו, המשנה לנשיאת בית המשפט העליון השופט מלצר.

אלי אבידר: הוא אמר: "הזכות לחיים גוברת על הזכות לפרטיות".

אלי אבידר: אף אחד מהם לא ניסה להתמודד עם השאלה אם באמת יש מצב חירום, מהו מספר החולים, מה המציאות של המחלה כאן במדינת ישראל – ולא על בסיס גרפים ומודלים שמנבאים את תחזית סוף העולם או דיון בפוטנציאל ההרסני של המחלה כשבפועל לא הייתה מגפה בישראל.

אלי אבידר: הממשלה הזאת הרסה את הכלכלה, הפרה את חירות האזרחים, וכל זאת במטרה אחת ויחידה, כדי שבני גנץ ובנימין נתניהו יצדיקו את ההסכם ההזוי בשם מצב החירום המדומיין.

אלי אבידר: מאפיין נוסף לתרבות הפשיזם על פי פקסטון הוא שלא היו לתנועות האלה סדר-יום ברור, משנה או דוקטרינה של השלטון, המפלגה או המנהיג.

אלי אבידר: אתם יודעים שמוסוליני ב-1920 כתב: אגודות הקרב הפשיסטיות אינן מרגישות כבולות לדוקטרינה שלטונית כלשהי.

אלי אבידר: והוא המשיך: רצונו ומנהיגותו של המנהיג, הדוצ'ה, זה מה שאנשים צריכים, ולא דוקטרינה.

אלי אבידר: תגידו לי, חברי הכנסת, זה לא מזכיר לכם את המצב כיום במדינת ישראל?

אלי אבידר: מישהו יודע מהי מדיניות הליכוד אפילו בתחום אחד?

אלי אבידר: אין מדיניות בשום תחום.

אלי אבידר: המדיניות היא מה שאומר נתניהו, ואי-אפשר למצוא כאן לא מצע ולא דוקטרינה.

אלי אבידר: זה מה שהוא אומר, מתי שהוא אומר ובצורה שהוא אומר.

אלי אבידר: אני זוכר שבצעירותי למפלגה הזאת קראו פעם גוש חרות-ליברלים; אין חירות כשדעתו של המנהיג היא זו שקובעת.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשתף את חבריי חברי הכנסת בכתבה מעניינת שפרסם העיתונאי יניב קובוביץ' בעיתון הארץ ב-22 באפריל 2020, על כך שצוות של המטה לביטחון לאומי חיבר מסמך שעוסק בתרחישים ובפעילות המוצעת להתמודד עם האפשרות – תקשיבו טוב – לפריצת מרי אזרחי.

אלי אבידר: לא התפלאתי.

אלי אבידר: אני חייב לציין שאפילו על עצמי התעצבתי; התעצבתי כי פעם ידיעה כזאת הייתה מקפיצה אותי וגורמת לי לעשות משהו כדי למנוע את המצב הזה, ואני אפילו לא התפלאתי.

אלי אבידר: ומלבד אותה כתבה לא היה גורם תקשורתי אחד שעסק בנושא הזה או אפילו חקר אותו.

אלי אבידר: באותה כתבה, אדוני היושב-ראש, התברר שמחברי המסמך עבור המל"ל הציעו שצה"ל יפעל במישור התודעתי כדי להוריד את תחושת התסיסה בקרב הציבור; הומלץ שמשרדי הממשלה יקימו "צוות שאחראי על התודעה ומדידת 'מצב הציבור': הגברת תודעת 'סירה אחת', 'טיפול שווה', 'גורל אחד' ו'אחריות משותפת' בקרב כל הציבורים במדינת ישראל".

אלי אבידר: אתם שומעים טוב?

אלי אבידר: צה"ל, שהיה שותף לתהליך הזה, צבא הגנה לישראל, שאמון על הביטחון של המדינה והאזרחים – לא בפנים, אלא אל מול אויבים מבחוץ – יפעל במישור התודעתי בקרב הציבור הישראלי.

אלי אבידר: תגידו, זאת מדינת ישראל?

אלי אבידר: לא רק זאת, אלא מחברי המסמך הציעו לעשות שימוש בעמותות ובארגוני סיוע כזרוע מייעצת ומבצעת בכל הקשור באוכלוסיות חשדניות יותר כלפי הרשויות.

אלי אבידר: כלומר, לקחת את אותם הארגונים והעמותות שלרוב הם חשדניים ולתת להם תפקיד, לרתום אותם למצב הלאומי, להפוך אותם לשותפים, כדי לנטרל את הפוטנציאל של ההתנגדות שלהם לממשלה.

אלי אבידר: זו מדינת ישראל?

אלי אבידר: התברר שבצוות השתתפו גם גורמים מאחת היחידות המסווגות של אגף המודיעין שתפקידן בשגרה לאסוף מידע מודיעיני על האויב באמצעים טכנולוגיים מתקדמים.

אלי אבידר: תגידו לי, זאת מדינת ישראל?

אלי אבידר: מחברי המסמך צפו אפשרות של ירידה בביטחון האישי ולקיחת החוק לידיים על ידי קבוצות או יחידים ושהציבור עלול לצאת נגד מוסדות המדינה באופן שיסכן את הדמוקרטיה והחברה הישראלית לטווח ארוך.

אלי אבידר: מישהו מבין פה את הלוגיקה?

אלי אבידר: מחאת האזרחים היא סכנה לדמוקרטיה, אבל כל מה שצריך לעשות כמו שעושה אחרונת הדיקטטורות, על פי אותם אנשים זו הדמוקרטיה האמיתית.

אלי אבידר: מחברי המסמך והמועצה לביטחון לאומי הפכו את אזרחי מדינת ישראל ללא פחות ממתנגדי משטר.

אלי אבידר: מישהו, חבריי חברי הכנסת, החליט לשנות את שיטת המשטר שלנו ולא עדכן אותנו מראש.

אלי אבידר: מישהו החליט לשלוט בנו, האזרחים, כמו ששולטים באזרחים במדינות דיקטטוריות, ולא עדכן אותנו.

אלי אבידר: מישהו החליט שהשלטון שלו והשמירה שלו על ראשות הממשלה הם צורך ככל הנראה אלוהי, שהרי אי-אפשר להסביר למה נתניהו מוכן לדהור לכל המהלכים האלה ללא מעצורים.

אלי אבידר: יֵדעו כל אזרחית ואזרח במדינת ישראל שאין מדינה דמוקרטית – גם אלה שמתו להן אלפים ועוד ימותו להן אלפים – שמשתמשת בגופי הביטחון שלה כפי שמדינת ישראל משתמשת בשב"כ.

אלי אבידר: אמר לנו הבוקר ראש המל"ל מאיר בן שבת, בדיון פתוח של ועדת המשנה למודיעין, שמדינות דמוקרטיות לא משתמשות בכלי הזה אבל הוא לא יוכל לומר שהן גם לא ישתמשו.

אלי אבידר: מדהים.

אלי אבידר: אתם יודעים מה, אני אפילו לא מאשים אותו, כי במדינה שבה חייבים להרוס את העתיד של יותר ממיליון מובטלים רק כי המגפה יכולה להתפתח לממדים הרסניים, אז אפשר לטעון שזה נכון להשתמש בשב"כ כי אי-אפשר להבטיח שמדינות דמוקרטיות אחרות לא ישתמשו בשב"כ שלהן בעתיד.

אלי אבידר: אני מציע, רבותיי, להוציא מהקבר לא רק את אריסטו ואת אפלטון, שכתבו כמה דברים על מדע הלוגיקה, כדי לומר להם שמדע הלוגיקה השתנה כאן במדינת ישראל ושאפילו אומני הטיעון בעולם העתיק, שמעולם לא חשבו על הצדק ושאפלטון כל הזמן ביקר אותם, הסופיסטים, גם הם הפכו להיות מיושנים בעידן ההונאה ציבורית שמתקיים כיום במדינת ישראל.

אלי אבידר: צר לי על עמיתיי חברי הכנסת שבכל מערכת בחירות זועקים בגרון ניחר את זעקת הליברליזם וכשנתניהו רק מכחכח בגרונו הם תומכים בהפיכתה של מדינת ישראל למדינת שב"כ.

אלי אבידר: אין דיקטטור אחד, וגם לא דיקטטורה אחת, שלא מצהירים שהם עושים זאת לטובת האזרחים שלהם.

אלי אבידר: בצפון קוריאה מונעים אינטרנט כי זה מזיק לאזרחים.

אלי אבידר: מישהו חולק על זה שבאינטרנט יש תופעות הרסניות לבני הנוער?

אלי אבידר: ודאי שלא, אבל שליטה בציבור, שליטה אבסולוטית, היא לא הפתרון.

אלי אבידר: בכמה ויכוחים שהיו לי עם מנכ"ל משרד הבריאות וראשת תחום הבריאות הציבורית הוכחתי אותם על תפיסתם השגויה לתת את הצידוק והתואנה המקצועיים כדי שנתניהו יצליח לעצור את המדינה.

אלי אבידר: אי-אפשר למנוע מהציבור במדינת ישראל לנהוג בכלי רכב רק בגלל שיש תאונות, ואי-אפשר להפר את החירות של הציבור רק כדי למנוע פריצת מגפה עתידית מדומיינת שאינה פורצת במדינת ישראל וכל שימושה הוא רק לאפשר לנתניהו להמשיך לשלוט כאן.

אלי אבידר: ככל הנראה לתפיסתו של נתניהו זוהי זכותו הטבעית והמוסרית להמשיך ולשלוט גם אם בדרך פוגעים בחירות האזרחים, הורסים את הכלכלה ומפירים כל חוק אפשרי רק כי הוא מחליט לעשות את זה.

אלי אבידר: חבריי חברי הכנסת, יש שיאמרו שמדובר כאן בדיון תיאורטי אקדמי שמתעלם מהמציאות.

אלי אבידר: אני אומר לכם שכל מי שחושב כך טועה את אותה הטעות שטעו בה עמים נאורים אחרים כשחשבו: לנו זה לא יקרה.

אלי אבידר: תמיד כדאי לזכור שישנן מדינות שבהן השליטה היא אבסולוטית.

אלי אבידר: אין שם שאלה לגבי שימוש בשב"כ המקומי או כל אמצעי פולשני וחודרני אחר.

אלי אבידר: מדינה כזאת היא צפון קוריאה.

אלי אבידר: יש שם שלטון מושלם.

איתן גינזבורג: נא להתחיל לסיים.

אלי אבידר: ניתנו לי 20 דקות, אדוני.

איתן גינזבורג: לא, 15 דקות.

אלי אבידר: אני – עוד כמה דקות.

איתן גינזבורג: לא, דקות אני לא יכול לתת לך.

אלי אבידר: יש שלטון מושלם, אין בלבולי מוח.

אלי אבידר: יש ערוץ טלוויזיה אחד שמספר לאזרחים בדיוק מה שהם רוצים לשמוע.

אלי אבידר: בואו תשאלו את אזרחי צפון קוריאה מה הם מעדיפים, להיות חולים בקורונה או לחיות בדמוקרטיה?

אלי אבידר: הם עונים על השאלה הזאת כשהם מוכנים להקריב את החיים שלהם כדי לברוח מהתופת.

אלי אבידר: ולמי שחושב שהדוגמה של צפון קוריאה היא קיצונית מדי אפשר לראות גם דמוקרטיות כמו בהונגריה, של החבר הטוב של נתניהו אורבן.

אלי אבידר: אנחנו לא רחוקים משם, מאוד קרובים.

אלי אבידר: ושלא נשכח, בלהט הדיון: דיקטטורה לא נוצרת בגלל משאל עם וגם לא בגלל בחירות שבהן הציבור מחליט לוותר על הדמוקרטיה ולקבל את הדיקטטורה; דיקטטורה נבנית ומתפתחת בגלל פקידי ציבור, אנשים טובים שמחליטים לעצום עין ולחשוב שמדובר בצעד זמני ולפרק זמן קצר.

אלי אבידר: הפקידות הזאת, אותם אנשים טובים – היועץ המשפטי לממשלה, המשנים ליועץ המשפטי לממשלה, ראשי מערכת הבריאות, ראש השב"כ וסגניו – להם אני אומר: תתעוררו, כי ההחלטה שלכם לעצום עין היא זאת שמאפשרת את ההידרדרות.

אלי אבידר: ולאחרים, לאותם הפקידים הבכירים שמאמינים שבאמת ובתמים זו הדרך, אני אומר:

אלי אבידר: הציבור הישראלי חזק מזה, והוא יגיד את מה שיש לו להגיד.

אלי אבידר: ועדת חקירה קום תקום על מה שהתרחש כאן במדינת ישראל בחודשים האחרונים, ואף אחד לא יתחמק מהאחריות.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אלי אבידר: תשובות של: לא ידעתי, ביצעתי פקודות, קיימתי ההנחיות, לא יספיקו כדי להציל אתכם ולא את שמכם הטוב.

אלי אבידר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אלי אבידר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודד פורר.

איתן גינזבורג: 15 דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי חברי הכנסת, אדוני השר, אתה שר התקשורת אז בוודאי אתה יודע.

עודד פורר: אתמול היה שידור טלוויזיה, אמש שודר בערוצי החדשות עוד פרק בטלנובלה המפורסמת: ראש הממשלה בשידור חי.

עודד פורר: ראינו את תפאורת נאומי הבחירות.

עודד פורר: שמענו שוב את ההבטחות לציבור העצמאיות והעצמאים, לציבור העובדים שאיבדו את מקום עבודתם ולאלו שיאבדו את מקום עבודתם.

עודד פורר: נתניהו דיבר בין היתר על הפעימה השנייה לעצמאים.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה קצת הטריד אותי, כי הפעם היחידה שבה נתניהו ביצע פעימה שנייה הייתה כשהוא מסר את חברון לערפאת.

עודד פורר: לכן אולי, חבריי, עצה לראש הממשלה: תפסיק לדבר על פעימות, במקרה הזה זה לא נותן תקווה.

עודד פורר: הבוקר, כתגובה אולי, פרסמה חברתי סמדר בת אדם מכתב גלוי לראש הממשלה, שמתאר את המציאות מחוץ לסרט שבו חיים ראש הממשלה ושריו הבכירים.

עודד פורר: כך היא כותבת: האחים נגר, החלום ושברו, 1932–2020, מכתב גלוי לראש הממשלה.

עודד פורר: "מכובדי", היא כותבת, "לא פעם עמדתי מאחוריך ואפילו קצת לצידך, שואגת במלוא גרוני ובמלוא האמונה: משק חופשי צדק חברתי" וביטחון אישי.

עודד פורר: "את העסק המשפחתי שלנו", היא כותבת, "האחים נגר, נגרייה שמתמחה בנגרות בניין, הקימו הסבא-רבא שלי יעקב טישלר, עם שני בניו, סבי שלמה נגר ואחיו משה באביב 1932, במקביל לקיומה של המכבייה הראשונה.

עודד פורר: הייתה זו שנה טובה לציונות היהודית בדרכה לעצמאות".

עודד פורר: שש-שבע שנים לאחר מכן אביה, נפתלי נגר, בית"רי, איש אצ"ל וחבר חרות משחר נעוריו, הצטרף לעסק המשפחתי.

עודד פורר: הם היו רוויזיוניסטים.

עודד פורר: "באותן שנים ועוד עשרות שנים קדימה, כשחברות הבנייה היו של הסוכנות/ממשלתיות/פוליטיות, לעסק שבעליו רוויזיוניסטים היה סיכוי קטן מאוד לקבל עבודה.

עודד פורר: עבורם העסק גם היווה שליחות וגם ייצג תפיסת עולם.

עודד פורר: שליחות: לעסוק בבניין הארץ; תפיסת העולם: משק חופשי שמאפשר ליזמים להתחרות בו.

עודד פורר: אני זוכרת", כך כותבת סמדר, "ילדות מלאה בגאווה על המדינה שהקמנו.

עודד פורר: בבית הייתה אהבה מלאה בתקווה גדולה, שניסתה להאפיל על הקשיים הכלכליים.

עודד פורר: השלטון המרכזי של מפא"י – – – לא ספר אותנו.

עודד פורר: בהיותנו 'עצמאים' שכר הלימוד" שולם כמובן על ידיהם, "היה בדרגה א' הגבוה ביותר.

עודד פורר: איש לא התעניין במצבנו הכלכלי – – – המהפך הפוליטי של 1977 היה אמור לשנות.

עודד פורר: הגיע תורה של האידיאולוגיה הימנית".

עודד פורר: אבל "אנחנו הקטנים המשכנו לשלם ריבית גבוהה, ארנונה בלתי סבירה ומיסים גבוהים.

עודד פורר: הקטנים לעולם לא זכו ל'תספורת'".

עודד פורר: "אנחנו", היא כותבת, "כמו כל העצמאים הקטנים, 'מתגלגלים'" כבר שנים.

עודד פורר: "במדינה שבה מלחמה רודפת מבצע עסקים חדלים לפעול בלא התראה.

עודד פורר: זה יכול להימשך שבועות, זה יכול להימשך חודשים.

עודד פורר: אם לא נפגעת פגיעה ישירה, אם לא נפל לך הטיל על הראש, אין פיצוי על אובדן הכנסה – – – כורעים תחת הנטל, מתלוננים וממשיכים.

עודד פורר: לוקחים הלוואה ומכסים אותה בהלוואה נוספת.

עודד פורר: שוברים חסכונות, מביאים כסף מהבית, מוכרים רכוש וממשיכים" לגלגל את העסק – – – ויותר מזה, מתלוננים, וחלקם הגדול ממשיך לבחור בליכוד ובך, נתניהו, העומד בראשו", כך כותבת סמדר.

עודד פורר: "הקורונה חשפה את הבלוף שנקרא 'שוק חופשי' בישראל.

עודד פורר: חשפה והפילה.

עודד פורר: כיוון שרבים כל כך היו 'על הקצה'" התגלגלו, כמו שאומרים, "בניין הקלפים קרס".

עודד פורר: והממשלה, זאת שזה אמור להיות אחד מהדגלים המרכזיים שלה, שוק חופשי, יוק.

עודד פורר: לא זו בלבד ששותפים בעסק לא יכולים עוד למשוך את המשכורת הצנועה שלהם אלא שעליהם לעמוד גם לבד בחזית הבנק ובחזית הספקים, שגם הם עצמאים.

עודד פורר: "בהתאם להבטחותיך", ראש הממשלה, "עם פרוץ משבר הקורונה עשינו את מה שדרוש", היא כותבת.

עודד פורר: "העברנו ימים ולילות כדי לחצות את הכניסה לאתרי הבקשות למענק ו/או להלוואה.

עודד פורר: דיווחנו על 2018 ועל 2019 והעברנו דוח ביניים על 2020, לא בשביל מענק, בשביל הלוואה בריבית בלתי סבירה – – – ובכל מקרה עד לרגע זה קיבלנו אפס עגול.

עודד פורר: לא מענק, לא דמי חל"ת, לא הלוואה ולא בטיח.

עודד פורר: שבר הקורונה.

עודד פורר: עבור חלק מהאנשים החיים פשוט חוזרים למסלול, אבל עבורנו – העצמאים.

עודד פורר: " הם לא.

עודד פורר: "איך ממשיכים לחיות היום?

עודד פורר: איך עומדים בכל ההתחייבויות?

עודד פורר: " כדי לכסות את חובות הקורונה "נצטרך למכור את מה שבקושי הצלחנו לחסוך ל'זקנה' – – – האם היינו זקוקים לקורונה", אדוני השר, "כדי לחשוף את כל תחלואי 'השוק החופשי' בישראל?

עודד פורר: את המיסים והתשלומים המושתים על עסק מיום לידתו?

עודד פורר: את הארנונה הדורסנית שאינה מעניקה לבעלי העסקים ולו קצה ציפורן?

עודד פורר: " האם מובן שבנוגע לעצמאים – מה שהיה לא יכול להמשיך להיות?

עודד פורר: ולא יכול להיות שיהיה?

עודד פורר: האם ממשלת ישראל הבינה "שזכויות העצמאיים חייבות להיות מושוות לזכויות השכירים באבטלה, ובעת אסון", גם הם צריכים להביא פרנסה הביתה?

עודד פורר: "יחד", כך היא כותבת לראש הממשלה, "קראנו לזה 'ביטחון אישי'.

עודד פורר: זוכר?

עודד פורר: " עד כאן אותו מכתב של סמדר.

עודד פורר: אבל את המכתב הזה יכלו לכתוב עוד רבים, לא רק סמדר.

עודד פורר: זה הסיפור של כולם.

עודד פורר: זה הסיפור של מבוגרים, של צעירים, של נשים וגברים.

עודד פורר: סיפורם של יזמים וחלוצים שהחליטו לא רק לנטוע עץ ולבנות בית בארץ ישראל אלא גם להקים עסק בארץ ישראל.

עודד פורר: ולהקים כאן עסק, חבריי – המשמעות היא שהעצמאית והעצמאי קמים בבוקר, לובשים שכפ"ץ, שמים קסדה על הראש ויוצאים לקרב, כדי לגייס לקוחות, כדי למצוא את הדבר הבא וכדי לשלם את המיסים שמניעים את המשק, שמשלמים את המשכורת של ראש הממשלה, של השרים, שלנו ושל כל עובדי המגזר הציבורי.

עודד פורר: אז איך זה עובד בממשלה הזאת?

עודד פורר: בואו, אני אספר לכם.

עודד פורר: מוציאים "פוש" לתקשורת, מייצרים כותרת: הינה, נתנו משהו.

עודד פורר: מכנסים מסיבת עיתונאים, מסדרים את הדגלים, מותחים את המפה, מתאפרים, מסתרקים, המצלמות נדלקות וההופעה מתחילה.

עודד פורר: ואיזו הופעה – המבט חודר, הקול בוטח.

עודד פורר: וזה מה שזה, חבריי.

עודד פורר: זאת הופעה.

עודד פורר: פנטזיה.

עודד פורר: הופעה בלבד.

עודד פורר: ותדעו לכם שגם מאחורי ההופעה הזאת – ותזכרו את זה תמיד – גם מאחוריה, ממש כמו שכתב לאחרונה שולי רנד על פועלי הבמה, יש פועלים.

עודד פורר: יש עצמאים.

עודד פורר: וגם בהופעה הזו העצמאים פועלים מאחוריה.

עודד פורר: גם במסיבות העיתונאים של ראש הממשלה יש פועלי במה ותאורנים.

עודד פורר: וכך כתב שולי רנד, עם שינויים קלים שביצעתי, לאור המצב: "האורות נדלקים ויש קהל / נותנים בראש / ברקים, מכות חשמל / הקהל בשמיים / מחיאות כפיים / – – – עכשיו בואו אני אסביר לכם איך זה הולך": ראש הממשלה מצטלם עם מי שמצטלם, מוריד את הז'קט / "נכנס למכונית ונוסע אל תוך הלילה הרטוב" / השרים אוספים את הניירות מורידים את הז'קט / "מצטלמים עם מי שמצטלמים ונוסעים לתוך הלילה הרטוב".

עודד פורר: אבל פועלי הבמה?

עודד פורר: בשבילם רק התחיל הלילה.

עודד פורר: "להעמיס למשאית, לפרוק את הציוד / להעמיס למשאית לפרוק במחסן.

עודד פורר: " / יאללה, קפה אחרון ונסענו?

עודד פורר: / יאללה, שיהיה קפה האחרון ונסענו / "אחי, מה הפרצוף הזה?

עודד פורר: / ברוך השם.

עודד פורר: יש לחם להביא הביתה / לא מובן מאליו" / יש לחם להביא הביתה / "בסדר / שוטף פלוס שלושים / שוטף פלוס שישים / שוטף פלוס תשעים / שוטף פלוס מאה עשרים" / אחי, יש משהו שוטף / מתגלגלים / "לפנות בוקר מגיעים / נכון, לא תמיד רואים את הילדים, את האישה" / ומחר בבוקר צריך לקום מוקדם בבוקר / כי יש אחושילינג הקמה / "אבל אחי, הבאנו לחם הביתה / הבאנו לחם הביתה.

עודד פורר: " // ועכשיו / משהו קרה – הקערה התהפכה / "אחי, צרה צרורה, אין אור בקצה המנהרה / האולמות סגורים, הקהל בפחד בבתים / מי רוצה לראות הופעה באולם כשמלאך המוות מרקד בעולם.

עודד פורר: " // אין עבודה, נאדה, אפס, כלום / "זמר עוד יכול לחלטר באיך קוראים לו – בזום / אבל אנחנו, אחי, אנשי הבמה", הפועלים, "אנשי הדממה / אין עבודה, נאדה, אפס, גורנישט, חור שחור // הושתק הסאונד, כבה האור / אין מטולה, אין עפולה, אין אילת" / ואין אפילו חלטורה במקלט / גם בתחזית הכי אופטימית / אנחנו חוזרים לשוק הרבה, הרבה, אחרי כולם.

עודד פורר: // "אנחנו בצרות, עיוני / הופעות זה לא מוגדר כצורך חיוני / אז איך נביא לחם לבית, מתי כבר נראה יונה עם עלה של זית?

עודד פורר: " / סגרו ת'אור, זרקו את המפתח לים / אחי, מה שייתנו, נשבע לך אני לוקח.

עודד פורר: // "ומאיפה תביא לחם הביתה / מאיפה נביא לחם הביתה – – – ובשעה כל כך קשה / חובתנו הקדושה / לשמש לכם לפה לצעקה / כי הם ממש נופלים מהרגליים, / לא מחזיקים ת'ראש מעל המים, / ובלעדי אנשי הדממה / שום דבר לא קורה על הבמה".

עודד פורר: אני אומר רק שבלעדי העצמאים, שום דבר לא קורה גם כאן.

עודד פורר: "ועכשיו אני פונה אליכם, / שרובצים על הקופה, / תכניסו יד לכיס, / יש לכם הזדמנות לצאת גדולים / תראו רחוק / תהיו מענטשל'ך / תהיו בני אדם / תכניסו יד לכיס / שנעבור את התקופה הזאת.

עודד פורר: " כך שולי רנד כותב.

עודד פורר: וסיפורם של פועלי הבמה הוא סיפורם של כל העצמאים, של כל הממציאים, של כל היזמים.

עודד פורר: של כל הלוחמים שנלחמים על פרנסתם יום-יום וכעת מדממים לבדם.

עודד פורר: ואין לי טענות – אדוני היושב בראש – אין לי טענות לכחול לבן, שהסתנוורו מהלשכות, מרכבי השרד והעוזרים, שאת כל עקרונותיהם תמורת ג'ובים הם מוכרים.

עודד פורר: שמוכנים בימים של משבר כלכלי וקורונה להקים כאן ממשלה של 52 שרים וסגנים, מבלי להביט אפילו רגע אחורה.

עודד פורר: מכם לא היו לי ציפיות.

עודד פורר: לא הייתה לכם אג'נדה אמיתית כשיצאתם לדרך, אז אין לכם גם שום כוונה לעבוד בפרך, ובטח שלא תגדלו פתאום אג'נדה ודרך, ואפילו לא בערך.

עודד פורר: אבל אני שואל את אדוני ראש הממשלה, אני שואל את חבריי השרים, אני שואל אותך, אדוני השר, את חבריי חברי הכנסת.

עודד פורר: אני שואל את חבריי מתנועת הליכוד: זה מה שהליכוד יכול?

עודד פורר: אלו הם המשק החופשי והצדק החברתי שעליהם נלחמתם, שעליהם נלחמנו ביחד?

עודד פורר: שאליהם פיללתם, שאליהם פיללנו?

עודד פורר: לעת הזו, זאת לא השאלה היחידה, אבל זאת שאלה של חיים ומוות.

עודד פורר: ובקשתי אליך ולראש הממשלה ואל כל חבריך לממשלה, בכל הכבוד, בלי טובות: אל תצילו אותנו מהקורונה כדי להרוג אותנו מהכלכלה.

עודד פורר: ותפסיקו להתחבא מאחורי פקידים ויועצים, כי בעשור האחרון אתם הייתם שם ליד ההגאים.

עודד פורר: ומצב העסקים ומצב העצמאים הידרדר דווקא כשאתה, נתניהו, כשאתם, השרים, הובלתם את המשק לתהום של רגולציה וכבלים.

עודד פורר: דווקא אצלכם האיש הרזה, שנושא בנטל, שמשרת בצבא ויוצא למילואים, שמקים עסק ומשלם מיסים, נהיה רזה יותר.

עודד פורר: והאיש השמן שהוא סוחב על גבו הלך והשמין.

עודד פורר: ובמקום להביא עכשיו, כשיש שרפה, סופר טנקר שיכבה את השרפה של המשק הבוער, בקושי פרסתם טפטפת שתשקה את החצר.

עודד פורר: הגיע הזמן שלעם הזה תהיה מנהיגות.

עודד פורר: והחוק הזה, חבריי, הבדיחה העצובה הזו, שאין בינה לבין המשבר העצום שבו אנו נמצאים כרגע דבר וחצי דבר, למעט חלוקת השלל שנשדד מהציבור כדי לחלק 52 תפקידי שרים וסגנים – שר לענייני שרים ושר לענייני סגנים ושר לענייני הדשא ושר לענייני החול.

עודד פורר: דיבורים כמו חול ואין מה לאכול.

עודד פורר: תתעשתו.

עודד פורר: ואני אומר לכם: כחול לבן, ליכוד, אתם רוצים להקים ממשלה?

עודד פורר: תקימו, אבל תקימו ממשלה שתמשול.

עודד פורר: תקימו ממשלה שיש לה קווי יסוד שנלחמים למען הציבור ולא בציבור.

עודד פורר: תקימו ממשלה רזה שתפעל מהר וביעילות.

עודד פורר: ממשלה של 52 שרים וסגנים היא לא רק הפקרות וניתוק בתקופה הזאת, היא גם תביא למשבר ניהולי ולחוסר יכולת לנהל את המדינה.

עודד פורר: הבעיה – אני אומר את זה לכם, חבריי חברי הכנסת; לך, אדוני השר ולך, אדוני היושב-ראש: הבעיה היא שבשביל להקים ממשלה טובה, לאומית, ליברלית, שתקדם שוק חופשי, שתעמיד במקום הראשון בתור לחלוקת הכסף את אותו אחד שנושא בנטל, ששירת בצה"ל או בשירות לאומי, שעושה מילואים, שמקים כאן עסקים, בשביל זה צריך אומץ.

עודד פורר: ואת זה אין לכם.

עודד פורר: ג'ורג' פטון, מגדולי הגנרלים האמריקאים, אמר פעם: "כל אדם מפחד בפעולתו הקרבית הראשונה.

עודד פורר: אם הוא אומר שלא, הוא שקרן.

עודד פורר: יש אנשים שהם מוגי לב, אבל הם נלחמים באותה הצורה.

עודד פורר: הגיבור האמיתי הוא האיש שנלחם למרות שהוא מפחד.

עודד פורר: אנשים מסוימים מתגברים על הפחד תחת אש תוך דקה, אצל אחרים זה לוקח שעה.

עודד פורר: אחרים מתגברים תוך כמה ימים, אבל גבר אמיתי לא ייתן לעולם שהפחד ממוות ישתלט על כבודו, על חוש ההתחייבות המוסרית שלו לארצו ולאנושות".

עודד פורר: חבריי, תשתלטו על הפחד שלכם.

עודד פורר: ואני אולי קורא לכם קריאה אחרונה, לפני שאתם נעלמים: תשתלטו עליו בחזרה.

עודד פורר: תגלו אומץ, תגלו מנהיגות.

עודד פורר: תקימו כאן ממשלה אמיתית, ולא ממשלה של סידורי עבודה.

עודד פורר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת עודד פורר, שגילה לנו שהוא גם משורר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה יעלון, בבקשה.

איתן גינזבורג: עשרים דקות לרשותך, אדוני.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק שמביא אותנו לדיון הזה הוא חוק לא ראוי.

משה יעלון: הלוואי שלא היה מוצע כלל.

משה יעלון: השימוש במונחים "ממשלת חירום", "ממשלת אחדות" – אם זה חירום, אז איחרתם.

משה יעלון: אמש חגג נתניהו את ניצחונו על הקורונה.

משה יעלון: חירום עם 36 שרים, 16 סגני שרים – איך זה תורם למשבר הכלכלי?

משה יעלון: איך זה תורם לעצמאים, שמלכתחילה סובלים מהיעדר זכויות סוציאליות ועכשיו נאנקים תחת העול הכבד של החובות?

משה יעלון: הם קיבלו אתמול תשובה – איזשהו אתר אינטרנט שכשנכנסים, מקבלים כסף.

משה יעלון: כבר שמעתי היום שזה לא קורה.

משה יעלון: איך זה תורם למובטלים, שמספרם הלך וגדל?

משה יעלון: איך זה תורם לגמלאים שעובדים כדי להשלים הכנסה?

משה יעלון: איך מעון רשמי נוסף לראש הממשלה נותן מענה לאלה שנאנקים תחת הקושי לשלם שכר דירה או משכנתה?

משה יעלון: אחדות – עם מי?

משה יעלון: קבינט פיוס – עם מי?

משה יעלון: עם מי שהפך את ההסתה והשנאה לכלי פוליטי יום-יומי, כדי לגייס את הבייס, כך זה נקרא.

משה יעלון: הסתה נגד, כן, נגד מי לא.

משה יעלון: יהודים-ערבים; לא אשכנזים-אשכנזים – אני משתמש בביטוי של הצלם הידוע בשירות משפחת נתניהו; ימין-סמול – ס', מ', ו', ל'; מפכ"ל המשטרה לשעבר רוני אלשיך, שמאלן, כי הוא עשה את מלאכתו נאמנה כשוטר מספר אחת.

משה יעלון: אביחי מנדלבליט, יועץ משפטי לממשלה, שגם היה גם מזכיר הממשלה של נתניהו ומונה על ידו – עוד שמאלן.

משה יעלון: בני בגין, מיקי איתן, דן מרידור – כל אלה נהיו שמאלנים.

משה יעלון: השופטים שלו – ערב הבחירות הוא מודיע שהשופטים שמונו לשפוט אותו בבית המשפט המחוזי בירושלים הם שמאלנים.

משה יעלון: אינני מכיר אותם, מה מעניינת אותי דעתם הפוליטית, אבל עצם העובדה שהם הולכים לשפוט אותו – זה הפך אותם לשמאלנים.

משה יעלון: מערכת המשפט בוודאי שמאלנית, ובג"ץ – אוי, בג"ץ, שמותקף חזור והתקף.

משה יעלון: ואל תטעו, אני לא מתייחס למילה "שמאלן" כאל מילת גנאי, אבל זו שאלה של ימין ושמאל?

משה יעלון: אני פונה לחבריי מכחול לבן: אנחנו התגייסנו, ממש התגייסנו, לפני למעלה משנה, מתוך תחושת חרדה לעתידה של המדינה, מתוך תחושת שליחות, כי חשבנו שמדינת ישראל ראויה למנהיגות עם דוגמה אישית, נקיית כפיים, צנועה, מנהיגות שתאחד.

משה יעלון: כן, המושג "אחדות" עלה אצלנו, לא בשום מפלגה אחרת.

משה יעלון: אתם יודעים כמה אחדות חשובה לחוסן הלאומי שלנו.

משה יעלון: כן, אנחנו שהובלנו לוחמים לקרב, ולא בדקנו אם הם יהודים, דרוזים, צ'רקסים, מוסלמים, נוצרים.

משה יעלון: לא שאלנו אותם לפני הקרב מה דעתם הפוליטית; לא בדקנו אם אשכנזים או לא אשכנזים – נחזור למושג של הצלם – לא בדקנו אם מתחת לקסדה יש כיפה או אין כיפה.

משה יעלון: התגייסנו כי הבנו שמדינת ישראל, שנלחמנו להגנתה – כן, כל אחד מאיתנו ארבעה עשורים – למען עתידה של המדינה, סטתה מהמסילה.

משה יעלון: הבנו שהמדינה לא מנוהלת, אלא מתנהלת.

משה יעלון: העלינו את נושא מערכת הבריאות עוד לפני משבר הקורונה, כי הבנו שמשרד שאין לו תוכנית לעשר שנים קדימה – בוודאי שלא נופתע מזה שיש מחסור במיטות, יש מחסור ברופאים, יש מחסור באחיות, ועוד נחזור אליהם בעניין משבר הקורונה, כדי לשבח אותם.

משה יעלון: אז רק למשרד הביטחון הייתה תוכנית רב-שנתית.

משה יעלון: ככה מנהלים מדינה?

משה יעלון: אפילו חנות מכולת כך לא מנהלים.

משה יעלון: אמרנו שאנחנו, אנשי תכנון וביצוע, ניקח אחריות, כן, נתפוס את ההגה, ונחזיר את המדינה למסילה.

משה יעלון: הבנו שמי שאחראי לסטייה הזאת, בכל המובנים, הוא מי שיושב על כיסא ראש הממשלה ב-11 השנים האחרונות, נאחז בכיסא כבקרנות המזבח כדי להתחמק מספסל הנאשמים אחרי שהסתבך בפלילים, וזה למרות שהוא הטיף מלכתחילה שלא ראוי שראש ממשלה יכהן יותר משתי קדנציות, כי מה כבר הוא יעשה אחרי שתי קדנציות.

משה יעלון: יסתאב.

משה יעלון: והוא הטיף לראש ממשלה קודם בשלב שהוא היה נחקר שעליו להתפטר.

משה יעלון: נאה דורש, לא נאה מקיים.

משה יעלון: והבנו שתנאי הכרחי, גם אם לא מספיק, כדי להביא לתיקון, להביא לפיוס פנימי כל כך חשוב, לאחדות, הוא לסלק את נתניהו מהכיסא הזה, כדי שאזרחי ישראל יפסיקו להיות בני ערובה של מי שדואג לעצמו ולא דואג להם.

משה יעלון: היה מביך לראות את נציגיכם, נציגי כחול לבן, מגינים על הנאשם בבג"ץ.

משה יעלון: מה הקשר בין המאבק במגפה לבין ההתעקשות של נתניהו שהוא ימנה את שוטריו, פרקליטיו ושופטיו?

משה יעלון: מה הקשר בין המאבק במגפה לבין ההתעקשות שלו להקפיא את המינויים לחצי שנה?

משה יעלון: אולי איזה משפט שמתחיל עוד פחות מחודש.

משה יעלון: לכן, הפסיקו גם להפיץ את השקרים שזה עניין של חירום.

משה יעלון: גם הפסיקו להפיץ את השקר שזה היה או ממשלת אחדות או בחירות רביעיות.

משה יעלון: הייתי שם – איש מאיתנו לא חשב על בחירות רביעיות.

משה יעלון: מי שגרר אותנו לבחירות שניות אחרי הראשונות, גם לראשונות ולשלישיות ואולי גם לרביעיות, זה נתניהו מסיבותיו.

משה יעלון: אמרנו שכדי למנוע בחירות רביעיות נפעיל את הכנסת – מה שהצלחנו לעשות – נבחר יושב-ראש ונניח את הצעות החוק הכל-כך חשובות שהיו מונעות את הביזיון הזה בבג"ץ.

משה יעלון: מה, זה לא מובן מאליו שמישהו שכבר נאשם בשלושה כתבי אישום חמורים – שוחד, הפרת אמונים ומרמה – לא יכול להיות ראש ממשלה?

משה יעלון: כמה פעמים נגיד?

משה יעלון: מי שהוא עם עבירות כאלה – יש לזה ר"פ, רישום פלילי – לא מגייסים לצה"ל.

משה יעלון: מי יפקיד את ילדינו ונכדינו בידי מורה שיש נגדו כתבי אישום כאלה?

משה יעלון: מי יפקיד את הכסף בבנק אצל מנהל סניף שיש נגדו אישומים כאלה?

משה יעלון: לכן, מובן מאליו שהוא לא אמור לקבל מנדט להרכיב ממשלה.

משה יעלון: לכן, בחירות רביעיות בכלל לא היו על הפרק, והיו לנו לא מעט אפשרויות כדי להתקדם.

משה יעלון: המנדט היה אצל בני גנץ – הוא עד היום, עד יום חמישי, עד העברת המנדט לכנסת.

משה יעלון: משום מה, הייתה קריסה.

משה יעלון: לא ארחיב בה.

משה יעלון: היא לא חשובה כרגע.

משה יעלון: נימוק אחר היה: חייבים להיכנס למען הפיוס והאחדות, כי אחרת תהיה מלחמת אחים.

משה יעלון: מלחמת אחים?

משה יעלון: למה?

משה יעלון: בגלל שבנימין נתניהו הודיע שהוא לא מקבל את תוצאות הבחירות?

משה יעלון: השמעתם?

משה יעלון: לא קיבל את תוצאות הבחירות.

משה יעלון: הליכוד ערער על תוצאות הבחירות בוועדת הבחירות, והוא הודיע שאם הוא לא יהיה ראש ממשלה מיליונים יצאו לרחובות.

משה יעלון: ואתם נכנעתם לאיום, אתם נכנעתם לטרור, אנשי כחול לבן.

משה יעלון: ומי שנכנע לטרור – הטרור רודף אחריו.

משה יעלון: זה ניסיוני.

משה יעלון: אינני יודע אם הקונסטרוקציה שבניתם, עם ההסכם הקואליציוני הזה שמופיע פה בהצעת החוק, תביא בכלל להקמת ממשלה.

משה יעלון: אתם הפכתם לבני ערובה של נתניהו, והוא יחליט על עתידכם וגורלכם.

משה יעלון: ברור שמה שנבנה הוא עקום; הוא נראה עקום, בסופו של דבר הוא נבנה עקום וסופו ליפול.

משה יעלון: זה ניסיוני.

משה יעלון: אך ברור שאכזבתם מאות אלפי מצביעים שנתנו בכם אמון, כי הבטחתם להחליף את הממשלה הרעה הזאת, את נתניהו, ולא להכשיר את הנאשם ולשאת אותו על כתפיכם.

משה יעלון: אמרתם: ניכנס מתחת לאלונקה.

משה יעלון: ברור עכשיו שאתם נושאים אותו על אפיריון.

משה יעלון: שכחתם את פרשת הצוללות.

משה יעלון: דיברנו על ועדת חקירה ממלכתית; היא לא תהיה, אבל אני מקווה שעוד תימשך החקירה.

משה יעלון: אז איך תסתכלו על עצמכם במראה?

משה יעלון: איך תסתכלו בעיני ילדיכם, נכדיכם, אלה שהבטחתם להם עתיד טוב יותר?

משה יעלון: לחברי הליכוד: שמענו אמש את נתניהו מדגיש שהוא השיג את התוצאה הגבוהה ביותר של תמיכה בליכוד אי פעם.

משה יעלון: נדמה לי שבימי מנחם בגין ויצחק שמיר, זכרם לברכה, היו לליכוד יותר מ-40 מנדטים.

משה יעלון: אילו נתניהו היה מנהיג את הליכוד באופן ממלכתי, היסטורית, לא היו קמות לא ישראל ביתנו, לא הבית היהודי, לא מפלגת כולנו וגם לא תל"ם.

משה יעלון: כולנו יצאנו מהליכוד.

משה יעלון: נתניהו טוען שהוא נבחר על ידי רוב?

משה יעלון: בבחירות באפריל – 60 מנדטים.

משה יעלון: לא הספיק לו, הוא צריך 61 בשביל פסקת התגברות וחוק צרפתי.

משה יעלון: זה מה שחשוב, לא המדינה.

משה יעלון: הוא דואג לעצמו.

משה יעלון: לא הצליח – הוביל אותנו לבחירות נוספות, קיבל 55 מנדטים, שוב לא הצליח, עוד פעם הלכנו לבחירות.

משה יעלון: בבחירות האחרונות יש לו רוב?

משה יעלון: הרי הוא חילק את המגרש הפוליטי – מי בעד ביבי ומי נגד ביבי.

משה יעלון: לא ימין ושמאל כלכלי ולא ימין ושמאל מדיני – מי בעד ומי נגד.

משה יעלון: 58 מנדטים זה לא רוב.

משה יעלון: הוא רצה 61, כדי לשלוט כדיקטטור ללא מצרים דרך החקיקה שהוא מדבר עליה.

משה יעלון: נכשל.

משה יעלון: לכן הוא זקוק לעריקים פוליטיים.

משה יעלון: אז התחילו לטפטף, בלי להזכיר שמות.

משה יעלון: אבל העריקה הכי גדולה היא של כחול לבן.

משה יעלון: זה מנוגד להבטחת הבחירות.

משה יעלון: כרגע אנחנו רואים שגוש החסינות של 58 מנדטים במקום.

משה יעלון: בודקים – גם שם לא כולם שמחו לתמוך בנתניהו.

משה יעלון: אבל מה, זה נוח.

משה יעלון: נותנים לו חסינות, והוא מחלק משאבים חופשי למגזרים.

משה יעלון: כן, הם יודעים שהוא מושחת, לכן קל לסחוט אותו, אבל זה נוח.

משה יעלון: תסתכלו לעצמכם גם כן במראה.

משה יעלון: גם בליכוד עצמו כולם רצו שהוא ייבחר?

משה יעלון: לא.

משה יעלון: אבל עכשיו כולם תומכים במה שהליכוד אף פעם לא תמך – בהתנפלות על הרשות השופטת, בהתנפלות על הפרקליטים, בהתנפלות על העיתונאים.

משה יעלון: כן, אנשי הליכוד, נתניהו לקח אתכם כבני ערובה.

משה יעלון: הקשיבו לדף המסרים שאתם משמיעים.

משה יעלון: הקשיבו לבני בגין, הקשיבו ללימור לבנת, הקשיבו לדן מרידור, למיכאל איתן ועוד, כדי להיזכר היכן הייתם עד לפני שנים ספורות, וחלקכם – עד לפני חודשים ספורים, עד שהתקרנפתם.

משה יעלון: ראש ממשלה מכהן עם כתב אישום – כן, הוא יכול לכהן עד פסק דין חלוט.

משה יעלון: זה החוק.

משה יעלון: החוק הזה מוצדק, כי הפלה של ראש ממשלה היא הפלה של הממשלה כולה.

משה יעלון: אבל זה לא אומר שהוא חייב להמשיך לכהן.

משה יעלון: קל וחומר כשהוא לא ראש ממשלה מכהן.

משה יעלון: הוא נבחר בפעם האחרונה ב-2015.

משה יעלון: מאז הוא ראש ממשלת מעבר.

משה יעלון: אתם נותנים לזה גיבוי?

משה יעלון: מה הפלא שבג"ץ נדרש לסוגיה?

משה יעלון: כי הדבר הנכון ביותר היה שיהיה חוק שלא מאפשר למי שכבר יש נגדו כתבי אישום חמורים בכלל להתמודד לראשות הממשלה.

משה יעלון: לא על כל דבר יש חוק.

משה יעלון: "לא תגנוב" בעשרת הדיברות נבע מיצר הרע של האדם – אנשים גונבים; "לא תרצח" וכן הלאה.

משה יעלון: אף אחד לא חשב על מצב כזה שבו יהיה לנו מועמד לראשות ממשלה עם שלושה כתבי אישום כל כך חמורים, ולכן אין חוק.

משה יעלון: היינו צריכים לחוקק אותו כשכבר הבנו אותו, אבל, לצערי, כחול לבן קרסה.

משה יעלון: אז, כן, אחר כך טוענים שבית המשפט אקטיביסטי.

משה יעלון: אני נגד אקטיביזם שיפוטי, אבל כשהמערכת הפוליטית מושחתת ולא מסוגלת לפתור את זה בעצמה, כן, זה מגיע לבית המשפט העליון.

משה יעלון: אינני יודע מה הוא יחליט, אני יודע מה השכל הישר אומר בנושא הזה.

משה יעלון: שוחד, הפרת אמונים, מרמה – והוא ימשיך לשבת על כיסא ראש הממשלה?

משה יעלון: אנחנו לא רואים את התופעות השליליות שנובעות מזה?

משה יעלון: אבל, כן, אנשי הליכוד שכחו את דברי מנחם בגין בנושא עליונות החוק והמשפט.

משה יעלון: אתם באמת מאמינים שהמפכ"ל לשעבר רוני אלשיך והיועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט תפרו לנתניהו תיקים?

משה יעלון: לצערי, יש מצביעים שמאמינים בזה – קונספירציה, מדינת העומק, deep state.

משה יעלון: אגלה לכם שבגמר סדרת מערכות הבחירות יידרש היועץ המשפטי מנדלבליט לפתוח בחקירות נוספות כנגד הנאשם נתניהו.

משה יעלון: לפתוח בחקירת פרשת המניות, שנתניהו בעצמו הודה ברגע של חולשה באיזושהי תוכנית טלוויזיה שכן, היו לו מניות, 600,000 דולר, כשהוא יושב-ראש אופוזיציה, והוא מכר אותן אחרי שהוא כבר היה ראש ממשלה, 16 מיליון שקל.

משה יעלון: שאלה אותו המראיינת: איך זה, הרי באותה התקופה החברה הייתה בכלל בירידה.

משה יעלון: הוא אמר: אני יודע לעשות עסקים, ולא כמו בני גנץ בממד החמישי.

משה יעלון: נו, תשובה ראויה.

משה יעלון: חייב להיחקר.

משה יעלון: חקירת היחסים הכספיים עם בן דודו מיליקובסקי – הם חייבים להיחקר גם כן.

משה יעלון: הוא הודה שהוא קיבל 300,000 דולר למימון המשפט בלי להצהיר על זה.

משה יעלון: רק כשהוא הגיע לוועדת ההיתרים הוא חשף את זה.

משה יעלון: הוא קיבל עוד דמי כיס כאלה ואחרים.

משה יעלון: הלוואי עליי בן דוד כזה, אבל ביושר.

משה יעלון: הוא יצטרך לתת תשובה על דיווח השקר למבקר המדינה על הונו – הצהרת הון שקרית.

משה יעלון: הוא יצטרך להסביר, כמובן, על מה שהוא הודה בפעם הראשונה בטלוויזיה, מה שהוא הכחיש בפניי פעם אחר פעם, שהוא אישר לממשלת גרמניה למכור צוללות מתקדמות למצרים.

משה יעלון: שואלת אותו המראיינת: למה הסתרת את זה משר הביטחון והרמטכ"ל, וכמובן גם מהקבינט?

משה יעלון: התשובה היא: זה סוד.

משה יעלון: איזה סוד מסתירים מהקבינט, משר הביטחון, מהרמטכ"ל?

משה יעלון: כבר בדקתי את הסוד, כחבר ועדת חוץ וביטחון.

משה יעלון: אין סוד.

משה יעלון: הסוד היחידי שאני יכול להסביר, ולא חולקים אותו איתי, זה כסף.

משה יעלון: איתי לא חולקים שחיתות.

משה יעלון: אז איך מתחמקים מחקירות?

משה יעלון: הולכים לבחירות פעם אחר פעם אחר פעם, משום שכל עוד הוא מועמד לבחירות חקירותיו מוקפאות.

משה יעלון: אז אני מקווה שתקום ממשלה, בשביל שהחקירות יחודשו.

משה יעלון: מי שיש לו עניין בכלל בבחירות רביעיות מכל האולם הזה – נתניהו הנאשם, נתניהו שאמור להיחקר על עבירותיו הנוספות – לכאורה עבירות.

משה יעלון: ראינו אותו אמש, את נתניהו, הוא התפאר בהישגי ההתמודדות עם המגפה: ניצחנו, אנחנו ראשונים בעולם.

משה יעלון: בזכותו כמובן.

משה יעלון: לא הפקידים ולא הרופאים ולא אף אחד.

משה יעלון: הוא ניצח.

משה יעלון: האומנם?

משה יעלון: שאלו אותי מה אני חושב על הופעתו ותפקודו במשבר.

משה יעלון: אמרתי: על שיווק – ציון 10, על ניהול המשבר – 5, כי היו כמה דברים נכונים, על אמינות – אפס.

משה יעלון: נתוני הפתיחה שלנו כמדינה במשבר הזה הרבה יותר טובים מאשר מדינות אחרות.

משה יעלון: אנחנו מדינת אי.

משה יעלון: כן, אנחנו מדינת אי, שהכניסות אליה מאוד מוגדרות ומבוקרות: מהאוויר, מהים, מגשרי הירדן.

משה יעלון: נשווה את זה לניו זילנד – אפס מתים.

משה יעלון: אנחנו מדינה באזור חם.

משה יעלון: בסביבה שלנו, בירדן – תשעה מתים; ברשות הפלסטינית, אני מתקן את מה שאמרתי בבוקר: ביהודה ושומרון – שני מתים; חשבתי על מת אחד בעזה – אין.

משה יעלון: שני מתים.

משה יעלון: ועוד ועוד, בלי לפרט פה עוד מדינות.

משה יעלון: ואנחנו מתגאים ב-234 מתים?

משה יעלון: כשאותו פרופסור אמר "לא נגיע לעשרה מתים", הוא לא חשב שהמערכת כל כך דפוקה, תסלחו לי.

משה יעלון: וזה לא הרופאים ולא האחיות, זה איך מטפלים בבתי האבות.

משה יעלון: תראו את התמותה שם, מחדל שכבר עלינו עליו מההתחלה.

משה יעלון: אבל ממה זה מתחיל?

משה יעלון: מי שמנהלים את המשבר זה ראש ממשלה ומנכ"ל משרד בריאות?

משה יעלון: המערכת שלנו ערוכה לחירום, בזה גם יש לנו יתרון: רשות חירום לאומית, פיקוד העורף ועוד ועוד ועוד.

משה יעלון: במקום להטיל את זה על משרד הביטחון, מבחינת רכש, אפילו – לא היה צריך לשלוח את המוסד לאיזה מבצע לאיזשהו מקום; כשכבר שחררו את המשימה למשרד הביטחון תראו איך פתאום התחילו להגיע החומרים, המטושים, מכונות ההנשמה.

משה יעלון: בוודאי גם משרד הביטחון יודע גם לייצר, מלמטה – אמ"ן התגייס, התעשייה הביטחונית התגייסה, יש לנו הרבה יתרונות.

משה יעלון: הניהול הכושל הוא הבעיה.

משה יעלון: וממה הוא נבע?

משה יעלון: מבעיות יוקרה, כן, או חשדנות פוליטית.

משה יעלון: חס וחלילה, שר הביטחון יתגאה בהישג.

משה יעלון: מי שילם את המחיר?

משה יעלון: ההורים שלנו בבתי האבות, המספרים הגדולים, וגם המחיר הכלכלי: אם היו יותר בדיקות אז לא היינו צריכים סגר כזה.

משה יעלון: ולכן גם על זה אי-אפשר להגיד: ניצחנו.

משה יעלון: אבל כבר ראיתי אתמול בהצגה איך מפילים את האחריות על הפקידים.

משה יעלון: בכל ההצלחות, כמו המחלפים – הוא גוזר את הסרטים; הפקקים – זה הפקידים.

משה יעלון: בעניין הזה, מאחר שאני צריך לסיים, אני חייב להגיד: תראו, דמוקרטיה זה לא רק בחירות, ולצערי מדינת ישראל הולכת והופכת מדמוקרטיה לדיקטטורה, ולצערי אנשי כחול לבן שותפים לזה תחת כותרת כוזבת.

משה יעלון: זו לא ממשלת חירום, זו לא ממשלת אחדות, זו ממשלת חסינות לנאשם נתניהו, זו ממשלת הנצחת השחיתות.

משה יעלון: לכן אני אתנגד להצעת החוק.

משה יעלון: מנתניהו אין לי ציפיות, כמו שאתם מבינים, אבל מחבריי מכחול לבן בוודאי שהיו לי ועדיין יש לי.

משה יעלון: איך תסתכלו על עצמכם במראה?

משה יעלון: איך תסבירו לילדיכם ולנכדיכם את מה שעשיתם בימים האלה?

משה יעלון: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת כנסת איימאן ח'טיב יאסין.

אימאן ח'טיב יאסין: – – –

יעקב מרגי: אימאן, אימאן.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: תודה על התיקון.

יעקב מרגי: לאט-לאט נלמד.

אימאן ח'טיב יאסין: בגלל זה אמרתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עד 20 דקות לרשותך, בבקשה, גברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: כנסת נכבדה, היושב-ראש, האמת, אני לא בדיוק יכולה לבחור מאיפה להתחיל.

אימאן ח'טיב יאסין: כח"כית חדשה שהגיעה לפוליטיקה, ואני כאן רק חודשיים, אני אומרת בוודאות שלא לזה ציפיתי.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו נכנסנו לקדנציה הזו של הכנסת, והקורונה התחילה.

אימאן ח'טיב יאסין: הציפייה שלי והשכל שלי וההיגיון אומרים שכל העשייה וכל הכוחות צריכים להיות מופנים לטיפול במגפה.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני מסתכלת על הימים שלנו כאן, על החברים, במיוחד אלה שיושבים בוועדה המסדרת עד לשעות הבוקר, ואני שואלת את עצמי: ריבונו של עולם, לא היה ראוי שהשעות האלה יוקדשו למתן תשובות לצרכים המאוד-מאוד זועקים שיוצאים מכל צד ומכל פינה?

אימאן ח'טיב יאסין: כבר מיותר להגיד שיש לנו קרוב למיליון ורבע מובטלות ומובטלים, וכן – מובטלות, וכנראה שהן, חלק גדול מהן יישארו מובטלות.

אימאן ח'טיב יאסין: ובזה אני רוצה להתחיל, בכל מה שקשור לסוגיה של הנשים במדינה הזו: לא מספיק שגם בכנסת הזאת וגם בפוליטיקה אין ייצוג הולם לנשים, בטח ובטח שזה משתקף בתוצרים ובמענים שיכולים לצאת מהמקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: כאשר קמה ועדה של מומחים, מומחים ללא אף מומחית אחת – איך יכול להתקבל על הדעת שבמשבר עולמי לאומי כאן, שפוקד את כולנו, את כל צדדי החיים, אנחנו לא מוכנים לקחת בחשבון שיש 50% מהאוכלוסייה שאנחנו מדירות אותן ומתעלמות מהיכולות שלהן ומהצרכים שלהן ומהראייה שלהן של איך הפתרון צריך להיראות?

אימאן ח'טיב יאסין: לא פלא שחמש נשים נרצחו כבר מאז פרוץ המגפה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא פלא שאף אחד לא שם לב לזה, כי את אף אחד לא מעניין מה קורה עם הנשים, את אף אחד לא מעניינת רמת האלימות שגוברת בתוך הבתים.

אימאן ח'טיב יאסין: את אף אחד לא מעניינת רמת האלימות והפשע ששוררת עכשיו בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: והשאלה – עד מתי; השאלה – מי ירים את הקול הזה בתוך הבית הזה כדי שיהיה לכולנו יותר טוב.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נדבר על הנשים ונראה איפה הן נמצאות, בואו נזכור שיותר מ-90% ממערכת החינוך הן נשים.

אימאן ח'טיב יאסין: ואיך מתייחסים למערכת החינוך אנחנו יודעים; בכול אנחנו יודעים איך מתייחסים אליה, ובמיוחד במשבר הזה אנחנו יודעים.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רוצה להתייחס למערכת החינוך הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: המדינה חשבה לעצמה שהיא יכולה לחזור לשגרה ולהחזיר את המשק לעבודה – וכולנו, כולנו מייחלים ליום הזה – אבל אנחנו צריכים לעבוד בשביל היום הזה שיהיה יום טוב, שיביא טוב למשק ולאנשים, ולא רק לכלכלה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו צריכים לחשוב על הילדים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: המדינה שכחה שיש 20% מהאזרחים במדינה הזאת ששם המשבר בכלל לא דובר ולא הוסבר ובדיקות לא נעשו אלא אחרי תקופה של שלושה שבועות לפחות.

אימאן ח'טיב יאסין: החברה הערבית נמצאת עכשיו בתוך המשבר, וראש הממשלה מחליט להחזיר את התלמידים לבתי הספר ולהתעלם מיותר מחצי מיליון תלמידים ערבים – מה קורה איתם, מה קורה עם ההורים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: איך אפשר להחזיר חצי מיליון תלמידים בלי להיות בטוחים שאנחנו בדרך ליציאה, לפחות?

אימאן ח'טיב יאסין: איך אפשר?

אימאן ח'טיב יאסין: לא חשבנו על הילדים, לא חשבנו על המורות שחוזרות למשפחות שלהן?

אימאן ח'טיב יאסין: איך אפשר להגיד שאנחנו יוצאים מהמשבר כאשר כל הרשויות הערביות מתחילות שביתה.

אימאן ח'טיב יאסין: למה, כי בא להן?

אימאן ח'טיב יאסין: סתם?

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לדבר על הפריפריה הערבית במדינת ישראל, ומן הסתם הם גם הפריפריה הגיאוגרפית.

אימאן ח'טיב יאסין: בתוכה ובראשה – החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: זה לא תוצר של היום.

אימאן ח'טיב יאסין: הקורונה באה ושמה משקפת, זכוכית מגדלת ענקית, ואי-אפשר יותר להתעלם ממנה.

אימאן ח'טיב יאסין: ההדרה הזו, של איסורים על גבי איסורים עשרות שנים, אי-אפשר להמשיך ככה.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה אם הממשלה הזו רוצה לשים בראש מעייניה באמת תוכנית של טיפול שורש.

אימאן ח'טיב יאסין: ונכון שאנחנו צריכים עכשיו טיפול SOS ולתת מענק תוספתי במיידי כדי שהרשויות הערביות לא יקרסו – הן כבר, חלק מהן כבר בתוך הקריסה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו חלק מהמדינה הזאת, משלמים מיסים כמו כל אזרח אחר במדינה הזאת, ומגיעים לנו שירותים כמו כל אזרח במדינה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: ההדרה הזאת לא יכולה להימשך.

אימאן ח'טיב יאסין: עכשיו השביתה הזאת התחילה ברשויות, אבל אי-אפשר להתעלם מהשאר, אי-אפשר להתעלם מ-70,000 סטודנטים ערבים – 50,000 בתוך מוסדות המדינה, באוניברסיטאות בתוך המדינה, ויותר מ-20,000 בחו"ל.

אימאן ח'טיב יאסין: מי יזעק את זעקתם?

אימאן ח'טיב יאסין: מי ייתן מענה לצרכים שלהם?

אימאן ח'טיב יאסין: הסטודנטים הערבים, שהולכים ישירות ללמוד אחרי י"ב, נופלים בקטגוריה של בין 18 ל-20, ובגלל שהמשפחות הן משפחות קשות-יום אז הם מחפשים, בנוסף ללימודים, כמה שהם קשים, גם לעבוד, לא משנה באיזה שעות, ולרוב זה במסעדות וכל מיני כאלה.

אימאן ח'טיב יאסין: עכשיו, כשהוצאו מעבודתם, החוק לא נותן להם דמי אבטלה, אבל החוק גם לא נותן להם פטור משכר לימוד, לא נותן להם פטור משכר מעונות.

אימאן ח'טיב יאסין: ומה עם אלפי הסטודנטים שלא זוכים למעונות ושוכרים דירות?

אימאן ח'טיב יאסין: מה יעשו ההורים?

אימאן ח'טיב יאסין: כשאנחנו מדברים על פטור מארנונה אף אחד לא שומע, הם חושבים שאנחנו סתם רוצים להימלט מתשלומי ארנונה.

אימאן ח'טיב יאסין: תאמינו לי, מי שיש לו את היכולת עשה הוראת קבע ולא הפסיק את הוראת הקבע שלו, אבל מי שאין לו לא יוכל לשלם.

אימאן ח'טיב יאסין: עד מתי אפשר להמשיך את הסחבת הזאת?

אימאן ח'טיב יאסין: עד מתי אפשר להפקיר את המשפחות?

אימאן ח'טיב יאסין: בזמנו פניתי לשר הפנים ולכל מי שצריך בשביל לתת, לפני הפסח ולפני הפסחא, את המענק למשפחות ולילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שנתנו לא הספיק אפילו לאותו חודש, לאותו שבוע.

אימאן ח'טיב יאסין: איך אפשר לשרוד את רמדאן בלי משכורת?

אימאן ח'טיב יאסין: איך אפשר לשרוד את רמדאן בלי ארוחה מכבדת?

אימאן ח'טיב יאסין: ואני שוב אומרת זאת כאן:

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא מקבצי נדבות ולא רוצים סלי מזון.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו רוצים תקצוב הוגן.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מה שמגיע לנו, ועל זה אנחנו ניאבק.

אימאן ח'טיב יאסין: זכותנו כאזרחים במדינה הזאת גם לחיות בכבוד.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לקראת החג, עדיין באמצע הרמדאן, ועוד לא השכילו מקבלי ההחלטות במדינה לראות את טובת החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יכולה לראות את ההיגיון בלסגור טוטלית את העסקים הערביים, שכבר קיבלו מכה, ולפתוח את העסקים ליד, ביישובים היהודיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני גרה ביפיע, חמש דקות מנצרת עילית; אז למה בנצרת עילית פתוח הכול?

אימאן ח'טיב יאסין: לא מספיק מה שספגו בתוך החברה מבחינה כלכלית?

אימאן ח'טיב יאסין: לא הגיע הזמן לחשיבה יותר עניינית, הגיונית, שלוקחת בחשבון את הכול – גם את הצד הבריאותי.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני חושבת שאנחנו בתוך החברה השכלנו להבין את המשמעות של לשמור על הבריאות שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, יש כמה יישובים מוכים בקורונה וצריך לטפל בהם טיפול נקודתי, ולא להכליל בצורה גורפת על כל היישובים הערביים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה פשוט בלתי ניתן להבנה, ומדוכן זה אני קוראת לכל מי שבידו להחליט ולשנות את ההחלטה הזאת שיעשה זאת מייד ולאלתר, כי מה שיקרה עכשיו בתוך החברה הערבית יחזור כמו בומרנג לחברה הישראלית כולה, ולממשלה, והיא תצטרך לתת פתרונות, ואנחנו יודעים שאין לה פתרונות.

אימאן ח'טיב יאסין: ואז נדע לאן יפנו: כל הנושא של השוק השחור והאפור, שקשור לכל מה שקורה מבחינת פשע ורצח.

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן גם לא לתת יד להמשך הדבר הזה גם בתקופה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: כשייגמר המשבר הבריאותי אנחנו נמשיך עמוק עמוק לתוך המשבר הכלכלי, ועוד יותר – החברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: הסגר הזה, הילדים, התלמידים שנמצאים בבתים בלי שום התייחסות; בפריפריה החברתית אין פארקים, אפילו במרכזים הקהילתיים המעטים שנמצאים בתוך החברה הערבית העובדים כבר הוצאו לחל"ת כי אין באפשרות הרשויות לשלם לעובדים את השכר שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: אז איפה מערכת החינוך גם בנושא הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: מי שחושב שהמשבר הוא רק בריאותי וכלכלי – הוא טועה.

אימאן ח'טיב יאסין: המשבר ייצור משבר חברתי-נפשי מאוד חזק, וצריך לתת תרופה למכה לפני שהיא תהיה מאוד מאוד חזקה, ואז באמת היציאה תהיה מאוד ארוכה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לדבר על הסטודנטים שלומדים בחו"ל, שרוב הסיכויים שהשנה שלהם אבדה.

אימאן ח'טיב יאסין: 20,000 סטודנטים, אבל בידנו להציל לפחות 7,000 סטודנטים שלומדים כאן ליד, כאילו הם בחו"ל אבל הם לא בחו"ל: הם לומדים באמריקאית בג'נין, ובא-נג'אח בשכם.

אימאן ח'טיב יאסין: הם לא בחרו מרצון ללכת לשם; לא הייתה להם ברירה.

אימאן ח'טיב יאסין: ועכשיו יש סטודנטים שעלולים לאבד את השנה בגלל כמה עשרות שעות של סטאז'.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני יכולה להביא לדוגמה את הסטודנטים של הסיעוד, שסיימו את מכסת הלימודים שלהם, ויש להם 110 שעות בלבד של סטאז' לעשות.

אימאן ח'טיב יאסין: אחרי שהיה סיכום שיעשו את השעות האלו בבתי חולים בתוך הארץ, חזרו ואמרו להם שהרשויות במדינה לא מאפשרות זאת.

אימאן ח'טיב יאסין: למה, למה להערים עוד ועוד ועוד ועוד?

אימאן ח'טיב יאסין: למה לא לתת לאנשים – המדינה אומרת שהיא רוצה להחזיר את המשק לעבוד.

אימאן ח'טיב יאסין: שהמשק יעבוד זה לתת אפשרויות לעבודה הנכונה; שהמשק יעבוד זה להחזיר את ההורים ולמצוא מסגרת טובה ומותאמת לילדים.

אימאן ח'טיב יאסין: ישבנו שלשום בוועדת הרווחה וניסינו לקבל אפילו תשובה אחת על מה שקורה לילדים בגילאי לידה עד שלוש.

אימאן ח'טיב יאסין: תאמינו לי, והינה יושבת-ראש הוועדה יושבת כאן:

אימאן ח'טיב יאסין: תשובה אחת לא קיבלנו, תשובה אחת.

אימאן ח'טיב יאסין: איך אתם מצפים מההורים לצאת לעבודה כשיש להם ילדים קטנים בבית?

אימאן ח'טיב יאסין: איך אתם רוצים להחזיר את המשק?

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן להסתכל בראייה כוללת ועמוקה בו זמנית; הגיע הזמן לתוכנית כוללת, שלוקחת את כל המגזרים במדינה הזאת בחשבון.

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן להתעסק בדברים האמיתיים ולא בתפקידים ובג'ובים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני ממש מתפלאת על האמירה שהיינו חייבים ללכת למהלך הזה כדי לצאת ממשבר הקורונה, ולמצוא פתרונות.

אימאן ח'טיב יאסין: איפה הפתרונות?

אימאן ח'טיב יאסין: הפתרונות שזורקים לנו הם פירורים, לא משהו אחר, פירורים.

אימאן ח'טיב יאסין: וכל המטרה של המהלך הזה היא לשמור רק על איש אחד, איש אחד שמתעקש ומסרב לעזוב את הכיסא הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: כנראה שהוא נוח מאוד והנוחות הזו מונעת ממנו לחשוב אחרת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מופתעת מאנשים שגנבו קולות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני קוראת לזה גנבה.

אימאן ח'טיב יאסין: גנבה, כמו שאומרים, לאור היום.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רוצה להגיד עוד משהו על החברה הערבית ועל הרשימה המשותפת.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו באנו למהלך הזה ועשינו צעד – קוראים לו צעד היסטורי, אבל אני רוצה לקרוא לו צעד אמיץ ביותר.

אימאן ח'טיב יאסין: ידענו שזו הדרישה של השעה לחברה שלנו, כי אנחנו באנו לכאן לא בשביל לשבת על הכיסאות ולשמור על הכיסאות ולעלות לדוכן הזה ורק לנאום; אנחנו באנו לכאן כדי לשרת את אלה שהאמינו בדרך שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: כמי שעבדה במשך שנים גם בתוך החברה היהודית, כל הזמן שמעתי את המשפט הזה: אתם, הערבים, לא רוצים להיות חלק מהמדינה, לא רוצים לקחת חלק, להשפיע ולהגיד איך תיראה ממשלה במדינת ישראל.

אימאן ח'טיב יאסין: זה היה עד לבחירות האחרונות.

אימאן ח'טיב יאסין: וכל הזמן התשובה שלי הייתה שהממשלה וחלק ניכר מהחברה הישראלית לא רוצים שאנחנו נהיה במקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: ואז הגיעה השעה ולקחנו את ההחלטה האמיצה הזו כדי שיהיה יותר טוב לכולנו.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק לנו, לכולנו.

אימאן ח'טיב יאסין: ומה קיבלנו?

אימאן ח'טיב יאסין: קיבלנו אנשים בלי ערכים, בלי כבוד עצמי, בלי טיפה של אנושיות, שחושבים רק על עצמם.

יעקב מרגי: נא לסיים, תודה.

אימאן ח'טיב יאסין: הגיע הזמן לפתוח עיניים, ראש ולב ולחשוב איפה טובת אזרחי ישראל.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רם בן ברק.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: 20 דקות, אם את רוצה לדעת.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד 20 דקות לרשותך.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול בערב התהדר ראש ממשלתנו – או שמא נגיד שמש העמים, מנהיגנו הנערץ, האהוד, האהוב, מי שיהיה בקרוב ראש הממשלה החלופי, הנאשם בבית המשפט המחוזי בירושלים – בנימין נתניהו, ונתן את נאום ה"אני הגדול, אני החזק, אני המוכשר" היומי שלו, והתגאה בעיקר ביכולתו המופלאה להילחם בנגיף הקורונה.

רם בן ברק: ובכן, אדוני ראש הממשלה, כאיש מודיעין עד לא מזמן, שחיפש את המידע בקלות באינטרנט ונכנס לאתר של ארגון הבריאות הבין-לאומי, תן לי לשתף אותך במידע.

רם בן ברק: ברשות הפלסטינית, מתוך אוכלוסייה של 2.5 מיליון תושבים ישנם ארבעה מתים עד כה.

רם בן ברק: בממלכת ירדן, זאת שאתה בכוח ובאופן שיטתי מנסה להרוס את מערכת היחסים שיש לנו איתה, מתוך אוכלוסייה של 10 מיליון תושבים ישנם רק תשעה מתים – לא רק, אפילו מת אחד הוא לא "רק".

רם בן ברק: במצרים, שכנתנו מדרום, זאת שגם את מערכת היחסים איתה אתה מבקש לערער בעקבות החלטות חד-צדדיות שאתה מתכוון לקבל, מתוך אוכלוסייה של כ-100 מיליון תושבים – 429 מתים.

רם בן ברק: לבנון, השכנה מצפון, עם אוכלוסייה של 7 מיליון איש – 25 מתים.

רם בן ברק: בסוריה, המדינה האחרונה בעולם שאנחנו רוצים לקחת ממנה דוגמה, עם אוכלוסייה של 17 מיליון תושבים – שלושה מתים.

רם בן ברק: אדוני ראש הממשלה, במדינת ישראל, מדינה שיש בה 9 מיליון אזרחים, יש 237 מתים.

רם בן ברק: חלק גדול מהם, אני אומר לך באחריות, אפשר היה למנוע את מותם.

רם בן ברק: היה אפשר למנוע את הצער מהמשפחות שלהם אם אנחנו היינו מטפלים בבתי האבות כמו שצריך, אם היינו מוותרים על האגו שלנו והיינו מעבירים את הטיפול בנגיף הזה למי שצריך לטפל בזה – זה משרד הביטחון, שינהל את זה כאירוע, ולא אתה עם עצמך ועם עוד מנכ"ל – את חלק גדול מהמתים האלה היה אפשר למנוע.

רם בן ברק: וחבל, אדוני, תסתכל על המדינות מסביב.

רם בן ברק: אתה התפארת שמנהיגים מכל העולם המערבי מסתכלים עליך כמודל לחיקוי, גורו הקורונה, אבל אולי, אדוני ראש הממשלה, אולי תעיף מבט על אבו מאזן, שאתה בקביעות נמנע מלדבר איתו, ואולי תלמד ממנו איך מטפלים בקורונה?

רם בן ברק: אולי תעצור לרגע, תסתכל מה קורה אצל מי שיכול להיות ידידך, המלך עבדאללה, ותבדוק אותו?

רם בן ברק: אולי הוא יוכל לייעץ לך איך יש עוד דרכים להתמודד עם המשבר, ועל הדרך תנסה גם לשקם את היחסים איתו, הם חשובים לנו מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אולי הוא מתייעץ עם פוטין?

רם בן ברק: סליחה?

עאידה תומא סלימאן: אולי הוא מתייעץ עם פוטין?

עאידה תומא סלימאן: הם חברים טובים.

רם בן ברק: הוא לא מתייעץ עם אף אחד, תאמיני לי.

עאידה תומא סלימאן: לפחות הוא שילם שם שבע משכורות לרופאים.

יעקב מרגי: עאידה, יש לך 30 דקות אחרי זה לדבר, לשטוח את משנתך.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל אתה יודע שזה לא יספיק לי.

יעקב מרגי: אני מכיר אותך.

רם בן ברק: הרי כולנו יודעים, אדוני ראש הממשלה – – –

סמי אבו שחאדה: אבל זו עצה טובה, כבוד היושב-ראש, פוטין הוא רעיון מצוין.

יעקב מרגי: נא לאפשר לחבר הכנסת רם בן ברק.

רם בן ברק: הרי כולנו יודעים, אדוני ראש הממשלה, שאם חלק מההחלטות שקיבלת היו החלטות מקצועיות בלבד ולא החלטות פוליטיות, גם המצב אצלנו היה יכול להיות הרבה יותר טוב.

רם בן ברק: אתה יודע, אדוני ראש הממשלה, שאם היית נוהג כמו חלק מהמנהיגים במערב, לדוגמה כמו קנצלרית גרמניה, מצבם של המובטלים והעצמאים לא היה ברצפה כמו שהוא היום.

רם בן ברק: אתה יודע היטב, אדוני ראש הממשלה, שבמדינה נורמלית שר בריאות שנכשל בתפקידו ומצפצף על ההנחיות של המשרד שלו עצמו קבל עם ועדה לא מקבל כפרס לבחור איזה משרד הוא רוצה להיות בו שר.

רם בן ברק: תסביר לי, אדוני ראש הממשלה, ותסביר לי, ראש הממשלה החלופי המיועד, יושב-ראש הכנסת בני גנץ, איך בדיוק ממשלת נתניהו החמישית תהיה ממשלת חירום אם אתם משאירים את כל השותפים הקואליציוניים על כנם ולא תוכלו לעולם לשנות את סדר העדיפויות?

רם בן ברק: איך תתפקדו כממשלת חירום עם 52 שרים וסגני שרים, כשכל ישיבת ממשלה תצטרך להתקיים באצטדיון טדי וכל היום יעסקו איך אחד תוקע את העבודה של המשרד השני?

רם בן ברק: ככה לא בונים חומה, אדוני השר.

רם בן ברק: ככה לא מצילים את הכלכלה, ככה לא מובילים את המדינה לעבר עתיד טוב יותר.

רם בן ברק: כאוס בין משרדים שונים.

רם בן ברק: לקחת משרד – סליחה, דילגתי דף, או שלא.

רם בן ברק: ככה לא בונים חומה, ככה לא מצילים את הכלכלה, אולי למעט לאותם מקורבים ואותם אלה שימלאו את תפקידי השרים, סגני השרים, שרים שניים, חברי כנסת מדלגים; הם ומקורביהם והם בלבד, מצבם הכלכלי ישתפר תודות לקורונה, ישתפר מאוד אפילו.

רם בן ברק: אדוני ראש הממשלה, אפילו מקורבך והמינוי שלך למבקר המדינה מתניהו אנגלמן, שנכון יותר להחליף את הטייטל שלו אולי ל"מפרגן המדינה", אפילו הוא לא היה יכול להתעלם: איך הצלחת במהלך שנותיך בשלטון לחרב את משרד החוץ, ליצור כאוס בין משרדים שונים, לקחת משרד מפואר עם דיפלומטים מהשורה הראשונה, שעשו עד שהגעת עבודה יוצאת מן הכלל, למשרד של one man show, של: רק אני נתניהו ואין בלתי.

רם בן ברק: אין דיפלומטים, אין כלום, יש רק נתניהו מול העולם.

רם בן ברק: חבריי חברי הכנסת, אתמול ידידי – זה ללא במירכאות, ידידי באמת – חילי טרופר, הודה בתוכנית של עודד בן עמי, וזה מצטרף לאמירה של יריב לוין, שאין לי שום יסוד לא להאמין להם, שהמשא ומתן בין הליכוד לחוסן לישראל מתקיים זה חודשים רבים, הרבה הרבה לפני הקורונה והרבה לפני המשבר הכלכלי שבא בעקבותיה.

רם בן ברק: אפילו בנקודה הזאת אתם לא יכולים להצדיק את רמיסתו של חוק-יסוד: הממשלה, ריסוק הכנסת, השתלטות של נתניהו על מוסדות שיקבעו מי יהיו שופטיו, אפילו האצטלה של הקורונה לא יכולה להצדיקה.

רם בן ברק: כאמור, את הקורונה גייסתם כתירוץ להכשיר מהלך שגיבשתם הרבה לפני.

רם בן ברק: ועכשיו חבריי, אני רוצה לפנות בפנייה אישית ליושב-ראש הכנסת ומי שעמד בראשות כחול לבן המקורית, בני גנץ.

רם בן ברק: אני מאמין לך, בני, שאתה פועל ממניעים שאתה מאמין בהם וטובת ישראל אכן לנגד עיניך; אני מאמין לך כי אני מכיר אותך הרבה מאוד שנים.

רם בן ברק: אבל מרוב שאתה שקוע במה טוב למדינת ישראל, אתה לא מצליח לראות שמולך עומד אדם לא ישר – כתובה לי כאן מילה יותר גרועה, אבל מפאת כבודו אני אומר: אדם לא ישר.

יעקב מרגי: את הצליל שמענו.

רם בן ברק: ומסביבך סובבים אותך אנשים שכל מה שמעניין אותם זה להגיע ליעד הנכסף מבחינתם: לשבת באקווריום במשרד ראש הממשלה ושתהיה אליהם עלייה לרגל ושהם יהיו בינך לבין הקהל, זה מה שהם רוצים.

רם בן ברק: רק, בני, אני מאוד חושש שלא אתה ולא הם ישבו במשרד ראש הממשלה בנובמבר 2021.

רם בן ברק: מה שאני כן יודע בוודאות, שההחלטה שלך לפרק את כחול לבן וללכת למהלך שנותן לגיטימציה לאדם מואשם לכהן כראש ממשלה – המהלכים האלה סיכלו את היכולת להחליף ממשלה מושחתת בממשלה טובה כמו שאנחנו תכננו שתהיה.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, נתניהו הוא מעריץ גדול וידוע של צ'רצ'יל, ובצדק, ולכן בחרתי להשתמש בציטוט מופלא שלו שמתאים לחבריי בכחול לבן: בחרתם חרפה מפחד בחירות, הרי לכם חרפה ובחירות תקבלו.

רם בן ברק: במערכת הבחירות האחרונה בחרתי להוביל שני דגלים, את דגל השוויון ואת דגל החקלאות.

רם בן ברק: במדינה דמוקרטית, קל וחומר במדינה יהודית דמוקרטית שנשענת על ערכים ליברליים ויהודיים, אחד הערכים החשובים ביותר – ואתה בטח יודע את זה לא פחות טוב ממני, אולי יותר – אחד הערכים היהודיים זה ואהבת לרעך כמוך.

רם בן ברק: השוויון הוא ערך שלא נופל משום ערך אחר.

רם בן ברק: אני מסתכל על החברה הישראלית המאופיינת בגיוון ושונות, אי-אפשר לקבל את העובדה שחוסר השוויון כאן הוא דומיננטי, ואף חמור מכך – מעוגן בחוק הלאום.

רם בן ברק: חוק הלאום מיותר בעיניי, לא היה צריך להיות בספר החוקים של מדינת ישראל, אבל אין לי התנגדות עקרונית שבמדינה היהודית יהיה חוק שמגדיר אותה כמדינה יהודית.

רם בן ברק: אין לי התנגדות.

רם בן ברק: אני חושב שזה מיותר כי זאת מגילת העצמאות אבל אין לי התנגדות.

רם בן ברק: אבל באותו משקל חשוב והכרחי לחוקק את ערך השוויון.

רם בן ברק: לא יכול להיות שבחוק הלאום, חוק הלאום שמגדיר אותנו כמדינה יהודית – ואני בעד, הרי היא מדינה יהודית, לדעתי לא צריך להגדיר אותה, היא כזאת; לא צריך כל הזמן להגדיר אותה, כמו שלא מעניין אותי איך אבו מאזן יגדיר אותי, אני הגדרתי את עצמי – בחוק הזה אתה חייב שהמילה "שוויון" תופיע בחוק כדי שיהיה ברור לכל אחד שבמדינה הזאת יש אזרחים שהם אינם יהודים, הם ערבים, ולכן השוויון חייב להיות חלק מהחוק.

יעקב מרגי: שאלה: אתה מבין את הקושי, למה זה לא נעשה?

רם בן ברק: לא, אני לא מבין את הקושי.

סמי אבו שחאדה: יש התנגדות מהותית בין שני הדברים.

יעקב מרגי: לא, לא, בקטע של השוויון אני לא מאמין שאנשים נאורים לא רוצים שיחוקק חוק שוויון בין אזרחים שווי זכויות.

יעקב מרגי: יש קושי – אתה שואל אותי למה היה קושי?

יעקב מרגי: אם אני הייתי ניגש עכשיו לחוקק את חוק הלאום – זה על חשבוני – ורוצה לקבע את השוויון, הייתי חושש איך יפרשו את זה השכנים שלנו, הרשות השופטת.

יעקב מרגי: אנחנו מתמודדים פה – אתה יודע, חוקקו פה חוקים שלא חשבו שהם יתגלגלו לאן שהם התגלגלו והם מתגלגלים.

יעקב מרגי: לכן החטא הקדמון, וזו לקונה שצריך לטפל בה, לדעתי, כל הסוגיה הזאת של החוקה – – –

דוד אמסלם: איך תסביר בשוויון את חוק השבות?

עאידה תומא סלימאן: זהו, ניסיתי להבין את ההסבר.

רם בן ברק: עצם ההגדרה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, שזה בצדק ועל פי כל היגיון, בצדק, זאת מדינת הלאום היהודית היחידה בעולם – עצם הגדרתה מאפשר את אותה זכות שיבה שתהיה ליהודים כי זה למדינת הלאום שלהם.

דוד אמסלם: מי קובע את זה?

רם בן ברק: אני קובע את זה.

עאידה תומא סלימאן: ואיפה ערך השוויון המלא?

דוד אמסלם: אתה מבין שהעמדה שלך היא לא העמדה הקובעת במדינת ישראל.

רם בן ברק: אני מבין שיום אחד היא תהיה, אני מקווה.

עאידה תומא סלימאן: יש קונפליקט גדול בין שני המושגים – – –

רם בן ברק: לצערי היא לא הקובעת.

רם בן ברק: תראה, זה נושא מורכב אבל אתה חייב שהעניין הזה של הלאום והעניין הזה של השוויון האזרחי יהיו באותו גובה בדיוק.

רם בן ברק: וכשאתה מחוקק חוק לאום ואתה לא שם שם את השוויון באותו גובה, יש לך בעיה.

רם בן ברק: אני אתן לך דוגמה.

רם בן ברק: ותבין, אני לא הייתי חי כאן אם זאת לא הייתה מדינת הלאום של העם היהודי; אני כאן בגלל שזאת מדינת הלאום של העם היהודי, אין לי שום דבר נגד זה.

רם בן ברק: אבל אני חייב, אנחנו המחוקקים חייבים לדאוג שגם השוויון האזרחי יהיה שוויון מלא לחלוטין.

דוד אמסלם: – – –

רם בן ברק: שנייה, אדוני השר, שנייה, אתה מבלבל אותי, אתה קוטע לי את חוט המחשבה.

דוד אמסלם: היה ויכוח על הסוגיה הזאת.

סמי אבו שחאדה: אדוני אומר לך, שאולי אתה, כשתהיה בשלטון תוכל לעשות את זה.

סמי אבו שחאדה: הוא מודה – – –

יעקב מרגי: שמתי לך עוד 20 דקות, הוא אתגר אותך מה לומר אפילו.

עאידה תומא סלימאן: למה זה צריך להיות דיון בין יהודים?

יעקב מרגי: זה על חשבוני.

עאידה תומא סלימאן: מדברים על השוויון שלנו.

יעקב מרגי: מותר.

רם בן ברק: ממשלה חייבת לדאוג לאזרחיה.

רם בן ברק: על זה אתה מסכים איתי, אדוני השר?

דוד אמסלם: כן.

רם בן ברק: יפה, ולכן, למשל בחוק הזה כתוב: הממשלה תדאג להתיישבות יהודית.

רם בן ברק: אני אומר, רגע, אם אתה אומר שהיא תדאג להתיישבות יהודית, משמע שהיא לא דואגת להתיישבות אחרת.

רם בן ברק: ואני אומר, מדינה חייבת לדאוג לכלל אזרחיה, תדאג למגורים והתיישבות לכלל אזרחיה.

רם בן ברק: עכשיו, זה לא סותר את זה שאתה מדינת לאום של העם היהודי, זה לא סותר בכלל.

רם בן ברק: ולכן יש כאן בעיה גדולה מאוד ולכן היה צריך לתקן אותו, להוסיף את המילה "שוויון", זה הכול.

רם בן ברק: להוסיף את המילה שוויון ולהוסיף שהממשלה צריכה לדאוג לכלל אזרחיה, זה הכול.

סמי אבו שחאדה: לא, לא אדוני, אתה כנראה לא קראת את המבוא.

סמי אבו שחאדה: ואת תחילת החוק.

סמי אבו שחאדה: החוק הזה הוא חוק בעייתי – – –

רם בן ברק: אני קראתי אותו, אני קראתי את החוק, ואני חושב שהיה אפשר להסתדר בלעדיו אבל מאחר שהוא כבר חוקק, לפחות צריך לשנות אותו.

סמי אבו שחאדה: לקשט אותו זה לקלקל את המושג שוויון.

רם בן ברק: לפחות צריך לשנות אותו.

סמי אבו שחאדה: להפך, עדיף לא לקלקל את המושג שוויון, תשאירו אותו ככה.

סמי אבו שחאדה: אם זה התיקון שלכם לשוויון, שיישאר בלי.

יעקב מרגי: תודה.

רם בן ברק: לצערי, בממשלת נתניהו החמישית הסכימו חבריי מכחול לבן לוותר על התיקון המתבקש של חוק הלאום ובכך הפרו עוד הבטחת בחירות.

רם בן ברק: תוסיפו לכך את ההסכמה שלהם לסיפוח ובעצם חורצים את גורלה של מדינת ישראל.

רם בן ברק: מדינה עם חוסר שוויון, פילוג, חלוקת האזרחים לסוג א' וסוג ב' – כן חבריי מכחול לבן, במסווה של ממשלת חירום לאומית אתם מוותרים על כל ההבטחות שלכם לבוחרים שלכם ומצטרפים במהירות לממשלת נתניהו החמישית.

רם בן ברק: הדגל השני שלי היה דגל החקלאות.

רם בן ברק: כפי שאתם יודעים, אני חקלאי, בן של חקלאי, נכד של חקלאי, וצופה מקרוב בהידרדרות שחלה בחקלאות, הזלזול המתמשך של הממשלה בחקלאים כאשר במקביל ראש הממשלה מתפאר בהישגים של החקלאות הישראלית בחו"ל, אך בפנים, בארצנו שלנו, הוא עושה הכול כדי לרסק את החקלאות.

רם בן ברק: תתארו לכם חקלאי בערבה או בבקעה או בצפון, שמחליט לזרוע שדה של עגבניות.

רם בן ברק: הוא צריך לזבל את השדה, ואחרי שהוא מזבל את השדה הוא חורש את השדה.

רם בן ברק: אחרי החריש הוא מתחח כדי שאפשר יהיה לזרוע על קרקע תחוחה.

רם בן ברק: אחרי זה הוא עובר עם המזרעה, זורע את הזרעים של העגבניות – – –

יעקב מרגי: שכחת את התלמים.

רם בן ברק: המזרעה היום עושה גם את התלם.

רם בן ברק: מזרעה עושה גם את התלם היום.

רם בן ברק: אתה מושבניק?

רם בן ברק: זורע, אחרי זה הוא שם טפטפות ומשקה, משקה במים יקרים מאוד, כי המדינה לא מסבסדת את המים לחקלאים, ומקווה שבבוא היום הוא יוכל למכור את העגבניות בשוק.

יעקב מרגי: לא, לפני כן הוא מקווה שלא יחטוף נגיף.

רם בן ברק: הוא צריך לרסס או לכסות ברשת.

רם בן ברק: הוא עובד בשדה הזה יומם וליל, הוא מקווה שבסופו – ייקח את העגבניות, יקטוף אותן לארגזים, ייקח אותן לשוק הסיטונאי ויחלקו אותן נכון.

רם בן ברק: אלא מה?

רם בן ברק: באותו זמן שהוא קוטף את העגבניות – נאמר באיזו מדינה, בטורקיה כדוגמה, מסתבר שאפשר לקנות עגבניות יותר בזול.

רם בן ברק: סוחרים זריזים מבינים שאפשר לעשות כאן רווח, רצים לטורקיה, קונים ארגזים של עגבניות, מייבאים את העגבניות האלה לארץ, לסופרים שלהם, מוכרים אותן כמעט באותו מחיר – הצרכן מרוויח אולי שלוש-ארבע אגורות לקילו – ועושים בוכטה של כסף.

רם בן ברק: והחקלאי שגר בפריפריה, איפה שגרים החקלאים בדרך כלל – אין חקלאות בתל אביב אלא בפריפריה – החקלאי הזה הפסיד את כל פרנסתו, את כל עמלו; עמל של חודשים שלמים הולך.

רם בן ברק: ומה התוצאה?

רם בן ברק: שהבן שלו לא יישאר חקלאי – – –

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך שכבר לא הבנים, גם החקלאים עצמם לאט-לאט סוגרים.

רם בן ברק: גם החקלאים כבר לא, אבל בטח ובטח הבנים.

רם בן ברק: הבן שלי, הוא לא יהיה חקלאי.

רם בן ברק: ממה יתפרנס?

רם בן ברק: הוא ילמד משהו אחר ויעבור לגור בתל אביב.

רם בן ברק: ומי ישב לנו בבקעה?

רם בן ברק: ומי ישב לנו בערבה?

רם בן ברק: ומי יגדל לנו לול תרנגולות על גבול הלבנון, יגדל ביצים?

רם בן ברק: אין כאן חשיבה ציונית.

רם בן ברק: אין כאן חשיבה שמעודדת חקלאות ישראלית.

רם בן ברק: בימי משבר נזכרנו.

רם בן ברק: היה כאן עכשיו משבר קורונה – כולם נבהלו.

רם בן ברק: מה יהיה?

רם בן ברק: לא יהיו ביצים, לא יהיה חלב, לא יהיו ירקות טריים, לא יהיו תפוחים, וכולם בלחץ לא נורמלי.

רם בן ברק: מתנפלים כולם על הסופרים, גמרו את הביצים ביומיים, למרות שלא היה מחסור, הן היו במקררים.

רם בן ברק: לא היה מחסור בזכות החקלאים, לא בזכות המדיניות.

רם בן ברק: כולם נבהלים, אבל כשייגמר המשבר עוד פעם יחליטו שאנחנו כפר גלובלי אחד ושאפשר לייבא את הכול.

רם בן ברק: ואני אומר לכם: אי-אפשר לייבא את הכול.

רם בן ברק: ביטחון תזונתי – תראו, אם מחר תיפתח חס וחלילה מלחמה, ויירו טילים על נמל חיפה, נמל חיפה יהיה סגור.

רם בן ברק: יירו טילים על אשדוד – גם באשדוד יהיה סגור.

רם בן ברק: ושדה התעופה – אנחנו יודעים, חוץ מאל על אף אחד לא טס לפה בזמן של מתיחות כי מטווחים את השדה.

רם בן ברק: ולכן, צריך להבין שהעניין הזה של חקלאות – אגב, בכל העולם, לא רק בישראל – זה לא רק עניין של הלירה, הגרוש בסופר.

רם בן ברק: זה הרבה, הרבה, יותר מורכב.

רם בן ברק: זה פריפריה, זה הגנה על הגבולות, זה שמירה על הקרקעות, וזה בעיקר ביטחון תזונתי לתושבי ישראל.

יעקב מרגי: וערכים.

רם בן ברק: וערכים, קודם כול.

רם בן ברק: אנחנו באים משם, ואנחנו יודעים את זה.

רם בן ברק: אותנו לא יפילו בערכים.

רם בן ברק: ולכן אני חושב שהגיע הזמן להסתכל על נושא החקלאות בצורה אחרת.

רם בן ברק: לא יכול להיות שימנו כאן שרי חקלאות שאין שום זיקה בינם לבין החקלאים, אין שום זיקה בינם לבין הערכים שעליהם דיברתי.

רם בן ברק: ואני מבקש מהממשלה שתקום, אם תקום – אני בספק אם תקום: בבואכם למנות שרים, תמנו שרים שיש להם זיקה למשרד שהם אמונים עליו.

רם בן ברק: אל תמנו לי שר חקלאות שכל רצונו זה לבנות יישובים ביהודה ושומרון, ואל תמנו לי שר בריאות שכל רצונו הוא לדאוג למגזר כזה או אחר.

רם בן ברק: תמנו שרים מקצועיים.

רם בן ברק: לפחות את הדבר הזה תעשו.

רם בן ברק: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת מתן כהנא, אם הוא לא הצטרף בינתיים לקואליציה.

יעקב מרגי: שלושים דקות לרשותך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אם הצעת החוק הזו הייתה מוגשת לפרלמנט אחר בעולם שמגדיר את המדינה שלו כמדינה דמוקרטית, והיו מציגים את הצעת החוק הזאת בפני הפרלמנט, ואומרים להם: עכשיו אתם תצטרכו להצביע על הצעת החוק הזאת כהצעת חוק שמשנה חוק-יסוד, לכן צריך 61 קולות שיתמכו, אבל אם תצטרכו לשנות את החוק הזה, אז אתם צריכים לגייס 70 או 75 – היה 75, ירדנו ל-70, ובואו נראה עד סוף הדיון שמתקיים בבג"ץ לאן נגיע, כי בינתיים מתחילים להשתנות הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אם היו אומרים גם כן – ואם הצעת החוק הייתה כוללת גם פגיעה, או שינוי בעוד הצעות חוק-יסוד, שאמורות להוות תשתית – חוקי-יסוד מהווים תשתית לְמה, בדרך כלל, בכל מדינה מתוקנת?

עאידה תומא סלימאן: לחוקה, ל-constitution.

עאידה תומא סלימאן: אם היו אומרים, גם כן, שהצעת החוק הזאת הינה הצעה שבאה לקצר את תקופת הממשלה; אבל לא רק את תקופת הממשלה שתכהן, שאמורה בדרך כלל לכהן קדנציה מלאה, ארבע שנים ומשהו, אלא גם כן זה בהסכם הקואליציוני, שנעשתה למענו הצעת החוק שמשנה חוקי-יסוד וקובעת לכנסת מתי היא הולכת הביתה.

עאידה תומא סלימאן: כאילו, הסכם קואליציוני מחליט לריבון, שהוא הפרלמנט, שהוא הכנסת, מתי הוא מתפזר.

עאידה תומא סלימאן: אפילו פעם עשו את זה בקצת אלגנטיות, לא בצורה בוטה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: היו מביאים את זה לכנסת – והכנסת מחליטה על התפזרות.

יעקב מרגי: היו דברים מעולם, שחברי כנסת אמרו:

יעקב מרגי: אנחנו לא מחויבים לממשלה.

עאידה תומא סלימאן: היו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רואה שזה קורה עכשיו.

יעקב מרגי: את לא בונה על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא בונה על זה.

עאידה תומא סלימאן: עם כל מה שקורה בתקופה האחרונה, איפה אני אבנה על חברי כנסת, חוץ, אולי – ואתה יודע מה?

עאידה תומא סלימאן: בימים כאלה, אתה אפילו לא יכול לבנות על האופוזיציה שתצא נגד הממשלה, על כל האופוזיציה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם היו מביאים הצעת חוק כזאת – תאמינו לי, בכל מדינה שערכי הדמוקרטיה שמורים אצלה – היו קודם כול הפגנות של הציבור.

עאידה תומא סלימאן: יוצאים לרחובות, מנסים להגן על הדמוקרטיה, מנסים לקיים שיח ציבורי אמיתי.

עאידה תומא סלימאן: לא מביאים את זה כמחטף ומעבירים את זה בחושך של הלילות, יושבים באיזה חדר ומתדיינים בעריצות של יושב-ראש שדופק כל הזמן על השולחן, אלא היו מאווררים את השיח הזה.

עאידה תומא סלימאן: היו מוציאים את זה מתחת לשמש, לציבור, שישתתף.

עאידה תומא סלימאן: מביאים מומחים חוקתיים כדי שיתנו את דעתם.

עאידה תומא סלימאן: מקיימים דיון ציבורי אמיתי, רציני, כדי להגיע לתוצאות הכי טובות, אבל זה מה שקורה במדינות דמוקרטיות.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב, עם כל מה שנאמו לפניי ועם כל ההתבכיינות בימים האחרונים על אובדן הדמוקרטיה, זה בעצם חושף את פניה האמיתיות של הממשלה שהשתלטה על המדינה הזאת בשנים האחרונות, והובילה אותה לא רק לאבד את מהות הדמוקרטיה, אלא ממשלת נתניהו הובילה אותנו להיות במצב של המגינים, בקו האחורי האחורי, על הדמוקרטיה הפורמלית, אפילו.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד כבר לא מעז לדבר על צדק מהותי ועל צדק חלוקתי ועל דמוקרטיה ושוויון מלא.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אלה שמדברים על שוויון מלא, אומרים לך: שוויון, אבל.

עאידה תומא סלימאן: שוויון אזרחי, אבל לא שוויון לאומי.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר כבר.

עאידה תומא סלימאן: המובן הזה של דמוקרטיה מהותית אמיתית נעלם מהשיח הציבורי, ואנחנו אפילו נאבקים במאבק הישרדות על הדמוקרטיה הפורמלית.

עאידה תומא סלימאן: כבר נאבקים על מה שנשאר מהסמכויות הניתנות לבית הזה, הבית המחוקק.

עאידה תומא סלימאן: כבר בהסכם קואליציוני מחליטים, ומכניסים שינויים בחוקי-יסוד כדי להתאים את עצמם להקמת ממשלה – "פרטטית", אומרים?

יעקב מרגי: פריטטית.

עאידה תומא סלימאן: פריטטית.

עאידה תומא סלימאן: בעצם פתטית כדאי יותר להגיד.

יעקב מרגי: זה דומה.

עאידה תומא סלימאן: ממשלה פתטית.

עאידה תומא סלימאן: ממשלה של שני צדדים שלא סומכים אחד על השני, ויודעים דבר אחד, שהם נכנסים לספינה הזאת כי שניהם לא רוצים כבר לטבוע, לא רוצים להיעלם מהמפה הפוליטית; מחפשים דרך איך להציל את עצמם מטביעה – אחד בגלל כתבי האישום נגדו ובגלל תוצאות הבחירות, שאמרו בצורה הכי ברורה שלא רוצים את בנימין נתניהו ראש ממשלה, ואחד שכנראה פחד מגודל האחריות המוטלת עליו והסמכות להרכיב ממשלה ולעשות צעדים היסטוריים שלא רק יתרמו לעצם העובדה שהוא יהיה ראש ממשלה אלא יתרמו לשינוי מהותי באווירה הפוליטית הקיימת במדינה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: הרי אנחנו נכנסנו לבחירות שלישיות אחרי מה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נכנסנו אחרי חוק הלאום, חוק העליונות היהודית במדינה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: זה לא חוק לאום שנותן זכויות.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: זה חוק העליונות היהודית במדינה.

עאידה תומא סלימאן: חוק השולל שוויון אזרחי, וחוק השולל דמוקרטיה, גם מהותית, ואם יש צורך – פורמלית.

עאידה תומא סלימאן: גם לאחר מסע הסתה שהובל על ידי ראש ממשלה – וזה פשע חמור יותר מאשר כל כתבי האישום על שחיתות; כתב האישום אשר היה צריך להגיש נגד נתניהו זה על ההסתה הפרועה והדה-לגיטימציה שנעשתה נגד 20% מאזרחי מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זה הפשע הגדול יותר – הדה-לגיטימציה שנעשתה נגד חלקים מהחברה האזרחית, נגד מערכת בתי המשפט, נגד התקשורת והדה-לגיטימציה למה שנקרא שמאל.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא אתחיל עכשיו להתווכח מה בדיוק נקרא שמאל במדינת ישראל, כי אתה יודע, כבוד היושב-ראש, שיש לי – – –

יעקב מרגי: על כל דבר יש כמה דעות.

עאידה תומא סלימאן: על כל דבר יש כמה דעות.

עאידה תומא סלימאן: נכון מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל אפילו על שמאל כזה נעשה מסע דה-לגיטימציה ושיסוע.

עאידה תומא סלימאן: כולם מדברים על השיסוע בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: וזה נשמע כזה קליל – שיסוע בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של שיסוע.

עאידה תומא סלימאן: היה פה מסע הסתה נבזי, שקרי, נגד אוכלוסייה שלמה.

עאידה תומא סלימאן: מעבר לזה הגענו גם כן למערכת הבחירות השלישית אחרי עסקת המאה – שלום, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: שלום.

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע, שתי מערכות בחירות התנהלו כאילו כל הבחירות הן סביב אדם אחד.

עאידה תומא סלימאן: שתי מערכות בחירות דיברו על השחיתות של נתניהו; שתי מערכות בחירות אמרו, לא רוצים ראש ממשלה תחת כתב אישום, או מועמד שנגדו כתב אישום.

עאידה תומא סלימאן: עד שהגיע נתניהו ושם על השולחן אתגר לכל מי שאמרו שהם האופוזיציה והם האלטרנטיבה: שם להם את עסקת המאה על השולחן; עסקת המאה, שאומרת בצורה הכי ברורה מה שאמרנו באותו יום שיצא חוק הלאום.

עאידה תומא סלימאן: אמרנו, חוק הלאום מייסד את מדינת האפרטהייד בפועל.

עאידה תומא סלימאן: עמדתי על הדוכן הזה, הרמנו "מדינת אפרטהייד", וצעקו עליי ואמרו לי שכרגיל, אנחנו מגזימים.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה זו בעצם עסקת המאה?

עאידה תומא סלימאן: עסקת המאה היא בדיוק הסרטוט והתכנון על הקרקע, איך לייסד את מדינת האפרטהייד ואיך למחוק, לפי הכוונות של בנימין נתניהו, את זכותו של העם הפלסטיני להיפטר מהכיבוש.

עאידה תומא סלימאן: ובאמת האתגר היה גדול לאלה שטענו שהם אלטרנטיבה: או להמשיך לדבר רק על השחיתות או להעמיד אלטרנטיבה בשאלה המהותית, שגם מתייחסת לעניין של המשך הכיבוש וגם מתייחסת לעניין הדמוקרטיה שמתבכיינים עליה.

עאידה תומא סלימאן: האם תהיה דמוקרטיה בצל הכיבוש?

עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא תהיה.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לקיים דמוקרטיה, במיוחד אם יש לך מיעוט לאומי ששייך לאותו עם שהמדינה כובשת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אי-אפשר לקיים מצב של דמוקרטיה תחת כיבוש.

עאידה תומא סלימאן: עסקת המאה שמה את האתגר האמיתי ואמרה: מי שרוצה להיות אלטרנטיבה צריך לקבוע עמדה בשני הנושאים האלה המהותיים.

עאידה תומא סלימאן: ואז מה?

עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שניסו להגיד, ואללה, אנחנו נעשה קצת תיקונים בחוק הלאום, נכניס את המילה "שוויון"; או, אתם יודעים מה, אי-אפשר להכניס לחוק הלאום את המילה "שוויון" אז נעביר חוק בנוסף ונשאיר את חוק הלאום.

עאידה תומא סלימאן: ככה בדיוק בונים כבישים עוקפים: משאירים את ההתנחלות ועושים כביש עוקף, משאירים את חוק הלאום ועושים כביש עוקף של חוק השוויון וחושבים שככה נעלמה הבעיה – לא, היא לא נעלמה, היא עדיין קיימת, היא נמצאת.

עאידה תומא סלימאן: עובדה – במקום לתקוף את השאלות המהותיות ולהגיד: אם אתה עושה מסע דה-לגיטימציה לאוכלוסייה של 21%-22% מאזרחי מדינת ישראל, אנחנו עושים את ההפך; אם אנחנו אלטרנטיבה, אז אנחנו עושים את ההפך.

עאידה תומא סלימאן: ודווקא אנחנו ברשימה המשותפת ניהלנו את מערכת הבחירות על זה שאנחנו כן מייצגים את האלטרנטיבה האמיתית גם בנושא הכיבוש, גם בנושא הדמוקרטיה, גם בנושא השוויון לכלל אזרחי מדינת ישראל וגם בנושא של ייצוג לא בעלי ההון והאוליגרכים וכל אלה שרומסים היום, בצל הקורונה, את זכויות הפועלים והעובדים והעובדות למען שימשיכו לשגשג.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אלה שמייצגים את האלטרנטיבה הזאת ואנחנו התשובה למסע הדה-לגיטימציה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נוכיח שאנחנו אלה שנעצור, או נהיה חוד החנית במאבק נגד הדהירה הזאת לכיוון מדינת אפרטהייד ולכיוון פשיזם מוצהר.

עאידה תומא סלימאן: ואכן עשינו.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא מקרה שאנחנו היחידים בין כל הכוחות של מה שנקרא האופוזיציה שעלינו במספר המנדטים בצורה משמעותית וגרמנו לכרסום בכוח של הצד השני.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גאים בזה; אנחנו גאים שנשארנו נאמנים לציבור שלנו ולערכים שלנו ולא החלפנו את עורנו בצומת הראשון, ולא פחדנו להגיד את האמת לציבור ברגע האמת.

עאידה תומא סלימאן: ואז מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עמדנו מול שתי בחירות: או להישאר כלא ממליצים במצב הקיים – כשהגענו לשלב של ההמלצות בבית הנשיא – או להמליץ בצורה כזאת שאנחנו הודפים את האפשרות של מתן המנדט לבנימין נתניהו.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, זה היה מאבק פנימי מאוד קשה לא רק בתוך הרשימה המשותפת אלא בתוכנו עצמנו – אני, אני.

עאידה תומא סלימאן: אני עומדת מולכם ואומרת לכם:

עאידה תומא סלימאן: באופן אינדיבידואלי פנימי של עאידה: היה לי מאבק די גדול אם לתת את ההמלצה או לא לתת את ההמלצה.

עאידה תומא סלימאן: בסוף מה שהכריע: אנחנו לא ניתן יד שנתניהו יקבל את המנדט באופן אוטומטי, ונילחם עד הרגע האחרון.

עאידה תומא סלימאן: זה לא היה הצבעת אמון בבנימין גנץ, זה היה – אם עושים דה-לגיטימציה, אז זה היה דה-לגיטימציה לבנימין נתניהו; עמדה שהייתה נכונה באותו רגע, ואנחנו עדיין חושבים שהיא הייתה נכונה באותו רגע.

עאידה תומא סלימאן: לא אנחנו אלה שחזרנו בנו מהערכים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ואז החליטו שנכנסים לממשלת חירום, איך קראו לזה, ממשלת אחדות, בגלל הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל הקורונה, עלק.

עאידה תומא סלימאן: מה עושים למען הקורונה עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: מי מקבל את ההחלטות בעניין הקורונה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים מישהו שמצליח להעביר איזו החלטה בעניין הקורונה?

עאידה תומא סלימאן: אבל בואו נתחיל קצת יותר מוקדם.

עאידה תומא סלימאן: למה הקורונה תפסה אותנו לא מוכנים?

עאידה תומא סלימאן: כי הייתה ממשלה שהרעיבה את מערכת הבריאות; כי הייתה ממשלה שהרעיבה את שירותי הרווחה והפריטה את שירותי הרווחה; כי הייתה ממשלה בהנהגת בנימין נתניהו שרצתה לרסק את העבודה המאורגנת והלכה לכיוון של עובדי קבלן ועובדים שנרמסים תחת הרגליים של בעלי ההון.

עאידה תומא סלימאן: אז דווקא מי שאחראי על חוסר המוכנות ודווקא מי שהוביל את המדיניות – לא שהוא עשה את זה בטעות, זאת המדיניות הכלכלית-חברתית שלו – עכשיו צריך לזחול ולהיכנס לממשלה שלו?

עאידה תומא סלימאן: זאת לא ממשלת חירום.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הפתטית הזאת היא ממשלה שזחלו אליה מכחול לבן כדי להיכנס תחת הכנף של ממשלת ימין הזוי, של ממשלת ימין כלכלי, פוליטי, מדיני, חברתי – מה שתרצו.

עאידה תומא סלימאן: זאת האמת.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אומרים שמתקיימים ברגע הזה כל מיני משאים ומתנים כדי לשנות את כל הנושא של הקפאת חקיקה לשישה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: כבר ויתרו על החוק הנורבגי המדלג.

עאידה תומא סלימאן: הפרלמנט הזה, שהוא בעל הסמכות בחקיקה, כבר אומר לכם את זה מעל לשבוע, כבר מתריע על זה שנכנעתם ואתם מביאים הסכם קואליציוני שמנפץ כל אשליה על המשך דמוקרטיה, אבל הייתם צריכים ללכת לבג"ץ כדי להבין מה גרוע בהסכם הקואליציוני הזה?

עאידה תומא סלימאן: ועוד, הולכים לבג"ץ, מבינים מה רע בהסכם, אבל מצד שני מאיימים: אם בג"ץ יתערב, אז הולכים לבחירות.

עאידה תומא סלימאן: אתם מבינים?

עאידה תומא סלימאן: הציבור במדינת ישראל מקשיב?

עאידה תומא סלימאן: האזרחים מקשיבים?

עאידה תומא סלימאן: הרי הם לוקחים – לא את בני גנץ כבן ערובה; הליכוד לוקח את כלל אזרחי מדינת ישראל, את המשק במדינת ישראל, את רווחת האזרחים כבני ערובה: או שאנחנו בממשלה או שאוי ואבוי, תלכו לבחירות, תלכו לבחירות אז.

עאידה תומא סלימאן: הם לוקחים את הבוחר הישראלי כבן ערובה להמשך משטרו של מר בנימין נתניהו, ומדברים על זה שרוצים לפתור את הבעיות של הקורונה ובגלל זה יש צורך בממשלת חירום.

עאידה תומא סלימאן: התמזל מזלי שבתקופת הביניים הזאת, בתקופה הזמנית, קיבלתי לידיים שלי תפקיד שבדרך כלל – אף נציג של הרשימה המשותפת שיושב באופוזיציה לא היה חולם להיות יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, נכון?

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל זו ועדה שהיא בידיים של הקואליציה, ומה שבטוח, לא נותנים אותה למישהו שהוא מחד"ש וקומוניסט.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי את זה לידיים שלי, והתמזל מזלי לשבת, לשמוע ולהקשיב טוב מאוד לתשובות של נציגי המדינה, משרדי הממשלה, כשהם שמגיעים לדיונים אצלי.

עאידה תומא סלימאן: ואני שורפת שם אנרגיות עצומות בלנסות להבין מה התשובה – רק תגידו לי את השורה התחתונה.

עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי כל הזמן שיש לי את השכל כדי להבין מה שמדברים איתי, והתקדמתי, אני לא ילדה בגיל; אבל אין מה להגיד, במיוחד אנשי האוצר במדינת ישראל הם אלופים בלתת לך להרגיש שאתה לא מבין כלום.

עאידה תומא סלימאן: הבנת הנקרא והנשמע יורדת מתחת לאפס כשאתה שומע אותם.

יצחק וקנין: יש איזה פתגם שאומרים במרוקאית: (אומר דברים במרוקאית.

יצחק וקנין: )

עאידה תומא סלימאן: מי שנתן לך את הפה, תן לו את האוזן.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני מנסה להבין, ואני מנסה לשמוע איזה סוג של החלטות מתקבלות עכשיו בממשלה.

עאידה תומא סלימאן: באחת ההחלטות הייתי צריכה ללכת לבג"ץ כדי שהמדינה תבטל את התקנות לשעת חירום שעשתה בעניין הוצאת נשים בהיריון או שעוברות טיפולי פוריות לחל"ת או לפיטורים.

עאידה תומא סלימאן: ויום אחד לפני שבג"ץ דן בנושא הממשלה ביטלה את התקש"ח שלה.

עאידה תומא סלימאן: הגיעו לבג"ץ ואמרו: ואללה, אנחנו ביטלנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל היו 11 יום שהשלתם מעליכם אחריות ונתתם למעסיקים מה שבא להם; פגעתם בחוק שחוקק ב-1952 אולי או ב-1956, חוק עבודת נשים, שמונע.

עאידה תומא סלימאן: 11 יום השתוללו המעסיקים.

עאידה תומא סלימאן: במקרה יצא עכשיו שמספר הנשים שהוצאו לחל"ת הן 28% מעל לאחוז הגברים שהוצאו לחל"ת.

עאידה תומא סלימאן: לך עכשיו תבדוק כמה מהן פוטרו בזמן 11 הימים או הוצאו לחל"ת כאשר הממשלה יכלה להחליט על תקש"ח כזה כדי לפתור בעיה.

עאידה תומא סלימאן: כששאלנו אותם: למה החלטתם על זה?

עאידה תומא סלימאן: הם אמרו: היה עומס על עובדי משרד העבודה במתן אישורים, אז חשבנו להסיר את הפקק.

עאידה תומא סלימאן: אז הסירו את הפקק.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, הייתה החלטה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו העלינו כהסתייגות, כשהיו הדיונים על חוק משק המדינה, את עניין השכר לצוותים הרפואיים שנכנסים לבידוד.

עאידה תומא סלימאן: רופאים שיש חשש שנחשפו לקורונה בגלל שהם מטפלים בחולי קורונה, מכניסים אותם לבידוד, והמדינה מצפה שהם לא יקבלו שכר על ימי הבידוד האלה.

עאידה תומא סלימאן: ואנשי האוצר אומרים לי: איך את רוצה שנשלם למי שיושב בבית?

עאידה תומא סלימאן: בדיוק כמו שמשלמים למי שעושה את העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אתה שלחת אותו למשימה.

עאידה תומא סלימאן: כולנו מוציאים קמפיינים ומשבחים את הצוותים הרפואיים, אבל על חשבונם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשבח, ואתם תשלמו מהמשכורות שלכם.

עאידה תומא סלימאן: אמרנו: רוצים שישלמו להם 100%.

עאידה תומא סלימאן: שר האוצר הסכים.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה כאילו קיבלה את ההחלטה, אבל מה, משחקים בפרטים – קודם אנחנו מורידים מימי המחלה שלכם, ואחר כך נשלים לכם מה שחסר.

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: במדינה מתוקנת שיש בה הסכמי עבודה ימי המחלה הם זכות של העובד, הם לא חלק מתקציב המדינה שמפזרים אותו כפי שרוצים.

עאידה תומא סלימאן: זאת זכות של העובד עצמו ולא של המדינה.

עאידה תומא סלימאן: עוד על הטיפול בענייני הקורונה שבגללם הוקמה ממשלת החירום – האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: היינו צריכים, חברי הכנסת של הרשימה המשותפת, להיאבק מעל לשבועיים ומשהו, ולהתחנן: תכניסו את הבדיקות לאוכלוסייה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: למישהו היה אכפת במדינה שיש אוכלוסייה, 21%, שלא קיבלה בדיקות קורונה לתקופה של שלושה שבועות?

עאידה תומא סלימאן: ומתפלאים עכשיו למה העקומה לא השתטחה אצל האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו שוב אנחנו האחראים, סמי, כי אנחנו לא ממושמעים, כי אנחנו לא הולכים לפי ההוראות של משרד הבריאות.

סמי אבו שחאדה: גם אנחנו נדבקים בקורונה, מסתבר.

עאידה תומא סלימאן: אני הופתעתי לגלות שאנחנו נדבקים בקורונה.

סמי אבו שחאדה: מפתיע.

סמי אבו שחאדה: מפתיע.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שזה עניין רק של אשכנזים.

סמי אבו שחאדה: הקורונה הזאת, אין לה חוק לאום.

מאיר כהן: כששמעת את הנתונים בערב הסעודית, בוודאי.

מאיר כהן: יש שם.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אמרתי את זה מעל הדוכן: אם יש מסר שכולנו צריכים להשכיל ולהבין בעניין הקורונה הוא שבסופו של דבר כולנו בני אדם שווים.

עאידה תומא סלימאן: כולנו שווים.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שיש במסר המאוד-ברור, שכולנו שווים.

עאידה תומא סלימאן: ולמשרד הבריאות לקח שלושה שבועות להתחיל להקים תחנה פה ותחנה שם, אחרי שצעקנו ואמרנו.

עאידה תומא סלימאן: אז על מה מדובר?

עאידה תומא סלימאן: שהם הקימו את הממשלה בגלל מצב הקורונה?

עאידה תומא סלימאן: אל תכרכו את עצמכם ותכסו את עצמכם בשמיכה של הקורונה.

עאידה תומא סלימאן: אם אתם כבר הולכים עירומים, אל תנסו להתכסות בכיסוי של הקורונה, זה לא מספיק.

עאידה תומא סלימאן: אנשים רואים את האמת, רואים שבעצם הממשלה הזו היא ממשלה שממשיכה את דרכו, ובהנהגתו, של בנימין נתניהו, שממשיך את תהליכי הפשיזציה בחברה הישראלית; שממשיך בעקשנות להקים את הבסיס של מדינת האפרטהייד; שממשיך לגזול מכל אחד שמרים את הראש את האפשרות להתנגד למדיניות כזו, וגם כן ממשיך לפגוע בקבוצות המוחלשות של החברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: מי שנכנס לממשלה הזו, בעצם הוא רק כלי עזר ליישום המדיניות הזו.

עאידה תומא סלימאן: הוא ישרת את האדון בנימין נתניהו, המואשם בשחיתות, כדי להמשיך לדכא את הציבור.

עאידה תומא סלימאן: לא רק את הערבים אלא גם את היהודים המאמינים בדמוקרטיה.

עאידה תומא סלימאן: ולא רק את הפלסטינים אלא גם את היהודים שסובלים ממצב סוציו-אקונומי נמוך.

עאידה תומא סלימאן: ולא רק את הגברים הערבים אלא גם את הנשים הערביות ואת הנשים יוצאות אתיופיה, ולא אכפת לו שבצל הקורונה חמש נשים נרצחו.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת שב-2019 ראש הממשלה גילה שיש תופעת אלימות נגד נשים וגילה שיש מקלט לנשים והזדעזע.

עאידה תומא סלימאן: איפה אתה?

עאידה תומא סלימאן: למה אתה לא מזועזע כאשר חמש נשים נרצחות?

עאידה תומא סלימאן: למה אתה לא מזועזע עכשיו, כאשר יש אנשים שבבתים שלהם אין מה לאכול?

עאידה תומא סלימאן: מנהלות המשפחתונים, שכבר חודש וחצי אני נלחמת שימצאו להן פתרון ושהן יקבלו פיצוי על הימים שלהן, עד הרגע הזה לא קיבלו גרוש על הנשמה.

עאידה תומא סלימאן: ואתה יודע כמה הם צריכים לקבל?

עאידה תומא סלימאן: משהו בין 2,500 עד 3,000 שקל.

עאידה תומא סלימאן: והם כולם 3,700 מנהלים.

עאידה תומא סלימאן: רשות המיסים לא מצליחה לבנות להם טופס כבר חודש שלם.

עאידה תומא סלימאן: איפה אתם, שני ראשי הממשלה, בבעיה כזו?

עאידה תומא סלימאן: צריך שני ראשי ממשלה כדי שיפתרו את הבעיה של מנהלות המשפחתונים, וצריך שני סגני שרים של שר האוצר כדי לפתור את הבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא צריכים אתכם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא צריכים ממשלה כזו, אנחנו לא צריכים קו פוליטי כזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים באמת להיאבק כדי שתהיה אפשרות לבנות דמוקרטיה אמיתית, לבנות שוויון, להיפטר ממדיניות הכיבוש וההרעבה, ושסוף-סוף נתפנה לדבר גם על דמוקרטיה מהותית ולא רק נגן על דמוקרטיה פורמלית, שהשתמשו בה שנים רבות כדי לדכא אותנו ולא כדי לייצג אותנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהציבור במדינת ישראל יבין שהמאבק עכשיו הוא לא רק להעיף את בנימין נתניהו, אלא להעיף את כל מי שמשתף פעולה עם בנימין נתניהו, ולהעיף את דרכו הפוליטית והמדינית והכלכלית של בנימין נתניהו.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני לא אקרא רק לאנשים שלא יצביעו על החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אם יש באמת כוחות דמוקרטיים במדינה, תצאו לרחובות, תגנו באמת על הדמוקרטיה שאתם מאמינים בה, כי גונבים לכם אותה, רגע אחרי רגע.

עאידה תומא סלימאן: מעכשיו עד יום חמישי בערב.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת מתן כהנא, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: ברוך הבא.

מאיר כהן: כבוד השר, אמרתי ברוך הבא.

יצחק וקנין: ברוכים הנמצאים.

מאיר כהן: המצטרף למשמרת.

מאיר כהן: עשר דקות ביקשת, ועשר דקות לרשותך, אדוני.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אתמול בוועדה המסדרת פתאום שאל אותי ידידי איציק שמולי אם אני הפכתי להיות המגן של בג"ץ.

מתן כהנא: אז אני רוצה לענות לאיציק שמולי ולכל חבריי המכובדים: לא פתאום – תמיד.

מתן כהנא: המטרה שלי היא להגן על בג"ץ.

מתן כהנא: מפני מי?

מתן כהנא: להגן על בג"ץ מפני עצמו.

מתן כהנא: אני לא היחיד שחושב שצריך להגן על בג"ץ מפני עצמו, כמה ציטוטים: "הנשיא ברק מוביל, לדעתי, את – – – העליון – – – בדרך לא דרך"; העובדה ש"בית המשפט נכנס לתוך מים עמוקים מדי, לתוך ביצה טובענית של דעות ואמונות פוליטיות", תוביל לאובדן "היסוד העיקרי שעליו הוא חייב לבסס את מעמדו – האמון בניטרליות של המערכת המשפטית במחלוקות ציבוריות".

מתן כהנא: ועוד ציטוט: "אני חושב שאהרן ברק לא השלים" – – –

מאיר כהן: מי זה?

מתן כהנא: מייד, מייד, אתה הורס לי את הפאנץ'.

מתן כהנא: אני חושב ש"אהרן ברק לא השלים ולא משלים עם המקום הראוי שצריך להיות לבית המשפט בין רשויות המשטר שלנו – – – זו כעין דיקטטורה שיפוטית שאינה נראית לי כלל".

מתן כהנא: ומי אמר את הדברים האלה, אדוני היושב-ראש?

מתן כהנא: נשיא בית המשפט העליון לשעבר, השופט משה לנדוי.

מתן כהנא: מסתבר שהשופט לנדוי צדק.

מתן כהנא: בשנת 2000, 80% מהעם הביע אמון במערכת המשפט, בעוד שבסקר שפורסם היום ממש מסתבר שרק 48% מהעם מאמין למערכת המשפט.

מתן כהנא: אז כן – – –

סמי אבו שחאדה: יש קורלציה בין ההסתה נגד בית המשפט העליון לבין – – –

מתן כהנא: או שיש קורלציה בין המעורבות שלו בדברים שלא קשורים אליו לבין האמון.

מתן כהנא: אז כן, בית המשפט העליון חייב הגנה – הגנה מפני עצמו.

מתן כהנא: המהפכה החוקתית שהתרחשה כאן בשנות התשעים של המילניום הקודם הייתה מחטף.

מתן כהנא: בזה יודה כל משפטן הגון.

מתן כהנא: הרי הכנסת לא באמת הבינה מה היא מחוקקת.

מתן כהנא: או שליתר דיוק, אולי היא כן הבינה, אבל היא לא חוקקה מה שהתכוונה.

מתן כהנא: הרי חוקה לא מחוקקים ברוב של 32 נגד 21.

מתן כהנא: חוקה לא מחוקקים בכנסת מעבר.

מתן כהנא: ואז בית המשפט העליון, בצורה מתוכננת ומתוחכמת, עקב בצד אגודל, ניכס לעצמו סמכויות שאף אחד לא התכוון לתת לו.

מתן כהנא: והינה עוד ציטוט, אדוני היושב-ראש: "מה שברק יצר ובדה מליבו הוא מידה של כוח שיפוטי עליו לא חלמו אפילו שופטי בית המשפט העליון השתלטניים ביותר שלנו.

מתן כהנא: הוא התעלה על מרשל, שעשה פחות עם יותר – – –".

מתן כהנא: את זה אמר ריצ'רד פוזנר, אולי בכיר המשפטנים בארצות הברית.

מתן כהנא: וכך, יום אחד התעוררנו וגילינו שבית המשפט העליון מחזיק בנשק יום הדין – הסמכות לבטל חוקים.

מתן כהנא: מילא אם הוא היה משמש בנשק הזה ככלי הרתעתי.

מתן כהנא: אבל לא, בית המשפט העליון משתמש בו כאקדוחן במערבון.

מתן כהנא: אבל אפשר לפעמים להיות יותר מתוחכם, לא תמיד צריך לבטל חוקים, זה לא תמיד נראה מספיק אלגנטי.

מתן כהנא: לפעמים מספיק לפרש אותם.

מתן כהנא: וכאן, הפלא ופלא, החליט בית המשפט שהפירוש לחוקים ממש לא צריך להיות דומה ללשון החוק.

מתן כהנא: או כמו שאמר אהרן ברק בעצמו: "האמירה שטקסט ברור אינו זקוק לפרשנות היא פשוט דבר הבל".

מתן כהנא: והוא חזר: "דבר הבל".

מתן כהנא: נכון שזה נאמר לגבי דיני חוזים, אבל כמו שכולם יודעים, המרחק לאימוץ הסטנדרט גם בפרשנות של חוקים היה קצר מאוד.

סמי אבו שחאדה: – – – 100 שנים אומרים את זה.

מתן כהנא: קצר מאוד.

מתן כהנא: ותרשו לי לחסוך לכם – – –

סמי אבו שחאדה: – – – על אותו טקסט כבר כמה אלפי שנים.

מתן כהנא: תרשו לי לחסוך לכם את השיעור במשפט חוקתי שמוכיח שגם בלי לפסול חוק אחד בג"ץ בעצם שולט על עבודת הממשלה, דרך היועצים המשפטיים במשרדים, שנתונים למרותו של היועץ המשפטי לממשלה.

מתן כהנא: כך שבפועל העליון פרס את רשתו לא רק עלינו פה, על הכנסת, אלא גם על הממשלה.

מתן כהנא: העליון הוא המושל בפועל.

מתן כהנא: והינה כמה דוגמאות: שלוש פעמים הכנסת מנסה לחוקק חוק בעניין המסתננים, שלוש פעמים הכנסת מנסה לחוקק חוק שישמור על הצביון היהודי של המדינה, שלוש פעמים הכנסת מנסה לחוקק חוק שיגן על תושבי דרום תל אביב.

מתן כהנא: ובג"ץ בשלו – פעם אחר פעם רומס את הכנסת, רומס את רצון העם.

מתן כהנא: עוד דוגמה: 4.6 מיליון אזרחים יצאו לבחור, שני-שלישים מהעם, כמבוטא פה בבית הזה, המיוצגים כאן בכנסת, חושבים – נתניהו.

מתן כהנא: אבל 11 שופטים, מכובדים ככל שיהיו, מתכנסים בימים אלו כדי להחליט, אולי יש להם סמכות לעשות overwrite על הרצון של העם.

מתן כהנא: עוד דוגמה: רק לפני שבועות אחדים התערב בג"ץ – אדוני, וזה גם נוגע אליך – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מתן כהנא: סליחה, אתה יודע שאני מעריך אותך מאוד.

מתן כהנא: רק לפני שבועות אחדים התערב בג"ץ בשיקול הדעת הנתון ליושב-ראש בית הנבחרים הישראלי, וכמעט הביא לראשונה למצב שבו יכהן יושב-ראש כנסת לעומתי לקואליציה לאורך קדנציה שלמה.

מתן כהנא: ואדוני היושב-ראש, כתבתי על זה פוסט, אני מלא הערכה אליך – –

מאיר כהן: זה לא – – –

מתן כהנא: – – מלא הערכה לפועלך, אוהב אותך, מכבד אותך, מעריך אותך, אבל היית יוצא יושב-ראש לעומתי.

מאיר כהן: לא, רק רציתי לתקן שזה לא, לא – היה כבר, היו כבר – – –

מתן כהנא: זה נכון.

מתן כהנא: היה מקרה אחד שהחליף, ב-1900 ומשהו – לא יודע.

מתן כהנא: אני יודע, רק שכחתי.

מאיר כהן: אברום.

מתן כהנא: ועוד דוגמאות.

מתן כהנא: חברים, בג"ץ קעדאן – בשבילך – בג"ץ קעדאן שבעצם בלם את האתוס של ההתיישבות היהודית.

מתן כהנא: ובג"ץ ועדת המעקב, שבעצם עשה את אותו דבר.

סמי אבו שחאדה: בושה שאתה – – – לבג"ץ על דבר כזה – – –

מתן כהנא: ובג"ץ שעסק בחוק בחורי הישיבות, שאולי זאת הסיבה שאנחנו נמצאים כאן עכשיו.

מתן כהנא: הכנסת עושה איזונים, מקימה ועדות – –

סמי אבו שחאדה: אני במקומך הייתי מתבייש.

מתן כהנא: – – קובעת חוקים, ואז בא בג"ץ, וטראח, שולח אותנו לבחירות.

סמי אבו שחאדה: אני במקומך הייתי מתבייש.

מתן כהנא: וחוק מיהו יהודי, וכמה מטר יש לכל אסיר – צריכים להבין את זה, חבר'ה: בג"ץ זה הרי גוף שיש לו סמכות בלי אחריות.

מתן כהנא: ולכן הוא יכול לקבוע שכל אסיר צריך מטרז' מסוים, ועכשיו רשות בתי הסוהר צריכה לשחרר אסירים לחופשי כי אין את המטרז' הזה לכל אחד.

מתן כהנא: ומאיפה נביא את הכסף לבנות עוד בתי סוהר?

מתן כהנא: ובג"ץ הקשת המזרחית, שברור לגמרי שמשפיע עד היום על כל שוק הדיור במדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: ערבי שנולד במדינה היהודית צריך לקבל עוד כמה דברים נוספים – איפה מותר לגור ואיפה אסור לגור, מה מותר להגיד, מה לא מותר להגיד, הוא צריך לתמוך בכיבוש, שהיהודים יהיו מרוצים, הוא צריך להנציח את הכיבוש שלנו, כדי שיהיה לכם טוב.

מתן כהנא: ובג"ץ עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי, שמתיימר לקבוע מהו קיום בכבוד.

מתן כהנא: אני קורא פה לשופטי בג"ץ: מי שמכם?

סמי אבו שחאדה: ברוב, אתה יכול לחוקק את זה ברוב בכנסת כזאת.

סמי אבו שחאדה: אתה תקבל על זה רוב – – –

מתן כהנא: מי שמכם להתעסק – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת שחאדה, אתה יודע, הנושא כל כך טעון שדווקא פה הוא צריך להישמע בנועם, גם אם אתה לא מסכים, וגם אני לא כל כך מסכים, אבל בוא, יסיים – תגיב.

מתן כהנא: ואני שואל את בג"ץ: מי שמכם?

מתן כהנא: מי שמכם לגעת בדברים האלה?

מתן כהנא: זו סמכות שלנו כאן.

מתן כהנא: ויש עוד ועוד.

מתן כהנא: עכשיו, מילא אם בג"ץ היה נבחר בדרך דמוקרטית, כמו שמקובל בהרבה מאוד מדינות מתוקנות, כך שהוא היה משקף את מגוון הדעות שיש בעם, כמו שזה משתקף כאן בבית המכובד הזה, ניחא.

מתן כהנא: אבל כולנו הרי יודעים שזה לא המצב.

מתן כהנא: כולנו יודעים שזה גוף שבוחר את עצמו.

סמי אבו שחאדה: – – – את כולנו.

מתן כהנא: וכך כבר 40 שנה, העם בוחר ימין, אבל בעצם מקבל שמאל בג"צי.

מתן כהנא: ואת כל זה יכולנו לתקן היום, יכולנו להוסיף לחוק שנדון כאן היום את פסקת ההתגברות – זו שכל הימין חולם עליה כבר שנים.

מתן כהנא: את דעתי על החוק שאנחנו דנים עליו כאן היום אמרתי במגוון הזדמנויות.

מתן כהנא: זה חוק רע שכמעט מתחנן בפני בג"ץ להתערב.

מתן כהנא: זה חוק שמחליש את הכנסת.

מתן כהנא: זה חוק שינציח את עריצות המיעוט על הרוב – הרי 74 או 69, אני לא יודע מה יעלה פה בחוק.

מתן כהנא: אם 74 ח"כים ירצו להחליף ממשלה, הם לא יוכלו לעשות את זה, כי יש מיעוט שרוצה אחרת.

מתן כהנא: אבל הפעם זה רע שבעתיים, כי כשבג"ץ יתערב – והרי כולנו יודעים שהוא יתערב – זו תהיה התערבות בחוק-יסוד, התערבות בחוק-יסוד.

מתן כהנא: הליכוד במו ידיו יגרום להתערבות של בג"ץ בחוקי-יסוד.

מתן כהנא: איפה הם גלעד ארדן, יריב לוין, יולי אדלשטיין, מירי רגב, השר אמסלם, שישב פה?

מתן כהנא: איפה הם?

מתן כהנא: איפה הם שהם הולכים לקרוא לבג"ץ להתערב בחוק-יסוד?

סמי אבו שחאדה: אלה בעד בחירות.

סמי אבו שחאדה: כחול לבן רוצים את החוק.

סמי אבו שחאדה: אלה בעד בחירות.

מתן כהנא: חברים, במקום לרסן את בג"ץ, במקום להעניק לבג"ץ הגנה מפני יצר ההרס העצמי שלו, הליכוד פותח לו את הדלת.

מתן כהנא: וחברים, זה מדרון חלקלק.

מתן כהנא: ואני רוצה לומר כאן בקול ברור, למרות שהחוקים האלה רעים, אסור לבג"ץ להתערב בהם.

מתן כהנא: מי שמעניש את בית המחוקקים על חקיקה רעה זה העם, זה לא בית המשפט.

מתן כהנא: אני קורא מכאן לחבריי בימין: תעזרו לנו לחוקק פסקת התגברות.

מתן כהנא: חייבים להציל את בג"ץ מפני עצמו, חייבים להחזיר את אמון העם במוסד הכל-כך חשוב הזה.

מתן כהנא: תודה.

מתן כהנא: תודה רבה, אדוני.

מתן כהנא: תודה רבה לך.

מתן כהנא: אפילו עמדתי בזמן.

מאיר כהן: עמדת, כן.

מאיר כהן: טוב, נושא טעון דווקא בימים האלה.

מתן כהנא: על זה – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת שחאדה.

מאיר כהן: כן, כבודו.

קריאה: מי עכשיו?

מאיר כהן: לא, לא, עכשיו זה אופיר, אופיר.

מאיר כהן: חבר הכנסת שחאדה, אופיר.

מאיר כהן: אחרי זה.

מאיר כהן: כן, כן, כן, סליחה.

מאיר כהן: אופיר, בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אדוני, 25 דקות.

אופיר סופר: לא, לא, הרבה יותר קצר.

מאיר כהן: אוקיי, אז אני מכוון.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים לאחר מערכת בחירות שלישית, בצילו של משבר בריאותי וכלכלי חסר תקדים, עיני אזרחי ישראל כולן צופות וממתינות להכרעתו של בית המשפט העליון שיכריע אם מדינת ישראל בדרך לבחירות רביעיות או לא.

אופיר סופר: ואני שואל אתכם, חבריי חברי הכנסת: האם זו שיטת הממשל שאזרחי ישראל בחרו בה?

אופיר סופר: האם התרגלנו לעובדה שפעם אחר פעם אחר בג"ץ בוחר לקחת אליו את תפקיד הריבון?

אופיר סופר: בדרך לכאן הבוקר – – –

מאיר כהן: אגב, מישהו יכול להגיד לי – סליחה שאני מפריע לך, כבודו – כמה חוקים בג"ץ פסל לעומת מקומות אחרים?

מתן כהנא: 17, אבל זה לא העניין, אדוני – – –

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: אני סתם, מעניין – – –

מתן כהנא: למיטב זיכרוני, 17 חוקים, אבל זה לא העניין.

מאיר כהן: ממתי?

מתן כהנא: מאז – – –

קריאה: מקום המדינה.

קריאה: סוף שנות התשעים.

אופיר סופר: אז, אדוני – – –

יצחק וקנין: אני יכול להגיד משהו.

יצחק וקנין: אני העברתי פה חוק, איסור פורנוגרפיה בערוצים הייעודיים ערוץ 1 וערוץ 2.

יצחק וקנין: ברוב של 69 חברי כנסת – – – עשרה חברי כנסת.

יצחק וקנין: הבג"ץ כינס הרכב דומה לשלנו, 11 שופטים.

יצחק וקנין: בראש ההרכב הייתה דורנר – היא פסלה את החוק הזה.

יצחק וקנין: פסלה את החוק.

יצחק וקנין: שופטת פסלה חוק, ואני אומר לך, אני מתבייש לומר את זה.

יצחק וקנין: זאת שערורייה.

יצחק וקנין: לא יכול להיות – שחברי כנסת מכל הבית הצביעו, לא היו בכלל קואליציה, אופוזיציה, דתיים; שדולת הנשים הייתה בתוך העסק הזה.

יצחק וקנין: הקרינו סרטים פורנוגרפיים בערוצים האלה, ב-02:00.

יצחק וקנין: אמרנו: לא יכול להיות, ילדים רואים את זה.

יצחק וקנין: הביאו את הסרטים לוועדת החינוך.

יצחק וקנין: אני זוכר שלימור לבנת ראתה – ברחה; ראתה סרט אחד שהראו.

יצחק וקנין: ובוא בית המשפט ואמר: חופש העיסוק.

מאיר כהן: תודה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כמו שאתה – – –

מאיר כהן: בכל אופן, מהנתונים שאני קצת אוסף – לא כצעקתה.

סמי אבו שחאדה: ברור שלא.

מאיר כהן: בג"ץ במדינת ישראל לא מתערב כמו במקומות אחרים, אבל הביקורת לגיטימית.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מתן כהנא: – – – 18, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: מה?

מתן כהנא: 18.

אופיר סופר: אני שמח על השאלה שעוררת, כיוון שאני חושב שהיא נוגעת בדיוק בנקודה.

אופיר סופר: ואני לא חושב שאני אמנה מקרים רבים; אני רק חושב שאני אמנה מקרים כואבים.

אופיר סופר: הבוקר, בדרך לכאן, קראתי דיווח באחד מאתרי החדשות.

אופיר סופר: מצוין כי היום חלפו להן 16 שנים מאז נרצחה טלי חטואל יחד עם ארבע בנותיה, השם ייקום דמן.

אופיר סופר: אני אומר שבאופן טבעי הדבר הראשון שקפץ לי – לא יכולתי שלא להיזכר באטימות ובכתף הקרה שלה זכו תושבי גוש קטיף מאותו בג"ץ.

אופיר סופר: טלי נרצחה כשהייתה בדרכה לשכנע מתפקדי ליכוד להתנגד לתוכנית הארורה, תוכנית הגירוש והעקירה מגוש קטיף; פעולה דמוקרטית לחלוטין.

אופיר סופר: גירוש אנשי גוש קטיף פגע ברגל גסה בכל זכות אדם אפשרית.

אופיר סופר: תושבי הגוש פעלו בדרך דמוקרטית, לגיטימית ומופתית, ובתגובה נענו בבג"ץ שלא פעם גלגל אותם באטימותו מכל המדרגות בית המשפט.

אופיר סופר: אז אשאל אתכם שוב, חברי הכנסת, איזה תפקיד בחר בג"ץ לעצמו?

אופיר סופר: מהי בכלל שיטת ממשל שבה זכויות אדם הן עניין יחסי, המשתנה בהתאם למצב הפוליטי הנתון?

אופיר סופר: חבריי בימין ובעיקר חבריי מתנועת הליכוד.

סמי אבו שחאדה: – – –

אופיר סופר: אני מדבר כרגע אל חבריי חברי הכנסת ובמיוחד לחבריי בימין ובמיוחד לחבריי מתנועת הליכוד.

אופיר סופר: את חוק המסתננים, שנועד להתמודד עם תופעת המסתננים הקשה, שהזכיר חברי חבר הכנסת מתן כהנא – את חוק המסתננים שנועד להתמודד עם תופעת המסתננים הקשה ולהגן ולשמור על זהותה היהודית של המדינה פסל בג"ץ שלוש פעמים.

אופיר סופר: שלוש פעמים תוקן החוק על ידי נבחרי הציבור בניסיון להתאימו לדרישות המשתנות תדיר של בג"ץ.

אופיר סופר: חרף המאמצים פסל בג"ץ את החוק וסגר את מתקן השהייה סהרונים.

אופיר סופר: המפלט האחרון להתמודדות עם תופעת המסתננים היה חוק הפיקדון.

אופיר סופר: לאחר שבג"ץ נגס בכל אפשרויות האכיפה של מדינת ישראל ניסה בית המחוקקים לבוא בטוב, לעודד ולתמרץ באופן כלכלי וחיובי את עזיבתם של המסתננים את ארצנו.

אופיר סופר: הפלא ופלא, גם את חוק הפיקדון בחר בג"ץ לפסול, ובכך הוציא את הכלי האחרון מארגז הכלים של מדינת ישראל להתמודדות עם התופעה הקשה של המסתננים.

אופיר סופר: אילו זכויות אדם עמדו לנגד עיניו של בג"ץ בכלל הפסיקות הנוגעות למסתננים?

אופיר סופר: האם עמדה לנגד עיני השופטים הזכות של נערה ישראלית להסתובב ללא מורא ברחובות שכונתה בדרום תל אביב, או שמא זכויותיהם של אותם מסתננים לא חוקיים?

אופיר סופר: ואני שואל אתכם שוב, אדוני היושב-ראש וחבריי חברי הכנסת, לאיזו שיטת ממשל התכוונו?

אופיר סופר: קשה שלא להיזכר – ואדוני תושב הדרום – איך בזמן מבצע עופרת יצוקה, מבצע גדול ורחב היקף, החליט לדון בג"ץ בעתירה לעצירת המבצע.

אופיר סופר: על עתירה זו התבטא לימים אלוף פיקוד הדרום דאז, השר גלנט, ואמר שאין דבר כזה בשום מדינה דמוקרטית.

אופיר סופר: אני מנסה לדמיין מה עבר בראשם של יתר מפקדי צה"ל, של הלוחמים בשטח, אילו ידעו שכרגע בג"ץ דן בעצירה של אותו מבצע רחב היקף שמדינת ישראל יוצאת אליו כרגע ונמצאת בעיצומו?

אופיר סופר: הפרוצדורה הדרושה לחקיקת חוק במדינת ישראל מורכבת.

אופיר סופר: שימו לב למסלול החתחתים שכל הצעת חוק נדרשת לעבור: אישור נשיאות הכנסת, קריאה טרומית, דיון בוועדה, קריאה הראשונה, עוד דיון בקריאה שנייה ושלישית ולבסוף פרסום ברשומות.

אופיר סופר: אבל אם חשבתם שהתהליך הסתיים כאן, טעיתם.

אופיר סופר: לאחר חקיקת החוק בכנסת מוגשת על ידי כל מאן דבעי עתירה לבג"ץ שבה נשפכות שלל הטענות שזה מכבר נדונו על ידינו כאן במשכן הכנסת.

מאיר כהן: יש מקרים שהתהליך לוקח שלושה-ארבעה ימים.

מאיר כהן: סליחה, אדוני, בבקשה.

אופיר סופר: אז הפרוצדורה המסובכת העומדת לנו כנבחרי ציבור בהליך חקיקה – – –

מאיר כהן: לגבי צוק איתן?

מאיר כהן: דיברת על צוק איתן?

אופיר סופר: עופרת יצוקה.

אופיר סופר: זה מזעזע.

אופיר סופר: זה מזעזע, ותראה עד כמה רחוק אפשר להגיע.

אופיר סופר: נתן פה דוגמאות כואבות מאוד לפני כן השר וקנין, ולשם אנחנו הולכים עכשיו.

אופיר סופר: אי-אפשר להגיד שהן לא אקטואליות, הן אקטואליות לעכשיו.

סמי אבו שחאדה: ככה זה כשאתה בדרך לקואליציה ואין לך מה לטעון, אז הולכים לבג"ץ.

אופיר סופר: אז הפרוצדורה המסובכת – אני פונה שוב פעם לחבריי בימין, אם זה לא ברור – הפרוצדורה המסובכת העומדת לנו כנבחרי ציבור בהליך החקיקה לא עומדת לשופטי בית המשפט העליון.

אופיר סופר: ברצותם יבוטל החוק, וברצותם יישאר.

אופיר סופר: חבריי חברי הליכוד וגוש הימין.

אופיר סופר: נבחרנו כולנו על ידי הציבור ומהציבור כוחנו.

אופיר סופר: בכנסת הזו ישנה הזדמנות אמיתית של רוב ימני להחזיר את הריבונות לנבחרי הציבור.

אופיר סופר: אני קורא לכם, אל תוותרו על ההזדמנות.

אופיר סופר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

מאיר כהן: אני לא מתאפק מלבקש בכל מקרה: היו זהירים בכבודם של השופטים, כי אין לנו בית משפט ספייר, עם כל הביקורת שיש לנו עליו.

מתן כהנא: אין שום ספק במה שאמרת עכשיו, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, מר שחאדה.

מאיר כהן: אדוני ביקש 20 דקות דיבור.

מאיר כהן: הן לרשותך, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו היום דנים בתיקון חוק-יסוד: הממשלה, אבל משהו מאוד חשוב שוב קרה היום.

סמי אבו שחאדה: אנחנו התחלנו את היום עם השביתה של ועד ראשי הרשויות הערבים.

סמי אבו שחאדה: מה הם בסך הכול מבקשים?

סמי אבו שחאדה: מבקשים לזמן הקורונה, כאשר משרד הפנים מודה ואומר: נכון, יש להם הוצאות חדשות בזמן הקורונה, ורובם נמצאים בסולם הסוציו-אקונומי בין 1 ל-3; המדינה וגם משרד האוצר אומרים: נכון יש בעיה.

סמי אבו שחאדה: הם לא יכולים לעמוד בעומס של הקורונה, והם בסך הכול מבקשים למשך שלושה חודשים סכום של כ-210 מיליון שקלים, שגם מבחינת המשרד נראה סביר וכו'.

סמי אבו שחאדה: אבל בשביל זה הם צריכים לצאת לשביתה, כי המכתבים שלהם לא מגיעים לראש הממשלה.

סמי אבו שחאדה: הקול שלהם, כשהם ישבו בוועדת הכספים אתמול, לא מגיע למשרדי הממשלה.

סמי אבו שחאדה: כולם מבינים שהם צודקים בדרישות שלהם ואומרים להם: נכון, אבל אנחנו נלמד את זה ועד שאתם תקרסו נחשוב, אולי נציע לכם פתרון.

סמי אבו שחאדה: אז אני רוצה לקרוא בהתחלה לכל מי שאחראי בעניין הזה גם במשרד הפנים וגם במשרד האוצר: לעזור לרשויות, לעצור את השביתה הזאת, להעביר את הסכום הזה.

סמי אבו שחאדה: אתמול הייתה להם הצעה מצוינת, שהיא מאוד פרקטית, שאמרה: בסדר גמור, גם יש דברים שצריך ללמוד אותם, תנו לנו לא לקרוס בשלושת החודשים הקרובים – 70 מיליון שקל לחודש, ואז נלמד את כל מה שצריך לבוא על הדרך ונצא ביחד עם כל משרדי הממשלה עם תוכנית שמקובלת על כולם לשנה הזאת ולשנים הבאות.

סמי אבו שחאדה: דבר נוסף שהוא מאוד חשוב, והוא כבר הוזכר כמה פעמים גם פה ואין פה אוזן קשבת, זה כל מה שקורה בעניין העסקים בחברה הערבית.

סמי אבו שחאדה: אני אמרתי שאנחנו מאוד דואגים לבריאות של הציבור ואנחנו מסכימים שזה הנושא הכי חשוב וכולנו בתוך אותה ספינה בעניין הזה, אבל גם צריך להיות קצת הגיוניים.

סמי אבו שחאדה: אי-אפשר שבחודש הרמדאן, כשהאנשים גם חוזרים מהעבודה והם שוברים את הצום בשעה 19:00 ואין להם כל כך הרבה עצבים ללכת ולעשות קניות לפני כן, לסגור להם את העסקים ב-19:30 אבל את העסקים של כל השכנים להשאיר פתוחים.

סמי אבו שחאדה: ואז, מה שקורה באמת זה בסך הכול תוצאה של להעניש את בעלי העסקים שנמצאים בתוך הכפרים והערים הערביים, כי האנשים ממילא יצאו ויקנו.

סמי אבו שחאדה: יש להם רמדאן ויש להם חג עוד מעט ויש להם הוצאות, והם יוציאו את הכסף במקום אחר.

סמי אבו שחאדה: המכה הכלכלית שיקבלו בעלי העסקים הערבים תהיה משולשת.

סמי אבו שחאדה: למה?

סמי אבו שחאדה: בגלל שמי שמתכנן וחושב ומקבל החלטות לא לקח בחשבון את האינטרסים שלהם.

סמי אבו שחאדה: פשוט לא רואים אותם, פשוט הם שקופים.

סמי אבו שחאדה: זה דבר שלא מחייב חוק-יסוד ולא חוק רגיל.

סמי אבו שחאדה: בסך הכול צריך להיות קצת יותר אנושיים כשחושבים ומתכננים, זה הכול.

סמי אבו שחאדה: עכשיו לגבי החוק, לגבי תיקון חוק-יסוד: הממשלה.

סמי אבו שחאדה: אני קודם כול רוצה להגיד כמה מילים על ההליך עצמו ואז אני איכנס יותר לעניין של החוק.

סמי אבו שחאדה: ההליך נראה ככה, אדוני, כמו המצב במליאה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו, תיאורטית, נמצאים בדיון.

סמי אבו שחאדה: בדיון באים שני הצדדים שיש ביניהם מחלוקת ואחד מנסה לשכנע את השני, לנסות לשכנע אותו שאולי הוא טעה.

סמי אבו שחאדה: אבל ברגע שהצד השני בכלל לא נמצא במליאה התהליך הופך לדבר שהוא ריק מתוכן, חסר משמעות.

סמי אבו שחאדה: ככה אתה בא, מדבר, לא משכנע אף אחד.

סמי אבו שחאדה: התוצאה כביכול ידועה מראש.

סמי אבו שחאדה: במחשבה או בלי מחשבה אתה מרוקן את כל התהליך מהמשמעות שלו.

סמי אבו שחאדה: זה פוגע בכלל בכל המוסד שאנחנו נמצאים בו, בכל הבית הזה, כי התהליך הופך להיות חסר משמעות.

סמי אבו שחאדה: אותו דבר, רק בצורה קצת יותר ברוטלית ואלימה, היה בתוך הוועדה שחוקקה את החוק, שעבדה על החוק.

סמי אבו שחאדה: שם המצב היה הרבה יותר הזוי: מביאים חוק שכולם יודעים שבלוח הזמנים הקיים היה קשה מאוד לחוקק אותו, ואז, בצורה שהיא אלימה וברוטלית – לא שומעים אף אחד, אף אחד לא יכול להתבטא בצורה רצינית, אי-אפשר לנתח כלום, אתה לא יכול להביא מומחים שחושבים בצורה אחרת – בצורה כוחנית, מסיימים.

סמי אבו שחאדה: אומרים תודה למי שמדבר ולמי שלא מדבר, ואז מסיימים את הדיון.

סמי אבו שחאדה: אז כל ההליך שמביא אותנו היום לדיון היה הליך בעייתי, כולל החלק הזה של הדיון.

סמי אבו שחאדה: אני רציתי לציין את זה לפני שאני נכנס לעניין הזה.

סמי אבו שחאדה: עכשיו לייחודיות של החוק במדינה שאין בה חוקה.

סמי אבו שחאדה: קודם כול, זה לא מקרי, אדוני היושב-ראש, שאין חוקה במדינת ישראל; חלק גדול מזה זה בגלל הדיון שהוזכר לפני כן, שזה דיון יהודי–יהודי.

סמי אבו שחאדה: חלק גדול מהיהודים החרדים לא חשבו שהציונות זה דבר טוב.

סמי אבו שחאדה: הם הולכים ומתמעטים, האמת, לאורך הזמן, וחבל, אבל הם לא חשבו שזאת מדינה יהודית באמת, מבחינתם.

סמי אבו שחאדה: וזה היה ויכוח רציני בין החילונים – השסע הדתי-לאומי במדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: זאת אחת הסיבות למה אין לנו חוקה.

סמי אבו שחאדה: סיבה אחרת היא שהחילונים, שהקימו את המדינה על חורבותיה של פלסטין והעם הפלסטיני, הבינו שהעניין הזה של השוויון בפרויקט שהם מובילים לא יכול להיות.

סמי אבו שחאדה: וזה יכול לבייש אותם ברמה הבין-לאומית.

סמי אבו שחאדה: והיו על זה המון המון דיונים.

סמי אבו שחאדה: אז חוקה במדינת ישראל, בגלל סוגיית שוויון וסוגיות חשובות אחרות שהמדינה לא יכולה למלא – אין.

סמי אבו שחאדה: מה יש לנו?

סמי אבו שחאדה: קיבלנו חצי עבודה.

סמי אבו שחאדה: התחילו במה שנקרא: חוקי-יסוד, שהם בדרך לחוקה; ייקחו לנו אולי 200 שנים בקצב הזה ותהיה איזושהי חוקה.

סמי אבו שחאדה: לך תדע.

סמי אבו שחאדה: אבל כשאתה עושה חצי עבודה, אתה מקבל חצי תוצאה טובה.

סמי אבו שחאדה: אתה נמצא בפשרה שהיא בעייתית.

סמי אבו שחאדה: ואז יש לך את חוקי-היסוד האלה, שלא מכסים את הכול, ולכן יש לנו עכשיו תיקון.

סמי אבו שחאדה: בא מצב חדש, הזוי, אף אחד לא יכול היה לתאר אותו כשחשבו על חוק-היסוד.

סמי אבו שחאדה: למה עכשיו, בתהליך הקמת ממשלה – הרי במדינת ישראל הוקמו כמה ממשלות על פי החוק הקיים, ולא היה צריך לתקן אותו.

סמי אבו שחאדה: למה היום צריך לתקן את החוק?

סמי אבו שחאדה: הגיע מצב הזוי, ומי שעבד על החוק בזמנו לא חשב שדבר כזה יכול לקרות: בתהליך הקמת הממשלה צריך לתקן את חוק-יסוד: הממשלה, כדי שזה באמת יתאים למצב בלתי סביר.

סמי אבו שחאדה: אין כמוהו בשום מקום בעולם ולכן גם אי-אפשר להשוות אותו לשום מקום בעולם.

סמי אבו שחאדה: את זה אנחנו מקבלים כתוצאה, כמתנה.

סמי אבו שחאדה: בדרך כלל אוהבים להתפאר בראש היהודי שממציא לנו פטנטים; אז האמת, זה פטנט שחייבים לרשום אותו, זה פטנט לקידום השחיתות במדינה.

סמי אבו שחאדה: ועל זה צריכים להיות חתומים בני את בני.

סמי אבו שחאדה: הם צריכים להיות חתומים וצריך לתת להם את הקרדיט על זה כדי שלא יאבדו את התוצאות הטובות של רישום הפטנט.

סמי אבו שחאדה: הצורך לשינוי חוק-יסוד: הממשלה, למה בא?

סמי אבו שחאדה: למה אנחנו צריכים לשנות את החוק?

סמי אבו שחאדה: כי לכולם ברור שיש פה מצב חדש של שני מנהיגים שמובילים את הדבר הזה ולשניהם אין אמון אחד בשני.

סמי אבו שחאדה: בדרך כלל בעיות של אי-אמון ברמה כזאת הן בדרך כלל מחוסר ידיעה, מחוסר הכרה, אנשים שלא מכירים אחד את השני.

סמי אבו שחאדה: במקרה הזה, זה בדיוק ההפך.

סמי אבו שחאדה: חוסר האמון בין הצדדים בא בגלל שהם מכירים מצוין אחד את השני וגנץ יודע שעל נתניהו אי-אפשר לסמוך.

סמי אבו שחאדה: בן אדם שמואשם במרמה, הפרת אמונים ושוחד, שאתה נלחמת כל הקמפיין שלך נגדו, אתה אומר שהוא בן אדם לא מוסרי ולא ערכי וכו', אתה לא יכול להאמין לו.

סמי אבו שחאדה: כשאתה לא יכול להאמין לו ואתה מבין שהוא בעייתי מאוד, אתה מנסה לחשק אותו מכל הצדדים, ואז באים כל הרעיונות המוזרים האלה, של שינוי חוק-יסוד: הממשלה – שלא קיימים לא במדינת ישראל ולא במדינה אחרת, דמוקרטית וגם לא דמוקרטית.

סמי אבו שחאדה: יש פה ניסיון שהדבר המקביל היחיד שאני יכול לחשוב עליו, מהזיכרון – איפה עוד שינו את החוקה כדי שהיא תתאים למקרה החדש שבא?

סמי אבו שחאדה: אצל השכנה מצפון.

סמי אבו שחאדה: בסוריה, כשמת חאפז אל-אסד האבא, בשאר היה צעיר ואז הם היו צריכים לשנות לו את החוקה הסורית כדי שגם הוא יוכל להיות נשיא בסוריה.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, במדינת ישראל המצב הקיים לא מתאים להקים את הממשלה בתנאים של גנץ-נתניהו; צריך לעשות להם חוקים כי הם לא מאמינים אחד בשני.

סמי אבו שחאדה: צריך להגן עליהם מהאי-אמון שלהם אחד בשני.

סמי אבו שחאדה: מה יש לנו בחוק הנפלא הזה?

סמי אבו שחאדה: אם החוק הזה עובר, אנחנו הולכים להשביע שני ראשי ממשלה ומספר אדיר של שרים.

סמי אבו שחאדה: כשאני נתתי את נאום הדקה היה היושב-ראש בני גנץ, שיושב פה בקומבינה פוליטית מוזרה – הוא לא רוצה להיות יושב-ראש אבל מצא את עצמו, ככה, בגלל הקומבינה, יושב פה.

סמי אבו שחאדה: אמרתי לו שהוא זמני, והוא כעס.

סמי אבו שחאדה: אמרתי בזמנו שאני בעצם הגזמתי כדי להמחיש את מה שאני אומר.

סמי אבו שחאדה: אמרתי שמדובר על ממשלה עם 32 שרים, 34 שרים.

סמי אבו שחאדה: ואז אולי, אמרתי, תוקם ממשלת נתניהו עם 40 השרים וככה הוא יוכל לכתוב את הסיפור החדש שלו.

סמי אבו שחאדה: ואז הוא מפתיע אותנו, ש-40 זה עוד כלום.

סמי אבו שחאדה: מה אתה יודע, אדון אבו שחאדה?

סמי אבו שחאדה: זה הולך להיות 36 שרים ועוד סגני שרים ועוד סגנים שיושבים באותו משרד ושני סגני שרים לזה.

סמי אבו שחאדה: אז יש לנו גם מצב הזוי של גודל הממשלה וכל מה שיצא ממנה; בדרך כלל התוצאות יהיו שמשרד אחד יכשיל את המשרד השני.

סמי אבו שחאדה: ועוד, בחוק הזה יש לנו דרישה מוזרה: שוב, בגלל בעיית האי-אמון, והם יודעים שאחד יכול לעשות תרגיל מסריח לשני בכל רגע נתון, את החוק הזה אפשר לחוקק ברוב, ובשביל לשנות אותו היה צריך בהתחלה 75; אחר כך, בגלל הדיון בבג"ץ, נראה שיש פה משהו שאולי לא יעבור את בג"ץ, אז ירדו ל-70.

סמי אבו שחאדה: אבל למה 70?

סמי אבו שחאדה: למה לא 68?

סמי אבו שחאדה: למה לא 73?

סמי אבו שחאדה: אם כבר חקיקה שבדיוק תפורה לגנץ-נתניהו, למה בכלל לא לתפור להם את החליפה כמו שצריך?

סמי אבו שחאדה: מה, אתם מתביישים?

סמי אבו שחאדה: הרי אם הייתם מתביישים לא הייתם באים אלינו עם חוק כזה.

סמי אבו שחאדה: ואז להחליט שממשלה במדינת ישראל צריכה לכהן שלוש שנים.

סמי אבו שחאדה: למה שלוש שנים?

סמי אבו שחאדה: למה לא שנתיים?

סמי אבו שחאדה: למה לא עשר שנים?

סמי אבו שחאדה: הרי אם נתניהו הוא המשיח הגואל, למה להוריד אותו מהשלטון?

סמי אבו שחאדה: אני, אם הייתי חושב ככה, הייתי משאיר אותו בשלטון.

סמי אבו שחאדה: בשביל מה לעשות את כל הדברים האלה?

סמי אבו שחאדה: הבן הבכור שלי הוא בכיתה י'.

סמי אבו שחאדה: כשהוא היה בכיתה ח' – נאז'י אל-עלי קוראים לו – נאז'י השתתף בתחרות הנואם הצעיר.

סמי אבו שחאדה: הוא זכה ביפו.

סמי אבו שחאדה: על מה היה הנאום של נאז'י?

סמי אבו שחאדה: הנאום שלו היה על השפעת השחיתות על הדמוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: ואני, כמי שלמד מנאז'י, אני רוצה להגיד לכם כמה דברים על השפעת השחיתות על הדמוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: הרי אחד הדברים הכי נוראיים שיקרו מכל התהליך הזה זה בעיית האמון של הציבור בכל המערכת; אף אחד לא ישתכנע לאחר מכן משום אמירה של פוליטיקאי.

סמי אבו שחאדה: כשאתה יוצא נגד כל מה שהבטחת לציבור שלך, גנץ, אתה לא רק פוגע באמינות שלך; את זה כבר שרפת, אין מה לעשות, אבל אתה פוגע בכלל במשחק.

סמי אבו שחאדה: אתה אומר שנתניהו הוא מושחת, מושחת, מושחת, ואתה הולך להביא סוג אחר של מנהיג; נאמרו מילים יפות כמו ניקיון כפיים, טוהר המידות, מנהיגות שרוצה להוות מודל – אני מאוד מקווה שזה לא יהיה המודל.

סמי אבו שחאדה: הבעיה של האמון, ייקח המון זמן לבנות אותו מחדש.

סמי אבו שחאדה: אנשים יאבדו אמון במערכת.

סמי אבו שחאדה: זה יפגע גם במקומה ובמעמדה של הכנסת, וללא ספק בממשלה ובכל המוסדות.

סמי אבו שחאדה: כי מה שקורה פה הוא שאתה אמרת מההתחלה שהשותף שלך הוא מושחת ואתה הולך למנוע ממנו להגיע לשלטון.

סמי אבו שחאדה: אתה בכלל נמצא בשביל למנוע ממנו להגיע לשלטון, בשביל זה אתה קמת.

סמי אבו שחאדה: ואז אתה משנה את כל העמדות ואת העקרונות שלך.

סמי אבו שחאדה: את זה אי-אפשר להסביר לאנשים.

סמי אבו שחאדה: אנשים לא יבינו את הדברים האלה.

סמי אבו שחאדה: אנשים יבינו שפוליטיקאים זה דבר מושחת, שהולך רק עם שחיתות.

סמי אבו שחאדה: אני מאוד מקווה שזה לא יהיה המודל והתפיסה של האנשים לגבי פוליטיקה, כי זה בכלל יוריד את העניין של התקווה לבנות פוליטיקה אחרת בעתיד.

סמי אבו שחאדה: מה הדחיפות?

סמי אבו שחאדה: למה זה כל כך חשוב?

סמי אבו שחאדה: אנחנו כבר התבשרנו אתמול שזה כבר לא עניין הקורונה.

סמי אבו שחאדה: מה חדש בממשלה הזאת?

סמי אבו שחאדה: הרי כלכלית היא נראית אותו דבר, חברתית היא נראית אותו דבר, ביחס שלה לתרבות וספורט היא נראית אותו דבר.

סמי אבו שחאדה: שום דבר.

סמי אבו שחאדה: בהסכם הקואליציוני אין דברים חדשים, הרי אותם אנשים ששמו את המדיניות כבר לפני הרבה שנים נשארו, ואת מה שהם יודעים לעשות הם יעשו פחות או יותר באותה דרך.

סמי אבו שחאדה: מה יש לנו נוסף?

סמי אבו שחאדה: יש לנו שדרוג של הכיבוש.

סמי אבו שחאדה: במכבסת המילים של ישראל – היא פשוט מדהימה, המכבסה הזאת – זה לא ייקרא "שיפור הכיבוש", "הרחבת הכיבוש", זה ייקרא "סיפוח".

סמי אבו שחאדה: סיפוח של מה?

סמי אבו שחאדה: למה, זה שלכם בכלל?

סמי אבו שחאדה: מי אתם שתספחו?

סמי אבו שחאדה: למי הקרקע הזאת בכלל?

סמי אבו שחאדה: מה זה סיפוח?

סמי אבו שחאדה: מאיפה הבאתם את ההמצאה הנפלאה הזאת?

סמי אבו שחאדה: עוד מילה אחרת לכיבוש.

סמי אבו שחאדה: בעניין הזה אני רוצה להגיד להם, שהם ידעו: זה שעכשיו יש לך את הכוח ואתה יכול לחוקק דבר כזה, אם יעבור הסיפוח זה לא אומר שהכיבוש יהפוך באיזשהו רגע להיות לגיטימי.

סמי אבו שחאדה: גם אם יהיו לו המון חוקים בכנסת ישראל וגם אם יהיו כל מיני מנהיגי ימין מפה ומשם ומכל מיני מקומות אחרים בעולם, זה לא ישנה את העובדה הפשוטה שכיבוש זה כיבוש, והוא לא לגיטימי, והוא יישאר לא לגיטימי ככה עד שהוא יסתלק מהעולם.

סמי אבו שחאדה: לא יהיה כיבוש לגיטימי גם אם תקרא לו סיפוח, תקרא לו תפוח, תקרא לו גנץ, תקרא לו נתניהו.

סמי אבו שחאדה: כיבוש הוא כיבוש והוא לא ישתנה.

סמי אבו שחאדה: זה שאתה עושה לו חוק לא יהפוך אותו למשהו מקובל ולגיטימי.

סמי אבו שחאדה: מה, אתם חושבים שבאפרטהייד לא היו חוקים?

סמי אבו שחאדה: האפרטהייד היה חוק.

סמי אבו שחאדה: בדרום אפריקה היו המון חוקים.

סמי אבו שחאדה: גם להם היה פרלמנט וגם להם היו בתי משפט וגם להם היו מוסדות, רק שהחוקים האלה היו חוקים גזעניים ורעים.

סמי אבו שחאדה: אחד המקורות לצרה שבה אנחנו נמצאים היום, שאנשי כחול לבן מוצאים את עצמם הולכים להגן על נתניהו בבית המשפט העליון, הוא שהאנשים, הם הציגו את עצמם כאלטרנטיבה.

סמי אבו שחאדה: תפיסה לא נכונה של מהי האלטרנטיבה הפוליטית הביאה אותנו למצב הקשה שבו אנחנו נמצאים.

סמי אבו שחאדה: זו אלטרנטיבה פוליטית שאין לה שום תפיסה אחרת לגבי מדיניות, לא חברתית ולא כלכלית ולא פוליטית – בשום כלום הם לא היו שונים, אפילו ביחס שלהם לספורט הם לא היו שונים.

סמי אבו שחאדה: הם אימצו לגמרי מה שהיה לליכוד, אם היה לליכוד; פעם היה לו, כשהם עוד בכלל חשבו שצריך לפרסם מצע.

סמי אבו שחאדה: הם לא היו רחוקים מהמצע.

סמי אבו שחאדה: הם יצאו עם אותו מצע.

סמי אבו שחאדה: ככה הם תופסים את העולם.

סמי אבו שחאדה: זאת לא הייתה אף פעם אלטרנטיבה פוליטית.

סמי אבו שחאדה: ולכן אנחנו גם לא שומעים במערכת הבחירות במדינת ישראל דיון פוליטי.

סמי אבו שחאדה: אנחנו רואים שיש קמפיין פרסונלי: כן נתניהו, לא נתניהו; לא בגלל מה שנתניהו חושב, לא בגלל הגזענות של נתניהו, לא בגלל שהם נגד הכיבוש, לא בגלל שהם בעד שוויון אמיתי ודמוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: הם לא הציגו אלטרנטיבה.

סמי אבו שחאדה: נוצרה אשליה כאילו יש אלטרנטיבה, ולכן המעבר מבחינתם הוא לא נוראי.

סמי אבו שחאדה: אז מה אם הוא יושב עם נתניהו, הרי הוא חושב כמו נתניהו.

סמי אבו שחאדה: במה הוא שונה מנתניהו?

סמי אבו שחאדה: למה ההפתעה?

סמי אבו שחאדה: העריקה מהגוש הזה לגוש ההוא לא אומרת כלום בפרלמנט במדינת ישראל, כי לא הייתה אלטרנטיבה בכחול לבן.

סמי אבו שחאדה: הם לא הרגישו כל כך שונים כדי להרגיש שהם עוברים איזשהו מרחק גדול.

סמי אבו שחאדה: אחד הדברים הכי הזויים שבאים אלינו בחוק הזה זאת החזרה של המוח'תאר, המוח'תאר המודרני, "כתבכם לענייני מיעוטים", מה שנקרא.

סמי אבו שחאדה: אבל הפעם לא קוראים לו מוח'תאר, הפעם קוראים לו שר.

סמי אבו שחאדה: איזה שר?

סמי אבו שחאדה: שר לענייני מיעוטים.

סמי אבו שחאדה: איזה מיעוטים?

סמי אבו שחאדה: המדינה לא מכירה במיעוט הערבי-הפלסטיני כמיעוט לאומי.

סמי אבו שחאדה: זה בכלל דבר שלא נוח לה לחשוב עליו.

סמי אבו שחאדה: אז היא חילקה את הלא-יהודים לדרוזים, צ'רקסים, בדואים גם, והאנשים האלה מבחינתה הם לא ערבים בכלל.

סמי אבו שחאדה: אני יכול להבין לגבי חלק מהצ'רקסים, אני לא יכול להבין לגבי דרוזים ובדואים.

מאיר כהן: למה?

סמי אבו שחאדה: אני אסביר.

סמי אבו שחאדה: כי בתפיסה שלנו של לאומיות – – –

מאיר כהן: אני שואל לגבי הצ'רקסים.

סמי אבו שחאדה: הצ'רקסים, ברור, מבחינת המוצא שלהם הם לא ערבים.

סמי אבו שחאדה: חלק גדול מהם, הרוב, לא עבר את התהליך של להפוך להיות ערבי בזה שאתה כבר שולט בשפה, תרבות וכו'.

סמי אבו שחאדה: אצלנו התפיסה של לאומיות, יא מרגי, היא תפיסה תרבותית.

סמי אבו שחאדה: אין בה משהו מהותי, גנטי.

סמי אבו שחאדה: אצלנו התפיסה של לאומיות היא תפיסה תרבותית: מדברים ערבית.

סמי אבו שחאדה: הערבי מדבר ערבית, זה קשור לתרבות הערבית, לשפה, מנהגים וכו'.

סמי אבו שחאדה: מה זה הדבר הזה?

סמי אבו שחאדה: מה ייחד את השר לענייני מיעוטים?

סמי אבו שחאדה: מה, הוא ידע לעשות פיתה דרוזית יותר טוב משר אחר בממשלה?

סמי אבו שחאדה: הוא יהיה יותר קרוב לפולקלור הצ'רקסי, הוא ידע את ריקודי העם הצ'רקסיים?

סמי אבו שחאדה: הוא ידע לאכול פתת אצל הבדואים במאהל?

סמי אבו שחאדה: בשביל מה צריך שר לענייני מיעוטים?

סמי אבו שחאדה: ומה ההתמחות של השר הזה?

סמי אבו שחאדה: הוא צריך גם להיות מבני המיעוטים האלה?

סמי אבו שחאדה: מה הוא צריך להיות?

סמי אבו שחאדה: הדבר הזה פשוט הזוי.

סמי אבו שחאדה: אתם יודעים, הקולוניאליזם, אפילו הקלאסי, הרבה לפני הציונות, השתפר לאורך זמן.

סמי אבו שחאדה: בהתחלה הם היו מאוד קשורים לצ'יפים של השבטים, אבל עם הזמן הם יצאו משם, ויתרו על הצ'יפים.

סמי אבו שחאדה: ניסו לפחות לעבוד עם מעמד בינוני מסוים וחלק מהאליטה הפוליטית של העמים שאותם הם כבשו והרסו.

סמי אבו שחאדה: תתעוררו קצת גם אתם.

סמי אבו שחאדה: תישארו תקועים עם הצ'יפים?

סמי אבו שחאדה: אני מבין שזה פרויקט קולוניאלי, אבל להישאר תקוע עם התפיסה הזאת, שר לענייני מיעוטים, שיכין לממשלה – תשמעו, זו ממשלה באמת גדולה, עם כל השרים וסגני השרים, אתם חייבים מישהו שיכין לכם פיתה דרוזית במהלך הישיבות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

סמי אבו שחאדה: הדבר האחרון שאני רוצה לסיים בו, יא מרגי, זה לגבי – – –

מאיר כהן: אדוני, אתה סיימת את זמנך.

סמי אבו שחאדה: דקה.

סמי אבו שחאדה: דקה.

מאיר כהן: דקה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להגיד שהשחיתות שקורית פה, לא מספיק לה נתניהו.

סמי אבו שחאדה: נתניהו יכול להיות בשביל השוחד לבד, מושחת; בשביל מרמה, הפרת אמונים, עבודתו לבד – זה יכול להיות.

סמי אבו שחאדה: עם גנץ – שניים מספיקים לטנגו.

סמי אבו שחאדה: בשביל להעביר תיקון בחוק-יסוד: הממשלה, צריך רוב בכנסת.

סמי אבו שחאדה: אם זה חוק מושחת, זה אומר שיש רוב שמסכים לשחיתות בכנסת.

סמי אבו שחאדה: ומי שמסכים לשחיתות הוא מושחת.

סמי אבו שחאדה: גם אם נתניהו הוא זה שנהנה מזה, יש מעל ל-60 חברי כנסת שמסכימים עם השחיתות הזאת.

סמי אבו שחאדה: האנשים האלה יהיו לא פחות מושחתים מאשר נתניהו וגנץ.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לך, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: למרות צוק העיתים, צריך להיזהר מלמהר ולהשתמש במילה הזאת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, 20 דקות ביקשת ו-20 דקות תקבל.

יואב סגלוביץ': 25.

מאיר כהן: 25?

מאיר כהן: 25.

מאיר כהן: אכן 25.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: אדוני השר, אתה בסדר?

מאיר כהן: יש פסיאנס?

יצחק וקנין: אני עוד מעט אצא לשתות קפה – – –

מאיר כהן: כן, כן, כן, אני מאשר את זה.

יצחק וקנין: אני אבוא לפה – – –

מאיר כהן: שנייה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, בשבוע האחרון כולנו עסוקים בתיקון חוק-יסוד: הממשלה.

יואב סגלוביץ': הכנסת עוסקת.

יואב סגלוביץ': אני לא אעסוק בפרטים של החוק הרע הזה, אני אעסוק מעט במה מוביל אותנו ליצירת חקיקה כזאת, מה המצב הנפשי והחברתי שגורם לאנשים טובים ללכת בדרך שהפוכה לתפיסת עולמם.

יואב סגלוביץ': כמה מילים על שחיתות ציבורית.

יואב סגלוביץ': ההגדרה הרחבה ביותר שאפשר למצוא של שחיתות ציבורית היא שימוש לרעה בכוח ציבורי לשם השגת רווח פרטי.

יואב סגלוביץ': אבל לסיפור הזה יש כמה רמות.

יואב סגלוביץ': יש את הרמה שבדרך כלל אנחנו נשאבים אליה, והיא הרמה של הטיפול בעבירות של נבחרי ציבור שעשו עבירות, אבל אז אנחנו יודעים שזה שוחד, הפרת אמונים, שימוש לרעה בכוח המשרה.

יואב סגלוביץ': אלה העבירות של נבחרי הציבור.

יואב סגלוביץ': יש רמות אחרות גם לשחיתות ולנזקים שלה: שחיתות ופגיעה בשוויון ההזדמנויות, בהזדמנות של כל אחד מאיתנו להגיע – אם זה למקום עבודה או כל מקום אחר – השחיתות פוגעת בזה.

יואב סגלוביץ': שחיתות ותחושת ההוגנות – הדבר הבסיסי בחברה הוא שלא יהיה מצב של צדיק ורע לו ורשע וטוב לו.

יואב סגלוביץ': הדבר הכי בסיסי הזה, השחיתות פוגעת בו.

יואב סגלוביץ': שחיתות וחלוקת משאבים צודקת – חלוקת המשאבים לכלל האזרחים, לכלל המגזרים – אם יהיו קיימים גילויי שחיתות, היא פוגעת בחלוקת המשאבים הצודקת.

יואב סגלוביץ': שחיתות ופגיעה באמון במוסדות השלטון.

יואב סגלוביץ': אבל יש עוד דבר אחד שמדברים עליו פחות, וזה השחיתות והפגיעה הכלכלית בכיס של כל אחד מאיתנו.

יואב סגלוביץ': מדברים על זה פחות, אבל בסוף לשם זה מגיע.

יואב סגלוביץ': כמעט הפוך, נושא השחיתות הציבורית, מבחינת הגילויים התקשורתיים בעשורים האחרונים – אני לא חושב שזה נושא שלא מקבל כיסוי תקשורתי.

יואב סגלוביץ': היו ממפלגות כאלה נבחרי ציבור שהועמדו לדין, והיו ממפלגות אחרות; אתה פותח עיתונים במהלך כל העשורים האחרונים, וזה לא נושא שהוא לא מטופל, לא מדווח או נמצא מתחת לרדאר ולא עוסקים בו.

יואב סגלוביץ': אבל כשאתה באמת בודק לעומק על מה הסיפור ואתה נכנס באמת לעומק, אתה רואה שבעצם שחיתות – כשאתה מדפדף: תיקחו את חוק העונשין, תפתחו אותו – אין עבירה כזו.

יואב סגלוביץ': אין בחוק העונשין עבירה שקוראים לה שחיתות.

יואב סגלוביץ': כלומר, כשאנחנו מדברים על שחיתות, אנחנו רואים משהו הרבה יותר רחב מהמונח של מרמה, שוחד, הפרת אמונים ושימוש לרעה בכוח המשרה.

יואב סגלוביץ': הוא משהו שהוא הרבה יותר קרוב למושג חברתי רחב הרבה יותר.

יואב סגלוביץ': אם זה המצב, ואני לוקח אחורה בזמן – לא הזמן שאני פה מדבר, בכנסת, אלא גם שירות ארוך במשטרת ישראל, כשעסקתי גם בתחום המאבק בארגוני פשיעה וגם בשחיתות ציבורית – חשבתי לעצמי מהי התחושה הכללית אחרי כל מה שקרה: האם אנחנו מצליחים או נכשלים?

יואב סגלוביץ': כמובן שלא יכולתי לדבר על זה אז בקול רם, אבל לעצמי חשבתי שבאמת לאורך הזמן אין "חוויית הצלחה", במירכאות.

יואב סגלוביץ': חוויית הצלחה באכיפה היא ייצור הרתעה, כי אם אתה מייצר הרתעה סביר להניח שמספר האנשים שעושים עבירות מן הסוג הזה במגזר הציבורי, בשירות הציבורי או אצל נבחרי ציבור ילך וירד.

יואב סגלוביץ': המצב הוא הפוך.

יואב סגלוביץ': איך קרה שרק בעשור האחרון נשיא מדינת ישראל, הסמל הבכיר ביותר, נידון, נשפט וישב בכלא?

יואב סגלוביץ': ראש ממשלה בישראל נחקר, היה משפט והיה ערעור וכל האינסטנציות, וישב בכלא, לצערנו; שר אוצר, שר פנים, ראשי רשויות.

יואב סגלוביץ': כל הדבר הזה הוא ללא הבדל של איזושהי מפלגה פוליטית.

יואב סגלוביץ': זה מכל המפלגות כולן.

יואב סגלוביץ': בכל הדרגים הפוליטיים באשר הם היו, נחקרו ושילמו את החוב המשפטי, אבל הכול ממשיך.

יואב סגלוביץ': איך יכול להיות שאחרי כל זה אין הרתעה?

יואב סגלוביץ': אין הרתעה במובן הזה אם אנחנו תולים את יהבנו במערכת המשפטית: משטרה, פרקליטות ובתי משפט.

יואב סגלוביץ': אבל אם אתה באמת נכנס יותר לעומק ואתה רואה ומבין שהשחיתות היא תופעה חברתית – מי שחושב שמערכת אכיפה משנה תפיסה חברתית טועה, ומי שמטיף לזה מטעה.

יואב סגלוביץ': אבל בתפיסה הבסיסית מי שחושב שהרתעה תושג רק באמצעות משטרה, פרקליטות ובתי משפט טועה, ואני אומר את זה בצד המקצועי ביותר של האירוע:

יואב סגלוביץ': כל זמן שנבחרי ציבור שביצעו עבירות או נחשדים בביצוע עבירות לא משלמים מחיר פוליטי, לא יהיה שינוי.

יואב סגלוביץ': זו הסיבה לכך שאחד אחרי השני, לצערנו, בכל המגזרים ובכל הרמות, מבצעים עבירות.

יואב סגלוביץ': המערכת המשפטית ממשיכה לעבוד ועובדת, ותכף נדבר על הטענות שבהן באים אליה כשהיא עובדת, אבל השינוי לא מושג, כי השינוי צריך להיות פה – מהדוגמה והסמל, מהבית הזה.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים בשנים האחרונות בדיון של קצוות – של אפס או אחד.

יואב סגלוביץ': אפס או אחד זה אומר:

יואב סגלוביץ': האם יש עבירה או אין עבירה?

יואב סגלוביץ': האם יש כתב אישום או אין כתב אישום?

יואב סגלוביץ': האם יש הרשעה או אין הרשעה?

יואב סגלוביץ': האם בערעור הוא יצא זכאי או שבערעור הוא יצא חייב בדין?

יואב סגלוביץ': זה הדיון.

יואב סגלוביץ': אין דיון על מה ראוי, מה נכון ואיך צריך לנהוג.

יואב סגלוביץ': "לא יעלה על הדעת" הוא כבר לא מושג שעונים בו או דנים בו.

יואב סגלוביץ': נכנסנו לעולם של נרטיבים ושל דיון ציבורי מעמיק, שגם את הדיו שומעים היום, של משילות מול טוהר מידות.

יואב סגלוביץ': ואז בנינו מודלים, וגם באים לבית הזה עם כל מיני רעיונות שבאים מהמקום הזה של משילות מול טוהר מידות, ואז אומרים: צריך חוק צרפתי, היועצים המשפטיים צריכים להתמנות על ידי השרים, שהמשנים למנכ"ל יהיו אנשי אמון.

יואב סגלוביץ': כאילו קיימת איזושהי חובה אלוהית לבחור בין עשייה שלטונית אינטנסיבית, הכוללת שיקול דעת שלטוני נרחב, לבין לשמור על החוק, להוות דוגמה אישית.

יואב סגלוביץ': ובשיח הזה שמתפתח בשנים האחרונות יש מאבק שהופך גם למאבק פוליטי, לא רק מאבק תפיסתי, על מה שקורה במדינה.

יואב סגלוביץ': זה מתלווה לדיבורים ולהמשגות של תפקידים.

יואב סגלוביץ': ואז אתה שומע אמירות כמו: לא יכול להיות שפקיד יחליט – מתוך כוונה להקטין.

יואב סגלוביץ': ואז אומרים: היועץ המשפטי, הרי מהו?

יואב סגלוביץ': בסך הכול פקיד – ומשטיחים את כל השיח.

יואב סגלוביץ': כי מה תפקידו באמת של היועץ המשפטי לממשלה, למי שבאמת רוצה לדעת?

יואב סגלוביץ': הוא הפרשן המוסמך של החוק כלפי כולנו, כלפי הממשלה, יותר נכון.

יואב סגלוביץ': זה דבר אחד.

יואב סגלוביץ': הוא גם זה שאמור להגן על כולנו מפני שרירות הלב של השלטון, טרם הגיענו לבג"ץ או למקומות האחרים.

יואב סגלוביץ': הוא צריך להגיד לאנשי השלטון "עד כאן" במקום שהוא צריך להגיד שזה עד כאן.

יואב סגלוביץ': הוא איננו פקיד.

יואב סגלוביץ': הוא שומר סף.

יואב סגלוביץ': אבל אם הוא שומר סף זה נשמע משהו רציני – אז הופכים אותו לפקיד בשביל להקטין את הזיהוי הציבורי שלו.

יואב סגלוביץ': זה בעולם הנרטיבים האלה שאני מדבר עליו, שכאילו יש מאבק, כאילו הוא קיים, בין טוהר מידות לבין משילות.

יואב סגלוביץ': ואני אומר במפגיע: המאבק הזה בסוף פוגע בכולנו.

יואב סגלוביץ': ואז מגיעים למצב נוסף, שכאילו המאבק בשחיתות על גילוייו השונים – מבקר מדינה, יועץ משפטי לממשלה, פרקליט מדינה, מבקרים במשרדי ממשלה, יועצים משפטיים במשרדי ממשלה – כאילו הם פוגעים באפשרות שלנו למשול.

יואב סגלוביץ': עוד נדבר גם על המושג הזה.

יואב סגלוביץ': במערכת מושגים אחרת – אני מעולם לא אהבתי שמישהו אמר שהוא מושל בי.

יואב סגלוביץ': ממשלה מנהלת.

יואב סגלוביץ': אבל המונח "משילות" מציג משהו רחב, גדול וחזק, וכאילו שם כל מיני אנשים מפריעים למשילות ואז הם בסוף פוגעים באזרחים, שחייבים משילות.

יואב סגלוביץ': הרי האזרחים – מה כולנו אוהבים?

יואב סגלוביץ': שימשלו בנו.

יואב סגלוביץ': לא היא.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לחזור למונח שאמרתי קודם.

יואב סגלוביץ': קבלת החלטות בלתי ענייניות בנושאים שונים היא התמצית של גילויי שחיתות.

יואב סגלוביץ': עוד פעם, לא השחיתות הפלילית, לא ההיא שבאה משטרה; יש הרבה מאוד גילויים שנכנסים לתווך הזה שנמצא בשחיתות החברתית שקיימת שהם בין לא נכון, לא מוסרי, לא אתי ולא ערכי, ורק בסוף יש משטרה.

יואב סגלוביץ': אבל השיח כולו מתנהל: יש עבירה או אין עבירה?

יואב סגלוביץ': יש כתב אישום או אין כתב אישום?

יואב סגלוביץ': כשאתה נכנס לתוך השיח הזה, וזה השיח המושטח, אז זה יכול להגיע לסיטואציה, והיא הייתה פה בכנסת – לא הייתי אז פה, הייתי צופה בטלוויזיה; זה יכול להגיע לסיטואציה שבה ראש ממשלה עומד על הדוכן הזה והוא יכול להגיד: אבל מותר לקבל מתנות מחברים.

יואב סגלוביץ': אנשים פה, בקהל הזה, שלא נמצא פה עכשיו, הם יושבים בצד הזה של האולם, עושים עם הראש: כן, כן, נכון, נכון.

יואב סגלוביץ': וזה שאמר את זה יודע בפירוש שזה לא נכון, כי המתנות האלה שמדובר עליהן הן לא אלה שמותר לקבל מחברים.

יואב סגלוביץ': אבל בשיח כזה, שהולך לכיוון הזה, הכול אפשרי, כי הכול זה אפס או אחד.

יואב סגלוביץ': נניח שמותר לקבל מתנות מחברים, נניח; האם ראוי לקבל מתנות כאלה מחברים?

יואב סגלוביץ': זו שאלה שלא נשאלת, כי השאלה היחידה שנשאלת היא האם יש עבירה או אין עבירה.

יואב סגלוביץ': נעזוב את העניין שעל זה יש כתב אישום על מרמה והפרת אמונים, שב-24 בחודש יהיה בבית המשפט המחוזי בירושלים.

יואב סגלוביץ': אני מדבר על הקטע המקדמי פה, על הדיון פה בינינו, על מה נכון ומה לא נכון ומה ראוי ומה לא ראוי.

יצחק וקנין: אפילו חז"ל אמרו: שונא מתנות יחיה.

יואב סגלוביץ': אדוני צודק.

יואב סגלוביץ': אבל אתה יודע – בסוף, ואני חס וחלילה לא רוצה לפגוע בחז"ל – פחות חשוב מה חז"ל אמרו, השאלה מה אנחנו עושים עם מה שהם אמרו.

יואב סגלוביץ': ובסוף השאלה זה לא מוסר של דיבורים, זה מוסר של מעשים.

יואב סגלוביץ': אפשר לספר סיפורים בכל מיני מקומות.

יואב סגלוביץ': בסוף המבחן של כולנו פה – כל מי שנמצא בבית הזה, אבל לא רק בבית הזה, בוודאי – הוא לא מה אנחנו אומרים אלא מה אנחנו עושים ומה המשמעויות של מה שאנחנו עושים.

יואב סגלוביץ': מדובר על מערכת אכיפת החוק, שנמצאת – אני אומר כאן – במגננה, עם התקפה שלוחת רסן של ממשלה שתוקפת אותה כל הזמן, ומי שעומד בראש המתקפה הזאת הוא אדם שיש לו, כרגע לפחות, כתב אישום על שוחד, מרמה והפרת אמונים.

יואב סגלוביץ': ויש חבורה של מוחאי כפיים, או שיש מסובבי ראש שמאלה וימינה, שמרגישים אי-נוחות שהוא עושה את זה, או מי שבאים לאולפני הטלוויזיה ואומרים: נכון, הוא נרדף.

יואב סגלוביץ': מי רודף?

יואב סגלוביץ': מי נרדף?

יואב סגלוביץ': אני, מניסיוני, שמעתי טענות על רדיפה הרבה מאוד שנים.

יואב סגלוביץ': ואין לי טענות לכל אדם שיעשה כל שלאל ידו לנסות להיטיב את מצבו המשפטי בכל דרך חוקית אפשרית.

יואב סגלוביץ': זה נכון לכל אדם מהיישוב, אבל כשעושה את זה ראש המערכת הביצועית זה סיפור אחר.

יואב סגלוביץ': הוא משתמש במערכת הביצועית להיטיב את מצבו.

יואב סגלוביץ': יש לזה משמעות הרבה יותר עמוקה כשעושה את זה ראש ממשלה מכהן.

יואב סגלוביץ': הוא לא הראשון שתקף את המערכת, ואני לא נמצא פה בתור סנגור של אף אחד, אלא כמי שצופה במתרחש ומבין לאיפה זה מביא אותנו.

יואב סגלוביץ': ואתה מגיע לסיטואציה – אתמול הייתה מסיבת הסיום לקורונה ונשאל ראש הממשלה שאלות, אחרי הרבה זמן הוא התחיל גם לענות, לשם שינוי.

יואב סגלוביץ': הוא נשאל על הסיפור, והוא אומר: אם בג"צ יתערב זה מערער כל אבן – אני לא מדייק במילים – ולך תדע מה יהיה, אולי נלך לבחירות.

יואב סגלוביץ': על מה הוא מדבר, בעצם?

יואב סגלוביץ': על הבחינה של בג"ץ אם הסכם קואליציוני – ואני לא מביע כרגע מה בג"ץ יחליט או מה הוא לוקח לדיון, כן או לא – האם הדבר שהוא בוחן אותו הוא דבר בלתי ראוי במובן החוקי של המילה.

יואב סגלוביץ': זה יכול, חס וחלילה, רחמנא ליצלן, באמת לגרום פה למהומה רבתי.

יואב סגלוביץ': הוועדה למינוי שופטים, מה זאת אומרת, זה בהסכם הקואליציוני הקדוש; בהר סיני כתבו אותו.

יואב סגלוביץ': מערכת אכיפת חוק במדינה דמוקרטית היא חלק מהביטחון הלאומי.

יואב סגלוביץ': קשה מאוד להסביר את זה אבל עד שלא נבין את זה לא נבין איזה נזקים אנחנו גורמים כשלא מתייחסים אליה ככזאת.

יואב סגלוביץ': כשאנחנו אומרים את המונח "ביטחון לאומי" אנחנו ישר מול העיניים רואים את אנשי המוסד ואנשי שירות הביטחון והיחידות המיוחדות של הצבא וצוללות ומטוסים.

יואב סגלוביץ': אבל אם בוחנים באמת מה צריך בתוך ביטחון לאומי בחברה דמוקרטית, אחד האדנים המרכזיים שלו היא מערכת חוק חזקה, הוגנת, שוויונית, ערכית.

יואב סגלוביץ': מי שצריכה לטפח אותה, לגדל אותה, לשמור עליה, לגדר אותה מתי שצריך היא המנהיגות הפוליטית, כל מי שיושב פה, בוודאי הממשלה.

יואב סגלוביץ': מתי אנחנו נזכרים שזה חלק מהביטחון הלאומי – ואני אתן שתי דוגמאות, שתיהן אקטואליות?

יואב סגלוביץ': כשפתאום פורצת פרשת הצוללות.

יואב סגלוביץ': פתאום אתה רואה את אנשי הביטחון – אני לא מדבר על האנשים הפוליטיים כרגע, לצורך העניין – אנשי הביטחון, מכוני המחקר של הביטחון הלאומי מזדעזעים.

יואב סגלוביץ': אבל בסוף בסוף פרשת הצוללות בחנה ובדקה אם יש גילויי שחיתות ממסדיים בתוך הממסד הביטחוני.

יואב סגלוביץ': אז כולם קופצים.

יואב סגלוביץ': לי זה ברור, אבל זה פתאום קפץ, כי פתאום לא אני מדבר על שחיתות; פתאום ראשי מל"ל לשעבר וכל מיני מוסדות מחקר בתחום הביטחון הלאומי עוסקים בסוגיה, כמה זה חמור, כמה זה נורא.

יואב סגלוביץ': בוודאי שזה חמור, בוודאי שזה נורא.

יואב סגלוביץ': העסק עוד לא נגמר שם, אז נשים את זה בצד.

יואב סגלוביץ': אבל אז פתאום שחיתות וביטחון לאומי קופצים.

יואב סגלוביץ': ומתי בפעם השנייה פתאום זה קרה?

יואב סגלוביץ': עכשיו, בימים אלה, מגפת הקורונה.

יואב סגלוביץ': פתאום הנושא של הבריאות והשמירה על חיי כולנו נהפך למשהו שממשלה במליאתה עוסקת בו כל הזמן.

יואב סגלוביץ': והקטע – אני אפילו לא אגיד שזה הקטע הטוב, נקרא לזה אפילו מוזר – הוא שהיחידות המיוחדות הכי חשובות נרתמות למאמץ המלחמתי כנגד נגיף הקורונה.

יואב סגלוביץ': את כל המאמצים הקיומיים אנחנו שמים שם.

יואב סגלוביץ': כלומר, גם בריאות היא חלק מביטחון לאומי.

יואב סגלוביץ': לא רק איראן, לא סוריה, לא חיזבאללה ולא חמאס.

יואב סגלוביץ': אני לא מזלזל, פשוט שם יש מי שיטפל.

יואב סגלוביץ': יש מוסד, יש שב"כ, יש צבא ההגנה לישראל, כולם מוסדות מפוארים שאף אחד לא מכה בהם.

יואב סגלוביץ': אבל משטרה, פרקליטות, בתי משפט?

יואב סגלוביץ': חופשי חופשי.

יואב סגלוביץ': ולמה?

יואב סגלוביץ': חלק בגלל שלא מבינים את מה שאני אומר.

יואב סגלוביץ': חלק בגלל שלא רוצים להבין את מה שאני אומר.

יואב סגלוביץ': וחלק בגלל שמבינים את מה שאני אומר אבל הם אמורים לשלם מחיר אישי, ואז הם מנהלים ונדטה ומלחמה אישית כנגד המערכות האלה.

יואב סגלוביץ': ומי שמנהל את המלחמה הזאת הוא ראש המערכת הביצועית וכל אנשיו.

יואב סגלוביץ': שאלו אותי פעם אם מדינת ישראל היא מדינה מושחתת.

יואב סגלוביץ': שואלים אותי כל פעם, הרבה פעמים.

יואב סגלוביץ': אני אומר: מדינת ישראל היא מדינה מעולה.

יואב סגלוביץ': יש בה גילויי שחיתות.

יואב סגלוביץ': אבל כאשר אתה רואה מנגנון ממשלתי מגויס לפגוע במערכות השלטוניות שאוכפות חוק – אנחנו בדרך לשם.

יואב סגלוביץ': אנחנו לא שם, אנחנו בדרך לשם.

יואב סגלוביץ': ולכן אני אומר שהשחיתות היא איום אסטרטגי, לא פחות מזה.

יואב סגלוביץ': המאבק שנאבקים במערכת אכיפת החוק גם הוא מאבק אסטרטגי, ולצערי הוא לא חיצוני, הוא פנימי.

יואב סגלוביץ': זה כמו איזו מחלה אוטו-אימונית שתוקפת את הגוף פנימה.

יואב סגלוביץ': כי זה לא – זה שלנו, זה לא של אף אחד אחר.

יואב סגלוביץ': זה שלי כמו שזה של ראש הממשלה או של השר לביטחון הפנים או של כל שר אחר או חבר כנסת אחר, לא משנה זהותו הפוליטית.

יואב סגלוביץ': אני אגיד לכם בצורה אפילו יותר מוזרה ומשונה בימים אלה: המאבק בשחיתות, אם תבדקו אחורה, מעולם לא היה יעד לטיפול בממשלות ישראל, מעולם לא.

יואב סגלוביץ': ואני חושב שזה לא בגלל – ואני לא מהמקום של הטענה שכולם מושחתים; במקום שאומרים שכולם מושחתים אין תיקון.

יואב סגלוביץ': אני לא מאמין בזה.

יואב סגלוביץ': המדינה היא מדינה טובה; יש בה מושחתים ויש בה גילויי שחיתות שצריך להיאבק בהם.

יואב סגלוביץ': אבל אחרי שאמרתי את זה – הוא מעולם לא היה יעד ממשלתי לטיפול.

יואב סגלוביץ': חלק מזה היה בגלל שלא הבינו מה הדרך הנכונה לטפל, כי הלכו עוד פעם על משטרה, פרקליטות ובתי משפט.

יואב סגלוביץ': לנו – אני אומר "לנו" ביש עתיד – הייתה תוכנית למאבק בשחיתות.

יואב סגלוביץ': היה לי הכבוד להכין אותה, להתייחס אליה.

יואב סגלוביץ': היא אומצה לאחר מכן על ידי כחול לבן כשהתחברנו יחד עם חוסן, יחד עם תל"ם, והייתה לנו כוונה אמיתית – לא רק שלי, זה לא עניין אישי; של כל המפלגה, של כל מפלגת כחול לבן – שזה יהיה אחד היעדים המרכזיים לטיפול, בהנחה שאנחנו נרכיב את הממשלה.

יואב סגלוביץ': נרכיב אותה, נטפל בה, מתוך הבנה של כל הדברים שאמרתי קודם: שזה חלק מביטחון לאומי, שזה פוגע בערכים הכי עמוקים שלנו ואסור לוותר על זה; מתוך ידיעה שבסיפור הזה אתה לא יכול להתייחס רק לאין עבירה או יש עבירה, יש כתב אישום או אין כתב אישום – אתה חייב לטפל במה לא ראוי, מה לא נכון, מה לא ערכי, מה לא מוסרי.

יואב סגלוביץ': זו העבודה של נבחרי הציבור.

יואב סגלוביץ': מה שלפרקליטות ולמשטרה מתחיל רק ברגע שיש עבירה פלילית; עד אז, זה המרחב הציבורי.

יואב סגלוביץ': וחוסר העיסוק המתמשך שלנו כחברה, אבל ככנסת כמובילה את החברה וכסמל והדגל שלה – להוביל את השיח הזה של מה לא נכון ומה לא ראוי ומה לא ערכי ומה הוא לא מוסרי.

יואב סגלוביץ': ופה צריך להיות הפולמוס, ופה צריכים לבוא בני הפלוגתא בכל ההקשרים כולם שהזכרתי קודם.

יואב סגלוביץ': ואני מאמין שהמצב ניתן לשינוי, והשינוי יגיע אך ורק מהדרג הפוליטי שמנהל את המדינה, את הבית הזה, עם חברי הכנסת שמרכיבים אותו.

יואב סגלוביץ': ואי-אפשר לעשות את המעבר הזה ואת המהלך הזה בלי מנהיגות ודוגמה אישית.

יואב סגלוביץ': ואחרי שאני מנסה לסכם את מה שאני אומר פה, אני אשאל, האם המאבק בשחיתות יכול להיות מובל על ידי ההנהגה הנוכחית?

יואב סגלוביץ': האם מחר ראש הממשלה בנימין נתניהו, בפתח ישיבת הממשלה הבאה, בהנחה שהוא ישתכנע שצריך להוביל מאבק כזה, יאמר ויגיד: היום תשמע הממשלה את הצעתם של שר המשפטים, השר לביטחון פנים ושר החינוך לגבי הדרך שבה נוביל מאבק בשחיתות במדינת ישראל?

יואב סגלוביץ': מקסימום זה יגיע לתוכניות סאטירה.

יואב סגלוביץ': כי אתה לא יכול לעשות משהו שאתה לא ראוי להוביל אותו, ואדם עם כתב אישום לא יכול להוביל דבר כזה.

יואב סגלוביץ': והאם ראש הממשלה החליפי יוכל להוביל אותו?

יואב סגלוביץ': הוא לא יוכל להוביל אותו, לצערי, כי א.

יואב סגלוביץ': הוא הלך עם ראש הממשלה הראשון, וב.

יואב סגלוביץ': הוא נתן לו משהו שלא היה לפני כן.

יואב סגלוביץ': הוא נתן לו גם, בהיותו של בנימין נתניהו ראש הממשלה החליפי, הוא נתן לו פסקת התגברות כזאת גדולה, והוא שותף מלא לדרך הרעה שאנחנו הולכים בה.

יואב סגלוביץ': האם תיקון חוק-יסוד: הממשלה מקדם שחיתות או מונע אותה?

יואב סגלוביץ': מקדם שחיתות, בלי כחל ושרק.

יואב סגלוביץ': האם באמת מאבק בשחיתות חשוב או הוא רק מס שפתיים שקל למכור אותו אבל צריך אומץ לב, נחישות, והבנה עמוקה בנזקיה של שחיתות על מנת לממש אותו?

יואב סגלוביץ': כל זמן שנבחרי ציבור לא ישלמו מחיר פוליטי על התנהגויות בלתי-ראויות, מושחתות – לאו דווקא פליליות אבל בוודאי הפליליות – לא נצליח להוביל את מדינת ישראל למאבק נחוש בשחיתות, שכל כך חשוב לכולנו.

יואב סגלוביץ': חוסר המאבק בשחיתות, וזה מה שהולך ללוות אותנו בזמן הקרוב, משדר מסר שאפשר, משדר מסר לכולנו – למפקדים בצבא, במשטרה, למנהלי האגפים בכל מוסדות המדינה, לכל נבחרי הציבור ברמות השונות, לנבחרי הציבור ברשויות המקומיות – יאפשר רק דבר אחד.

יואב סגלוביץ': לראות שאפשר: אפשר ומותר, ומקבלים מחיאות כפיים גדולות וסוערות על התנהגות בלתי ראויה.

יואב סגלוביץ': לצערי הממשלה המתגבשת לוקחת אותנו לשם, והיא לא לוקחת אותנו בצעדים מדודים.

יואב סגלוביץ': היא מריצה את כולנו למקום שכולנו, אבל כולנו, נצטער עליו, תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני, תודה רבה.

מאיר כהן: יעלה חבר הכנסת יבגני סובה.

מאיר כהן: 20 דקות ביקשת, הן לרשותך, אדוני.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מי כמוך יודע מה זה ישראל ביתנו.

יבגני סובה: יש כאלה שאומרים שאצלנו זה דף מסרים.

יבגני סובה: אז הינה אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה לא דף מסרים, זה משהו שכתבתי ואפילו חבריי לסיעה לא יודעים מה אני הולך להגיד.

יבגני סובה: אז יכול להיות שגם הם יופתעו.

מאיר כהן: אבל על מה בדיוק אתה מתנצל?

יבגני סובה: לא, לא מתנצל, אני מסביר לאומה כולה שיש כאלה שעובדים לפי דפי מסרים ויש כאלה שמדברים, מה שנקרא, מהלב, ואני באמת רוצה לדבר מהלב.

יבגני סובה: אתמול בערב עם ישראל היה מרותק למסכי הטלוויזיה, כמו כולנו, ראינו את זה.

יבגני סובה: מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יבגני סובה: והפעם צריך להגיד לזכותו, באמת ניתנה הזדמנות לכתבים לשאול שאלות.

יבגני סובה: אגב, אפשר להתווכח עם התשובות שלו, כי בכל זאת, כששואלים שאלות אז בוחרים מי הכתב ששואל שאלה.

יבגני סובה: בעניין הזה אני נזכרתי במשפט שאמר פעם הנשיא התשיעי של מדינת ישראל, שמעון פרס, באחד הראיונות, וגם אני זכיתי לראיין אותו, הוא אמר: "השאלה היא לא זאת, הבעיה היא אחרת" ואז הוא היה עונה לכל שאלה כפי שהוא רוצה.

יבגני סובה: ואתמול ראיתי שזו בעצם מסיבת עיתונאים אבל זה גם המשך של מופע יחיד – ומופע יחיד זה לא דבר שלילי, זה יכול להיות גם דבר טוב – של בנימין נתניהו.

יבגני סובה: אני שוב נזכרתי במשהו שהיה לפני הרבה הרבה שנים, כשהייתי כתב צעיר, וזה היה במבצע עופרת יצוקה.

יבגני סובה: בעופרת יצוקה כבר כולנו ידענו שראש הממשלה אולמרט לא ממשיך להיות ראש הממשלה.

יבגני סובה: אהוד ברק היה שר הביטחון, ובנימין נתניהו, אז ראש האופוזיציה, הגיע לאולפן של ערוץ 9.

יבגני סובה: אני לא יכול להגיד שהייתי כתב צעיר, כבר כמה שנים הייתי כתב והייתי מגיש.

יבגני סובה: הוא הגיע באיחור רב, שדרך אגב, זה מאפיין אותו, הוא תמיד מאחר, ונשארו לי כמה דקות.

יבגני סובה: אני והשותף שלי לתוכנית, נשארו לנו משהו כמו ארבע דקות לשאול את השאלה, וזה היה שידור חי, ואפילו נורא כעסתי, אמרתי: למה אתם מכניסים בן אדם בשידור חי לארבע דקות כשיש לי ארבעה דפים של שאלות למישהו שהולך להיות ראש הממשלה, לפחות ככה הוא הציג את עצמו בקמפיין?

יבגני סובה: ולא היה לי זמן לשאול אותו שאלה, אבל שאלתי אותו שאלה מאוד עניינית.

יבגני סובה: שאלתי אותו: חברך למפלגה משה פייגלין אמר שלראש ממשלה שהוא תחת חקירות אין זכות מוסרית לשלוח חיילים לקרב.

יבגני סובה: האם אתה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, מסכים עם העמדה הזאת?

יבגני סובה: הוא אמר: לא, אני לא מסכים.

יבגני סובה: אגב, זה אותו בן אדם שחצי שנה לפני כן אמר שראש ממשלה שהוא תחת חקירות עד צווארו אין לו מנדט מוסרי להמשיך להיות ראש הממשלה.

יבגני סובה: ואחר כך אני זוכר עוד מקרה, כשהוא כבר נבחר להיות ראש ממשלה.

יבגני סובה: הוא הגיע לאשקלון, שהייתה מופגזת, ועמד בכניסה לאשקלון ואמר: אני כראש הממשלה אמוטט את שלטון החמאס.

יבגני סובה: חבריי לסיעה כבר היו בכנסת, ואביגדור ליברמן, יושב-ראש המפלגה, אפילו חתם איתו על הסכם קואליציוני שמדבר על מיטוט שלטון החמאס – חבל שאתם לא הכנסתם את זה לחוק-יסוד: הממשלה אז ב-2009, יכול להיות שזה היה צ'ק הביטחון, מה שנקרא, והיה אפשר לנופף בחוק-היסוד הזה.

יבגני סובה: עברו 11 שנה – – –

אורנה ברביבאי: מי מכבד צ'קים?

עודד פורר: זה רעיון.

יבגני סובה: כן.

יבגני סובה: כי אם אתה, אביגדור ליברמן, היית מכניס את זה לחוק-יסוד: הממשלה, אז לפחות היה צריך 75 או 72 בשביל תיקון לחוק-היסוד.

אביגדור ליברמן: יבגני, הסיכוי הוא בדיוק כמו הסיכוי שהוא יקיים רוטציה עם גנץ.

יבגני סובה: כן.

יבגני סובה: ואני זוכר את זה עד היום, את מסיבת העיתונאים הזאת.

יבגני סובה: וכך היו עוד הרבה ראיונות אחר כך בהמשך.

יבגני סובה: אגב, אני לא יודע אם ראש הממשלה זוכר את הראיונות האלה, כי הוא מתראיין לכל העולם, אבל היה עוד ריאיון מרתק, נדמה לי שזה היה ב-2011 או ב-2012 אחרי המחאה החברתית.

יבגני סובה: המחאה החברתית הייתה ב-2011, ואני שאלתי אותו על המחירים הגבוהים של הדיור.

יבגני סובה: אז כבר נולדה לי בתי הבכורה, וכמה שנים הייתי נשוי, ועד היום אין לי דירה משלי.

יבגני סובה: שאלתי אותו: אדוני ראש הממשלה, מה אתה אומר לזוגות הצעירים שלא יכולים לקנות דירה במדינה הזאת?

יבגני סובה: אז הוא שאל אותי: אתה נשוי?

יבגני סובה: הראיתי לו טבעת, אמרתי שאני נשוי.

יבגני סובה: יש לך ילדים?

יבגני סובה: אה, לא, סליחה, היה לי עוד ריאיון לפני שנולדה לי הבת, ואז אמרתי לו שאין לי ילדים.

יבגני סובה: אז הוא אמר לי: אתה צריך שיהיו לך ילדים.

יבגני סובה: ככל שיהיו לך יותר ילדים ככה אוכל לעזור לך.

יבגני סובה: כי אז בזמנו, נדמה לי אטיאס היה שר השיכון, והיו נקודות למשפחות מרובות ילדים.

יבגני סובה: ואז הוא אמר לי את זה, בשיא הרצינות, אני לא צוחק – – –

עודד פורר: לא היו נקודות למי ששירת בצבא.

יבגני סובה: לא, לא, אני מדבר על מספר הילדים.

יבגני סובה: ואז הוא אמר: ככל שיש לך יותר ילדים ככה אני, אני כראש ממשלה, אוכל לעזור לך, לזוג צעיר, לרכוש דירה.

יבגני סובה: אחרי שנה או שנתיים הוא שאל אותה שאלה: האם אתה נשוי?

יבגני סובה: אמרתי: כבר שאלת את זה, אני נשוי ויש לי ילדים – תעשה עוד ילדים בשביל שאוכל לעזור לך.

יצחק וקנין: אתה מכיר את השיר: "ילדים זה שמחה"?

יבגני סובה: קודם כול, אין ויכוח בכלל.

יבגני סובה: ילדים זה שמחה, ילדים זה ברכה, עם ישראל רק יתברך במספר הילדים.

עודד פורר: יבגני, אם היית עושה עוד, אז גם במענק קורונה הוא היה עוזר לך.

יבגני סובה: תשמע, אני מספר מה שהיה, אני מספר אמת.

יבגני סובה: זה לא משהו שממציאים, כמו חלק מעמיתיי לשעבר העיתונאים.

יבגני סובה: אבל בואו נחזור למסיבת העיתונאים של אתמול.

יבגני סובה: באמת, כי אפשר לדבר על הזיכרונות עד הלילה, אבל אני רוצה להתמקד בכמה נקודות.

יבגני סובה: לפני חודש וחצי משבר הקורונה רק התחיל למעשה.

יבגני סובה: ואז נתניהו, בשיטה האמריקאית, הסביר לאומה כולה כמה דברים חשובים: איך צריך לנגב את האף, איך צריך להתעטש למרפק, או בשפה הגבוהה, לא לעשות אפצ'י, מה שאנחנו אומרים, בציבור.

יבגני סובה: גם לא לעשות אפצ'י לתוך כפות הידיים כי זה לא נכון, אלא לעשות את זה למרפק.

יבגני סובה: אגב, זה תלוי גם אם אתה לובש חולצה או לא, כי אם אתה לא לובש חולצה והמרפקים שלך חשופים אז אתה גם לא יכול להתעטש למרפק.

יבגני סובה: נתניהו גם לימד אותנו לוותר על החיבוקים והנשיקות.

יבגני סובה: ואני חייב להגיד שבצער רב נפרדנו מההרגלים שלנו, שמאפיינים אותנו כישראלים – לתת צ'פחה, להתנשק, צביטה בלחי.

יבגני סובה: נכון, אדוני היושב-ראש?

יבגני סובה: זה מה שמאפיין אותנו, העם החם שלנו, נכון?

יבגני סובה: כשאתה מטייל בעולם ואתה רואה מישהו שנותן לך צ'פחה וככה אומר, אתה יודע שזה ישראלי.

יבגני סובה: רק ישראלים מתנהגים ככה.

יבגני סובה: ובאמת זה טוב.

יבגני סובה: אני אומר את זה לטובה.

יבגני סובה: נאלצנו להיפרד מההרגלים האלה, מה לעשות, יש קורונה, ואכן ויתרנו על זה.

יבגני סובה: ויתרנו גם על הרבה דברים אחרים.

יבגני סובה: למשל, לראות את ההורים שלנו, לראות את הסבתות, את הסבים, לבלות את חג הפסח ביחד, להיפגש עם החברים, ללכת לחדר כושר, לצאת לטייל.

יבגני סובה: והכי חשוב, רבים-רבים מאיתנו נאלצו גם לוותר על הפרנסה, על מקום העבודה שלהם, כי פשוט הם פוטרו או שהוצאו לחל"ת ואז הכול נסגר.

יבגני סובה: תוך יום-יומיים הכול נסגר.

יבגני סובה: בתי ספר, גנים, חלק גדול מהתעשייה נעצר, מקומות בילוי, קניונים, מסעדות, שווקים, בתי קולנוע, תיאטרון.

יבגני סובה: איך אמר נתניהו?

יבגני סובה: המגפה פעם ב-100 שנה.

יבגני סובה: הוא צודק.

יבגני סובה: כשהוא צודק הוא צודק, צריך להסכים איתו.

יבגני סובה: אבל כמו שאומרים, ההצגה חייבת להימשך.

יבגני סובה: אז במקום הבימה והקאמרי, עם ישראל קיבל כמעט מדי ערב הצגות מסוג אחר.

יבגני סובה: באולפני טלוויזיה מומחים רבים סיפרו לנו על התחזית הכי שחורה עם מיליון נדבקים, עם 10,000 מתים – מה שנקרא: נכון, לא נכון – דבר בביטחון.

יבגני סובה: ואם זה לא מספיק, ראש הממשלה היה גם דואג להוסיף למנת ההפחדה היומית הזאת.

יבגני סובה: הוא היה מציג נתונים מהעולם, מה קורה באיטליה, מה קורה בספרד, מה קורה בארצות הברית.

יבגני סובה: סין, דרך אגב, לא הוזכרה שם, כי בסין יש שיטות אחרות לטיפול, אז הוא לא רצה כנראה לעצבן את הצופים.

יבגני סובה: והציבור, שברובו המוחלט הקפיד ליישם את ההנחיות, לא הבין מה רוצים ממנו.

יבגני סובה: אנשים יושבים בבית, ילדים לא לומדים, עסקים קרסו, חובשים את המסכות, מנקים ידיים, מאיפה אתם לוקחים את המספרים המפחידים האלה?

יבגני סובה: כולם יושבים, מצייתים להנחיות ומדברים על מיליון נדבקים ועשרות אלפי מתים.

יבגני סובה: נכון, היו בעיות במגזרים מסוימים, ויש לכך סיבות.

יבגני סובה: צריך להגיד גם, צריך להודות, לא צריך להתבייש.

יבגני סובה: כשיש בעיה במגזר צריך להגיד, זו לא בושה.

יבגני סובה: אגב, הנושא טופל על ידי הצבא ואני חושב שאם הצבא היה נכנס קודם לתמונה – ואני אומר את זה כמחמאה אפילו למשרד הביטחון ומי שעומד בראשו – אז זה לא היה קורה.

יבגני סובה: אבל מה היה קורה אז, אם הצבא היה נכנס לתמונה לפני?

יבגני סובה: לא היינו רואים את מופע היחיד הזה.

יבגני סובה: היה מופע יחיד מסוג אחר, עם מישהו אחר, שזה שר הביטחון, והוא לא רצה שיהיה מופע יחיד של שר הביטחון.

יבגני סובה: אגב, כולכם יודעים מה הוויכוחים שלנו עם שר הביטחון, אבל כשהוא עושה את העבודה צריך להגיד שאפו.

יבגני סובה: באמת.

יבגני סובה: אני חושב אישית שהתפקוד של שר הביטחון במקרה הזה, במקרה של הקורונה, היה תפקוד טוב.

יבגני סובה: חבל שהוא לא קיבל את תשומת הלב המתאימה לדבר הזה.

יבגני סובה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבשלב מסוים אפילו התקשורת ריחמה על שר הביטחון.

יבגני סובה: אתה יודע איך?

יבגני סובה: כשהיא התחילה להציף את השאלה מדוע פיקוד העורף לא מקבל את הפיקוד על המבצע הזה, מבצע קורונה.

יבגני סובה: אז שואלים את השאלה, וכולם יודעים מה התשובה – התשובה היא שמישהו למעלה לא רוצה לתת למישהו להשתמש ולהיות שותף להצגות היחיד האלה שמדי ערב אנחנו צפינו בהן בטלוויזיה.

יבגני סובה: אגב, אתמול – תתקנו אותי – לא ראיתי את שר הביטחון ברשימת השרים, נכון?

יבגני סובה: זו גם שאלה לגיטימית שצריכה להישאל.

יבגני סובה: שר הכלכלה מספר על הכלכלה, שרת התרבות והספורט, בסדר, מתבלבלת בין כדורגל לכדורסל, זה קורה לכולנו – אבל איפה שר הביטחון?

יבגני סובה: מה, לשר הביטחון לא מגיע להגיד תודה רבה על כל הטיפול?

יבגני סובה: אני חושב שכן, מגיע לו.

יבגני סובה: אם שר הביטחון טיפל בקורונה כמו כל השרים אז להגיד תודה רבה גם לשר הביטחון.

יבגני סובה: אגב, בהקשר של כדורגל, אני נזכר בעוד משפט שאמר פעם פרשן מאוד ידוע בברית המועצות, פרשן לכדורגל.

יבגני סובה: הוא אמר: המסירה הייתה מוצלחת, חבל שנגמר המגרש.

יבגני סובה: אז זה פחות או יותר מה שמאפיין את היחס – אם אתה עושה משהו טוב אז אתה כאילו נותן מחמאה, אבל המחמאה שלך כבר לא רלוונטית באותו זמן שאתה נותן את המחמאה.

יבגני סובה: זה פחות או יותר היחס כלפי שר הביטחון המכהן.

יבגני סובה: ואז, רבותיי, הקורונה עוברת, כחול לבן נכנעים להפחדות ואפשר לעבור לשלב הבא, שהוא, במקום ההפחדה, שלב ההצלה.

יבגני סובה: נתניהו מספר לאומה על לימודיו לפני עשרות שנים בארצות הברית ומזכיר את המרצה באוניברסיטת MIT – שצריך להגיד שהיא אחת האוניברסיטאות הטובות בעולם, בטוח בשלישייה הפותחת של האוניברסיטאות – והוא מדבר על המושגים ממקצוע שהוא מקצוע מוכר לכל מי שלומד לא רק מתמטיקה, פיזיקה, גם מדעי המדינה – מבוא לסטטיסטיקה.

יבגני סובה: סטטיסטיקה זה דבר שמשתמשים בו הרבה גם במדעי החברה, גם בסוציולוגיה ולומדים את זה גם מי שאין להם מושג במתמטיקה.

יבגני סובה: וסטטיסטיקה, דרך אגב, זה דבר שמכשיל הרבה אנשים, שאומרים: אני לא מעולם המתמטיקה, אני רוצה להיות פילוסוף; אבל, מה לעשות, אתה צריך ללמוד סטטיסטיקה.

יבגני סובה: וגם אני, כבוגר בר-אילן ובוגר תקשורת פוליטית ומדעי המדינה, למדתי סטטיסטיקה, אז לא צריך לנסוע ל-MIT בשביל ללמוד סטטיסטיקה.

יבגני סובה: ובסטטיסטיקה יש שלל מושגים.

יבגני סובה: אני לא יודע מי היה המרצה האפידמיולוג שאז, לפני 40 שנה, דיבר על העקומה הזאת כפי שעשה ראש הממשלה, אבל אני זוכר מהלימודים שלי שבסטטיסטיקה יש מלא מושגים, כמו למשל המושג סטיית תקן.

יבגני סובה: לא צריך עכשיו להסביר לצופים של ערוץ הכנסת מה זו סטיית תקן, אבל סטיית תקן בסטטיסטיקה זה משהו שהוא קורה במצב נורמלי, מה שנקרא, כי אם המצב הוא לא נורמלי אז סטיית התקן עלולה להשתנות תוך זמן קצר.

יבגני סובה: אגב, משתמשים במושג הזה גם בכלכלה, בשוק ההון למשל.

יבגני סובה: אתה רוצה להרוויח כמה שיותר מהר – הסיכון שלך גדל.

יבגני סובה: אתה לא יכול להרוויח תוך זמן קצר בלי להסתכן.

יבגני סובה: אז לכן המושג הזה, סטיית תקן, זה מושג שהוא ידוע לכל אחד שמתעסק בסטטיסטיקה, וגם ידוע לכל אחד שמתעסק בסקרים, בחירות, מי שמייעץ לאנשים שהולכים או מחליטים ללכת לבחירות.

יבגני סובה: ואם אני מסתכל על ההגדרה של המושג הזה, אז מה אני מוצא?

יבגני סובה: שזה למעשה מדד סטטיסטי לתיאור הפיזור של נתונים מספריים סביב הממוצע שלהם, התלוי במרחק של הנתונים מן הממוצע שלהם.

יבגני סובה: למה אני חותר?

יבגני סובה: מה אני רוצה להגיד בזה?

יבגני סובה: כשאתה היום מאיים שאתה תלך לבחירות מוקדמות – זה לא מצב נורמלי, זה לא מצב סטטיסטי.

יבגני סובה: למה זה לא מצב נורמלי?

יבגני סובה: כי פעם רביעית הבחירות יתקיימו בתוך שנה וחצי.

יבגני סובה: זה כבר לא מצב נורמלי.

יבגני סובה: בשפה הכלכלית זה נקרא סיכון גבוה.

יבגני סובה: נכון, אתה יכול להתבשם מהנתונים שכרגע אתה מקבל על פי סקר כזה או אחר ולחשוב שמישהו אחר מפחד מהסקר – רמז עבה למפלגת ישראל ביתנו, שאנחנו לא מפחדים – ואז אתה תגלה שתוך זמן קצר אתה תקבל נתונים אחרים לגמרי, כי שלוש פעמים כבר היית בסרט הזה.

יבגני סובה: שלוש פעמים לא השגת 61, שלוש פעמים לא הבנת שאתה לא משיג 61, ועדיין אתה מאיים בזה שאתה תלך לבחירות והחלטה כלשהי של בית המשפט העליון מקרבת אותך לבחירות רביעיות.

יבגני סובה: אין לי מושג.

יבגני סובה: אני לא הבנתי את זה.

יבגני סובה: אם זה קטסטרופה – ואתה, אדוני ראש הממשלה, אומר שזו קטסטרופה – אז מי אם לא אתה צריך למנוע את הקטסטרופה הזאת?

יבגני סובה: כי אתה ראש הרשות המבצעת, אתה מנהיג האומה.

יבגני סובה: אם אתה אומר לאומה שזאת קטסטרופה, תכנס את כל המוחות של המדינה, כמו שכינסת בקורונה, ותעצור את הקטסטרופה הזאת.

יבגני סובה: אחרת מה, אתה כאילו נהנה מכך שקטסטרופה באה?

יבגני סובה: זה כמו לעקוב אחרי האסטרואיד שמתקרב לכדור הארץ ולהגיד: מה, אני לא אעשה שום דבר, יש עוד 3,000 שנה עד שהוא יתקרב.

יבגני סובה: יש בזה צדק, דרך אגב, מה אתה יכול לעשות אם בעוד 3,000 שנה הוא יתקרב לכדור הארץ?

יבגני סובה: אתה לא יכול לדאוג למי יהיה פה עוד 3,000 שנה, אם בכלל תהיה פה אנושות.

יבגני סובה: אבל הקטסטרופה יכולה להגיע עכשיו, אז אם אתה אומר שקטסטרופה מגיעה תוך שלושה חודשים, אז מי אתה שלא תעצור?

יבגני סובה: אתה צריך לעצור את הקטסטרופה הזאת.

יבגני סובה: האמת היא שאין לי תשובה לזה, לא הבנתי את זה.

יבגני סובה: אולי בהמשך יהיו עוד הופעות כאלה אז אני אשמח גם לקבל תשובה, כמו כל אזרחי ישראל.

יבגני סובה: אגב, בשביל זה יש כנסת, נכון?

יבגני סובה: לפני 40-30 שנה, כשבאולם הזה, פה, ישבו גדולי האומה, לא היה נהוג שאתה מדבר מול אולם ריק.

יבגני סובה: ישבו אנשים, ראש הממשלה ישב, שרים ישבו.

יבגני סובה: היו ויכוחים, דיברו.

יבגני סובה: ככה למדתי מההיסטוריה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: אולי אני רומנטיקן, חושב שאפשר גם היום לנהל את הוויכוחים האלה, אבל איפה, איפה כל האנשים?

יבגני סובה: ועוד מילה אחת, אני רוצה להתייחס גם לאותה אוניברסיטה שהוזכרה, MIT.

יבגני סובה: אמרתי, יש לי כבוד גדול לאוניברסיטה הזאת, ואני חושב שחלומו של כל אדם שרוצה להצליח הוא ללמוד באוניברסיטה מסוג זה, כמו MIT, כמו סטנפורד, כמו הרוורד וכו' וכו'.

יבגני סובה: כשקראתי על האוניברסיטה, מצאתי נתון מאוד מעניין: MIT היא אוניברסיטה שמצטיינת במושג שנקרא אנטי-סמכותנות.

יבגני סובה: שמעת פעם, אדוני היושב-ראש, מושג כזה?

יבגני סובה: מה זה אנטי-סמכותנות?

יבגני סובה: מה שנקרא, זה התנגדות למשטר סמכותני.

יבגני סובה: כלומר התנגדות לסוג משטר המתאפיין בפיקוח חברתי הדוק וציפייה מצד האוכלוסייה לציות למשטר, תוך שימוש לעיתים קרובות באמצעי דיכוי כמו עידוד אלימות משטרתית ואפילו הוצאה להורג.

יבגני סובה: זה כנראה דומה קצת לסין, ואני מאוד מקווה שאנחנו לא נגיע לזה, כי אם אתה כבר מציג את האוניברסיטה שלך, מה שנקרא בלטינית alma mater, ואתה מתגאה שלמדת שם, אז אני חושב שגם את זה הוא היה צריך ללמוד שם ב-MIT.

יבגני סובה: ועוד דבר אחד שמאוד צרם לי, לא כחבר כנסת – כאזרח במדינה הזאת: אתה כל הזמן אומר: אני, אני, ואני ואני ואני ואני ואני, אה, מה יש לי להגיד?

יבגני סובה: אז מי אם לא אתה?

יבגני סובה: אם אתה מגיע לתוצאה ומגיע לך שאפו אז תדאג גם להגיד שאתה נושא באחריות על כל הכשלים, ואל תגיד שהביורוקרטיה אשמה בזה שהעצמאים לא קיבלו את הכסף המגיע להם, כפי שהבטחת.

יבגני סובה: זה מה שנקרא שני הקצוות, אתה לא יכול מצד אחד להגיד: אני עשיתי, אבל בכל מה שקשור לכשלים יש ביורוקרטיה שפוגעת קשות באורח החיים שלנו.

יבגני סובה: אז מי צריך לטפל בביורוקרטיה?

יבגני סובה: אני הייתי מבין אם זה היה בא ממועמד לראשות הממשלה, מישהו שרק עכשיו מתמודד לראשות הממשלה; אבל אתה כבר 14, 14.5 שנים.

יבגני סובה: אני כבר לא מדבר על הרצף.

יבגני סובה: 11 שנה רצוף ראש ממשלה ועדיין הוא מדבר על הסופר-טנקר, עדיין הוא מדבר על הביורוקרטיה ועדיין הוא מדבר על מיטוט שלטון החמאס כמו שזה היה ב-2009.

יבגני סובה: אני לא יודע איך ייגמר כל הסיפור הזה, אני כמעט בטוח שרוב חברי הבית הזה לא יודעים איך זה ייגמר, אני לא יודע אם נתניהו בעצמו יודע איך זה ייגמר; החליט, לא החליט, אם תקום ממשלה.

יבגני סובה: ובאמת, אני חושב שצריכה לקום ממשלה.

יבגני סובה: זו לא הממשלה שאנחנו ייחלנו לה וזו לא הממשלה שרצינו שתקום, אבל לקחת את עם ישראל להרפתקה שכזאת ולאיים ולהגיד שאם שופטי בג"ץ יתערבו אנחנו נלך לבחירות – בשביל מה, בשביל שתחוקק את פסקת ההתגברות אחרי שתקבל את אותו מספר מנדטים שקיבלת?

יבגני סובה: אין לי מושג.

יבגני סובה: אני גם חושב שהשאלה הזאת שאני שואל צריכה להיות מופנית כלפי הבלוק של נתניהו.

יבגני סובה: הזמן שלי נגמר, אבל אני יכול להביא מאות ציטטות – ואני גם מבטיח שאני אביא את זה, כי יש לי גם בערב עוד דברים, וגם מחר.

יבגני סובה: כשדיברו לפני הגשת כתב אישום אמרו שאנחנו נצטרך להחליף את הדיסקט, אנחנו נצטרך להתייחס בצורה שונה לראש ממשלה שהוא תחת כתב אישום, שמוגש נגדו כתב אישום.

יבגני סובה: ורק אנחנו היינו עקביים מאוד: אמרנו לאורך הדרך שמבחינתנו יש חוק; אתה אוהב אותו, לא אוהב אותו – יש חוק, צריך לציית לחוק.

יבגני סובה: החוק שונה, ישראל ביתנו אז הצביעה נגד החוק, נדמה לי ב-2001, אבל אתה הולך עם האמת שלך ועם החוק, ולא צריך להמציא פה סיפורים.

יבגני סובה: מי שממציא כרגע את הסיפורים זה האנשים של הבלוק.

יבגני סובה: דרך אגב, אותו שר הביטחון שאמרתי שמגיע לו שאפו על תפקודו בקורונה, אני פונה אליו פה באמצעות השידור הזה: תיזכר, שר הביטחון נפתלי בנט, מה אמרת לגבי הגשת כתב אישום נגד ראש ממשלה מכהן ומה הבטחת לשנות בהתנהגות שלך בעודך חלק מהבלוק הזה.

יבגני סובה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לך, תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בבקשה.

אורנה ברביבאי: שלום לך.

מאיר כהן: שלום, גברתי, 25 דקות לרשותך, נצח.

מאיר כהן: בבקשה.

אורנה ברביבאי: אתה יודע, היושב-ראש, אני אומרת לך, אני לא יודעת אם צופים בנו, אבל אני שואלת את עצמי שאלה גדולה: אנחנו בעיצומו של משבר קורונה?

אורנה ברביבאי: נגיד שאני רוצה להאמין לראש הממשלה שלי.

אורנה ברביבאי: האם האירוע אתמול, אותה מסיבת סיום שהביאה לקיצה את מגפת הקורונה בישראל – ואני חושבת שהיה שם הכול חוץ מזיקוקי דינור, שלא היו שם, אולי בסימן יום העצמאות לא היו.

אורנה ברביבאי: לא הצלחתי להבין, האם הקורונה הסתיימה?

אורנה ברביבאי: כי אם הקורונה הסתיימה, יש פה שאלה מאוד גדולה שאני שואלת את האנשים שחברו יחדיו כדי להגיע לאותו הסכם של אחדות, ואני אנסה להסביר למה המילה הזאת ריקה וחלולה מתוכן: מה המשמעות שהקורונה הזאת הסתיימה?

אורנה ברביבאי: עמד אתמול ראש ממשלה – אני יכולה להגיד יחיד סגולה, כפי שהוא קורא לעצמו וכפי שקוראים לו תומכיו – ואמר שבזכותו הסתיימה הקורונה.

אורנה ברביבאי: אם ממשלת האחדות הזאת הוקמה בדרך כזאת עקומה כדי לשרת את אותו מצב חירום בעקבות הקורונה, אני תוהה מה התכלית של ההחלטה הזאת והאם היא מוצדקת גם אחרי מסיבת הסיום הכל-כך מובהקת של ההצלחה במלחמה.

אורנה ברביבאי: אבל אני רוצה ללכת עם הנרטיב של כחול לבן.

אורנה ברביבאי: אנחנו ערב כינונה של ממשלה, אני מניחה שהיא תקום.

אורנה ברביבאי: נכנסתם לממשלה הזאת, שילמתם מחיר גדול מאוד, ואני רוצה לנסות – אתה שומע, כבוד היושב-ראש, אני רוצה, באופן חריג לשבועות האחרונים, לנסות להבין מה עבר בראשם של כחול לבן ומה הייתה הסיבה, מה הייתה המהות?

אורנה ברביבאי: כי אם הייתה קורונה וכבר איננה, אז מה התכלית?

אורנה ברביבאי: אני הולכת על הנרטיב, על הדרך שבה הם הציגו את הדברים, ואומרת לעצמי ואומרת להם: אם היה מצב חירום באמת בהגדרה של מצב חירום – תכף נדבר על ההיבט הכלכלי, שללא ספק הוא גדול, הוא מורכב, הוא מאתגר ואנשים רבים סובלים ממנו, נדבר גם על זה; אבל כפי שהוגדר המצב הבריאותי כמצב חירום הוא כבר לא כזה – אז הייתי אומרת, דיינו, כחול לבן נכנסו לממשלת חירום ועצם הגדרת המונח מצב חירום מצדיק את העניין, דיינו.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים, עד עכשיו מתו מהקורונה 237 אנשים, אני מקווה שלא יהיה מחיר נוסף, קורבנות נוספים.

אורנה ברביבאי: וכמובן, כל אדם שנפטר טרם זמנו ואפשר היה שיחיה עוד, בוודאי שנכון לעשות הכול כדי להציל אותו.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על זה בפרספקטיבה של שנים שעסקתי בנושא הורדת זיהומים בבתי חולים.

אורנה ברביבאי: מבקר המדינה אומר – ב-2013 הוא הוציא דוח שמדבר על סדר גודל של בין 4,000 ל-6,000 אנשים שמתים מזיהומים בבתי חולים.

אורנה ברביבאי: ליצמן התעקש לאורך זמן שזה לא המספר.

אורנה ברביבאי: לפני כמה חודשים, כמדומני בפברואר, יצאה מלשכתו אמירה: לא 4,000, אלא 3,000, בין 3,000 ל-3,500.

אורנה ברביבאי: תקשיבו מה אני אומרת: 3,000 עד 3,500 אנשים מתים מזיהומים כל שנה, עדיין, בבתי חולים.

אורנה ברביבאי: מעולם זה לא הוגדר כמצב חירום למדינת ישראל, מעולם.

אורנה ברביבאי: זיהומים בבתי חולים נרכשים שאפשר למנוע, הוכחנו שלפחות את מחציתם אפשר למנוע.

אורנה ברביבאי: מה המשמעות של הדבר הזה?

אורנה ברביבאי: נגיד שהיינו מצילים אנשים ושהיינו מתייחסים ברצינות, והיה מתקיים דיון אחד משמעותי של אותה מערכת בריאות שאנחנו נמצאים בתוכה, הייתי גם על זה אומרת: דיינו, הייתה סיבה.

אורנה ברביבאי: אבל אני לא רואה שזה חלק מהעניין בכלל.

אורנה ברביבאי: אילו למשל הייתה מוקמת, כחלק מההסכם הזה, ועדת חקירה – לא חס וחלילה לניתוח הכישלון של אופן ההתמודדות עם הקורונה, אלא ההצלחה הפנומנלית של יחיד הסגולה שהוביל את ההישגים הכל-כך מרשימים.

אורנה ברביבאי: נגיד שזה היה חלק מההסכם.

אורנה ברביבאי: ונגיד שבמקרה ידידנו עפר שלח, שיושב בוועדת הקורונה ומנתח נתונים מסוגים שונים – אגב, אלה לא אותן טבלאות מוצגות לא במסיבת הסיום לקורונה ולא בחגיגות הניצחון האחרות – הייתה יכולה להיות לציבור שקיפות, כמו שמצופה במדינה דמוקרטית; היה ניתוח נתונים שאומר:

אורנה ברביבאי: כך וכך, פה התייחסנו למדינה כזאת, פה למדינה אחרת.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים ממי אנחנו מקבלים את הנתונים שלנו היום?

אורנה ברביבאי: מהתקשורת בעיקר, מהאינטרנט, מגוגל.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת להסתכל היום על נתון שמוצג לי ברמה הלאומית ולהגיד: זה הנתון, כזה ראה וקדש.

אורנה ברביבאי: אז נגיד שכחול לבן היו נכנסים לממשלה שאומרת: תוקם ועדה על הקורונה.

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: כי זה לא הנגיף האחרון.

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: כי אנחנו לא יודעים אם הפקנו לקחים.

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: כי כשהקורונה פגשה אותנו היינו במציאות מאוד מאוד מאתגרת של מערכת הבריאות, כשהקורונה פגשה אותה, ואני תכף גם אצטט.

אורנה ברביבאי: אולי היינו לומדים ממקומות אחרים, אולי היינו רואים מה נעשה בעולם.

אורנה ברביבאי: אבל לא תהיה ועדת חקירה, משום שכחול לבן לא ראתה את זה.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת לכם, הייתי אומרת: דיינו, אם הייתם בוחרים לעשות את זה וכן לסכם עם אותה ממשלה, ממשלת אחדות – "אחדות", במירכאות כפולות.

אורנה ברביבאי: הייתי אומרת: אוקיי, דיינו.

אורנה ברביבאי: מערכת הבריאות הגיעה כל כך מורעבת למשבר הזה של הקורונה.

אורנה ברביבאי: מפרסם מבקר המדינה דוח – לא לפני הרבה זמן, תתפלאו, זה נראה לנו יובלות: בשבוע האחרון, נדמה לי 23 במרץ או 27 במרץ, לא מזמן – הדוח על מערכת הבריאות והמוכנות של מערכת הבריאות ספציפית לנושא ההתמודדות עם מגפה.

אורנה ברביבאי: והוא אומר, אני מצטטת את מבקר המדינה – לא אני אומרת, מבקר המדינה: מערכת הבריאות בישראל אינה ערוכה להתמודדות עם התפרצות מגפה.

אורנה ברביבאי: זה מצמרר לראות איך הדוח הזה הוגש כשהקורונה כבר הייתה בעיצומה.

אורנה ברביבאי: קיים חוסר בהצטיידות.

אורנה ברביבאי: זה לא אני אומרת, זה מבקר המדינה: קיים חוסר בהצטיידות בתרופות לטיפול בשפעת, והמלאי הקיים אינו מספיק.

אורנה ברביבאי: הוא מדבר על 16% במקום 25% מהאוכלוסייה, כנדרש.

אורנה ברביבאי: אני לא אקריא את כל הדוח, אבל הוא גם מדבר על מצוקת תשתיות של בריאות הציבור.

אורנה ברביבאי: אין תקני אחים ואחיות לצורך חיסון האוכלוסייה.

אורנה ברביבאי: תקשיבו מה הוא אומר במרץ: אין כוח אדם לביצוע חקירות אפידמיולוגיות.

אורנה ברביבאי: מצלצל באוזן הסיפור של הקורונה?

אורנה ברביבאי: אם היינו מוכנים, אם היינו מאותגרים, אם כחול לבן, למשל, הייתה אומרת שזה נושא כל כך חשוב וכל כך משמעותי – דיינו.

אורנה ברביבאי: הייתי אומרת: אוקיי, נעשה דבר.

אורנה ברביבאי: ממשלת חירום – יש לה תוכן, יש לה מהות.

אורנה ברביבאי: אוקיי.

אורנה ברביבאי: שום מילה מהדבר הזה לא מוזכרת בהסכם הזה – אותו הסכם שתביאו מחר להצבעה, ותכף נדבר גם על הדרך שבה ההסכם הזה גובש.

אורנה ברביבאי: ואם אנחנו רוצים להסתכל על מערכת הבריאות ולהגיד: אה, זה לא קשור ליחיד הסגולה, הוא לא קשור לעניין – זה מישהו אחר, אני אומר לכם:

אורנה ברביבאי: אתם זוכרים שראש הממשלה שלנו מכהן כבר 14 שנים?

אורנה ברביבאי: אתם זוכרים שהוא זה שקובע את סדרי העדיפויות?

אורנה ברביבאי: אותם מיליארדים שנמצאו עכשיו כדי לטוס בכל העולם ולהפעיל את המוסד וללכת למדינות עלומות שנשמע עליהן ושנלמד עליהן בספרי ההיסטוריה, נמצאו עכשיו כהרף עין בהיבטים שבעבר לא היו.

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: למה צריך למוטט מערכות, להרעיב אותן ולהביא אותן עד המציאות הזאת שהן נמצאות בה, ועכשיו, בצוק העיתים, להיות הגיבור שפותר את הבעיה.

אורנה ברביבאי: למה?

אורנה ברביבאי: למה מישהו אחר נותן לו לעשות את זה?

אורנה ברביבאי: ואם הוא לא נותן לו לעשות את זה, איך כחול לבן מסדרת את המציאות, מסדרת את העובדות, מאפשרת לאזרח להבין באיזו מציאות הוא חי ומשפרת את איכות חייו.

אורנה ברביבאי: איך זה קורה?

אורנה ברביבאי: רוצים ממשלת חירום?

אורנה ברביבאי: רוצים הצדקה לממשלת חירום?

אורנה ברביבאי: אני שואלת שוב את כחול לבן.

אורנה ברביבאי: נגיד שהיינו כולנו מקבלים את ההחלטה על סגר, אותו סגר של האזרחים.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים מה, ראינו מה קורה בעולם – סביר, צריך לנתק את שרשרת ההדבקה, ונכון להבטיח שאנשים יהיו בבתיהם וששרשרת ההדבקה לא תמשיך.

אורנה ברביבאי: אבל אלה שישבו בבית כי קיבלו הנחיה להישאר בבית וגילו אחריות ואזרחות טובה והבינו שזאת חובתם, וזה הרוב המוחלט של החברה בישראל, יצאו מהבית; חלקם יצאו מהבית כי היו חיוניים וחלקם יוצאים עכשיו.

אורנה ברביבאי: מי מפצה אותם על אובדן ההשתכרות שלהם?

אורנה ברביבאי: מי מתווך את ה-80 מיליארד שקלים שנאמר שהוקצו?

אורנה ברביבאי: אתם יודעים, אין דבר יותר מתסכל מבן אדם שיושב בביתו – עבד כל החיים, משלם מיסים, שילם את כל מה שהוא נדרש, ועשה על פי חוק והוא יושב בבית ושומע ערב-ערב איך בכירי משרדי הממשלה מסבירים לו למה הוא זכאי; הוא ניגש לאינטרנט – אני מכירה כמה כאלה באופן אישי – ניגש לאינטרנט, עושה מה שהוא מונחה, וכלום.

אורנה ברביבאי: יוק.

אורנה ברביבאי: שום דבר הוא לא מקבל.

אורנה ברביבאי: התיווך הזה, בין ה-80 מיליארד לכיס הפרטי של האדם שנפגע ושואל את עצמו ואומר: אני לא רוצה נדבות, אני לא רוצה שתתייחסו אליי כאל מסכן – מה זה המונח "ביטוח לאומי"?

אורנה ברביבאי: הוא היה אמור לבטח את הפרט, את האדם, את האזרח, וזה לא נעשה.

אורנה ברביבאי: כחול לבן, מה בהסכם הזה כתוב על התיווך של ה-80 מיליארד בגדול, במקרו, שמתורגם לאדם שפרנסתו נגזלה?

אורנה ברביבאי: הניתוק הזה בין מה שקורה בהסכם הזה, שתכף נדבר על הרכיבים האומללים שלו, לבין זה שהפרט בקצה, אין לו – לחלקם בוודאי אין מה לאכול, ותכף אתן דוגמה ממש ספציפית מאתמול.

אורנה ברביבאי: אני שואלת: מה עבר עליכם?

אורנה ברביבאי: נגיד שאני רוצה ללכת איתכם בנרטיב הזה של למה היה חשוב להיכנס לממשלת חירום; כל הדברים האלה נעלמים מעיניכם?

אורנה ברביבאי: לא התכוונתם לתת לזה תשובות?

אורנה ברביבאי: איפה בדיוק בדפים, חוץ מדברי ההסבר למה זה היה חשוב להיכנס לממשלת חירום – ששוב, מסיבת הסיום שלה הסתיימה אתמול?

אורנה ברביבאי: אולי אתם נמצאים באירוע אחר?

אורנה ברביבאי: אנחנו יודעים כולנו, ניהלנו דבר או שניים בחיים.

אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים שכשמציאות משתנה, אתה צריך לחיות אותה ולהיות ער לשינוי.

אורנה ברביבאי: כולנו.

אורנה ברביבאי: מופז היה רמטכ"ל, חילק ספר לכל הקצינים בצבא על הגבינה שזזה.

מאיר כהן: מישהו הזיז את הגבינה שלי.

אורנה ברביבאי: מישהו הזיז את הגבינה שלי, נכון.

אורנה ברביבאי: הגבינה זזה.

אורנה ברביבאי: נכנסתם לממשלת חירום – שילמתם את המחיר במוניטין, בהבטחות, ביכולות, בערכים, בכל היבט שאני יכולה לעלות על הדעת, אבל הגבינה זזה.

אורנה ברביבאי: הקורונה הסתיימה מבחינת יחיד הסגולה, אחרת – תסבירו את מסיבת הסיום אתמול.

אורנה ברביבאי: אילו הממשלה הזאת לא הייתה עולה כל כך הרבה – הממשלה הרעה הזאת, שככה, עולה מדפי ההסכם הזה.

אורנה ברביבאי: אז שוטטתי קצת כדי לחפש כמה היא עולה: אז יש מי שהגדיר 100 מיליון, ויש מי שהגדיר 170 מיליון, ויש מי שהגדיר מאות מיליונים.

אורנה ברביבאי: לא יודעת, אין לי מושג.

אורנה ברביבאי: אני רק חברת כנסת – אין לי יכולת לגשת בשקיפות לנתון, כי יש רק גורם אחד שמציג את הנתון, ומפיו אנחנו נקבל את הנתונים; אחרת אנחנו לא יודעים להגיד.

אורנה ברביבאי: אז 100 מיליון שקל ויותר – נגיד שזה המינימום וזאת ההערכה הכי נמוכה לגודל המנופח הזה של הממשלה הזאת – לא יכלו להספיק, או להיות מתועלים, לאנשים שכל כך זקוקים לזה?

אורנה ברביבאי: לאנשים שעולמם חרב עליהם, והם נורמטיביים.

אורנה ברביבאי: לא עשו עבירות על החוק אף פעם.

אורנה ברביבאי: הם לא מואשמים לא בשוחד, לא במרמה, לא בהפרת אמונים.

אורנה ברביבאי: הם רק דואגים לפרנסת המשפחה שלהם, והעתודות שלהם ריקות משום שהם חיים את ההווה כל הזמן; לא בגלל שהם אשמים, לא בגלל שהם לא עובדים קשה, לפעמים אפילו בשתי עבודות, בגלל שיוקר המחיה כל כך גבוה, שהערך של העבודה שלהם, הזיעה שלהם לא שווה את היכולת שלהם להתפרנס בכבוד.

אורנה ברביבאי: אז מה הם מבקשים?

אורנה ברביבאי: לא, אל תיתנו לנו יותר ממה שמגיע לנו.

אורנה ברביבאי: תנו לנו לעבוד, תנו לנו להתפרנס, תפצו אותנו על החודשיים האלה, ושנהיה מסוגלים לחזור לאותה נקודה שהיינו בה, כדי שנוכל להמשיך לשלם לממשלה הזאת, כדי שהיא תוכל לבנות כזאת ממשלה מנופחת.

אורנה ברביבאי: א בל גם זה לא, אני לא יכולה להגיד שהקפדתם, ואמרתם, אלה התנאים, ויהיו פחות ופחות הוצאות.

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים שסדר הגודל של ההוצאות הוא גבוה מאוד בעקבות הקמת הממשלה הרעה הזאת.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על הסעיף של הדיור.

אורנה ברביבאי: לא מספיק מעון אחד לראש ממשלה אחד.

אורנה ברביבאי: לא מספיק.

אורנה ברביבאי: שלאנשים אין מה לאכול, אנחנו צריכים שני מעונות – כל מעון לראש ממשלה אחר בממשלה דו-ראשית של ראש ממשלה חלופי שיחליף את החלופי.

אורנה ברביבאי: תגידו, מה, השתגענו?

אורנה ברביבאי: באיזו מציאות אנחנו חיים, באיזה מרחב ציבורי?

אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים שהחוק הזה לא תמיד ידוע ומוכר לציבור, אבל הוא יגיע לציבור, אל תדאגו.

אורנה ברביבאי: אנחנו בינתיים בתוך המקום הזה שנקרא כנסת ישראל, אבל הדברים יחלחלו, גם אם ייקח להם קצת זמן.

אורנה ברביבאי: הם יגיעו.

אורנה ברביבאי: ואז תחושת הניכור וההבנה של הציבור מה נעשה פה בחדרים הסגורים ועל איזה הסכם מבייש חתומים רוב חברי הכנסת בבית הזה – אני לא יודעת להסביר.

אורנה ברביבאי: אז הייתי אומרת – אם לפחות משהו מכל הדברים שציינתי הייתם עושים, הייתי אומרת: דיינו, אבל זה לא קורה.

אורנה ברביבאי: כי בשום דבר ממה שאמרתי עד עכשיו לא עמדתם על הרגליים האחוריות ואמרתם: לא יהיה, כי חשוב לנו הציבור.

אורנה ברביבאי: מה פתאום.

אורנה ברביבאי: לא מהצד הימני, לא מהצד השמאלי.

אורנה ברביבאי: בשום פנים ואופן.

אורנה ברביבאי: הלכתם את כל הדרך הזאת.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים מה?

אורנה ברביבאי: שמתי רגע את התקציב בצד.

אורנה ברביבאי: לא שאני חושבת שיש לזה סיבה טובה, אבל אני שמה את זה רגע בצד ואני הולכת קדימה.

אורנה ברביבאי: בשלושה קמפיינים של שלוש מערכות בחירות יצאנו החוצה.

אורנה ברביבאי: אני הייתי בין האנשים בכחול לבן שרצו ואמרו שוב ושוב שיש חובה להגן על מוסדות השלטון – על בג"ץ, על המשטרה, על הפרקליטות, על היועץ המשפטי לממשלה – שעושים את תפקידם.

אורנה ברביבאי: זה היה הייעוד שלנו.

אורנה ברביבאי: על זה קמנו, אמרנו: אנחנו נילחם.

אורנה ברביבאי: על זה הלכו אחרינו.

אורנה ברביבאי: אנשים עמדו מולנו ערב-ערב בשלושה קמפיינים ואמרו לנו: זה חשוב לנו, ישראל משנה את פניה, תילחמו בעבורנו על הדבר הזה.

אורנה ברביבאי: ראיתי היום סרטון שהופץ נגד היועץ המשפטי לממשלה.

אורנה ברביבאי: אלוהים ישמור.

אורנה ברביבאי: אלוהים ישמור.

אורנה ברביבאי: מה זה הדבר הזה?

אורנה ברביבאי: איש ציבור.

אורנה ברביבאי: אפשר להגיד שמסכימים, שלא מסכימים, אבל זה ברור לנו שמי שמשסה נגדו, כפי שבעבר שיסו נגד אלשיך או נגד כל בעל תפקיד אחר שקצת הפריע בעין למי שזה לא מצא חן בעיניו – מה, אי-אפשר להגיע למי שמפיץ את ההסתה הזדונית הזאת?

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם, מתקיימים דיונים על השב"כ, שיודע בכל רגע נתון איפה כל אחד מאיתנו בשם הקורונה, אז לא יודעים להגיד מי הפיץ את הסרטון הזה?

אורנה ברביבאי: או שיש איזו הבנה – בואו, הפעם נלך על הראש של זה ומחר נלך על הראש של ההוא.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת לכם, במדינה הזאת, שמאבדת לאט-לאט את הדמוקרטיה שלה, את החופש שלה, של הפרט, כל אחד יכול להיות הראש הבא שאותו ירדפו כי הוא מפריע למישהו, כי הוא לא נותן מספיק מרחב פעולה למי שחושב שהוא רוצה שלא ידעו.

אורנה ברביבאי: אז אני שואלת את כחול לבן: אפילו את זה אתם לא מתחייבים לעשות?

אורנה ברביבאי: אפילו על זה ההסכם שלכם לא מדבר?

אורנה ברביבאי: עד איפה הגעתם?

אורנה ברביבאי: אם לא הייתם מגינים על נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים גם על זה הייתי אומרת: דיינו.

אורנה ברביבאי: עברנו את הכסף, עברנו את הגודל, עברנו את הניפוח, עברנו את שליחי הציבור שבאים כדי לעשות את מלאכתם בהגנה על הציבור במדינה דמוקרטית.

אורנה ברביבאי: אני רוצה להקריא מתוך התשובה של כחול לבן לעתירה בבג"ץ, זאת שנדונה במקביל אלינו כאן, בבניין ליד.

אורנה ברביבאי: תקשיבו: יצוין כי תנאי הכשירות של אדם לשמש כחבר כנסת מבחינת ההיבטים הפליליים, לרבות הגשת כתבי אישום כנגד מועמד לכנסת, מוסדרים בסעיף 6 לחוק-יסוד: הכנסת.

אורנה ברביבאי: על פי האמור בסעיף 6 לחוק-היסוד, הגשת כתבי אישום כנגד מועמד לכנסת אף בעבירות חמורות, אין בה כדי למנוע מאותו מועמד להיבחר מבחינה משפטית, והעניין נתון לשיפוטו של ציבור הבוחרים.

אורנה ברביבאי: תגידו, אתם רציניים?

אורנה ברביבאי: על מה יצאנו שלוש פעמים למערכות בחירות אם לא על הדבר הזה שלא מגינים על מי שיש לו שלוש עבירות כל כך חמורות.

אורנה ברביבאי: עבירה אחת – כל שכן שלוש עבירות חמורות.

אורנה ברביבאי: קמפיין שלם.

אורנה ברביבאי: דיבר פה קודם לפניי ניצב בדימוס סגלוביץ' שמונה על ידי כחול לבן להיות אמון על נושא המלחמה בשחיתות.

אורנה ברביבאי: כל זה היה פארסה?

אורנה ברביבאי: הצגה?

אורנה ברביבאי: מה זה היה?

אורנה ברביבאי: ועכשיו כשנכנסים להסכם – אוקיי.

אורנה ברביבאי: לכו, היכנסו, תעשו ממשלת חירום; מסיבת הסיום אתמול לא הייתה אמיתית, הקורונה עדיין כאן, מאיימת עלינו לכלותנו – תקפידו על הדברים האלה, לפחות, תראו שהסעיפים האלה באים לידי ביטוי.

אורנה ברביבאי: לא מספיק?

אורנה ברביבאי: נושא הצוללות.

אורנה ברביבאי: קוקפיט נוכח?

אורנה ברביבאי: קיים?

אורנה ברביבאי: שר הביטחון לשעבר משה בוגי יעלון אומר: רבותיי, אני אומר לכם, יש פה אירוע אסטרטגי לביטחון מדינת ישראל.

אורנה ברביבאי: אין סעיף קטן, שורה וחצי, כמה מילים, שאומר שתוקם ועדת חקירה לנושא?

אורנה ברביבאי: הרי אם לא היה כלום כי אין כלום מה הבעיה לחקור את זה?

אורנה ברביבאי: נושא אסטרטגי משמעותי כל כך לא קיים.

אורנה ברביבאי: אז איך אני יכולה להגיד: דיינו?

אורנה ברביבאי: גם זה לא קרה.

אורנה ברביבאי: ההסכם שחתמתם עם הליכוד, שנקרא "ההסכם להתמודדות עם משבר הקורונה" – קורונה שהסתיימה, לדברי יחיד הסגולה – הוא שערורייתי.

אורנה ברביבאי: אילו הייתם מסתפקים, למשל, רק בראש ממשלה אחד, כל פעם בראש ממשלה אחר – דיינו.

אורנה ברביבאי: אבל זאת ממשלה דו-ראשית.

אורנה ברביבאי: אם לראש הממשלה המכהן בכל פעם הייתה סמכות לקבל החלטה באופן ענייני ללא קשר לזיקות – אני בחיים שלי לא השתמשתי במילה "זיקה" כל כך הרבה פעמים כמו בשבוע האחרון.

אורנה ברביבאי: הזיקה לזה והזיקה להוא וההוא מסרבל את ההוא, וההוא מונע מההוא, ואם הוא לא מביע נאמנות לראש הממשלה שמינה אותו מטעמו הזיקה נפסלת והוא לא יכול לפטר אותו.

אורנה ברביבאי: זה נראה כמו מערכון, לא כמו הסכם וחתימה על חוק-יסוד.

אורנה ברביבאי: אם הייתם דואגים למנות, למשל, את מי שמגן על הציבור.

אורנה ברביבאי: מפכ"ל – שנה וחצי ממלא מקום.

אורנה ברביבאי: לא שאלתם את עצמכם למה לא מתמנה מפכ"ל קבוע?

אורנה ברביבאי: על מי זה מאיים הכי הרבה?

אורנה ברביבאי: ומי זה שאמור למנות אותו, ומי זה שבחסות המלחמה בקורונה הסיפור הזה של מינוי בעלי תפקיד כמו מפכ"ל, כמו נציב שירות בתי הסוהר, כמו פרקליט המדינה וכו' – גורמים שהם מאוד חיוניים להתמודדות גם עם קורונה וגם עם מצב חירום – כל זה מתעכב?

אורנה ברביבאי: למה לא מתמנים מחר בבוקר, אתמול, אם הסכם כזה בא להתמודד עם מצב חירום?

אורנה ברביבאי: כי זה לא באמת חשוב, כנראה.

אורנה ברביבאי: אז אלה שלא מינו ולא עשו – הבנתי, לא בחרנו בהם.

אורנה ברביבאי: באנו כדי לייצג אלטרנטיבה.

אורנה ברביבאי: אלה שבאים עם האלטרנטיבה, גם הם לא מתביישים לקבל הערה מבג"ץ, ולא על חצי השנה אלא על 100 הימים שעכשיו הגשתם, ואני מקווה שגם זה ייפסל כי אין שום סיבה שבעלי תפקיד שנועדו להגן על הציבור לא יכהנו בתפקידם כי זה מפריע למישהו שהוא בעל עניין.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים כמה פעמים דנתי בהיבטים של ניגוד עניינים של אנשים שהיו צריכים לבצע תפקיד כזה או אחר, על דברים מינוריים, פעוטים?

אורנה ברביבאי: אני צוחקת לעצמי, על מה התעקשנו קלה כחמורה אבל ניגוד עניינים שלא למנות בעלי תפקידים שאמורים לדון – מה זה?

אורנה ברביבאי: ומי נותן לזה יד?

אורנה ברביבאי: אז הקמתם ממשלה מסורבלת עם 52 שרים וסגני שרים.

אורנה ברביבאי: גם אם תורידו את מחציתם זה יותר מדי.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לציבור, אני לא יודעת אם אתם יודעים – הסידור הזה, איך ימנו כל כך הרבה אנשים?

אורנה ברביבאי: הרי אין מספיק משרדי ממשלה, אז מפצלים כל משרד לשניים.

אורנה ברביבאי: יכול להיות שר שתחתיו יהיה שר נוסף שלכל אחד מהם יהיה סגן שר.

אורנה ברביבאי: תקשיבו מה אני אומרת – ארבעה שרים וסגני שרים באותו משרד.

אורנה ברביבאי: מי ידע לתת תשובות?

אורנה ברביבאי: אתמול ראש הממשלה דיבר על ביורוקרטיה ועל הרצון שלו לצמצם ביורוקרטיה – היום אנשים לא מקבלים תשובות; מחר עם כל כך הרבה שרים וסגני שרים ידעו בכלל לאיזה משרד לפנות?

אורנה ברביבאי: וכל אחד ירצה עוזר בלשכה ורכב.

אורנה ברביבאי: איך העסק הזה יעבוד?

אורנה ברביבאי: וגם בזה לא הקפדתם.

אורנה ברביבאי: להפך, אתם אלה שמצדיקים את הנורבגי המדלג.

אורנה ברביבאי: אגב, מה זה הנורבגי המדלג?

אורנה ברביבאי: זו הפרה בוטה של התחייבות לציבור.

אורנה ברביבאי: שפרית שלחה אותי עם רשימה של 120 חברי כנסת – יש רשימה, הציבור יודע.

אורנה ברביבאי: מיהם חברי הכנסת מטעם אותה רשימה?

אורנה ברביבאי: איך פותרים את העניין?

אורנה ברביבאי: מספרים סיפור של נורבגי מדלג.

אורנה ברביבאי: זה אומר שאם הבא בתור הוא לא של המפלגה הזאת אז נדלג עליו.

אורנה ברביבאי: ולכל זה כחול לבן נותנים יד.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת לעצמי שרק על ק אחד, שניים, שלושה מהדברים הייתי אומרת: דיינו.

אורנה ברביבאי: אבל כל הדברים האלה – פשוט בושה וחרפה.

אורנה ברביבאי: שריינתם 75 ח"כים בכנסת הזאת.

אורנה ברביבאי: הקמתם ממשלה שהאורך שלה – אני כמה פעמים הייתי בוועדה ושאלתי את היועץ המשפטי, ואגב, הוא לא ענה לי: למה, מה זה העניין הזה של שלוש שנים ולא ארבע שנים?

אורנה ברביבאי: מה התכלית?

אורנה ברביבאי: למה מקצרים?

אורנה ברביבאי: תסבירו.

אורנה ברביבאי: אם מסבירים לנו לאט אנחנו מבינים מהר.

אורנה ברביבאי: תסבירו למה שלוש שנים.

אורנה ברביבאי: אין תשובה.

אורנה ברביבאי: כי יכולתם.

אורנה ברביבאי: לקחתם את המנדט שניתן לכם וחברתם כשאנחנו חושבים שהיה צריך לשנות את סדר-היום במדינת ישראל, את התרבות, את הלגיטימיות של בן אדם שיש לו שלושה כתבי אישום, שבמובן הזה גם יוצר הפרה של התרבות שלפיה אנחנו מחנכים את ילדינו למה בעל תפקיד צריך להיות נקי כפיים.

אורנה ברביבאי: בחרתם שותפים – אני אומרת לכם את האמת, אני לא יודעת אפילו מה להגיד על זה: מפלגת העבודה, שהוכחדה; אפשר להסכים עם האידיאולוגיה שלה או לא, אבל הייתה פה מפלגה גדולה, חיה, בועטת, שהלכה ונכחדה.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לעצמי, עמיר פרץ, הורדת את השפם – עשית את זה בעבור מה?

אורנה ברביבאי: כדי להיכנס בריצה לממשלה, כשהבהרת שוב ושוב שלא תשב תחתיו.

אורנה ברביבאי: שמולי – הבאתי אותו כמה פעמים להרצות בפני סטודנטים, משום שראיתי בו איזה סוג של מנהיגות, מנהיג צעיר שנאמן לערכיו, היה ממקימי המחאה ב-2011.

אורנה ברביבאי: אני חושבת ששמולי, בעצמו הוא לא מאמין לסיבות שבגללן הוא נכנס לממשלה.

אורנה ברביבאי: וצר לי, צר לי, כי יש לי הערכה אליו.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על מפלגת דרך ארץ, שהשם שלה הכי רחוק מהערכים שאותם היא הפרה כלפי הציבור שלה.

אורנה ברביבאי: אלה השותפים שלכם, עם זה עשיתם עסק.

אורנה ברביבאי: אז אני רוצה להגיד לכם שעל כל אחד מהדברים האלה, הייתי אומרת: דיינו.

אורנה ברביבאי: אבל על אחת כמה וכמה – אני מבקשת עוד דקה – שהפרתם הבטחת בחירות מפורשות למצביעים והולכתם אותם שולל; שריסקתם במו ידיכם את התקווה לאלטרנטיבה ראויה; שטובת מדינת ישראל הפכה רק לסיסמה, בעוד שאני ממש ממש האמנתי שזאת יכולה להיות הדרך שלנו; שאין בהסכם ולו מילה אחת על קווי היסוד של הממשלה – עקרונות, ערכים; שהאמון בפוליטיקאים התרסק – –

מאיר כהן: תודה, גברתי.

אורנה ברביבאי: אני כבר מסיימת.

אורנה ברביבאי: – – באופן שהשפל שלו, לא היה כדוגמתו, משום שהיום אף אחד לא יכול להאמין יותר לפוליטיקאים; שתקציב הממשלה המנופחת הזאת לא הולך לטובת הציבור, ועוד כהנה וכהנה.

אורנה ברביבאי: אני אסיים בזה שאני אומר – – –

מאיר כהן: אני אקזז דקה לדובר הבא?

אורנה ברביבאי: אפשר?

אורנה ברביבאי: אפשר?

אורנה ברביבאי: אנדרי, תיתן לי?

יואל רזבוזוב: הוא ישמח.

אורנה ברביבאי: זה חשוב לי, תודה רבה, תודה, תודה רבה.

מאיר כהן: זה לוח זמנים של מפלגה, ולכן אנחנו – צריכים לעמוד בזה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

אורנה ברביבאי: אז אני אומרת, על אחת כמה וכמה – אז אם יש לי עוד דקה אז אני אומר את זה – – –

מאיר כהן: דקה.

אורנה ברביבאי: טוב, אני אוותר.

אורנה ברביבאי: אז אני אומרת, על אחת כמה וכמה שפגעתם גם במוסד הכנסת.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על חבר הכנסת איתן גינזבורג, כמה מהר הוא נכנע לשיטה הזאת.

אורנה ברביבאי: איך המוטיב הזה של הרשות המחוקקת, שיש לה כל כך הרבה משמעות בחברה הישראלית, בדמוקרטיה הישראלית – באישון לילה להעביר חוק, בשעות הזויות, מהר-מהר, באיזו חקיקת בזק שאין לה שום קשר; לייצר מציאות שהאופוזיציה בכלל לא רלוונטית, כי מבחינת

אורנה ברביבאי: כם עדיף שהיא תהיה מחוץ לחדר, לא קיימת, תקבלו את ההחלטות לבד.

אורנה ברביבאי: ואנחנו משתדלים ועושים את הכול כדי להגיד: רגע, יש פה קול אחר.

מאיר כהן: תודה.

אורנה ברביבאי: אגב, מי שהכי צריך את הקול האחר זה הקואליציה.

מאיר כהן: חברת הכנסת ברביבאי, תודה רבה, גברתי, תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אני מסיימת, אני מסיימת.

מאיר כהן: תסיימי.

מאיר כהן: בועז, אנחנו נוריד שתי דקות מזמן הדיבור שלך.

מאיר כהן: זה אפשרי?

בועז טופורובסקי: מה שתגיד.

בועז טופורובסקי: אתה היושב-ראש, מה שתגיד.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו רוצים להיות הגונים.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, תסיימי.

אורנה ברביבאי: אני רוצה רק לומר לסיום שלא יעזור לכם.

אורנה ברביבאי: חתמתם, תעבירו את החוק, לא תעבירו את החוק – לי יש אמון שלם באיכות העם היושב בציון, בחברה הישראלית.

אורנה ברביבאי: האיכות האנושית שיש לנו במדינה, ותאמינו לי, הייתי ראש אגף כוח אדם בצבא, ראיתי כל שנה את בני ה-18 שמתגייסים לצבא, עולה על האיכות של כל פוליטיקאי.

אורנה ברביבאי: על כולנו.

אורנה ברביבאי: ובמשבר הבריאות הנוראי הזה, שכנראה הסתיים, אני אומרת לכם:

אורנה ברביבאי: הכי הכי הכי אני גאה בעיקר באזרחי מדינת ישראל.

אורנה ברביבאי: בצוותים הרפואיים, בצבא, באנשי כוחות הביטחון, מערכות החינוך, באנשים שסיכנו את עצמם יום-יום.

אורנה ברביבאי: שיצאו, ותיקנו, ועשו, ודפקו בדלת של מישהו אחר כדי לחזק את אותה ערבות הדדית המוכרת לכולנו.

מאיר כהן: תודה.

אורנה ברביבאי: התקופה החשוכה הזאת תחלוף.

אורנה ברביבאי: אני ממש מסיימת.

אורנה ברביבאי: אנחנו, למרות שנותרנו אופוזיציה קטנה מאוד – כי מבחינת נתניהו הוא הפך את הכנסת לגוש אחד גדול שרומס את הדמוקרטיה ושלטון החוק וכולם הולכים אחריו – אנחנו נהיה קשובים לצורכי הציבור.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם, זה הייעוד שלנו.

אורנה ברביבאי: אנחנו רואים את עצמנו כשליחי ציבור, נשמור על הערכים שלנו.

אורנה ברביבאי: לא נתקפל, לא נתכופף.

אורנה ברביבאי: ערכים של שוויון, של צדק, נשמור על הדמוקרטיה, נשמור על הבסיס הזה של להיות עם חופשי בארצנו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי, אני מצטער.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, תודה רבה.

מאיר כהן: אני מבקש ממנהלת הסיעה – תקזזי ממנה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אנדרי קוז'ינוב.

מאיר כהן: כבודו.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, אדוני.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אנדרי קוז'ינוב: אני אתחיל מהאמירה של היושב-ראש הקודם, מר יולי אלדשטיין, שאז, בנאום הראשון שלי, למעשה צחק שלא תדע לבטא את השם.

אנדרי קוז'ינוב: אז הינה: מחמאה ממני אליך, אתה מבטא את השם נכון.

יואל רזבוזוב: אנדרי, תרים את המיקרופון.

אנדרי קוז'ינוב: אני כמובן אעבור לנושא שאנחנו מדברים עליו – – –

מאיר כהן: מבקשים שתרים את המיקרופון.

מאיר כהן: בצד ימין יש – – –

אנדרי קוז'ינוב: אני אדבר יותר בקול וישמעו אותי, הכול בסדר.

אנדרי קוז'ינוב: בכל מקרה, אני אגיע לנושא של חוק הרוטציה, כמובן, אבל אני בהתחלה רוצה לדבר דווקא על המצב של מעונות היום הפרטיים והגנים הפרטיים עד גיל שלוש, כי זה הנושא שבוער כרגע לאזרח הפשוט – לאותן אימהות שלא יכולות לצאת לעבודה וגם לגננות, לבעלי משפחתונים ופעוטונים.

אנדרי קוז'ינוב: היה פה קודם יושב-ראש ועדת הכספים הזמנית, גם אצלו זה עלה.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו משרד הבריאות – – –

מאיר כהן: הוא עושה עבודה יפה.

אנדרי קוז'ינוב: הוא עושה עבודה מצוינת.

אנדרי קוז'ינוב: משרד הבריאות העלה מתווה, איך הגנים לגילאי שלוש עד שש אמורים לחזור לעבודה.

אנדרי קוז'ינוב: במתווה הזה יש מין פרטים: לשמור ריחוק חברתי של שני מטר מגננת לילד – בלתי אפשרי.

אנדרי קוז'ינוב: לשמור תאי שירותים נפרדים לשתי קבוצות נפרדות שיעבדו כמו קפסולה בצבא – בלתי אפשרי.

אנדרי קוז'ינוב: אבל את הגנים צריך לפתוח בהתאם למתווה של משרד הבריאות.

אנדרי קוז'ינוב: עם מעונות היום הפרטיים המצב הרבה יותר קשה.

אנדרי קוז'ינוב: בשבועיים האחרונים פשטו רגל מעל 2,000 גנים מסך של 10,000.

אנדרי קוז'ינוב: כלומר 20%.

אנדרי קוז'ינוב: ל-20% של הילדים שטופלו במסגרות האלה לא יהיה לאן לחזור, פשוט ככה, כי אין פיצוי.

אנדרי קוז'ינוב: מה שיש זה כוונה לפיצוי רטרואקטיבי, מבלי לחשוב איך הגנים האלה יתפעלו את עצמם בעתיד.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, מה המצב?

אנדרי קוז'ינוב: ומכאן אני דווקא פונה למשרד האוצר, גם למשרד הבריאות, גם למשרד העבודה והרווחה, למצוא את הפתרון המשותף.

אנדרי קוז'ינוב: בעצם מצד אחד מתייחסים למעונות היום כאל עסק, ואומרים: אוקיי, תגבו כסף מסוים מההורים בצורה כזאת או אחרת, תתנהלו, תחזיקו ראש מעל המים.

אנדרי קוז'ינוב: זה בלתי אפשרי.

אנדרי קוז'ינוב: בחינוך לגיל הרך בין אפס לשלוש זה בלתי אפשרי לשמור על הריחוק החברתי בין הגננת לבין הילד, זה הכול מגע.

אנדרי קוז'ינוב: אי-אפשר לפצל קבוצה של 30 איש ל-18 ילדים או ל-17 ילדים בכל חדר ולעבוד לסירוגין חצי שבוע-חצי שבוע.

אנדרי קוז'ינוב: זה פשוט לא כלכלי לגן עצמו.

אנדרי קוז'ינוב: וגם ההורים לא יוכלו לצאת לעבודה.

אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, הגנים מאיימים, מעונות היום, להשבית את החזרה לפעילות.

אנדרי קוז'ינוב: והאמת?

אנדרי קוז'ינוב: הצדק איתם.

אנדרי קוז'ינוב: הצדק איתם.

אנדרי קוז'ינוב: התשלום הנוסף שהם יצטרכו כדי להחזיק מעמד לא יכול להיות מושת על ההורים.

אנדרי קוז'ינוב: מצד שני, ההורים לא יוכלו לחזור לעבודה, והמשמעות המשקית של הדבר הזה זה נזק של מאות מיליונים, אם לא מיליארדים.

אנדרי קוז'ינוב: ולצורך העניין, במשרד האוצר יש מין תפיסה שגני הילדים עד גיל שלוש זה כמו כל עסק אחר.

אנדרי קוז'ינוב: כי יש שונות בין הגנים, כי גם עסקים אחרים מאבדים לקוחות – והעיקר עכשיו זה להחזיק את הראש מעל המים.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא נכון.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא עסק ככל שאר העסקים, זה דבר תשתיתי שמשרת המון המון המון אנשים.

אנדרי קוז'ינוב: זה לא קיוסק – אני מתנצל שוב, בלי לפגוע – לממכר סיגריות, ששם אפשר לאבד לקוח או שניים, והם יחזרו יום למוחרת.

אנדרי קוז'ינוב: יש גם פיצוי שהוא פיצוי עתידי, על חוסר תפקוד ופעילות.

אנדרי קוז'ינוב: ואם הגנים לא יחזרו, כי אין פיצוי, לא דנים איתם על המתווים, אז לצורך העניין – גם, אפרופו הביורוקרטיה, כי גם ביורוקרטית הם עדיין לא קיבלו את הפיצוי הזה – תהיה פה פגיעה משקית רחבה, ועל זה לא נתנו את הדעת.

אנדרי קוז'ינוב: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, אני אעבור לנושא שאנחנו מדברים עליו, חוקי הרוטציה.

אנדרי קוז'ינוב: דווקא כאן, בניגוד לחלק מהדוברים קודם, אני רוצה להיכנס לסעיפים, למהות של הסעיפים, גם כדי שהציבור יבין על מה אנחנו מדברים.

אנדרי קוז'ינוב: חלק מהסעיפים, ואני אצטט, אולי מישהו בכל זאת ידפדף ויחפש, סעיף 43א(ד)(1), 43א(ד)(2), גם סעיף 43א(א)(4), עוסקים בהיעדר היכולת של ראש הממשלה למלא את תפקידו עקב סיבות בריאותיות בלבד, וזה מופיע בחוק בכמה וכמה סעיפים – סיבות בריאותיות.

אנדרי קוז'ינוב: נבצרות מסיבות בריאותיות מופיעה.

אנדרי קוז'ינוב: ברור למה מתעקשים על הנסיבות הבריאותיות, הנסיבות הבריאותיות ושום סיבה אחרת, כי הרי יש פה פיל בחדר.

אנדרי קוז'ינוב: יש פה את בית המשפט שהולך להיפתח בנושא של כתבי האישום של ראש הממשלה המכהן, ורוצים לנעול את הסיפור, את הנבצרות על סיבות בריאותיות, רק כדי לא לדבר על אותו בית המשפט ואותם האישומים.

אנדרי קוז'ינוב: ופה דווקא יש דבר מהותי.

אנדרי קוז'ינוב: אנחנו לא אמורים לדון בחוק שתפור למידותיו של אדם אחד; בכל זאת אנחנו עוסקים בחוקי-יסוד שישליכו על המצב במדינה שנים קדימה.

אנדרי קוז'ינוב: ובנושא הנבצרות, פה ספציפית יש דבר מהותי – הנבצרות יכולה להיות נבצרות מהותית מסיבות רבות.

אנדרי קוז'ינוב: ואני אולי אצטט, כי גם הבג"ץ התייחס לזה.

אנדרי קוז'ינוב: למשל, בית המשפט – אני אצטט ואקריא – בית המשפט קבע בעבר, בעניינו של ראש הממשלה אולמרט, כי "בנסיבות המתאימות מוסמך היועץ המשפטי לממשלה להכריז על נבצרות זמנית של ראש הממשלה".

אנדרי קוז'ינוב: יחד עם זאת, תמך בית המשפט בעמדת היועץ המשפטי לממשלה, שלפיה "ההכרעה בדבר קיומה של נבצרות מסורה, בראש ובראשונה, בידי בעל התפקיד עצמו, וזאת למעט במצבים שבהם קיימת מניעה אובייקטיבית לכך או מקום שבו הדין קובע במפורש את זהותו של הגורם המוסמך להורות בדבר קיומה של הנבצרות".

אנדרי קוז'ינוב: כלומר, בית המשפט לא אמר ולא פסל את עניין הנבצרות – הוא לא אמר שהנבצרות זה רק עניינים בריאותיים.

אנדרי קוז'ינוב: זה יכול לעלות לכדי כל סיבה אחרת, בנסיבות אחרות.

אנדרי קוז'ינוב: ולגבי שאלת הנסיבות, ואני שוב פעם מקריא, קבע בית המשפט באותה הפרשה של אולמרט – זה הכרעה של בית המשפט משנת 2008 – כי הוראת הנבצרות "אינה מוגבלת אך לנבצרות זמנית מטעמי בריאות, אלא עשויה לחול במגוון נסיבות, ביניהן קיומן של חקירות פליליות נגד ראש הממשלה".

אנדרי קוז'ינוב: אם זאת הייתה הקביעה, והנבצרות יכולה לעלות מתוך החקירות האינטנסיביות כנגד ראש הממשלה, על אחת כמה וכמה במהלך משפט פלילי ארוך, מייגע, אותן הנסיבות של הנבצרות יכולות גם להתקיים, ואז הסמכות למעשה נתונה ליועץ המשפטי לממשלה להחליט אם נבצר מראש הממשלה, שנמצא תחת משפט כרגע, למלא את תפקידו.

אנדרי קוז'ינוב: אם כי היועץ המשפטי לממשלה מעדיף שזו תהיה סוגיה ציבורית-פוליטית ולאו דווקא משפטית.

אנדרי קוז'ינוב: זו עמדתו.

אנדרי קוז'ינוב: אבל גם כאן, מכיוון שאנחנו מגבילים בחוק את הסוגיה לסיבות בריאותיות בלבד, אנחנו מונעים מהציבור בדיוק את הסוגיה הזאת.

אנדרי קוז'ינוב: זה כבר לא הופך להיות לסוגיה ציבורית-פוליטית – זה הופך להיות לסוגיה משפטית בלבד, שמעוגנת בחוק-היסוד.

אנדרי קוז'ינוב: ופה אנחנו מעקרים את המהות של הנבצרות.

אנדרי קוז'ינוב: אני פשוט אביא דוגמה.

אנדרי קוז'ינוב: אם חס וחלילה, חס וחלילה, לראש הממשלה קורה אסון משפחתי, לא עלינו, אסון כבד, והוא נמצא בצער רב, יגון עמוק, ועקב הדבר הזה לא יכול למלא את תפקידו לטווח זמן מסוים, האם אז היועץ המשפטי לממשלה יכול, ירצה, יעשה ויכריז על נבצרות זמנית, כי מהותית ראש הממשלה לא יוכל למלא את תפקידו?

אנדרי קוז'ינוב: ושוב פעם, חס וחלילה.

אנדרי קוז'ינוב: ועל זה לא נתנו בחוק-היסוד הזה את הדעת.

אנדרי קוז'ינוב: יש, כמובן, עוד נסיבות ועוד סעיפים מאוד מעניינים, אני גם אשמח לצטט אותם, לגבי הקונסטרוקציות המשפטיות המאוד-מעניינות, וזאת הקונסטרוקציה של שרים וסגני שרים בעניין של הזיקה והכפיפויות.

אנדרי קוז'ינוב: למשל, סעיף 43ה(א) ו-(ב), ואני מקריא – זה נוסח החוק: "שר בממשלת חילופים הממונה על משרד רשאי למנות לאותו משרד, מבין חברי הכנסת, סגן שר אחד או שני סגני שר, בהסכמת ראש הממשלה או ראש הממשלה החלופי, בהתאם לזיקת השר הממונה, ובאישור ממשלת החילופים".

אנדרי קוז'ינוב: אני מדלג לסעיף הבא: "ראש הממשלה רשאי להפסיק את כהונתו של סגן שר בעל זיקה אליו, בלבד, וראש הממשלה החלופי רשאי להפסיק את כהונתו של סגן שר בעל זיקה אליו, בלבד".

אנדרי קוז'ינוב: סעיף נוסף: "שר אינו רשאי להפסיק את כהונתו של סגן שר שמינה, אם זיקתו של סגן השר שונה מזיקתו של השר".

אנדרי קוז'ינוב: כלומר, נוצר פה מצב של חוסר יכולת תפקודית מיניסטריאלית; כי זה כמו בצבא, הרי אין שני מפקדים, ואם סגן השר – הקו שלו שונה מהקו של השר, מי יפתור את המחלוקת?

אנדרי קוז'ינוב: סגן השר עכשיו ירוץ לראש הממשלה החלופי שמינה אותו ויתלונן על השר?

אנדרי קוז'ינוב: והשר ירוץ לראש ממשלה אחר שמינה אותו ויתלונן על סגן השר שלו?

אנדרי קוז'ינוב: וכל דבר כזה יעלה לשולחן הממשלה להכרעה בין שני ראשי הממשלה?

אנדרי קוז'ינוב: בין המכהן לבין החלופי?

אנדרי קוז'ינוב: מה זה אומר על התפקוד המיניסטריאלי של אותו משרד?

אנדרי קוז'ינוב: האם היכולת, לצורך העניין, המיניסטריאלית של השר – ואני לא שואל פה ספציפית לגבי הזהויות של האנשים – היכולת המיניסטריאלית לתפקוד של אותו שר, כשאין בידיו את הסנקציה לפטר את הכפוף אליו, מה זה אומר על הכפיפות?

אנדרי קוז'ינוב: מה זה אומר על האחריות?

אנדרי קוז'ינוב: מה זה אומר על האחריות הציבורית?

אנדרי קוז'ינוב: אותו סגן שר שמונה – למי הוא כפוף ולמי הוא נותן את הדין, לשר הממנה, או הממונה עליו, או לראש הממשלה, או לציבור?

אנדרי קוז'ינוב: יש פה קונסטרוקציה בעייתית שמשנה את היכולת ואת העמידה של הממשלה אל מול הציבור.

אנדרי קוז'ינוב: זה באמת שינוי סדרי העולם במובן הזה.

אנדרי קוז'ינוב: כי אם, לצורך העניין, בעל תפקיד לא יכול להפעיל סנקציה על הכפוף לו, מה המשמעות של היכולת שלו, לצורך העניין, "למשול" במשרדו, במירכאות?

אנדרי קוז'ינוב: וזה חוסר המשילות – זו המסקנה של הסעיפים האלה.

אנדרי קוז'ינוב: זה כמו בצבא – בצבא, אם יש לך שני מפקדים שנותנים הוראות סותרות, זה גורם לתקלות ולמעשה לחוסר מעש.

אנדרי קוז'ינוב: כל מי שהיה בסיפור הזה, כשיש שתי פקודות סותרות משני מפקדים באותן דרגות, יודע שהוא פשוט ישב ולא יעשה כלום.

אנדרי קוז'ינוב: וזה, לצערי, המצב.

אנדרי קוז'ינוב: ויש, כמובן, עוד סוגיות רבות – לדעתי אני קצת חורג כבר מהזמן – סוגיות כגון הצבעה שוויונית.

אנדרי קוז'ינוב: ואם יקרה המצב שלכחול לבן – ושוב, אני מנסה להיות פה קונסטרוקטיבי – יהיו פחות שרים ממספר השרים במה שנקרא "גוש הימין", אז אותו שר יצביע פעמיים?

אנדרי קוז'ינוב: אותו שר יקבל זכות הצבעה כפולה?

אנדרי קוז'ינוב: האם חלק מהשרים מראש יוגדרו ככאלה שלא מצביעים?

אנדרי קוז'ינוב: יש פה בעיות יסוד שהחוק הזה לא רק לא פותר, הוא מעמיס על המערכת.

אנדרי קוז'ינוב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: אדוני ידבר 25 דקות.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: אנחנו נבחרנו לפני שנה לכנסת; עבדנו קשה במשך השנה בשביל שנצליח לשנות את סדרי העדיפויות במדינת ישראל, בשביל שנשלוט באמת, ונדאג תוך כדי השלטון שלנו להציל חיים, להפוך את החיים של כולם כאן לטובים יותר.

בועז טופורובסקי: לצערי, אנחנו עכשיו מדברים לפני שינוי החקיקה של חוקי-יסוד ושל חוקים שמבטיחים את השלטון הקודם, מבטיחים את ביצורו, דואגים לג'ובים, מבזבזים כספים; לא דואגים לא לקורונה, לא לשינוי סדרי עדיפויות – –

מאיר כהן: השר נמצא פה, אני מבקש רק שתדעו.

מאיר כהן: זה בסדר.

מאיר כהן: בסדר גמור.

מאיר כהן: סליחה.

בועז טופורובסקי: – – ולא דואגים להצלת חיים.

בועז טופורובסקי: כפי שאדוני יודע, ואני מניח שהצופים גם יודעים, אני מטפל, ומלווה את כל נושא תאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: הרבה מאוד אנשים נהרגו בשנה האחרונה.

בועז טופורובסקי: לא ראיתי שום שינוי בסדר העדיפויות, לא ראיתי שום ניסיון להציל אנשים ממוות מיותר, ולכן ראיתי לנכון לנצל את הזמן שלי ולקרוא.

בועז טופורובסקי: בדרך כלל אני קורא בכל שבוע בנאום בן דקה את פרטי תאונות הדרכים שהיו בשבוע לפני כן – עכשיו אני מוצא לנכון להתחיל לקרוא את פרטי תאונות הדרכים, החל ממאי 2019, מאז שנכנסנו לתפקיד בכנסת העשרים-ואחת, אני חושב, בשביל שיראו איך המדינה לא דאגה בכלל לטיפול בנושא תאונות הדרכים; בשביל להזכיר שגם אם המצב בעקבות הקורונה משתפר, כתוצאה מההקלות בסגר אנשים חוזרים לסורם במובן הרע של המילה, ואנשים ממשיכים למות בדרכים.

בועז טופורובסקי: וכמו שלקורונה לא התייחסנו כאל גזרת גורל, ראוי שגם אל תאונות הדרכים לא נתייחס כאל גזרת גורל.

בועז טופורובסקי: ולכן, ברשותכם וברשותך, אדוני, אני אתחיל להקריא, ממאי 2019.

בועז טופורובסקי: בחודש מאי 2019 נהרגו 23 בני אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-4 במאי 2019 נהרגו שלוש צעירות – האחיות נסים אבו חדיר, בת ה-24, והדיל אבו חדיר, בת ה-28, וחברתן אריג' אבו עיסא בת ה-25.

בועז טופורובסקי: השלוש נהרגו לאחר שרכב השטח שבו טיילו בגלבוע התהפך.

בועז טופורובסקי: ב-8 במאי נפטרה ליאם רחל ביטון בת ה-13 מפצעיה, זאת לאחר שנפגעה מרכב חולף כאשר חצתה כביש בבאר שבע עשרה ימים קודם לכן.

בועז טופורובסקי: ליאם הייתה שחקנית כדורגל בקבוצת הנערות של הפועל באר שבע.

בועז טופורובסקי: כבר אנחנו מתחילים עם נערות צעירות.

בועז טופורובסקי: זה לא הסתיים – זו רק ההתחלה.

בועז טופורובסקי: באותו היום הולכת רגל בת 80 נהרגה מפגיעת משאית בעיר רמלה.

בועז טופורובסקי: ב-9 במאי התהפך מיניבוס בכביש 443, ובו אסירים אשר השתתפו בפיקניק לכבוד יום העצמאות; בתאונה קטלנית זו נהרגו ארבעה אנשים.

בועז טופורובסקי: אני זוכר שהקראתי את זה, אני זוכר את השבוע הזה.

בועז טופורובסקי: ב-13 במאי נהרג עמאד שלבי, בן 51 מאכסאל, בשל תאונה שהתרחשה בין שני כלי רכב בכניסה ליישוב דבורייה שבצפון.

בועז טופורובסקי: עמאד נהרג שלוש שנים לאחר שאחיו, עבד אלסלאם שלבי, נהרג בתאונת דרכים בכביש 6, אשר התרחשה בחודש ינואר 2016.

בועז טופורובסקי: שני אחים.

בועז טופורובסקי: אני מאוד מאוד מרחם על אימא שלהם.

מאיר כהן: על כל האימהות והאבות והמשפחות.

בועז טופורובסקי: בהחלט.

בועז טופורובסקי: בהחלט.

בועז טופורובסקי: ב-18 במאי רוכב אופנוע בן 32 החליק ונהרג בנתיבי איילון, בסמוך למחלף וולפסון; ב-21 במאי הולך רגל פלסטיני בן 50 נהרג לאחר שחצה את כביש 55 סמוך לקרני שומרון; ב-23 במאי שמס חלמי בת השנתיים וחצי נהרגה מפגיעת רכב בכפר אעבלין שבצפון; ב-25 במאי הולך רגל נהרג מפגיעת רכבת סמוך לתחנת סגולה בפתח תקווה; ב-26 במאי פעוט בן שנתיים נהרג במזרח ירושלים מפגיעת רכב שבו נהג אביו; ב-27 במאי מוחמד איברהים בן ה-20 נהרג בתאונת פגע וברח, לאחר שרכב פגע באופנוע שעליו רכב ברחוב יפת שבעיר יפו; ב-29 במאי רוכב אופנוע בשנות השלושים לחייו נהרג בתאונת דרכים בנתיבי איילון, לאחר שנפגע על ידי רכב ללימודי נהיגה; ב-30 במאי, צעיר בן 18 נהרג כתוצאה מתאונה בין קלנועית לרכב פרטי סמוך לקיבוץ שריד שבעמק יזרעאל; באותו יום, ב-30 במאי, בכביש 70, סמוך לצומת יסעור, אירעה תאונת דרכים קשה בין שלושה כלי רכב – בתאונה זו נהרגה אישה בת 60.

בועז טופורובסקי: זה חודש מאי.

בועז טופורובסקי: כל הגילים, מכל סוגי האוכלוסייה.

בועז טופורובסקי: נעבור לחודש יוני 2019.

בועז טופורובסקי: בחודש יוני 2019 נהרגו 29 בני אדם בכבישים.

בועז טופורובסקי: ב-1 ביוני התרחשה תאונה בין רכב ישראלי למשאית פלסטינית סמוך לצומת בית חגי; בתאונה נהרג גבר בשנות הארבעים לחייו; ב-2 ביוני אישה בשנות העשרים לחייה נהרגה לאחר שמשאית מערבל בטון התהפכה על רכבה בכביש 60 סמוך לצומת אכסאל.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום, צעיר בשנות העשרים לחייו נהרג בשל תאונה בין רכבו הפרטי לאוטובוס סמוך למחלף אייל בכביש 6; ב-5 ביוני ילדה בת שלוש נהרגה מפגיעת רכב בג'בל מוכאבר שבמזרח ירושלים; עוד באותו יום, שני גברים בשנות השישים לחייהם נהרגו בתאונת דרכים חזיתית בין שני כלי רכב פלסטיניים בכביש 57 בכניסה לשבי שומרון; ב-6 ביוני נהרגו האחיות מילה שרה בן סימון בת השלוש ושיראל אסתר בן סימון בת השמונה בתאונה חזיתית בין שני כלי רכב שאירעה בכביש 90 בין פארן לעין יהב; משפחתן של ההרוגות עלתה ארצה מצרפת פחות משנה לפני שהתרחשה התאונה, הטרגדיה הזו.

בועז טופורובסקי: עוד ב-6 ביוני נהרג סמואל טטיר, ילד בן שש וחצי, תלמיד כיתה א', כמו הבן שלי, לאחר שנהרג על ידי רכב ברחוב אלי כהן בעיר לוד.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום נהרג הולך רגל בשנות השבעים לחייו לאחר שרכב פגע בו ברחוב אחד העם בעיר רחובות.

בועז טופורובסקי: ב-8 ביוני נהרג מאי פרץ, בן ה-17, לאחר שנדרס על ידי בת דודתו ביישוב אשלים שבנגב; ב-10 ביוני נהרג נער חרדי בן 16 לאחר שהאופנוע שעליו רכב יחד עם נער נוסף פגע בהולכת רגל בת 49 בירושלים; ב-16 ביוני נהרג רוכב אופניים חשמליים, בשנות העשרים לחייו, לאחר שנפגע מרכב פרטי סמוך למחלף גת רימון; ב-17 ביוני נהרג רוכב אופנוע בשנות העשרים לחייו מפגיעת ניידת שיטור עירוני במהלך מרדף; ב-21 ביוני נהרג גבר בן 36 לאחר שהתהפך עם טרקטורון שעליו נהג בשטח פתוח סמוך לקיבוץ שפיים; ב-22 ביוני נהרג הולך רגל פלסטיני בשל פגיעת רכב בכביש 90, סמוך לעוג'ה; הנהג הפוגע נמלט מהזירה, אך בהמשך הסגיר את עצמו.

בועז טופורובסקי: עוד באותו יום נהרג רוכב אופנוע בן 40 בתאונה בינו לבין רכב פרטי בכביש 31, סמוך לים המלח.

בועז טופורובסקי: ב-23 ביוני נהרג רוכב אופנוע, גבר בשנות הארבעים לחייו, עקב תאונה עם משאית בכביש 431 סמוך למחלף רמלה דרום.

בועז טופורובסקי: ב-27 ביוני נקבע מותו של גיא אליהו, תלמיד כיתה י"א ממסילת ציון, שנפגע באורח אנוש יום קודם לכן בתאונת דרכים בכביש 38, סמוך לצומת האלה, בין משאית לכלי הרכב הפרטי שבו נסע.

בועז טופורובסקי: עוד ב-27 ביוני נהרג גבר בן 50 בתאונת דרכים שהתרחשה בכביש 461, סמוך לצומת סביון, שבה היו מעורבים שני כלי רכב פרטיים ושתי משאיות; בהמשך אותו יום הולכת רגל בשנות העשרים לחייה נהרגה מפגיעת רכב בכביש 65, סמוך לצומת אום אל-פחם.

בועז טופורובסקי: ב-29 ביוני יחיא תלסון, רוכב אופנוע בן 35 מריחאניה שבגליל העליון, נהרג בתאונת דרכים שאירעה בכביש 89 בין גוש חלב לסאסא, לאחר שהתנגש ברכב פרטי; ב-30 ביוני נהרגה פעוטה בת שנה וחצי מרכב בחצר ביתה בישוב חורה שבנגב.

בועז טופורובסקי: סיימנו את חודש יוני 2019.

בועז טופורובסקי: עוד פעם, כל הגילים, מכל הארץ.

בועז טופורובסקי: תאונות הדרכים לא פוסחות על אף אוכלוסייה.

בועז טופורובסקי: ביולי 2019 נהרגו 33 בני אדם בכבישים.

בועז טופורובסקי: ב-3 ביולי נהרגו שני צעירים בשנות העשרים לחייהם בתאונה בין משאית לרכב פרטי בכביש 40, סמוך לרמת בקע; ב-5 ביולי נהרג רוכב אופניים בשנות השלושים לחייו, לאחר שנפגע מרכב בכביש 44, סמוך לבית דגן; ב-7 ביולי נהרגה אישה בת 50 בתאונה בין שני כלי רכב בכביש 264 בצומת משמר הנגב.

בועז טופורובסקי: עוד ב-7 ביולי נהרג ודיע עמאש, בן 40 מג'סר א-זרקא, בהתנגשות עם מונית בכביש 6531 היוצא מהיישוב.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום ארור נקבע מותו של בנימין אברהם ביגלאייזן בן ה-11 שנדרס כחודשיים וחצי לפני כן בתאונת פגע וברח ברחוב גולדה מאיר בירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-8 ביולי נהרג הולך רגל בן 60 מפגיעת רכב פרטי בכביש 431 במודיעין, לאחר שעצר לתקן תקלה ברכבו בשולי הדרך; ב-9 ביולי נהרג רוכב אופנוע בן 54 לאחר שהחליק בשדרות אליעזר קפלן בעיר טבריה; ב-11 ביולי נהרגה שושנה תעסה, זיכרונה לברכה, מפצעיה; יום קודם לכן הייתה מעורבת שושנה בתאונת דרכים בין שני כלי רכב בקצה הדרומי של כביש 4 בעוטף עזה.

בועז טופורובסקי: עוד ב-11 ביולי נהרגו סופי רוסטסקי בת ה-28 ובנה איתי בן החודשיים לאחר שנהג משאית פגע ברכבם בכביש 7 סמוך למחלף בית רבן.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו היום נהרגו אישה בת 50 וילדה בת 10 בתאונה בין רכב למשאית בכביש 60 סמוך לבית חגי.

בועז טופורובסקי: כשאתם שומעים שחלק מהמקומות חוזרים על עצמם זה בגלל שאלו כבישי וצומתי דמים שהמדינה לא מצאה תקציבים לטפל בהם.

בועז טופורובסקי: היא כן מצאה תקציבים ל-36 שרים ועוד 18 סגני שרים.

בועז טופורובסקי: ב-12 ביולי נהרגו עמית בר-לב והלל ללום, בני 18, לאחר שרכבם התהפך בכביש 1 סמוך למצפה יריחו כאשר חזרו ממסיבת יום הולדת של חברם.

בועז טופורובסקי: ב-15 ביולי נהרג עמנואל צביאל בן ה-7 ממעלה חבר לאחר שרכב על אופניו, נפל ונחבל בראשו ונפטר מפצעיו.

בועז טופורובסקי: ב-17 ביולי, יום ההולדת שלי, רוכב אופנוע בן 16 נהרג מפגיעת משאית בכביש 40 לכיוון קסטינה.

בועז טופורובסקי: בן 16.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרג עודי חסניין, תושב ג'לג'וליה, בתאונה בין שלושה כלי רכב בכביש 444 סמוך לכניסה ליישוב.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום הזה נהרג הולך רגל בן 21 מקריית ביאליק מפגיעת רכב פרטי בכביש החוף סמוך לעתלית.

בועז טופורובסקי: ב-18 ביולי נהרג הולך רגל בן 40 לאחר שנלכד ונמחץ בין שתי משאיות בדרך שלמה שבתל אביב.

בועז טופורובסקי: ב-19 ביולי נהרגה אידה קרמר בת ה-22 מקריית ביאליק לאחר שהרכב שבו נסעה התהפך לוואדי במהלך מרדף משטרתי בכביש 79 סמוך לצומת המוביל.

בועז טופורובסקי: ב-20 ביולי נהרג פעוט בן שנה וחצי לאחר שנדרס בשוגג בעיר שפרעם – פעוט בן שנה וחצי לא יכול להידרס שלא בשוגג.

בועז טופורובסקי: ב-21 ביולי נהרגה הולכת הרגל יאנה וורנקו, בת 64.

בועז טופורובסקי: היא נפגעה מרכב פרטי בעיר דימונה.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום הנורא נהרג רוכב אופניים חשמליים בן 32 שנפגע מרכב בכביש 483 סמוך לכניסה לגבעת השלושה.

בועז טופורובסקי: ב-24 ביולי נהרג נועם גולד, בן 14 מברקן, לאחר שנהג הרכב שבו נסע סטה ממסלולו והתהפך, בגן יבנה.

בועז טופורובסקי: עוד ב-24 לחודש יולי נהרג איוב ח'טיב בין ה-16, הולך רגל שנפגע מאופנוע בכביש 85 שבגליל.

בועז טופורובסקי: ב-28 ביולי נהרג רוכב אופניים בשנות השישים לחייו לאחר שנפגע מרכב פרטי בכביש 40.

בועז טופורובסקי: ב-30 ביולי נהרג גבר בן 60 בתאונה בעיר נוף הגליל.

בועז טופורובסקי: אלו ההרוגים בדרכים בחודש יולי.

בועז טופורובסקי: זה נהיה קשה יותר ויותר.

בועז טופורובסקי: נעבור לחודש אוגוסט 2019.

בועז טופורובסקי: בחודש אוגוסט 2019 נהרגו 31 אנשים בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-1 באוגוסט נהרג גבר בן 60 בתאונה לאחר שהתנגש עם רכבו בקיר בבועיינה-נוג'ידאת.

בועז טופורובסקי: ב-2 באוגוסט נהרג גבר בעיר כפר סבא לאחר שהתנגש בעמוד עם רכבו.

בועז טופורובסקי: רכבו עלה באש והוא נהרג בלהבות.

בועז טופורובסקי: ב-5 באוגוסט נהרג יוסף ביאדסה בן ה-22 מבאקה אל-גרבייה לאחר שהרכב שבו נהג התנגש בעץ בכניסה ליישוב.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום תינוקת בת חצי שנה נהרגה בתאונה בין שלושה כלי רכב וטרקטור עם עגלה בכביש 578 שבבקעת הירדן.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום הקשה הזה נקבע מותה של הולכת רגל בת 80 שנפגעה מרכב בבית הכרם שבירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-9 באוגוסט נפגעה מאלק אל-אבטה, בת 18 תושבת לוד, מרכב חולף.

בועז טופורובסקי: היא מתה מפצעיה.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו הערב נהרג עמראן אל-נסאירה, בן 20 מרהט, לאחר שרכבו התהפך בכביש 293 סמוך לצומת בית קמה.

בועז טופורובסקי: ב-10 באוגוסט נהרג הולך רגל בן 19 לאחר שנפגע מאופנוע כבד בעיר אשדוד.

בועז טופורובסקי: ב-12 באוגוסט נהרגו שני קרובי משפחה, צעירים בשנות העשרים לחייהם מכפר בדואי בנגב, כאשר רכבם התנגש בעמוד סמוך למנחת בערד.

בועז טופורובסקי: ב-15 באוגוסט נהרג הולך רגל בן 80 מפגיעת משאית בעיר רחובות.

בועז טופורובסקי: עוד ב-15 לחודש נהרג רב-סמל מתקדם מועאד גאנם מהיישוב סאג'ור, שוטר בתחנת צפת, בשל תאונת אופנוע בכביש 85 סמוך לצומת חנניה.

בועז טופורובסקי: ב-18 באוגוסט נהרג רב סמל בכיר אבישי ביטון, זיכרונו לברכה, בהתנגשות בין שני כלי רכב בכביש 90 סמוך לקיבוץ אפיקים.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום נהרג גבר בשנות השלושים לחייו בשל תאונה בין שני כלי רכב בכביש 60 סמוך לשער בנימין.

בועז טופורובסקי: ב-19 באוגוסט נהרג גבר בשנות החמישים לחייו בתאונה בין כמה כלי רכב בצומת שוקת.

בועז טופורובסקי: ב-29 באוגוסט נהגו האחיות תהל מעול בת ה-17 וירין מעול בת ה-19, שתיהן מאשקלון, לאחר שהרכב שבו נסעו והתנגש בעץ.

בועז טופורובסקי: עוד באותו יום ארור רוכב אופנוע בן 48 נהרג מפגיעת טרקטור ליד נתיבות.

בועז טופורובסקי: ב-30 באוגוסט נהרג מוחמד יאסין שחאדה בן ה-57, לאחר שנפגע מאופניים חשמליים בעיר טמרה.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום נהרגה אישה בשנות השלושים לחייה לאחר שהתנגשה עם רכבה במשאית בכביש 90 – עוד פעם כביש 90 – סמוך לכניסה למצדה.

בועז טופורובסקי: אלה ההרוגים בחודש אוגוסט 2019.

בועז טופורובסקי: עכשיו אנחנו מגיעים לחודש ספטמבר 2019, מועד הבחירות השניות, שבהן חשבנו שאנחנו נשנה את מה שקורה כאן במדינה, אבל כמו ההרוגים בדרכים דבר לא השתנה.

בועז טופורובסקי: בחודש ספטמבר 2019 נהרגו 24 בני אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-1 בספטמבר נהרג הולך רגל בן 30 שנפגע מרכב ברהט.

בועז טופורובסקי: ב-9 בספטמבר נהרגה אילנית טקלה, בת 25, כאשר נפגעה ממשאית בדרך לסקוב בנמל אשדוד.

בועז טופורובסקי: ב-13 בספטמבר לב נודלמן, בן 60, נהרג בתאונת דרכים חזיתית בין שתי משאיות בכביש 25 בצומת רותם סמוך לדימונה.

בועז טופורובסקי: ב-14 בספטמבר נהרג גבר בן 40 בתאונת דרכים בין שלושה כלי רכב בכביש 784 בסמוך לחנתון.

בועז טופורובסקי: ב-15 בספטמבר נהרג גבר בשנות החמישים לחייו כאשר רכב על אופניו ונפגע על ידי משאית בכביש 461 בין מחלף מסובין לאור יהודה.

בועז טופורובסקי: ב-15 בספטמבר נהג רוכב אופניים בשנות הארבעים לחייו לאחר שנפגע מרכב בירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-16 בספטמבר נהרג גבר בן 33 מטייבה בתאונת דרכים בכביש 6 במחלף ניצני עוז לכיוון דרום.

בועז טופורובסקי: ב-18 בספטמבר נהרגה אישה בשנות השבעים לחייה, כאשר נפגעה מאופנוע בעת שחצתה את הכביש ברחוב הרב אפריאט ברמלה.

בועז טופורובסקי: ב-19 בספטמבר נהרגה אישה בת 59 בתאונה בין אוטובוס לרכב פרטי בכביש 232.

בועז טופורובסקי: ב-20 בספטמבר נהרג הולך רגל בן 30 לאחר שנפגע מאוטובוס ברחוב זבולון בקריית אתא.

בועז טופורובסקי: ב-22 בספטמבר נהרג גבר בן 28 תושב נאורה בתאונת דרכים בכביש 716 סמוך לעין חרוד איחוד.

בועז טופורובסקי: ב-26 בספטמבר נהרג רוכב אופנוע בשנות העשרים לחייו מפגיעת רכב בכביש 1 סמוך לשער הגיא.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרגה הולכת רגל בת 78 מפגיעת רכב ברחוב העצמאות בקריית אתא.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום נהרג רוכב אופנוע בן 19 בתאונה בינו לבין רכב פרטי בכביש המחבר בין הכפר שעב לכביש 805.

בועז טופורובסקי: ב-28 בספטמבר נהרג תושב חיפה בן 38 לאחר שהתנגש עם מכוניתו במעקה בטיחות וברכב נוסף בכביש 75 סמוך לצומת יגור.

בועז טופורובסקי: אלה הרוגים בדרכים בחודש ספטמבר 2019.

בועז טופורובסקי: אני רואה שיש לי עוד זמן.

בועז טופורובסקי: אני נאלץ לעבור לחודש אוקטובר 2019.

מאיר כהן: אדוני מבין שלהגיע לחודש שבו אנחנו נמצאים הזמן לא יאפשר לך.

בועז טופורובסקי: ברור.

בועז טופורובסקי: אני אסיים ומקסימום אני אמשיך בפעם הבאה.

בועז טופורובסקי: אני כנראה אדבר גם מחר.

בועז טופורובסקי: אני בצער רב אמשיך לקרוא.

בועז טופורובסקי: הלוואי שהיינו מספיקים הכול והיה לי עוד הרבה זמן לנאום על המצב היום לא רק בדרכים אלא בעוד מקומות.

בועז טופורובסקי: אבל כשנהרגים בדרכים יותר הרוגים מכל מלחמות ישראל ומדינת ישראל וממשלת ישראל לא מתייחסות לזה כאל מלחמה – אפילו אני לא מבקש שיתייחסו לזה כמו אל הקורונה, אלא כאל מלחמה, שיילחמו בזה באמת – אז ימשיכו להיהרג בדרכים יותר הרוגים מכל מלחמה אחרת, ואנחנו נמשיך להיאבק ולהילחם עד אשר לא יהיו אנשים שמתו סתם.

בועז טופורובסקי: אפילו אתה לא יכול להגיד שיש תחושת שליחות – הצלת אנשים, הצלת מדינה.

בועז טופורובסקי: אז אני אקריא את אוקטובר 2019.

בועז טופורובסקי: אם נסיים – נסיים; אם לא – תפסיק אותי מתי שאתה רואה לנכון.

בועז טופורובסקי: באוקטובר 2019 נהרגו 38 בני אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-1 באוקטובר נהרג רוכב אופנוע בן 30 תושב אבטין, לאחר שהתנגש בעמוד בחיפה; ב-2 באוקטובר נהרג גבר בן 34 מפגיעת רכב בתאונת פגע וברח בכניסה ליישוב תל שבע בדרום; איזו פחדנות זה פגע וברח.

בועז טופורובסקי: ב-6 באוקטובר נהרג גבר בן 35 בתאונת דרכים קטלנית בין שתי משאיות ורכב פרטי בכביש 25 סמוך לצומת רותם; ב-7 באוקטובר נהרג גבר בשנות השלושים לחייו בתאונה בכביש 6 לכיוון דרום, בין מחלף שורק למחלף קריית גת; עוד ב-7 באוקטובר נהרגה הולכת רגל תושבת אשקלון בשנות השישים לחייה, כתוצאה מפגיעת רכב פרטי בעת שחצתה את הכביש ברחוב האצ"ל בעיר; ב-9 באוקטובר נהרג איתי מרגי בן ה-8 בשעה שרכב על אופניים ונפגע מרכב בצומת הרחובות ז'בוטינסקי ונמיר בתל אביב במהלך יום כיפור.

מאיר כהן: שני הוריו היו תלמידים שלי.

בועז טופורובסקי: באמת?

מאיר כהן: כן.

בועז טופורובסקי: תחשוב איך חייהם נהרסו וחייו נקטעו.

בועז טופורובסקי: ב-9 באוקטובר נהרג ריאד אבו שריקי בן ה-12 לאחר שנפגע מאופנוע בכביש 443, סמוך לכפר הנוער בן שמן; ב-12 באוקטובר נהרג רוכב טרקטורון בן 35 בתאונת דרכים בכביש 7212, סמוך ליער דמון שליד נשר; ב-14 באוקטובר נהרגו שני צעירים בשנות העשרים לחייהם סמוך לכפר עיזרייה בכביש מעלה אדומים; ב-16 באוקטובר נהרג תושב כפר קרע בן 22 בתאונת דרכים בין רכב פרטי למשאית, בכביש סמוך לכפר קרע לכיוון רגבים; ב-17 באוקטובר נהרג צעיר בן 19 בתאונה שאירעה בכביש 232, סמוך לצומת איבים; עוד ב-17 באוקטובר נהרג אדם בשנות החמישים לחייו בתאונה בכביש 232 – שוב – סמוך לצומת איבים גם כן.

בועז טופורובסקי: באותו מקום, באותו יום.

בועז טופורובסקי: ב-19 באוקטובר נהרגה אירנה דובינסקי, בת 30 מקריית ים, יחד עם בתה ענת בת ה-12, לאחר שמכוניתה התנגשה במשאית סמוך למחלף בן שמן בכביש 6.

בועז טופורובסקי: לאחר שלושה ימים נפטר גם התינוק שהיה ברחמה של אירנה ויולד לאחר התאונה; ב-22 באוקטובר נהרגה דוחא סלאמה, בת 25 מקלנסווה.

בועז טופורובסקי: היא נסעה לבקר את אחיה אשר נפצע בתאונת דרכים, התנגשה באוטובוס ונהרגה במקום.

בועז טופורובסקי: אילו דברים מחרידים.

בועז טופורובסקי: עוד ב-22 בחודש, נפטרה מפצעיה יעל רוז גולדשטיין בת ה-6, אשר נפגעה מכלי רכב סמוך למושב אמונים ארבעה ימים לפני כן.

בועז טופורובסקי: ב-24 באוקטובר נחמן יוסף מרקוביץ' בן ה-24 נהרג מפגיעת רכב בנתיבי איילון.

מאיר כהן: אדוני, תמשיך – יש לך עוד דקות דיבור.

בועז טופורובסקי: יש, לצערי, עוד המון הרוגים.

מאיר כהן: לצערנו, כן.

בועז טופורובסקי: אני אמשיך אותם בדקות הדיבור הבאות וגם אני אסכם.

מאיר כהן: מאה אחוז.

מאיר כהן: תודה רבה, אני מצטער.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו חייבים לצאת ב-19:05-19:00 להפסקה, לכבד את חברינו שצמים בחודש הרמדאן.

מאיר כהן: בבקשה, עשר דקות, יואל רזבוזוב.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושב-ראש.

יואל רזבוזוב: קשה לדבר אחרי הנאום של חברי חבר הכנסת טופורובסקי, שעוסק בנושא של תאונות הדרכים בהתמדה ובנחישות.

יואל רזבוזוב: הלוואי ושר התחבורה סמוטריץ' היה עוסק בזה כמו שבועז עושה זאת.

יואל רזבוזוב: במקום זה הוא נהיה לנו פרשן לענייני כדורגל.

יואל רזבוזוב: זה מה שאנחנו שומעים ממנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת בשעות האלה מתעסקים בהצעת חוק-יסוד: הממשלה – הוראת שעה, תיקון של חוק-יסוד.

יואל רזבוזוב: אני לא אחזור על כל מה שנאמר בוועדה.

יואל רזבוזוב: נאמרו הרבה דברים ואנחנו באמת הורסים את כל היסודות שהבית הזה נבנה עליהם.

יואל רזבוזוב: פשוט מחר, בלילה אחד, ניקח ונהרוס את זה בגלל שיקולים ואינטרסים פוליטיים של בן אדם אחד.

יואל רזבוזוב: מאוד מפריעה לי בכלל כל הצעת החוק הזאת – ממשלת החילופים.

יואל רזבוזוב: כל מילה – מועד החילופים.

יואל רזבוזוב: כל הזמן חלופי, חלופי, חלופי, חלופי.

יואל רזבוזוב: אנשים רוצים בזמן הזה משהו יציב, הם לא רוצים חלופי.

יואל רזבוזוב: הם רוצים עכשיו מישהו להיאחז בו.

יואל רזבוזוב: אנשים, הכנסת, הממשלה, ראש הממשלה.

יואל רזבוזוב: לא רוצים שום דבר חלופי, וזה מה שמופיע פה.

יואל רזבוזוב: אבל הדבר הכי מקומם במסמך הזה זה שמספר השרים המזוהים כבעלי זיקה לראש הממשלה יהיה זהה למספר השרים המזוהים כבעלי זיקה לראש הממשלה החלופי.

יואל רזבוזוב: איך?

יואל רזבוזוב: מה זה הדבר הזה בכלל?

יואל רזבוזוב: שר אמור להיות בעל זיקה למדינה, לאזרחי המדינה.

יואל רזבוזוב: איך הוא צריך להיות בעל זיקה לראש הממשלה, ושרים אחרים יהיו בעלי זיקה לראש הממשלה – זה ברדק, חברים.

יואל רזבוזוב: אי-אפשר לנהל ככה את המדינה, ואם הם רוצים למשול ככה אז הם לא יצליחו, כי זה פשוט בלתי אפשרי.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהזיקה והמחויבות של שר, של ראש הממשלה, צריכות להיות קודם כול לאזרחי ישראל ולא לעצמו.

יואל רזבוזוב: אנחנו נעבור למסיבת העיתונאים של אתמול.

יואל רזבוזוב: ראיתי את ראש הממשלה בא חגיגי, יחד עם שריו, ובאמת, הוא הצליח לבלבל את כולם.

יואל רזבוזוב: אני קיבלתי מיליון הודעות.

יואל רזבוזוב: אנשים פשוט לא מבינים מה יוצא מהמגבלות, מה לא יוצא.

יואל רזבוזוב: באמת, אנשים נהיו יותר מבולבלים אחרי מסיבת העיתונאים הזאת.

יואל רזבוזוב: אבל משפט אחד של ראש הממשלה במסיבת העיתונאים כן תפס את תשומת ליבי.

יואל רזבוזוב: הוא אמר שאנחנו העברנו מיליארדים למובטלים ולעצמאים, אבל הכסף נעצר – בגלל מה?

יואל רזבוזוב: בגלל ביורוקרטיה.

יואל רזבוזוב: אז אני אגלה לכם סוד, אבל שיישאר בינינו.

יואל רזבוזוב: מי שר האוצר שלנו?

יואל רזבוזוב: מאיזו מפלגה הוא?

יואל רזבוזוב: הוא ממפלגת הליכוד, לפי מה שבדקתי.

יואל רזבוזוב: מי שר הכלכלה שלנו?

יואל רזבוזוב: מאיזו מפלגה?

יואל רזבוזוב: ממפלגת הליכוד.

יואל רזבוזוב: איזה שר אחראי לביטוח לאומי, לדמי אבטלה?

יואל רזבוזוב: שר העבודה והרווחה.

יואל רזבוזוב: מאיזו מפלגה השר הזה?

בועז טופורובסקי: הליכוד.

יואל רזבוזוב: הליכוד, נכון מאוד, בועז.

יואל רזבוזוב: אז כל השרים שאחראים לכך שהכסף שצריך להגיע למובטלים ולעצמאים, שהכסף הזה לא ייעצר בגלל ביורוקרטיה, הם מהמפלגה של ראש הממשלה.

יואל רזבוזוב: אז איך אתה, אדוני ראש הממשלה, מתלונן על ביורוקרטיה כשהשרים שלך הם האחראים שהכסף הזה יעבור בלי ביורוקרטיה, יעבור לאזרחים?

יואל רזבוזוב: אנחנו נמצאים במשבר הכלכלי החמור ביותר שהמדינה שלנו חוותה ואתה מתלונן על ביורוקרטיה?

יואל רזבוזוב: לך תצעק על השרים שלך ותפתור את הביורוקרטיה.

יואל רזבוזוב: אין דבר כזה שאנשים צמאים לכסף הזה, שעכשיו הם פשוט זקוקים לו כמו אוויר, כמו חמצן, והם לא מקבלים אותו בגלל שאתה מתלונן על ביורוקרטיה.

יואל רזבוזוב: כמה זמן אתה ראש ממשלה?

יואל רזבוזוב: אז באמת, הקטע הזה במסיבת העיתונאים הוא פשוט הזוי.

יואל רזבוזוב: אנחנו ראינו שלבוא ולהגיד סיסמאות ולברך ולהגיד: יופי, הצלחנו – כולם יודעים.

יואל רזבוזוב: מצוין.

יואל רזבוזוב: שרי הליכוד באו ועשו את זה אתמול, אבל מה עם לקחת אחריות?

יואל רזבוזוב: את הדברים המשמחים הם לוקחים לעצמם, את הקרדיט, לבוא במסיבת עיתונאים ולהגיד: אנחנו שחררנו, יופי, אנחנו הקלנו עליכם; אבל בזווית השנייה, כשבעלי עסקים שצריכים לפתוח את העסקים יבינו באילו מגבלות הם צריכים לפתוח, את זה מי צריך לבשר להם?

יואל רזבוזוב: הפקידים.

יואל רזבוזוב: למה?

יואל רזבוזוב: כי לא כל העסקים יוכלו להיפתח במגבלות האלה.

יואל רזבוזוב: ואני יודע את זה בוודאות.

יואל רזבוזוב: אנחנו נעבור לעוד משהו, מוטיב האלונקה.

יואל רזבוזוב: הוא מלווה אותנו.

יואל רזבוזוב: להיכנס תחת האלונקה – אנחנו שומעים את זה כל כך הרבה זמן.

יואל רזבוזוב: אז אני רוצה לדבר איתכם עכשיו על כללים והוראות לנשיאת האלונקה.

יואל רזבוזוב: נשיאת האלונקה מחייבת חוזק של שרירי הרגליים ופלג הגוף העליון.

יואל רזבוזוב: חשוב לזכור שבבסיסו אקט זה גורם למעמסה לא שוויונית על צידי הגוף, ולכן כהכנה חייבים לכלול עבודה על חיזוקים לא מאוזנים בשטחים לא יציבים.

יואל רזבוזוב: בימים האחרונים קראתי מדריכים רבים לנשיאה נכונה ותקנית של האלונקה, אך תתפלאו, באף אחד מהמדריכים האלה לא כתוב שדרושים 52 אנשים על מנת לשאת אותה.

יואל רזבוזוב: כמו כן, בסוף מסע אלונקות ארוך ומעייף נהוג לקבל מה?

יואל רזבוזוב: כומתה.

יואל רזבוזוב: בממשלה המסתמנת אנשים שרוצים לשאת את האלונקה קודם יקבלו לשכות מפוארות ומלא ג'ובים ואז לא יצטרכו לעשות כלום.

יואל רזבוזוב: במקרה הזה הם לא סוחבים את האלונקה, במקרה הזה אזרחי ישראל הם אלה שסוחבים על גבם את עלותה של הממשלה המנופחת והמנותקת שלהם בזמן המשבר הכלכלי החמור בתולדות המדינה.

יואל רזבוזוב: אני אסיים, אני רואה שהגענו כבר לשעה 19:00.

יואל רזבוזוב: חברים, חבל שעכשיו אנחנו צריכים למשוך זמן ואז בלילה להצביע על חוק שהורס את המשכן הזה.

יואל רזבוזוב: יכולנו להיות במקום אחר.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש של הישיבה הזאת, אם היית יושב כאן במעמד של יושב-ראש קבוע היינו מדברים עכשיו על ערכים, היינו מדברים עכשיו על הצעות חוק שלא מאפשרות לאנשים עם כתבי אישום לכהן כראש ממשלה ושלא מאפשרים להם להרכיב את הממשלה – אי-אפשר להיות היום נהג של שר, אבל ראש ממשלה אפשר להיות ושר אפשר להיות.

יואל רזבוזוב: אז חבל שאנחנו במצב הזה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מתכבד להכריז על הפסקה בדיון מרגע זה, 19:01, ועד השעה 20:15.

מאיר כהן: ההפסקה נועדה לאפשר לחברינו שצמים את צום הרמדאן לשבור את הצום.

מאיר כהן: הישיבה תתחדש, כאמור, בשעה 20:15.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה בדיון המשולב בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה).

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: 60 דקות מלאות עומדות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: כנסת נכבדה – כרגיל, שכחתי משקפיים.

יעקב מרגי: קח לך את הזמן.

מאיר כהן: יש לך משקפיים ביד.

מיקי לוי: יש לי עוד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, גברתי מזכירת הכנסת, ערב טוב לכם.

מיקי לוי: "באתי לדבר איתכם היום על נורמות חוקיות ומוסר ציבורי.

מיקי לוי: נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים לא יכול לכהן כראש ממשלה", לא בהיבט המוסרי, לא בהיבט הערכי, וגם לא בהיבט התפקודי, "זו אמת פשוטה וברורה".

מיקי לוי: בבחירות, ראש הממשלה יאבד את המנדט, והמשפט יתחיל ב-17 במרץ – "יעבור מכס ראש הממשלה אל ספסל הנאשמים.

מיקי לוי: זו בדיוק הסיבה שהוא מוכן לרסק את המערכות הממלכתיות של מדינת ישראל, ובראשן מערכות אכיפת החוק".

מיקי לוי: אין לו גבולות ואין לו אחריות למדינת ישראל.

מיקי לוי: "נתניהו דואג רק לנתניהו ולא לאזרחי מדינת ישראל" – מתוך נאומו של בני גנץ לפני הבחירות האחרונות.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מביאים כאן הסכם קואליציוני, ואתה יודע מה, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: אני מכבד את הדרך שבה בחר בני גנץ.

מיקי לוי: זוהי הפוליטיקה במדינת ישראל.

מיקי לוי: זו שאלה אחרת אם זה ערכי-מוסרי או שזה נופל במקום אחר.

מיקי לוי: אין לי בעיה עם העניין הזה.

מיקי לוי: אין לי גם בעיה עם חתימת הסכמים קואליציוניים.

מיקי לוי: כך ראוי שייעשה.

מיקי לוי: אבל לבצר הסכמים קואליציוניים בשינוי חקיקה של חוקי-יסוד, לבצר מעמדו של זה בחוקי-יסוד, לבצר את מבצרו של זה ולבטח את מעמדו – כל אלה צריכים להישאר בגדר של הסכם קואליציוני, ולא במסגרת חוקים, ובפרט חוקי-יסוד.

מיקי לוי: ממה נובע הדבר?

מיקי לוי: הדבר נובע אך ורק מסיבה אחת: זה אינו מאמין לזה, זה אינו מאמין לאחר, זה מבצר את מבצרו של זה, וזה שומר על אורוותו של זה למען החמורים לא יברחו.

מיקי לוי: זה מה שמביא אתכם לפגוע בחוקים ולשנות, בעזרת חוקי-יסוד, שינוי משטרי.

מיקי לוי: גם ותיקי הבית הזה – ואדוני היושב בראש, אתה בין ותיקי הבית הזה, אינך זוכר חבילת חוקים שמגיעים בצורה הזאת.

מיקי לוי: לכן, הייתי אומר פעם נוספת: עזבו, לכו קיימו הסכם קואליציוני כמיטב הבנתכם.

מיקי לוי: ערכו אותו עם כל הכיוונים שאתם רוצים, תדפנו אותו עם נושאים משפטיים, עם הסכמים משפטיים.

מיקי לוי: עזבו את חוקי-היסוד של מדינת ישראל.

מיקי לוי: הרי אין לנו חוקה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: החוקה של מדינת ישראל היא כפאזל: חוקים-חוקים קטנטנים שמצטרפים לחוקה אחת כוללת.

מיקי לוי: זו המשמעות.

מיקי לוי: אז רוצים שהחוקים האלה שחוקקו עכשיו ייכנסו לתוך הפאזל הזה של חוקה לישראל?

מיקי לוי: בוודאי ובוודאי שלא.

מיקי לוי: אז התעוררו, אמרו: ואלכ, אולי לא בסדר, בואו נעשה הוראת שעה.

מיקי לוי: לא יאה להם, לחוקי-יסוד, שיחוקקו בהוראת שעה.

מיקי לוי: לא יאה להם.

מיקי לוי: אמר בית המשפט העליון את דברו בנושא התקציב הדו-שנתי.

מיקי לוי: אתם רוצים תקציב דו-שנתי?

מיקי לוי: אין בעיה, תחוקקו חוק-יסוד.

מיקי לוי: אבל בהוראת שעה, שכל פעם מאריכים אותה מחדש?

מיקי לוי: לא יאה.

מיקי לוי: נכון, נמנע בית המשפט העליון – אמר בית המשפט העליון את דברו בנושא התקציב הדו-שנתי.

מיקי לוי: לא יאה לחוקק תקציב דו-שנתי בהוראת שעה; נמנע מלהתערב בית המשפט בחוקי-יסוד, ואני מאמין שגם הפעם.

מיקי לוי: וגם ראיתי את חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה הערב, שהוגשה לבית המשפט העליון, שבה הוא אומר: ממליץ בפניכם להימנע, ההסכם הקואליציוני שריר וקיים – להימנע מנגיעה בחוקי-יסוד.

מיקי לוי: נכון, טוב ייעשה.

מיקי לוי: אבל כשחוקי-היסוד, חלק מהם, או מקצתם, אינם קבילים ואינם חוקיים, מחובתו של בית המשפט כן להתערב.

מיקי לוי: ולכן, אני חושב – בשלב הזה אין שום דבר לפחות למראית עין שהוגש, אבל כבר אמר בית המשפט העליון המכובד את דברו אתמול, למרות שהחוק הנורבגי המדלג לא נכלל בהצעת החוקים שהוגשו.

מיקי לוי: אני התרעתי על כך בפני חבר הכנסת ניסנקורן ואמרתי לו: זה לא יעבור, מכיוון שרשימה הוגשה לפני הבחירות.

מיקי לוי: מי שבחר, נתן את קולו לאותה רשימה.

מיקי לוי: התפצלה אחר כך – התפצלה.

מיקי לוי: אבל המשך הרשימה הוא על פי סדר, ואם יחול חוק נורבגי ושרים יתפטרו למען חברי כנסת – זה שנתן את קולו, האזרח, ירצה שהרשימה תישאר כסדרה.

מיקי לוי: נראה לי לא מוסרי ולא ישר לבוא ולחוקק חוק רטרואקטיבי.

מיקי לוי: אני לא מכיר דבר כזה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אני רק חצי מזמנך בכנסת הנוכחית – אתה 16 שנים, למיטב ידיעתי.

מיקי לוי: לא היה חוק רטרואקטיבי, וכך יאה שיישאר בבית הזה.

מיקי לוי: וגם כשרצינו לחוקק חוקים בעניינו של ראש הממשלה אמרנו ביושר רב: יחול מהכנסת הבאה.

מיקי לוי: לא יהיה לכאורה רטרואקטיבי.

מיקי לוי: לכן, נראה לי, וכך אני גם מציע למפלגת כחול לבן ולחבר הכנסת אבי ניסנקורן, שהוא-הוא שמוביל את המהלכים האלה ולא אחת מכשיל את מפלגת כחול לבן בעצות הלא-טובות שלו – ימשוך את ידו.

מיקי לוי: רוצה לעשות חוק?

מיקי לוי: בבקשה, אין נורבגי מדלג.

מיקי לוי: על פי הסדר.

מיקי לוי: כך ראוי וכך רצוי שיהיה.

מיקי לוי: אדוני היושב בראש, מביאים פה הסכם שדורס את האופוזיציה – נכון, אופוזיציה קטנה – מעקר את הכנסת מתוכן ומשנה באופן רטרואקטיבי את שיטת המשטר שלנו ואת כללי המשחק.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, לאחר שקראתי את ההסכם הקואליציוני והתיקון לחוק-יסוד שהגשתם, חבריי חברי כחול לבן והליכוד – התחלקתם על כל השכל ואיבדתם את הבלמים.

מיקי לוי: השופט רובינשטיין אמר על החוק דברים נוקבים, ואני מצטט – התכתבתי איתו בשבוע שעבר במהלך החקיקה בוועדה המיוחדת: ההסכם הקואליציוני מבהיל; כך אמר הפרופ' רובינשטיין, היועץ המשפטי לממשלה ושופט בית המשפט העליון בדימוס.

מיקי לוי: ההסכם הקואליציוני מבהיל, "חוקי-יסוד נדרסים כאילו הם היו חוקי עזר על ביוב ברעננה".

מיקי לוי: ואני מוסיף ואומר לכם שגם ברעננה, בחוקי עזר על ביוב, לא היו מתנהלים כך ומחליפים את הכללים תוך כדי המשחק, ולא הייתה עולה צחנה שכזו מהביוב.

מיקי לוי: ההסכם הזה צועק דבר אחד: חוסר אמון מינימלי האחד בשני.

מיקי לוי: ואנחנו רואים את זה – אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש – בהתנהלות של הימים האחרונים, ובפרט בהתנהלות של היום הזה.

מיקי לוי: לכחול לבן אצה-רצה הדרך, כי הם לא מאמינים לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

מיקי לוי: אצה-רצה הדרך לסיים את החקיקה עד יום חמישי, זהו יום העברת המנדט – על פי חוק, אדוני יודע – לחבר הכנסת בנימין נתניהו, לבוא ולהעביר את השרביט להקמת הממשלה.

מיקי לוי: יש לזה משמעויות: מעבירים את הוועדה המסדרת לאחריות הליכוד; לא שהוא לא היה שם – הוא היה שם הרבה שנים.

מיקי לוי: מעבירים את ועדת החוקה, אם תוקם, לחברי – שלום, אדוני.

מיקי לוי: ברוך הבא.

מיקי לוי: אני שמח לראות אותך.

מיקי לוי: ידיד יקר ואיש יקר.

מיקי לוי: יש לזה משמעויות אם השרביט יעבור עד יום חמישי ולא יודיעו לנשיא שקיימים 61 חברי כנסת שתומכים בממשלה ההולכת וקמה.

מיקי לוי: העברת השרביט לחבר הכנסת בנימין נתניהו – זה מדיר שינה מעיני חבר הכנסת בני גנץ ואנשי מפלגתו.

מיקי לוי: צריך להעביר את ראשות הוועדה המסדרת לאחריות הליכוד, צריך להעביר את שאר ועדות הכנסת שהוקמו כוועדות כנסת זמניות לאחריות הליכוד, כי הוא הרוב.

מיקי לוי: כך נוהג המשטר.

אלעזר שטרן: זה לא כי הוא הרוב.

אלעזר שטרן: כי – – –

מיקי לוי: כי ראש הממשלה אמור – תודה על התיקון – ללכת ולכונן ממשלה.

מיקי לוי: השרביט פשוט יעבור אליו.

מיקי לוי: לכן, אצה-רצה הדרך לחברי כחול לבן, ובילינו כאן, נדמה לי, ארבעה או חמישה לילות, 17 שעות כל לילה, וימים קשים; בסדר, אני גם יכול להבין את זה, חוץ מיום אחד שנשגב מבינתי, וכבר נאמתי עליו.

מיקי לוי: ואז, מה יהיה אם לא מאמינים אחד לשני?

מיקי לוי: כל המערכת גועשת – מה יקרה אם עד יום חמישי לא יצליחו.

מיקי לוי: זה חלק מהעניין שניירות העבודה שהוגשו היום כתשובה לבית המשפט העליון – יש בהם ויתורים רבים.

מיקי לוי: והוויתור המרכזי – ראה, הפלא ופלא, והזהרתי אותם – – –

יעקב מרגי: זה לבנה או בלוקים?

מיקי לוי: לא, בסך הכול חמישה דפים.

יעקב מרגי: אז זה בלוקים.

מיקי לוי: קטנים.

מיקי לוי: העיקר זה מה שאמר בית המשפט, והתשובה היא כזו קטנטנה, שאומרת, בגדול: אנחנו בשלב הזה מוותרים על החוק הנורבגי – לא יהיה; אנחנו מצמצמים את שישה החודשים בחוסר מינויים לשלושה חודשים.

מיקי לוי: ממה נפשך?

מיקי לוי: ככה לא נוהגים אנשים שיש להם טיפה ניסיון בבית הזה.

מיקי לוי: אומרים – אם אני הייתי צריך להגיש את התשובה לבית המשפט העליון, הייתי אומר: אני מוותר על השישה חודשים.

מיקי לוי: ואמרתי: טעות.

מיקי לוי: כאשר ימנו שר – ואדוני השר יודע – למשרד מסוים – –

יעקב מרגי: זה ועדת איתור.

מיקי לוי: – – יש לו ועדת איתור; יש לו חודש וחצי ללמוד איך, במקרה הטוב – למשל, אני אקח את המשרד לביטחון הפנים, שאני מכיר אותו היטב, או את משרד האוצר, שאני מכיר היטב.

מיקי לוי: עד שנכנס השר, עד שהוא מתחיל לרוץ, עד שמבין מי נגד מי – שלושה חודשים זה זמן לימוד קצר מאוד מאוד מאוד, בפרט למי שבא למשרד שהוא אינו מכיר.

מיקי לוי: ובדרך כלל זה קורה.

מיקי לוי: לוקח זמן ללמוד – כך לפחות קרה לי; עברו כמה חודשים טובים, כשנכנסתי כסגן שר האוצר, עד שהבנתי מה זה רשות המיסים, שהייתי אחראי לה, ועד שהבנתי מה זה שוק ההון.

מיקי לוי: כמה חודשים טובים.

מיקי לוי: אני התרוצצתי בכל סניפי מס הכנסה, מקרקעין וערך מוסף בכל הארץ כדי להבין מי נגד מי.

מיקי לוי: במקום לבוא ולהגיד: ההארה, באל"ף, אפילו, של בית המשפט העליון, מקובלת עלינו; אנחנו מורידים את כל נושא המינויים של ששת החודשים.

מיקי לוי: עד שייכנס השר החדש, ילמד את משרדו, יקים ועדת איתור, יעשה התייעצויות, יראיין את המועמדים לכל התפקידים, כולל פרקליט המדינה – יעברו יותר משלושה חודשים, אז בשביל מה?

מיקי לוי: זה ממש צעדים של מתחילים שנופלים לכל בור אפשרי, וחבל.

מיקי לוי: אם היו שואלים אותי, הייתי ממש מייעץ להם.

מיקי לוי: אז אתם, ותיקי הבית, גם אדוני השר וגם אדוני היושב בראש, יודעים שהיו דברים מעולם, שהיו שני שרים בגלל בעיות פוליטיות נקודתיות.

מיקי לוי: היה חבר הכנסת מאיר שטרית כשר במשרד האוצר, ונדמה לי שהיה עוד משהו בעבר הרחוק מאוד – אולי גברתי זוכרת – אבל זה לא חשוב כרגע.

מיקי לוי: אבל לא היה משהו מאוגד בחוקי-יסוד.

מיקי לוי: לא היה כדבר הזה, אדוני.

מיקי לוי: וכשאני אומר: רגע, הכיצד – בכל זאת, צברתי כאן כמה ימים במליאה הזו, אני אחד מאלה שנדבק פה לכיסא – כיצד יעבוד הדבר, שני שרים באותה משרה?

יעקב מרגי: את החריצות אי-אפשר לקחת לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: מה יעשו כאשר יהיו שני שרים במשרד האוצר, לדוגמה, או במשרד לביטחון הפנים, בגלל צורך פוליטי?

מיקי לוי: כאשר יהיו חילוקי דעות בין שני השרים האלה, מי יפסוק?

מיקי לוי: האם ירדו למגרש הכדורגל כדי לבעוט פנדלים?

מיקי לוי: מי שיבקיע ראשון, הוא אשר יקבל את ההחלטה?

מיקי לוי: אמרו: רגע, אה, צודק, נלך הביתה.

מיקי לוי: הלכו הביתה, באו למוחרת לוועדה המיוחדת, שאני חבר בה, אמרו: חשבנו – אחד שר ואחד שר ללא תיק.

מיקי לוי: שר ללא תיק, אדוני יודע, היו כבר דברים מעולם.

מיקי לוי: בתפיסת העולם שלי זה נורא, אבל היו דברים.

מיקי לוי: מוטב יהיה שר ללא תיק במשרד ראש הממשלה מאשר שיהיה שר ללא תיק במשרד מסוים שיגרום שיהיו שם בעיות, מריבות וחוסר קבלת החלטות.

מיקי לוי: שר ללא תיק, חברים, הוא שר שיש לו חמישה עוזרים – סליחה, לסגן שר יש חמישה עוזרים; לשר יש שבעה עוזרים, אוטו, נהג, לשכה, מזכירה.

מיקי לוי: אבל אין לו עבודה, אז הוא מקבל כל מיני פרויקטים.

יעקב מרגי: אני לא מתקן אותך בין חמישה לשבעה, כי התוצאה היא אותה תוצאה.

מיקי לוי: סגן מקבל חמישה.

יעקב מרגי: לא, עוזרים וצוות לשכה.

מיקי לוי: עוזרים וצוות לשכה – אתם רואים מה עושה הוותק?

מיקי לוי: הוא יודע יותר.

מיקי לוי: תודה על התיקון.

מיקי לוי: אבל, באמת, זה מיותר לחלוטין.

מיקי לוי: עכשיו, באו ואמרו: רגע אחד, אי-אפשר רק שני שרים – אחד מכחול לבן ואחד מהליכוד, ואני עוזב את המפלגות האחרות כרגע.

מיקי לוי: ואז, מה נעשה?

מיקי לוי: נעשה גם שני סגני שרים.

מיקי לוי: בתוך ההסכם, בהצעת חוק-יסוד, שני סגני שרים, שני שרים, באותו משרד, כדי להגיע ל-52, 53, 54, אני לא יודע כמה, וזה חבל.

מיקי לוי: אתם רוצים את זה?

מיקי לוי: תפדל, תעשו הסכם קואליציוני.

מיקי לוי: למה צריך לפגוע ולעשות את זה בחוקי-יסוד?

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: זה פשוט פצע לבית הזה.

מיקי לוי: אז שני שרים, שני סגני שרים, באותו משרד.

מיקי לוי: אם כבר בשרים עסקינן, אז ראש הממשלה הממונה – לצורך העניין, בנימין נתניהו – אינו יכול לפטר את השר שמונה ממפלגת כחול לבן.

מיקי לוי: הנאמנות של השר היא לראש מפלגתו ולא לראש הממשלה.

מיקי לוי: אסור.

מיקי לוי: פשוט טירוף.

מיקי לוי: זה עוד טעם לפגם.

מיקי לוי: מה יעשה בני גנץ, לצורך העניין?

מיקי לוי: ואני רק דולה מהתקשורת, כי אנחנו עוד לא יודעים מה יהיו המינויים, אדוני.

מיקי לוי: אם השרה מירי רגב, שעל פי הפרסומים תמונה לשרה למשרד לביטחון הפנים, ובני גנץ יגיע – ואני מניח, מקווה, לא יודע מה, בשבילו, אחרי כל המהומה הזו, שאולי הוא יהיה, אולי הוא לא יהיה, אני לא יודע להתנבא, ראש הממשלה.

מיקי לוי: הוא ייתן לה הוראה, והיא תגיד לו: סליחה, אני לא בדיוק חושבת כמוך ולא מבצעת.

מיקי לוי: היא לא תהיה חוצפנית – היא תגיד את זה בצורה מאוד מנומסת, כדרכה בקודש.

מיקי לוי: מה הוא יעשה לה?

מיקי לוי: הוא לא יכול לפטר אותה.

מיקי לוי: אין לו שום סנקציה.

מיקי לוי: גם אם ניקח את חבר הכנסת ראש הממשלה בנימין נתניהו, בשנה וחצי הקרובות, על פי ההסכם, ולצורך העניין שר הביטחון בני גנץ – לא, בני גנץ הוא באמת לא איש של מריבות אבל ניקח את השר המיועד לשר החוץ גבי אשכנזי; חכה, עזוב, אני כבר לא מדבר על זה שהוא לא ייקח לעצמו את כל קשרי החוץ עם המעצמות הגדולות – אנחנו נראה איך זה יעבוד.

מיקי לוי: הרי זה מה שפורסם.

מיקי לוי: אנחנו לא כל כך יודעים.

מיקי לוי: בהסכם הקואליציוני שעדיין לא כולו פורסם.

מיקי לוי: גבי אשכנזי יגיד לו: סליחה, אני לא רוצה לסגור את השגרירות במדינה x, אבל אני ראש הממשלה – אני נותן לך הוראה.

מיקי לוי: אבל גבי אשכנזי אומר לו: אבל אדוני ראש הממשלה, עם כל הכבוד, אני לא סוגר.

מיקי לוי: לראש הממשלה אין שום סנקציות על שר החוץ המיועד גבי אשכנזי.

מיקי לוי: הייתכן?

מיקי לוי: ככה מנהלים מפעל?

מיקי לוי: גם מפעל אריזת קרטון קטנה במרכז הארץ, שמייצר קרטונים – אי-אפשר.

יעקב מרגי: העבירו את זה לרהט, את המפעל.

מיקי לוי: כן, לא רציתי להגיד כדי לא לפגוע.

מיקי לוי: אבל אני יודע.

מיקי לוי: וזה יאה, וטוב שעשו את זה.

מיקי לוי: טוב שהעבירו לרהט.

יעקב מרגי: אזור תעשייה מפותח ומתפתח – מצוין.

מיקי לוי: אזור תעשייה שביקרתי בו גם כסגן שר האוצר, גם כשהעבירו לשם את סודה סטרים – כך יאה, כך צריכה לנהוג מדינה.

מיקי לוי: אבל בסדר, אי-אפשר לנהל את המפעל הזה שנקרא ממשלת מדינת ישראל בצורה הזאת – אי-אפשר, זה אבסורד – ולעגן את כל ההסכם הזה, ואני אחזור על זה פעם אחר פעם, בחוקי-יסוד, כדי לבצר את המבצר.

מיקי לוי: אתם, ותיקי הבית, יודעים, ואדוני השר בוודאי.

מיקי לוי: עכשיו, הסכם שמיר-פרס – לחיצת יד; ואי-אפשר להגיד שהם היו חברים והלכו לשתות קפה כל יום.

מיקי לוי: זה משקעים של שנים.

מיקי לוי: לחיצת יד ואיזו טיוטה קטנה.

מיקי לוי: יותר מכך, נדמה לי ששר האוצר היה ממפלגתו של שמיר, מהליכוד דאז – הפוך.

יצחק וקנין: פרס היה שר האוצר, ואחרי כן הוא החליף אותו.

מיקי לוי: את שמיר.

מיקי לוי: לא, אבל היה שם שר אוצר מהליכוד שאחר כך פוטר – השר מודעי.

מיקי לוי: זה אפשרי.

מיקי לוי: הינה, ראש ממשלה שאינו ממפלגתו של מודעי פיטר אותו, כי כך צריך, כי הוא לא מילא את הוראתו של ראש הממשלה.

מיקי לוי: אבל ההסכם הזה בין פרס לשמיר – בלחיצת יד, בלי שום שינוי של חוקי-יסוד אלא על טיוטת נייר.

מיקי לוי: כל המהלך הזה של שינוי חוקי-יסוד נובע מכך ששני האישים האלה אינם מאמינים זה לזה, וזה רע מאוד.

מיקי לוי: זה רע מאוד לדמוקרטיה הישראלית.

מיקי לוי: ההסכם הזה, אדוני, הוא חוסר אמון מינימלי אחד בשני, בין שני האישים.

מיקי לוי: אבל בשם חוסר האמון הזה לא הולכים ומשנים את כללי המשחק ואת המשטר הפרלמנטרי שלנו.

מיקי לוי: לא משנים את הכללים באמצע.

מיקי לוי: ועם חוסר אמון כזה לא ניתן להקים ממשלה, כי אי-אפשר לנהל ממשלה עם חוסר אמון כזה.

מיקי לוי: אף ההסכם, המפורט ככל שיהיה, לא יכול להחליף אמון מינימלי.

מיקי לוי: יש אין-ספור סוגיות שיבואו לפתחכם, ואז אחת משתיים: או שהממשלה תהיה משותקת או שכל אחד ימשוך לכיוון שלו.

מיקי לוי: לעבוד ככה לא תצליחו, כשאין טיפת אמון.

מיקי לוי: ותאמינו לי, הממשלה הזו עלולה להתפרק הרבה יותר מהר ממה שאפשר לדמיין.

מיקי לוי: וכבר היום, על פי הפרסומים, רואים את החשש של כחול לבן שהעסק נתקע והם אמורים לוותר, ועל פי הפרסומים גם לא אכפת לראש הממשלה שההשבעה תהיה בעוד שבוע או בעוד שבועיים.

מיקי לוי: כמה אמת יש בזה אינני יודע, אבל כבר ציינתי את העובדה שביום חמישי בחצות השרביט להרכבת הממשלה עובר לבנימין נתניהו, וזה אומר הרבה.

מיקי לוי: אין בהסכם הזה אף מילה על הקורונה.

מיקי לוי: על פי מה שקורה עכשיו, אין אלונקה שצריך לשאת אותה.

מיקי לוי: הסיבה הזו עברה-חלפה מן העולם.

מיקי לוי: אין מילה אחת על המשבר במערכת הבריאות, על הטיפול במשבר התחבורה, על רפורמות גדולות לטובת האזרח באיזשהו תחום.

מיקי לוי: הכול זה הסכמות של ג'ובים ותפקידים.

מיקי לוי: 52 חברי ממשלה בעלות פסיכית של מיליארדי שקלים, זו הבושה שלכם.

מיקי לוי: זו הבושה, אל מול עסקים קטנים ומיליון מובטלים, ואני אומר לכם כישראלי, כפוליטיקאי: אני מאוד מקווה שזה יצומצם.

מיקי לוי: זה בכלל לא מעניין אותי אם אני כרגע נמצא באופוזיציה, זוהי מדינת ישראל.

מיקי לוי: כך גם נהגתי בארבע וחצי השנים האחרונות שבהן הצבעתי עם הממשלה מעל ל-60% מההצבעות שלי בוועדת הכספים, כשההצבעה הייתה עניינית והיה מדובר באזרחי מדינת ישראל ובטובת מדינת ישראל.

מיקי לוי: לא זוכר את עצמי מצביע בגלל שאני יושב באופוזיציה.

מיקי לוי: וחבריי האחרים באופוזיציה, כשהיו 24 חברי כנסת מסיעת העבודה, אמרו שאני בוגד בעקרונות של האופוזיציה.

מיקי לוי: אמרתי: אני רוצה להיות שלם עם עצמי ומוסרי עם עצמי ולהצביע על פי מצפוני ומה שטוב למדינת ישראל ולאזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: מעון כפול לראש הממשלה.

מיקי לוי: עכשיו, אני מאמין לראש הממשלה שזה לא נולד מאנשיו.

מיקי לוי: ממש לא.

מיקי לוי: זה לא נולד מאנשיו, אלא מהיועץ של בני גנץ, שמכיר היטב את הנפשות הפועלות.

מיקי לוי: מה הוא אמר?

מיקי לוי: בואו נציע מעון נוסף, מעון כפול, לראש הממשלה, עם אותם תנאים – זה יזרז את המשפחה לפנות בזמן את המעון לאחר שנה וחצי.

מיקי לוי: אם היועץ שלי היה אומר לי דבר כזה הייתי מפטר אותו על המקום.

מיקי לוי: מה אתה עושה מין דברים שכאלה?

מיקי לוי: חוסר ניסיון.

מיקי לוי: כל בור שקיים בכביש, הצליחו בני גנץ ואנשי כחול לבן ליפול אליו.

מיקי לוי: שמעתי אותך במשך השנה וקצת שחלפו, והייתי מנהל יום הבחירות שלך, והמשימה הייתה משימה אחת, חבר הכנסת בני גנץ: להביא אותך לראשות הממשלה, לשנות שלטון אחרי 40 שנה, שאזרחי מדינת ישראל ישנו את דעתם וינסו שלטון חדש, אחר.

מיקי לוי: בשביל זה עבדנו.

מיקי לוי: מאיר כהן ובועז טופורובסקי היו מנהלי השטח, השקיעו לילות כימים – ולא ימים כלילות, כי ימים כלילות זה ללכת לישון – ועבדו מאוד מאוד מאוד מאוד קשה.

מיקי לוי: אני הייתי מנהל יום הבחירות, הפעלנו צבא שלם של מתנדבים.

מיקי לוי: חברי הכנסת היו אחראים כל אחד על כמה מטות, התרוצצו כמו עכברים מוכי רעל כשהמשימה היא אחת: להביא את בני גנץ לראשות הממשלה.

מיקי לוי: וראה זה פלא – – –

יעקב מרגי: אולי הצלחתם.

יעקב מרגי: מה אתם רוצים?

מיקי לוי: בוא, אני תכף אתרגם את זה.

יעקב מרגי: אני אומר: אולי.

מיקי לוי: יכולנו לעשות את זה, נכון?

מיקי לוי: יכולנו לעשות את זה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אל תפרשו – תלוי בהצבעה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להקדים המאוחר.

מיקי לוי: לא, לא, זה בסדר.

מיקי לוי: אדוני, אנחנו בתוך עמנו אנחנו חיים.

מיקי לוי: אנחנו מבינים.

יעקב מרגי: שלא ייכתב בפרוטוקול שהכול מוכן מראש.

יעקב מרגי: תלוי בהצבעה.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: בני גנץ, בהגיע הרגע, בשעה אחת, מול איום של בנימין נתניהו שאם חבר הכנסת מאיר כהן ימונה ליושב-ראש הכנסת אין על מה לדבר, המשא ומתן עם הליכוד יסתיים בזה הרגע.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר כהן נקרא למשרדו של חבר הכנסת גנץ ושם נאמר לו: אתה לא תהיה המועמד שלנו ליושב-ראש הכנסת, אני מביא את עצמי להיות מועמד ליושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: יצא חבר הכנסת מאיר כהן, פגש בדרך כמה חברי כנסת ואמר: ברגע זה כחול לבן התפרקה.

מיקי לוי: הוא היה הראשון ששמע, הוא היה הראשון שאמר.

מיקי לוי: בני גנץ התקפל בגלל איומים של מיקי מכלוף זוהר שנשלח על ידי ראש הממשלה.

מיקי לוי: אם בעת משבר כזה קטן נשברת, חבר הכנסת גנץ – מהכחול לבן נשאר דגל אחד לבן, דגל של כניעה.

מיקי לוי: זה מה שאתה הנפת.

יצחק וקנין: אתה אומר, מיקי, כבר היה עדיף להשאיר – – –

מיקי לוי: אני אומר – אמרתי לחבריי בוועדה המסדרת: כמו שהם התנהגו אלינו – אני מעל ארבע וחצי שנים באופוזיציה, אופוזיציה קשה להתנהלות, לא הכרתי התנהלות כוחנית כזו וסתימת פיות מצד שני יושבי-הראש של הוועדות כמו שהיו שם, ואני יושב ליד חבר הכנסת גפני שבע שנים פלוס ולמדתי ממנו רבות.

מיקי לוי: אני התלמיד שנדבק אליו, אתה יודע, היית יחד איתי בוועדה הזו, אדוני השר, אני לא זז משם, מצוות אנשים מלומדה, ולמדתי הרבה.

מיקי לוי: אבל כמו שהיה בשבועיים האלה, שאלוהים ישמור.

יעקב מרגי: אבל מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: הם הצליחו להוציא מתמר זנדברג שהיא מתגעגעת לדוד ביטן.

מיקי לוי: אתה רואה?

מיקי לוי: גם אני אמרתי: אני מתגעגע ליושב-ראש מהליכוד, לפחות יודעים את ההתנהלות.

מיקי לוי: אמרתי להם: תקשיבו, אנחנו לא אויבים, אנחנו יריבים פוליטיים.

מיקי לוי: אנחנו מתווכחים במליאה, מתווכחים קשה מאוד בוועדות, ובסוף הולכים לפרסה, שותים קפה.

מיקי לוי: אל תאבדו את הדרך.

מיקי לוי: אבל זה שכר הלימוד המאוד-קשה של חדשים, ואני עברתי גם את זה ועברתי את הטעויות האלה.

מיקי לוי: אבל אני חושב שלא עשיתי טעויות כאלה קשות.

מיקי לוי: עשיתי טעויות.

מיקי לוי: לא יודע, אני מקווה בשבילם שהם ילמדו, לטובת מדינת ישראל.

מיקי לוי: הלוא באמת בני גנץ רצה – צר לי עליך, בני גנץ.

מיקי לוי: לא אכפת לי שהלכת, רק תסביר לי דבר אחד: מדוע גררת את מדינת ישראל לשלוש מערכות בחירות?

מיקי לוי: בפעם הראשונה היית בא ואומר: זוהי דרכי, ככה אני חושב, תודה רבה לכם.

מיקי לוי: בפעם השנייה היית במצב יותר טוב, היית מעל הליכוד במנדט אחד, יכולת לקבל הרבה יותר.

מיקי לוי: היית פורש ואומר – ותפסיק להגיד: יאיר לפיד לא נתן לי.

מיקי לוי: גברתי המורה: מותר?

מיקי לוי: לא מותר?

מיקי לוי: אם אתה בעל דעה ובעל יכולות והאג'נדה שלך להיות ראש הממשלה – הסיבה הטיפשית הזו, שאתם מוכרים כל הזמן, היא פשוט סיבה מטומטמת.

מיקי לוי: אין לי מילה אחרת להגיד עליה.

מיקי לוי: היית חוסך למדינת ישראל כסף, היית חוסך זמן שבו מדינת ישראל הייתה ללא ממשלה שמסוגלת לקבל החלטות, אלא עם ממשלות מעבר, וקשה לחיות בממשלות מעבר, אדוני, קשה מאוד.

מיקי לוי: ומה עוד שאין תקציב – 1 חלקי 12.

מיקי לוי: אני מכיר את המגבלות הקשות.

מיקי לוי: היית אומר בפעם הראשונה, לכל היותר בפעם השנייה: אני רוצה להצטרף – היינו מכבדים את זה.

מיקי לוי: אל תגרור אותנו.

מיקי לוי: למרות שעבדתי עבורך למען משימה מסוימת, ואני הייתי מנהל יום הבחירות שלוש פעמים – באוטו שלי עשיתי 100,000 קילומטר בשנה, תבין כמה התרוצצתי.

מיקי לוי: הייתה לנו משימה.

מיקי לוי: ואני, כשאני לוקח משימה, אני לוקח אותה באופן טוטלי.

יעקב מרגי: הוכחת את זה השבוע לאיתן גינזבורג.

מיקי לוי: איתן גינזבורג, כן.

מיקי לוי: לכן, באמת טוב היית עושה אם היית הולך לדרכך אחרי הפעם הראשונה ולא גורר את מדינת ישראל לשלוש מערכות, אם ככה חשבת.

מיקי לוי: אנחנו ביש עתיד ויתרנו עבורך רבות.

מיקי לוי: הבאנו את כל הניסיון שלנו, של שמונה וחצי שנים, הבאנו אלפי אנשים שהם המתנדבים הבסיסיים של מפלגת יש עתיד, הבאנו את התקציב, הראשוני לפחות, יאיר לפיד ויתר על הרוטציה.

מיקי לוי: שלא יגידו שבגלל הרוטציה אתה לא הולך והוא אשר מונע ממך.

מיקי לוי: כבר לקראת הסיבוב השני ויתר יאיר לפיד בקולו על הרוטציה.

מיקי לוי: אז את הסיבה הטיפשית, וסליחה על המילה, המטומטמת: לא נתנו לי – אל תגיד יותר.

מיקי לוי: זה לא מוסיף לך, יושב-ראש הכנסת בפועל, חבר הכנסת בני גנץ.

מיקי לוי: ועוד פעם אני חוזר רגע למעון הכפול: המעון הכפול זה היועץ של בני גנץ.

מיקי לוי: אני מאמין שזה לא ראש הממשלה, לפחות על פי הפרסומים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, ראיתי בחיי במסגרת תפקידי הקודם אלפי תיקים פליליים, וצר לי שזה כך, מופנה כלפי ראש ממשלה.

מיקי לוי: אני אומר את זה באמת, מתוך חרדה לתדמיתה של מדינת ישראל, כאזרח מדינת ישראל.

מיקי לוי: ועכשיו כפוליטיקאי שחי בשני העולמות האלה, העולם של מערכת אכיפת החוק והעולם הנוכחי כפוליטיקאי: על התיק של חבר הכנסת ראש הממשלה בנימין נתניהו כתוב: מדינת ישראל נגד הנאשם בנימין נתניהו, חשוד – שוחד, מרמה, והפרת אמונים.

מיקי לוי: זה הנוהַג הנוהֵג, אלה התיקים הפליליים שמוגשים לבית המשפט על ידי – תלוי מה הרמה: אם זה בית משפט שלום זו משטרת ישראל, אם זה מחוזי זה פרקליטות המדינה.

מיקי לוי: והפעם – – –

יעקב מרגי: מיקי, לידיעה, בלי שום קשר, לסטטיסטיקה: כמה תיקים כאלה נגמרים בהרשעה?

מיקי לוי: 87% בערך.

מיקי לוי: יש טעויות, מערכת אכיפת החוק אינה נקייה מטעויות.

מיקי לוי: אני אומר לך כאחד שישב שם וטעה.

מיקי לוי: וטעה.

יעקב מרגי: בני אדם.

מיקי לוי: אבל שום דבר לא נעשה בכוונה תחילה.

מיקי לוי: אני עד לשעות רבות של דיונים גם בנושאים שהגיעו לבית המשפט העליון וגם בנושאים שבהם אני יחד עם החוקרים, או עם ראש ענף התביעות, עם ראש ענף החקירות אצלי במחוז – דנו בהם.

מיקי לוי: המערכת היא מערכת נקייה.

מיקי לוי: אין מושג של תפירת תיקים, חברים, אין מושג כזה במדינת ישראל, וטוב שכך.

מיקי לוי: יש טעויות ויש עשבים שוטים.

מיקי לוי: יש עשבים שוטים.

מיקי לוי: וראינו את זה: פרקליט שסרח, קצין משטרה שסרח, אבל זה בהחלט בשוליים.

מיקי לוי: זה לא הרוב – בוודאי ובוודאי שלא.

מיקי לוי: זו לא הדרך, זו לא היושרה וזה לא המוסר.

מיקי לוי: ולכן, אין תפירת תיקים.

מיקי לוי: כן יש טעויות.

מיקי לוי: וראינו שרים שיצאו נקיים, ראינו, ואני סומך את ידי על בית המשפט שגוזר את דינו של נאשם בידיים נקיות לחלוטין.

מיקי לוי: אין לנו פשוט ברירה אחרת, אדוני, אין לנו.

מיקי לוי: אז, אדוני ראש הממשלה, ממצב של: אין כלום כי לא היה כלום, הכול יתמוטט כמו מגדל קלפים; ממצב של: אתם תראו, והוא הילך אימים על חוקרים – שהם עשו את תפקידם; מה לך כי תלין על חוקרי המשטרה ועל המפכ"ל?

מיקי לוי: ואני אמרתי את זה כשהוא התחיל להלין על החוקרים ואחר כך על המפכ"ל: זה יגיע לפרקליט המדינה, זה יגיע ליועץ המשפטי לממשלה, ולא רחוק היום – גם לבית המשפט.

מיקי לוי: וזה חבל.

מיקי לוי: הכנסת הזו, או הבאה אחריה, ביום מן הימים תצטרך לחוקק חוק שיצטרף לחוקים האחרים שחבר כנסת – חבר כנסת, אדוני, אנחנו עובדי ציבור, נשלחנו לכאן כנבחרי ציבור – שיוגש נגדו כתב אישום שהעבירה שבגינה הוגש כתב האישום היא לא עבירה של מה בכך, אלא עבירה שיש עימה קלון, יורחק מהבית הזה.

מיקי לוי: לא רק שר.

מיקי לוי: כך ראוי.

מיקי לוי: ייגמר משפטו ויצא זכאי, נפרוש לו שטיח אדום בכניסה לבית המחוקקים הישראלי, לכנסת ישראל.

מיקי לוי: אבל כך ראוי, כדי שנשמש דוגמה לציבור.

מיקי לוי: אדוני, לא יכול להיות שאדם שמבקש לקבל רישיון נהיגה לרכב ציבורי, קרי מונית או אוטובוס, לא יוכל לקבל תעודת יושר, לא יוכל לגשת לקורס, לא יוכל לשמש נהג רכב ציבורי מסוג אוטובוס או מונית.

מיקי לוי: מה לנו כי נלין?

מיקי לוי: אולי נשמש פעם אחת דוגמה אישית?

מיקי לוי: ונכון – תראה, אני בא אפילו לקראתו של ראש הממשלה – שהחוק מאפשר לו.

מיקי לוי: החוק מאפשר לראש הממשלה – – –

יעקב מרגי: אם החוק מאפשר לו, אז אתה לא בא לקראתו.

מיקי לוי: אני איש אמת.

מיקי לוי: החוק מאפשר לראש הממשלה להמשיך ולכהן כראש הממשלה, כי החוק לא צפה שראש ממשלה יהיה נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים.

מיקי לוי: וכשהתחילו האשמות על קודמו בתפקיד, אהוד אולמרט, הוא פשוט קם ועזב, אמר: אני הולך.

מיקי לוי: ערכית – ללכת.

מיקי לוי: נכון שהיו עליו לחצים מצד אהוד ברק, ואיומים, הכול נכון, אדוני.

מיקי לוי: אבל הוא קם והלך בסופו של דבר.

מיקי לוי: יש לי תחושה נוראית, שלא עוזבת אותי, שלראש הממשלה יש מדינה ואין למדינה ראש ממשלה – היפוכם של משחקי הלשון.

מיקי לוי: בני גנץ, עם כל מה שהצהרת לפני כן, שלא תשב וכן תשב, הוכחת בדיוק את ההפך.

מיקי לוי: יש פה שינוי של כללי המשחק תוך כדי המשחק.

מיקי לוי: ודיברתי על החוק הנורבגי המדלג; למה לא שבדי רץ או הולנדי מקפץ?

מיקי לוי: אינני מבין למה הוא נורבגי מדלג, לא מבין מאיפה בא השם הזה.

מיקי לוי: אחרי שבוחרי כחול לבן בחרו בפתק אחד רשימה סגורה של נציגים לכנסת בסדר מסוים, רוצים להחליף את הסדר, ואני שמח שזה לא הסתייע בידם.

מיקי לוי: אתם ותיקי הבית, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, ואינכם זוכרים.

מיקי לוי: כן, היו שני ראשי ממשלה בממשלת אחדות.

מיקי לוי: מעולם לא הושבעו באותו יום ובאותה דקה, מעולם.

מיקי לוי: ממה נובע?

מיקי לוי: ממה נפשך?

מיקי לוי: מהפחד של האחד שמא יגיע תורו והוא לא ימונה.

מיקי לוי: עכשיו, הנכדה שלי בכיתה ב'.

מיקי לוי: באתי ליום סבים וסבתות, היה לי הכבוד הזה.

מיקי לוי: בכיתה תלויות, וכך טוב וראוי ויאה – או במסדרון, בסוף המסדרון – תמונתו של נשיא המדינה, כבוד הנשיא ראובן ריבלין, שאני שמח שמחה גדולה שהוא הנשיא שלנו, ותמונתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, כי הוא ראש ממשלת ישראל וראוי שילדי ישראל יכירו מיהם ראשי המדינה הזו.

מיקי לוי: ועכשיו יתלו במסדרון כיתות ב', בפינת המדינה עם סמל המדינה, את תמונתו של השר ריבלין, דגל המדינה – – –

יעקב מרגי: הנשיא.

מיקי לוי: סליחה, את תמונתו של הנשיא ריבלין, את דגל מדינת ישראל, שאנחנו כל כך גאים בדגל הזה, ואת תמונותיהם של שני ראשי המדינה.

מיקי לוי: תסבירו לי מה אני אסביר לנכדה שלי, מיהו ראש הממשלה?

מיקי לוי: חבר הכנסת בנימין נתניהו או חבר הכנסת בני גנץ?

מיקי לוי: והיא תגיד – כי היא ילדה באמת לא שגרתית: אבל, סבא, שניהם בנימין.

מיקי לוי: אני אגיד לה: כן, אבל זה גנץ וזה נתניהו.

מיקי לוי: אז היא תשאל: אז מיהו ראש ממשלתנו?

מיקי לוי: ואני לא אדע להסביר.

מיקי לוי: מצחיק.

מיקי לוי: לא ראוי.

מיקי לוי: הייתי מציע לחבר הכנסת בני גנץ: עזוב, זה לא מוסיף לך כבוד.

מיקי לוי: זה לא משנה אם שניכם תושבעו באותו יום, באותה דקה; כי הרי אם ירצו, ויעשו תרגילים פרלמנטריים כאלה או אחרים – אני יכול להעניק לך רשימה ארוכה ארוכה מה אפשר לעשות.

מיקי לוי: ואגב, חבר הכנסת נתניהו לא צריך רק את יש עתיד כדי לפרק – יש לו אופוזיציה עם מספר זהה של חברי כנסת כמספרם של חברי מפלגת כחול לבן.

מיקי לוי: ואדוני יודע, תפקידה של האופוזיציה, בין היתר, הוא להחליף ממשלה.

מיקי לוי: אין מה לעשות.

מיקי לוי: ככה זה בנוי.

מיקי לוי: אז עזבו.

מיקי לוי: עזוב את ההשבעה באותו יום, באותה דקה.

מיקי לוי: זה לא מוסיף לך כבוד.

מיקי לוי: תן לי להסביר לנכדה שלי בכיתה ב' הסבר פשוט: בנימין נתניהו ראש הממשלה – אני מקבל או לא מקבל, הוא ראש ממשלתנו – ובני גנץ, בבוא הזמן, יוחלפו התמונות ויהיה ראש ממשלתנו.

מיקי לוי: עזוב.

מיקי לוי: מה אני אגיד לה?

מיקי לוי: איך אני אסביר לה?

מיקי לוי: לגנץ ונתניהו הפתרונים.

מיקי לוי: עכשיו, אדוני, ראה זה פלא, בתוך חוקי-היסוד פתאום נקבע חוק אחד משונה: 75 חברי כנסת דרושים כדי להחליף אחד מחוקי-היסוד האלה, שמבצרים זה את זה מעמדו של זה וזה את מעמדו של האחר.

מיקי לוי: ואמרתי: תסבירו לי למה.

מיקי לוי: אף אחד לא הסביר בוועדה.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: ככה.

מיקי לוי: אלה תמיד היו ההסברים.

מיקי לוי: ופתאום – אני מלקה את עצמי, כי בתוך ים ההסתייגויות לא ראיתי – –

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אתה הראשון שהגבת.

מיקי לוי: – – לא ראיתי את חמש ההסתייגויות של חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

מיקי לוי: ההסתייגויות אמרו כך: 75, 74, 73, 72, 71, 70.

מיקי לוי: אני פספסתי את זה.

מיקי לוי: אני מודה.

מיקי לוי: לא הייתי מספיק חרוץ, כנראה.

מיקי לוי: וכשזה הגיע אמרתי: רגע, מה קורה?

מיקי לוי: למה זה?

מיקי לוי: ופתאום התחילה המולה.

מיקי לוי: אצו-רצו הגמדים ולחשו ליושב-ראש – הרי מה עשינו?

מיקי לוי: אנחנו תמיד בעד, כי זה ההסתייגויות שלנו.

מיקי לוי: פתאום הקואליציה המתגבשת מצביעה בעד ולא נגד, והורידו את זה ל-70.

מיקי לוי: אמרתי: רגע, ייתכן?

מיקי לוי: מה קורה פה?

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: אז אחת הסברות אמרה: בג"ץ יקבל את זה בעין רעה כי הרי צריך 61.

מיקי לוי: 61, אדוני יודע, הוא רוב מוחלט בכנסת.

מיקי לוי: נרצה או לא נרצה.

מיקי לוי: כך היה נהוג, מלבד, נדמה לי, החלפת יושב-ראש הכנסת ועוד איזשהו חוק.

מיקי לוי: אבל לא, חוקים רגילים או אפילו חוקי-יסוד אפשר להחליף אותם עם 61.

מיקי לוי: והכל נובע מכך שאמרו – באו ואמרו לי: מיקי, אתה יודע מה?

מיקי לוי: הדאגה היא אולי שבג"ץ יראה 75 – דריסת הרוב את המיעוט ברגל גסה מדי.

מיקי לוי: אמרתי: לא, לא, זה לא מספיק.

מיקי לוי: צריך להיות פה משהו.

מיקי לוי: ואז נפל מבטי על חבר הכנסת מתן כהנא, אמרתי: אוי, פה טמון הכלב.

מיקי לוי: מתן, בוא תשמע.

מיקי לוי: אתם בחוץ.

יעקב מרגי: תיישב לי את זה.

יעקב מרגי: הם שישה.

מיקי לוי: נכון.

יעקב מרגי: אבל הוא הוריד רק חמישה.

מיקי לוי: הוא הוריד ל-70.

מיקי לוי: תעשה את כל החיבורים, אתה מגיע ל-70.

מיקי לוי: הגוש פלוס אורלי לוי, פחות שניים, תחבר את כחול לבן, 17, או את השניים שם או את השניים פה – תגיע ל-70, עם אורלי לוי.

מיקי לוי: אין יותר.

מיקי לוי: הינה, גברתי מזכירת הכנסת, שעושה את החיבורים של כל המצביעים פה, יכולה לעשות את זה מהר.

מיקי לוי: תעשה, שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: לא הבאתי את המחשב.

מיקי לוי: יש לך בפלאפון.

מיקי לוי: אבל זה 70.

מיקי לוי: 70.

מיקי לוי: אז אמרתי לכהנא: תקשיב, ידידי – ואני מאוד מעריך אותו, אנחנו חלוקים בדעות; מפקד טייסת קרב, באמת איש אשכולות – תעשה חשבון.

מיקי לוי: אץ-רץ, התחיל לסמס, ראיתי אותו; מערכות גלגלי השיניים של ימינה התחילו לעבוד.

מיקי לוי: זה לא אומר שהם לא יהיו בפנים; אני לא יודע.

מיקי לוי: אני לפי התקשורת, אני לא נמצא כזבוב בחדר המשא ומתן.

מיקי לוי: אני מבין שיש משא ומתן עם כחול לבן תמורת תיק הבריאות, שהם הבינו סוף-סוף שהציבור אומר: רגע, רצתם-אצתם כדי לשאת את אלונקת הקורונה?

מיקי לוי: אז אם זו אלונקת הקורונה, תיקחו את הבריאות, תשקמו אותה.

מיקי לוי: אז הבינו שזה נזק תדמיתי, והם רוצים את הבריאות.

מיקי לוי: אז עכשיו יש ויכוח איזה משרדים יועברו לליכוד בתמורה לזה.

מיקי לוי: שלושה משרדים.

אלעזר שטרן: ככה מיקי זוהר עמד כאן לפני יומיים, ואמר להם: קחו את הבריאות, תוותרו על כמה שרים.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אז עכשיו יש ויכוח.

מיקי לוי: צריך משרדים עם בשר, לא משהו קטן, משרד הספורט, שאני לא מזלזל בו, חלילה, אבל הוא משרד קטן יחסית שפוצל לשניים – תרבות וספורט פוצל לספורט ותרבות, לצורך העניין.

מיקי לוי: אז יש עכשיו ויכוח כמה משרדים, כי הליכוד צריך משרדים עבים כדי לרצות את ימינה – כדי להכניס אותה תחת כנפיו, כדי לא לאבד את נפתלי בנט.

מיקי לוי: כששואלים את נפתלי בנט – חבר הכנסת שטרן, אדוני השר: האם תשב תחת ממשלתו של בני גנץ?

מיקי לוי: התשובה היא לא.

מיקי לוי: אחרי שדי, סגרו עניין, לחיצת יד, ממשלת אחדות, הכול בסדר – ממשלת אחדות עלק; ממשלתו החמישית של בנימין נתניהו; זה שאתה פריטטי לא נותן לך יותר כוח, מחליש אותך, אם אתה לא מבין – שואלים את השרה רגב, אחרי שהכול נגמר: בני גנץ ראוי להיות ראש הממשלה?

מיקי לוי: תהיי מנומסת, תגידי: עכשיו הוא שותף שלנו, בוודאי, לפני כן הייתי אופוזיציה, הייתי צריכה להיאבק בו.

מיקי לוי: אבל רגב, כמו רגב, אמרה: לא.

מיקי לוי: אללה יוסטור.

מיקי לוי: אללה יסעדכ.

אלעזר שטרן: זה אולי מוסיף לו.

מיקי לוי: באמת, ממשלת החילופים הזו, המושג שנכנס למילון שלנו – הוא לא ראוי; כי בכל מקום שם – לא הבנתי כבר: ממשלת חילופים כך, ממשלת חילופים כך.

מיקי לוי: אחר כך – אולי אדוני יודע – ביקשתי הסבר, באמת, למה 12 חברי כנסת ממפלגתו של האחד שיחברו למפלגתו של האחר יוכלו להשאיר את מפלגתו של האחר ואותו כראש ממשלה.

מיקי לוי: אחר כך הורידו את זה לעשרה.

מיקי לוי: מה פשר השינוי?

מיקי לוי: לא הבנתי את זה.

מיקי לוי: אני מודה שעד עכשיו לא הבנתי את זה.

יצחק וקנין: צריך מניין, לא?

מיקי לוי: אתה צודק, אדוני.

מיקי לוי: אתה יודע מה, זוהי סיבה טובה שלא חשבתי עליה.

מיקי לוי: אני אומר את זה ברצינות, כי המניין קרוב לליבי.

מיקי לוי: כיהודי אני אומר את זה, וכמאמין.

מיקי לוי: אני לא איש דתי, אבל כמאמין.

יעקב מרגי: אני לא מאמין שוויתרת ולא חקרת למה.

מיקי לוי: נו, אני אומר.

מיקי לוי: זאת ועוד: הגשתי נושא חדש, למה?

מיקי לוי: מחקו את ה-10 ב-12.

מיקי לוי: זה לא בדיוק נוסח חדש, אדוני יודע – – –

יעקב מרגי: אבל עומדת לכם הזכות לפי התקנון.

מיקי לוי: אבל עומדת לי הזכות על פי התקנון.

מיקי לוי: סימנתי את זה כנושא חדש בשאיפה לקבל הסבר.

מיקי לוי: אין הסבר.

מיקי לוי: אבל אם אדוני היה מייעץ לאבי ניסנקורן, והיה אומר לו: זה מניין, אולי זה היה הסבר טוב יותר מכל ההסברים שלהם, כיהודים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, באמת הזיקה של השרים, לא לראש הממשלה אלא לראש המפלגה, יוצרת עיוותים נוראים.

מיקי לוי: חלק מהשרים נשבעים אמונים לראש ממשלה אחד, והאחרים – לשני.

מיקי לוי: אבל אולי שכחתם בהסכם הקואליציוני דבר אחד – שר במדינת ישראל, בממשלת ישראל, אדוני השר, למיטב הבנתי, נשבע אמונים למדינת ישראל, וכך צריך להיות.

מיקי לוי: וכשהוא לא ממלא את הוראותיו של ראש הממשלה, וראש הממשלה אינו יכול לפטר אותו כי הוא לא ממלא את חובתו למדינת ישראל, מה לנו כי נלין?

מיקי לוי: שר אמור לעבוד עבור אזרחי המדינה ולא עבור צד אחד משני ראשי הממשלה.

מיקי לוי: שוברים פה את כל שיטת המשטר שלנו לרסיסים.

מיקי לוי: אני באמת לא יודע, פיצלו את משרד הספורט והתרבות לשניים.

מיקי לוי: פיצלו את ירושלים לשניים.

יעקב מרגי: היה מה לפצל?

מיקי לוי: לא יודע.

מיקי לוי: יש שם איזה 900 מיליון שקל או משהו כזה – אפשר לעשות.

מיקי לוי: ירושלים עיר יקרה לכולנו.

מיקי לוי: אני יכול להעיד על עצמי שירושלים זורמת לי בדם, ואיני מוכן לוותר על מרצפת אחת מהמרצפות שמרצפות את העיר הזאת.

מיקי לוי: כבן ירושלים, כמי שפיקד על ירושלים בתקופה הקשה, אמרה אשתי לא אחת כדי להעצים את העניין הזה, אדוני: יש לבעלי מאהבת שאינני יכולה להתחרות בה, קוראים לה ירושלים.

מיקי לוי: ואני גאה בכך.

מיקי לוי: אז באמת, פיצול המשרדים הוא מבחינתי דבר איום ונורא, וגם כל מיני הבטחות לשרים – ברוך הבא, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: עד עכשיו הקשבתי לך בקשב רב בתוך המשרד.

מיקי לוי: אני שמח, אז יש לך רצף.

איתן גינזבורג: שלא תחשוב שפספסתי משהו.

מיקי לוי: עלא כיפאק, אז יש לך רצף.

מיקי לוי: אז אני אדבר אליך, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אליי או עליי?

מיקי לוי: אליך, כאחד שמעורה בעניין.

מיקי לוי: בית המשפט – או נשיאת בית המשפט העליון לתומה חשבה שהחוק הזה, שהוא כל כך כבד, שינוי חוקי-יסוד, שינוי משטרי, הוא חוק ממשלתי.

מיקי לוי: היא כל הזמן חשבה – לקראת סוף הדיון פתאום נודע לה שהחוק הוא בכלל חוק פרטי.

מיקי לוי: יאה לחוק כזה, כל כך כבד, להיות חוק פרטי?

מיקי לוי: אדוני חתום עליו כראשון, למיטב זיכרוני.

איתן גינזבורג: בוודאי, איזה שאלה.

יצחק וקנין: מיקי, אני לא הולך.

מיקי לוי: לא, אדוני.

מיקי לוי: בגלל היחסים האישיים בינינו, אדוני יכול לעשות מה הוא רוצה.

מיקי לוי: מתוך הערכה וכבוד לפועלך לאורך השנים בבית הזה.

מיקי לוי: ואני אמרתי לך לא אחת: צר לי שאתה עוזב אותנו – דמותך, שיקול דעתך, הניסיון שלך, אורך הרוח, השקט הנפשי.

מיקי לוי: לפחות, כשאני ישבתי לידך שעות רבות וימים רבים בוועדת הכספים למדתי ממך רבות, גם על נושא החקלאות בצפון, גם ההגנה על חקלאים, הגנה על שוק הביצים.

מיקי לוי: באמת, אני רק יכול להגיד לך תודה ולברך אותך בברכת דרך צלחה ובריאות.

מיקי לוי: צר לי, צר לי, אחי היקר, שנוכחותך לא תמשיך להיות בבית הזה.

מיקי לוי: צר לי.

אלעזר שטרן: זה היתרון היחיד של ארבע מערכות בחירות, נכון?

אלעזר שטרן: שהשר וקנין ממשיך כל פעם להיות שר.

מיקי לוי: לכבוד הוא לנו שדמותו ממשיכה ללוות אותנו, ואנחנו לוקחים ושואפים מניסיונו הרב.

מיקי לוי: לכן, החוקים האלה, אגד החוקים האלה של שינוי משטר, חוקים מאוד מאוד כבדים – ראוי היה שיבואו בחקיקה ממשלתית, כי ראוי שחוק-יסוד – ראוי שחוקים כבדים יבואו מחקיקה ממשלתית.

מיקי לוי: אדוני חדש בבית, אבל אני אספר לך שכשאנחנו מגישים – – –

איתן גינזבורג: – – –

מיקי לוי: אתה צודק, אני רק אומר שהיה ראוי שחוקים כאלה כבדים יבואו כהצעת חוק ממשלתית.

איתן גינזבורג: אני שואל, למה?

מיקי לוי: אני אומר, גם מהניסיון שלי בבית הזה, כשהגשנו חוקים שהם חוקים ראויים – אני יכול להגיד לך על חוק אחד; היו כמה שהממשלה לקחה, ואמרתי: קחו בחפץ לב, רק תעבירו.

מיקי לוי: אני העברתי חוק שיפוי – שדמי השחרור של חיילים, ייעשה בהם שינוי: יוכלו חיילים משוחררים לקבל את זה אחרי שלוש שנים; לא יוצבו בפניהם כל כך הרבה מגבלות, כמו רק ללימודים, רק לפתיחת עסק או רכישת דירה או חתונה, אלא שאחרי שלוש שנים הם יקבלו את מה שמגיע להם בצורה ישירה.

מיקי לוי: מי שלא בא אחרי שבע שנים לקבל את זה – הכסף חזר לאוצר, ובאוצר ישבו עם 50 מיליון שקלים שלא נפדו על ידי חיילים.

מיקי לוי: פסלו את זה בוועדת שרים לחקיקה.

מיקי לוי: שאל שר הביטחון דאז, אביגדור ליברמן: למה פסלתם?

מיקי לוי: זה חוק טוב.

מיקי לוי: מדובר בבנינו.

מיקי לוי: אז אמרו: לא, ראוי שזה יהיה חוק ממשלתי.

מיקי לוי: שאלו אותי אם אני מסכים שזה יהיה חוק ממשלתי.

מיקי לוי: אמרתי: בוודאי, תגישו חוק ממשלתי.

מיקי לוי: מה מעניין אותי הקרדיט?

מיקי לוי: לקחו ועשו את זה חוק ממשלתי.

מיקי לוי: ראוי, לטעמי האישי, לתפיסת עולמי, למרות שאתה אומר שזה חוקי – – –

איתן גינזבורג: רק לא הסברת למה.

מיקי לוי: אני אומר, בגלל המשקל.

מיקי לוי: בגלל שזה חוקי-יסוד, בגלל האיגוד הגדול הזה, בגלל המשקל שלהם, בגלל השינוי המשטרי.

מיקי לוי: הממשלה רוצה לעשות – שתעשה.

איתן גינזבורג: למשל חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק הם חוקים פרטיים שחוקקו, והם לכבוד לנו.

איתן גינזבורג: אני חושב שבית המחוקקים ראוי לו לחוקק.

איתן גינזבורג: ראוי גם לממשלה להציע חוקים.

איתן גינזבורג: אבל אני לא חושב, שמעצם העובדה שחוק-יסוד או כל חוק אחר מועלה על ידי חבר כנסת – מעמדו, או דרגתו, או משמעותו פחותים מהטעם שהוא הגיש ולא הממשלה הגישה; להפך.

מיקי לוי: יש לי תשובה טובה, אדוני – – –

איתן גינזבורג: סליחה על ההפרעה.

מיקי לוי: לא, זה בסדר, אני שמח על הוויכוח שנוצר בינינו.

מיקי לוי: כשמדובר בחוקים שעניינם הוא – הרי הוא לא בא בגלל שאתה ראית בחוק הזה – הוא איננו דומה לכבוד האדם וחירותו כהוא זה.

איתן גינזבורג: אתה דיברת על העיקרון.

מיקי לוי: לא, אני אגיד.

מיקי לוי: העיקרון מתיישב עם המשקל.

מיקי לוי: הוא איננו דומה לכבוד האדם וחירותו – אינו דומה.

מיקי לוי: לא יעזור כלום.

איתן גינזבורג: אני אוסיף לך עוד דקה, כי הפרעתי לך, אדוני.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: כל כך הרבה שעות נאום יש לי על הדוכן הזה.

אלעזר שטרן: אני יכול להוסיף לו?

איתן גינזבורג: התפלמסתי איתו, אז גזלתי ממנו את הזמן.

איתן גינזבורג: הזמן הוא על חשבוני – לא על חשבונו.

אלעזר שטרן: אני שואל, אם אני יכול להוסיף לו?

איתן גינזבורג: אתה תקבל את מלוא הזמן שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת שטרן, עברה לי שעה כל כך מהר, יכולתי לעמוד פה עכשיו 12 שעות כמו כלום.

מיקי לוי: אבל אתה יודע, מכיוון שהגיעו להסכמה, אז אמרתי, ואללה.

מיקי לוי: הרי מי שהוריד אותי אחרי 7.5 שעות זה איתן כבל – וחבל.

מיקי לוי: יכולתי לעשות הרבה יותר.

מיקי לוי: הוא בא ואמר: באתי ב-20:30, אז תרד.

מיקי לוי: היית אומר לי, אז הייתי נשאר לישון.

אלעזר שטרן: אני יכול לתת לך.

מיקי לוי: לא, זה בסדר.

מיקי לוי: מה, 7.5 שעות עברו ככה.

מיקי לוי: גם שעה עברה ככה.

מיקי לוי: לכן, אני אומר שכשמדובר בראש הממשלה, בשרים – בדברים שהם המהות לא של אזרחי מדינת ישראל אלא של הממשלה הזאת, תהיו מספיק אמיצים ושהממשלה תביא את החוקים האלה כחוקי-יסוד.

איתן גינזבורג: לא הממשלה הזאת מחוקקת אותם, ממשלה אחרת.

איתן גינזבורג: זאת ממשלת מעבר.

מיקי לוי: נו, באמת.

מיקי לוי: מה זה משנה?

מיקי לוי: כשרצו להביא חוקים כאלה ואחרים כדי להילחם בקורונה, כדי לעשות דברים אחרים – גם ממשלת מעבר יכלה לחוקק חוקים.

מיקי לוי: מה, זה מוריד ממשקלם של חוקי-יסוד?

מיקי לוי: בפרט שיש שתי מפלגות גדולות שמרכיבות את הקואליציה.

מיקי לוי: היא הרימה גבה – השופטת, נשיאת העליון, הרימה גבה.

מיקי לוי: כל הנושא, אדוני – החוק הוא שלך, אתה חתום עליו – הוא של 70 ח"כים שצריכים להרים אצבע.

מיקי לוי: זה היה 75, עשיתם אחר כך חשבון אחר והורדתם ל-70.

מיקי לוי: במקום רוב הכנסת של 61 – זה טעם לפגם, זה לא ראוי.

מיקי לוי: עכשיו, אדוני יסביר לי אולי – אה, אין לי חצי דקה.

מיקי לוי: אני לוקח ממך חצי דקה, שטרן.

אלעזר שטרן: קח כמה שאתה רוצה.

מיקי לוי: יסביר מדוע אורך הקדנציה שלוש שנים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבי ניסנקורן פטר אותי במילה אחת: יציבות.

מיקי לוי: לא אתה נתת לי את התשובה, חבר הכנסת ניסנקורן.

מיקי לוי: יציבות.

מיקי לוי: ארבע שנים, לתפיסת העולם שלי, זו ממשלה יותר יציבה, שעושה יותר דברים, שיש לה אופק.

מיקי לוי: למה שלוש שנים?

מיקי לוי: אף אחד מכם לא הצליח להסביר לי למה שלוש שנים.

מיקי לוי: הממשלה הזאת, שמתחילים כבר עכשיו לריב בה, כבר עכשיו מתחילה להתפרק, כי הפחד אוחז אתכם שמא לא תספיקו לסיים עד יום חמישי הקרוב, ותצטרכו להעביר את השרביט לחבר הכנסת בנימין נתניהו.

מיקי לוי: ולקראת סיום, אני אסיים בנאום שפתחתי איתו: "באתי לדבר איתכם היום על נורמות חוקיות ומוסר ציבורי.

מיקי לוי: נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים לא יכול לכהן כראש ממשלה", לא בהיבט המוסרי, לא הערכי ולא בהיבט התפקודי, "זו אמת פשוטה וברורה".

מיקי לוי: בבחירות, ראש הממשלה יאבד את המנדט, ויתחיל המשפט ב-17 במרץ – בינתיים, לצערי, הוא נדחה בגלל הקורונה, וזה בסדר – "יעבור מכס ראש הממשלה אל ספסל הנאשמים.

מיקי לוי: זו בדיוק הסיבה שהוא מוכן לרסק את המערכות הממלכתיות של מדינת ישראל, ובראשן מערכות החוק".

מיקי לוי: אין לו גבולות ואין לו אחריות למדינת ישראל.

מיקי לוי: "נתניהו דואג רק לנתניהו, ולא לאזרחי מדינת ישראל".

מיקי לוי: על החתום: בני גנץ.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, בהתאם לסעיף 73(א) לתקנון הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (הגבלת פעילות) (תיקון מס' 10), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020 – החלטה מס' 5044; תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (אזור מוגבל) (תיקון מס' 3), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020 – החלטה מס' 5046; תקנות שעת חירום (נגיף הקורונה החדש) (ביטוח רפואי ומגורים הולמים לעובדים מהאזור), התש"ף

ירדנה מלר-הורוביץ: –2020 – החלטה מס' 5048.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה למזכירת הכנסת.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

איתן גינזבורג: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת אלעזר שטרן לשאת את דבריו.

איתן גינזבורג: 80 דקות לרשותך, אדוני.

אלעזר שטרן: נבלה.

איתן גינזבורג: כן, בהחלט.

איתן גינזבורג: אני משתוקק לשמוע את הדברים.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני חושב שצריך לתת את ההזדמנות – הבנתי שאתמול הייתה בתקשורת חגיגת סיום הקורונה – אז קודם כול, להודות על הניצחון.

אלעזר שטרן: אני מקווה שהוא לא זמני, אבל להודות מעומק הלב לרופאים, לאחיות, שהם הלוחמים של המאבק הזה.

אלעזר שטרן: הם הלוחמים האמיתיים, הם בקו האש; למשטרה, לצה"ל, למגן דוד אדום, ובאמת כל אחד, לצד העיסוקים הקבועים שלו, נרתם ושם את מדינת ישראל במקום הטוב יחסית שבו היא נמצאת.

אלעזר שטרן: אני חושב שיש לנו סיבה טובה להיות גאים באנשים האלה, ולצד זה לדעת גם שבאמת, בזכות האנשים הטובים שיש למדינה הזאת בסוף גם במשברים שאנחנו חווים, לסוגיהם השונים – ואני אומר את זה בכאב; אפילו גם המשבר הדמוקרטי שאנחנו חווים, המשבר החוקתי אם אתם רוצים – אנחנו בסוף ננצח.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: בגלל שבמדינה הזאת ישנם אנשים טובים.

אלעזר שטרן: ומי שהסתובב בבתי החולים בימים האלה יודע שהאנשים הטובים הם אנשים ששייכים לכל הזרמים, העדות והדתות במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, לא כמו שתמיד יודעים להעריך את זה פה, בבית הזה.

אלעזר שטרן: אני, ברשותך השר, וברשות היושב-ראש, חושב, מוצא חובה לעצמי, להתחיל אולי קצת בסוג – שמעתי שמוקמים פה קבינטים לאהבה, לשלום, לפיוס.

אלעזר שטרן: אני רוצה להתחיל במה שכתוב בפרשת השבוע שקראנו, פרשת קדושים, על הנושאים האלה של אהבה.

אלעזר שטרן: בפרשה הזאת אכן יש את הציווי שאנחנו כולנו מכירים, "ואהבת לרעך כמוך".

אלעזר שטרן: אבל אתם רואים שאני מדפדף, ולמרות שהפרשה מתחילה ב"קדושים תהיו" בפסוק א', אנחנו מגיעים ל"ואהבת לרעך כמוך" רק בפסוק י"ט.

אלעזר שטרן: ובכלל, כשאתה מצווה על אהבה, יש שאלה פילוסופית ידועה: האם אפשר – ירדנה, תודה לך, מזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: באמת צריך להודות לך על כל הזמן שאת יושבת כאן ומאזינה לכולנו.

איתן גינזבורג: תודה בשם כולם.

אלעזר שטרן: יש שאלה, האם ניתן לצוות על אהבה?

אלעזר שטרן: אני נתקלתי, כאדם שאומר קריאת שמע: ואהבת את ה' אלוקיך.

אלעזר שטרן: אני מודה שלא ירדתי לעומק השאלה, ואמרתי: אוקיי, צריך לאהוב את הקדוש ברוך הוא.

אלעזר שטרן: כשכתבנו, עדכנו, את רוח צה"ל, והיה דיון על שאלת אהבת המולדת או אהבת העם, אז היו פרופסורים לפילוסופיה שאמרו: אתה לא יכול לשים את זה בקוד אתי, בגלל שאתה לא יכול לצוות על אהבה.

אלעזר שטרן: עכשיו, אנחנו מכירים את זה, את השאלה הזאת, ואנחנו מתחבטים בה.

אלעזר שטרן: אתה אוהב – איך אתה יכול לצוות על אהבה?

איתן גינזבורג: על רעות אפשר?

אלעזר שטרן: סליחה?

אלעזר שטרן: על רעות?

אלעזר שטרן: זה גם סוג של – איך אתה יכול לצוות על רגש?

אלעזר שטרן: אני אמרתי כבר כמה פעמים.

אלעזר שטרן: אפילו מחשבות: לפעמים באות לך מחשבות לא טובות, ואתה רוצה להעיף אותן.

אלעזר שטרן: אתה מעיף אותן מצד אחד, הן חוזרות מהצד השני.

אלעזר שטרן: יש שאלה עמוקה בעניין הזה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהתשובה עליה נעוצה בזה שאומרים לך: "קדושים תהיו", מתחילים בסט של מצוות, ומגיעים רק בפסוק י"ט ל"ואהבת לרעך כמוך".

אלעזר שטרן: ואיזה מצוות אנחנו רואים שבאות קודם?

אלעזר שטרן: לדוגמה: "ובקוצרכם את קציר ארצכם, לא תכלה פאת שדך לקצור ולקט קצירך לא תלקט", "וכרמך לא תעולל", "לעני ולגר תעזב אותם".

אלעזר שטרן: אחרי זה כתוב: "לא תגנבו ולא תכחשו ולא תשקרו איש בעמיתו".

אלעזר שטרן: אחרי זה כתוב: "לא תעשוק את רעך ולא תגזול ולא תלין פעלת שכיר אתך עד בוקר", על הלנת שכר.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני שאלתי: אם כתוב "לא תעשוק את רעך ולא תגזול", למה כתוב: "לא תגנבו ולא תכחשו"?

אלעזר שטרן: א.

אלעזר שטרן: למה זה בא עוד פעם?

אלעזר שטרן: ב.

אלעזר שטרן: למה זה בא בלשון רבים?

אלעזר שטרן: אני חושב, אולי בלי לחבר את זה יותר מדי לסיטואציה שאנחנו נמצאים בה כאן, שכשאתה נמצא בקבוצה, לפעמים גנבה לא נראית לך גנבה; שקר לא נראה לך שקר, כי אולי עוד אנשים עושים את זה מסביב; כחש לא נראה לך כחש.

אלעזר שטרן: אני חושב שמה שבא הכתוב לומר פה זה שזה שאתה בקבוצה ועושה מעשה לא טוב, והחלפת את האמונות שלך או את הערכים שלך, ואתה רואה שגם מסביבך עושים את זה, שלא תסתמך על זה ותגיד: אוקיי, אם עושים את זה, זה מותר.

אלעזר שטרן: אני אומר את האמת, אם פעם אחת יצא לי לעשות דוקטורט בפילוסופיה אני אשאל איך כל כך הרבה אנשים טובים מחליפים בבת אחת כל כך הרבה דעות ואמונות בשביל להצדיק משהו שאני לא יכול להצדיק.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להמשיך בתוך זה.

אלעזר שטרן: כתוב: "לא תעשו עול במשפט, לא תשא פני דל – – – לא תלך רכיל בעמיך, לא תעמד על דם רעך".

אלעזר שטרן: הכנסת עשתה, דרך אגב, חוק כזה שאומר שאסור לך להתעלם.

אלעזר שטרן: דרך אגב, בקוד האתי של צה"ל שדיברתי עליו קודם, אם יש משהו שלא כתבנו כערך זה העצירה.

אלעזר שטרן: כשאתה רואה עוול לידך, תעצור.

איתן גינזבורג: כמו השומרוני הטוב?

אלעזר שטרן: כן, אבל בכלל, כשאתה תראה משהו – תעצור לתקן.

אלעזר שטרן: הרי אתה יכול לא לראות, אתה יכול להתעלם מזה.

אלעזר שטרן: ומה אנחנו רואים שכתוב פה לפני "ואהבת לרעך כמוך"?

אלעזר שטרן: "הוכח תוכיח את עמיתך ולא תשא עליו חטא".

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני מקווה, בזמן שעומד לרשותי – אני לא יכול להגיד בזמן הקצר – לקיים את מצוות "הוכח תוכיח את עמיתך", אבל לא באופן אישי.

אלעזר שטרן: אין לי כוונה לשים צלב על מישהו אלא לנסות להסתכל על הדברים כמות שהם.

אלעזר שטרן: אבל מה שאני רוצה לומר, זאת אומרת כשאתה מגיע לאהבה, אתה עושה סדרת פעולות, זה נכון שאחת מהן זה מצוות התוכחה.

אלעזר שטרן: אני רוצה, ברשותכם, אולי להתחיל ולומר ככה: תראה, אדוני היושב בראש עכשיו, אנחנו בילינו שעות – אתה הרבה יותר ממני – בוועדה שכתבה את החוק הזה, ויש פה 7,000 הסתייגויות.

אלעזר שטרן: יש הסתייגות אחת שלא כתבנו אותה, אני לא יודע אם היא נכונה ואם היא בכלל יכולה להיות הסתייגות.

אלעזר שטרן: בגלל שהכותרת של החוק זה "חוק-יסוד: הממשלה", אז באה הכותרת, ומשם התחלנו להתעסק.

אלעזר שטרן: אבל האמת היא שמה שהיה נכון לעשות זה "חוק-יסוד: הממשלות".

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: תחשוב על זה, איתן, אנחנו מקימים פה, אתם רוצים להקים, החוק הזה מקים שתי ממשלות.

אלעזר שטרן: כשאני אומר שהוא מקים ממשלות זה לא בגלל שביום חמישי הזה או ביום חמישי הבא או ביום חמישי בעוד שבועיים יושבעו פה שני ראשי ממשלה.

אלעזר שטרן: אני אתן רק ציטוט אחד.

אלעזר שטרן: איתן, היושב בראש, חברי, אני בטוח שאתה מכיר את זה בעל פה.

אלעזר שטרן: אני אקרא רק קצת כדי לא להחזיר אותך לימים וללילות האלה.

איתן גינזבורג: באיזה עמוד?

אלעזר שטרן: בסעיף 43ד.

אלעזר שטרן: דנו בזה הרבה.

איתן גינזבורג: כן.

אלעזר שטרן: שם כתוב: "על אף האמור בסעיף 22(ב), ראש הממשלה" – בממשלת חילופים – "אינו רשאי להעביר מכהונתו שר בעל זיקה לראש הממשלה החלופי" בלא הסכמתו.

אלעזר שטרן: זאת אומרת מי יכול לפטר, נגיד, את שר הבריאות אם הוא בממשלה לא של ראש הממשלה בעל הזיקה שלו?

אלעזר שטרן: זה ראש הממשלה האחר, כאילו.

אלעזר שטרן: נכון?

איתן גינזבורג: לא.

אלעזר שטרן: למה?

איתן גינזבורג: כי הממשלה היא אותה ממשלה.

אלעזר שטרן: נכון, אבל ראש ממשלה לא יכול לפטר.

איתן גינזבורג: לכל קבוצת שרים יש זיקה לאחד משני ראשי הממשלה – –

אלעזר שטרן: אז זה מה שאני אומר.

איתן גינזבורג: – – אבל זה לא שתי ממשלות.

אלעזר שטרן: סליחה, חברי חבר הכנסת איתן, היושב-ראש, אני רוצה להגיד רגע משהו.

אלעזר שטרן: מי שצופה בנו עכשיו שיבין שנגיד שר הבריאות נכשל בתפקידו, ושר הבריאות – הציבור לא מכיר את המושגים – יש לו זיקה לראש הממשלה – –

איתן גינזבורג: החלופי.

אלעזר שטרן: החלופי, ראש הממשלה המכהן לא יכול לפטר אותו.

איתן גינזבורג: נכון.

אלעזר שטרן: זה מה שרציתי להגיד.

איתן גינזבורג: שלא בהסכמת ראש הממשלה החלופי.

אלעזר שטרן: שלא בהסכמה.

אלעזר שטרן: ההוא יכול לפטר אותו.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, הינה, יושב שם השר וקנין, הוא מבין את זה.

אלעזר שטרן: אנחנו משביעים שני ראשי ממשלות, ואם שר הבריאות או שר הכלכלה מועל בתפקידו, ראש הממשלה של אותו זמן, שעד עכשיו יכול היה לפטר שרים, עכשיו לא בטוח יכול, צריך שר אחר.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שבאמת הכי נכון היה לכתוב על החוק הזה לא "חוק-יסוד: הממשלה", אלא "חוק-יסוד: הממשלות", בגלל שבאמת זה מה שאנחנו עושים כאן.

אלעזר שטרן: זה מה שהחוק הזה בא לעשות כאן.

אלעזר שטרן: הוא בא להקים בישראל שתי ממשלות.

איתן גינזבורג: בכל רגע נתון יש ראש ממשלה אחד.

איתן גינזבורג: זאת האמת.

אלעזר שטרן: תראה, אני אגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: בכל רגע נתון יש ראש ממשלה אחד – –

איתן גינזבורג: מכהן.

אלעזר שטרן: – – מכהן.

אלעזר שטרן: אנחנו משביעים פה שני ראשי ממשלה, נכון?

איתן גינזבורג: – – – ממלא מקום ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: למה אנחנו משביעים פה?

אלעזר שטרן: תראו, השופטת חיות, נשיאת בית המשפט העליון, כששאלה למה אין קווי יסוד, אמרה, אי-אפשר קודם להתחתן ואחרי זה להכיר.

אלעזר שטרן: אני חושב שמה שאנחנו עושים פה זה כאילו הרבה יותר חמור.

אלעזר שטרן: מתחתנים – נניח שאת קווי היסוד יפתרו.

אלעזר שטרן: אבל מה אומר כל החוק הזה?

אלעזר שטרן: ששני המתחתנים פה, הם לא מאמינים אחד לשני.

אלעזר שטרן: אתה יודע שזה נכון.

אלעזר שטרן: בשביל זה יש כל החוק הזה.

אלעזר שטרן: נכון יש היום תוכנית בטלוויזיה – – –

איתן גינזבורג: חתונה ממבט ראשון.

אלעזר שטרן: חתונה ממבט ראשון.

אלעזר שטרן: אמרו לי שזה פופולרי.

איתן גינזבורג: מאוד.

אלעזר שטרן: מאוד.

אלעזר שטרן: עשיתי זום אתמול, למדתי איזה שיעור אצל הרב יהודה ברנדס, ומדי פעם כשמישהו נעלם, מישהו אמר, אולי הוא הולך לראות חתונה ממבט ראשון.

איתן גינזבורג: מעולם לא ראיתי פרק אחד של התוכנית, אבל אני יודע שהיא מאוד פופולרית.

אלעזר שטרן: גם אני לא.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: חתונה ממבט ראשון זה אולי קצת סותר את מה שנשיאת בית המשפט העליון, כבוד השופטת חיות, אומרת, שהינה, מתחתנים בלי שמכירים קודם, אז יש קווי יסוד.

אלעזר שטרן: אבל בוודאי שלא מגיעים לשם כשיש מינוס אמון.

אלעזר שטרן: זאת אומרת – אין חתונה כשאתה מתחתן וכל מה שאתה עושה בהסכמים זה כותב הסכם שמושתת על זה שאחד לא מאמין לשני, או לפחות צד אחד לא מאמין לצד אחר.

אלעזר שטרן: בגלל שאנחנו מכירים הרבה שנים צד אחד אני לא חושד בו בחוסר אמינות.

אלעזר שטרן: הדברים צריכים להיות ברורים.

אלעזר שטרן: אבל אין ספק שההסכם הזה בא לכסות על חוסר אמון מוחלט, ובגלל זה אנחנו עומדים פה היום ובגלל זה אנחנו שוהים בימים האחרונים כאן במשכן.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: מזל שיש בית משפט עליון במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אני שיודע שלדוגמה – אולי אתה, היושב-ראש, לא יודע – יש טלוויזיה בשבת במדינת ישראל למרות מה שהוחלט בבית הזה, בזכות בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: נכון, השר וקנין?

אלעזר שטרן: אני לא רוצה לצטט.

אלעזר שטרן: לדוגמה, אני אומר, שטלוויזיה בישראל הופעלה כתוצאה מעתירה לבית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: לפעמים, בוודאי בנושאים של דת ומדינה, מזל שיש בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: אני בכלל חושב שיש מזל, אני מאוד מכבד, אין לי מילה אחת רעה להגיד; אני רק חושב שהבית הזה דוחף בכוח לבית המשפט העליון יותר מדי החלטות וחוקים.

אלעזר שטרן: הוא דוחף אותם – לא שהרוב פה מתחנן; המיעוט מתחנן, ולפעמים בצדק, בגלל שזאת הדמוקרטיה.

אלעזר שטרן: והינה, עובדה, גם הרוב הדורסני – – –

יצחק וקנין: עדיין אני חושב שחייבת להיות הפרדת רשויות.

אלעזר שטרן: גם אני.

יצחק וקנין: תשמע, מה זה גם אני?

יצחק וקנין: בית המשפט כל פעם פוסל חוקים שהכנסת מחוקקת – – –

אלעזר שטרן: השר וקנין, סליחה – –

יצחק וקנין: – – –

אלעזר שטרן: – – בית המשפט העליון עושה הכול – אתה יודע את זה יותר ממני – בית המשפט העליון עושה הכול כדי לא להתערב.

אלעזר שטרן: בית המשפט העליון לדורותיו מזיע ושולח אותנו הלוך וחזור.

אלעזר שטרן: אתה רוצה דוגמה?

אלעזר שטרן: אני אתן לך דוגמאות: על הגיור – 12 שנים עתירות על גבי עתירות, בית המשפט מתחנן, מתחנן לכנסת: תפתרו את הבעיה, אני לא רוצה להתערב; על בני הישיבות – אתה יודע כמה שנים לקח לבית המשפט העליון להתערב?

אלעזר שטרן: אתם סתם מתגוללים עליו.

איתן גינזבורג: משנת 1978.

אלעזר שטרן: סליחה?

איתן גינזבורג: משנות השבעים.

אלעזר שטרן: מאז עד העשור הקודם – – –

איתן גינזבורג: עד 2000.

אלעזר שטרן: כן, עד הימים האלה, לא רצה להתערב בית המשפט.

יצחק וקנין: הוא לא צריך להתערב.

אלעזר שטרן: סליחה.

אלעזר שטרן: סליחה.

יצחק וקנין: הוא לא צריך להתערב.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אני חושב שהוא לא צריך להתערב בתנאי שאנחנו נפעל כמו שאנחנו צריכים לפעול.

איתן גינזבורג: אבל השר וקנין, כשמדברים על הפרדת רשויות אני מסכים איתך, אבל צריכה להיות הפרדת רשויות גם בין המחוקקת למבצעת, ושם למשל יש התערבות נורא נורא גסה.

איתן גינזבורג: למשל, חוקים לא עוברים במחוקקת אם המבצעת לא מאשרת, אז צריכים להיזהר עם האמירה של הפרדת רשויות.

אלעזר שטרן: תראה, אני אתן לך דוגמה, בסדר?

אלעזר שטרן: אני אתן לך דוגמה.

יצחק וקנין: – – – לא תהיה הפרדת רשויות, אני אומר לך, זה דווקא אתגר לבית המשפט.

יצחק וקנין: ומה שאנחנו רואים היום, שיש רצון לחוקק את חוק פסקת ההתגברות, זה רק בגלל הדבר הזה, בגלל שיש התערבות יתר של בית המשפט.

יצחק וקנין: הוא לא צריך להתערב, זה בית המחוקקים.

יצחק וקנין: אתה רוצה להיות מחוקק?

יצחק וקנין: תבוא לחוקק.

יצחק וקנין: אתה לא יכול לקחת חוק שהכנסת – אני נתתי דוגמה, דוגמה חיה.

אלעזר שטרן: אבל אני שמעתי גם את שרת המשפטים לשעבר שקד אומרת, לדוגמה, שאם תחוקקו חוק שיוכלו לתקן אותו ב-75, זה כאילו מתחננים לבית המשפט העליון להתערב.

אלעזר שטרן: והינה, הקואליציה המתגבשת שינתה את זה.

אלעזר שטרן: שינתה.

יצחק וקנין: – – – את הדוגמה – – –

אלעזר שטרן: לא, נתתי לך דוגמה אחת, שגם שמרנית כמו שרת המשפטים הקודמת שקד אומרת: בית המשפט העליון יצטרך להתערב, ואני לא רוצה שהוא יתערב.

אלעזר שטרן: אז הינה, שינו.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, יש מצבים – – –

יצחק וקנין: אני רוצה לתת לך דוגמה.

אלעזר שטרן: סליחה, שנייה אחת.

אלעזר שטרן: יש מצבים שלמרות – – –

יצחק וקנין: אי-אפשר לתפוס את החבל בשתי קצותיו.

יצחק וקנין: צריכה להיות פה הפרדת רשויות.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: ברור שצריכה להיות הפרדת רשויות.

יצחק וקנין: אני אגיד לך למה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, יש הפרדת רשויות?

יצחק וקנין: אין הפרדת רשויות – – –

אלעזר שטרן: לא, לא, לא.

אלעזר שטרן: בין הממשלה לכנסת – יש הפרדת רשויות?

יצחק וקנין: ברגע שבית המשפט יכול לפסול חוק – לפסול אותו, חוק שהכנסת חוקקה אותו – נגמרה הפרדת הרשויות.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אני לא מסכים איתך.

אלעזר שטרן: השאלה היא מה החוק.

יצחק וקנין: אני אתן לך דוגמה.

אלעזר שטרן: אתה אומר לי ככה?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך את האמת – אנחנו יושבים פה שנים, אתה יותר ממני: באמת יש פה הפרדת רשויות, תגיד לי?

אלעזר שטרן: כמה חברי הכנסת – הכנסת מחוקקת?

יצחק וקנין: אני אגיד לך, כי אנחנו אשמים.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: זה מה שאני אומר.

יצחק וקנין: כי אנחנו הולכים לבג"ץ.

אלעזר שטרן: לא אנחנו הולכים לבג"ץ.

אלעזר שטרן: הממשלה אומרת לנו מה להצביע.

אלעזר שטרן: לא לי – לך.

אלעזר שטרן: גם כשהיית חבר כנסת לא יכולת לחגוג את הפרדת הרשויות.

אלעזר שטרן: את הבניין הזה – – –

יצחק וקנין: – – –

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: הבניין הזה, גם בהסכם הזה של החוק הזה – הופכים את הכנסת לחלק מהממשלה, ולכן אין הפרדת רשויות.

אלעזר שטרן: אל תיקח את הפרדת הרשויות איפה שאתה חושב שזה נוח לך.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: אני לא לוקח – – –

אלעזר שטרן: זה חוק שזורק את הפרדת הרשויות.

יצחק וקנין: מי שמכיר אותי, אני לא אומר דברים סתם.

יצחק וקנין: אני זוכר שפעם, בשנת 2000, חוקקנו פה חוק שקיבל רוב של 69 חברי הכנסת בנושא של הפורנוגרפיה.

יצחק וקנין: באותה תקופה הקרינו בערוץ 1 ובערוץ 2 סרטים פורנוגרפיים ב-2:00, בלילה, ובאו ארגוני הנשים ואמרו: לא יכול להיות שהילדים שלנו צופים בסרטים כאלה.

יצחק וקנין: אז עשו פה חוק.

יצחק וקנין: ואני הייתי בין אלה שהיו בעד הדבר הזה.

יצחק וקנין: חוקקנו את החוק עם 69 חברי כנסת.

יצחק וקנין: רוב חברי הכנסת שהיו פה הצביעו בעד הדבר הזה, מכל הסיעות.

יצחק וקנין: בא בית המשפט – עתרו לבג"ץ אותם אלה שמשדרים, ובית המשפט עשה הרכב, כמו היום, של 11 שופטים, כשהוא שם את דורנר השופטת בראש ההרכב, וזה היה פסק הדין האחרון שלה לפני שהיא יצאה.

אלעזר שטרן: עשו לה כבוד.

יצחק וקנין: ומה היא עשתה?

יצחק וקנין: פסלה את החוק.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

יצחק וקנין: איך אפשר לפסול חוק – – – הצביעו.

אלעזר שטרן: אבל השר, השר וקנין, אני – – –

יצחק וקנין: לבוא ולהגיד לי – אתה לא יכול להגיד שזה לא היה.

יצחק וקנין: אתה יודע מה אמר מיקי איתן, שהוא היה נגד החוק הזה?

יצחק וקנין: נגד החוק.

יצחק וקנין: הוא הוביל חוק שלו, ואנחנו הובלנו את החוק הזה של האיסור של סרטים פורנוגרפיים בערוצים האלה.

יצחק וקנין: הוא עלה פה ונתן נאום ואמר: רבותיי, אני לא הייתי עם החוק הזה, הייתי עם החוק השני, ואני יכול להגיד לכם משהו – שלבית המשפט לא הייתה כל סמכות להתערב בדבר הזה.

יצחק וקנין: אני זוכר את הנאום שלו פה, מה שהוא אמר – – –

אלעזר שטרן: השר וקנין, אני רוצה להגיד לך משהו:

אלעזר שטרן: אני לא נהנה מכל ההחלטות של בית המשפט העליון, והתפקיד של בית המשפט העליון הוא לא לגרום לי ליהנות.

אלעזר שטרן: התפקיד – – –

יצחק וקנין: זה לא – – –

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו.

יצחק וקנין: – – –

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: אתה גם יודע – אני יודע; אתה, אני לא יודע אם אתה יודע, שכמו שאנחנו אומרים: לולי תורתי יומם ולילה, איש את רעהו חיים בלעו – אני אומר לך את זה במדינה דמוקרטית גם על בית המשפט העליון: בלי בית המשפט העליון, איש את רעהו חיים בלעו.

יצחק וקנין: ברור.

אלעזר שטרן: ברור?

אלעזר שטרן: יופי.

אלעזר שטרן: אז עלא כיפאק.

יצחק וקנין: אנחנו אומרים דבר כזה: "אלמלא מוראה של מלכות, איש את רעהו חיים בלעו".

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: לא חסרים – – –

יצחק וקנין: אין לי שום ויכוח, אני לא מדבר איתך על הדבר הזה – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אם אתה רוצה להיכנס לתוכן, זה לא הדיון עכשיו.

יצחק וקנין: אני טוען שלא יעלה על הדעת שבית המשפט יתערב ברשות המחוקקת – –

איתן גינזבורג: אבל אני אגיד לך משהו, השר וקנין – – –

יצחק וקנין: – – זה יוצר בומרנג לא טוב.

איתן גינזבורג: השר וקנין, לצד עיקרון שהוא עיקרון חשוב בדמוקרטיה, הפרדת רשויות, יש עיקרון לא פחות חשוב, של איזונים ובלמים בין הרשויות.

איתן גינזבורג: ולכן כשיש איזונים ובלמים בין הרשויות, כל רשות אחת מאזנת ובולמת את כוחה של האחרת.

איתן גינזבורג: כך נוצר המתח הזה בין הרשויות, ושני העקרונות דרים בכפיפה אחת.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לדבר רק על עיקרון אחד בלי העיקרון השני.

יצחק וקנין: אני בחיים לא דיברתי נגד, ההפך.

יצחק וקנין: הוא מכיר אותי – – –

איתן גינזבורג: אני מדבר על העקרונות של האיזונים ובלמים.

יצחק וקנין: אני לא מדבר נגד בית המשפט ולא נגד שופטים, וצריך שופטים.

יצחק וקנין: איך אמר פעם בגין?

יצחק וקנין: יש שופטים בירושלים.

יצחק וקנין: צריכים שיהיו שופטים, אבל אני חושב, לטובת המערכת המחוקקת, לטובת הרשות השופטת, צריך שתהיה הפרדה.

יצחק וקנין: היום, כשהדברים האלה התחילו להתערבב, נגיע למצב – – –

אלעזר שטרן: אני אומר לך רק דבר אחד: יש הפרדה.

אלעזר שטרן: בשביל לסכם את הדבר הזה – אני, יש לי יתרון, שעכשיו אני יכול לסכם.

יצחק וקנין: – – –

אלעזר שטרן: רגע.

אלעזר שטרן: שנייה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: את זה אני יודע.

אלעזר שטרן: אני על בית המשפט יודע להגיד את מה שאתה יודע להגיד, וגם אני יודע להגיד: אפילו יורוך על ימין שהוא שמאל, ככל אשר יורוך – גם אם יורוך על ימין שהוא שמאל ועל שמאל שהוא ימין, בסדר?

אלעזר שטרן: אני חושב, קודם כול, ואני מקווה שבזה אין לנו ויכוח – אני די יודע שאין לנו ויכוח – שכשבית המשפט מחליט, הוא בית המשפט שמחליט.

אלעזר שטרן: הדבר השני, שאמרתי לך: כשאתה מקדש, ובצדק, את הפרדת הרשויות, אני עדיין חושב, כמו שאמר היושב-ראש, שהנושא הזה הוא בתוך הפרדת הרשויות, בתוך הדמוקרטיה, הוא שומר לבית המשפט העליון את הזכות כאשר נגרם עוול דווקא למיעוט, שהוא פחות מיוצג פה.

אלעזר שטרן: זה דבר אחד.

אלעזר שטרן: אבל היה נגרם פחות עוול אם הייתה הפרדת רשויות אמיתית גם בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת.

אלעזר שטרן: ולצערי הרב, בשנים האחרונות, למרות שזה תורם לזה המון, אנחנו יודעים שאין בדיוק הפרדה, שהכנסת מחוקקת את מה שהממשלה רוצה, את מה שהיא לא רוצה הכנסת לא מחוקקת.

אלעזר שטרן: כמעט תמיד, לא באופן של 100%.

איתן גינזבורג: אגב, הפתרון לכל השיח המעניין הזה שנוצר פה הוא רק אחד: יצירת חוקה לישראל.

אלעזר שטרן: ברור.

איתן גינזבורג: אם תהיה חוקה ברורה, כל הוויכוח הזה לא היה מתנהל.

איתן גינזבורג: עצם זה שאין מסמך אחד – – –

יצחק וקנין: הפתרון האמיתי זה התורה שלנו.

אלעזר שטרן: ידעתי.

אלעזר שטרן: אתה רואה?

אלעזר שטרן: ידעתי.

אלעזר שטרן: ידעתי, רציתי להגיד לך שלא בטוח שפה השר וקנין הוא פרטנר להסכמה.

אלעזר שטרן: הרי למה אין חוקה?

אלעזר שטרן: בגלל זה, מה שהוא אמר עכשיו.

יצחק וקנין: לא בגלל זה.

אלעזר שטרן: בגלל שיש לנו תורה כאילו.

יצחק וקנין: אני אגיד לך למה.

איתן גינזבורג: יש גם חוקים, יש גם חוקים בתורה.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: במדינת ישראל אין חוקה.

אלעזר שטרן: זה הטיעון המרכזי למה אין חוקה.

יצחק וקנין: אני אגיד לך למה זה הטיעון המרכזי.

יצחק וקנין: תראה, אני בין ותיקי הבית, 24 שנים אני פה.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לכם משהו: פה זה בית חרושת לחוקים.

יצחק וקנין: מה זה אומר?

יצחק וקנין: שכל יום אנחנו משנים את המציאות.

יצחק וקנין: התורה לא משתנה.

יצחק וקנין: התורה היא אמת לאמיתה.

יצחק וקנין: הבעיה שלנו שזה בית המחוקקים הפורה ביותר שאפשר – – –

אלעזר שטרן: אבל לא בגלל זה אתה – – –

יצחק וקנין: – – –

אלעזר שטרן: אבל השר וקנין – – –

יצחק וקנין: פה אלפי חוקים.

יצחק וקנין: חברי הכנסת עושים תחרות.

יצחק וקנין: אני יושב בנשיאות.

יצחק וקנין: הייתי סגן יושב-ראש הרבה – – –

איתן גינזבורג: הרבה מאוד שנים.

איתן גינזבורג: צפיתי בך.

יצחק וקנין: ואני זוכר שבתחילת הקדנציה היו חברי כנסת שהגישו 3,000 חוקים.

אלעזר שטרן: מכיר אותם.

אלעזר שטרן: אבל השר וקנין, אתה יודע שהוויכוח העיקרי – גם אני, אני בז.

אלעזר שטרן: ישבת בנשיאות הרבה שנים, אתה יודע, אני לא חבר כנסת שמגיש הרבה חוקים.

יצחק וקנין: גם אני לא.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: אני לא סופר הצלחות לפי כמה חוקים העברת וכמה לא, ואנחנו מכירים את מה שקורה בבית הזה מסביב לחוקים.

אלעזר שטרן: אבל תלך לארצות הברית.

אלעזר שטרן: יש חוקה.

אלעזר שטרן: כמה שינויים עשו בה?

אלעזר שטרן: זה לא מדויק שהתנאי היחיד שלא יהיו שינויים זה שצריך את התורה.

איתן גינזבורג: 27 חוקים שינו בחוקת ארצות הברית בלמעלה מ-200 שנה, ורק בחוק יסודות הממשלה – 47 ב-72 שנה, או 49.

אלעזר שטרן: שמעת?

אלעזר שטרן: הבעיה היא – – –

יצחק וקנין: עם ישראל, מה שראוי לו זה התורה הקדושה.

יצחק וקנין: זה היה פותר לנו את כל הבעיות, את כל מה שאין.

איתן גינזבורג: אבל היא נתונה לנו.

יצחק וקנין: "אם לא בריתי יומם ולילה חֻקות שמים וארץ לא שמתי.

יצחק וקנין: "

אלעזר שטרן: אבל אני, אני לא יכול להתעלם.

אלעזר שטרן: אמרו לי, דרך אגב, שלא יצטרכו נגרים בגלל הממשלה הגדולה שיש פה בחוק – רגע, שומע, השר?

אלעזר שטרן: – בגלל שיש פה במחסנים של הכנסת שולחנות מהפעם הקודמת.

יצחק וקנין: כן, היה שולחן פנימי.

אלעזר שטרן: אבל אתה יודע מה אני חשבתי, ותגיד לי, השר, אם אני טועה.

אלעזר שטרן: אז היו 30.

אלעזר שטרן: עכשיו – 36, 36 שרים, עד 36 שרים.

איתן גינזבורג: 36 משרדים.

יצחק וקנין: יגדילו את החי"ת – – –

אלעזר שטרן: אפשר לזרוק חברי כנסת הצידה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד עוד משהו – – –

יצחק וקנין: לא יהיה לנו איפה לשבת.

יצחק וקנין: אני לא יודע אם אתם זוכרים, הייתה פעם שכל חברי הכנסת – – – הייתה פה הפגנה של – – –

איתן גינזבורג: עם הרב בא-גד.

יצחק וקנין: ישבו פה – לא, לא, גם של החרדים.

יצחק וקנין: זה היה איזה – – –

אלעזר שטרן: תגיד, יכול להיות – זה קשה לי להגיד – שבמקום "ואהבת לרעך כמוך", כשקובעים 36 כיסאות זה "ואהבת לכיסאך כמוך"?

אלעזר שטרן: איך זה יכול להיות שאם זה "ואהבת לרעך כמוך" אז לא לוקחים – אומרים 18 שרים, 20 שרים, ואת הכסף נותנים לרעך, שצריך את זה, במיוחד בזמנים האלה.

אלעזר שטרן: 36 משרדים זה ממיר את "ואהבת לרעך כמוך" ל"ואהבת לכיסאך כמוך".

אלעזר שטרן: אני לא יודע להסביר.

אלעזר שטרן: אני מתפלא.

אלעזר שטרן: ואמרתי, אני לא מתכוון פה לדבר אף מילה רעה על אף בן אדם; אני מסתכל על החוק, על מה שמביאים לנו – על 36 השרים, 16 סגני השרים.

אלעזר שטרן: הציבור, שחושב ויודע, אולי מרגיש יותר משאנחנו מרגישים את הקושי של הזמן הזה, את הקושי של אנשים לדאוג ללחם, ואני אומר, גם אם עכשיו יש להם למחר בבוקר, איך הם יסתכלו כשייכנס לפה עוד שולחן, גדול כמו שלא היה מעולם.

אלעזר שטרן: ובמדינת ישראל היו משברים.

אלעזר שטרן: אמרנו כבר, מהקורונה אנחנו בדרך לצאת, בעזרת השם, אבל היו משברים ארוכים יותר וקשים יותר ואף אחד לא חשב שהדרך לפתור את המשבר היא 36 שרים ו-16 – ואנחנו, על מה קראנו "ואהבת לרעך כמוך"?

אלעזר שטרן: על לקט, שכחה, פאה, לעני ולגר תעזוב אותם, ואנחנו עושים את ההפך, בעיניי לפחות.

אלעזר שטרן: אני, מכירים אותי החברים שם.

אלעזר שטרן: אני אומר, אני, ב-36 שרים – אני בודק את עצמי, אתה יודע, אבל לא הייתי יושב.

אלעזר שטרן: לא הייתי יושב.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה – אני ארגיש – – –

יצחק וקנין: לא יהיה קל לתפקד עם 36 שרים.

אלעזר שטרן: לא יהיה קל לתפקד, אבל יהיה קל להוציא את הכסף.

יצחק וקנין: לתפקד בקורונה עם 36 שרים, עם שיחות הטלפון שאנחנו עושים, יהיה קשה מאוד.

אלעזר שטרן: אבל יהיה קל להוציא את הכסף, זה מה שיהיה קל.

אלעזר שטרן: לא יהיה קל לתפקד עם 36 שרים – יהיה קל להוציא את הכסף.

אלעזר שטרן: פה זה רק שולחן אחד; יש עוד שולחנות שיצטרכו להגדיל, עוד משרדים שיצטרכו להגדיל בשביל השרים, בשביל הסגנים.

אלעזר שטרן: אני חושב שבכלל הסיפור של כמה זה עולה – אם זה 900 מיליון או אם הכספים שעוד יצטברו שם זה 2 מיליארד – זה לא משנה.

אלעזר שטרן: זה לקום בבוקר ולדעת שאתה אחד מ-36 כשבמדינת ישראל יש משבר כלכלי חמור, ואנשים לא יודעים מה הם יאכלו בעוד חודש, ואנחנו כאן מאשרים את זה.

אלעזר שטרן: ולכן אני חושב שיכול להיות שלא נעים להיות באופוזיציה, אבל לפעמים, לא להיות חלק מזה – כנראה קמים בבוקר, אני חושב, יותר טוב; אולי גם ישנים בלילה יותר טוב, אני לא יודע.

אלעזר שטרן: אני מעיד על עצמי, ואני מקווה – – –

יצחק וקנין: יכול להיות שהקדוש ברוך הוא שומע אותך – – –

יובל שטייניץ: וקנין, אני פה.

אלעזר שטרן: יכול להיות – עם השר שטייניץ?

יצחק וקנין: כן.

איתן גינזבורג: אבל היה מעניין, השר וקנין.

איתן גינזבורג: היה מאוד מעניין.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תמיד צריך שהשיח בכל זאת יהיה תרבותי ומכובד.

אלעזר שטרן: גם אני.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: אני טוען: כמים הפנים אל הפנים כן לב האדם אל האדם.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: ואנחנו צריכים לשפר את זה.

אלעזר שטרן: ואני מצטרף לכל המילים, ועוד אוסיף כהנה וכהנה על מה שאמר קודם על השר וקנין חברי מיקי לוי.

אלעזר שטרן: ודרך אגב, היושב בראש עכשיו הוא צעיר כאן בכנסת – –

איתן גינזבורג: ינוקא.

אלעזר שטרן: – – ינוקא בכנסת.

אלעזר שטרן: מה שאמר מיקי, חבר הכנסת מיקי לוי, על השר וקנין – יש פה הסכמה חוצת קואליציה, אופוזיציה, מפלגות, יהודים, ערבים, דרוזים, מה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: תדע.

איתן גינזבורג: מכיוון שאני חדש אבל אני לא אזרח חדש במדינה הזאת, אז צפיתי בך באי אלו ישיבות, כשניהלת את הישיבה וכשעשית דברים אחרים.

איתן גינזבורג: הערכתי מועברת אליך, אני חושב שבשם כל הבית הזה.

יצחק וקנין: שתהיה לכם הרבה הצלחה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך.

אלעזר שטרן: אולי אם דיברתי קודם על הקורונה, אני רוצה רק לומר דבר אחד: ביום שכחול לבן התפרקה אני קיבלתי ניירות כתובים מאנשי אקדמיה, שאומרים לי: ישראל התגברה על הקורונה.

אלעזר שטרן: שאלתי: איך אתם יודעים?

אלעזר שטרן: אמרו לי: ירד קצב העלייה במונשמים.

אלעזר שטרן: ושאלתי את הגורמים שהיו מולנו – ישבתי אז בוועדת חוץ וביטחון – והם אמרו לי: זה נכון, אבל לא להיות בטוחים.

אלעזר שטרן: אני אומר את הדברים האלה בגלל שאני חושב שהקורונה, שהיוותה תירוץ להקים את הממשלה הזאת, ואולי להקים את הממשלות האלה, צריך להגיד, שקמות לנו כאן – אנחנו כבר כמעט מאחורי הצורך להקים בשביל זה שתי ממשלות בישראל.

אלעזר שטרן: וכשאנחנו מסתכלים על העלויות של שתי ממשלות, אז אני חושב שחבל לי מאוד.

אלעזר שטרן: ואם אנחנו מסתכלים גם על החוק שאנחנו עכשיו דנים בו – על חוסר האמון שהוא מייצג, על חברי כנסת שמעכשיו הם לא סתם חברי כנסת אלא הם חברי כנסת עם זיקה מסוימת, שיש להם ערך – – –

איתן גינזבורג: שרים, לא חברי כנסת.

איתן גינזבורג: שרים עם זיקה.

אלעזר שטרן: יש גם מקום של חברי כנסת, אבל לא משנה.

אלעזר שטרן: מה שאני אומר – גם שרים, שעד עכשיו היו שרים עצמאיים, עכשיו הקול שלהם, בחלק מהדברים, נשקל לפי הזיקה שלהם לאיזה ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: אני אמרתי – עוד פעם – אני לא רץ עם זה לבית המשפט העליון, על הסיפור של הזיקות האלה והפגיעה הזאת במעמד של שר, אבל אני חושב שמבחינה ערכית לא היה צריך לעשות את זה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לקרוא ממצע כחול לבן.

אלעזר שטרן: אני אומר כבר מראש: אני כבר יודע שעוסקים בעדכון המצע של כחול לבן.

אלעזר שטרן: אם היו שואלים אותי החברים שלי בכחול לבן, הייתי מציע להם לכתוב מחדש מצע.

אלעזר שטרן: אני אקרא פה כמה קטעים בהמשך, ונבין שהמצע הזה – אנחנו ביש עתיד נמשיך לאמץ אותו, וכחול לבן יצטרכו לכתוב מצע חדש, אלא אם כן לא ירצו להסתכל במראה.

אלעזר שטרן: אני אקרא לכם שורה: "כחול לבן מחויבת ליושרה, לשלטון החוק, להגינות ולמאבק שיטתי ובלתי מתפשר בשחיתות השלטונית.

אלעזר שטרן: מחויבות זו באה לידי ביטוי קודם כול בדוגמה אישית: מועמדי כחול לבן לכנסת, למוסדות השלטון ולכל תפקיד ציבורי אחר יהיו נשים וגברים שלא דבק בהם רבב, ושרואים במשרות בגופי השלטון שליחות הכרוכה במחויבות ציבורית".

אלעזר שטרן: אני חוזר: "מועמדי כחול לבן לכנסת, למוסדות השלטון ולכל תפקיד ציבורי אחר יהיו נשים וגברים שלא דבק בהם רבב".

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש – – –

איתן גינזבורג: זה מתוך המצע?

אלעזר שטרן: מתוך המצע.

איתן גינזבורג: איפה?

איתן גינזבורג: איזה פרק?

אלעזר שטרן: ציטטתי מתוך המצע של כחול לבן.

איתן גינזבורג: איזה פרק?

אלעזר שטרן: לא נכנסתי פה לסעיפים, אבל אתה תמצא את זה.

אלעזר שטרן: רגע, זה נראה לך מוזר?

איתן גינזבורג: לא, חלילה, רק רציתי לעיין בזה.

אלעזר שטרן: נראה לך מוזר שכחול לבן הצהירה – – –

איתן גינזבורג: לא, ממש לא.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: עכשיו אני אגיד לך בפני מה אתה עומד – גם אתה: "מאבק שיטתי בלתי מתפשר בשחיתות השלטונית.

אלעזר שטרן: מחויבות זו באה לידי ביטוי קודם כול בדוגמה אישית: מועמדי כחול לבן לכנסת, למוסדות השלטון ולכל תפקיד ציבורי אחר יהיו נשים וגברים שלא דבק בהם רבב".

אלעזר שטרן: יכול להיות שהמועמד של כחול לבן – – –

איתן גינזבורג: לכנסת.

אלעזר שטרן: למוסדות השלטון.

אלעזר שטרן: הכי בכיר במוסדות השלטון, ראש הממשלה – יכול להיות שהמועמד יהיה מישהו שכן דבק בו רבב?

אלעזר שטרן: יכול להיות שביום חמישי או ביום ראשון החברים הטובים שלי מכחול לבן יחתמו לנשיא המדינה, עוד לפני שירימו יד, על מועמד הכי גבוה למוסדות השלטון הכי גבוהים שדבק בו רבב?

אלעזר שטרן: יש הרבה דברים במצע שעוד נדבר עליהם, אבל אני חושב שזה אולי הדבר שצועק יותר מכול – שכחול לבן – איך אמרתי?

אלעזר שטרן: "מועמדי כחול לבן לכנסת, למוסדות השלטון ולכל תפקיד ציבורי אחר יהיו נשים וגברים שלא דבק בהם רבב".

אלעזר שטרן: אפשר לשנות את זה או צריך למחוק את זה?

אלעזר שטרן: אני מציע לחברים שלי מכחול לבן לכתוב מצע מחדש.

אלעזר שטרן: אי-אפשר לתקן דבר כזה.

אלעזר שטרן: זה כתם.

אלעזר שטרן: לא יודע, אני לא מחלק כתמים, לא רוצה, אבל אי-אפשר לתקן את זה, אלא אם כן נגיד שרבב זה לא שלושה כתבי אישום על ספסל נאשמים בבית המשפט בירושלים על שוחד, מרמה והפרת אמונים.

אלעזר שטרן: אם זה לא רבב, מה זה רבב?

אלעזר שטרן: אז איפה הגבולות של מה שאנחנו, שמים את ישראל לפני הכול?

אלעזר שטרן: איך יכול להיות שהסכם קואליציוני, אין בו כמעט אף שורה מהמצע, ותכף אנחנו נדבר עליו?

אלעזר שטרן: כתוב: "הגיע הזמן להתקדם למדינה שבה ראש הממשלה דואג בראש ובראשונה לאינטרס של המדינה ולא לאינטרס האישי שלו".

אלעזר שטרן: אנחנו נצביע פה על שני ראשי ממשלה.

אלעזר שטרן: אני בטוח שעל אחד מהם לרוב החברים בכחול לבן אין ספק באשר לדאגה שלו לא לעצמו אלא למדינה, ואני לא מתכוון למישהו מחברי כחול לבן.

אלעזר שטרן: "בממשלה שתקום בתקופת החירום לא תבוצע חקיקה ראשית או משנית שאינה קשורה להתמודדות עם משבר הקורונה".

אלעזר שטרן: אמר כבר בית המשפט העליון: זו עוד דוגמה – אני אומר במילים שלי – לסירוס הכנסת.

אלעזר שטרן: חקיקה שנקדם היא חקיקה המונעת מחבר כנסת עם כתב אישום להקים ממשלה על מנת לוודא שהמניעים להקמת הממשלה הינם טהורים, זאת אומרת, נקדם חקיקה המונעת מחבר הכנסת עם כתב אישום לקדם ממשלה.

אלעזר שטרן: אמרו כחול לבן לבית המשפט היום, או יחד עם הליכוד: זה יהיה רק ל-100 ימים.

אלעזר שטרן: יחשוב הציבור בישראל שאחרי 100 ימים תיקח כחול לבן את המצע ותקדם את החוק שעכשיו קראתי שהתחייבה לקיים.

אלעזר שטרן: ואני יודע, לצערי הרב, שלא יהיה חוק כזה – לא 100 ימים, לא חצי שנה ולא כל זמן שכחול לבן ישבו בקואליציה הזאת, אלא אם יהיה חוק, אז יהיה באמת חוק הפוך.

אלעזר שטרן: ברשותכם – השר שטייניץ הגיע, והוא מכיר את המאבקים שלנו קודם פה – אני רוצה לקרוא משהו על שוויון במצע כחול לבן: "ישראל זקוקה לממלכתיות.

אלעזר שטרן: אם לא נצליח לגבש את עצמנו מחדש לעם אחד ולאומה אחת, ואם לא נמצא את מקומנו במדינה אחת – לא נוכל לאתגרי העתיד.

אלעזר שטרן: היא חייבת לכבד את היחיד, היא חייבת לכבד את הקהילה והיא חייבת לכבד כל מגדר, כל מגזר, כל שבט – – – רק באמצעות אימוצה של רוח חדשה – – – אשר מוקירה את היחיד, מכבדת את הכלל, ומחדשת את הברית הישראלית.

אלעזר שטרן: אנו שמים את הממלכה לפני המלוכה".

אלעזר שטרן: ואני עובר: "נעגן בחוק-יסוד את עקרון השוויון בזכויות הפרט בישראל – חוק הלאום עיגן את היותה של מדינת ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, שבה הוא מממש באופן ייחודי את זכותו להגדרה עצמית לאומית.

אלעזר שטרן: אולם, עקרון השוויון בזכויות הפרט נעדר ממנו, ועל כן נחוקק אותו בחקיקת-יסוד, ברוח מגילת העצמאות".

אלעזר שטרן: איפה יש את זה?

אלעזר שטרן: איפה יש את זה בקווי היסוד?

אלעזר שטרן: לְמה אנשים באים לפוליטיקה?

אלעזר שטרן: לשנות, לחוקק, לשנות מציאות.

אלעזר שטרן: 36 שרים זה משנה מציאות; 16 סגני שרים זה משנה מציאות.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם מה כתוב גם בפרשת קדושים על הדבר הזה, כמו שכבר קראתי קודם.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם, בהקשר הזה – השר שטייניץ הוא גם כן בקי בתנ"ך, אני יודע את זה, אבל אני לא בטוח שהוא יודע מה כתוב מתחת ל"ואהבת לרעך כמוך", באותו דף בפרשת קדושים: "וכי יגור אתך גר בארצכם לא תונו אֹתו.

אלעזר שטרן: כאזרח מכם יהיה לכם הגֵּר הגָּר אתכם ואהבת לו כמוך" – ואהבת לו כמוך – "כי גרים הייתם בארץ מצרים אני ה' אלהיכם".

אלעזר שטרן: הרי אנחנו עוד נחזור לגרי הצדק, לאחינו מחבר המדינות, שגם על זה – אותם זרקתם מתחת למה שנקרא סטטוס קוו.

אלעזר שטרן: אבל "כי גרים הייתם בארץ מצרים" – במצרים לא היינו גרי צדק; לא רצינו להיות מצריים שם.

אלעזר שטרן: היינו שם מיעוט חלש.

אלעזר שטרן: השר שטייניץ, חברי, אני יכול להציע לך משהו?

אלעזר שטרן: שב שם.

אלעזר שטרן: עזוב, לא צריך פה שר, דוגרי אני אומר לך.

אלעזר שטרן: אתה, יש לך מה לעשות.

אלעזר שטרן: אני רואה, אתה עובד עם אוזניות.

אלעזר שטרן: לך, שב שם.

יובל שטייניץ: לפעמים אני גם מקשיב קצת.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: זה לא מוסיף.

אלעזר שטרן: לשנינו זה לא מוסיף.

יבגני סובה: יש פה נציגים קבועים, אלעזר.

אלעזר שטרן: עזוב אותך.

אלעזר שטרן: זה לא – – –

יובל שטייניץ: אני נורא מודה לך על הנדיבות שלך, אבל לצערי אתה לא יכול לשחרר אותי מחובת הנוכחות כאן.

אלעזר שטרן: אני יכול לדבר איתו.

יובל שטייניץ: גם הוא לא.

אלעזר שטרן: אתה יודע, יש לזה פתרונות בתאים.

יובל שטייניץ: – – – לכבד אותו.

אלעזר שטרן: עזוב, לא משנה.

אלעזר שטרן: אני מעריך שאתה מעריך.

יובל שטייניץ: אני מאוד מאוד נהנה לשמוע אותך לפעמים – –

אלעזר שטרן: אוקיי.

יובל שטייניץ: – – אבל בשעת לילה מאוחרת לפעמים אני מעדיף את יוהן סבסטיאן באך.

אלעזר שטרן: אני התכוונתי בכל הרצינות, באמת אני אומר.

אלעזר שטרן: אני מתאר לעצמי שיש דברים חשובים.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה באמת, לא התכוונתי, חס וחלילה – דרך אגב, היה פה שר קודם שגם ישב שם, וזה בסדר, במיוחד כשהכנסת היא כל כך עמוסה.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים את זה.

אלעזר שטרן: אני רוצה ללכת רגע לשוויון.

אלעזר שטרן: תראו, השוויון, שאמרנו, שאמרו כחול לבן ואמרנו בכחול לבן שנתקן אותו, הוא עולם ומלואו.

אלעזר שטרן: אבל בתוך העולם ומלואו שמנו אצבע, ואמרנו על חוק הלאום.

אלעזר שטרן: וידענו שיש פה מיעוט שחי איתנו, שמשרת, שנלחם, שנהרג על מגילת העצמאות, שבה מדינת ישראל היא בית לאומי לעם היהודי.

אלעזר שטרן: אבל יש במגילת העצמאות גם שוויון: "מדינת ישראל תקיים שוויון" – ואנחנו לא מקיימים.

אלעזר שטרן: אנחנו קיווינו, ייחלנו.

אלעזר שטרן: הלכנו לאחינו הדרוזים, לבדואים, ואמרנו להם: אנחנו נתקן את החוק, נשים חוק ליד, לא משנה מה.

אלעזר שטרן: אני הרי הצבעתי נגד.

אלעזר שטרן: אף אחד לא יצטרך לעשות לי מבחן לאומיות, כמה אני מאמין שישראל היא בית לאומי של העם היהודי.

אלעזר שטרן: בוודאי.

אלעזר שטרן: בוודאי.

אלעזר שטרן: היא לא מדינת כל אזרחיה, אני לא שם.

אלעזר שטרן: אני אתעקש על בית לאומי לעם היהודי, אבל לא פחות מכך אני אתעקש על השוויון המלא.

אלעזר שטרן: ואת זה מחקו – בכניעה, במשא ומתן של חודש, להבדיל משבע דקות של סיעות אחרות.

אלעזר שטרן: לא עלה פעם אחת על הכתב שהביאו לנו לראות, שהביאו לכם לראות, שיש תיקון – לא בקווי היסוד, לא בחוק, לא בהצעות שהונחו.

אלעזר שטרן: לא חתמתם כבר על הצעות כאלה בכנסת הזאת, שיש בהן משום תיקון חוק הלאום בנושא של שוויון.

אלעזר שטרן: אני, כאדם יהודי – לא כי צריך לכבד הבטחות; כי אני לא יכול לחיות במקום שבו בני האדם לא שווים.

אלעזר שטרן: אני יודע מה קרה במקומות שחיו בהם אנשים שלא שווים.

אלעזר שטרן: אני אומר את האמת, זה קשה לי מאוד, הדבר הזה, וטוב שאני לא חלק מהממשלה הזאת – שלא נתבלבל בדברים האלה, ומה שנקרא, עוד נכונו לנו עלילות.

אלעזר שטרן: אני מבין למה אתם לא מאמינים לראש הממשלה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני חושב שהוא מעולם לא מינה לעצמו מתוך בחירה ממלא מקום ראש ממשלה – לא מינה לעצמו ממלא מקום אולי מתוך תחושה של איזו אלוהות, ששום דבר לא יכול לקרות לו.

אלעזר שטרן: בגלל שיש לקונה בחוק, אם כבר רוצים לתקן חוקים: כתוב מהו ממלא מקום – השר שטייניץ מכיר את זה מצוין – אבל מה קורה אם ראש ממשלה, קורה לו משהו?

אלעזר שטרן: שתדע, איתן – – –

איתן גינזבורג: כבר היינו באירוע הזה.

אלעזר שטרן: היינו, נכון.

אלעזר שטרן: כך אהוד אולמרט נהיה.

איתן גינזבורג: בהחלט.

אלעזר שטרן: בסדר, אבל אז היה ראש ממשלה בן אדם, כאילו, בשר ודם.

אלעזר שטרן: עכשיו פה אתם ממליכים אחד מראשי הממשלות – הוא לא בן אדם, הוא משהו אחר, אז לא יכול לקרות לו כלום.

אלעזר שטרן: אבל אנחנו יודעים שאם יכול לקרות לו משהו, בחוק של היום צריכה להתכנס הממשלה בתוך 48 שעות ולבחור ראש ממשלה, ממלא מקום.

איתן גינזבורג: בתנאים מסוימים.

אלעזר שטרן: כן, אבל לא משנה.

אלעזר שטרן: אבל אם הממשלה לא מצליחה להגיע להחלטה – אם היא פריטטית, לדוגמה, אבל גם אם היא לא פריטטית ולא מצליחה להגיע להחלטה – – –

איתן גינזבורג: יש מנגנון שמסדיר את זה.

אלעזר שטרן: לא, אין מנגנון.

אלעזר שטרן: תדע, אין מנגנון.

אלעזר שטרן: אין מנגנון.

אלעזר שטרן: ניסינו לפתור את הזה ולקבוע, רק שתדע, שזה יהיה – בדירוג – או שר החוץ, או שר הביטחון, או שר האוצר, ובתנאי שהוא שייך, שיש לו זיקה לאותה מפלגה, אבל אין לדבר הזה חוק.

אלעזר שטרן: לא, אל תסתכל בחוק הזה.

אלעזר שטרן: החוק הזה הוא לא דוגמה.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שעד היום בכנסת.

אלעזר שטרן: אתם ניסיתם לפתור – – –

איתן גינזבורג: בחוק-היסוד הקיים, התקף.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: אין.

אלעזר שטרן: אין.

אלעזר שטרן: עד היום אין, ולמרות שיש לקונה, סוג כזה, ראש הממשלה לא מינה לעצמו ממלא מקום אלא שיחק – מי שהתרפס לפניו יותר, הוא נתן לו להיות.

אלעזר שטרן: גם אם היא לא ישבה בקבינט או הוא לא ישב בקבינט, כשהוא נסע למקום, כשהיה צריך למנות ממלא מקום – –

איתן גינזבורג: או אפילו לכמה שעות של פרוצדורה רפואית.

אלעזר שטרן: – – או טיפול רפואי, אז הוא מינה כל פעם מישהו אחר, כאילו שלא צריך כישורים להיות ראש ממשלה.

אלעזר שטרן: אני כואב את זה שכחול לבן נתנה יד – אני לא יודע אם זה ישתנה או לא – שבדיוק כמו שהיא נתנה יד ל-36 שרים, או התעקשה על 36 שרים, היא נתנה יד לשני דברים: 1.

אלעזר שטרן: לחוק נורבגי מדלג, זאת אומרת, גם אם העם בחר חברי כנסת, אנחנו, מסיבות קואליציוניות, נדלג עליהם כאילו; אבל בזה אני מבין שהבנתם את הרמז העבה, וגם לזה כנראה היה צריך את בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: הינה דוגמה לבית המשפט העליון שמתאמץ שלא להתערב בחקיקת הכנסת ונותן רמזים עבים; חלקם מבינים פה, חלקם לא מבינים.

אלעזר שטרן: את זה אני מקווה שהבינו בכחול לבן ולא יהיה חוק נורבגי מדלג.

אלעזר שטרן: אבל דבר אחר שיכול להיות שבינתיים כן יהיה זה החלטות על הנציגים בוועדה למינוי שופטים.

אלעזר שטרן: איתן, עוד לא היית בזה – כאן יוצב פרגוד.

איתן גינזבורג: דווקא הייתי.

אלעזר שטרן: בבחירת מבקר המדינה.

אלעזר שטרן: מבקר המדינה, בדיוק.

אלעזר שטרן: אז אותו דבר.

אלעזר שטרן: ככה בוחרים את נציגי הכנסת לוועדה למינוי שופטים.

אלעזר שטרן: כן, מה אומר הפרגוד.

איתן גינזבורג: לוועדה למינוי שופטים, לוועדה למינוי דיינים, לוועדה לבחירת קאדים.

יבגני סובה: גם לנשיא המדינה.

איתן גינזבורג: וגם לנשיא המדינה, נכון.

איתן גינזבורג: נכון, חבר הכנסת סובה.

אלעזר שטרן: וגם לנשיא המדינה.

אלעזר שטרן: אני כבר הייתי פה בכל האירועים האלה.

יבגני סובה: אתה מבין על מה אני מדבר כשאני מתכוון לנשיא המדינה – – – לכל חברי הבית הזה שמישהו שהיום עומד בראש הרשות המבצעת ירצה ללכת לנשיא המדינה.

איתן גינזבורג: למה להקדים?

אלעזר שטרן: אבל לא משנה.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה להגיד – אני לא מדבר רק על השלילה, שאתה מכניס להסכם קואליציוני את מה שיצביעו מאחורי הפרגוד, אלא אתם גם דורסים ברגל גסה את הכבוד של: אחד מהוועדה יהיה נציג האופוזיציה.

אלעזר שטרן: מה רע לכם?

אלעזר שטרן: מה אתם פוחדים?

אלעזר שטרן: אחד מתשעה.

אלעזר שטרן: מה אתם פוחדים?

אלעזר שטרן: כמה דורסנות.

אלעזר שטרן: מה אתם פוחדים – שבסוף זה יוריד אולי אחד מ-36 השרים, מ-16 סגני השרים שאתם דואגים להם?

אלעזר שטרן: איך לא רועדת היד?

אלעזר שטרן: איך לא רועדת היד כשמכניסים להסכם קואליציוני שמות של חברים בוועדה למינוי שופטים, כשהשיקול ברור: לפעול בניגוד למצע של כחול לבן על חוזקו של בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: העיקר שבסוף תקימו – יש את זה בקווים הקואליציוניים?

אלעזר שטרן: קבינט לפיוס.

אלעזר שטרן: איך פיוס?

אלעזר שטרן: איך פיוס?

איתן גינזבורג: רק אתה יודע שזה לא מעוגן בחוק, הסיפור של האופוזיציה.

אלעזר שטרן: בטח שאני יודע.

אלעזר שטרן: אני חי פה בבית הזה כבר כמה שנים טובות.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: אז מה?

אלעזר שטרן: יש מקובלות.

אלעזר שטרן: איתן, זה לא הכול חוק.

איתן גינזבורג: לא, לא, אני מסכים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, יש לנו גם ערכים ונורמות בכל מקום.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני חושב שזה היה צריך להיות אינטרס של קואליציה, בוודאי דורסנית כזאת, שדורסת את הכנסת, שלפחות שם לא ישונה המנהג או לפחות לא תתייחסו לזה.

אלעזר שטרן: תנצלו; תגידו, לפני שהולכים להצביע שם, מאחורי הפרגוד, תגידו: תשימו את השם הזה ותשימו את השם הזה.

אלעזר שטרן: למה לכתוב את זה ככה?

אלעזר שטרן: דרך אגב, הרי גם אין משמעות.

אלעזר שטרן: אם חבר הכנסת או השר בעתיד – לא משנה מי, איתן גינזבורג – יחשוב משהו אחר, בשביל זה יש פרגוד.

אלעזר שטרן: הרי לא על כל הצבעה אומרים הצבעה חשאית, אלא על דברים מאוד מאוד מסוימים, אז גם את זה אתם רומסים ברגל גסה ורוצים לסכם עכשיו שהפרגוד יהיה שקוף.

אלעזר שטרן: ולא רק שהוא יהיה שקוף אלא גם נגיד לכם כבר עכשיו איך הורסים את מערכת המשפט, ונגיד לכם מבחינתנו מי יהרוס אותה הכי טוב, ולכן אנחנו גם נקבע שמות בתוכו.

אלעזר שטרן: ואחרי זה נקים קבינט לפיוס.

אלעזר שטרן: עם מי פיוס?

אלעזר שטרן: אין שוויון.

אלעזר שטרן: הדרוזים, הבדואים – אזרחים סוג ב' יהיו פה; בוועדה למינוי שופטים אין אופוזיציה.

אלעזר שטרן: אני יכול להמשיך: גיורים ייקבעו לפי הסטטוס קוו, שרק מי שילבש כיפה וציצית כמוני ייחשב ליהודי ולא ייתנו קרדיט של מילימטר למי שמוכן למות בשביל העם הזה.

אלעזר שטרן: זה פיוס?

אלעזר שטרן: ומי שלא רוצה לשרת לא ישרת.

אלעזר שטרן: לא ישרת.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: בגלל שזה הדבר שכן סיכמו – שלמרות שחצי שנה לא מחוקקים, את חוק האי-גיוס אנחנו נעביר בהתחלה.

אלעזר שטרן: וזה חוק אי-גיוס.

אלעזר שטרן: זה חוק שהממשלה תקבע את המכסות אחרי שהיא תראה מהן.

אלעזר שטרן: קוראים לזה "חוק אי-גיוס".

יבגני סובה: תעתור לבג"ץ.

אלעזר שטרן: לא, אני דווקא – אני יודע, אבל אני לא רוצה לעתור לבג"ץ.

אלעזר שטרן: אני רוצה לעשות פה הכול כדי שלא ידחפו אותנו לבג"ץ.

יבגני סובה: אין מה לעשות.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אבל אני, על מה אני מסתכל?

אלעזר שטרן: אני מסתכל על מה שהם כתבו במצע, מה שאנחנו כתבנו במצע אבל הם זרקו את זה לשירותים, את כל המצע, ועכשיו, במקום לכתוב מצע חדש, הם כאילו מתקנים, אבל זה לא תיקון, זה יהיה מצע חדש.

אלעזר שטרן: אני רוצה לעבור, ברשותכם, למצע של דת ומדינה.

אלעזר שטרן: תראו מה כתוב במצע של דת ומדינה: "עלינו לפתוח את הסטטוס קוו לשיח ודיון ציבורי משותף, מתוך שותפות ולא מתוך עימות".

אלעזר שטרן: יענו, זה כבר בוועדה לאהבה, קבינט האהבה שהממשלה הזאת תקים.

אלעזר שטרן: אבל מה אומרים?

אלעזר שטרן: את הסטטוס קוו – מת הסטטוס קוו, נכון?

אלעזר שטרן: בסטטוס קוו יש גיור נורמלי, בסטטוס קוו יש כשרות נורמלית, יש תחרות בכשרות; בסטטוס קוו יש מרכולים בשבת; בסטטוס קוו יש תחבורה ציבורית מוגבלת בשבת, איפה שצריך; בסטטוס קוו יש אמנת גביזון-מידן.

אלעזר שטרן: אין כלום.

אלעזר שטרן: אין כלום.

אלעזר שטרן: אז למה התחייבתם?

אלעזר שטרן: לחקיקה במשהו?

אלעזר שטרן: למה התחייבתם?

אלעזר שטרן: ל-36 שרים ו-16 סגני שרים, זה מה שהתחייבתם.

אלעזר שטרן: על זה אנחנו כבר יושבים פה שבועיים וטוחנים את עצמנו לדעת, על 36 שרים, ושני שרים באותו משרד ושני סגני שרים באותו משרד, ועל שרים בעלי זיקה לשני ראשי ממשלות, בשתי הממשלות שמקימים פה, ומילה אחת אפילו לא על הקורונה.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה ללכת: "נפעל לכינונה של מערכת גיור הוגנת, מאירת פנים ורלוונטית, תוך הקפדה על כללי ההלכה.

אלעזר שטרן: נפעל להקמת בתי דין מקומיים לגיור ולפתיחת אזורי הגיור".

אלעזר שטרן: מה כתוב בהסכם הקואליציוני?

אלעזר שטרן: נאדה.

אלעזר שטרן: אפס.

אלעזר שטרן: אני לא יודע, אני באמת לא יודע – כשתיגמר פה הקורונה, ובעזרת השם נתגבר גם על המשבר הכלכלי, איך יקומו 18 שרים מתוך 36 בבוקר?

אלעזר שטרן: סליחה, אדוני היושב-ראש, תשמע סיפור.

אלעזר שטרן: הייתי מח"ט צנחנים.

אלעזר שטרן: היה תרגיל גיוס.

אלעזר שטרן: יש לי מ"פ אחד.

אלעזר שטרן: כשאתה עושה תרגיל גיוס עד ימ"ח – השר שטייניץ, תוריד, תוריד, זה שווה לך לשמוע את הסיפור.

אלעזר שטרן: אמרתי, הייתי מח"ט צנחנים של החטיבה הצפונית, והיה תרגיל גיוס עד ימ"ח.

אלעזר שטרן: אתה יודע, היית נדמה לי אז עוד בוועדת החוץ והביטחון – תמיד הגיעו דוחות על רמת הכוננות והכשירות; מדדו תוך כמה זמן מההפעלה יש.

אלעזר שטרן: היינו יושבים בימ"ח ומחכים; פותחים את האח"י, את הנגמ"שים, את הטנקים, את מה שהיה – ומסתכלים.

אלעזר שטרן: היינו בודקים: החייל הזה התעכב, ומה עושים איתו.

אלעזר שטרן: ויש לי מ"פ שלא הגיע.

אלעזר שטרן: 01:00 – התרגיל התחיל ב-06:00 – 02:00, 03:00, 04:00, מנסים לתפוס אותו.

אלעזר שטרן: ב-06:00 הוא מגיע.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: למה לא באת?

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: אח שלי התחתן.

אלעזר שטרן: אמרתי: בסדר, חתונה נגמרה ב-23:00, 00:00.

אלעזר שטרן: הוא אמר: כן, אבל היא הייתה במסעדה, או באולם שלי – לא משנה, בשביל לא לדבר פה על שמות.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: אוקיי, אז היית בא ב-01:00.

אלעזר שטרן: הוא אמר: כן, הייתי צריך לסגור את הכול, 02:00.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: תגיד, בסוף מה עשית?

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: הייתי מת מעייפות.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: לפני שאתה ישן, אתה מצחצח שיניים?

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: כן.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: תגיד, בשירותים אצלך יש מראה?

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: כן.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: תגיד, צחצחת שיניים, הסתכלת במראה, ראית את עצמך והצלחת ללכת לישון אחר כך?

אלעזר שטרן: אתה לא יכול להיות מ"פ בצנחנים.

אלעזר שטרן: וזרקתי אותו.

אלעזר שטרן: אמרו לי: אה, הוא טוב.

אלעזר שטרן: אז אמרתי: מי שבמבחן המראה לא עומד לא יכול להיות אצלי מ"פ.

יובל שטייניץ: בגולני – – –

אלעזר שטרן: אני יודע שאתה בגולני.

אלעזר שטרן: בגולני אין שירותים.

אלעזר שטרן: לא, למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: אני אומר, באמת: איך חברי כחול לבן יקומו – אוקיי, תיגמר הצרמוניה, השר שטייניץ, כבר יש לו ניסיון: מרימים כוסית, הולכים לנשיא המדינה להצטלם, ובסוף יש תמונה כזאת יפה.

אלעזר שטרן: תצטרכו להזמין נייר צילום מיוחד, להגדיל אותה, בגלל 36 שרים.

אלעזר שטרן: אפילו אתה עוד לא – סגני השרים בתמונה?

איתן גינזבורג: לא.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז 36.

אלעזר שטרן: עוד לא היה לנו דבר כזה.

אלעזר שטרן: גם לא היו לנו שני ראשי ממשלות.

אלעזר שטרן: אז פתרנו את הבעיה מאיזה צד של הנשיא ישב ראש הממשלה: משני הצדדים נעטוף את הנשיא בראשי ממשלה.

יובל שטייניץ: – – – 30.

אלעזר שטרן: 30 היו, אני יודע, ב-2009.

יובל שטייניץ: והייתה ממשלה מצוינת.

אלעזר שטרן: אני יודע.

איתן גינזבורג: רק אני רוצה להזכיר לך – אתה בטח זוכר, בטח גם השר שטייניץ – שבשנת 1984, כשכוננה ממשלת האחדות, אז לצד הנשיא ישבו ארבעה חברי כנסת, שניים בכל צד.

איתן גינזבורג: סתם, שתדע.

אלעזר שטרן: לא, עכשיו יושבים יותר.

אלעזר שטרן: אני אסביר לך.

אלעזר שטרן: איתן, אתה לא בעניינים.

איתן גינזבורג: לא, השאר יושבים מאחור; עומדים מאחור.

אלעזר שטרן: אתה לא בעניינים, בשורה יושבים יותר.

איתן גינזבורג: לא, לא, יושבים ליד הנשיא.

אלעזר שטרן: לא, עזוב אותך.

אלעזר שטרן: אנחנו קודם כבר דיברנו, אנחנו לא מרחיבים פה, שהיה צריך לשנות פה, ובמקום "חוק-יסוד: הממשלה" – "חוק-יסוד: הממשלות"; זה שני ראשי ממשלה וכל אחד יש לו זיקה.

אלעזר שטרן: אתה, תדע לך, גם בזמן שבני גנץ ראש ממשלה, בעזרת השם, הוא אותך לא יוכל לפטר, לא משנה איזה שר, כי יש לך זיקה לראש ממשלה אחר, אז אתה יכול להיות רגוע.

יובל שטייניץ: למה אתה חושב שיש סיבות לפטר דווקא אותי?

אלעזר שטרן: אתה יושב פה, אתה יודע את זה.

אלעזר שטרן: חס וחלילה.

יובל שטייניץ: אני לא פחות טוב – – –

אלעזר שטרן: לא, די, די, אל תיקח את זה לשם.

יובל שטייניץ: אחרי הסיפור על המ"פ – – – ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: אתה מחבר.

אלעזר שטרן: לא, אבל אז יכולת להגיד: אני בגולני.

אלעזר שטרן: אמרת.

אלעזר שטרן: חברי היושב-ראש, תשמע משהו.

אלעזר שטרן: השר שטייניץ מכיר את זה – אני באתי למקום הזה על גיור.

אלעזר שטרן: באתי לכאן על גיור; אתה רוצה יותר רחב – על יחסי דת ומדינה.

אלעזר שטרן: ירקתי דם בכנסת על זה.

אלעזר שטרן: אני התחלתי גיור בצבא, קורס נתיב.

אלעזר שטרן: הרב דרוקמן אמר לי: אלעזר שטרן, אתה כבר יכול לעשות מה שאתה רוצה, עולם הבא מובטח לך.

אלעזר שטרן: על מה?

אלעזר שטרן: על הגיורים.

אלעזר שטרן: אני יכול לצטט פה אחד השרים הבכירים בממשלה, צריך לעשות פה – על חוק על גיור שאני קידמתי הוא אמר לי: אתה, עם הילדים שלך מסודר – הוא התכוון, בגלל שהילדים שלי בחינוך הממלכתי-דתי; אני לא חושב שזו תמיד ערובה; ברוך השם, אני מסודר – אבל אני, הילדים שלי והנכדים שלי, לא יודע אם הם יתחתנו עם יהודים.

אלעזר שטרן: בגלל שהרי מה אנחנו עושים פה?

אלעזר שטרן: מביאים לפה התבוללות.

אלעזר שטרן: מה זה מביאים התבוללות?

אלעזר שטרן: מביאים אחים שלנו מחבר העמים שמצילים אותנו כאן מכל הבחינות – בצבא, בתעשייה, בהייטק, במה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: הסבא שלהם היה יהודי – זה לא מספיק שמדינת ישראל תכיר בהם כיהודים.

אלעזר שטרן: אנחנו אומרים להם: אתם לא יהודים, גם אם אתם מוכנים למות בשביל העם הזה.

אלעזר שטרן: והם, נמאס להם מאיתנו.

אלעזר שטרן: ברוך השם, זאת אוכלוסייה חזקה: אתם לא רוצים להכיר בנו – אל תכירו בנו, מתחתנים איתנו מספיק, בסדר?

אלעזר שטרן: ובסוף מביאים לפה התבוללות.

אלעזר שטרן: אז השר אומר לי: זה החוק הכי חשוב – גיור.

אלעזר שטרן: הלכנו, קידמנו, הלכתי לרבנים הראשיים, למי שאתם רוצים.

אלעזר שטרן: דרך אגב, בצבא לפני חצי שנה הזמין אותי נשיא המדינה, כבוד הנשיא ראובן ריבלין, לחגוג את המתגיירת ה-10,000, בסדר?

אלעזר שטרן: זאת אומרת, למתגיירת ה-10,000 – לחלקם כבר יש ילדים.

אלעזר שטרן: תחשבו על המכפלות.

איתן גינזבורג: אני רוצה לספר לך שאני מרעננה, וזאב בילסקי, ראש עיריית רעננה, שגם כיהן כיושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית – –

אלעזר שטרן: כן, הוא היה כשהתחלתי בסוכנות.

איתן גינזבורג: – – אז הוא תמיד הזכיר אותך כשדיברנו על נושא קליטת עלייה בעירייה, על המתווה שהובלת כראש אכ"א.

אלעזר שטרן: כן, זה מתווה שנמשך.

יובל שטייניץ: אני חושב שעשית דבר גדול למען עם ישראל, ותבורך.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אבל מה אני רוצה לומר?

אלעזר שטרן: אני באתי לפה בשביל להרחיב את זה, לעשות את זה – –

איתן גינזבורג: מעוגן בחוק.

אלעזר שטרן: – – כמו שכתוב במצע של כחול לבן.

אלעזר שטרן: דרך אגב, כאשר התחלתי עם זה בצבא, השר שטייניץ, אני צריך להגיד לך, קראו לי לכנסת לכאן – הייתי תת-אלוף, הייתי אז קצין חינוך ראשי.

אלעזר שטרן: כולם הרגו אותי, כמעט כולם.

אלעזר שטרן: אלה צעקו עליי: מה זה נקרא גיור ידידותי יותר?

אלעזר שטרן: והסופר-ליברלים, הניאו-ליברלים, צעקו עליי: מה זה צבא מתעסק בהמרת דת?

אלעזר שטרן: וגם בצבא שאלו אותי: מה פתאום?

אלעזר שטרן: זה לא תפקיד של צבא.

אלעזר שטרן: הבנתי.

אלעזר שטרן: למוחרת פתחתי קורס – 36, חצי בכלל היו רשומים כיהודים, רק בשביל להתחיל.

אלעזר שטרן: ההצדקה שלי היום – השר שומע?

אלעזר שטרן: שואלים אותי למה צבא מתעסק בזה.

אלעזר שטרן: אז אחד ההסברים, ואני מודה, לא היה לי אותו בהתחלה – אמרתי:

אלעזר שטרן: המערכת של מדינת ישראל לא שואלת בתהליך הגיור, לא נותנת קרדיט על המוכנות לחרף חיים למען העם היהודי, אלא שואלת: תדליק אור בשבת, לא תדליק – ואני לא מדליק – ואיך מפרישים חלה, מה עם חמץ שעבר עליו הפסח או האם את מתרחצת בחוף נפרד, בסדר, איפה השתזפת, ולא שואלת את שאלת היסוד ונותנת קרדיט.

אלעזר שטרן: אתה הרי שירת בגולני, אתה מוכן למות בשביל המדינה הזאת, אז עברת שלושת רבעי מהדרך להיות יהודי – אני לא אומר את הכול – כי מה יותר יהודי מהמוכנות לחרף את הנפש בשביל להגן על העם היהודי?

אלעזר שטרן: לא שואלים את זה בתהליך הגיור.

אלעזר שטרן: אז אמרתי: אוקיי, נעשה חוק שרבנים של ערים יוכלו להקים בתי דין.

אלעזר שטרן: היה לי את זה ביד, דרך אגב, הוא היה לי ביד מוכן לשנייה ושלישית.

אלעזר שטרן: ואחרי זה הסתבר לי שראש הממשלה קצת דוחה את זה, וחרד"לים התחילו להלחיץ את השותפים דאז, את הבית החרד"לי, ואחד השרים שלהם התחנן לפניי, אמר לי: תסכים להחלטת ממשלה.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: כבוד השר – לא רוצה להגיד את השם שלו – הרי בקדנציה הבאה תשבו עם החרדים, בשנייה תעיף את הגיור, תעשה קואליציה.

אלעזר שטרן: הוא אמר לי: נראה לך שאני אוותר על הגיור?

אלעזר שטרן: תשאל את השר שטייניץ, הוא היה חבר בממשלה שביטלה את ההחלטה הזאת בשביל הקואליציה הבאה, של 2015.

אלעזר שטרן: הם ביטלו את זה ומאז אין.

אלעזר שטרן: אז באה כחול לבן וכותבת במצע שלה: "נפעל לכינונה של מערכת גיור הוגנת, מאירת פנים ורלוונטית, תוך הקפדה על כללי ההלכה.

אלעזר שטרן: נפעל להקמת – – –", בסדר?

אלעזר שטרן: אני הגשתי חוק כזה; גם עכשיו.

אלעזר שטרן: איך יצביעו כחול לבן על זה?

אלעזר שטרן: יש מתח בקהל?

אלעזר שטרן: יש מתח של הצופים בבית?

אלעזר שטרן: אין מתח.

אלעזר שטרן: תצביעו נגד.

אלעזר שטרן: תצביעו נגד.

אלעזר שטרן: מילה יש בקווי היסוד?

אלעזר שטרן: מילה יש בחוק?

אלעזר שטרן: אפס.

אלעזר שטרן: תגידו: כן, צריך אחדות.

אלעזר שטרן: בטח צריך אחדות.

אלעזר שטרן: כן, יש קורונה, הייתה קורונה.

אלעזר שטרן: הכול מוחקים בשביל זה?

אלעזר שטרן: הכול?

אלעזר שטרן: תגידו: הצלנו את מערכת המשפט.

אלעזר שטרן: זה חשוב.

אלעזר שטרן: א.

אלעזר שטרן: לא הצילו את מערכת המשפט; ב.

אלעזר שטרן: זה כמובן לא הכול.

אלעזר שטרן: ואתה לוקח את המצע ואתה אומר: אוקיי, אם זו תכלית הכול, אז במקום מצע של 45 עמודים – כמה עמודים?

אלעזר שטרן: 48 עמודים – היו כותבים עמוד אחד: באנו להציל את מערכת המשפט.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: מה כתבתם?

אלעזר שטרן: כתבתם – כתבנו: 47 עמודים שאתם זורקים אותם.

אלעזר שטרן: כן ראש ממשלה עם כתבי אישום, לא שבת, לא ברית זוגיות, לא גיור, לא מערכת כשרות מתקדמת.

אלעזר שטרן: כלום.

אלעזר שטרן: הכול – אפס.

אלעזר שטרן: סליחה.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך משהו.

אלעזר שטרן: יכול להיות, אנחנו יודעים מה בעצם החליף את כל הדברים האלה: 36 שרים, נכון?

אלעזר שטרן: זה לא שוויתרתם בשביל כלום.

אלעזר שטרן: בשביל 36 שרים מחקתם את כל מה שאמרנו כאן.

אלעזר שטרן: ואני מודה שהדבר הזה – אני יכול לצחוק, אני יודע.

אלעזר שטרן: תראו, סמוך לבחירות שעשינו יחד, הראשונות או השניות, הלכתי לדוכן פלאפל בתל אביב אחרי שראיתי תמונה של שוטרים שבאו עם נציג של הרבנות, בגלל שהייתה לו כשרות של צהר.

אלעזר שטרן: וזו תמונה שצעקה.

אלעזר שטרן: תחשבו על זה: משטרת ישראל באה למסעדה שמוכרים בה פלאפל ויש לה כשרות של צהר בשביל לקחת את התעודה, לקחת פיזית את התעודה.

אלעזר שטרן: וכחול לבן, שקמו גם בשביל שהתמונות האלה לא יהיו, המירו גם את זה ב-36 שרים ו-16 סגני שרים.

אלעזר שטרן: הישג; לא יכול להתעלם מזה.

אלעזר שטרן: "נקדם ייצוג הולם לנשים – נדאג לייצוג הולם של נשים בכל מוסדות המדינה, כולל מוסדות הדת והרבנות.

אלעזר שטרן: נבטיח שכל יהודי יוכל ללמוד יהדות במסגרת המתאימה לאורח חייו ולהשקפתו הדתית ונפעל לתקצובם של לימודים מסוג זה באופן הוגן".

אלעזר שטרן: צריך לחבר פה את השיר "היו זמנים שהאמנו".

אלעזר שטרן: היו זמנים שזה מה שיהיה.

אלעזר שטרן: כן, אני הנחתי הצעת חוק שבגוף הבוחר של הרבנות הראשית יהיו 50 נשים מתוך 200.

אלעזר שטרן: עם השותפים הגעתי להסכמה שיהיו 32 נשים מתוך 182.

אלעזר שטרן: ויתרתי קצת.

אלעזר שטרן: נראה שעכשיו, בקדנציה של הממשלות האלה שאנחנו עכשיו צריכים לאשר, של ראשי הממשלות האלה, יצטרך להיבחר גם רב ראשי.

אלעזר שטרן: מי יהיה הגוף הבוחר שיבחר אותו?

אלעזר שטרן: כתבתם: ייצוג הולם לנשים.

אלעזר שטרן: כמה נשים יהיו מתוך ה-150 או מתוך ה-200?

אלעזר שטרן: מתוך ה-150, נכון לחוק של היום, כמה נשים תהיינה – עשר?

אלעזר שטרן: ומי סובל הכי הרבה מהממסד הרבני?

אלעזר שטרן: הנשים; בגירושים, בנישואים, לא משנה, בכשרות, במה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: אז תן להן לבחור, כמו שכתבתם.

אלעזר שטרן: צריך לזרוק את זה יחד עם הגיור, והשבת, והיהדות המקדמת, והמלחמה בשחיתות, ו"אנחנו נדאג".

אלעזר שטרן: הינה: פעלנו ונמשיך לפעול לטובת יישום מתווה הכותל.

אלעזר שטרן: תגידו, באמת?

אלעזר שטרן: באמת?

אלעזר שטרן: בקואליציה הזאת?

אלעזר שטרן: בקווי היסוד האלה?

אלעזר שטרן: יכול להיות שעל זה ישבתם שבועות מאז שאמרתם לי: הערב תהיה ממשלה, באותו יום שבו פירקתם את כחול לבן; הערב תהיה ממשלה.

אלעזר שטרן: ושמעתי אחרי זה ממישהו שאמרו: יומיים – יש ממשלה.

אלעזר שטרן: כמה לקח – שלושה שבועות?

אלעזר שטרן: אז יכול להיות שבשלושת השבועות האלה הדיון היה על הסוגיות האלה, איך מצמצמים את השחיתות, איך מיישמים את מתווה הכותל, איך עושים ברית זוגיות, איך דואגים למשפחות חד-הוריות, איך דואגים לעצמאים, איך דואגים לשבת?

אלעזר שטרן: או איך מחלקים שתי ממשלות לשני ראשי ממשלה?

אלעזר שטרן: ואללה, עכשיו אני עושה מתמטיקה.

אלעזר שטרן: השר שטייניץ, השר.

איתן גינזבורג: השר שטייניץ.

אלעזר שטרן: לא משנה, לא משנה, עזוב.

אלעזר שטרן: לא, עזוב, עזוב, עזוב, עזוב.

אלעזר שטרן: אבל יכול להיות, איתן, שמצאתי נסיבות מקילות – –

איתן גינזבורג: מהן?

אלעזר שטרן: – – ל-36 שרים, שתי ממשלות, 18 שרים בכל ממשלה.

איתן גינזבורג: את זה כבר אמרת בהתחלה.

אלעזר שטרן: לא אמרתי ככה, אמרתי שתי ממשלות.

איתן גינזבורג: שתי ממשלות, נכון.

איתן גינזבורג: נפל האסימון.

אלעזר שטרן: אבל רק עכשיו אני מבין.

אלעזר שטרן: עכשיו, כשאני עומד על הדוכן הקדוש הזה – – –

איתן גינזבורג: בעצם אתה אומר שיש פה ממשלה צרה, ממשלה קטנה, מצומצמת.

אלעזר שטרן: ממשלה צרה.

אלעזר שטרן: זה היישום של החזון של יש עתיד, של החוק: 18 שרים.

איתן גינזבורג: אצלכם זה 19.

אלעזר שטרן: הינה, 18 שרים.

אלעזר שטרן: בגלל שיש שני ראשי ממשלה, אז 36 שרים – לכל ראש ממשלה יש 18 שרים.

אלעזר שטרן: היינו כותבים את זה בהסתייגויות – היינו יכולים לקצר את הלילות האחרונים; גם שלך, איתן, בתוך זה.

אלעזר שטרן: ואני חושב שגם עם הנושא של זיקה היינו מסתדרים טוב יותר, בגלל שאז היה ברור: יש שתי ממשלות.

יבגני סובה: – – – באופוזיציה – – –

איתן גינזבורג: ממשלת צללים.

אלעזר שטרן: לא.

איתן גינזבורג: צללים, כן.

יבגני סובה: ממשלת צללים, זה נכון.

אלעזר שטרן: כן, כן.

אלעזר שטרן: אבל מה שאני אומר – שם, צל זה של האופוזיציה; פה, בתוך הקואליציה יש שתי ממשלות.

אלעזר שטרן: על חוק של שתי ממשלות אנחנו מצביעים.

יבגני סובה: – – – הקואליציה.

יבגני סובה: צל של אופוזיציה זה – – –

אלעזר שטרן: נכון, זה כשיש ממשלת צללים, אבל עכשיו יכול להיות – זה שתי ממשלות, מה זה נקרא?

אלעזר שטרן: ראש ממשלת הצללים לא נשבע, בסדר?

אלעזר שטרן: אין לו שבועת אמונים לממשלת צללים.

אלעזר שטרן: למי יש שבועת אמונים?

אלעזר שטרן: למפלצת הישראלית שמוקמת כאן, לממשלה הזאת עם שני ראשי הממשלה.

אלעזר שטרן: זה לא ממשלת צללים.

אלעזר שטרן: יש השבעה, תהליך.

אלעזר שטרן: אנחנו נשב פה – בגלל הקורונה נשב כאן – אבל יהיו פה שני ראשי ממשלה שלכל אחד מהם יהיו 18 שרים.

אלעזר שטרן: אני חושב שהדבר הזה הוא חשוב.

אלעזר שטרן: אדוני היושב בראש, המפלגה הזאת שאני מדבר עליה, כחול לבן, התחייבה: נבטל את חוק המרכולים.

אלעזר שטרן: מה השעה עכשיו?

איתן גינזבורג: 22:40.

אלעזר שטרן: באיזה שעה בלילה יהיה אפשר להאמין לזה?

אלעזר שטרן: נישן עמוק, כאילו?

אלעזר שטרן: נראה בזה חלום?

אלעזר שטרן: אולי בחלומות בלילה הזה או בלילה הבא נחשוב שקמה ממשלה בישראל ליישם את המצע שלה; 50% מהמצע שלה.

אלעזר שטרן: אני אומר, לצערי הרב: אין.

אלעזר שטרן: כתוב במצע – אדוני היושב-ראש, אתה מכיר את זה: "נאפשר בחירה אישית של אורח החיים בענייני נישואין: נחוקק את ברית הזוגיות", כן?

אלעזר שטרן: "אנו מאמינים בזכות כל זוג לממש את אהבתו בדרכו, ולכן נפעל לברית הזוגיות כדי לאפשר לכל אזרח החפץ בכך לבחור במיסוד הזוגיות שלו בדרך המתאימה להשקפת עולמו".

אלעזר שטרן: תראה, יש עוד דבר אחד, ואז נעבור לרחל.

אלעזר שטרן: "נחוקק חוק גיוס ראוי, שיהא מבוסס על הצעת החוק של מערכת הביטחון.

אלעזר שטרן: כחול לבן תפעל להחלת שירות ישראלי על כלל אזרחי ישראל.

אלעזר שטרן: בשלב ראשון נחיל דין רציפות" – נחיל דין רציפות, נחיל דין רציפות – "על הצעת החוק של מערכת הביטחון.

אלעזר שטרן: בדיונים בכנסת נחזק אותה ונעמיד אותה על יסודות יציבים".

אלעזר שטרן: אני חוזר: "נחוקק חוק גיוס ראוי, שיהא מבוסס על הצעת החוק של מערכת הביטחון.

אלעזר שטרן: כחול לבן תפעל להחלת שירות ישראלי על כלל אזרחי ישראל.

אלעזר שטרן: בשלב ראשון נחיל דין רציפות על הצעת החוק של מערכת הביטחון".

אלעזר שטרן: אני שמעתי ששום דבר לא יחוקקו פה חוץ מחוק אחד, שמפרק את ההצעה, את הצעת החוק של מערכת הביטחון של מדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אני יכול להמשיך, אבל אני רוצה אולי לתמצת את הכול.

אלעזר שטרן: יש שיר שאני – השר שטייניץ.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: לא, לא, עזוב אותו.

אלעזר שטרן: עובד.

אלעזר שטרן: יש שיר ששרה רבקה זוהר.

איתן גינזבורג: אסור לדבר בטלפון במליאה, אבל לא כתוב שאסור לשים אוזניות.

אלעזר שטרן: בסדר, בהתחשב בשעות.

יבגני סובה: – – – בערוץ 99.

אלעזר שטרן: לא, אני רוצה להגיד משהו.

אלעזר שטרן: אם אני הייתי שר בממשלה הזאת, בממשלות האלה שמתגבשות פה, גם אני הייתי שם אוזניות, שנורקל.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: לא, אני אמרתי שאני יכול להעיר למישהו שמדבר בטלפון.

איתן גינזבורג: אני לא יכול להעיר למי ששם אוזניות.

איתן גינזבורג: זה התקנון.

אלעזר שטרן: אבל בוא נסיים בשיר – לא שאני אשיר פה, אני אחסוך מכם את זה.

אלעזר שטרן: יש שיר ששמעתי את רבקה זוהר שרה: "אני מבטת בה נפעמת / נדמה: הינה זה אך / בחן קדומים, בשחור ולהט / עלתה מן התנ"ך.

אלעזר שטרן: // וגשר פז נתלה ממנה / אל ארץ העברים.

אלעזר שטרן: / וזיכרונות ימי החסד / בנפש מיתמרים".

אלעזר שטרן: והפזמון הוא "כה אעמוד פה לפנייך / נפעמת אחותי.

אלעזר שטרן: " בקיצור: "בחן קדומים, בשחור ולהט", בסדר?

אלעזר שטרן: ואז הבית השני: "אך אם מעלתי – לא לנצח" – – –

יובל שטייניץ: כל הכבוד על יכולת השינון והציטוט.

אלעזר שטרן: כן, כן.

אלעזר שטרן: אני בסדר בזה.

אלעזר שטרן: בזמר עברי אני בסדר.

אלעזר שטרן: אני חושב, דרך אגב – כשהייתי מפקד בה"ד 1 הכנסתי לספרות חדרים זמר עברי.

אלעזר שטרן: אני חשבתי שזמר עברי הוא מכשיר חינוכי, מחבר אנשים.

אלעזר שטרן: אתה יודע, אני יכול עכשיו לעמוד פה שעה ולדבר על החשיבות.

אלעזר שטרן: גם כשאתה שָׁר – אני לא מדבר איתך על שירי מורשת, איפה התרחש כל דבר, זה אנחנו.

אלעזר שטרן: אפילו "אם תלך אל השוק", אז הדמיון שלנו זה מחנה יהודה או שוק התקווה; או "לקחת את ידי בידך ואמרת לי: בואי נרד" – כשאתה שר את זה בעברית אז גם בראש שלך יש מישהי מפה.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה מחבר לכאן, הזמר העברי.

אלעזר שטרן: זה יתרון גדול.

איתן גינזבורג: הוא גם ביקש להקים שדולה של הזמר העברי.

אלעזר שטרן: אבל כשרבקה זוהר שרה את זה – ואני אמרתי לה את זה לא מזמן – והפזמון הוא: "אך אם מעלתי – לא לנצח" – – –

יובל שטייניץ: אפרופו הזמר העברי, באמת, ההישג התרבותי הכי גדול, אולי, של מדינת ישראל המתחדשת ושל השפה העברית המתחדשת זה הזמר העברי.

יובל שטייניץ: אני קראתי פעם מאמר שהצביע על כך שיש יותר שירים בעברית מבכל שפה אחרת בעולם.

יובל שטייניץ: ב-100 השנה, 100 פלוס, מאז תחיית השפה העברית, נוצרו יותר שירים ופזמונים בעברית מאשר באנגלית או רוסית או צרפתית או גרמנית או סינית, שפות שמדברים אותן מאות מיליונים.

אלעזר שטרן: הגיוני.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: וכשאני שמעתי את רבקה זוהר שרה, ואומר שבעוונותיי עוד לא ידעתי אז מי כתב את השיר, והיא שרה: "אך אם מעלתי – לא לנצח, / כיחשתי – לא עד תום.

אלעזר שטרן: / ושבתי שוב כשוב ההלך / אל כפר מולדתו".

אלעזר שטרן: זאת אומרת, כשהיא אומרת: "אך אם מעלתי – לא לנצח, / כיחשתי – לא עד תום.

אלעזר שטרן: / ושבתי שוב כשוב ההלך / אל כפר מולדתו", אז בהתחלה חשבתי שהיא חוזרת לארץ מארצות הברית והיא אומרת: ירדתי, אבל בסוף חזרתי.

אלעזר שטרן: אחרי זה חשבתי: אולי היא הייתה בסמים, והיא אומרת "אך אם מעלתי – לא לנצח, / כיחשתי – לא עד תום.

אלעזר שטרן: / ושבתי שוב כשוב ההלך / אל כפר מולדתו".

אלעזר שטרן: ואז, כמובן, כשהלכתי לבדוק וראיתי שבעוונותיי – הייתי אז עוד הרבה יותר צעיר; לא קפץ לי שזו רחל המשוררת הגדולה כתבה.

אלעזר שטרן: זה שיר שלה.

יובל שטייניץ: – – –

אלעזר שטרן: ברור, ברור.

אלעזר שטרן: לא ידעתי.

אלעזר שטרן: אבל איזו תרבות.

אלעזר שטרן: אבל למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: אני אומר לחברים שלי מכחול לבן: עמדתי פה והקראתי כמה ציטוטים מתוך המצע של כחול לבן.

אלעזר שטרן: מה אני מאחל לכם, מה אני מאחל לכם?

אלעזר שטרן: שיום יבוא, והוא קרוב, היום, אני מקווה, שהחברים הטובים שלי מכחול לבן יוכלו לומר "אך אם מעלתי – לא לנצח, / כיחשתי – לא עד תום", כיוון שאני כן רואה מעילה, אני כן רואה כחש, אני כן רואה זריקה של המצע הזה, של האמון של הבוחרים, לכל השדים והרוחות.

אלעזר שטרן: אבל יום יבוא, ולטובת כולנו תוכלו לומר – להודות, אבל גם לומר: אך אם כיחשתי – לא לנצח, "אך אם מעלתי – לא לנצח, / כיחשתי – לא עד תום.

אלעזר שטרן: / ושבתי שוב כשוב ההלך / אל כפר מולדתו".

אלעזר שטרן: תודה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

איתן גינזבורג: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יבגני סובה.

איתן גינזבורג: 20 דקות לרשותך.

יבגני סובה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: כנסת נכבדה, אדוני השר, האמת שאלעזר שטרן, חבר הכנסת שטרן, הזכיר פה כמה נקודות חשובות ותוך כדי ששמעתי אותו החלטתי להזכיר אותן גם לציבור וגם לכל מי שצופה בנו בשעות כאלה של הערב.

יבגני סובה: קודם כול, אחרי הבחירות פנינו לליכוד.

יבגני סובה: הצגנו מספר מועט של דרישות – היו לנו חמש דרישות בסך הכול: היה לנו את העניין הזה של החוק להכנסת מינימום לכל גמלאי, שזה 70% משכר המינימום; ביקשנו נישואים אזרחיים, שזה נושא שנוגע לאותם חיילים שלא יכולים להתחתן בארץ ועכשיו בכלל לא יכולים לטוס אפילו לחוץ לארץ להתחתן.

יבגני סובה: חבר הכנסת שטרן, אתה יודע כמה אנשים יש?

יבגני סובה: אתה דיברת על החיילים בצה"ל שלא יכולים להתחתן אבל יכולים להיפצע וחלילה להיהרג עבור המדינה.

יבגני סובה: בו זמנית – ואני בטוח שאתה כאלוף בצה"ל יודע את הנתונים – בו זמנית יש בצה"ל 5,000 חיילים – בו זמנית, ברגע נתון – שמשרתים בצבא, רובם ביחידות קרביות, שכשהם משתחררים מהצבא הולכים לעבוד, ללמוד, משלמים מיסים, והם לא יכולים להתחתן במדינה הזאת.

אלעזר שטרן: נכון, נכון.

יבגני סובה: בתקופת הקורונה הם גם לא יכולים לטוס לחוץ לארץ להתחתן.

יבגני סובה: אז אני לא יודע כמה זמן יימשך – – –

אלעזר שטרן: כל יום נולדים פה 15 תינוקות – תעשה את המכפלות – שיגיעו לשרת בצה"ל.

אלעזר שטרן: אני מדבר איתך על אלה שנולדים לאלה שמשרתים, שמקבלים חינוך לשרת בצה"ל.

אלעזר שטרן: 15.

יבגני סובה: נכון, נכון.

יבגני סובה: אני כבר לא מדבר על אנשים – לא פעם הסברתי את הסוגיה הזאת: ליוצאי חבר המדינות יש בעיה נוספת, כי שם היו נישואים מעורבים.

יבגני סובה: כלומר, אם אתה היית במשפחה מעורבת והאימא שלך היא יהודייה לפי האבא, שזה לא יהודייה לפי ההלכה, ואבא שלך הוא יהודי – ולמעשה שלושת רבעי מההורים שלך הם יהודים – עדיין אתה לא נחשב יהודי לפי ההלכה.

יבגני סובה: אז מה, זה עושה אותך אזרח פחות טוב?

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: ואת הדרישה הזאת אנחנו הכנסנו לתוך חמש הדרישות שהצגנו – לליכוד, קודם כול.

יבגני סובה: חבר הכנסת עודד פורר, יושב-ראש הסיעה, פנה לאחר הבחירות ליריב לוין וציין את הדרישות האלה.

יבגני סובה: הייתה גם דרישה לתחבורה ציבורית בשבת במקומות שיש בה צורך, ולהעביר את זה לרשות המקומית.

יבגני סובה: דיברנו גם על חוק הגיוס וגם על גיור על ידי רבני ערים, כפי שזה היה עד שנת 1994.

יבגני סובה: כשאנחנו מדברים על חוק הגיוס – אדוני היושב-ראש, גם אתה מכיר את הסוגיה הזאת.

יבגני סובה: היית פה בחודש אפריל כשאנחנו התעקשנו ולא נכנסנו לממשלה צרה בגלל חוק הגיוס.

יבגני סובה: ואמרנו שאם אתה מכניס את יעדי הגיוס לתוך החלטת הממשלה ולא מעגן את זה בחקיקה, כפי שהמליצה הוועדה המיוחדת מטעם משרד הביטחון, אז מה הטעם בחוק?

יבגני סובה: כל קואליציה וכל ממשלה שתבוא תשנה את החלטת הממשלה, והחלטת ממשלה – השר שטייניץ יודע את זה היטב – אפשר להחליט בשניים מול אחד; אפשר להחליט באחד מול אפס.

יבגני סובה: ראש הממשלה יכול להחליט להביא את זה להחלטת ממשלה, ולא כולם צריכים להצביע.

יבגני סובה: זה לא חוק-יסוד.

יבגני סובה: היינו צריכים להגיש לבג"ץ, ובג"ץ – מה עשה?

יבגני סובה: הוא לא קיבל את הצעת החוק של המפלגות החרדיות, שדרשו להשוות את הגיוס ללימודי תורה ובכך לפתור את הבעיה של הגיוס.

יבגני סובה: הבעיה הזאת נמשכת משנת 2012, מאז שקדימה, בדיוק כמוכם, אדוני היושב-ראש, נכנסו בלילה.

יבגני סובה: אני לא יודע אם אתה זוכר את זה.

יבגני סובה: בלילה.

יבגני סובה: אני הייתי כתב פה, בכנסת.

יבגני סובה: ב-02:00 הייתה קריאה טרומית או ראשונה, נדמה לי, על פיזור הכנסת, וב-06:00 התבשרנו שיש ממשלה.

יבגני סובה: שאול מופז, יושב-ראש קדימה, נכנס לממשלה, ומה הוא אמר?

יבגני סובה: הוא נכנס לממשלה בתנאי אחד: לחוקק את חוק הגיוס.

יבגני סובה: אתה זוכר את זה?

יבגני סובה: מאי 2012.

איתן גינזבורג: אני רק אזכיר לך שההחלטה להיכנס לממשלה הייתה באמת ב-00:00.

איתן גינזבורג: הייתה קריאה ראשונה, קריאה שנייה, ואז באמת עשו הפסקה.

איתן גינזבורג: זה היה באישון לילה, לא ב-06:00 בבוקר.

יבגני סובה: לא, אני לא מדבר איתך על מה שהיה בלילה, אני מדבר איתך מה שהיה אחרי זה, כשהם נכנסו לממשלה.

יבגני סובה: אחרי כמה חודשים נתניהו פיזר את הכנסת, וקדימה קיבלה שני מנדטים, עד כמה שאני זוכר.

יבגני סובה: זה לא שאני פה, אתה יודע, רוצה לנבא את העתיד שלכם – – –

איתן גינזבורג: אבל מופז עזב לפני, אגב.

יבגני סובה: לא, לא, לא.

יבגני סובה: הוא נכנס לכנסת.

איתן גינזבורג: הוא עזב את הממשלה.

יבגני סובה: ברור שהוא עזב את הממשלה, אבל הממשלה התפרקה.

יבגני סובה: קדימה, מ-20 וכמה, 28 מנדטים, כמה שהיו להם, ירדו לשני מנדטים בלבד.

יבגני סובה: אבל זה לא העניין, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: פנינו לליכוד וקיבלנו תשובה: לכו תדברו עם הרשימה המשותפת.

יבגני סובה: פנינו גם אליכם, לכחול לבן, לבני גנץ.

יבגני סובה: איזו תשובה קיבלנו מבני גנץ?

יבגני סובה: מסכים.

יבגני סובה: בואו נתחיל לעבוד.

יבגני סובה: בני גנץ, יושב-ראש כחול לבן, הסכים לדרישות שלנו, שמבחינתנו זה הקו שמנחה אותנו; את זה הבטחנו לבוחר, לא שינינו את דעתנו, ועם זה הלכנו גם לליכוד וגם לבני גנץ.

יבגני סובה: כמובן, התקווה שלנו הייתה שבממשלה רחבה – אנחנו רצינו שבכלל תקום בשלב ראשון ממשלה מכחול לבן והליכוד, ללא בלוקים, ללא המפלגות הקטנות.

יבגני סובה: השאיפה שלנו הייתה ששתי המפלגות האלה יאמצו את קווי היסוד האלה, ושידברו על קווי יסוד, לא ידברו על משהו שלא יודעים בכלל.

יבגני סובה: מה זה קבינט קורונה?

יבגני סובה: אין כבר קורונה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: זהו, נגמר הקורונה.

יבגני סובה: אני לא יודע על מה אתם מדברים.

יבגני סובה: אין קורונה.

יבגני סובה: גם אסטרטגיית היציאה כבר בפעולה, ואתם לא חלק מהתכנון האסטרטגי הזה.

יבגני סובה: ובכן, נשארו לנו קצת יותר מ-49 שעות – יותר נכון נשארו לכם, לכחול לבן, 49 שעות בשביל להוכיח לעם ישראל שאכן המהלך שעשיתם היה שווה.

יבגני סובה: ואגב, אני חייב להגיד לך גם באופן אישי, אדוני היושב-ראש, איתן, שהנחישות שהפגנת כיושב-ראש הוועדה המיוחדת לחוק וקור הרוח מול כל הביקורת שהייתה על הוועדה שדנה בתיקון חוק-יסוד: הממשלה – זה מה שהיה חסר לבני גנץ בשיחות מול נתניהו.

יבגני סובה: הוא היה מקשיב לך ולעוד חברים והיה נחוש כמו שאתה היית נחוש בוועדה הזאת – יכול להיות שלא היינו נקלעים לסיטואציה הזאת.

יבגני סובה: יכול להיות שהיום היינו – מה זה היינו?

יבגני סובה: אנחנו, כי אנחנו המלצנו עליכם, המלצנו על בני גנץ בגלל שהוא הסכים לדרישות שלנו – היום היינו בסיטואציה שלנו יש כלים ואין כזה מצב שמאיימים עליכם.

יבגני סובה: ואתם, סליחה על הביטוי, מחזיקים אקדח בלי כדורים.

יבגני סובה: לא שאני, חלילה, עושה פה פרפראזות.

יבגני סובה: אבל לצערי בני גנץ החליט לשבור את הכלים, חתם על ההסכם בתקווה שהוא ישפיע, ובסוף אין קורונה וכנראה גם לא תהיה לכם השפעה.

יבגני סובה: ואני שמעתי גם אותך וגם את חבריך על זה שישראל לפני הכול, ואתם מנסים להשפיע, ואתם נכנסים.

יבגני סובה: קשה לי לראות, דרך אגב – אני לא רוצה להיות פה נביא, וגם הנבואה ניתנה לטיפשים, כמו שאומרים, אבל אני מאוד אופתע אם ב-49 השעות הקרובות אכן כן תקום ממשלה.

יבגני סובה: אנחנו גם שומעים היום בערב מכמה כתבים במגזר החרדי שהליכוד ניתק את המגע עם החרדים, ומכך הם מסיקים מסקנה שבליכוד מתכננים ללכת לבחירות רביעיות.

יבגני סובה: עכשיו רק תדמיינו לכם מה זה ללכת לבחירות רביעיות בסיטואציה שנוצרה היום.

יבגני סובה: יש לנו למעלה ממיליון מובטלים; יש לנו כלכלה שהיא קורסת.

יבגני סובה: אנחנו עוד לא מרגישים, עוד לא הגענו ל-15 במאי.

יבגני סובה: 15 במאי זה המועד שבדרך כלל מתחילים לשלם את המקדמות.

יבגני סובה: אגב, קרוב לחמש שנים הייתי עצמאי, ואני יודע מה זה מקדמות, ואני יודע מה זה לשלם אלפי שקלים לביטוח לאומי כל חודש, ואוי ואבוי אם אתה לא תשלם 200 שקל או שפתאום יחסרו לך 200 השקל האלה.

יבגני סובה: ישלחו לך מכתבי התראה.

יבגני סובה: ואתה אומר: רגע, שנייה.

יבגני סובה: אתה משלם עשרות אלפי שקלים כל שנה – 30,000, 40,000 שקל, אתה מגיע לתקרה המקסימלית בתשלומי ביטוח לאומי.

יבגני סובה: אני מרגיש את התחושה של העצמאים.

יבגני סובה: קראו ל-600,000 עצמאים, שיש להם עסקים, שהשקיעו מאות אלפי שקלים בעסק שלהם – ומה הם מקבלים מראש הממשלה?

יבגני סובה: תיכנס לאתר של מס הכנסה – אני לא בטוח, דרך אגב, שזה נפתח היום כפי שהבטיחו – תמלא את הפרטים שלך ותקבל עד 10,000 שקל סיוע מהמדינה.

יבגני סובה: אתם קולטים בכלל?

יבגני סובה: 10,000 שקל, כשהבן אדם כל חודש משלם 20,000, 30,000, 40,000 שקל רק מקדמות, מה זה בשבילו 10,000 שקל?

יבגני סובה: בן אדם השקיע 200,000 שקל במסעדה, המסעדה שלו לא פועלת חודשיים והוא בכלל לא בכלל שהיא תפעל בחודשים הקרובים, והמדינה, אחרי שהוא משלם עשרות אלפי שקלים כל חודש לביטוח לאומי, אומרת לו: קח 10,000 שקל ותרגיש שאנחנו כמו באמריקה.

יבגני סובה: אני לא יודע מה אתם תעשו, באמת, כי כמו שאמרתי בנאום הקודם שלי, לפני כמה שעות, כשראש הממשלה רוצה להתגאות, אז הוא אומר "אני" כשהוא לא רוצה לקחת אחריות על הכשלים אז הוא מוצא מישהו אחראי לכשלים.

יבגני סובה: אתמול זו הייתה ביורוקרטיה.

יבגני סובה: בעוד כמה שבועות, אם תקום ממשלה, זו תהיה כחול לבן.

יבגני סובה: כחול לבן היא חלק מהממשלה, גם יש לכם גם אחריות, נכון?

יבגני סובה: לא רק על ההישגים אלא גם הכשלים.

יבגני סובה: לא שאני פה, שוב, מנסה להתנגח ללא סיבה, אבל כשאתם חלק מהממשלה והממשלה תצטרך להתמודד עם משבר נוראי, תהיו מוכנים לשאת באחריות בלי שאתם בכלל הצלחתם להשפיע על קביעת המדיניות.

יבגני סובה: מה זה קביעת המדיניות?

יבגני סובה: זהו, אין לכם כבר זכות דיבור שם, כי המשק, על פי התוכנית, כבר יוצא לשגרה, יש כבר תוכניות שלמות, ואיפה אתם?

יבגני סובה: אתם ישבתם בקבינטים?

יבגני סובה: ישבתם עם משרד האוצר?

יבגני סובה: ישבתם בפורומים המתאימים שדנים על זה?

יבגני סובה: אתם תקבלו סקירה.

יבגני סובה: לחלקכם יגידו: טוב, מה אתם רוצים, אתם שרים חדשים, אין לכם מושג מה זה.

יבגני סובה: אני גם לא יודע מה יהיה עם חברי הכנסת מטעם כחול לבן כשיצטרכו למלא את תפקידם בוועדות, כי הרי אם לפי חלוקת התיקים אתם תקבלו בממשלה פריטטית 15 תיקים ובשלב זה אתם מוותרים על החוק הנורבגי כפי שעולה מהמכתב שנשלח לבג"ץ כתשובה, אז מי מכם יעבוד בוועדות?

יבגני סובה: כל העבודה הפרלמנטרית נעשית בוועדות הכנסת.

יבגני סובה: זה כיף להיות שר – אני לא הייתי שר, ואני מניח שזה כיף, וחלקכם יהיו שרים – אבל את כל העבודה בוועדות למי תשאירו?

יבגני סובה: תשאירו את זה, מה, לליכוד?

יבגני סובה: לא, תשאירו לאופוזיציה.

יבגני סובה: אין לנו בעיה לעשות את העבודה, אבל גם את הוועדות אתם לוקחים, כי הטיעון הוא שאת חלק מהוועדות לא תקבל האופוזיציה בגלל שזה סוג של ממשלת אחדות.

יבגני סובה: זו לא ממשלת אחדות – זו ממשלת נתניהו עם חלקים של כחול לבן.

יבגני סובה: אני רוצה להגיד עוד כמה משפטים לגבי החוקים שאנחנו לא רק נגיש – גם נדאג לראות איך אתם מצביעים על החוקים האלה.

יבגני סובה: כפי שאמר חבר הכנסת שטרן על חוק הגיוס, אנחנו אמרנו את עמדתנו.

יבגני סובה: אם יוגש חוק הגיוס במתכונת שמתאימה למפלגות חרדיות, ואני מדבר על כך שיעדי הגיוס ייקבעו בהחלטת ממשלה, בוודאי שאנחנו נגיש בג"ץ, בוודאי שאנחנו נעתור נגד החוק הזה, כי זה עיקרון.

יבגני סובה: זו פגיעה בעקרון השוויון בנטל.

יבגני סובה: למה אנשים מסוימים, רוב מי שמגיע לגיל 18 יתגייס לצבא, ומישהו שבוחר ללמוד תורה – עם כל הכבוד, אתה רוצה ללמוד תורה?

יבגני סובה: תלמד תורה.

יבגני סובה: אין שום בעיה.

יבגני סובה: אני אמרתי את דעתי.

יבגני סובה: כל ילד בישראל צריך לדעת וללמוד תורה, לא ברמה כזו כמו שעושים במגזר החרדי, אבל למה זו צריכה להיות סיבה להיות פטור משירות צבאי?

יבגני סובה: חוק גיוס צריך להיות חוק גיוס לכולם.

יבגני סובה: דרך אגב, כולל גם אוכלוסייה ערבית.

יבגני סובה: יש גם גיוס אלטרנטיבי, יש גם שירות לאומי, יש גם מלא מקומות שאפשר לתרום ואפשר גם לשרת את השירות שלך.

יבגני סובה: יש מלא הזדמנויות.

יבגני סובה: בסיטואציה היום אנחנו רואים שמי שנושא בנטל הכלכלי זה אותם העצמאים, אותם האנשים של מעמד הביניים, האנשים שכל החיים שלהם משלמים, משלמים ומשלמים מיסים, וברגע של משבר, המדינה, כמו באמריקה, מציעה להם צ'ק של 10,000 שקלים.

יבגני סובה: אני שמעתי מהרבה אנשי עסקים קטנים, אני לא מדבר על חנויות גדולות, אני לא מדבר על עסקים בינוניים, שאומרים לי: עזבו את הצ'ק הזה של 10,000 שקל; תוותרו לנו על מס הכנסה בחודשיים האלה, בשלושת החודשים האלה, תוותרו על ארנונה, תוותרו לנו על המע"מ, כי אם אתה מוותר על המע"מ אתה יכול להוריד מחירים.

יבגני סובה: מי הבטיח שהרבה אנשים יחזרו עכשיו לאותן חנויות ומסעדות?

יבגני סובה: אף אחד לא יטוס לחו"ל כי לא יהיו הרבה טיסות, וטיסות גם לא יהיו זולות.

יבגני סובה: אין תשובה לשאלה מהי אסטרטגיית היציאה ומהי האסטרטגיה לעזור למעמד הביניים, ואני לא יודע איך זה יתגלגל ולאן זה יתגלגל.

יבגני סובה: אני רק יודע שאם אנשים יצאו להפגין נגד הממשלה המנופחת הזאת ויצאו נגד 36 שרים ו-16 סגנים ויתארגנו ויעשו מחאות, כמובן, הכול במסגרת המגבלות, במסגרת ההנחיות – שעוד שבוע-שבועיים יוסרו, אני מניח – אז אני מקווה שאנחנו נראה פה סוג של מחאה נוספת כמו שהייתה ב-2011, ורק אז אולי ראש הממשלה יתעורר, יבין שיש פה למעלה ממיליון אנשים – אגב, חלקם הצביעו לליכוד.

יבגני סובה: אני לא חושב שכל מי שמובטל היום הצביע לכחול לבן, לישראל ביתנו או לכל מפלגה אחרת.

יבגני סובה: ודאי שיש הרבה אנשים שהצביעו ליכוד, וודאי שהם לא מרוצים מההתנהלות של הממשלה.

יבגני סובה: אני לא יודע איך אתם, אנשי כחול לבן, בתוך הממשלה הזאת, שכבר מחלקת לעצמה את כל התפקידים שיש – אתם מקבלים תיקים, אין ספק, לא אמרתי שאתם לא מקבלים תיקים בממשלה, אבל מה תוכלו להגיד?

יבגני סובה: מה, תבואו ותגידו: אנחנו נגד?

יבגני סובה: הם יגידו לכם: זו ממשלה פריטטית, זו ממשלה של הסכמות.

יבגני סובה: מה תוכלו לעשות?

יבגני סובה: מהו מנוף הלחץ שלכם בתוך הממשלה?

יבגני סובה: אתה לא חייב לענות, אבל אם יש לך תשובה תענה לי, אני אשמח מאוד.

יבגני סובה: מהו מנוף הלחץ שלכם בתוך הממשלה, שהיא ממשלה פריטטית, כמו שאתם מתגאים להסביר את זה.

יבגני סובה: מדוע אתם התעקשתם על זה על 36 תיקים?

יבגני סובה: אני לא רואה שום מנוף לחץ.

יבגני סובה: מהו מנוף הלחץ?

יבגני סובה: תצאו מהממשלה?

יבגני סובה: – רק מחכים לזה.

יבגני סובה: אז אם לא עכשיו, עוד שלושה חודשים הם ילכו לבחירות.

יבגני סובה: אני לא יודע מה יהיו הסקרים אז.

יבגני סובה: אני גם בטוח שהסקרים היום הם לא תוצאות הבחירות שיהיו בעוד שלושה חודשים, אם אנחנו נלך לבחירות.

יבגני סובה: יש לנו חשש כבד שאנחנו כנראה מתקרבים לבחירות.

יבגני סובה: אין לי מושג מה מנוף הלחץ שלכם.

יבגני סובה: מה אתם תגידו, מה?

יבגני סובה: יש לכם עוד 48 שעות איכשהו – יותר נכון 49 שעות כי לכנסת יש מנדט עד השעה 24:00 ביום חמישי – אולי תצליחו לעשות משהו.

יבגני סובה: אין לי מושג.

יבגני סובה: ואם לא תצליחו, תצטרכו לתת חתימות לבנימין נתניהו.

יבגני סובה: ואז מה?

יבגני סובה: ב-14 יום נוספים, כשהוועדה המסדרת לא בידיים שלכם, אתם תנהלו משא ומתן?

יבגני סובה: אני חושב שאם לא תצליחו לעשות את זה עד יום חמישי ולא תקימו ממשלה, אני אומר לכם בזהירות רבה: תתחילו להתכונן לבחירות, ואני לא יודע עם מה אתם תלכו לבוחר.

יבגני סובה: תודה רבה לכם.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יבגני סובה.

איתן גינזבורג: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת עידן רול.

איתן גינזבורג: בבקשה.

עידן רול: תודה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: ערב טוב, כנסת נכבדה, אומנם ריקה בשעה זו אבל נכבדה לא פחות, וגם ערב טוב לצופים שלנו בבית, כי אני באמת תמיד מאמין שאנחנו מדברים אליכם, ומחובתנו, לפחות מחובתי, להנגיש לכם, לספר ולעדכן בצורה הכי ברורה, פשוטה ואמיתית מה מתרחש פה בכנסת על שלל הדיונים שלה.

עידן רול: אני עברתי על ההסכם הקואליציוני המדובר בין כחול לבן לליכוד.

עידן רול: מה זה עברתי?

עידן רול: עברתי, קראתי, קראתי שוב, הפכתי, פירקתי, ולאחר מכן גם ביליתי ימים ולילות רבים בוועדה שדנה בחוק הרוטציה; חוק החילופים זה נקרא.

עידן רול: אני קורא לו חוק הג'ובים, לא כקנטרנות, ג'ובים, ועוד שנייה אסביר למה.

עידן רול: החוק הזה משקף את ההסכם הקואליציוני, ואני רציתי באמת להבין מה יצא משבועות של דיונים בין כחול לבן לליכוד.

עידן רול: שבועות של דיונים שהתחילו בכך שבני גנץ בא ואמר: אני מפרק את כחול לבן, חובר לנתניהו ויושב בממשלה שלו, לכאורה בגלל משבר הקורונה.

עידן רול: עכשיו, בעוד משבר הקורונה הוא משבר אמיתי – מסתמן לבטח כמשבר כלכלי חריף יותר מבריאותי, משבר אמיתי – הממשלה הזאת עוד לא קמה.

עידן רול: הממשלה שהתיימרה לקום בשביל הקורונה תקום אחרי שהמשק כבר יצא בחזרה לפעילות, ואז בעצם עולה השאלה: אם זו לא ממשלת קורונה, אם זו לא ממשלת חירום לאומית, כמו שהגדירו אותה, אז מהי בעצם?

עידן רול: מה שהממשלה הזאת כן, כפי שגם נחשף בדיונים – אין אפילו כל כך כבר ניסיון למסך ולהסתיר את העובדה שזו לא באמת ממשלת קורונה – זה שיווק.

עידן רול: אתם יודעים, זה סוג של ספין שיווקי.

עידן רול: בואו נקרא לזה "ממשלת קורונה" – קורונה הפחידה את כולנו, קורונה עדיין מאיימת על גורלן של משפחות רבות, אז בואו נשתמש בזה, כי זה מצדיק הכול.

עידן רול: מה זה מצדיק?

עידן רול: זה מצדיק לאכזב מיליון ומשהו בוחרים, לתת להם סוג של באמת סיבוב פרסה חסר תקדים ולהגיד להם: בואו נשכח מכל מה שהבטחתי לכם, מכל אותם ערכים ועקרונות שעליהם רצה כחול לבן במשך שנה שלמה, במשך שלוש מערכות בחירות, והלאה לממשלת הג'ובים החמישית של נתניהו.

עידן רול: אין פה באמת – אתם יודעים, כל דבר שנעשה פה בכנסת אפשר לדבר עליו מאיזשהו כיוון של פוזיציה כלשהי, אבל פה באמת יש המון ג'ובים.

עידן רול: אם תפתחו את ההסכם – אגב, אני תמיד ממליץ לקרוא את הדברים האלה; הבעיה היא שמה מנסים תמיד לעשות במצבים האלה, זה שנתניהו וגנץ לא מעוניינים שתקראו את ההסכם.

עידן רול: במקום זאת עדיף להטביע אתכם שם בבית בכל מיני מונחים באמת משמימים כמו "פריטטית" ובכל מיני הסכמים סבוכים, ולקרוא לזה "חוק החילופים", ובאמת, זו הדרך הכי בטוחה להבטיח שחוץ מכמה מומחים למשפט חוקתי, חברי כנסת ובאמת מכורים לפוליטיקה – אף אחד כבר לא יתעניין.

עידן רול: הסיבה העיקרית שאף אחד גם לא יתעניין היא שלאנשים יש בעיות אמיתיות להתעסק בהן.

עידן רול: לא בסידור העבודה של בני גנץ מול נתניהו אלא בצרות הכלכליות שלהם.

עידן רול: בעסק שלהם שנפל ולא יודעים אם יחזור, בצורך שלהם לפרנס משפחות כשהם באמת לא יודעים איך הם יעשו את זה חודש בחודשו, בניסיון שלהם להילחם באותה ביורוקרטיה שציין אתמול ראש הממשלה, כדי לממש את ההטבות הבאמת-זעומות, בכל קנה מידה, ביחס לכל מדינה אחרת שאנחנו שומעים עליה שמתמודדת עם הקורונה.

עידן רול: באיזשהו מאמר מוסגר ראש הממשלה אמר שהוא מבין שיש קושי ביורוקרטי, והוא רוצה לטפל בזה.

עידן רול: עכשיו בואו אני אגיד לכם: קושי ביורוקרטי נוצר על ידי ממשלה, ממשלה רחבה ובזבזנית שלא עובדת ביעילות.

עידן רול: מי שעומד בראש הממשלה הזו הוא אחד והוא גם יעמוד בממשלה הבאה, והוא גם יעמוד בה שנים אחרי שהוא אמור לפנות את מקומו.

עידן רול: תאמינו לי, קראתי את ההסכם, יש בו יותר סעיפי יציאה לביבי מההתחייבות מאשר יש אסטרטגית יציאה מהקורונה.

עידן רול: מה שבעצם קורה שם זה שהביורוקרטיה הזאת רק הולכת לגדול.

עידן רול: הממשלה שאנחנו מסתכלים עליה כעת – זה כל מה שעוסק בו ההסכם הקואליציוני: מי יקבל איזה ג'וב, מי יקבל איזו הטבה, מי יוכל אחרי זה לפנק איזה מקורב.

עידן רול: ואתם שם בבית, שעוקבים באמת וכוססים ציפורניים אל מול העדכונים חדשות לבקרים של ראש הממשלה מה יעלה בגורלכם ואל מול הפליאה שלו איך אתם לא מצליחים לממש את ההטבות בגלל הביורוקרטיה – הולכים להיתקל בחומת ביורוקרטיה בצורה הרבה יותר.

עידן רול: כי אם עד עכשיו היו לכם x משרדים, עכשיו יהיה לכם כמעט כפול, ועכשיו כשתצטרכו משהו, תצטרכו לקפוץ בין המשרד לשוויון חברתי למשרד הרווחה למשרד העבודה שהופרד ממשרד הרווחה למשרד האוצר – כל אחד עם הטפסים שלו, כל אחד עם המנגנון הביורוקרטי שלו, כל אחד עם ההצלבות שלו.

עידן רול: ואתם, בסופו של דבר לא רק שלא תממשו את הכסף ואת המענק שהובטח לכם, אלא גם לא תצליחו לממש את הדברים היום-יומיים שאתם צריכים כאן, בשגרת חיינו במדינה.

עידן רול: כל ההסכם הזה וכל השבועות שדנו בהסכם הזה לרגע אחד לא דיברו עליכם, לרגע אחד.

עידן רול: עכשיו, אני אומנם חבר הכנסת מיש עתיד, אני חבר באופוזיציה, אתם יכולים לחשוד בי אוטומטית שאני מדבר מתוך פוזיציה מובהקת, אבל אתם מוזמנים לבדוק אותי.

עידן רול: אם תיכנסו להסכם הקואליציוני ותמצאו אפילו מילה אחת של קווים קואליציוניים, אני אחזור בי ואודה שטעיתי.

עידן רול: אני רוצה שתסתכלו בהסכם הזה ותראו.

עידן רול: איך שבועות, שבועות שישבו ועמלו עליו עם עורכי דין ועם יועצים, וחזרו, והתחרטו, וחזרו למשא ומתן; הייתם מצפים שאחרי דבר כזה גדול, ואללה, בטח חשבו ושברו את הראש: איך ניקח את המצע שכחול לבן רצה איתו ונשלב אותו עם המצע של הליכוד – שאינו קיים, כי הליכוד לא פרסם מצע כבר לדעתי לפחות חמש מערכות בחירות – ונבין מה אנחנו יכולים לעשות, איך זה יחיה עם השותפות הקואליציוניות המסתמנות שלנו, ואיך בסופו של דבר הדבר הזה יוביל את מדינת ישראל למקום טוב יותר, שוויוני יותר, משגשג יותר.

עידן רול: פשוט לא, אין שם כלום.

עידן רול: זה לא עניין של פרשנות.

עידן רול: פרשנות זה אחלה דבר, ולפעמים הדברים הם פשוט כל כך חד-משמעיים שאין צורך לפרש.

עידן רול: אין אף מילה על דת ומדינה, אין אף מילה על אותם דברים שנלחמנו עליהם ונאבקנו למענם ושאתם נאבקתם יחד איתנו עבורם: על מתווה גיור חדש, על מתווה הכותל, על יהדות מקרבת ופלורליסטית שמקבלת כל יהודי באשר הוא יהודי, שמבינה שרפורמים וקונסרבטיבים שווים בדיוק כמו אורתודוקסים, שמבינה שחשוב לחבק ולכבד את אחינו יהודי ארצות הברית.

עידן רול: אין פה שום זכר לשוויון זכויות לקהילה הגאה, לצורך שלנו להקים משפחה, לזכות הטבעית שלנו להקים משפחה, לאמץ, לעשות הליך פונדקאות כאן בישראל עם האנשים שאנחנו אוהבים.

עידן רול: אין פה שום מילה, אפילו לא מילה אחת על תחבורה ציבורית בשבת, יוזמה שבסופו של דבר מי שהרים שם את הכפפה הן הרשויות המוניציפליות.

עידן רול: אני אעשה לכם קישור נורא מתבקש: גם עכשיו, לעסקים, מי שהרים את הכפפה בזמן שהאוצר מתמהמה וביבי מאשים את האוצר ועושה עליו ספין כאילו הוא יציל אותנו מהאוצר – שעליו הוא גם אחראי בסופו של דבר – הרשויות המקומיות הן אלה שהרימו את הכפפה, ואמרו: בואו נבטל לכם את הארנונה, בואו נבטל לכם היטלי לילה, בואו נבטל לכם כל מיני היטלי פתיחת עסקים ונקל עליכם בכיס עכשיו, כי אנחנו יודעים שאתם צריכים את זה או שלא תהיו פה לחזור למשק כשתוכלו.

עידן רול: אין פה גם שום מילה על תפיסת ביטחון.

עידן רול: יש לכם מר ביטחון, בנימין נתניהו, ויש לכם רמטכ"ל לשעבר רב-אלוף במילואים בני גנץ, ואין פה מילה אחת על ביטחון.

עידן רול: זה כבר לא עניין של ימין ושמאל – פשוט אין ביטחון.

עידן רול: לא מדברים על תפיסת הביטחון לגבי עזה, לא מדברים על תפיסת הביטחון לגבי אתגרים אסטרטגיים אחרים כמו ההתעצמות של איראן וההשתרשות שלה בלבנון, לא מדברים על כלום.

עידן רול: לא מדברים על נשק לא קונבנציונלי שהולך ונבנה, אין שום מילה על הביטחון.

עידן רול: עכשיו ביטחון, כמו שחיתות, זה לא מילים באוויר; זה אתם, זה משליך עליכם.

עידן רול: שחיתות זה כסף שיוצא מהכיס שלכם, האזרחים, וביטחון זה מה שאתם צריכים כדי להתקיים פה ולהתקדם פה ולחיות פה.

עידן רול: אין גם שום מילה על מדיניות חוץ.

עידן רול: שום מילה.

עידן רול: העולם הולך ומשתנה, מדינות מתכנסות לתוך עצמן, שינויים קורים בארצות הברית בצורה באמת מסחררת, פוטין ורוסיה הולכים ותופסים אחיזה במזרח התיכון, שינויים גלובליים עצומים.

עידן רול: מדינות ערב מסוימות פתאום אומרות: רגע, בואו נדבר, אולי יש סיכוי לשיתוף פעולה כלכלי.

עידן רול: כל זה גם לא מופיע זה בהסכם הקואליציוני.

עידן רול: אין שום מילה על שיקום הכלכלה.

עידן רול: אין שום מילה על הקורונה, זה ברור לכם, כן?

עידן רול: אפילו לא טרחתי לציין.

עידן רול: אבל אין גם שום מילה על הכלכלה, אין שום מילה על אתגרי המשק שלנו, איך אנחנו הופכים את המשק שלנו לטכנולוגי יותר, איך אנחנו עושים reskilling, כלומר איך אנחנו לוקחים עובדים ונותנים להם הכשרות אמיתיות שייתנו להם אפשרות לעבוד בתחומים כמו סייבר.

עידן רול: זה תחום שבכל העולם חסרות בו ידיים עובדות במאות אלפים, ובכל העולם, והרבה פעמים באמצעות מימון ממשלות, סבסוד של הממשלות, מכשירים אנשים בלי שום רקע של מחשבים, שום רקע של סייבר, ונותנים להם עתיד טוב יותר, משכורת טובה יותר, הזדמנות לקחת חלק במשק הטכנולוגי.

עידן רול: אין שום מילה על זה.

עידן רול: אין שום מילה על סטודנטים, אותו מגזר של צעירים שכל כך הרבה פעמים פוסחים עליהם, ואני עובד איתם המון.

עידן רול: צעירים שמצפים מהם תמיד לתת ולתרום.

עידן רול: זה עשור כל כך משמעותי, זה עשור שבו אתה גם יותר אידיאליסט וגם יש לך יותר זמן פנוי, לכן הסטודנטים תמיד הובילו מהפכות בעולם.

עידן רול: אבל לא, הסטודנטים כאן בארץ צריכים לעבוד כל כך קשה.

עידן רול: סטודנט בממוצע, אגב, נכנס לאוברדרפט של כ-10,000 שקלים בשנה בזמן הלימודים שלו, ואף אחד לא עוזר פה.

עידן רול: עכשיו, אגב, אותם סטודנטים לא יכולים אפילו לשלם – הרבה מהם – על המעונות שהם נמצאים בהם, אבל את החוזה מול המעונות אי-אפשר להפר.

עידן רול: אז הם נשארים במצב שהם פשוט משלמים, אבל נאלצים לגור שם, או נכנסים לחובות, או מגיעים לעיקולים.

עידן רול: אבל כל אותם סטודנטים, שהיו ראשונים לאבד את העבודה שלהם, כי הם עובדים הרבה פעמים בעבודות מזדמנות, והן הראשונות שנסגרו, כמו ענף המסעדות לדוגמה וענף האירועים, מהם אנחנו מצפים לחזור ראשונים, נכון?

עידן רול: הדיבור כל הזמן היה: אנחנו נחזיר את הצעירים לעבוד ראשונים.

עידן רול: אבל מאיפה הצעירים יחזרו לעבוד?

עידן רול: ואם הם יחזרו לעבוד, תהיו בטוחים שזה יבוא על חשבון הלימודים שלהם.

עידן רול: כי בסופו של דבר יש שלנו x זמן, זה משחק סכום אפס.

עידן רול: הסטודנטים צריכים לסיים תואר, ואתם יודעים מה קורה לסטודנט שלא מסיים תואר?

עידן רול: זו שנה אבודה, זה דור אבוד, זה אנשים שלא יגיעו למשק.

עידן רול: סטודנטים שלא מצליחים לסיים את התואר שלהם לא יכולים להפוך למתמחים במשרדי עורכי דין, הם לא יכולים להפוך למהנדסים, הם לא יכולים להפוך לידיים עובדות בכל ענף שהוא במשק.

עידן רול: וככה מגיעים למחסור בידיים עובדות.

עידן רול: יש פה עניין של דור שמתחלף, יש פה צורך תמיד לייצר כוח יצרני ומוכשר יותר, וטוב יותר ועם יותר כלים להצליח ולהגדיל את התל"ג של המדינה.

עידן רול: אין לנו שום מילה בהסכם הקואליציוני הזה על מאבק באלימות, שום מילה על מאבק באלימות במשפחה, שום מילה על העובדה שנשים עדיין מוכות ונרצחות פה במספרים מטורפים.

עידן רול: אותן נשים, אגב, שיצאו לפני כשנתיים לרחובות, שילבו כוחות במאבק אמיץ, הגיעו למדינה ואמרו: יש לנו תוכנית, כל מה שאנחנו צריכות זה 5 מיליון שקלים בשביל לקדם את התוכנית שלנו למאבק באלימות נגד נשים.

עידן רול: אתם יודעים מה הממשלה אמרה להן?

עידן רול: אין כסף, אין לנו 5 מיליון, אז מה אם אתן רוצות שלא ירצחו אתכן.

עידן רול: עכשיו, מה זה 5 מיליון עבור ממשלה?

עידן רול: קודם כול, זה רק מיליון פחות ממה שחברי הכנסת הנדל והאוזר מקמבנים לעצמם ברגעים אלה ממש, בחוק רטרואקטיבי שטוב רק להם, כסף שלא מגיע להם.

עידן רול: למה הם יכולים לעשות את זה?

עידן רול: כי במדינת ישראל של 2020, לפי ההסכם הקואליציוני הזה, יש אזרחים שווים יותר ויש אזרחים שווים פחות.

עידן רול: ו-5 מיליון שקלים, עם כל הכבוד, זה אפילו לא המטבעות הקטנים שתקועים בכריות של הספה של המדינה הזאת.

עידן רול: אז כסף להנדל והאוזר יש, כי הם קרובים לצלחת וכי הם הפרו את כל הבטחות הבחירות שלהם והסכימו להיכנס לממשלה.

עידן רול: כסף לנשים שמאיימים על החיים שלהן – אין.

עידן רול: ואותם ילדים שאולי יישארו יתומים – שיגידו להם אחר כך שאין כסף.

עידן רול: אגב, כסף כזה אין גם לעצמאים.

עידן רול: אתם יודעים מה עוד אין לעצמאים?

עידן רול: חקיקה בדיעבד שמסדרת להם דמי אבטלה, כי קומבינות כאלה של לשנות את החוק בדיעבד רק למישהו ספציפי, זה שמור רק לאנשים שקוראים להם יועז או צביקה, לא לכם.

עידן רול: אין שום מילה על חינוך לגיל הרך, אותו דבר שגם בני גנץ וגם בנימין נתניהו התהדרו בו והבטיחו בתקופת הבחירות.

עידן רול: אתם זוכרים את זה?

עידן רול: כל אותן משפחות עם סיפורים מדממים ושוברי לב שנאבקות כבר שנים?

עידן רול: אתם זוכרים את חוק המעונות?

עידן רול: אתם זוכרים, כי אתם זוכרים גם עכשיו שאתם לא יודעים איך ייפתחו הגנים ואין שום הנחיות איך לנהל בתקופת הקורונה את החינוך לגיל הרך, ואתם לא יודעים אם לשלוח את הילדים שלכם ואם גם יהיו גנים לשלוח אליהם, כי אף אחד לא עוזר להם כלכלית והם לא ישרדו בתקופת הקורונה.

עידן רול: כל אותם דברים פשוט לא מעניינים אותם, לא את בני גנץ ולא את בנימין נתניהו.

עידן רול: חינוך לגיל הרך, החובה שלנו לתת חינוך לילדים מגיל אפס עד שלוש בפיקוח המדינה ובפיקוח משרד החינוך – אלה בסך הכול השנים שמחקרים בכל העולם מראים שהן הכי משמעותיות בעיצוב דמותו של בן אדם והכישורים שלו.

עידן רול: אבל אצלנו משרד העבודה והרווחה הולך להתפצל למשרד העבודה ומשרד הרווחה.

עידן רול: כל הדברים האלה לא מופיעים.

עידן רול: בהסכם מופיעים רק שני דברים: ג'ובים וג'ובות.

עידן רול: ג'ובים כי הממשלה הבזבזנית והמנופחת בהיסטוריה, המנותקת לחלוטין מהמשבר הכלכלי החריף בתולדות מדינת ישראל, מתכוונת להרחיב את עצמה לדעת ל-36 שרים ו-16 סגני שרים.

עידן רול: מה שאתם אולי לא יודעים – כי את המספר הזה כבר כנראה שמעתם, אני מקווה – זה שההסכם מאפשר להם לקחת משרד אחד ולשים בו שני שרים ושני סגני שרים.

עידן רול: קחו לדוגמה עכשיו את משרד העבודה והרווחה, תפצלו אותו למשרד העבודה ומשרד הרווחה, ואז, לא מספיק שעשיתם את הדבר הביזיוני הזה, גם יש להם עכשיו אפשרות לשים בכל אחד מהמשרדים האלה שני שרים ושני סגני שרים.

עידן רול: אולי נראה לכם שסגן שר ושר זה כאילו שני אנשים – לכל אחד מהם יש לשכה, מנכ"ל, צוות, מכוניות שרד, לשכה גם בתל אביב, גם בירושלים.

עידן רול: אני רוצה שתחשבו על זה טוב טוב, כל אותם מובטלים בבית, אחד מארבעה במדינה הוא מובטל; כל אותם עצמאים, שבאמת בזיעת אפם הקימו עסק, שיודעים – כמו שאמרו במחאה לפני שבועיים כל כך יפה, מחאת העצמאים: אנחנו יודעים לעשות כסף, אנחנו יודעים לייצר כסף למדינה.

עידן רול: אתם יודעים לייצר כסף למדינה והיא יודעת לקחת אותו, היא פשוט לא יודעת לתת לכם אותו חזרה, כי הרבה יותר קל לקמבן את הקופה הציבורית, את הכסף שלכם, למען סגני שרים מיותרים, למען הנדל והאוזר ולמען שרים נחוצים כל כך כמו השר לענייני מיעוטים – כי לא הספיק לנו השר לשוויון חברתי – השר לענייני ירושלים, השר לעניינים אסטרטגיים.

עידן רול: זו לא פוזיציה, זה הכסף שלכם ואתם צריכים להקשיב טוב טוב לדברים האלה ולחשוב מה זה אומר על הממשלה הזאת, מה היא חושבת עליכם.

עידן רול: עכשיו, אתם לא צריכים להסתמך רק על הדברים שאני אומר, אתם יכולים לשמוע מכמה מהשרים המיועדים שמיהרו למכור את כל העקרונות שלהם נורא נורא מהר, אותם חברי הכנסת של כחול לבן שמיהרו באמת בשנייה למכור את כל מה שהם הבטיחו לבוחרים, את כל המצע של כחול לבן שהם היו חתומים עליו, וחלקם ניסחו אותו, בשביל תפקיד נחשק.

עידן רול: אז בואו נשחק משחק שנקרא: נחש את הח"כ.

עידן רול: בואו נתחיל: אי-אפשר לעבוד ולקבל החלטות כששולחן הממשלה הוא קרוב ל-30.

עידן רול: צריך להבין שזה פוגע אנושות בעבודת הכנסת, שצריכה לפקח על הממשלה.

עידן רול: אבל יותר מכול, מבחינת הציבור מבינים שזה עולה לנו הון.

עידן רול: אתה זוכר את המשל המפורסם של ראש הממשלה על השמן והרזה, כן?

עידן רול: אז הבוקר עומדת בפני מליאת הממשלה החלטה להפוך את השמן לשמן יותר, ואותנו, הרזה – להחזיק משקל יותר רב.

עידן רול: בוא רק נחדד את המספר.

עידן רול: על פי האותיות הקטנות – מאוד בקטן, איפה שהשרים לא אוהבים לקרוא, וגם לא השרים העתידיים של כחול לבן – קובעים את ההערכות של אגף התקציבים.

עידן רול: ואם נסכם את אותן אותיות קטנות, אנחנו מדברים על עלות בקדנציה רק של לשכת השר – ואני לא מדבר על כל מה שמסביב – של כ-25 מיליון שקלים.

עידן רול: זאת אומרת, התוספת הצפויה לפי גודל הממשלה שאנחנו מדברים עליה – בכנסת העשרים-ואחת דיברו על 30 – מדובר בסדר גודל של כ-250 מיליון שקלים לשרים ולסגני השרים הנוספים.

עידן רול: אני רק רוצה להזכיר למאזינים שבסבב האחרון בעזה, אותו טיל קורנט שפוגע באוטובוס, ומתגלה ויכוח שהיה בממשלה לגבי עלות מיגון של אזור הרכבת – זה היה 100 מיליון שקלים.

עידן רול: זאת אומרת, עלות מיגון הקואליציה או עלות החסינות.

עידן רול: לא יכולתי לנסח את זה יותר טוב בעצמי.

עידן רול: אני רוצה להודות לחבר הכנסת צביקה האוזר על המילים הכל-כך נוקבות והנכונות האלה.

עידן רול: בואו נראה אם תנחשו מי הח"כ הבא: ההסתייגות שלי נוגעת לעלות של הצעת החוק הזאת.

עידן רול: 20 שנה עסקתי בנושאים שנוגעים לכיס של הציבור ואני אפילו מוכנה – הינה רמז, זו ח"כית – להניח שיש צורך, מסיבות קואליציוניות, שממשלה תעבוד טוב, ולמען הציבור היא רוצה להגדיל את מספר השרים.

עידן רול: לכן ההסתייגויות שלי נוגעות לזה שאם כל כך חשוב לממשלה ששמה את הציבור לפני הכול להגדיל את מספר השרים ולשכות השרים, אז שהדבר הזה ייעשה במסגרת אותו תקציב מקורי של 18 שרים, חוק שהעבירה יש עתיד ביושבה בממשלה.

עידן רול: כלומר, העלות הכוללת שעולה להחזיק 18 שרים, לשכות שרים, סגני שרים, תתחלק במספר של 26 שרים.

עידן רול: בואו נראה: בעולם שבו נוהגים לדבר – ולהתהדר – על יוקר מחיה, ובמציאות שאנחנו נמצאים בה, בחריגה של מיליארדים מיעד הגירעון – כל זה כמובן לפני שהגדלנו ב-80 מיליארד את גירעון הקורונה – "בואו נראה מה העלויות של ההצעה הזאת בתקופה שהיד על הכיס, דוחקת.

עידן רול: לפי משרד האוצר, וזה גם כתוב בהצעת החוק, עלות שר בממשלה היא בין 5 עד 6.5 מיליון שקלים בשנה; עלות לשכת סגן שר היא 2 עד 2.5 מיליון שקלים לשנה.

עידן רול: יש פער גם בין עלויות של לשכות – – – שר בלי תיק, כלומר, שר שיש לו רק לשכה, עולה כ-3 מיליון בשנה".

עידן רול: אתם, כל אותם עצמאים בבית, יש לכם תיק אבל אולי לא תהיה לכם לשכה להיות בה.

עידן רול: אולי אחד מהשרים בלי תיק יוכל לתת לכם לישון בלשכה שלו אחרי שיפנו אתכם מהבית, כי הממשלה פשוט לא שמה עליכם.

עידן רול: אני חוזר: "בואו לא ניתמם, הגדלת שרים בממשלה גוררת אחריה פתיחת משרדים.

עידן רול: כל משרד ממשלתי כולל אגפים, מחלקות, מנכ"ל, סמנכ"ל, עובדים נוספים, מבנה, אבטחה, מכוניות, מימון פעילויות, נסיעות לחו"ל, אירוח גורמים רשמיים, אירועים, סיורים ועוד.

עידן רול: על פי ההערכות שפורסמו בתקשורת, המשמעות היא לפחות בין 5 ל-10 מיליון שקלים".

עידן רול: אני עובר קצת קדימה: "עכשיו בואו נראה מה אפשר היה לעשות בכל הכסף הזה.

עידן רול: העלות השנתית שצפויה ממינוי שרים חדשים – שוב, הרבה פחות מ-36 השרים ו-16 סגני שרים שמדובר בהם כעת – העלות השנתית שצפויה עולה על כמות הכסף שהוציאה המדינה על מיגון שדרות.

עידן רול: העלות השנתית הצפויה עולה על כמות הכסף שהמדינה השקיעה במיגון שדרות – בשנת 2018 הוציאה הממשלה 90 מיליון שקלים על מיגון שדרות.

עידן רול: בסכום הזה" – של למעלה מ-100 מיליון ש"ח בשנה – "אפשר להעסיק כל שנה עוד 1,700 מורות ומורים בבתי הספר היסודיים שלנו".

עידן רול: כמה אקטואלי, ותודה רבה לחברת הכנסת אורית פרקש הכהן, כי ממש עכשיו האוצר ומשרד החינוך בוויכוחים על תשעה ימים שיוסיפו בחופש הגדול המורים והמורות, למען יוכלו לחזור לעבוד ההורים והמשק יחזור לעצמו.

עידן רול: אז אנחנו מדברים פה על 1,700 מורות ומורים?

עידן רול: תודה, אורית, החכמתי.

עידן רול: נחשו מי הח"כ הבא: "אני פונה בעיקר לחברי הכנסת החדשים, 20 יום" – מה, איתן?

איתן גינזבורג: אני.

עידן רול: אה, זה אתה, אוקיי.

עידן רול: זהו, אז זה חבר הכנסת איתן גינזבורג, אני שמח שאתה פה, אולי תרצה להגיב על הדברים שלך, הם די טריים בסך הכול.

איתן גינזבורג: אני זוכר – – –

עידן רול: אתה זוכר?

עידן רול: מצוין.

איתן גינזבורג: אני בעיקר זוכר – – – שלוש מילים.

עידן רול: "אני פונה בעיקר לחברי הכנסת החדשים", אמר כאן ידידי חבר הכנסת איתן גינזבורג, "20 יום בכהונה של הכנסת, והחוק הראשון שאתם הולכים להצביע עליו הוא לא חוק חברתי, הוא לא דאגה לטיפול בעוטף עזה, הוא לא על קצבאות הנכים והוא לא על שיפור מערכת הבריאות או הדיור.

עידן רול: הוא גם לא על שוויון הזדמנויות בחינוך או על ערכים ועל אידיאולוגיה.

עידן רול: ההצעה הראשונה של חברי הקואליציה, שנעדרים מכאן, זו הצעה שרק מחלקת ג'ובים.

עידן רול: אתם הולכים להצביע על תפקידים לחברים שלכם, על הרחבת ממשלה שכולם יודעים שהיא הרחבה לא נחוצה, מיותרת, מבזבזת.

עידן רול: זו הצבעה שמחלישה את הכנסת.

עידן רול: אתם מדברים על משילות ועל חיזוק בית המחוקקים?

עידן רול: אתם מחלישים את בית המחוקקים, כי ברור שהחוק הבא שלכם יהיה החוק הנורבגי המורחב".

עידן רול: אני עושה פה מאמר מוסגר: לימים איתן מקדם את החוק הנורבגי המדלג, שכל מי שייבחר להיות חבר ממשלה בממשלה המנופחת הזאת יפנה את המקום שלו לבא בתור ברשימה.

עידן רול: "זה נראה לכם שלטון תקין?

עידן רול: עבור זה נבחרתם?"

עידן רול: איתן, עבור זה נבחרת?

עידן רול: זה נראה לך שלטון תקין?

עידן רול: כי אתה מאז כבר מקדם מספר פי 1.5 של שרים וסגני שרים.

עידן רול: "עבור זה נאבקתם?"

עידן רול: עבור זה נאבקנו, איתן, בכחול לבן?

עידן רול: עבור זה הבוחרים שלנו יצאו לרחובות שלוש פעמים?

עידן רול: "על איזו משילות אתם מדברים?

עידן רול: אומרים משהו אחד לפני הבחירות ועושים משהו הפוך לגמרי כשמתיישבים כאן, בכנסת ישראל.

עידן רול: מבטיחים למוטט את שלטון החמאס ומעבירים לו מיליארדים של דולרים.

עידן רול: מבטיחים שראש ממשלה יכהן רק שתי קדנציות ופתאום אומרים שהוא יכהן עד כלות.

עידן רול: מבטיחים להעביר חוק פונדקאות ומצביעים נגדו" – איתן כאילו חזה את כל מה שהולך לקרות פה – "מבטיחים לא לעסוק בחסינות ולא מפסיקים לפרפר סביבו".

עידן רול: אני חייב לומר שזה כמו טקסט נבואי: איתן היום מקדם את החוק, את חוק הרוטציה שהולך להביא את הממשלה המנופחת בהיסטוריה, שגורמת לממשלה שניסו לקדם בכנסת העשרים-ואחת להיות ממשלה באמת צנועה וחסודה, ואיתן יצביע נגד חוק הפונדקאות, שאמור לתת לאחרים את הזכות להקים משפחה, כמו שהוא זכה להקים.

עידן רול: נמשיך לח"כ הבא.

עידן רול: אדוני "היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, נאום הבכורה שלי הוא מוחרתיים, זאת הפעם הראשונה שאני עומד פה ומדבר – – – אנחנו עומדים לדבר כאן היום על תיקון להצעת החוק שתגדיל למספר בלתי מוגבל את מספר השרים וסגני השרים.

עידן רול: במהלך קמפיין הבחירות שאלו אותי: – – – אם תזכו, מה תרצה להיות?

עידן רול: אמרתי: אני מקום 19 במפלגה, לאן אני כבר אוכל להגיע?

עידן רול: אני רוצה להיות סגן שר החלל.

עידן רול: " גם הוא לא ידע שגם מקום 19 יוכל להיות שר עם כל הפינוקים וההטבות.

עידן רול: "אמרו לי: אין משרד כזה, משרד החלל" – אל תדאגו, עוד רגע יהיה גם זה, וגם אותו יפריטו לפי כוכבים: משרד החלל – תת-משרד צדק; משרד החלל – תת-משרד מאדים.

עידן רול: אפילו פלוטו, שהוא כוכב מאוד רחוק, יקבל משרד.

עידן רול: "– – – בראש שלי – – – עבר חודש ואנחנו הולכים להקים משרד חלל.

עידן רול: אנחנו הולכים להקים הרבה מאוד משרדים, וכמה עצוב לי שאנחנו לא מרכיבים את הקואליציה, כי החלום שלי להיות סגן שר החלל בתוך משרד המדע של אופיר אקוניס הולך ומתרחק בגלל תוצאות הבחירות, למרות החוק הזה".

עידן רול: תודה רבה לחברי, חבר הכנסת אסף זמיר, שגם הפליא פה בטקסט נבואי.

עידן רול: אני חייב להגיד לכם שכנסת ישראל מעולם לא נודעה ביכולת שלה לנבא את העתיד אבל אנחנו עדים פה לדברים שהם לא פחות ממכוננים, על גבול המיסטיים.

עידן רול: כי הינה, אסף זמיר, לו רק יבחר, יוכל להיות סגן שר במשרד של אופיר אקוניס, אבל כדי לדאוג שיהיה לו גם זמן פנוי, יוסיפו לו עוד סגן שר, ולצד אופיר אקוניס יוכלו להוסיף עוד שר.

עידן רול: וככה כל ארבעתם יוכלו לעשות רוטציה ביניהם כמו אותה רוטציה שבני גנץ עדיין חושב שתהיה לו על ראשות הממשלה.

עידן רול: "כבוד היושב-ראש, שלוש תובנות על המצב הנוכחי: ראש הממשלה, כמו כל מנהיג ציבורי, נדרש להיות עקבי במעשים שלו ובאמירות שלו ובהתחייבויות שלו לציבור.

עידן רול: אז ראינו את הפליק-פלאק: אני לא אחוקק חוקים אישיים ופתאום מקדמים חקיקה אישית.

עידן רול: אבל סביב ביטוי המגבלה על מספר השרים בממשלה, שלוש תובנות" – אני צריך שנייה לעצור פה כי אמרתי, התפקיד שלי זה להנגיש.

עידן רול: אני לא אחשוף מי אותו ח"כ שאני מקריא את הנאום שלו כרגע, אז אני רק אומר שהוא אמר: ראינו את הפליק-פלאק ואת ההבדל בין בחירות למה שקורה אחרי זה, ושהוא לא יחוקק חוקים אישיים והוא ממש הולך מחר להצביע על חוקים אישיים.

עידן רול: אחד מהם, אותו חוק של צביקה האוזר ויועז הנדל שאומר: אתם, אנחנו חפצים ביקרכם, קחו 6 מיליון שקלים, אלוהים יודע מה תעשו איתם, כנראה תפזרו מודעות פייסבוק לדעת כדי לקדם את עצמכם ואת היוקרה שלכם, אבל העיקר שלא נתנו את זה לאותם עצמאים פראיירים שהצביעו לנו ועכשיו לא יודעים אם יצליחו לסגור את החודש.

עידן רול: אני ממשיך: "אחת, אותו ראש ממשלה נתן לנו שיעור בכלכלה כשר אוצר, שהממשלה היא השמן והמגזר העסקי הוא הרזה וצריך לעשות דיאטה.

עידן רול: כן, אני והממשלה צריכים לעשות דיאטה ולהיות יעילים ולא להוציא סתם כספים, ועכשיו הוא קל על ההדק ורוצה כספי ממשלה על ריבוי שרים.

עידן רול: אז עקביות בשמן והרזה.

עידן רול: הדבר השני, ראש הממשלה הוכיח לנו שהוא יודע לעבוד קשה, ולזמן מסוים הוא הספיק להיות ראש הממשלה, שר הביטחון, שר החוץ, שר התקשורת, שר הבריאות.

עידן רול: לפי שיטתו מספיקים חמישה אנשים שינהלו את הממשלה, כל אחד חמישה תיקים ויאללה, לעבודה.

עידן רול: והנקודה השלישית ואולי הכי חשובה: הסתכלתי על איך החלה ההיסטוריה של מספר שרים בממשלה.

עידן רול: בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, מינה 18 שרים.

עידן רול: ראש הממשלה הנוכחית מתקרב במשך זמן כהונתו לזמן הכהונה של בן-גוריון" – מאז הוא כבר עבר אותה – "אבל בן-גוריון הקים מדינה עם 18 שרים ואפס כסף במיעוט תקציבים ובתנאים לא תנאים, ואנחנו תוהים: האם ראש הממשלה, שכבר צבר עשור בהנהגה של המדינה ילך וייכנע לעצמו, ייכנע לאווירה ולשרידותו, ימכור את כל הערכים שגם הוא מאמין בהם וימנה עשרות שרים, חלקם מיותרים, וסגני שרים?

עידן רול: עכשיו, לא נהיה צדקנים ולא נהיה טהרנים, גם השמאל מינה הרבה שרים וזה קרה, אבל כשאתה עשור בשלטון ולא ידוע עוד כמה זמן תהיה" – אני אתן לכם פה ספוילר, כביכול עכשיו זה ידוע שיש לו עוד שנה וחצי, אבל אני, באמת, ביליתי כ-80 שעות על חוק הרוטציה, יש בו כל כך הרבה דרכים עבור נתניהו לצאת מההסכם, שתרשו לי פה להמר, מה שנקרא לגזור ולשמור, יש לו יותר משנה וחצי – "אולי הגיע הזמן לעשות מעשים נכונים.

עידן רול: אולי הגיע הזמן להיות עקבי במנהיגות שלך, ואם אתה קפיטליסט שחוסך כסף בממשלה, אז תחסוך לנו כסף גם במספר השרים שתמנה, תודה רבה".

עידן רול: ותודה רבה לחבר הכנסת מיכאל ביטון.

עידן רול: עכשיו, כשבני גנץ בחר להפנות עורף לציבור ענק שבחר בו בגלל כל אותם עקרונות וערכים שייצגה כחול לבן, הוא אכזב הרבה מאוד אנשים.

עידן רול: לכל אותם מאוכזבים אני אומר: אל תתייאשו.

עידן רול: נכון, הקול שלכם היה אמור לשמש לתחבורה ציבורית בשבת, לעזרה לחלשים, לשיפור מערכת החינוך, לשיפור מערכת הבריאות – כל הדברים האלה לא יקרו, ונכון, הקול שלכם הוא הקול שעל גבו רוכבים בני גנץ וכל כחול לבן לממשלה המנופחת והמנותקת בהיסטוריה, כי הרי מה יש יותר מנותק מלעשות את הממשלה היקרה בהיסטוריה בתקופה שבה כסף זה הדבר שאזרחים צריכים יותר מכול?

עידן רול: אבל אני מבטיח לכם: אני וכל חבריי באופוזיציה ניאבק.

עידן רול: ניאבק על העקרונות האלה.

עידן רול: אנחנו ביש עתיד נמשיך להיאבק על כל אותו מצע שהוא כמעט קופי-פייסט מהמצע של יש עתיד מיום שהוקמה והפך למצע של כחול לבן.

עידן רול: עבורנו אלה תמיד היו ערכים ברורים ומחייבים, ואנחנו נמשיך לפעול לאורם.

עידן רול: אבל לא רק אנחנו יכולים להילחם.

עידן רול: גם אתם יכולים להיאבק בדרך שלכם ולהוביל לשינוי חברתי אמיתי.

עידן רול: אתם צריכים לדעת כמה גדול הכוח שלכם.

עידן רול: אתם צריכים לדעת כמה גדול הכוח של היחיד וכמה עוד יותר גדול הכוח של מספר יחידים שחוברים יחדיו לשם מטרה משותפת.

עידן רול: כל אותם אנשים שיצאו להצביע ותמרצו אנשים ושכנעו להצביע לבני גנץ, רק כדי שהוא ימכור אותם ויפרק את כחול לבן בשנייה וחצי, עכשיו זה הזמן שלכם: במקום להתייאש, זה הזמן שלכם לבחור מטרות, לבחור חזון חברתי משלכם לאור הדברים שאנחנו מקדמים, לאור הדברים שחשובים לכם, ולצאת ולגרום להם לקרות, כי אתם הכוח האמיתי שמניע את המדינה הזאת והיכולת של כל אחד ואחת מכם לעשות שינוי חברתי היא אדירה.

עידן רול: לפני שנבחרתי לכנסת עסקתי כל חיי בפעילות ציבורית.

עידן רול: מעולם לא פוליטית, אבל ציבורית, באספקטים מאוד שונים.

עידן רול: הערב אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ואת הזמן שנשאר לי כדי לשתף אתכם בכלים ובניסיון שצברתי, של איך הופכים חזון חברתי למציאות, ובעצם להעביר לכם כאן את ההרצאה שלי שאני מעביר בהתנדבות כבר מזה שנתיים במכינות, במכללות ולכל מי שרק מבקש בכל חלקי הארץ: "אקטיביזם – מחזון למציאות".

עידן רול: זה מבוסס על הניסיון האישי שלי, ואני מאמין בלב שלם שכל אחד ואחת מכם יכולים לרתום את הכלים האלה, ולעשות משהו גדול שחשוב לכם בעולם הזה.

עידן רול: זה יקרה במקביל למה שנעשה כאן, זה יקרה במקביל למאבק שלי עבורכם כל יום וכל לילה, כאן בכנסת.

עידן רול: אבל אתם כוח אדיר, ואני רוצה אתכם מאמינים ואני רוצה אתכם עם עיניים בורקות.

עידן רול: אני רוצה לראות אתכם יודעים שאף אחד לא יכול לשבור את רוחכם.

עידן רול: לא משנה כמה הבטחות בחירות יפרו לכם; לא משנה כמה ספינים ישפכו לכם על הראש ולא משנה כמה ינסו להטביע אתכם במושגים משפטיים – לרוב, יש לומר, לרוב – לא נכונים, לא מדויקים, אפילו שקריים.

עידן רול: אתם הכוח, אתם תחליטו.

עידן רול: כפי שאמרתי, כל חיי הייתי פעיל חברתי ועשיתי פעילות ציבורית.

עידן רול: הדרכתי משפטים לאוכלוסיות מוחלשות; עבדתי בסוכנות היהודית – הייתי שליח; עבדתי עם צרכים מיוחדים; עם קהילת יוצאי אתיופיה; הייתי בין המקימים של מסלול "בינה בירוק" – מסלול חלוצי לשילוב חרדים בחיל המודיעין במסלול טכנולוגי, אשר אחרי זה המשיכו לקריירות צבאיות, יצאו לאזרחות, השתלבו בהייטק, פרנסו את המשפחות שלהם, למדו כישורים חדשים, התערו בחברה ושמרו כל העת על האמונה שלהם בצורה אדוקה.

עידן רול: כל הדברים האלה הם דברים שבנו אותי, ומשום מה אף פעם לא הגעתי לפוליטיקה.

עידן רול: הרגע שבו הגעתי לפוליטיקה והבנתי ששם הזירה שאני צריך לפעול בה, היה במחאת האימוץ ב-2017 של הקהילה הגאה.

עידן רול: ב-2017 היה בג"ץ האימוץ של הקהילה הגאה, ובעצם דרשו מהמדינה לנמק: למה אתם לא נותנים לזוגות גאים לאמץ.

עידן רול: מה יותר יפה, מה יותר יהודי, מה יותר ישראלי, מה יותר טוב מלקחת ילד או ילדה שצריכים בית חם ואוהב ומטפח ולצוות להם זוג הורים שכמהים להיות הורים?

עידן רול: המדינה, הממשלה, עשתה משהו שהיא בדרך כלל לא עושה.

עידן רול: היא שכחה למרוח אותנו.

עידן רול: היא שכחה לעשות את מה שנתניהו עושה הכי טוב: להקים איזושהי ועדה או אפילו רק להבטיח להקים ועדה ולמסמס את המחאה.

עידן רול: היא שכחה להגיד: רגע, אנחנו נבדוק את הנתונים ונחזור אליכם.

עידן רול: והיא אמרה את מה שהיה פליטת פה או פשוט זלזול אמיתי בקהילה שלמה: אתם לא זכאים לאמץ כי אתם תהיו הורים סוג ב'; יהיה זה נטל פסיכולוגי, נטל כבד על הילדים, ואנחנו לא נפקיד בידיכם ילדים לאימוץ.

עידן רול: עכשיו, לפעמים צריך נקודות שבר כדי לצמוח מהן.

עידן רול: למעשה, הרבה מאבקים גדולים שצמחו כאן במדינה צמחו מהנקודה הכי נמוכה; מנקודה של משבר אמיתי; משבר אמונה של ציבור מול הממשלה; נקודה שבה הם הרגישו שלא רואים אותם, שהם שקופים.

עידן רול: האמירה הבזויה הזאת של הממשלה ב-2017 זעזעה את כולם וגרמה לנו, כקהילה, לצאת להפגנה הכי גדולה שלנו עד אז.

עידן רול: פעם ראשונה נפל לי האסימון והבנתי שאנחנו, הקהילה הגאה, שכל כך טובים בכל כך הרבה תחומים ויודעים לקדם את עצמנו ולקדם נראות של הקהילה ושל הצרכים שלנו ושל הכמיהה שלנו לשוויון זכויות – להיות אזרחים שווים כאן בישראל – לא הצלחנו לתרגם את הכוח שלנו לכוח פוליטי.

עידן רול: הבנתי ששנים רבות הסתמכנו על בג"ץ; ששנים רבות מדי זנחנו את הזירה החשובה הזאת כל כך.

עידן רול: הבנתי שחייב להיות שינוי, שחייבים – בכל בית פוליטי בכל הקשת הפוליטית, איפה שלהט"בים מזדהים בבית פוליטי, צריך להיות להם קול.

עידן רול: לא משנה מה השיוך הפוליטי שלהם, כי בכל הקשת הפוליטית יש בנות ובני הקהילה הגאה: בימין, בימינה, בליכוד, ביש עתיד, בישראל ביתנו – בכל מקום.

עידן רול: לא ידעתי בדיוק מה אני צריך לעשות, אבל ידעתי דבר אחד: ידעתי שאני צריך להקים גוף שיגדיל את הכוח הפוליטי של הקהילה שלי, הקהילה הגאה.

עידן רול: החלטתי להקים גוף שנקרא "החזית הגאה".

עידן רול: באותה תקופה אני לא הייתי מעורב בפוליטיקה של הקהילה.

עידן רול: לא הכרתי את הנפשות הפועלות.

עידן רול: לא הכרתי.

עידן רול: לא הכרתי את הדינמיקה ולא הייתי מעורב בפן הפוליטי.

עידן רול: אמרתי, מאיפה מתחילים?

עידן רול: מה אני עושה כשאני רק יודע מה אני רוצה לעשות ואני לא יודע איך מתחילים?

עידן רול: הסיפור הזה של הקמת "החזית הגאה" הוא הסיפור שאני הולך לנתח איתכם כאן היום בחמישה כללים מנחים לשינוי חברתי; חמישה כללים פשוטים שיעזרו לכל אחד ואחת מכם לעשות את אותו הדבר על כל נושא שתבחרו.

עידן רול: כשאנחנו מבינים שמשהו בוער בנו ואנחנו רוצים לעשות שינוי חברתי, אנחנו קודם כול צריכים להגדיר מטרה ברורה.

עידן רול: מטרה ברורה היא מטרה פשוטה, קצרה, שאנחנו יודעים להסביר לכל אחד בשנייה.

עידן רול: מה שנקרא elevator pitch, אוקיי?

עידן רול: אם אתם תעלו עכשיו עם מישהו במעלית, אתם צריכים לדעת להסביר לו מה החזית הגאה עושה או שואפת לעשות בזמן שלוקח לעבור כמה קומות במעלית.

עידן רול: זה מעט זמן.

עידן רול: עד שלא פירקתם לרמה פשוטה כזאת זה אומר שזה עוד לא מפוצח.

עידן רול: אני ידעתי, כמו שאמרתי, שאני רוצה להגדיל את הכוח הפוליטי של הקהילה הגאה.

עידן רול: אבל זו יכולה להיות מטרה אחרת.

עידן רול: המטרה יכולה להיות הקטנת הפער הבין-דורי בין צעירים לזקנים; זה יכול להיות חינוך לסובלנות; זה יכול להיות עידוד לימודים טכנולוגיים בפריפריה – זה יכול להיות כל דבר.

עידן רול: רק תגדירו.

עידן רול: ואחרי שהגדרתם לעצמכם מטרה ברורה תלמדו את השטח.

עידן רול: חשוב לכבד את מי שהיו כאן לפנינו ועשו עבודה; גם חשוב, גם נכון אסטרטגית, כדי להיות יעילים, וגם מגדיל את הכוח שלנו כציבור.

עידן רול: כשאתם מתחילים מאבק, כשאתם מתחילים דרך, קחו את הזמן ותבינו מי השחקנים, עם מי אני יכול לשתף פעולה, מי כבר כאן במפה, איזה ידע כבר נצבר.

עידן רול: אנחנו ראינו את הדוגמה הזאת.

עידן רול: אני ליוויתי בקדנציה הקודמת שלי – והקצרה, יש לומר – את מאבק המשפחות בחוק הפיקוח על הצהרונים.

עידן רול: היו שם כ-14 קבוצות שונות, שכל אחת התחילה מסיפור אישי, כואב וקשה.

עידן רול: כל אחת עשתה דרך מקבילה כמעט: לקיחת נושא שחשוב להם: לדאוג לילדים שלהם שהם שולחים לגן, לדבר הכי חשוב להם בעולם, הילד שלהם.

עידן רול: לדאוג שהוא יהיה בריא ושלם, ושידאגו לו ויאהבו אותו ולא יעשו לו שום דבר רע.

עידן רול: ידאגו לחינוך שלו.

עידן רול: אז תשבו ותזהו מה חסר.

עידן רול: פה אני אגיד הערה חשובה: בכול יש עוד לעשות.

עידן רול: אל תחשבו אף פעם שאם אתם עכשיו נזכרתם, כביכול, בנושא, או אם פתאום גיליתם משהו שחשוב לכם כי החיים שלכם הביאו אתכם לנקודה הזאת, אז בטח כבר הכול נעשה.

עידן רול: נהוג לחשוב: טוב, מישהו בטח כבר חשב על זה.

עידן רול: אבל לכל אחד יש הזווית שלו; לכל אחד יש הסיפור שלו; לכל אחד יש הדרך שלו או שלה לכבוש, לעורר השראה ולרתום אנשים לדרך.

עידן רול: אז תמיד תדעו שאם יש לכם משהו שחשוב לכם ובוער לכם, אתם תמצאו עוד אנשים שזה בוער בהם.

עידן רול: אל תוותרו; אל תבטלו את הרצון שלכם לעשות.

עידן רול: אחרי שלמדנו את השטח: מי הגופים, מה הידע, ונעזרנו בהם, צריך להתחיל.

עידן רול: איך מתחילים?

עידן רול: מתחילים מסיפור אישי.

עידן רול: תמיד תתחילו מהסיפור האישי שלכם.

עידן רול: כמו שאמרתי, המאבקים הכי גדולים נוצרו מתוך שבר גדול.

עידן רול: אני יכול לומר לכם שבקהילה הגאה זה דבר ידוע, שבכל פעם שיש משבר גדול – משבר האימוץ, משבר הפונדקאות – כל משבר גדול הוביל לגל של מתנדבים ומתנדבות שקמו ואמרו: אתם יודעים מה, עד היום לא הייתי מעורב כל כך, אבל אני מבין שזה בוער בי; אני מבינה שזה בוער בי ואנחנו רוצים לקחת חלק.

עידן רול: זה מה שקרה איתי.

עידן רול: אז תמיד תתחילו מהסיפור האישי שלכם.

עידן רול: הסיפור האישי הוא הכי חשוב שיש, כי הוא מבדל אתכם.

עידן רול: הסיפור האישי שלי הוא רק שלי, ואפילו אם יש עוד סיפורים כמו שלי הם לא בדיוק כמו שלי.

עידן רול: הסיפור האישי שלנו עוזר להתחבר אלינו, הוא עוזר לנו לרתום אנשים.

עידן רול: תבחרו מסר שיש בו תקווה, תבחרו משהו שאפשר לצמוח ממנו, תובנה מהסיפור האישי שלכם.

עידן רול: זה לא שאי-אפשר לקדם מטרה שלא קשורה אליכם.

עידן רול: זה גם אפשרי.

עידן רול: אבל עם יד על הלב, בסופו של דבר הדרך הכי טובה זה לדבר מהמקום הכואב שלך.

עידן רול: תחשבו מה הכאב שלכם.

עידן רול: הרי אתם לא סתם קמים ואומרים: אני רוצה לקדם משהו, אני רוצה לעשות משהו.

עידן רול: אם סבתא שלכם לבד איפשהו ואתם מרגישים שאין לה מערכת תמיכה ולא רואים אותה כאישה קשישה בארץ, אז אולי זה הכאב שלכם ומכאן זה מגיע.

עידן רול: עכשיו, את הסיפור שלכם – סיפור זה יותר חשוב מידע; סיפור זה יותר חשוב ממסמכים ומכל מיני תוכניות.

עידן רול: סיפור זה הכול.

עידן רול: מפה מתחילים.

עידן רול: אני את הסיפור שלי כתבתי בדיוק ככה.

עידן רול: אני ידעתי מה אני רוצה, כמו שאמרתי, שהמטרה היא להגדיל את כוחה הפוליטי של הקהילה הגאה, וידעתי שהסיבה שאני רוצה לעשות את זה היא בגלל שאני נפגעתי אישית מאמירה של ממשלת ישראל, ממשלת נתניהו הרביעית, אני מניח, שאני לא ראוי להיות אבא.

עידן רול: ואני, כאזרח ישראלי גאה, גם במדינה וגם במי שאני, הייתי כבר אז בתחילתו של הליך להקים משפחה.

עידן רול: זה פגע בי במקום הכי אמיתי והכי חשוף.

עידן רול: כי כשאתה נאבק בתלאות באמת לא הגיוניות ובדרך לא דרך כדי להפוך לאבא, ואז המדינה באה ואומרת: לא רק שאני לא עוזרת לך, לא רק שאני לא מאפשרת לך, לא רק שאני לא מקבלת אותך, אני גם חושבת שאתה סוג ב' של אבא – זה נוגע במקום הכי חשוף.

עידן רול: ומתוך זה כתבתי.

עידן רול: ניגשתי לפייסבוק – אותה פלטפורמה שכל כך הרבה דברים מתחילים ממנה – וכתבתי.

עידן רול: לא כתבתי גבוה, לא כתבתי פומפוזי, לא כתבתי כל מיני דברים מליציים והעמסתי מידע על תולדות הקהילה.

עידן רול: כתבתי על עצמי.

עידן רול: כתבתי: היי, קוראים לי עידן, אני איש הייטק, רב סרן במילואים – כל אותם דברים שהיו נכונים לאותה תקופה, הייתי אז בן 33 לדעתי – ואני רוצה להיות אבא, ואני לא יכול להיות אבא כאן במדינה.

עידן רול: ואני לא לבד.

עידן רול: ומתוך הפוסט הזה יש רבים אחרים שהבינו: אוקיי, אני מבין את הכאב שלו.

עידן רול: ואני מבין את הכאב שלו לא רק אם אני גאה, אני מבין את הכאב שלו גם אם אני פשוט אישה או גבר סטרייטים שיודעים מה זה להיות הורים כבר, או שגם הם עצמם חולמים להיות הורים.

עידן רול: תזכרו שסיפור טוב ואמיתי ואותנטי פותח דלתות בלבבות של הרבה אנשים שאפילו לא חשבתם שהם בעלי ברית פוטנציאליים.

עידן רול: אני שנייה שם עוד פעם סוגריים: אני תמיד אומר על הקהילה הגאה שהיא נורא רחבה.

עידן רול: כי זה לא משנה כמה אנשים מגדירים את עצמם להט"בים; הקהילה הגאה, כפי שאני מבין אותה וחווה אותה, כוללת גם את כל מי שאומר "אני להט"ב", גם את המשפחות שלנו, גם את החברים שלנו, גם את הקולגות שלנו לעבודה, שמכירים אותנו, שרוצים שיהיה לנו טוב.

עידן רול: כמה פשוט זה לרצות שיהיה לאנשים טוב.

עידן רול: כמה הדבר הזה, לעשות טוב אחד לשני ולדאוג שכולנו נחיה כאזרחים שווים, עם סיכוי שווה להצליח ולהיות מאושרים במדינה, לא נכנס אפילו בטעות, במשפט או במילה להסכם הקואליציוני הזה.

עידן רול: כמה זה הדבר שממשלה צריכה קודם כול לעשות: לדאוג שיהיה לנו טוב.

עידן רול: לדאוג שיהיה לנו סיכוי להתפרנס.

עידן רול: לדאוג שתהיה לנו מערכת חינוך טובה לשלוח אליה את הילדים שלנו.

עידן רול: לדאוג שאם חס וחלילה קורה משהו, יש לנו מערכת בריאות טובה להישען עליה.

עידן רול: לדאוג שמדי פעם נוכל ללכת למסעדה, שנוכל לבלות עם הילדים, אולי לטוס לחו"ל קצת.

עידן רול: מה אנשים בסך הכול רוצים?

עידן רול: הרי כולנו בני אדם.

עידן רול: ותאמין לי שאני למדתי את זה היטב דווקא עם העבודה שלי עם המגזר החרדי.

עידן רול: הרבה פעמים יש פוליטיקאים שמנסים לפלג ולהרחיק, אבל בסוף, מה שבן אדם, מה שכל אחד ואחת מכם שם בבית רוצים, זה פשוט להיות עם המשפחות שלכם, להתפרנס בכבוד, להיות מאושרים ולהיות בריאים.

עידן רול: כשאתם כותבים את הסיפור האישי שלכם, תחשבו על כל הדברים האלה.

עידן רול: ואחרי שאתם כותבים את הסיפור האישי שלכם תחשבו על הקריאה לפעולה.

עידן רול: עכשיו, קריאה לפעולה צריכה להיות פשוטה, כי סיפור אישי – טוב ככל שיהיה – יכול במקרה הטוב לגרוף לייקים.

עידן רול: לייקים זה אחלה; חשיפה לסיפור זה אחלה, ויכול להיות שהסיפור האישי שלכם ירוץ בפייסבוק, ואולי ייתן השראה למישהו אחר לעשות, אבל אנחנו מדברים פה על כלים מעשיים.

עידן רול: אז אני חוזר בינתיים: הגדירו מטרה ברורה, למדו את השטח, התחילו מהסיפור האישי שלכם, ועכשיו החלק המשלים של הסיפור האישי: קריאה לפעולה.

עידן רול: אנחנו הרי לא רוצים רק שאנשים יקראו את הפוסט שלנו ויגיד, ואללה, מה שעידן כתב על הרצון שלו להקים משפחה – איזה גבר; כל הכבוד, זה נגע בי, זה ריגש אותי.

עידן רול: אנחנו רוצים שהם יצטרפו לדרך שלנו.

עידן רול: אני רציתי שכל אותם אנשים שקוראים את הפוסט שלי על הרצון שלי להיות אבא, יגידו: איך אני יכול לעזור?

עידן רול: איך אני יכול לעזור לבן אדם שבסך הכול רוצה להיות אבא במדינה והוא לא יכול?

עידן רול: אה, מה הוא רוצה לעשות?

עידן רול: הוא רוצה להגדיל את הכוח הפוליטי של הקהילה הגאה?

עידן רול: זו הדרך מבחינתו?

עידן רול: אוקיי, מה הוא צריך שאני אעשה?

עידן רול: עכשיו, כשאנחנו עושים קריאה לפעולה, זה אומר שבסוף הפוסט הזה – ועוד מעט נדבר על איך יוצאים מהרשת לשטח – צריכה להיות אמירה ברורה של מה אני צריך מכם.

עידן רול: ואני צריך מכם משהו.

עידן רול: לא כי אני צריך בקטע חומרי; כי אני צריך אתכם, כי אני בן אדם אחד ואתם המון.

עידן רול: ביחד אנחנו ציבור גדול וחזק שיכול להוביל מאבק.

עידן רול: אז בואו ותהיו איתי.

עידן רול: אבל מה אני צריך?

עידן רול: אני צריך להיות ברור.

עידן רול: קריאה לפעולה חייבת לעשות שני דברים.

עידן רול: א. הנגשה של הנושא.

עידן רול: אני אגיד לכם הכי תכל'ס, לכולנו יש המון על הראש: כשאתם כותבים פוסט, תצאו מנקודת הנחה שאף אחד בבית לא יודע כלום על הנושא שאתם מדברים עליו.

עידן רול: זה לא אומר שזה נכון, אבל זו נקודת המוצא הנכונה מבחינתכם.

עידן רול: אם אתם מדברים על יוקר המחיה, תניחו שהם בחיים לא פתחו עיתון כלכלי; אם אתם מדברים על תאונות דרכים, תניחו שהם לא ראו חדשות מעולם; אם אתם מדברים על חינוך מיוחד, תניחו שאין להם אף אחד במשפחה, ולא אף משפחה לידם, שיש לה ילד בחינוך המיוחד.

עידן רול: התפקיד שלנו זה לעשות את החיים קלים למי שאנחנו רוצים שיירתם כמה שיותר.

עידן רול: תלעסו את החומר למשפט וחצי; תלעסו את זה לפסקה; תתמצתו לי כל מה שאני צריך לדעת כדי לעזור.

עידן רול: זה לא דבר רע, אבל לכולנו יש כביסות על הראש, ילדים, חוגים, עבודה ואלף ואחד דברים.

עידן רול: ואם תפסתי את העין שלכם בפייסבוק לשתי דקות לקרוא את הפוסט, כדאי מאוד שבסוף שתי הדקות האלה אני אסביר לכם במילה וחצי מה אני צריך שתעשו עכשיו, כי עוד שתי דקות אתם כבר לא איתי.

עידן רול: אתם תמשיכו הלאה.

עידן רול: יש לכם מספיק על הראש.

עידן רול: אז אחרי שסיפרתם את הסיפור האישי שלכם, תיתנו פסקה של רגע ותגידו מה אתם צריכים.

עידן רול: קודם כול תנו פסקה של רקע, תנגישו את הנושא.

עידן רול: אל תשלחו אותם ללינק חיצוני; אל תשלחו אותם לאיזה אתר; אל תשלחו אותם לוויקיפדיה.

עידן רול: הם לא אנשים רעים, הם אנשים טובים בדיוק כמוכם, אבל אין להם זמן והם עדיין לא יודעים שהנושא הזה חשוב להם, כי הם רק כרגע פגשו אותו והם רק כרגע קראו את הסיפור שלכם.

עידן רול: אז תיתנו להם את כל הדרכים הכי קלות להיות חלק מהתהליך שלכם, להיות חלק מהדרך שלכם.

עידן רול: אם אתם רוצים לדבר על קהילה גאה, תסבירו בשלושה משפטים מה גרם לכם לקום ולעשות, איפה הקהילה הגאה נמצאת, ותדעו שזה מספיק להם כדי להזדהות עם המסר.

עידן רול: ואחרי שהנגשתם להם את הדבר הזה, תנו קריאה ברורה לפעולה.

עידן רול: במקרה שלי אני אמרתי, טוב, מה עושים?

עידן רול: אני עכשיו קמתי – קמתי מהספסל, מה שנקרא – ואני רוצה להקים ארגון שיקדם את הכוח הפוליטי של הקהילה הגאה, אבל אני לא כל כך יודע איך עושים את זה, כי אף פעם לא הקמתי ארגון ואני לא מבין בפוליטיקה.

עידן רול: אז אמרתי, אוקיי, מה עושים כשרוצים שלקבוצת אנשים יהיה מקום לדבר?

עידן רול: אני אפתח קהילת פייסבוק, אני יודע?

עידן רול: אמרו לי שזה עובד.

עידן רול: אז בסוף הפוסט אמרתי להם: תראו, הגיע הזמן שניקח את הכוח שלנו וניכנס לעשייה פוליטית.

עידן רול: הגיע הזמן שנתרגם את המאבק הצודק שלנו לשוויון זכויות לכוח פוליטי.

עידן רול: אז תלחצו כאן ותצטרפו לקהילת הפייסבוק שלי, ושם אני אתן לכם מידע, נוכל לדבר, וכל מיני דברים.

עידן רול: זה מוביל אותי לכלל אחר, שהוא כלל שאני תמיד אומר שהוא מעולם ההייטק והיזמות, שאני עסוק בו כבר שנים כאיש הייטק ופיתוח עסקי, וגם כעורך דין ליוויתי ועסקתי המון בהייטק וסטרטאפים: אל תחכו שהכול יהיה מושלם במאה אחוז.

עידן רול: זה חשוב, אל תחכו.

עידן רול: אם זה מושלם במאה אחוז זה אומר שכבר הייתם צריכים לצאת עם זה בשבוע שעבר, אם אתם יודעים שאתם רוצים לקדם משהו.

עידן רול: אגב, זה עוול נורא למה שההורים שלי עושים, שהם סופר יסודיים.

עידן רול: אבל אני באמת אומר לכם, אנחנו בדור כזה שהכול נורא מהיר, יש המון מידע.

עידן רול: גומרים אותנו במידע בפייסבוק, באינסטגרם, בכל הרשתות.

עידן רול: אין לנו זמן עכשיו לשבת לעשות דוקטורט על נושא כזה.

עידן רול: תלמדו את החומר אתם, תתמצתו אותו בפסקה ותצאו לדרך.

עידן רול: אם אתם צריכים להקים קבוצת פייסבוק, תקימו קבוצת פייסבוק.

עידן רול: אם אתם חושבים שאתם צריכים עצומה, תפתחו עצומה.

עידן רול: הדבר הכי נורא ליזם – ומבחינתי אנחנו מדברים פה על יזמות, שזה בדיוק כמו יזמות מסחרית ועסקית, זו יזמות חברתית; הדבר הכי נורא זה לפקפק בעצמך וכל הזמן לחשוב, רגע, מה אם אני לא יודע מספיק, מה אם זה לא יעבוד, מה אם לא הוכחתי שמותר לי להיכנס לדבר הזה ולהגיד: בואו אחריי.

עידן רול: אגב, אחד הדברים הכי מפחידים זה השלב הזה שאתה אומר: אוקיי, אני לוחץ על "פרסם", על "שתף", ובעצם אני אומר "אחריי".

עידן רול: ומה אם אף אחד לא יבוא?

עידן רול: זה ממש מפחיד.

עידן רול: זה מפחיד בעסקים, וזה מפחיד באמירה חברתית.

עידן רול: אתה אומר: מה הם יגידו?

עידן רול: אוקיי, מה הוא עף על עצמו?

עידן רול: מי הוא שיחליט עכשיו: בואו תעזרו לי, אני רוצה לעשות משהו?

עידן רול: אל תחשבו ככה.

עידן רול: אתם לקחתם את הזמן, למדתם, קמתם מהספסל – זה היה מספיק חשוב לכם בשביל לשבת ולהקדיש לזה שעות, ימים, אולי שבוע, שבועיים, שבועות עד שהחלטתם וגיבשתם.

עידן רול: הרווחתם את זה.

עידן רול: הרווחתם את זה בפני עצמכם.

עידן רול: ואם המטרה אמיתית ואותנטית, ואם הסיפור האישי שלכם אמיתי ומהלב, תמיד יהיו אנשים שיגידו: ואללה, איפה מצטרפים.

עידן רול: תמיד יהיו.

עידן רול: אל תפחדו להכריז "אחריי", כי תמיד יהיו מי שיבואו.

עידן רול: אז אחרי שאמרתם מה אתם רוצים שהם יעשו – במקרה הזה אני פשוט פתחתי קבוצת פייסבוק – מגיע שלב מאוד מאוד חשוב, השלב של יצירת קהילה סביב הרעיון שלך.

עידן רול: תראו, מטבע הדברים יש מומנטום לכל נושא.

עידן רול: כשאתם מנסים להוביל יוזמה חברתית, לכל דבר יש מומנטום.

עידן רול: לצערי אני ליוויתי ועודני מלווה הרבה מאבקים בארץ, ואני רואה איך קשיים לוגיסטיים, קשיים של ריבוי קבוצות, לפעמים פשוט עוד ועדה שנתניהו מצהיר עליה בפריים טיים בחדשות – באותו רגע שומטת את הקרקע מתחת למחאה.

עידן רול: זה קרה למאבק הצהרונים; זה קרה למאבק הסטודנטים; זה קרה למאבק הנכים; זה קרה למאבק יוצאי אתיופיה, זה קרה להמון מאבקים.

עידן רול: לכל מאבק יש מומנטום, לכל תהליך שאתם צריכים לקדם בו מטרה, רוצים לקדם מטרה, יש מומנטום.

עידן רול: כדי לשמור על המומנטום, כדי לשמור על אנשים איתכם בעניין, עם דרייב, אתם צריכים לייצר סביב הרעיון הזה קהילה.

עידן רול: זה אומר לקחת את כל קבוצת האנשים הזאת – שלפעמים היא חמישה, לפעמים היא שניים ולפעמים 200.

עידן רול: אגב, הרבה פעמים התחלה סוחפת של 10,000 איש משולהבים ונאמנים שכל כך רוצים להיות חלק זאת התחלה שהרבה יותר קשה לעבוד איתה מאשר עשרה אנשים שאומרים: ואללה, אחי, האמת דיברת מה זה יפה, אני אשמח לעזור.

עידן רול: אין לי הרבה זמן, אבל בוא, אני בעניין.

עידן רול: אז מה שעושים זה לייצר קהילה.

עידן רול: אגב, זה גם מושג שהוא היום מאוד מוכר בעולם ההייטק.

עידן רול: גם חברות מסחריות היום כבר הבינו שהכוח שלהן כדי להצליח לשווק מוצרים – אנחנו מדברים פה על רעיונות חברתיים, אבל שם אנחנו מדברים על מוצרים – זה לייצר קהילה סביב מוצר.

עידן רול: למצוא את המשותף אצל צרכנים של אותו מוצר.

עידן רול: שימו לב, זה אותו דבר כאן.

עידן רול: אתם מדברים לאנשים שרוצים לדאוג לחינוך לגיל הרך?

עידן רול: הם צרכנים של רעיון, ואתם צריכים להגיד להם: אתה, את ואת, אתם שלושתכם רוצים את אותו דבר.

עידן רול: אני חושב שאני יודע איך אנחנו יכולים לעשות את זה, אז בואו תכירו אחת את שנייה; בואו תשתפו אחת את השנייה.

עידן רול: מה בעצם אמורה לעשות קהילה?

עידן רול: זה עכשיו ניהול קהילות 101, אבל זה מאוד חשוב, ולא סתם אני עדיין מדבר על החלק של הדיגיטל, כי אני חושב שהדיגיטל הוא כלי אדיר שיש לנו היום כדי להתחיל תהליכים חברתיים ומאבקים חברתיים.

עידן רול: הוא לא מספיק, הוא לא סוף פסוק, אבל הוא התחלה מדהימה, שפעם פשוט לא הייתה.

עידן רול: קהילה חייבת להתבסס על תוכן.

עידן רול: אני אגיד את זה עכשיו שלוש פעמים, בשביל שיהיה אפקט מצטבר מרשים: תוכן, תוכן, תוכן.

עידן רול: קהילה חייבת תוכן.

עידן רול: אנשים לא נמצאים בקהילה סתם ומדברים על הא ועל דא.

עידן רול: הם צריכים שתייצרו להם תכנים בנושא שעניינתם אותם בו.

עידן רול: דיברתם עכשיו על מאבק הנכים?

עידן רול: תדאגו לייצר בפלטפורמה שבחרתם – כל הזמן תנגישו להם כתבות, תסכמו להם דברים שחשוב לדעת, תעשו סקרים ותשאלו מה דעתם על אייטם בחדשות שקשור אליהם.

עידן רול: תנו להם לשתף סיפורים אישיים, תנו להם להביא את עצמם.

עידן רול: פרסמו בכל שבוע פוסט של מישהו בקהילה הזאת שאתם יוצרים ותנו לו במה; תנו לו spotlight, תנו לו להגיד: זה הסיפור שלי, זו הסיבה שאני נמצא כאן, אני רוצה שתכירו אותי ולמה אני כאן.

עידן רול: אז תוכן, תוכן, תוכן.

עידן רול: נוסף לתוכן, אנשים רוצים לשתף.

עידן רול: חברים, אנשים רוצים שישמעו אותם.

עידן רול: לכל אחד מאיתנו יש את הסיפור שלו.

עידן רול: זה שאני יצאתי לדרך והחלטתי להקים ארגון, לצורך העניין – או כל אחד אחר – זה לא אומר שהאנשים האחרים בהכרח רוצים להוביל ארגון, אבל הם מאוד רוצים שישמעו אותם.

עידן רול: הסיפור האישי שלכם נוגע בסיפור האישי שלהם, והם רוצים להשמיע את הסיפור האישי שלהם.

עידן רול: ויתרה מכך, אתם רוצים את הרעיונות שלהם.

עידן רול: ואני אתן לכם עוד טיפ כאן, הרבה יותר טוב, וזה מתקשר לטיפ הקודם – שימו לב, יש היגיון בהרצאה, כך לפחות אני מאמין.

עידן רול: אמרתי לכם לא לצאת מאוחר מדי עם הרעיונות שלכם.

עידן רול: סיבה נוספת למה חשוב לא לצאת מאוחר יותר עם הרעיונות שלכם היא שאנשים מעדיפים להיות חלק מהתהליך.

עידן רול: זה נורא נחמד לראות משהו מעוצב, מוגמר, עם לוגו, עם דף מטרות ועניינים ופלטפורמה ופרופיל בפייסבוק ופרופיל באינסטגרם, ואנחנו כבר עשינו פליירים.

עידן רול: זה אחלה, זה מדהים, זה גם מראה על המון כושר ארגוני וזה מהמם, אבל אנשים רוצים להיות חלוציים יחד איתכם.

עידן רול: אנשים רוצים להיות שותפים לדרך, תנו להם להיות שותפים לדרך.

עידן רול: אתם חשבתם על הרעיון, אבל תנו להם להשתלב בלבנה השנייה; תנו להם להרגיש שהם יוצרים משהו שחשוב להם, כי בגלל זה הם באו.

עידן רול: ויותר מזה, תשתמשו בידע שלהם, תשתמשו בחוכמת ההמונים הזאת, תלמדו מהם.

עידן רול: הרי לאף אחד אין מונופול על שכל; לאף אחד אין מונופול על ידע; לאף אחד אין מונופול על קבלת החלטות נכונות.

עידן רול: תפעלו בדרך שלכם בצניעות, תשאלו אנשים לדעתם, תשתפו.

עידן רול: נכון, זה שלכם, אבל אם זה יהיה שלכם ושלהם, זה יהיה הרבה יותר גדול.

עידן רול: אחרי שנתתם להם מקום לשתף ונתתם להם תכנים שהם יכולים לדבר עליהם, אנחנו צריכים לדבר על מושג שנקרא – זה הכול חלק מיצירת קהילה – אני קורא לזה: פירוק מושג המתנדב.

עידן רול: יש עניין כזה של מתנדבים, להתנדב, התנדבות.

עידן רול: כשמדברים על כל עולמות הפעילות החברתית אנחנו מדברים בעצם על מתנדבים, נכון?

עידן רול: אלה בדרך כלל מנגנונים שמתבססים בעיקר על מתנדבים ומתנדבות, אין להם כמעט תקציבים, הם פועלים על טוב הלב, על הרצון הטוב, ועל האכפתיות שלנו.

עידן רול: אבל המילה "מתנדב" היא מילה טיפה מרתיעה עבור הרבה אנשים.

עידן רול: זוכרים שדיברתי קודם על זה שכדאי שהפוסט יהיה קצר ויכיל את כל המידע, כי לאנשים יש כביסות לעשות?

עידן רול: אז אני לוקח מאוד ברצינות את נושא הכביסות, א. כי כל מי שיש לו ילדים יודע שעושים המון כביסות, וזה די מעיק – נכון?

עידן רול: מאוד מעיק?

עידן רול: המון כביסות.

עידן רול: כביסות זה שם קוד מבחינתי לכביסות, חוגים, הסעות, תיקונים, לעמוד בדואר, ללכת לביטוח לאומי, ללכת לבנק.

עידן רול: סידורים זה דבר נורא.

עידן רול: באמת אין אף אחד כרגע בבית שצופה וחושב שסידורים זה דבר נחמד.

עידן רול: סידורים זה פשוט דבר נורא.

עידן רול: אז לאנשים יש כל כך הרבה על הראש, ופתאום אתם באים ואומרים: שומע, אני רוצה – אני מקים ארגון, הוא נקרא החזית הגאה ואני ממש אשמח שתצטרפי, ואני חושב שתוכלי מה זה לעזור לנו, את גם מעצבת גרפית, ואנחנו ממש צריכים מישהי שתעשה עכשיו לוגו בהתנדבות, ובואי נתחיל ונצא לדרך.

עידן רול: ואז היא: וואו כן, זה נשמע מדהים, אבל כמה זמן כאילו צריך להשקיע בזה?

עידן רול: כי אתה יודע, אני בדיוק התחלתי עבודה חדשה, או: אתה יודע, בדיוק אשתי בהיריון והולך להיוולד לנו ילד, אז כאילו אני לא יכול להגיד לך עכשיו כמה זמן אני אהיה פנוי.

עידן רול: אז להיות מתנדב זה דבר טיפה מלחיץ, טיפה מרתיע.

עידן רול: אני שוב אומר פה shout out לכל הסטודנטים שלנו שם בחוץ: אתם מתנדבים כל כך הרבה, אתם נותנים כל כך הרבה כוח והשראה ודלק לכל כך הרבה ארגונים חברתיים, אז תודה רבה.

עידן רול: אבל לא לכולם יש זמן ולא כולם יכולים, וזה בסדר.

עידן רול: גם אני, שעומד כאן ומרצה לכם כרגע את ההרצאה שלי על איך הופכים חזון חברתי למציאות, לא הקמתי ארגון ולא עשיתי פעילות מהסוג הזה – לא יצרתי מסגרת עד גיל 33.

עידן רול: אז אני בחיים לא אבוא למישהו או למישהי ואגיד להם: מה זאת אומרת אין לכם זמן?

עידן רול: אני משקיע בזה את כל היום שלי.

עידן רול: אני אגיד לכם שבחזית הגאה אני השקעתי כל שעה פנויה; עבדתי במשרה מלאה בהייטק, אבל ישבתי כל ערב כאשר הגעתי הביתה – עוד לא היה לי ילד, אז הערבים שלי היו גם יותר פנויים; אני אשמח שכל הערבים שלי יהיו עמוסים בילדים תמיד.

עידן רול: אין דבר יותר נפלא, מדהים, מופלא וקסום מלהיות אבא, הזכות הכי גדולה בעולם מבחינתי, אבל אז היה לי יותר.

עידן רול: נכון?

עידן רול: אין דבר יותר מדהים מלהיות הורה.

עידן רול: ובאמת, אין דבר.

עידן רול: אני חייב שנייה לעשות הפסקה.

עידן רול: אני רוצה להגיד לכם שהבוקר עברנו דירה.

עידן רול: הגעתי לפה מתוך ארגזים ובלגנים.

עידן רול: הגעתי שמח, והגעתי אפילו מתרגש, כי ראיתי את הבן שלנו רואה את החדר שלו, החדש, והוא היה פשוט – כאילו ריחף באוויר מרוב אושר.

עידן רול: הכנו אותו לזה.

עידן רול: לקחנו אותו איזה עשר פעמים בשבועות האחרונים לבית החדש כדי שיכיר הכול, ושירגיש בנוח על הרגע הראשון שהוא ייכנס, ושיישן טוב.

עידן רול: כי כשאתה הורה, אתה תעשה הכול כדי שהילדים שלך יהיו בריאים, שמחים ומאושרים, ויהיה להם קל.

עידן רול: שיהיה להם כמה שיותר קל; שיתפתחו, שיהיו להם אתגרים, אבל שיהיה להם קל, שיהיה להם טוב.

עידן רול: המבט שלו, הברק הזה בעיניים כשהוא ראה את החדר שלו, ואת הצעצועים בחדר החדש, ואיך הכול היה מסודר, זו הייתה חוויה מדהימה, וזה נתן לי אנרגיה לדבר פה מבחינתי עד מחר בבוקר, ומי זוכר בכלל שלפני שנייה הייתי שקוע בארגזים.

עידן רול: אבל דיברתי על פירוק מושג המתנדב.

עידן רול: אז התפקיד הכי חשוב שלכם בנושא הזה, זה לתת לכל אחד הזדמנות להיות חלק.

עידן רול: אנשים רוצים להיות חלק אבל הם לא בהכרח רוצים להיות הרבה שעות כמוכם.

עידן רול: אז לפני הסיפור של מעבר הדירה אמרתי לכם שהחזית הגאה זה ה-passion שלי, זה הבייבי שלי.

עידן רול: אני יזמתי אותו, ואני השקעתי בו כל דקה שהייתה לי.

עידן רול: באמת, תחשבו מה זה לחזור מהעבודה נגיד בשעה 19:00-18:30, אתה בבית, עובד כל יום עד הלילה; בכל השבתות קם מוקדם בבוקר, עוד לפני שהבן זוג שלי קם, כדי לעבוד על המחשב ולפתח את זה, ולהכין פוסטים מראש, ולעשות הכול – צריך גם להקדיש זמן לבני זוג.

עידן רול: כשאתם עושים יוזמה חברתית, תשתדלו לא להיסחף.

עידן רול: זאת אומרת, זה מרתון, תשתדלו לא לעצבן את בני הזוג שלכם לרמה שהם יגידו: נשמה, אני נורא שמח שיש לך פרויקט או שיש לך משהו שבוער בך, אבל אני עדיין כאן.

עידן רול: אז נורא חשוב לשמור על איזונים בדברים האלה.

עידן רול: אבל מבחינתי אני הבנתי שכמו שפעם לא הייתה לי דקה להתנדב, או היה לי פחות זמן להתנדב, גם לאחרים אין, אבל הם עדיין רוצים להיות חלק.

עידן רול: אז אני אומר: בואו נפרק את הדבר הגדול הזה, ולפעמים מרתיע, שנקרא מתנדב והתנדבות, ונדבר על פעילים.

עידן רול: נדבר על אנשים שהם משתתפים בפעילות כמה שהם יכולים.

עידן רול: אגב, פעיל יכול להפוך למה שאנחנו מכירים כמתנדב.

עידן רול: מי שהיום יש לה שעתיים בשבוע, יכולה עוד חודשיים לעשות שינוי קריירה ופתאום תגיד: אני רוצה איתך לרוץ דוך.

עידן רול: אני איתך.

עידן רול: אתה שם 20 שעות בשבוע, אני שמה 25 – בוא נרוץ.

עידן רול: אבל אתם צריכים לתת צ'אנס לכל אחד לקחת חלק.

עידן רול: עכשיו, מה זה לקחת חלק לקחת?

עידן רול: לקחת חלק זה יכול להיות מישהו שאומר: שומע, אחי, אין לי זמן, אבל אני מה זה מתחבר למה שאתה עושה, אני יכול אולי לשתף בפייסבוק?

עידן רול: מדהים.

עידן רול: מדהים.

עידן רול: מה יותר טוב?

עידן רול: אתה תעזור לי למצוא את המשתף הבא ואת המתנדבת הבאה ואת רכזת המתנדבים ואת רכז הלוגיסטיקה שלי.

עידן רול: בטח, אחי, תודה, תשתף.

עידן רול: יכול להיות שמישהי תבוא ותגיד: תקשיב, אני יכולה באמת לעשות איזשהו תפקיד בהתנדבות, יש לי אפילו חצי משרה, אני עכשיו הורדתי הילוך בעבודה.

עידן רול: אני איתך, בוא, תגיד לי מה אתה צריך.

עידן רול: היא גם יכולה להגיד לכם אחרי שבועיים: שומע, התחלתי עבודה חדשה, אני יודעת שבנית עליי, מצטערת, אני קצת עוברת להילוך אחורי, מורידה הילוך.

עידן רול: סבבה, אתם צריכים גם אותם וגם אותם וגם אותם.

עידן רול: עכשיו אני אגיד לכם משהו חשוב שצריך להבין כאשר בונים קהילה: אנשים רוצים להיות חלק ממשהו, ולא פחות מזה שאנשים רוצים להיות חלק ממשהו, האנשים רוצים להגיד שהם חלק ממשהו, וזה בסדר גמור.

עידן רול: כי מה אמרנו לפני שנייה?

עידן רול: אנחנו רוצים גם אותו וגם אותה וגם אותם, ואת כולם.

עידן רול: יהיו אנשים שיקימו איתכם את המהלך הזה, את הארגון הזה, וישקיעו בדיוק כמוכם.

עידן רול: והם יגידו: אני פעיל בחזית הגאה, אני עושה, אני התחלתי משהו חדש בחיים.

עידן רול: הם יספרו לחברים שלהם: כן, התחלתי לקדם מטרה חדשה, אתם לא יודעים איזה יופי.

עידן רול: ויהיו אנשים אחרים שיעשו לייק פעם בשבוע, וגם הם יגידו לאנשים: אני פעיל בחזית הגאה.

עידן רול: אתם זוכרים מה אמרתי?

עידן רול: אנחנו רוצים גם אותם וגם אותם וגם אותם.

עידן רול: אנחנו רוצים לגרום גם להם, גם להם וגם להם להרגיש חלק, להרגיש חשובים, להרגיש תורמים.

עידן רול: ואנחנו רוצים שהם יתגאו וירצו להגיד: אני חלק מהחזית הגאה.

עידן רול: אנחנו לעולם לא באים ואומרים: מה זה חלק?

עידן רול: אני עובד כאילו בחצי משרה בהתנדבות ואתה עושה לייק בפייסבוק.

עידן רול: לא, אנחנו אומרים: איזה כיף שאתה איתנו.

עידן רול: תודה רבה שאתה עושה לייק בפייסבוק.

עידן רול: עכשיו צריך עוד שלוק.

עידן רול: אני מרגיש כמו בהסבה בפסח, כזה מסב – איך זה נקרא?

עידן רול: הסבה שלישית?

עידן רול: אחרי שפירקנו את מוסד המתנדב, בעצם הצענו לכולם לקחת חלק, וזה מאוד מאוד מאוד חשוב.

עידן רול: עכשיו, אנשים מחפשים לספר שהם עושים, תנו להם אפשרות להגיד מה הם עושים.

עידן רול: תנו להם מקום להתבטא.

עידן רול: אחרי שעשיתם את כל זה, אתם צריכים לקחת את האנשים האלה ולתת להם לפתח קשרים גם בינם לבין עצמם.

עידן רול: אתם יודעים, בפוליטיקה ראיתי דבר מאוד מאוד יפה, כי אני באמת לא מסתכל על דברים בצורה צינית.

עידן רול: מאוד משתדל שלא.

עידן רול: כולנו חוטאים בזה.

עידן רול: יש כל כך הרבה אנשים טובים שרצים איתנו, אתם יודעים, ביש עתיד, בנאמנות אין קץ.

עידן רול: למדתי עם הזמן שבנוסף לעבודה מדהימה, ובאמת, ההתנדבות המוחלטת, באמת, הדרייב הוא ערכים, לא כסף.

עידן רול: הדרייב הוא ערכים, אידיאולוגיה, ועקרונות, ואני באמת כל כך אוהב אותם.

עידן רול: אני אסיר תודה עליהם כל יום.

עידן רול: אז הבנתי, שמעבר לערכים יש שם עוד משהו לא פחות חשוב, והוא דבק לא פחות חשוב לארגון ולקהילה, שהוא פשוט גם מסגרת חברתית.

עידן רול: אנשים רוצים להיות חלק.

עידן רול: אנשים רוצים להכיר אנשים שרואים את העולם בצורה דומה; אנשים רוצים לפגוש אנשים שמעוררים בהם השראה; אנשים רוצים גם לחלק פלאיירים בזמן בחירות, אבל גם אחרי זה לצאת לבירה עם האנשים שמחלקים פליירים ולהכיר אותם, כי הם נהיו חברים.

עידן רול: והדבר שאתם צריכים לשאוף אליו הכי הרבה זה שהם יהיו חברים.

עידן רול: שהם יכירו אחד את השני; ייהנו זה בחברתו של זו וירצו להיות יחד.

עידן רול: ככל שהקהילה הזאת תהיה יותר ביחד, ככה היא תחזיק יותר זמן.

עידן רול: ככה היא תגיע להישגים יותר גדולים.

עידן רול: הדבר הנוסף שחשוב לדעת – כי עד עכשיו דיברנו על דיגיטל – זה שאין תחליף לשטח.

עידן רול: בואו, אין תחליף לשטח.

עידן רול: אין תחליף שטח.

עידן רול: זה לא שטח פוליטי – זה הכול.

עידן רול: זה לצאת ולפגוש את האנשים.

עידן רול: אל תסתפקו ברשתות חברתיות, כמה שזה קל לפעמים, ואפקטיבי.

עידן רול: קחו את הזמן, תפגשו את האנשים, תייצרו את החיבור הזה שיגרום להם לרצות להיות הכוורת הזאת סביב הרעיון שלכם.

עידן רול: מתוך כל אותם, נגיד 5,000 איש, שחברים בקהילת הפייסבוק שיצרתם, מתוכם תמצאו ארבעה, ארבעה שיהיו הצוות שלכם, העוגן שלכם.

עידן רול: האנשים שידעו לרוץ איתכם גם כשלכם יהיה פחות אוויר, כי זה מרתון.

עידן רול: אתם צריכים אנשים מסורים לרעיון ולכם, ואליכם, לא פחות ממה שאתם מסורים.

עידן רול: אתם רוצים למצוא את האנשים האלה, שאגב, ילכו ויתחלפו.

עידן רול: חלק יתחילו, אמרתי, על ההתחלה במקום הזה; חלק יגדלו לתוך זה; חלק יגלו את זה שהם בכלל לא חשבו להיות פעילים בשום צורה, אבל הם פשוט מצאו בזה משהו.

עידן רול: הם מצאו חברים, הם מצאו ערכים, הם מצאו מטרה שגורמת להם לקום בבוקר ולהגיד: איזה כיף שאני חלק מהדבר הזה.

עידן רול: צאו ותכירו אותם.

עידן רול: עכשיו, אני אגיד לכם הכי תכלס: כן, היום אני באמת כבר עושה את זה המון שנים, כבר כמה שנים בעצימות גבוהה מאוד, זה באמת מאוד טריוויאלי בשבילי.

עידן רול: אבל בפעם הראשונה, לא משנה כמה לייקים קיבלתם בפייסבוק על הפוסט הזה, וכמה אנשים הצטרפו לאתר שלכם, לעצומה שלכם ל-whatever שלכם, הפעם בראשונה שאתם תגידו: שומעים, בשבוע הבא ביום שני בשעה 20:00 ניפגש בבר זה וזה בראשון להכיר ולעשות תוכנית עבודה, אז יאללה, תבואו, טוב – זה נורא מפחיד.

עידן רול: זה נורא מפחיד.

עידן רול: אני בדור שגדל על הסרט "הקיץ של אביה".

עידן רול: אנחנו בעצם בכל סיטואציה שאנחנו – אני גם לא חוגג ימי הולדת כמעט, כנראה זה קשור לזה.

עידן רול: בכל סיטואציה כזאת אתה אומר: אוקיי, אבל מה אם אף אחד לא יבוא?

עידן רול: אם ב"אחריי" בפייסבוק אתה עוד יכול להחריש את זה, אתה יכול כאילו להוריד את הפוסט, לדפדף הלאה, אתם יודעים, לאט-לאט לתת ליוזמה לדעוך, כשאתם קובעים מפגש ואף אחד לא בא – ותמיד יבואו, אגב, אבל הפחד שאף אחד לא יבוא – זה הרבה יותר רציני.

עידן רול: אז אתה כבר אומר: אוקיי, אני הולך לשבת שם עכשיו בבר עם חבורת אנשים שאני לא מכיר.

עידן רול: עכשיו, לא להכיר אנשים זה דבר מרתיע.

עידן רול: אנחנו רוצים להכיר אנשים.

עידן רול: זרות זה דבר מרתיע.

עידן רול: לא סתם אנחנו נדבקים לחברים שלנו.

עידן רול: אנחנו נדבקים לחברים שלנו גם בגלל שאנחנו כבר מכירים אותם, והמוכר זה דבר טוב מבחינתנו.

עידן רול: אז בפעם הזאת שאתם אומרים: שומעים, בואו ניפגש – אל תפחדו.

עידן רול: אל תפחדו, כי בלי זה – זה לא יצליח.

עידן רול: אתם רואים שאני משתדל בהרצאה הזאת לתת לכם עקרונות.

עידן רול: אני משתדל לא לומר בצורה מאוד ברורה: זה יעבוד, זה לא יעבוד.

עידן רול: אני אומר איפה שאני מאוד בטוח, מניסיון מאוד מאוד רב: אם לא תצאו, גם אתם, מאזור הנוחות שלכם, ותצאו פיזית החוצה מהבית, תזוזו מהמסכים ותלכו לשבת עם אנשים שמעולם לא פגשתם פנים מול פנים ותכירו אותם ותיצרו איתם חיבור אמיתי – זה לא יעבוד.

עידן רול: זה לא יעבוד.

עידן רול: וגם אם תחשבו שזה עובד, מהר מאוד תגלו שזה לא יעבוד.

עידן רול: ולכן אני באמת ממליץ לכולכם, כמה שיותר מוקדם בתהליך הזה לצאת ולפגוש.

עידן רול: עכשיו, יש חוקים מאוד ברורים לדברים האלה.

עידן רול: זה משתנה בין פוליטיקה לפעילות חברתית ליוזמות אחרות, אבל אם אפשר להגיד כלל אצבע מאוד כללי, יבואו הרבה פחות אנשים ממי שעשו attending.

עידן רול: הרבה פחות.

עידן רול: זה שני שליש, הרבה פעמים, בכל מיני אזורים של פעילות, זה יכול להיות גם הרבה פחות מזה.

עידן רול: אבל אם תעשו את זה טוב ואם תבואו לזה באמת מכל הלב ואם תבואו לשתף ולהקשיב ותשבו ערב שלם ותשקיעו גם בפן החברתי – כי אלה אנשים מדהימים, הם קמו מהבית שלהם בערב ובאו.

עידן רול: אתם יודעים, בכל אירוע חברתי שעשיתי, בכל פעילות חברתית שעשיתי בחיים שלי ובכל אירוע פוליטי שיזמתי או שבאתי לדבר בו, אני תמיד פותח באותו משפט: תודה רבה לכם שבאתם הערב, זה ממש לא מובן מאליו שעזבתם את כל מה שיש לכם, ככה באמצע הערב, באמצע השבוע, ובאתם לשבת פה ולהיות חלק מהדבר הזה.

עידן רול: אני ממליץ לכם תמיד לפתח במשפט הזה, כי זה באמת לא מובן מאליו.

עידן רול: זה לא מובן מאליו, כי אתם לא מציעים להם כסף; זה לא מובן מאליו כי זה משהו התחלתי והם לא בהכרח יודעים לאן הם מגיעים; וזה לא מובן מאליו, כי אם אתם חושבים שאתם חוששים לפגוש אנשים שאתם לא פגשתם, אז תחשבו כמה הם חוששים.

עידן רול: לפחות זה הרעיון שלכם, זה הדרייב שלכם, אתם בניתם את זה; הם מגיעים למשהו של מישהו שהם רק ראו בפייסבוק, התחברו לסיפור האישי שלו ועכשיו הם צריכים לבוא ולשבת איתו פנים מול פנים.

עידן רול: זה לא פשוט בכלל.

עידן רול: אז תנו לאנשים לפגוש אתכם, תכירו אותם ואז תתחילו את התהליך של לזהות מי רוצה את המעבר, מי בוער בו לקחת חלק.

עידן רול: את מי זה גם פוגש במקום שנכון לו לקחת חלק ולעשות את זה.

עידן רול: וברגע שאתם עושים את זה אתם כבר שחקנים לטווח הארוך.

עידן רול: לטווח הרחוק, ל-long term.

עידן רול: כשאתם מוצאים את הכוורת שלכם, אני קורא לזה, אתם יודעים שגם אתם, יהיה מי שיתפוס אתכם אם תיפלו.

עידן רול: גם אתם, יהיה מי שיעזור לכם אם משהו ייכשל – ויהיו כישלונות, לא משנה כמה אתם טובים, לא משנה כמה יהיה לכם מזל – יהיו כישלונות.

עידן רול: ואם אתם לא ערוכים לכישלונות, אתם לא תהיו ערוכים להצלחות.

עידן רול: יכול להיות שלמפגש הראשון יגיעו 100 איש ולמפגש שני יגיעו 20 ואתם תשבו ותשברו את הראש: מה עשיתי לא בסדר?

עידן רול: עכשיו, יכול להיות שלא עשיתם שום דבר לא בסדר.

עידן רול: יכול להיות שגם הייתה פשוט ליגת האלופות באותו הערב, או יכול להיות שפשוט בחרתם שעה לא טובה או מקום לא טוב.

עידן רול: אתם צריכים ללמוד לקרוא את הקהילה שלכם.

עידן רול: להבין אותם.

עידן רול: רצוי פשוט להתייעץ איתם.

עידן רול: לשאול אותם: מה הייתם מעדיפים?

עידן רול: כל כמה זמן אתם רוצים להיפגש?

עידן רול: איך אתם רואים את הרעיון הזה קורה?

עידן רול: אתם חושבים שאנחנו צריכים לעבוד בצורה אזורית?

עידן רול: אתם רוצים אולי להוביל משהו באזור שלכם?

עידן רול: אתם חושבים שזה שונה בין עיר לעיר?

עידן רול: לכן כל כך חשוב להתחיל את התהליך הזה מההתחלה עם אנשים, ולשלב אותם כמה שיותר מוקדם.

עידן רול: זה מגדיל את הסיכויים שהם ירצו להיות חלק.

עידן רול: אבל כישלונות יגיעו, אוקיי?

עידן רול: תגיע פעם שאף אחד לא יבוא.

עידן רול: יגיע שלב שכולם יבואו אבל לא תצליחו לייצר את השלב הבא.

עידן רול: יגיע שלב שהרעיון שלכם אולי כל כך הצליח, כך שתהיה עוד קבוצה שחושבת שהרעיון הזה מצוין והיא תחשוב שהיא עושה את זה בדרך טובה יותר או בדרך שהיא מאמינה בה.

עידן רול: זה לגיטימי וזה יפה וזה מבורך וזה טוב, אבל עכשיו זה הזמן לחשוב איך אנחנו מנהלים את המאבק הזה יחד.

עידן רול: תמיד עדיף ביחד – או איך אנחנו מבדלים את עצמנו זה מזה כדי שכל אחד יוכל למקסם את הקהל שלו כדי להגשים את המטרה הזאת.

עידן רול: כי מאבקים הרבה פעמים נופלים על ריבוי קבוצות בתוך אותו מאבק.

עידן רול: זה דבר נורא מבאס.

עידן רול: ואני שוב אומר, אני מלווה את זה המון כנבחר ציבור, והרבה פעמים פשוט יושב לשיחות אסטרטגיה ואומר להם: בואו, עזבו שנייה, זה הרי לא דבר פוליטי, בואו נדבר על איך אתם עכשיו מוצאים חמישה עקרונות שכולכם מסכימים עליהם כדי שתוכלו לבוא לאותו גורם שאתם צריכים, בין אם אתם צריכים את האוצר, בין אם אתם צריכים את משרד הבריאות או את משרד החינוך.

עידן רול: בואו נחשוב איך אתם מסכימים על חמישה דברים שאתם יכולים להתחייב עליהם יחד ולמקסם את הכוח שלכם.

עידן רול: זה שוב מחזיר אותי לנקודת ההתחלה, אתם זוכרים שדיברתי על ללמוד את השטח?

עידן רול: השטח ממשיך להתעדכן.

עידן רול: השטח ממשיך להשתנות וגם אתם ממשיכים להתעצב.

עידן רול: כשאני התחלתי את החזית הגאה, כמו שאמרתי לכם, ידעתי רק שאני רוצה להגדיל את הכוח הפוליטי של הקהילה הגאה.

עידן רול: היה לי רעיון, סוג של רעיון ערטילאי כזה, איך עושים את זה.

עידן רול: בגדול, לא ידעתי בדיוק, אבל אמרתי: אוקיי, ננסה להקים תאים גאים איפה שאין ונעשה התפקדות למפלגות איפה שיש פריימריז.

עידן רול: ובזה התחיל הרעיון.

עידן רול: ואז הרעיון פוגש מציאות ואתה נתקל בחומות בצורות וזה לא פשוט.

עידן רול: אני, אגב, החלטתי: אם אתה כבר מתחיל את הרעיון הזה, בוא נלך על הכי מסובך שיש.

עידן רול: ואני אמרתי: איזו מפלגה הכי לא מיוצגת בעבור הקהילה שלנו ויש בה הרבה מהמגזר הדתי לאומי שגדלו בבית מאמין, שמאמין בכל סט הערכים – בזמן ההוא של הבית היהודי, היום ימינה – אבל הם גם להט"בים.

עידן רול: הם לא רוצים לעזוב את המפלגה שלהם והם לא רוצים להיות לא ביש עתיד ולא במרצ ולא בליכוד רק בגלל שהם להט"בים.

עידן רול: הם עדיין מאמינים במסורת, הם עדיין מאמינים באותו חזון של ארץ ישראל שמקדמת המפלגה הזאת והם עדיין מאמינים בסט הערכים הזה.

עידן רול: אז צריך לתת להם קול.

עידן רול: ואמרתי: נקים תא גאה בבית היהודי.

עידן רול: הנושא הזה בסוף הבשיל מאוד מאוד יפה למשהו התחלתי, שרץ תקופה, והצלחתי להביא אנשים.

עידן רול: אגב, יותר קשה, שימו לב, כי מעלתי בכלל של עצמי, זה לא הסיפור האישי שלי ולכן זה היה גם יותר קשה.

עידן רול: לכן הייתי צריך למצוא על ההתחלה אנשים שזה הסיפור האישי שלהם.

עידן רול: אבל תמיד עדיף לקחת את הסיפור האישי שלך.

עידן רול: ואני, בסופו של דבר, כיבדתי ולמדתי את אותו מגזר ואת אותם אנשים שמגדירים את עצמם כתומכי הבית היהודי דאז, והם להט"בים, אבל מאוד מהר כבר לא הייתה לי את היכולת לקדם את זה בצורה מלאה כי אני לא אחד מהם.

עידן רול: אני רוצה לעשות איתכם סיכום של הדברים כי זו הרצאה לכל דבר.

עידן רול: אין לי פה לוח שאני יכול לכתוב עליו, אבל יש לי מקום מדהים שאני יכול לשתף אתכם בו בהרצאה הזאת.

עידן רול: אז בואו נעשה איזשהו סיכום לכל מי שרוצה עכשיו בבית.

עידן רול: זה השלב שבדרך כלל בהרצאה – פעם אנשים היו רושמים, היום מה שעושים זה מצלמים את הלוח.

עידן רול: עכשיו אני אגלה לכם סוד על לצלם את הלוח: אתה לא באמת זוכר אף פעם איפה שמת את זה.

עידן רול: זה נשאר ב-camera wall, באוסף התמונות שלכם.

עידן רול: אתם תגידו לעצמכם, אני מקווה: וואו, זו הייתה הרצאה טובה – אני מדבר על הרצאות בכללי – אני אצלם את הלוח ואני אזכור איפה זה מחר ושם זה נשאר.

עידן רול: אז אתם לא צריכים לצלם את הלוח, אבל רק בואו תקשיבו לסיכום על חמשת הכללים.

עידן רול: אמרנו שמתחילים בהגדירו מטרה ברורה.

עידן רול: הגדירו מטרה ברורה, אם אתם לא יודעים להסביר את זה לעצמכם בעשר שניות, זה אומר שזה עוד לא שם, זה עוד לא בשל.

עידן רול: כל התשתית לא חייבת להיות קיימת, ממש לא, אבל הרעיון חייב להיות ברור ברמה שכל אחד שיעצור אתכם, תוכלו להגיד לו: שומע, אני עושה א.; אני רוצה לעשות – אתה איתי?

עידן רול: כזה.

עידן רול: זה קודם כול: אנחנו מגדירים מטרה ברורה.

עידן רול: שתיים, לומדים את השטח, נכון?

עידן רול: אמרנו מבינים מה יש, מה קיים.

עידן רול: זה תמיד יפה וטוב ונכון להעריך את האנשים שפעלו כבר לפנינו ועדיין פועלים.

עידן רול: להיפגש איתם.

עידן רול: תעשו.

עידן רול: שבו לקפה עם כל בן אדם שקופץ לכם בגוגל ונראה לכם משמעותי בתחום הזה, ואז תשאלו אותו: עם מי עוד אני צריך להיפגש.

עידן רול: זה יגרום להם הרבה יותר להעריך אתכם ולרצות לשתף פעולה עם היוזמה שלכם.

עידן רול: עזבו אתכם מאגו.

עידן רול: אני אגיד את זה שוב: עזבו אתכם מאגו.

עידן רול: אתם באים לעשות מעשה טוב, אתם באים לעשות משהו שאתם מאמינים בו?

עידן רול: פשוט תעשו אותו.

עידן רול: תחלקו את החזון שלכם עם כל מי שרק רוצה.

עידן רול: תחלקו את החזון שלכם עם כל אחד ואחת שרוצים להקשיב.

עידן רול: אני מבטיח לכם שאם תעשו עבודה אמיתית עם הסיפור האישי שלכם ותפעלו מכל הלב, הקרדיט יגיע.

עידן רול: אתם תפיקו מזה משהו – גם בפיתוח האישי שלכם, זה בטוח, וגם אם תרצו שזה יקדם אתכם באיזו צורה – שזה חשוב וטוב ונכון, אולי תרצו לגדול מתוך זה – זה יקרה, תעשו את זה מכאן, מהלב, זה יעבוד.

עידן רול: תהיו נאמנים לסיפור שלכם ותמשיכו לעשות את זה מהלב, זה יעבוד.

עידן רול: הכלל השלישי והחשוב כל כך – וואו, אתם יודעים, באמת, אין לי זמן פה, כי יש לי ממש עוד שלוש דקות, אבל סיפור אישי פותח לבבות; סיפור אישי הופך עולמות; סיפור אישי משנה משטרים; סיפור אישי גורם להנפקות ענק ואקזיטים עצומים בהייטק.

עידן רול: סיפור אישי זה הכול.

עידן רול: סיפור אישי זה הלב של שיווק.

עידן רול: זה הבסיס.

עידן רול: הסיפור האישי שלכם זה הכלי הכי טוב שיש לכם.

עידן רול: זה יותר טוב מניסיון, זה יותר טוב מידע.

עידן רול: זה הבסיס.

עידן רול: לא, זה לא אומר שאפשר לוותר על השאר, אבל תתחילו מהסיפור האישי שלכם ותגדלו ממנו.

עידן רול: הסיפור האישי שלכם מבדל אתכם ומחבר אתכם לסיפור האישי שלה ושלו ושלהם, וזה הדבר הכי יפה שיש.

עידן רול: אחרי שהתחלתם מהסיפור האישי שלכם, אמרנו: קריאה לפעולה.

עידן רול: תנגישו את הנושא, אל תיתנו להם לעשות שיעורי בית.

עידן רול: זה לא הם שיחליטו אם לצאת לדרך עם פרויקט חדש.

עידן רול: זה שלכם, קחו על זה אחריות.

עידן רול: תתמצתו את זה לפסקה ותגידו להם, זה כל מה שאתם צריכים לדעת.

עידן רול: אתה מתחבר, את מתחברת למה שאני אומר?

עידן רול: אז יאללה, בואו תהיו איתי בזה.

עידן רול: מה שאתם צריכים, כמה זמן שיש לכם, בואו תהיו איתי בזה.

עידן רול: ואז תגידו: בואו תהיו איתי במה?

עידן רול: מה אני צריך שתעשו?

עידן רול: רק תחתמי פה על העצומה הזו; רק תבוא מחר, אני מארגן הפגנה; בואו אתם שניכם לשולחנות עגולים שנשב ונדבר, כי אני מודה שלא פיצחתי את הרעיון, אבל אני יודע לאן אני רוצה להגיע איתו.

עידן רול: לכם אכפת ולי אכפת, אז בואו ביחד נחשוב מה הצעדים הבאים.

עידן רול: זוכרים שאמרנו לשלב כמה שיותר מוקדם?

עידן רול: כזה.

עידן רול: ואז אנחנו מגיעים לשלב של יצירת קהילה.

עידן רול: אמרנו: רעיון טוב יש גבול לדלק שלו.

עידן רול: לכל רעיון טוב יש תקרת זכוכית של אנרגיה, של מומנטום, של הצטלבות בזמן שאנשים איתכם וזה עובד.

עידן רול: אל תבנו על תקרת הזכוכית הזאת.

עידן רול: אל תבנו על זה שתמיד אנשים יהיו איתכם, כי נושאים מתחלפים.

עידן רול: לאנשים יש מספיק דברים בחיים, שהם אחרים, חשובים להם ודחופים להם, ויש לנו המון מטרות טובות וצודקות לטפל בהן בחברה שלנו – בחברה הישראלית המדהימה שלנו.

עידן רול: אז תייצרו קהילה, כי קהילה זה משהו שמחזיק; אנשים זה משהו שמחזיק; חברויות זה משהו שמחזיק; קשרים בין-אישיים זה משהו שמחזיק.

עידן רול: זה משהו שיוצר, זה דבר יצרני, זה דבר מעורר השראה.

עידן רול: צאו החוצה, תפגשו את האנשים שהתחברו לסיפור האישי שלכם.

עידן רול: תנו להם מידע, תשאלו לדעתם.

עידן רול: תנו להם לשתף אחד את השנייה.

עידן רול: תהפכו אותם למשפחה שלכם.

עידן רול: באמת, בלי ציניות, תיפתחו בפניהם, תספרו להם.

עידן רול: תשתפו אותם, ויחד תמשיכו ותיצרו את החלום שלכם.

עידן רול: ואני מזכיר שוב, אתם רוצים את כולם.

עידן רול: כל אחד ואחת שיאמרו: הסיפור שלך מעניין אותי.

עידן רול: אתם רוצים אותו איתכם באותה סירה, אתם רוצים לתת לו גם להוביל ושדעתו תישמע, ואתם רוצים שהיא תביא את הניסיון ואת הלב שלה ואת ההבנה שלה.

עידן רול: את כולם אתם רוצים.

עידן רול: תנו להם את הדרך שלהם לתרום ולהיות חלק.

עידן רול: כולנו רוצים להיות חלק ממשהו גדול, ומשהו גדול הוא הרבה יותר גדול כשאנחנו עושים אותו יחד.

עידן רול: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת עידן רול.

איתן גינזבורג: בהתאם לסדרי הדיון שהתקבלו בוועדה המסדרת, אני מכריז על הפסקה.

איתן גינזבורג: ישיבת הכנסת תתחדש היום, יום רביעי, י"ב באייר התש"ף, 6 במאי 2020, בשעה 06:00.

איתן גינזבורג: תודה.

מאיר כהן: בוקר טוב לכולם.

מאיר כהן: אני מחדש את ישיבת הכנסת.

מאיר כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת אלי אבידר.

מאיר כהן: 30 דקות ביקשת – 30 דקות קיבלת.

מאיר כהן: כפו עליך הר כגיגית.

מאיר כהן: בבקשה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, הבוקר ארצה לדבר על כלכלה.

אלי אבידר: חבריי לסיעה אמרו לי שיש איזשהו משפט ברוסית שאומר שתמיד מתקיים מתח בין המקרר לטלוויזיה.

אלי אבידר: ומה זה אומר?

אלי אבידר: זה אומר שאז, בזמנו, בברית המועצות, האזרח תמיד פתח את המקרר.

אלי אבידר: אם היה לו אוכל, לא הייתה לו בעיה עם מה שאמרו בטלוויזיה, כי בטלוויזיה תמיד אמרו שהכול בסדר, תמיד אמרו שהכלכלה מצוינת, תמיד אמרו: אנחנו חזקים.

אלי אבידר: תמיד, תמיד, תמיד.

אלי אבידר: כאן, במדינת ישראל, אני חושב שאותו מתח בין הטלוויזיה למקרר מתחיל לקבל זווית מעניינת.

אלי אבידר: תמיד שאלו איך יכול להיות שיש תמיכה כזו בראש הממשלה נתניהו?

אלי אבידר: למה יש את התמיכה הזאת?

אלי אבידר: ולדבר הזה יש תשובה: פתחת – אנשים ראו שיש אוכל.

אלי אבידר: כלומר יכולת להגיד שהוא גרוע, יכולת להגיד ככה, יכולת להגיד אחרת, אבל כלכלית, בסך הכול, ישראל הייתה יציבה, הייתה בריאה.

אלי אבידר: אפשר היה לעשות הרבה שינויים, אפשר היה להוריד הרבה רגולציות, אפשר היה להגיע לשיאים הרבה יותר גבוהים, אבל בסופו של דבר האזרח הישראלי הממוצע פתח את המקרר ומצא בו אוכל.

אלי אבידר: בימים אלה, אני חושב שבכל שבוע שיעבור כאשר מאוכלוסיות גדולות נמנעת היכולת לעבוד, יש יותר ממיליון מובטלים – לא בכול צריך להאשים את הממשלה.

אלי אבידר: אני כבר אומר את זה בכנות וביושר, אבל ההערכה היא שבסביבות חודש יוני, אדוני היושב-ראש, הרבה מאד אזרחים במדינת ישראל יפתחו את המקרר ולא ימצאו אוכל.

אלי אבידר: ומה אומרת האמרה הרוסית: כאשר אתה פותח את המקרר ולא מוצא אוכל, אתה מפסיק להאמין לטלוויזיה, אתה יוצא לרחובות.

אלי אבידר: זו אותה אמרה, והדבר הפשוט הוא, וכפי שאמרתי כבר בהתחלה צריך לומר את זה ביושר: במשבר הקורונה, גם אם ממשלת ישראל הייתה מתנהלת בצורה המיטבית, כפי שאני חושב שהייתה צריכה להתנהל – לא לסגור את הכלכלה ולא להשבית את המשק ולא להכניס את כל מדינת ישראל לחרדה קיומית, ולא לספר לנו שאסור לפתוח ואסור לתת לאנשי עסקים לעבוד – גם אם היו עושים את כל הדברים הטובים, הפגיעה הכלכלית הייתה לפחות, לפחות ב-40%.

אלי אבידר: צריך לומר את זה ביושר.

אלי אבידר: כאשר מסתכלים על מדינות שכן פעלו בצורה נכונה, מדינה כמו שבדיה שהשאירה את הכלכלה פתוחה, שאפשרה לעבוד; ואפילו הונג קונג, שהיה לה אותו ניסיון, והבינה כיצד מתמודדים עם משבר כזה – גם הונג קונג, שבתחילת הדרך סגרה רק את המשרדים הממשלתיים ולא הסכימה לסגור את הענפים הכלכליים של הכלכלה שלה אפילו ליום אחד – גם הונג קונג נפגעה לפחות ב-40%.

אלי אבידר: אבל כאשר אתה אומר לסגור את המשק, לסגור את העסקים, לסגור את הכול, זו פגיעה אנושה, שייקח שנים להתאושש ממנה.

אלי אבידר: אם הייתה לזה הצדקה, אני יכול להבין את זה.

אלי אבידר: לא הייתה לזה שום הצדקה במדינת ישראל.

אלי אבידר: שום דבר.

אלי אבידר: תגידו שזו חוכמה בדיעבד.

אלי אבידר: זו לא חוכמה בדיעבד.

אלי אבידר: אמרנו את זה מהיום הראשון: אסור היה לסגור את הכלכלה.

אלי אבידר: אסור היה לסגור את חברות ההייטק.

אלי אבידר: היו צריכים לייצר פרוטוקולים של עבודה כלכלית, עבודה עסקית בעידן של קורונה.

אלי אבידר: מה זה אומר פרוטוקולים כאלה?

אלי אבידר: יש חברות הייטק – מדובר ב-300,000 עובדים בענפי ההייטק ומדעי החיים – החברות האלה עמידות.

אלי אבידר: היו צריכים להגיד להם: אתם צריכים לעבוד בצורה שונה: חלקו את העבודה לשתי משמרות.

אלי אבידר: תמשיכו לעבוד, שחררו את האנשים שיכולים לעבוד מהבית, שיעבדו מהבית.

אלי אבידר: הדבר הכי חשוב – מערכת החינוך.

אלי אבידר: הכלכלה לא תצא לדרך אם מערכת החינוך לא תעבוד.

אלי אבידר: אנשים לא יכולים להשאיר את הילדים שלהם בבית ללא השגחה, ואני רואה את זה בנסיעה היום-יומית לכאן, לכנסת, ממרחק של 17 דקות בדיוק.

אלי אבידר: ואיך אני אומר לכם 17 דקות?

אלי אבידר: כי נסיעה שפעם הייתה לוקחת לי 55 דקות, לוקחת 17 דקות על השעון.

אלי אבידר: אני כבר לא צריך את Waze.

אלי אבידר: אני יודע בדיוק מתי אני מגיע.

אלי אבידר: אז עד שלא יפתחו את מערכת החינוך, עד שלא יאפשרו לאותם הורים לצאת לעבודה, הכלכלה לא תצא לדרך.

אלי אבידר: בואו תבינו מה קורה כאשר סוגרים את הכלכלה: החברה הישראלית היא הרבה יותר טובה מחברות אירופיות.

אלי אבידר: ולמה?

אלי אבידר: כי אנחנו מאוד משפחתיים.

אלי אבידר: אני יכול לספר לכם על משפחות רבות של ילדים בגילי סוף העשרים שלהם, שכבר מזה שנים יצאו מהבית, גרים בדירות שכורות, מנהלים אורח חיים עצמאי – החבר'ה הצעירים האלה פשוט סגרו את הדירות השכורות וחזרו הביתה להורים.

אלי אבידר: אני מכיר משפחות רבות של זוגות צעירים נשואים עם ילד אחד או שני ילדים שאמרו להורים שלהם: אימא, אבא, אנחנו לא עומדים בהוצאות – אחד מבני הזוג פוטר; אחד יצא לחל"ת; אחד יצא ל-50% הורדת שכר – אנחנו לא עומדים, אנחנו חוזרים הביתה.

אלי אבידר: והמשפחה הישראלית יודעת להתאחד.

אלי אבידר: אגב, המשפחות הערביות יודעות לעשות את זה הרבה יותר טוב מאיתנו, אבל אנחנו עוד הרבה יותר טובים מהאירופים והאמריקנים.

אלי אבידר: אנחנו הרבה יותר משפחתיים, הרבה יותר שבטיים מהחברות האירופיות, למרות שאנחנו רוצים להיחשב כחברה אירופאית.

אלי אבידר: לכן אתם רואים משפחות צעירות – גם במשכן הזה, כשאני מדבר עם חבריי חברי הכנסת, ואנחנו נמצאים פחות או יותר באותם גילים, ויש לנו כבר ילדים נשואים, יש לנו ילדים מבוגרים, ויש לנו ילדים שיצאו לדרך עצמאית, גם הם מספרים לי שהילדים שלהם – הנשואים, עם ילדים אפילו – חוזרים הביתה.

אלי אבידר: וברוך השם שיש להם לאן לחזור.

אלי אבידר: יש להם לאן לחזור ומקבלים אותם בברכה ובאהבה.

אלי אבידר: אז המשפחה הישראלית, גם המשפחות שנמצאות ברמה הכלכלית הנמוכה יותר, גם הן יודעות להסתדר.

אלי אבידר: אני מכיר משפחות מעיירות פיתוח שמתאגדות ביחד ויודעות לעשות את אותו איגום משאבים כדי להחזיק מעמד.

אלי אבידר: הדבר הזה יכול להצליח חודש, יכול להצליח חודשיים.

אלי אבידר: הוא לא יכול להצליח יותר.

אלי אבידר: בעוד חודשיים – ואני מדבר על חודש יוני – אנשים יבינו שזה המצב, ולא יהיו מוכנים לקבל את זה.

אלי אבידר: הציבור הישראלי לא מפונק, למרות שאנחנו נותנים לו ציון של ציבור מפונק, הוא לא מפונק.

אלי אבידר: נכון שהוא יודע ליהנות מהחיים.

אלי אבידר: נכון שאני גאה בכך שהחברה הישראלית הייתה מסוגלת לגרום לכך שחלקים גדולים מהציבור יחיו ברמת חיים טובה, ויצאו – ורבים יצאו לאותו פיגוע בריאותי שאני קורא לו "הכול כלול"; אני חושב שאם יש משהו שטורקיה עושה שפוגע בבריאות הציבורית הישראלית אלה אותן חופשות של הכול כלול, שבהן אדם יוצא וחוזר עם ארבעה קילו ועם כל המדדים הבריאותיים שלו ברמה השלילית.

אלי אבידר: אז הרבה מאוד אנשים יצאו לחופשות.

אלי אבידר: כל הטיסות המוזלות, אורח החיים השתפר פלאים בשנים האחרונות, ועל זה צריך להגיד תודה רבה.

אלי אבידר: בו בזמן, הציבור הזה – כשהתחיל משבר הקורונה – לא התלונן, לא שבר את הכלים; הגיב בצורה טובה לממשלה, הגיב בצורה טובה להוראות שלה.

אלי אבידר: אבל הוא רוצה לראות פתרון.

אלי אבידר: הוא רוצה להאמין לשלטון.

אלי אבידר: הוא רוצה להאמין שמה שאומרים לו זה באמת מה שקורה.

אלי אבידר: ומה תפקיד ממשלה במשבר כלכלי כזה?

אלי אבידר: קחו למשל את המהלכים שבעצם מגדיר משרד הבריאות, שהתחיל לנהל.

אלי אבידר: וכאן אני רוצה להגיד לידידי גלעד ארדן השר, שאני מאוד מכבד: בצבא תמיד אמרנו שמג"ד צריך לנהל את הגדוד והוא לא יכול לתת למ"פ המפקדה להחליט בשבילו מה לעשות.

אלי אבידר: גם קצין הכספים באוגדה לא יכול להגיד לאוגדונר איך עושים את התרגיל וכמה ימים עושים את התרגיל.

אלי אבידר: הוא יכול להגיד לו: יש לך תקציב לזה, יש לך תקציב להוא.

אלי אבידר: אחת הנקודות שאנו רואים כאן היא שמשרד הבריאות – גורם מקצועי – יכול לתת את דעתו.

אלי אבידר: הוא בעצם מנהל את המדינה.

אלי אבידר: הוא גם מנהל את החזרה של הכלכלה לשגרה.

אלי אבידר: שמעתי שמנכ"ל משרד הבריאות בעצם מחייב את בעלי הקניונים לאפשר לציבור להיכנס לקניון רק במידה שהם מורידים לטלפון שלהם אפליקציה.

אלי אבידר: אני רוצה להגיד למנכ"ל משרד הבריאות בר סימן-טוב, שהפך להיות כוכב טלוויזיה וכוכב תקשורת, וכבר יש לו תמונות ב"שבעה ימים" – אני רוצה להגיד לו שהוא לא יכול להחליט על דבר כזה.

אלי אבידר: והסיבה היחידה שהוא מחליט על דבר כזה זה כי מישהו נותן לו, מישהו רוצה להכין את עצמו לזה שהוא שמע לגורמי המקצוע.

אלי אבידר: הקניונים לא יצליחו לתפקד אם יאפשרו לכל אחד שנכנס להוריד את האפליקציה.

אלי אבידר: אפשר יהיה לאפשר לקניונים להגיד: תכניס כמות מסוימת של אנשים, תדאג שמי שנכנס יהיה עם מסכה, תדאג להזכיר לכל מי שנכנס לשמור על מרחק של שני מטר אחד מהשני.

אלי אבידר: הכול בסדר מהבחינה הזו.

אלי אבידר: להתחיל להכריח אנשים להוריד אפליקציות לטלפון – הדבר הזה לא יתקיים ולא יקרה.

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך, אבל יש תופעה של אנשים שיוצאים לקניונים – למה שפתוח – בלי הטלפון.

אלי אבידר: ברור, איזו שאלה.

מאיר כהן: אז הסיפור הזה של המעקבים – – –

אלי אבידר: לא, זה שטויות.

אלי אבידר: גם הציבור הישראלי, תשמע – – –

מאיר כהן: הם יוצאים בלי הטלפון כדי שלא יאכנו אותם.

אלי אבידר: הם יוצאים בלי הטלפון כדי שלא יאכנו אותם.

אלי אבידר: ברור, חד-משמעית.

אלי אבידר: אז הבנייה של הפרוטוקולים כדי להחזיר את הכלכלה – הם פשוט לא עושים את העבודה.

אלי אבידר: המשק לא חזר לעבודה, ואחד הדברים היפים שנעשו בשנים האחרונות – כשהייתי במגזר העסקי ראיתי כיצד זה גם פוגע: קחו לדוגמה את הסוגיה של הכסף המזומן.

אלי אבידר: בשנים האחרונות הממשלה העבירה תקנות למניעת עסקאות במזומן.

אלי אבידר: יש ענפים שנפגעו מהדבר הזה.

אלי אבידר: אספר לכם, רבותיי, עסקאות המזומן בימים האלה הן לא כלכלה פרללית, הן ילכו ויתרחבו, כיוון שאנשים לא ירצו לשלם מיסים.

אלי אבידר: אף אחד לא ירצה להתחלק, אותם 50% מס, כאשר הוא לא מרוויח כלום.

אלי אבידר: אין לו מאיפה לחלק את זה.

אלי אבידר: הוא לא יצליח לגמור את החודש.

אלי אבידר: לכן כל ההליך התקין של הרשות להלבנת הון והעמידה בתקנים הבין-לאומיים של ה-FATF – הרשות הבין-לאומית להלבנת הון – כל אלה הולכים לפח.

אלי אבידר: כשכלכלה לא עובדת, אנשים קודם כול רוצים שיהיה להם כסף בכיס לקנות מוצרים במכולת ובסופרמרקט בשביל המשפחה שלהם.

אלי אבידר: הם יעשו את זה גם אם הם יצטרכו לעבוד – סליחה על המילה הזאת – בשחור.

אלי אבידר: להגיד לאנשים כל כך הרבה זמן: אי-אפשר לפתוח מספרות – מה אתם רוצים שאנשים יעשו, נראה לכם שאנשים לא יסתפרו?

אלי אבידר: כן, הם יסתפרו, וכן, הם ישלמו בשחור.

אלי אבידר: זו התקלה.

אלי אבידר: התקלה הייתה במניעת חלקים גדולים בכלכלה ובמשק הישראלי שלא היה טעם למנוע אותם.

אלי אבידר: דבר משמעותי של מה ממשלה הייתה יכולה לעשות ובוודאי לא עושה: קחו למשל את כל סוגיית העצמאים.

אלי אבידר: הבנקים עושים את מה שהבנקים יודעים לעשות, לשמור על עצמם.

אלי אבידר: יש להם ועדות אשראי.

אלי אבידר: הם מקיימים – מבחינתם הלוואה של 10,000 דולר והלוואה של 100 מיליון דולר זה אותו דבר.

אלי אבידר: זה אותו דיון כמעט.

אלי אבידר: הם מקיימים את אותו דיון כדי שתתבצע איזו סיסטמה של קבלת החלטה ואם מישהו אחרי זה יאשים אותם שעשו משהו לא תקין – הם יגידו: הינה, קיימנו את התהליך.

אלי אבידר: לכן הבנקים ישמרו על עצמם.

אלי אבידר: אז מה עשו?

אלי אבידר: קודם כול, אף אחד לא יקבל עכשיו אשראי.

אלי אבידר: דבר שני, כל אלה שיש להם הלוואות, מבקשים מהם להחזיר.

אלי אבידר: אם הם לא רוצים להחזיר את הכסף, מבקשים מהם להגדיל ערבויות.

אלי אבידר: אז אומרים לאנשים: תביאו את הבתים.

אלי אבידר: אתם מבינים שעסקים קטנים שבנויים על אשראי הם מה שמניע את משק העצמאים ואת החברות הכלכליות.

אלי אבידר: היום הבנקים אומרים להם: בואו תגדילו סכומי הערבות.

אלי אבידר: מה זה להגדיל את סכומי הערבות?

אלי אבידר: אתן לכם דוגמה מחברות יהלומים – אני מגיע מתחום היהלומים.

אלי אבידר: הייתי גם מנכ"ל הבורסה וגם מנכ"ל מכון היהלומים במשך 11 שנים.

אלי אבידר: חברת יהלומים לא יכלה להתנהל בלי אשראי.

אלי אבידר: יש להם סטוק – זה הכסף שלהם.

אלי אבידר: יש להם קופסת יהלומים – זה ההון שלהם.

אלי אבידר: בא הבנק ואומר: תגדיל לי את הערבות, כי מחיר היהלומים בגלל המשבר ירד ב-50%.

אלי אבידר: לך תביא לי עוד 50% מהבית.

אלי אבידר: מה אותו יהלומן יכול לעשות?

אלי אבידר: ללכת להביא את הבית.

מאיר כהן: אני חושב שזה ירד.

אלי אבידר: זה יורד, ודאי, כי במשבר כלכלי הדבר הראשון שאתה מפסיק לקנות זה תכשיטים ויהלומים.

אלי אבידר: אתה ממשיך לקנות אוכל, אתה מפסיק לצאת לחופשות, אתה מפסיק לקנות מוצרי יוקרה, ובוודאי שזה נפגע לפרק זמן.

אלי אבידר: הבנקים, שכרגע מגינים על עצמם, לא מקבלים את אותו טלפון מהממשלה שאומר: אנחנו אומרים לכם, תרגיעו.

אלי אבידר: אל תשגעו את המשק.

אלי אבידר: תנו פה גרייס לשישה חודשים, לשמונה חודשים, כדי שהחברות האלה לא יתמוטטו.

אלי אבידר: כי מה החברות האלה יעשו?

אלי אבידר: כשיבואו ליהלומן, שחשוף לבנק שלו ב-2–3 מיליון דולר, ויגידו לו: עכשיו לך תביא 1.5 מיליון דולר – אין לו מאיפה להביא את זה.

אלי אבידר: מה הוא יביא?

אלי אבידר: חלקם גם ככה כבר ממושכנים עם הדירות שלהם.

אלי אבידר: אז מאיפה הם יביאו את הכסף?

אלי אבידר: הם ילכו לגנוב?

אלי אבידר: אז הם יפשטו רגל.

אלי אבידר: מי ירוויח מזה?

אלי אבידר: אף אחד.

אלי אבידר: ראיתי את הטבלה של נתניהו במסיבת העיתונאים האחרונה, שבה הוא כבר מאיים: אם מספר החולים הקשים יעלה מ-100 ל-250, אנחנו נעצור; אם מספר ההידבקויות יעלה מזה לזה – אנחנו נעצור.

אלי אבידר: איזה תעצור?

אלי אבידר: אתה לא תעצור שום דבר.

אלי אבידר: אתה תעצור – אנשים יצאו לרחובות.

אלי אבידר: אתה עצרת מספיק.

אלי אבידר: לא תוכל לעצור יותר.

אלי אבידר: מחקת את העתיד הכלכלי של חלק גדול מאוד בחברה הישראלית.

אלי אבידר: אמרתי את זה כבר פעם מעל הפודיום הזה: יש ילדים שפעם חשבו שההורים שלהם יוכלו לעזור להם.

אלי אבידר: זה לא יקרה.

אלי אבידר: ההורים כבר לא יכולים לעזור.

אלי אבידר: גם הפנסיות של ההורים נפגעו.

אלי אבידר: יש סבים וסבתות שחיו מהכנסה, והגאווה הכי גדולה שלהם זה ללכת ולהיות מסוגלים לקחת את הנכד לטיול בר-מצווה לחוץ לארץ, לקחת את הנכדה לאיזה טיול שהיא רוצה במוזיאונים באחת המדינות בעולם.

אלי אבידר: הסבים והסבתות האלה לא יוכלו לעשות את זה.

אלי אבידר: אחד הדברים שאמרתי כאן – והיה כאן חברי חבר הכנסת מרגי, והוא מגיע מתרבות ספרדית, והוא גם ענה לפני שאמרתי: אבא שלי, מאז שאני זוכר את עצמי, בגיל צעיר היה חופר לי באותו משפט: כשאבא נותן כסף לילד – האבא שמח והילד שמח.

אלי אבידר: כשאבא צריך לקחת כסף מהילד – הילד בוכה והאבא בוכה.

אלי אבידר: וזה המצב שאנחנו נמצאים בו היום.

אלי אבידר: היום סבים וסבתות – שברוך השם כיום אנחנו צופים להם חיים בבריאות מלאה עד גיל 100-90 – הם יצאו לפנסיה בגיל 67, יש להם כמעט חצי מחייהם לחיות בפנסיה.

אלי אבידר: הפנסיות שלהם נפגעו, רמת החיים שלהם ירדה והם לא יוכלו לסייע לנכדים כפי שחשבו שיוכלו.

אלי אבידר: היום אנחנו נמצאים במצב שלא רק שאנחנו משיתים על הדור הצעיר את החובות שלנו, אנחנו אומרים לדור הצעיר: אתם תממנו את הסבים והסבתות ב-40-30 השנים הקרובות.

אלי אבידר: זה המצב שאנחנו נמצאים בו, וזה בגלל אותה החלטה שקיבלו, שנובעת מחרדה והיסטריה, לסגור את המשק ועכשיו.

אלי אבידר: זו הייתה תקלה.

אלי אבידר: זו הייתה הטעות.

אלי אבידר: ראיתי, אדוני היושב-ראש, את הפספוס של ההזדמנות.

אלי אבידר: המשבר הזה יכול היה להיות גם הזדמנות.

אלי אבידר: יכולנו לקחת את משבר הקורונה – את המשבר הכלכלי שנובע מהקורונה – ולעשות אותו להזדמנות.

אלי אבידר: למשל, יש לנו היום יותר ממילון מובטלים.

אלי אבידר: אותם מיליון מובטלים יקבלו דמי אבטלה.

אלי אבידר: למה אי-אפשר היה לקחת את האגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה ולבקש ממנו – והיה מספיק זמן – להקים מערכי הכשרה מקצועית ולחייב בכך חלקים גדולים מאותם מובטלים?

אלי אבידר: להגיד להם: אתם רוצים דמי אבטלה, בסדר גמור.

אלי אבידר: לא תקבלו דמי אבטלה – תקבלו אפילו יותר, תקבלו אפילו דמי אבטלה פלוס 30%, אבל לכו להכשרה מקצועית.

אלי אבידר: לכו ללמוד מקצוע שאתם יכולים להיות רלוונטיים לו.

אלי אבידר: אחת ההזדמנויות של המשבר הכלכלי של הקורונה היא שבעצם הוא גרם להרבה מאד עסקים להיסגר.

אלי אבידר: אחד המבחנים שאני תמיד אומר – יש מושג בכלכלה שנקרא re-engineering, שבו עסק מחליט שהוא עוצר, בודק מה הוא עושה, ומשנה את ההתנהלות שלו מהיסוד, כדי להיות מסוגל לעמוד באתגרים של העתיד.

אלי אבידר: אותו תהליך של re-engineering, אחד הדברים שמלמדים בבתי הספר למינהל עסקים, שבחיים אנשים לא עושים re-engineering כי הם יכולים; הם עושים את זה רק כשהם חייבים.

אלי אבידר: הם עושים את זה כשהם רואים שאחוזי הרווח יורדים; הם רואים את זה כשהם מאבדים את היכולת שלהם להתמודד עם חברות במשק; הם עושים את זה כשהם נופלים, ואז הם נאלצים לעשות את אותו re-engineering.

אלי אבידר: ובדרך כלל מה עושים?

אלי אבידר: מפטרים, משנים כיוונים ובונים כיוונים אסטרטגיים חדשים.

אלי אבידר: כאשר יש עסקים במדינת ישראל שלא הצליחו לעמוד על הרגליים אחרי חודש אחד ללא הכנסה, אותם אנשי עסקים צריכים להסתכל בראי ולהגיד לעצמם ביושר: אם אני לא מסוגל לעמוד אחרי חודש אחד בלי הכנסה, כנראה שמשהו אצלי לא בסדר, כנראה שאני צריך לשנות כיוון.

אלי אבידר: אני לא מספר לכם את זה כאדם שקרא מאמרים.

אלי אבידר: אספר לכם מה קרה בשנת 2008 בענף היהלומים, כשהייתי מנכ"ל מכון היהלומים הישראלי.

אלי אבידר: בשנת 2008 פתאום נפל על הכלכלה העולמית משבר הבנקים, subprime crisis.

אלי אבידר: הבנקים בעולם הפסיקו במכה אחת את העבודה שלהם ואת מתן האשראי.

אלי אבידר: מה שקרה, הכלכלה העולמית לא נעצרה כמו בקורונה, כי אף אחד לא עשה סגר על כל הכלכלה, אבל ברגע אחד כאילו לחצת על כפתור וכיבית את האור.

אלי אבידר: אני זוכר את הבורסה הישראלית, בורסה מפוארת עם 20,000 עובדים.

אלי אבידר: באולם המסחר של הבורסה יש בצד כמויות – ידידי השר גלעד ארדן ביקר שם כמה פעמים – של שולחנות של הקניינים מחו"ל, ובכל שבוע מגיעים קניינים, מדרום קוריאה, מיפן, מהונג קונג, מהודו, יושבים שם ושמים שלט קטן: אני מחפש סחורה כזאת וכזאת.

אלי אבידר: מגיעים הסוחרים הישראלים ומציעים להם את מרכולתם.

אלי אבידר: ברגע שהחל משבר הבנקים לא הגיע קניין אחד מחו"ל.

אלי אבידר: ברגע אחד סגרו את החשמל בבורסת היהלומים הישראלית.

אלי אבידר: אף אחד לא ידע מה לעשות.

אלי אבידר: כולם הסתובבו ואמרו: לא היה משבר כזה מעולם.

אלי אבידר: לא ראינו דבר כזה מעולם.

אלי אבידר: בעולם הפסיקו לקנות יהלומים.

אלי אבידר: זה הדבר הראשון שעשו.

אלי אבידר: בדרך כלל מי קונה יהלומים?

אלי אבידר: או אנשים שקונים יהלומים יחסית זולים – לאירוסין, ל-engagement ולנישואים – או יהלומים יקרים שאנשים בעלי מעמד רוצים להעניק לבני ובנות המשפחה שלהם, או כהשקעה.

אלי אבידר: כל סוגיית קניית היהלומים להשקעה נעצרה במכה אחת.

אלי אבידר: זה נתן מכת מוות לענף היהלומים הישראלי, שהתמחה ביהלומים יקרים.

אלי אבידר: אז אף אחד לא ידע מה לעשות.

אלי אבידר: הבורסה הישראלית דיברה עם הבורסות בחו"ל.

אלי אבידר: אף אחד לא ידע מה לעשות.

אלי אבידר: כולם אמרו, איך הולכים לפתור את הבעיה?

אלי אבידר: אני גאה לומר שמכון היהלומים הישראלי, שהוא במובן מסוים כמו מכון היצוא הישראלי ליהלומים, בתקופתי כמנכ"ל, יזם תוכנית שנקראת: ביחד נעבור את זה – together works.

אלי אבידר: אמרנו: ממילא אף אחד לא עובד, ממילא כולם כרגע מסתכלים על עצמם ולא מצליחים למכור יהלום אחד, בואו ננצל את הזמן הזה כדי לצאת לדרך חדשה.

אלי אבידר: פתחנו בסדרת הכשרות.

אלי אבידר: זו הייתה הפעם הראשונה שאני זוכר את עצמי אחרי כמה שנים טובות – פעם היית מפרסם קורס לחברי הבורסה והיית צריך להתחנן שאנשים יגיעו, כי לא היה להם זמן; הם עבדו בעסק שלהם, לא בזבזו זמן על שטויות.

אלי אבידר: פתאום פתחנו קורסים, ואנשים הלכו מכות כדי להיכנס לקורס.

אלי אבידר: הכיתות היו מלאות.

אלי אבידר: הצלחנו תוך פרק זמן של חודשיים להביא 150 חברות ישראליות שלא הבינו באינטרנט, לא הבינו באון-ליין, לא הבינו במסחר באון-ליין, לפתוח עבודה ברשת, להעביר את עסקי היהלומים שלהם לאון-ליין.

אלי אבידר: הגענו למצב שיצרנו תוכנית שבה היינו יזמים, כארגון – סוג של ממשלה.

אלי אבידר: יצרנו מיפוי של כל מערך הקניינים בארצות הברית וכל מערך הקניינים באסיה.

אלי אבידר: יצרנו מצב שבו אותם קניינים יכולים היו להתקשר טלפונית ולומר: אני מחפש יהלום.

אלי אבידר: כל חברי הבורסה היו מקבלים סמ"ס, גם ב-02:00: פלוני-אלמוני שיושב בוויומינג בארצות הברית מחפש יהלום כזה וכזה.

אלי אבידר: אפשרו לחברי הבורסה לקבל גם את השם שלו, גם את הפרטים שלו, ולשלוח לאותו סוחר בדיוק מה יש להם ומה אפשר.

אלי אבידר: אחת המתנות הגדולות שאמרתי לעובדים שלי שנקבל היא שאנשים יכעסו עלינו.

אלי אבידר: התחלנו לקבל טלפונים זועמים מיהלומנים: תפסיקו לשגע לנו את המוח.

אלי אבידר: אנחנו מקבלים סמ"סים ב-04:00, ב-05:00, לפנות בוקר, זה לא לעניין.

אלי אבידר: אני אהבתי את זה, כי עדיף שיתלוננו על זה מאשר שיגידו: אתה לא עושה שום דבר.

אלי אבידר: באותה תקופה, בשנת 2008, הגענו למצב שלא רק שהענף הישראלי הוביל את היציאה מאותו ה-subprime crisis והוכיח שבורסה וענף יהלומים כן מסוגלים לעשות את זה בלי העזרה של החברות הגדולות, בלי העזרה של De Beers ואלרוסה וכל הענקים שיש להם המיליארדים, אלא ענף שאומר: אני הולך לנצל את המשבר הזה כהזדמנות ליציאה.

אלי אבידר: זה היה דבר שאני לוקח איתי ואומר שגם משבר זו הזדמנות שיש לנצל אותה.

אלי אבידר: במשבר, כשאנשים מבינים שהעסק שלהם לא תחרותי מספיק, אפשר לדבר עם אותם אנשים ולהגיד להם: בואו תשנו מקצוע, תבדקו מה אתם יכולים לעשות אחרת, תבדקו איך אתם יכולים לשפר את המצב שלכם.

אלי אבידר: לאחרונה אני שומע שיש קריאות להקים מפלגת עצמאים במדינת ישראל.

אלי אבידר: אני יכול לומר: הדבר הזה לא יעבוד.

אלי אבידר: אני שנים מתחבט בדבר הזה ששואל: למה במדינת ישראל, בשונה מאמריקה, אנשים לא מצביעים בשביל העסק שלהם?

אלי אבידר: בארצות הברית יש חלוקה ברורה: בעלי עסקים הם רפובליקנים, כי הם לא רוצים לשלם מיסים.

אלי אבידר: הם יכולים להיות ליברלים בתפיסה שלהם, הם יכולים להיות סופר דמוקרטים בפילוסופיה שלהם, אבל הם לא רוצים לשלם מיסים.

אלי אבידר: במדינת ישראל – משהו בדנ"א שלנו:

אלי אבידר: אנשי עסקים שצריכים לדאוג לעסק שלהם וצריכים לדאוג שתהיה פחות רגולציה תמיד מצביעים למפלגות שיש להם תפיסה יותר סוציאליסטית.

אלי אבידר: זה דבר מדהים.

אלי אבידר: דווקא אנשים שהם תמיד ברמת הכנסה יותר נמוכה, וזקוקים לרגולציה וזקוקים להגנת הממשלה, הם לא מצביעים למפלגות סוציאליסטיות.

אלי אבידר: הם מצביעים – אני בכוונה אומר את זה בכלליות – מצביעים לליכוד.

אלי אבידר: וזה בדיוק צריך להיות ההפך.

מאיר כהן: זה רק אומר שהסוציאליזם הישראלי הוא מזמן קפיטליזם באצטלה אחרת.

אלי אבידר: אפשר גם להסתכל על זה אחרת.

אלי אבידר: אפשר גם לומר שהקפיטליזם הישראלי יורה לעצמו ברגל.

אלי אבידר: אבל אותה קריאה להקים מפלגת עצמאים, הערכתי היא שזה לא יצליח.

אלי אבידר: זה לא יצליח כיוון שאותם אנשי עסקים, ששנים בנו את העסק שלהם ולא ביקשו טובות מאף אחד, ולקחו מהם רמות מיסוי מטורפות שאין להן שום הצדקה, ועל הגב שלהם בנו פה משק ישראלי לתפארת – אותם אנשים לא מצביעים בשביל העסק שלהם.

אלי אבידר: פעם אחת, בפעם הראשונה שהלכתי לכנס של סוכני ביטוח באילת, וראיינו אותי שם על הבמה, אמרתי: למה אתם לא מצביעים בשביל העסק שלכם?

אלי אבידר: אתם לא רוצים שהילדים שלכם ימשיכו את העסק?

אלי אבידר: הרי אתם אומרים שלילדים אין עתיד.

אלי אבידר: אי-אפשר להעביר את סוכנות הביטוח לעתיד.

אלי אבידר: למה אתם לא מצביעים בשביל העסק שלכם?

אלי אבידר: למה אתם לא מצביעים בשביל מפלגה שמתחייבת לשמור עליכם כבעלי עסקים?

אלי אבידר: אין תשובה – כי לא מצביעים בשביל העסק.

אלי אבידר: אני רוצה לסכם ולומר: ההערכות כרגע במערכת הפוליטית הן שראש הממשלה בנימין נתניהו רוצה בחירות.

אלי אבידר: הוא לא ממהר לשום מקום.

אלי אבידר: הוא יקבל את החתימות של כחול לבן, וכפי שאמרתי כבר לפני שבוע, במשך השבועיים שבהם צריך להקים ממשלה, אנשי כחול לבן – שאני לא מרחם עליהם ולא חס על בריאותם הנפשית ועל יציבותם הנפשית – לא ידעו עד הרגע האחרון אם הוא יכניס אותם לממשלה.

אלי אבידר: אני רוצה לומר בדבר הזה משהו קטן: אם נתניהו רוצה בחירות, אני רוצה לומר לו בהצלחה.

אלי אבידר: אם הוא חושב שהוא יצליח להגיד לאותם אנשים שבחודש יוני יפתחו את המקרר ולא ימצאו אוכל שהוא זה שהציל את הכלכלה מאותו משבר כשהוא היה שר אוצר, והוא זה שיעשה את זה – שיהיה לו בהצלחה.

אלי אבידר: אני רוצה להגיד על חבריי ועליי מישראל ביתנו.

אלי אבידר: אני תמיד אומר שאנחנו מסיימים מערכת בחירות ואנחנו כמו סוסים ותיקים במלחמה, שככה מתעייפים אחרי מערכת בחירות ונחים קצת ואוכלים קצת עשב אולי, אבל ברגע שאנו מריחים את אבק השרפה באוויר, אנו מתיישרים ויוצאים לקרב.

אלי אבידר: אז אנחנו לא פוחדים מבחירות.

אלי אבידר: ואם הוא רוצה להוביל אותנו לבחירות רק כדי לקבל עוד שלושה חודשים בתור ראש ממשלה כיוון שהוא לא יהיה מוכן – ואני חייב להגיד שאני לא מבין איך הוא רוצה לשלם 18 שרים ועוד מיליון סגני שרים, כדי ללכת פעמיים בשבוע – – –

מאיר כהן: 36 שרים.

אלי אבידר: Whatever – וללכת פעמיים בשבוע לבית משפט.

אלי אבידר: אני לא רואה בזה היגיון, אני לא רואה בזה שום חוכמה פוליטית.

אלי אבידר: לכן אני אומר את הדבר הבא: אם הוא חושב שהוא ילך לבחירות וישיג תוצאה יותר טובה, והוא מתבשם באותם 41 מנדטים – שיהיה לו בהצלחה.

אלי אבידר: אני חושב שהוא אפילו לא מבין.

אלי אבידר: היחידים שמבינים את זה זה במועצה לביטחון לאומי, שעוד עושים תרחישים על מה יקרה בתקופה – אם יהיה מרי אזרחי, אם אנשים יהיו רעבים ויצאו לרחובות ויתחילו להרוס מרכזי שלטון.

אלי אבידר: אז אני אומר בדבר הזה, קודם כול, הציבור הישראלי צריך להבין שהרסו לו את הכלכלה כשסגרו את המשק ביום אחד, בחרדה, בהיסטריה – ואולי גם לניצול צרכים פוליטיים – וגרמו למשק הזה להיכנס לאחד הרגעים היותר-קשים שלו.

אלי אבידר: ייקח עוד הרבה זמן עד שזה ישתפר.

אלי אבידר: הממשלה הזאת לא מראה סימנים שהיא יודעת כיצד להוציא אותנו מהמשבר הזה.

אלי אבידר: היא לא מראה שהיא נותנת לנו תקווה.

אלי אבידר: כל הזמן מאיימים עלינו: אם יהיו עוד 150 חולים, נעצור.

אלי אבידר: מה תעצור?

אלי אבידר: איזה תעצור?

אלי אבידר: גם אם יהיו 1,000 חולים אתה לא תעצור.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי אבידר: כבר הרסת מיליון וחצי תושבים.

אלי אבידר: אם נתניהו רוצה בחירות, שיהיה לו בהצלחה, נקדם אותו בברכה.

אלי אבידר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, בוקר טוב.

מאיר כהן: חבר הכנסת כסיף, הנמקה של שעה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, משכימי הקום, סובלי האינסומניה הנכבדים, כמו הצפרדע המתבשלת במים – על הצרידות שלי אני מתנצל – המתחממים לאט-לאט, מתרחצים כעת חברי הליכוד וכחול לבן; משכשכים במים החמימים וחותרים אל עבר משרדים ותפקידים ותפנוקים.

עופר כסיף: עוצמים עיניים בהנאה בעוד המים מתחממים.

עופר כסיף: למעשה, כולנו עומדים היום בתוך סיר מים קרוב לרתיחה.

עופר כסיף: כפי שכתבו חוקרים רבים, משפטנים, פילוסופים, מדעני מדינה, היסטוריונים: ישראל מעולם לא הייתה ראויה להיקרא דמוקרטיה.

עופר כסיף: כדברי פרופ' אורן יפתחאל, למשל, אולי היו בישראל סממנים דמוקרטיים אולם מעולם לא היה בה משטר דמוקרטי.

עופר כסיף: והיום החוקים העומדים בפנינו וההסכם הקואליציוני שבבסיסם, על האנשלוס המצוי בו – מי שלא יודע, הכוונה לסיפוח הפושע המתוכנן – עומדים למחות גם את אותם סממנים מעל פני אדמת הגזל, ולשרוף את כולנו ברותחין ואף בקולחין.

עופר כסיף: ישראל מקיימת משטר כיבוש ברוטלי כבר שנים ארוכות, אך ביולי אנו עלולים למצוא את עצמנו בפני הסדרה של הכיבוש בחוק; בפני מיסוד האפרטהייד, וכך גם לגבי המדיניות החברתית-כלכלית ותוצאותיה הרות האסון.

עופר כסיף: המצב החברתי-הכלכלי היה קשה גם לפני הקורונה.

עופר כסיף: אני חולק פה על ידידי חבר הכנסת אלי אבידר שדיבר קודם על כלכלה מוצלחת.

עופר כסיף: השאלה היא מוצלחת למי?

עופר כסיף: לאחוזון קטן של בעלי הון?

עופר כסיף: כן.

עופר כסיף: ל-99%?

עופר כסיף: לא כל כך.

עופר כסיף: אך כעת מידרדר המצב לתהומות שלא הכרנו, ועוד נדע יותר בקרוב.

עופר כסיף: ואם לא די בכך, הרי שגם הכנסת עומדת לרדת מנכסיה המועטים.

עופר כסיף: כבר שנים מהווה זו חצי חותמת גומי לממשלה, אך כעת מוצע לבטל אפילו את הצורך בחותמת.

עופר כסיף: הצעת חוק החילופים היא הצעת חוק לדיקטטורה דו-ראשית, עם ראש אחד יותר מלא.

עופר כסיף: שלטון של שניים יחידים ותחתם שרים כבולים – או שרים צמיתים, הכבולים בזיקות – חברי כנסת כסטטיסטים מיותרים וציבור שבוי בטירוף הפסיכוזה הביביסטית.

עופר כסיף: הממשלה שמאיימת לקום היא ממשלה שהתחייבה למעשה לבטל את האופוזיציה בכנסת.

עופר כסיף: היא התחייבה למנוע כל פעילות חקיקה של הכנסת.

עופר כסיף: היא התחייבה לספח מיליוני פלסטינים כבושים כנגד רצונם.

עופר כסיף: ובכל אותו זמן ובאותו יקום ממש, הזנחה פושעת והפקרה, של הציבור כולו ושל מוחלשיו בעיקר.

עופר כסיף: עזובה ועזיבה לאנחות של המעמדות המנוצלים ושל האוכלוסיות המודרות.

עופר כסיף: בבואנו להצביע היום על החוק עלינו לזכור שהמפתחות עדיין בידי הכנסת הזו לעצור את החרפה, להשאיר אור קטן של תקווה לעתיד אחר.

עופר כסיף: אסור לאף אחד מחברי הכנסת להקל ראש בכך.

עופר כסיף: אני פונה עכשיו במיוחד לאנשי כחול לבן – אלה שהסכימו להצביע בעד החוק כי הובטחו להם משרדים או סגנות במשרדים, וכאלה הרי הומצאו ללא רסן.

עופר כסיף: חלקכם, אני בטוח, שכנעתם את עצמכם שממשרד השר תוכלו לעשות טוב, אך אני מזכיר לכם מראש: תחת נתניהו לא תוכלו לעשות דבר למען הציבור בישראל.

עופר כסיף: אתם בעצמכם אמרתם זאת.

עופר כסיף: ואת משכורת השר, את הנהג, את הכבוד והכיבודים ייקחו מכם בשלב כזה או אחר.

עופר כסיף: לעומת זאת, החוק שתאשרו היום יישאר לדיראון עולם עומד ותלוי מעל כולנו, וגם מעליכם ומעל מורשתכם.

עופר כסיף: הנזק שתעשו, הצלקת שתשאירו – לא תימחק.

עופר כסיף: שינוי שיטת המשטר יישאר איתנו – והרי בדיוק בכך מדובר – הרבה אחרי שממשלת נתניהו החמישית תיפול ואחרי שהרודן יגיע למקומו הראוי: מעשיהו.

עופר כסיף: חברי הכנסת, בדקתי מה קרה לצפרדע שמחממים בסיר מים.

עופר כסיף: מסתבר שפסיכולוג גרמני, סדיסט יש לומר, בדק זאת באמת לפני 120 שנה – באמת, עשה ניסוי.

עופר כסיף: הוא גילה שהצפרדע תקפוץ בטרם ירתחו המים אלא אם כן הוציאו לה את המוח.

עופר כסיף: עשה את זה.

עופר כסיף: אני קורא לכם לפעול כצפרדעים בעלות מוח, לקבל החלטה אמיצה ולקפוץ החוצה לפני שיהיה מאוחר מדי.

עופר כסיף: אלה היו הדברים על רגל אחת.

עופר כסיף: ברצוני לנצל את הזמן כדי להסביר יותר.

עופר כסיף: ב-1952 כתב מנחם בגין – ואני מצטט באריכות, יש לי סוף-סוף זמן: "עליונות המשפט תתבטא בכך, שלחבר שופטים בלתי תלויים תוענק לא רק הסמכות לקבוע – – – במקרה של קובלנה, האם החוקים המתקבלים על ידי בית הנבחרים (המתקבלים כפי שראינו בהשפעה ניכרת או מכרעת של הממשלה), מתאימים לחוק-היסוד או סותרים את זכויות האזרח שנקבעו בו".

עופר כסיף: "עליונות המשפט – למה?" – שאל בגין ב-1952, שחור על גבי לבן – "עליונות המשפט – למה?

עופר כסיף: יש וישאלונו – בשם ה'דמוקרטיה', כמובן: כלום זה דמוקרטי, שחמישה או שבעה או אחד-עשר אנשים, אשר לא נבחרו על ידי העם, יוכלו לבטל על ידי החלטתם הקרויה 'פסק דין' החלטה שנתקבלה בצורת חוק על ידי נבחרי העם?

עופר כסיף: זוהי שאלה מדיחת דעת:" – מדיחת דעת, כתב בגין – "הדמוקרטיה, המוצגת על ידי מי שהציג את השאלה הזאת, אינה אלא סילוף המושג של שלטון העם.

עופר כסיף: אפשר להקשות נגדו: כלום זוהי דמוקרטיה שאיש אחד, או אחד-עשר או חמשה-עשר אנשים הקרויים 'מיניסטרים' ישללו מאת העם את זכויותיו האלמנטריות ויניעו את ה'רוב שלהם' בבית הנבחרים לקבל 'חוק'", במירכאות, כתב בגין, "שעל פיו כל חייל או שוטר רשאי לאסור ולכלוא כל אדם שיהיה חשוד בעיניו, או להיכנס לביתו של אזרח ולערוך בו חיפוש או לפתוח את מכתביו של האזרח וביניהם את מכתביו המשפחתיים האינטימיים" – וזה עוד לפני האיכון של הטלפונים – "כלום אין זו דמוקרטיה מזויפת שתוכנה הממשי עריצות?", שאל בגין, "וכלום חוקים כאלה, ודומים להם במהותם, המטילים פחד על ציבור האזרחים, אינם עלולים לגרום לכך שהעם לא יהיה מוכשר עוד בבוא יום הבחירות לבחור באופן חופשי בין ראשי השלטון לבין מתנגדיהם?

עופר כסיף: לאחר שהסתכלנו מקרוב בדרכי הפעולה של המכונה השלטונית גם במשטרים לא-טוטליטאריים, לא חד-מפלגתיים, למדנו בוודאי להבחין בין הצורה לבין התוכן" – אני מדגיש את זה כי אחזור לזה.

עופר כסיף: "בין הצורה לבין התוכן, למדנו כי רוב פרלמנטרי נבחר יכול להיות מכשיר בידי קבוצת שליטים ומסווה לעריצותם", כתב בגין, "על כן חייב העם, אם הוא בוחר בחרות, לקבוע את זכויותיו גם מול בית הנבחרים, לבל יוכל הרוב שבו, המשרת את השלטון יותר מאשר הוא מפקח עליו, לשלול את הזכויות הללו.

עופר כסיף: את זאת אפשר להשיג רק בדרך של 'עליונות המשפט', קביעת החרויות האזרחיות כ'חוק-היסוד' או 'חוק עליון' ומתן סמכות לחבר שופטים לבטל את תוקפו של חוק, הנוגד את חוק-היסוד, הסותר את החרויות האזרחיות".

עופר כסיף: את כל זה כתב מנחם בגין, כאמור, ב-1952.

עופר כסיף: בגין צדק וטעה.

עופר כסיף: הוא צדק בהבחנה בין צורה ותוכן ובאזהרה מעריצות הרוב.

עופר כסיף: כמה מילים על צורה ותוכן – מה הכוונה ב"צורה"?

עופר כסיף: הכוונה להליך החקיקה.

עופר כסיף: הליך החקיקה בדמוקרטיה צריך להיות הוגן.

עופר כסיף: אני ארחיב בהמשך, עכשיו רק אגע באופן כללי.

עופר כסיף: מה זאת אומרת הליך הוגן?

עופר כסיף: אשווה את זה למשחק ספורט.

עופר כסיף: מאחר שאני חובב כדורגל במיוחד, אני אשווה את זה למשחק כדורגל.

עופר כסיף: עולות שתי קבוצות לשחק – נניח שאין קורונה; מתי נגיד שהתוצאה היא צודקת?

עופר כסיף: כאשר המשחק נערך בהגינות; כאשר הכללים מולאו.

עופר כסיף: אם נניח שאני אוהד ליברפול – מה שנכון – והיא חס וחלילה חס ושלום מפסידה במשחק, טפו-טפו-טפו, אבל המשחק נערך כראוי, השופט לא היה מוטה, הכללים נאכפו.

עופר כסיף: אני לא יכול להלין על התוצאה ולומר שהיא לא צודקת.

עופר כסיף: אני יכול להגיד שאני מאוכזב, אני יכול להגיד אפילו שאני כועס.

עופר כסיף: אני לא יכול להגיד שהתוצאה לא צודקת, כי ההליך שהוביל אליה היה הוגן.

עופר כסיף: אותו דבר בקבלת החלטות.

עופר כסיף: מתי נגיד שתוצאות של בחירות, למשל, הן צודקות?

עופר כסיף: כאשר הליך הבחירות היה הוגן.

עופר כסיף: זה אלף-בית של דמוקרטיה, למרות שעדיין ברמה הפרוצדורלית זו רק הצורה.

עופר כסיף: עוד מעט אגע בתוכן.

עופר כסיף: כלומר, יכול להיות שאני בעד מפלגה מסוימת – לא צריך לנחש, זה לא ממש היפותטי; נניח שאני בעד מפלגה מסוימת וממש ממש, איך אני אגיד את זה בעדינות, לא מחבב מפלגה אחרת.

עופר כסיף: אבל אם אותה מפלגה אחרת זוכה בצורה כזו או אחרת, בצורה דמוקרטית, יש כל מיני שיטות, זוכה בשלטון באופן הוגן – הליך הבחירה היה הוגן: לא היו זיופים, לא היו איומים, לא הייתה סחטנות, לא הייתה אלימות – אני יכול לומר שאני מאוכזב, שאני כועס, אפילו יכול להיות שאני אתבטא בחריפות נגד הבוחרים שבחרו, לטעמי, לא נכון.

עופר כסיף: אני לא אוכל להגיד שהתוצאה לא צודקת, אם ההליך היה הוגן.

עופר כסיף: אותו דבר לגבי קבלת החלטות.

עופר כסיף: כאשר יושבים בפרלמנט או בוועדת הכנסת, לצורך העניין – ועוד יהיה לי הרבה מה להגיד על זה – ויש שיח, יש דיון אמיתי; חברי הכנסת יכולים להשמיע את קולם ללא הפרעה וללא איומים וללא מורא; יכולים להתעמק במה שעומד מולם, לא סתם להשמיע קול בדקה וחצי, לעלות ולבנות טיעונים, לנסות להפריך את הטיעונים שכנגד או שמנגד – או אז, כאשר מתקבלת החלטה, גם פה נאמר שההליך היה הוגן ולכן ההחלטה היא צודקת, גם אם איני אוהב אותה.

עופר כסיף: צודקת ברמה הפרוצדורלית, אני מדגיש.

עופר כסיף: מה שבגין מכנה "הצורה הדמוקרטית".

עופר כסיף: מה לגבי התוכן?

עופר כסיף: כאשר בגין מדבר לא רק על הצורה אלא גם על התוכן ומזהיר מפני עריצות הרוב, ותכף אחזור לזה, הוא מדבר על כך שחוק, או החלטה דמוקרטית, הוא לא רק כזה, או הם לא רק כאלה: החלטה או חוק דמוקרטיים הם לא כאלה רק בגלל שהפרוצדורה או הצורה שהובילה אליהם הייתה הוגנת; זה הכרחי, אבל זה לא מספיק.

עופר כסיף: גם תוכן החוק, אמר בגין, חייב להיות דמוקרטי.

עופר כסיף: מה זה אומר, תוכן החוק?

עופר כסיף: לכן, דרך אגב, הוא גם אמר: לא מספיק שהרוב בעד משהו.

עופר כסיף: אם הרוב בעד להשליך לבתי הכלא את האופוזיציה, זה דמוקרטי בגלל שהרוב רצה?

עופר כסיף: איך בגין קורא לזה בטקסט שקודם ציטטתי?

עופר כסיף: זו הדחת דעת, זה סילוף של הדמוקרטיה.

עופר כסיף: המהות, התוכן, חשובים לא פחות אם לא יותר מהפרוצדורה, מהצורה.

עופר כסיף: כך שכדי שחוק באמת יהיה דמוקרטי, בנוסף למה שאמרתי ברמה הצורנית, הוא חייב גם להיות צודק מבחינת תוכנו.

עופר כסיף: מישהו יגיד: אבל יש ויכוח אם הוא צודק.

עופר כסיף: נכון.

עופר כסיף: לכן גם יש תחרות בין קולות שונים.

עופר כסיף: הכול טוב ויפה.

עופר כסיף: אבל יש דברים בסיסיים שבלעדיהם אין תחרות באמת, שבלעדיהם גם הפרוצדורה נפגעת, שבלעדיהם אי-אפשר לדבר על צדק.

עופר כסיף: התוכן חייב להיות קודם כול – וזו גם המשמעות של שלטון החוק.

עופר כסיף: אני שומע מבאי הבית לא פעם את המושג או את הביטוי "שלטון חוק", כאילו מדובר שוב רק על העניין הפרוצדורלי – כולם כפופים לחוק וכן הלאה.

עופר כסיף: לא.

עופר כסיף: החוק בתוכנו צריך להיות גם צודק ודמוקרטי, וזה אומר בראש ובראשונה שהוא לא פוגע בשוויון של האזרחים.

עופר כסיף: כאשר יש פגיעה בשוויון בין האזרחים, אוטומטית החוק לא צודק ולא דמוקרטי בתוכנו, גם אם הצורה והפרוצדורה כן עונות על דרישות הדמוקרטיה.

עופר כסיף: התוכן חשוב.

עופר כסיף: כלומר, דמוקרטיה היא הליך קבלת החלטות הוגן ברמת הבחירות, ברמת הדיון וקבלת ההחלטות בפרלמנט או ברשות המחוקקת, אבל דמוקרטיה היא גם תוכן שוויוני וצודק.

עופר כסיף: אלה שני תנאים הכרחיים כדי שנוכל לומר על החלטה כלשהי, קל וחומר על חוק-יסוד, שהם דמוקרטיים באמת.

עופר כסיף: החוקים שלפנינו, חוק-יסוד: הממשלה, וגם תיקון לחוק-יסוד: הכנסת, התיקון לחוק מימון מפלגות, חוק הממשלה, כל החבורה הזאת – נקרא לה "החוק" במילה אחת – לא נולדו מהליך הוגן וגם תוכנם פסול.

עופר כסיף: הם חוקים לא דמוקרטיים בעליל, המעגנים את כוחו של הרוב לרמוס את המיעוט ואת כוחו הבלתי-מוגבל של השליט, ירום הודו, לעשות כאוות נפשו.

עופר כסיף: החוק זה הוא, והוא זה החוק.

עופר כסיף: עד כאן אמרתי כמה דברים לגבי צדקת דבריו של בגין וכמה דברים כלליים לגבי הבעיה עם החוקים שלפנינו.

עופר כסיף: אבל אני רוצה גם לומר שבגין טעה.

עופר כסיף: הוא טעה בכך שרמז שבישראל יש, ביסודו של דבר, צורה ותוכן דמוקרטיים מובהקים.

עופר כסיף: כי מה בעצם בגין אמר?

עופר כסיף: בגין אמר או רמז שבסך הכול יש בישראל, בבסיסה, גם צורה וגם תוכן דמוקרטיים.

עופר כסיף: כלומר ישראל לדידו היא מדינה דמוקרטית לעילא ולעילא, אבל שיש גם סכנות ופה ושם הדמוקרטיה נפגעת.

עופר כסיף: אני חולק עליו.

עופר כסיף: מאז הקמת ישראל כל ממשלותיה מקיימות משטר של עליונות יהודית, של אפליה, כיבוש, עושק וניצול מעמדי.

עופר כסיף: ישראל, כבר אמרתי קודם, היא מדינה שבלשונו של פרופ' אורן יפתחאל ראויה לשם אתנוקרטיה, לא דמוקרטיה.

עופר כסיף: כי השלטון בה הוא שלטון של קבוצה אתנית אחת שנהנית מפריבילגיות, ולא של כלל אזרחיה.

עופר כסיף: רחמנא ליצלן, כלל אזרחיה.

עופר כסיף: וגם בתוך הקבוצה האתנית השלטת, בתוך מסגרת ה-Jewish Supremacy, העליונות היהודית, גם שם יש היררכיה, ועוד אגע בזה בהמשך.

עופר כסיף: דינו של אשכנזי כדינו של מזרחי?

עופר כסיף: לא.

עופר כסיף: האפליה נגד היהודים יוצאי ארצות האסלאם הייתה ונמשכת.

עופר כסיף: למשל, הגזענות נגד יוצאי צפון אפריקה, נגד האתיופים, יוצאי אתיופיה, הגזענות הזאת נמשכת.

עופר כסיף: כלומר באתנוקרטיה היהודית הגזענות היא קודם כול נגד הילידים הערבים הפלסטינים, אבל היא גם נגד היהודים יוצאי ארצות האסלאם ויוצאי אתיופיה.

עופר כסיף: ישראל כאמור תמיד הייתה אתנוקרטיה כובשת ומפלה.

עופר כסיף: דבר ראשון, הקמתה לוותה בטיהור אתני.

עופר כסיף: הנכבה הייתה – מי שרוצה להכחיש את זה לא שונה ממכחישי עוולות ופשעים שנעשו במקומות אחרים, בזמנים אחרים – הנכבה הייתה והיא עודנה קיימת: גירוש מאות אלפי ערבים פלסטינים ממולדתם, הרס כפריהם ועריהם, מקרי רצח לא מעטים שתועדו, חלקם אף הועלו בכנסת בימיה הראשונים.

עופר כסיף: ולאחר קום המדינה, 18 שנה של ממשל צבאי על אזרחי המדינה הערבים הפלסטינים, עם מקרי טבח כמו כפר קאסם, שנלוו לממשל הצבאי.

עופר כסיף: אפליה בכל תחומי החיים: בבריאות, בחינוך, בתעסוקה, בתוכניות מתאר ובנייה – שאין בישובים הערביים.

עופר כסיף: הדרה ואפליה של היהודים המזרחים, מחיקה כוחנית של זהותם, בין אם זה דורסנות נגד המסורת שלהם ונגד דתם.

עופר כסיף: אני אתאיסט אידיאולוגי, אבל איך אמר הפילוסוף וולטר, אני לא מסכים איתך, אני מוכן למות כדי שתוכל להשמיע את דעתך.

עופר כסיף: אני אומר אותו דבר לאנשים דתיים מכל הדתות: איני מסכים איתכם, אבל אני מוכן למות על זכות

עופר כסיף: כם להאמין ולקיים את הפולחן שבו אתם מאמינים.

עופר כסיף: זה לא נעשה כלפי היהודים המזרחים, שבכוח ובאלימות, עד ימינו, מנעו מהם לחיות לפי מסורתם ותרבותם.

עופר כסיף: דוגמה אחרת, לאו דווקא דתית, שעולה לי לראש תוך כדי: מכיר את האחים אל-כוויתי?

עופר כסיף: האחים אל-כוויתי, למי שלא מכיר – – –

מאיר כהן: מוזיקאים מעיראק.

עופר כסיף: נכון.

עופר כסיף: שני המוזיקאים של עיראק.

עופר כסיף: הם היו המוזיקאים החשובים ביותר בעיראק.

עופר כסיף: אחד מהם סבו של דודו טסה, מוזיקאי מוכשר בפני עצמו.

עופר כסיף: שני המוזיקאים הגדולים האלה, החשובים ביותר בעיראק, כשהגיעו לארץ, לא יכלו – אני לא מדבר אפילו על פרנסה – לא יכלו אפילו ליהנות מהמוזיקה שלהם.

עופר כסיף: הייתה הדרה מוחלטת.

עופר כסיף: גם זה חלק מהאתנוקרטיה שהולידה המדינה.

מאיר כהן: תקרא בזמנך, ואולי אתה מכיר, את שירו המופלא של ארז ביטון על זוהרה אלפסיה.

עופר כסיף: בוודאי.

מאיר כהן: בדיוק אותו הדבר.

עופר כסיף: בוודאי.

עופר כסיף: תודה.

עופר כסיף: מאז קום המדינה הוקמו מאות יישובים יהודיים ואף אחד לא לערבים.

עופר כסיף: ואם כבר הזכרנו את הנושא של היהודים המזרחים – "סאלח, פה זה ארץ ישראל" כדוגמה – ואם אני מדבר על כך שלא הוקמו יישובים לערבים, אותם יישובים שהקימו וזרקו בהם, פשוטו כמשמעו, לפעמים, זרקו; אדוני מכיר את זה היטב – – –

מאיר כהן: כן, הגעתי בן שבע ממרוקו.

עופר כסיף: ידוע.

עופר כסיף: זרקו את האנשים האלה, ופשוט נפטרו מהם – סלחו לי על הבוטות, אבל המציאות היא בוטה – נפטרו מהם כאשפה.

עופר כסיף: כי כל דבר שהיה, במירכאות כפולות ומכופלות, "נגוע" במזרחיות או בערביות, רחמנא ליצלן, היה צריך להיות מחוץ לעין, או רחוק מהעין – כי רחוק מהלב זה כבר היה.

עופר כסיף: האפליה משתקפת גם בגישה לשלטון, בניסיון למנוע – בעיקר בשנים האחרונות, אבל גם מההתחלה – למנוע מערבים להשתתף בבחירות.

עופר כסיף: ראש הממשלה הארכי-גזען שנים מדבר על הערבים שנעים בכמויות.

עופר כסיף: מבחינתו הם לא אזרחים שמממשים את זכותם האזרחית הבסיסית לבחור ולהיבחר; מבחינתו הם איום דמוגרפי.

עופר כסיף: מבחינתו, כולנו – אני אומר את זה בגוף ראשון – תומכי טרור.

עופר כסיף: הרי הוא יודע שהוא משקר.

עופר כסיף: מספיק לראות מה הוא עצמו כתב בספרו על הטרור כדי לראות שהוא משקר אפילו בעיניו שלו, קל וחומר בעיניי.

עופר כסיף: המניעה, היציאה נגד הזכות של הציבור הערבי הפלסטיני לצאת ולהצביע; ההסתה השיטתית נגד הציבור הערבי ונציגיו; ואמרתי, גם הטענה השקרית שאנחנו תומכי טרור – מביש.

עופר כסיף: בשעה שהשלטון הישראלי מתעמר באזרחיו הפלסטינים, הוא מחזיק מיליונים תחת שלטון צבאי אלים בגדה המערבית, ועוד מיליונים תחת מצור פושע בגטו עזה.

עופר כסיף: בשנים האחרונות נוספו שני שיקוצים מתועבים במיוחד לספר החוקים הבלתי-חוקי: חוק קמיניץ, שמטרתו – כפי שאמרה השרה לשעבר, בתקווה שהיא תישאר לשעבר, איילת שקד: אה, טעינו בחוק הזה; הוא היה אמור להיות רק נגד ערבים, נתקן אותו.

עופר כסיף: היא אמרה את זה במפורש זו לא פרשנות.

עופר כסיף: חוק קמיניץ וחוק הלאום.

עופר כסיף: על חוק הלאום כתב מורי ורבי פרופ' זאב שטרנהל, שאני לא אגזים אם אני אומר שהוא המומחה אולי מספר אחת בעולם לחקר הפשיזם.

עופר כסיף: הוא כתב על חוק הלאום לפני שנתיים, כמדומני במרץ 2018, את השורות האלה: "חוק הלאום, שנראה כאילו נוסח על ידי גרועי הלאומנים באירופה, הוא רק ההתחלה – – – צומח לנגד עינינו לא סתם פשיזם ישראלי, אלא גזענות קרובה לנאציזם בשלביו המוקדמים.

עופר כסיף: כמו כל אידיאולוגיה, גם תורת הגזע הנאצית עברה שלבי התפתחות, ובתחילתה היא בסך הכול שללה את זכויות האדם והאזרח של היהודים.

עופר כסיף: ייתכן שאלמלא מלחמת העולם השנייה, 'הבעיה היהודית' הייתה מסתיימת בגירוש 'מרצון'" – אני מניח שכולם זוכרים את הביטוי המחליא "טרנספר מרצון" – "הייתה מסתיימת בגירוש 'מרצון' משטחי הרייך – – – ייתכן מאוד", מסכם שטרנהל, "שזה גם העתיד הנשקף לפלסטינים", סוף ציטוט.

עופר כסיף: החוקים שעומדים לפנינו, כמו גם ההסכם הקואליציוני, זה בדיוק המשך של מה ששטרנהל מכנה – אני מחפש את המילה, את הביטוי – "תחילת הדרך".

עופר כסיף: אז מה בכל זאת השתנה הלילה הזה מכל הלילות?

עופר כסיף: נגיד כך – והשעה הזו היא אכן שעת לילה.

עופר כסיף: מה השתנה הלילה הזה מכל הלילות, אם לאור מה שאמרתי עד כה ישראל תמיד הייתה אתנוקרטיה ומעולם לא הייתה בעלת משטר דמוקרטי אלא משטר אתנוקרטי, כלשונו של פרופ' יפתחאל, עם סממנים דמוקרטיים?

עופר כסיף: אז מה בכל זאת השתנה?

עופר כסיף: גם דרך חקיקה של החוקים שאנחנו מצביעים עליהם היום – או מחר, או גם וגם; גם דרך החקיקה, כלומר הצורה, בלשונו של בגין, וגם אופי החוק, התוכן שלו.

עופר כסיף: בואו נתחיל מצורה, ואני רוצה לצטט פה גם את כבוד השופט סולברג מתוך בג"ץ קוונטינסקי, מה שמוכר כבג"ץ מס דירה שלשית.

עופר כסיף: הקראתי את הציטוט הזה גם בוועדה, אפילו אולי בשתי ועדות, אבל חשוב לי לחזור עליו.

עופר כסיף: השופט סולברג כותב בבג"ץ קוונטינסקי את השורות האלה: "הדיון הפרלמנטרי מגשים הלכה למעשה את עקרון ההשתתפות באופן מהותי – – – שוו בנפשכם מצב שבו הליכי החקיקה יאפשרו לחברי הכנסת לגבש את עמדתם לגבי הצעת החוק הנדונה, אך זאת רק על סמך הקראת סעיפי החוק, 'מצוות אנשים מלומדה', על ידי נציגי הממשלה, והבהרתם, מבלי שתינתן לחברי הכנסת הזדמנות להתבטא ולשמוע, להתווכח ולהקשות, לשכנע ולהשתכנע.

עופר כסיף: או אז, במצב 'אוטומט' מעין זה, אין ניתן לומר שתהיה לחברי הכנסת אפשרות להשתתף מהותית בהליכי החקיקה ולייצג נכוחה את בוחריהם.

עופר כסיף: בהליך חקיקה מעין זה תתפרק הכנסת מרכיב יסודי בעצם הווייתה – בית מחוקקים, מייצג רצון העם".

עופר כסיף: וכאשר מדובר בחוק-יסוד, שימו לב, סולברג ממשיך: "הצעת חוק ייחודית ומורכבת, ראויה לדיון בנפרד מנושאים אחרים, לעיתים בוועדה רלוונטית מקרב ועדות הכנסת, באופן שיאפשר את שקילתה בכובד הראש ההולם".

עופר כסיף: עד כאן ציטוט של השופט סולברג.

עופר כסיף: בחקיקה שלפנינו לא התקיים דיון הולם של חברי הכנסת, לא נשמעו מומחים באופן מספק, הן מבחינת מספרם, הן מבחינת גיוונם והן מבחינת זמן ההשתתפות שלהם.

עופר כסיף: ההסתייגויות והטענות של חברי הכנסת שמתנגדים לחקיקה נופנפו בבריונות על ידי יושב-ראש הוועדה שדנה בנושא הזה.

עופר כסיף: ד"ר עמיר פוקס מהמכון הישראלי לדמוקרטיה, כשבאחד מימי הדיונים או לילות הדיונים, ב-01:00, אני זוכר, כי הוא הזכיר את זה, הועלה, אחרי כמה שעות שהוא חיכה – בסדר, זה לא נורא – הועלה בזום ב-01:00 ואמר, ואני כמעט חוזר על מילותיו מילה במילה; הוא אמר כך: 15 שנה אני מלווה חקיקה בכנסת.

עופר כסיף: 15 שנה, הוא אומר, אני מלווה דיונים בוועדות הכנסת.

עופר כסיף: כאיש המכון הישראלי לדמוקרטיה, מעולם לא ראיתי, הוא אמר, כזה הליך, שבקושי מקשיבים למומחים – ושימו לב, דבר לא פחות חשוב שהוא אמר – ושמתעלמים ממה שאומרים היועצים המשפטיים.

עופר כסיף: בוועדה המיוחדת שהוקמה כדי לדון וכדי להכין את החוקים שלפנינו, באותה ועדה, כאמור, דנו במשך שעות על גבי שעות, תכף אני אומר גם על זה משהו, אבל היו שני יועצים משפטיים מלווים רוב הזמן: היועץ המשפטי של הוועדה, נציג של היועץ המשפטי לממשלה, ולפעמים גם היועצת, ממלאת מקום היועץ המשפטי של הכנסת.

עופר כסיף: הם חזרו ואמרו לא פעם ולא פעמיים שההליך פגום, והתעלמו מהם.

עופר כסיף: על זה גם כן עומד ד"ר פוקס כשהוא אומר שהוא לא ראה כזה הליך מעודו.

עופר כסיף: ומה היה עוד אחד מהפגמים העיקריים?

עופר כסיף: הזמן.

עופר כסיף: חברי כנסת ביקשו מיושב-ראש הוועדה פעם אחר פעם אחר פעם שתי בקשות מאוד פשוטות: קודם כול, תגיד מתי מסיימים, מה הצפי – נהוג.

עופר כסיף: כאשר מתכנסת ועדה נהוג להגיד מתי מסיימים.

עופר כסיף: ידידי יואב סגלוביץ' אמר: תגיד שמסיימים ב-05:00, אבל תגיד.

עופר כסיף: סירוב, לא היה מוכן.

עופר כסיף: שתי ישיבות – אחת של 17 שעות ברציפות והשנייה כמדומני של 14.

עופר כסיף: חברים, מישהו באמת מאמין שאפשר לשבת כמעט ללא הפסקה 15 או 17 שעות ובאמת לדון בכובד ראש בעניינים החשובים שלפנינו – שינוי המשטר?

עופר כסיף: אומרים את זה, אומרים את זה ליושב-ראש הוועדה פעם, פעמיים, עשר.

עופר כסיף: לא חבר כנסת אחד, שניים, שלושה – לפחות מחצית מהמשתתפים חוזרים ואומרים: אי-אפשר לשבת 17 שעות, אנחנו כבר לא מבינים.

עופר כסיף: זה עוד בלי להיכנס לזה שאין מזנון כרגע, שזה לא פחות חשוב, אגב, אבל עזבו.

עופר כסיף: ויושב ידידי, חברי, חבר הכנסת אוסאמה סעדי בצום, גם שעות על גבי שעות.

עופר כסיף: אני חייב להודות שעשו למענו הפסקה של שעה, אבל הוא יושב גם במשך שעות.

עופר כסיף: אבל לא רק הוא, כולנו.

עופר כסיף: איזה מין הליך זה?

עופר כסיף: וזה בנוסף למה שאמרתי על הבריונות, על זה שאי-אפשר היה לשמוע ככה מומחים, על זה שהיועצים המשפטיים – התעלמו מהם, וכן הלאה וכן הלאה.

עופר כסיף: כלומר, לא היה דיון אמיתי של חברי הכנסת.

עופר כסיף: הדרישות שמציג השופט סולברג בבג"ץ קוונטינסקי, לעניות דעתי, לא מולאו פה.

עופר כסיף: בוודאי שלא היה דיון עם הציבור, שום דיון ציבורי לא היה בנושא של החוקים האלה.

עופר כסיף: ברור כשמש שזה הליך חקיקה זמני, פרסונלי, שימוש בחוקי-יסוד למטרה מושחתת, בעצם לעגן בחקיקה הסכם קואליציוני מושחת, וזה בשל אי-אמון – מוצדק, יש לומר – בין מה שאני אכנה "דחיק וסליק".

עופר כסיף: מי שלא זוכר, דחיק-סליק זה בעל חיים דמיוני מד"ר דוליטל שיש לו שני ראשים, מושכים לכיוונים הפוכים.

עופר כסיף: אז אולי אפשר לקרוא לממשלה הזו ממשלת דחיק וסליק.

עופר כסיף: ברור לגמרי שיש פה הסכם מושחת.

עופר כסיף: עד כאן דיברתי שוב על הצורה, מה לגבי התוכן?

עופר כסיף: בחוק-היסוד נקבעים סדרי משטר חדשים: לא ראש ממשלה אחד אלא שניים, מפלצת דו-ראשית, כפי שאמרתי, ולא שרים הממונים על משרדים אלא בעלי זיקה המשרתים את אדונם.

עופר כסיף: עוד ביטוי שהחוק הזה המציא לנו – זיקה: אין מפלגות, אין אידיאולוגיה, אין ערכים ועקרונות, יש זיקה – או שיש לך זיקה לדחיק או שיש לך זיקה לסליק, על פי זה יקום וייפול דבר.

עופר כסיף: סדרי המשטר האלה מרוקנים מכל תוכן את המערכת הפרלמנטרית, את כוחה של הכנסת, את האחריות המיניסטריאלית.

עופר כסיף: כי אני שואל פה שאלה אפילו משפטית, תרשו לי לחטוא גם בזה.

עופר כסיף: סעיף 4 לחוק-יסוד: הממשלה מדבר על אחריות משותפת – אני שואל: בפני מי?

עופר כסיף: בפני מי?

עופר כסיף: הרי החוק הזה יוצר מצב שבו חצי מחויבים לדחיק, חצי לסליק.

עופר כסיף: אין אחריות משותפת.

עופר כסיף: השר – בפני מי הוא אחראי?

עופר כסיף: בפני ראש ממשלה אחד או בפני ראש ממשלה אחר?

עופר כסיף: בלגן.

עופר כסיף: בכל אופן, אפילו את אחריותו של ראש הממשלה עצמו למה שנעשה תחת שרביטו, אפילו האחריות של ראש ממשלה בקושי קיימת פה.

עופר כסיף: מצד אחד מקבלים כאן צמד ראשי ממשלה שליטה בלתי מוגבלת בפקודיהם, ומצד שני, הם לא יכולים לתפקד ולהשפיע על תפקוד מי שאינו רשום תחת זיקתם.

עופר כסיף: מה שנוצר כאן היא דיקטטורה דו-ראשית, כאשר כל ראש מושך לצד אחר, בלי פיקוח של הכנסת, אפילו בלי השפעה של השרים שכבולים בנאמנות זיקתם ולא יכולים לבטא עמדות המנוגדות למנהיגם.

עופר כסיף: אבל יש עוד דבר.

עופר כסיף: אני שאלתי קודם: מה נשתנה הלילה הזה?

עופר כסיף: בשלוש מילים, החוקים האלה הם חלק חשוב – נראה לי שהתה עזר לי לקול, נכון?

מאיר כהן: כן.

עופר כסיף: התה עזר לי לקול.

עופר כסיף: בשלוש מילים, יש פה האצת התהליך, תהליך הפשיזציה.

עופר כסיף: הזכרתי כבר קודם חוקים, וציטטתי את שטרנהל; יש חוקים והחלטות ומדיניות כבר שנים, שבינם לבין הפשיזם הרע והישן, או הישן והרע, הקרבה גדולה להחריד, אבל החוקים האלה מאיצים את הליך הפשיזציה.

עופר כסיף: מאחר שסוף-סוף יש לי זמן, ומאחר שאני מתגעגע לאקדמיה, אז אני אקח לי קצת את הזמן להסביר או להציג מהם עיקרי הפשיזם, שזה לא ייראה כאילו אני מדבר סיסמאות ריקות מתוכן.

עופר כסיף: מובן שלצערי אני לא אוכל לחזור על הקורס שלימדתי בתחום, אבל לפחות בכמה נקודות.

עופר כסיף: אז מהם עיקרי הפשיזם?

עופר כסיף: הדבר הראשון והבסיסי ביותר בפשיזם הוא מה שמכונה לאומיות – בעברית, יותר נכון, לאומנות – של דם ואדמה.

עופר כסיף: מה זה לאומנות של דם ואדמה?

עופר כסיף: יש לזה שני מרכיבים: אחד, העם נתפס כגוף אורגני.

עופר כסיף: העם לא נתפס כקבוצת אנשים שקשורים אחד לשני בסוג של חוזה או אמנה חברתית מתוך רצונם, אמנה שאפשר להתחבר אליה או לנטוש אותה על פי רצונו של האדם; העם נתפס כגוף אורגני, כאילו בין מרכיביו קיימת קרבת דם, שזה כמובן מיתוס.

עופר כסיף: אין עם שבאמת יש לו קרבת דם ושורשים אי-שם לפני 2,000, 3,000 שנים, או אפילו 1,000 שנים, ואני לא מדבר כרגע רק על היהודים אלא בכלל.

עופר כסיף: זאת מיתולוגיה פרוטו-פשיסטית, וההמשך ידוע.

עופר כסיף: אז הלאומנות האורגנית של דם ואדמה היא היסוד המרכזי של הפשיזם.

עופר כסיף: אמרתי מה זה אומר מבחינת הגדרת העם.

עופר כסיף: אמרנו, יש לזה שני צדדים: לאומיות של דם ואדמה.

עופר כסיף: מה הכוונה באדמה?

עופר כסיף: קשר מיתולוגי – אני מדגיש: מיתולוגי – למולדת היסטורית.

עופר כסיף: הקשר הזה הוא לא קשר בהכרח, אם בכלל, אמיתי, אלא הוא קשר מיתולוגי.

עופר כסיף: הוא קשר שעושים בו שימוש מגייס, הוא מיתוס מגייס.

עופר כסיף: אבל על בסיס המיתוס הזה יש גם ציווי ערכי שנגזר מכך: הזכות והחובה לשלוט באותה מולדת באופן בלעדי.

עופר כסיף: אם היא שלי, כי כך אומרות האגדות או אומרים המיתוסים.

עופר כסיף: לא רק שיש לי את הזכות לשלוט שם גם אם אני לא הרוב, גם אם אני מגיע מעבר לים ויש שם ילידים, זה לא חשוב; יש לי זכות וחובה לשלוט כי כך ציווני אבותיי הקדמונים.

עופר כסיף: אמרנו – לאומיות של דם.

עופר כסיף: הדם הזורם בעורקיי הוא דמו של אברהם אבינו.

עופר כסיף: אם זה לא היה כל כך עצוב וטרגי, הייתי צוחק על הבדיחה המגוחכת הזו – אברהם אבינו.

מאיר כהן: אלפיים שנים ויותר מאז שערכו את סידור התפילה, אבותינו זה אברהם, יצחק ויעקב.

מאיר כהן: אנחנו מתפללים ומזכירים, אתה לא יכול לבוא ולהגיד.

עופר כסיף: במיתוס, במיתוס.

עופר כסיף: אמרתי גם קודם, אני בעד חופש הפולחן ובעד זכותו של אדם להאמין במה שהוא רוצה, אבל אני לא מקבל את התרגום של האמונה לכל מעשה.

עופר כסיף: אדם רוצה להאמין שהיה מישהו בשם אברהם אבינו, שהוא מתפלל לאלוהיו, וכן הלאה – זכותו.

עופר כסיף: אמרתי, אני אפילו אילחם על זכותו זו ועל זכותו לממש את זה.

עופר כסיף: אבל אם הוא רוצה להשתמש באמונה הזו כדי להדיר אחרים, כדי להציג את עצמו כבעלים על חשבון אחרים, שם אני אומר לא, שם אני אומר לא – אלו שני דברים שונים.

עופר כסיף: בכל אופן, מה שנגזר מלאומיות הדם והאדמה וראיית העם כגוף אורגני ואת קשריו למולדת מיתולוגית, והזכות והחובה לשלוט בה – מה שנגזר מזה זה עליונות העם.

עופר כסיף: הפשיזם מאמין שהעם הוא הערך העליון.

עופר כסיף: לא האדם, אלא העם ואדמתו.

עופר כסיף: זה מזכיר לי שיר של יהודה עמיחי, לא זוכר את שמו.

עופר כסיף: יש שאלה בשיר: איפה הוא נפל?

עופר כסיף: שואלים אותו.

עופר כסיף: בעצם הוא מפתח את השיר, והוא אומר שכששואלים – לא איפה הוא נפל, אלא איפה מישהו נפגע – אז ה"איפה" הזה יכול להתייחס לאדם או לאדמה.

עופר כסיף: יש גם משחק בעברית במילים "אדם" ו"אדמה", אבל זו האסוציאציה.

עופר כסיף: בכל אופן, בפשיזם העם הוא העליון.

עופר כסיף: העם הוא הערך העליון, לא האדם.

עופר כסיף: לכן הוא מתנגד כל כך – הפשיזם מתנגד לדמוקרטיה הליברלית, לליברליזם בכלל, כי אלה נותנים אפשרות לוויכוח ואי-הסכמה.

עופר כסיף: הם לכאורה מפלגים, פוגעים באחדות.

עופר כסיף: בוודאי שהפשיזם מתנגד לסוציאליזם, שאני גאה להיות חלק ממנו, בעיקר לסוציאליזם המרקסיסטי, שאני עוד יותר גאה להיות חלק ממנו, משום שהסוציאליזם שם דגש על האדם ועל המאבק לצדק חברתי ולשחרור מעמדי.

עופר כסיף: לא העם הוא הערך העליון, אלא השוויון המעמדי, ובכלל.

עופר כסיף: את זה הפשיזם לא יכול לסבול.

עופר כסיף: עוד דבר שמאפיין את הפשיזם – – –

מאיר כהן: המרקסיזם בהתפתחותו היה גדול מחוללי האלימות.

עופר כסיף: כמובן שאני חולק עליך בזה שאתה אומר "גדול".

עופר כסיף: אני לא חולק על זה שבשמו נעשו פשעים.

מאיר כהן: אני מקבל את התיקון שלך, פשעים כנגד האנושות.

עופר כסיף: אני בהחלט מקבל את זה שבשמו נעשו פשעים, אבל אני אומר לך שני דברים, כבודו: דבר ראשון – – –

מאיר כהן: אני לא רוצה להפריע לך, אז אתה לא חייב.

מאיר כהן: אני הערתי כי – – –

עופר כסיף: לא, אני נהנה מזה.

עופר כסיף: זה שיח באמצע בוקר, לא ראיתי את השמש פה, אבל.

עופר כסיף: אני אשמח לעשות את זה אפילו אם בגלל זה אני לא אספיק לסיים.

עופר כסיף: שני דברים בקצרה: דבר ראשון, זה נעשה בשמו, כמו שאמרנו, והסכמנו על זה.

עופר כסיף: זה שזה נעשה בשמו זה לא אומר שהוא כזה.

עופר כסיף: אם אנחנו רוצים להצביע על משהו שהוא אחראי אולי למקרי העוול, כולל הרצח, העינויים, הפשעים וכן הלאה, המחולל הגדול ביותר זה הדתות.

עופר כסיף: אבל זה נעשה בשם הדתות.

עופר כסיף: בין זה לבין להגיד שזה הדתות, ההבדל הוא גדול.

עופר כסיף: זאת אומרת, אם מישהו יבוא ויגיד, לצורך העניין, כדוגמה: הנצרות היא האינקוויזיציה, הנצרות היא האחראית למקרי הרצח והעינויים, וכן הלאה, לצורך הדוגמה, ב-1,000 שנות ימי הביניים – זה תמיד הצחיק אותי שקוראים לזה "ימי הביניים", בהיסטוריה האנושית זו התקופה הכי ארוכה, זה לא תקוע בין לבין, אבל ניחא – אז אני אבוא ואומר, בתור אתאיסט אידיאולוגי, ואני אתאיסט לא כלפי דת אחת, אלא בכלל: לא, זו לא הנצרות, זה מה שנעשה בשם הנצרות.

עופר כסיף: ואז כמובן השאלה: אם זה נעשה בשמה, האם יש בכל זאת אחריות מסוימת למשהו שטבוע בה, וכן הלאה.

עופר כסיף: שאלה גדולה.

עופר כסיף: כאן אני כבר לא ממשיך.

עופר כסיף: עוד דבר, אם כך, שמאפיין את הפשיזם זה מלחמה, תפיסת המלחמה בין העמים כחוק טבעי.

עופר כסיף: המצב הטבעי, טוען הפשיזם, הוא לא שלום.

עופר כסיף: המצב הטבעי בין העמים הוא מלחמה, ויש שיוסיפו מלחמת הישרדות, בסגנון כמעט דרוויניסטי, ולכן האחדות של העם והעוצמה שלו הן מטרות פוליטיות עליונות.

עופר כסיף: לטובת האחדות של העם, העוצמה שלו, אמרנו – הלאומיות היא ערך עליון – לטובת זה מציג הפשיזם ארבעה דברים: דבר ראשון, מדינה חזקה, יש שיאמרו טוטליטרית.

עופר כסיף: כדי שהעם יהיה מאוחד, חזק במלחמת ההישרדות, הוא חייב מדינה חזקה, מדינה שבעצם לא רק תבטא את העם כשלמות אורגנית אלא בעצם תישא אותו להישגים והצלחות.

מאיר כהן: אתה עברת לבז'ז'ינסקי.

עופר כסיף: בוודאי, חברינו פרידריך ובז'ז'ינסקי.

עופר כסיף: תמיד אהבתי את השם הזה.

עופר כסיף: מדינה חזקה זה אומר חיסול ביקורת, חיסול של מחלוקות, כפייה של הרעיון והשלטון הפשיסטיים על כולם.

עופר כסיף: ואכן, אחד מהדברים שאפיינו תמיד את הפשיזם זה למשל רדיפה של ארגוני החברה האזרחית; צמצום, אם לא חיסול, חירויות וזכויות; איום מסכנת ה-deep state – נכון שמוסוליני לא קרא לזה כך, אבל הוא דיבר על זה בלי שם.

עופר כסיף: מישהו אחר לאחרונה נתן לזה את השם הזה, מישהו אחר אמר לאחרונה במחוזותינו שבישראל אין דמוקרטיה כי יש שליטה של ה-deep state.

עופר כסיף: זה copy-paste של מוסוליני.

עופר כסיף: כי מה בעצם הפשיזם אומר כשהוא מזהיר מסכנת ה-deep state, גם אם הוא לא משתמש בביטוי הזה?

עופר כסיף: שיש תקשורת עוינת, שמתחת לפני השטח יש כמעט קונספירציה של בתי המשפט, של האקדמיה, של התקשורת, של אינטלקטואלים, של שומרי הסף, של ארגוני חברה אזרחית – כולם עושים קנוניה כדי לפגוע בשלמות העם, וכמובן במנהיגו יחיד הסגולה.

עופר כסיף: הדבר השני הוא המיליטריזם.

עופר כסיף: הפשיזם מעריץ את הצבא, מעודד את המלחמה והתוקפנות, משום שהוא רואה בצבא ובמלחמה דרך לאחד את העם, אמצעי להקטנת חיכוכים פנימיים.

עופר כסיף: בגלל זה הוא גם מתנגד לפשרות עם עמים אחרים, אלא אם כן זה מסיבות אינסטרומנטליות, משום שפשרות כאלה יכולות להעלות, חס וחלילה, את החיכוכים הפנימיים אל פני השטח.

עופר כסיף: אחד מהאינטלקטואלים שהשפיעו ביותר על הפשיזם היה אדם בשם מארינטי, שכתב מניפסט שנקרא "המניפסט הפוטוריסטי", נדמה לי שב-1909.

עופר כסיף: אחד מהסעיפים במניפסט אומר: הערצת המלחמה.

עופר כסיף: אגב, אותו משפט אומר:

עופר כסיף: הערצת המלחמה והבוז לאישה – עוד היבט של הפשיזם.

עופר כסיף: הוא לא במקרה מחבר ביניהם, כי נשים כמובן, מבחינתו, לא יכולות להיות כוחניות.

עופר כסיף: אז מיליטריזם הוא גם חלק מהפשיזם.

עופר כסיף: פולחן המנהיג, פולחן המנהיג, פולחן אישיות של אדם שנתפס כמורם מעם, הוא חלק יסודי בפשיזם משום שהוא נתפס כמי שיש לו את הכוח לגייס את ההמונים ולהלהיב אותם.

עופר כסיף: והדבר הנוסף הוא שנאה למיעוטים ורדיפתם.

עופר כסיף: כל מיני מיעוטים.

עופר כסיף: אלה יכולים להיות מיעוטים לאומיים, יכולים להיות מיעוטים דתיים, יכולים להיות מיעוטים פוליטיים או אידיאולוגיים גם.

עופר כסיף: אבל יש רדיפה בפשיזם, או שימוש בזר ובשונה, גם פה, לטובת אחדות האומה.

עופר כסיף: הדוגמה הבולטת ביותר היא של שארל מוראס.

עופר כסיף: שארל מוראס היה מנהיג של ארגון פרוטו-פשיסטי שנקרא L'Action française, והוא מאלה שניהלו את המלחמה האנטישמית המחרידה נגד אלפרד דרייפוס.

עופר כסיף: אבל הוא גם אמר: זה בכלל לא משנה אם הוא אשם או לא, יש לנו שעיר לעזאזל שאפשר להשתמש בו כדי לאחד את צרפת הישנה והטובה.

עופר כסיף: כלומר, הניפוח של אויב חיצוני ושנאה לאחר הם מרכיבים של הפשיזם כאמצעי ליצירת אחדות של העם ומחיקת חיכוכים וויכוחים.

עופר כסיף: כשאנחנו מסתכלים על ישראל, למרבה הצער, אני לא אומר את זה בשמחה לאיד ואני לא נמצא פה רק כדי לזעוק – גם לזעוק, אבל לא רק כדי לזעוק נגד, אלא גם בעד.

עופר כסיף: חבריי ואני נמצאים פה כדי להוביל לשינוי, כדי להפוך את החברה שלנו לטובה יותר.

עופר כסיף: רק פשיסט יכול להגיד בגלל זה שאנחנו נגד החברה.

עופר כסיף: לא, אנחנו לא נגד.

עופר כסיף: אנחנו חלק ממנה ונאבקים למענה, גם כשזה קשה.

עופר כסיף: בישראל, לצערי, היבטים פשיסטיים מהסוג שהזכרתי תמיד היו קיימים.

עופר כסיף: העם היהודי ואחדותו תמיד נתפסו כערכים עליונים, יותר חשובים מזכויות הפרט או ממאבק מעמדי לצדק חברתי.

עופר כסיף: ובהתאם, תמיד היו ברמה כזו או אחרת – לפעמים יותר, לפעמים פחות, אבל מאחר שישראל נמצאת פורמלית במצב חירום מאז יומה הראשון, אז הרבה פעמים יותר – מניעה של ביקורת, ניסיון למנוע הטלת ספק, לפגוע בוויכוח ובמחלוקת, והכול בשם האחדות ובשם מצב החירום.

עופר כסיף: בישראל הצבא נתפס כערך עליון.

עופר כסיף: הצבא לא נתפס כאמצעי, לטוב ולרע, הצבא נתפס כערך.

עופר כסיף: לכן גם הגיוס, השירות – כל אלה נתפסים כערכים: חינוך מיליטריסטי בבתי הספר, האדרה בתקשורת, ובשנים האחרונות, תחת נתניהו, מניעת ביקורת על הכיבוש.

עופר כסיף: מי שמדבר נגד הכיבוש, אוטומטית מושמץ כתומך טרור, כבוגד, בוודאי כשונא הצבא.

עופר כסיף: הכיבוש הוא הפשע הגדול ביותר, הוא אלימות בהווייתה, ומי שלא מדבר נגד הכיבוש עושה יד אחת עם הפשע הזה.

עופר כסיף: בישראל תמיד הייתה גזענות, אבל תחת שנות הדיקטטור מבלפור זה החמיר.

עופר כסיף: גזענות כלפי פליטים מבקשי מקלט, ובוודאי ובוודאי גזענות ערבופובית, כי מה שאותו אדם, שלצערי עדיין נמצא בבלפור, עשה יותר מקודמיו, וגם קודמיו עשו לא מעט, זה ליצור ערבופוביה כבון-טון – להפוך את שנאת הערבים לערך שבאמצעותו הוא מפחיד ומאחד חלקים גדולים, לצערי, בעם, שהולכים שולל אחרי שקריו הנאלחים, וחלקם גם נותנים בו אמון.

עופר כסיף: אבל החוקים שלפנינו, בעיקר חוק-היסוד, החריפו את המגמה שכרגע הזכרתי.

עופר כסיף: קודם כול, מצדיקים אותם.

עופר כסיף: אני לא מצפה כלום מהליכוד.

עופר כסיף: בדיוק דיברתי השבוע עם מישהו, אני לא זוכר אם זה היה מישהו מימינה או מהליכוד עצמו, ודיברנו על זה שאין היום ליכוד, יש ביביזם.

עופר כסיף: אם הייתה אפשרות, הייתי עושה מבחן לאנשי הליכוד שיושבים פה, כמה מהם מכירים את ז'בוטינסקי.

עופר כסיף: הזכרנו את ז'בוטינסקי גם בוועדה; אני מבטיח לכם ש-90% מחברי הכנסת של הליכוד יודעים איך ללקק לדיקטטור מבלפור אבל לא יודעים אפילו מילה אחת ממה שכתב ז'בוטינסקי.

עופר כסיף: החוקים הללו מוצדקים בשם חירום ואחדות, שמוצגים כערכים בלעדיים.

עופר כסיף: אין חשיבות לשחיתות, לגזענות, לאפרטהייד.

עופר כסיף: ואני חוזר ואומר: תוכנית הסיפוח, האנשלוס – והליכוד, אמרתי, אני לא מצפה ממנו, אבל כחול לבן הזדחלה אליו ונותנת לו יד – הסיפוח הופך את האפרטהייד הקיים-למעשה גם להלכה, ואת קיומו לממוסד.

עופר כסיף: אז החוקים הללו מוצדקים, ומתעלמים מהשחיתות, מהגזענות, מהכיבוש, מהאפרטהייד, מהפערים והעוני, מזכויות העובדים.

עופר כסיף: בעבר הייתה פה מדינה עם תוכן בלתי דמוקרטי – אמרתי את זה כבר קודם, אתנוקרטיה – אבל חלקית לפחות הייתה צורה דמוקרטית.

עופר כסיף: עכשיו גם את הצורה הזו זורקים לפח עם שני החוקים האלה, כי החוק נותן כוח בלתי מוגבל לממשלה בכלל ולנתניהו בפרט אל מול שאר הרשויות ועל חשבונן.

עופר כסיף: החוקים האלה ממסדים גם את פולחן האישיות.

עופר כסיף: לא במקרה האדון נתניהו דיבר על עצמו בלשון של יחיד סגולה לפני יום-יומיים.

עופר כסיף: הסגול שעל הראש הפך לסגולה.

עופר כסיף: הכוח הזה שנותנים פה לנתניהו ולממשלתו, הכוח הזה ממסד בחוק-יסוד את העריצות של הרוב במסווה של שלטון העם ורצון הרוב.

עופר כסיף: מכאן, מי שיוצא נגדו מואשם כהורס האחדות, כמחליש העם, כפוגע במאבק בקורונה, כבוגד ברצון העם ובריבונות שלו.

עופר כסיף: מכל זה גם תגבר ההסתה, תגבר ההפחדה, תגבר ההשתקה של בתי המשפט.

עופר כסיף: אנחנו רואים את האיומים של הדוצ'ה על שופטי בית המשפט העליון ואת העדר שלו שיושב שם בחוץ ומאיים – למי שלא ראה את הסרטונים האיומים אתמול, שיש בהם איום מפורש ברצח על היועץ המשפטי לממשלה ועל שופטים בבית המשפט העליון ההשתקה של התקשורת, של האומנים, של השמאל, של ארגוני זכויות האדם וארגוני העובדים, של הפלסטינים, הן בתוך ישראל והן בשטחים הכבושים, של הפליטים, של כל מי שמזוהה ומוצג על ידי השלטון, ובראש ובראשונה על ידי השליט, ירום הודו, כאליטה אנטי-עממית.

עופר כסיף: התוצאה היא תוכן פשיסטי של עליונות יהודית עם צורה פשיסטית של דיכוי שיח, מחאה, ביקורת ומחלוקת.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

עופר כסיף: לכן, חברים – אני מסיים – על רקע החקיקה הזו יתגבר גם גזל הציבור.

עופר כסיף: התיקון לחוק מימון מפלגות, שכולל סעיף שוחד לשמשון ויובב, הנדל והאוזר, בא על חשבון הציבור.

עופר כסיף: ממשלה מנופחת עם כפילות שרים וסגני שרים.

עופר כסיף: אין אפילו מראית עין שבה השרים יהיו משרתי הציבור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: משפט אחרון אחרון.

עופר כסיף: משפט אחרון, באמת.

עופר כסיף: כל החקיקה החברתית שניסינו לקדם במהלך המשבר נתקעה בכוונה בידי יושב-ראש הכנסת גנץ.

עופר כסיף: כל הדרישות של הוועדות לא התקבלו, ואפילו לא זכו להתייחסות.

עופר כסיף: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, ד"ר כסיף, חבר הכנסת.

מאיר כהן: יעלה חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

מאיר כהן: יואב, 50 דקות.

מאיר כהן: אדוני, בהצלחה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, השר גלעד ארדן וכל העובדים הנאמנים של הכנסת שמכבדים אותנו היום בהקשבתם.

עופר כסיף: נכון – – – בירכתי אותם.

עופר כסיף: מגיע להם.

מאיר כהן: היום וכל יום.

יואב סגלוביץ': וכל יום.

יואב סגלוביץ': מי הגיבורים שלנו היום?

יואב סגלוביץ': מיהן הדמויות לחיקוי?

יואב סגלוביץ': כאשר מדובר על נבחר ציבור, לדמותו, לאישיותו, חשיבות עצומה.

יואב סגלוביץ': מרענן אך מעט מעציב לקרוא את תמצית מניעי שליח ציבור שאותה סרטט יגאל אלון במאמר "אתיקה בפוליטיקה", ואני מצטט: שיקולים של מניעי שליח ציבור בדרך כלל מורכבים משלושה יסודות: מוטיבציה רעיונית, תחושת השליחות מטעם הציבור ולמענו ואמביציה אישית.

יואב סגלוביץ': איזון נכון בין שלושת המניעים האלה מבטיח מנהיגות מאוזנת.

יואב סגלוביץ': בשנים האחרונות גס ליבן של הבריות במושג "צו התנועה".

יואב סגלוביץ': היו שראו בביטוי זה צביעות והעדיפו את פניית המועמד: ראו מה טוב אני, בחרו בי.

יואב סגלוביץ': אודה ולא אבוש, גם בעת הזו רואה אני בצו התנועה – היינו, שליח שיש לו שולחים למען הגשמת מטרה משותפת – מניע חיובי יותר מאשר שאיפת היחיד להנהיג, אף שללא תכונת מנהיגות לא תטיל התנועה צו.

יואב סגלוביץ': נוכחתי לדעת שהתחליף לצו התנועה אינו בהכרח מנהיג טוב וישר יותר; ברוב המקרים הוא רק יותר קרייריסטי ומכור לפוליטיקה פרסונלית.

יואב סגלוביץ': ובאשר לאמביציה – ראוי כי זו תסויג לאמביציה אישית למלא תפקיד כראוי בשליחותו של רעיון, ולא כמניע להתבלטות ולפרסומת מוגזמת המשבשת שיקול דעתו של אדם.

יואב סגלוביץ': אז מיהם הגיבורים שלנו היום?

יואב סגלוביץ': מיהן הדמויות לחיקוי?

יואב סגלוביץ': מי בהנהגה?

יואב סגלוביץ': הגיבורים שלנו, מנהיג הליכוד ומנהיג כחול לבן, חתמו על הסכם קואליציוני, הסכם שהוא בין שני אנשים.

יואב סגלוביץ': אומנם בסוף ההסכם, בקצה, כתוב "חתימת הסיעות", אבל באמת זה הסכם בין שני אנשים.

יואב סגלוביץ': ואם אני חוזר לדבריו של יגאל אלון, מהו צו התנועה?

יואב סגלוביץ': מהו אותו רעיון?

יואב סגלוביץ': מהו אותו דבר ששלח אותם לדרכם?

יואב סגלוביץ': האם זה הסכם בין רעיונות נוגדים?

יואב סגלוביץ': האם זה הסכם שנולד להציג פשרה אידיאולוגית בין זרמים שונים?

יואב סגלוביץ': אם כך, היכן קווי היסוד?

יואב סגלוביץ': אז אתמול התרצו נציגי הליכוד וכחול לבן ואמרו שכן, כן, הם יוסיפו קווי יסוד לפי החוק והם יגידו את קווי היסוד כשיציגו את הממשלה.

יואב סגלוביץ': כלומר, ללא שאלת בית המשפט הם לא חשבו שאולי צריך להחליט על קווי יסוד.

יואב סגלוביץ': זה לא חשוב, קווי יסוד לממשלה?

יואב סגלוביץ': זה לא חשוב לדעת לאיזה כיוון הולכים ומהי הדרך שצועדים בה?

יואב סגלוביץ': נראה שלא, לפחות לא מספיק.

יואב סגלוביץ': היכן קווי היסוד?

יואב סגלוביץ': מה הם אותם דברים – ואני הלכתי עם בני גנץ עד לא מזמן – עם רעיונות שהיו בתוכם, כמו מיסוד השוויון, בחוק-יסוד, של כל אחד במדינת ישראל?

יואב סגלוביץ': מהי מערכת היחסים הסדורה, האידיאלית, שאנחנו חושבים – שאחרים חושבים – בין דת למדינה במדינה היהודית והדמוקרטית שלנו?

יואב סגלוביץ': מהן תפיסות העולם הנוקשות, המתנגדות, המחברות ביניהן?

יואב סגלוביץ': מה עם תפיסת עולם כלכלית?

יואב סגלוביץ': ומה עם הזרים שיושבים בתוכנו?

יואב סגלוביץ': מה התוכניות?

יואב סגלוביץ': מה תפיסת העולם?

יואב סגלוביץ': מה הדרך?

יואב סגלוביץ': מה הרעיון?

יואב סגלוביץ': מה לגבי שכנינו, שחלקם הם אויבינו וחלקם הם רק שכנינו?

יואב סגלוביץ': מה התוכנית שלנו?

יואב סגלוביץ': האם זה נמצא בהסכם הקואליציוני?

יואב סגלוביץ': בוודאי שלא, הרי בית המשפט העיר, וכחול לבן – באמצעות עורכי דינם, לא באמצעות המנהיגים; המפלגות מתנהלות באמצעות עורכי דינן.

יואב סגלוביץ': אנחנו מנהלים דיון בין עורכי דין, ובית המשפט הגבוה לצדק יושב בדין ושואל: מתי תכתבו קווי יסוד, כי בלי זה לא עובר.

יואב סגלוביץ': על פי חוק צריך קווי יסוד.

יואב סגלוביץ': זו לא המצאה של בית משפט עליון.

יואב סגלוביץ': אומרים עורכי הדין: ניתן לכם תשובה מחר, והם חוזרים, אכן, עם תשובה: יהיו קווי יסוד.

יואב סגלוביץ': אנחנו פה, הציבור, נבחרי הציבור, לא יודעים עד עכשיו מהם קווי היסוד.

יואב סגלוביץ': את זה אנחנו לא יודעים.

יואב סגלוביץ': כי אם דיברנו על צו התנועה, אותו מונח ארכאי – אני קצת מתגעגע אליו, קצת מתגעגע לשיח שאומר מה אנחנו רוצים למדינה ולא מה אנחנו רוצים לעצמנו.

יואב סגלוביץ': לא איזה כוח יהיה לנו, אלא מה נעשה בכוח שהעם נתן לנו.

יואב סגלוביץ': מהו צו התנועה הזה?

יואב סגלוביץ': הוא לא קיים.

יואב סגלוביץ': הגיבורים שלנו, מנהיג הליכוד ומנהיג כחול לבן, חתמו על הסכם קואליציוני שהוא הסכם בין שני אנשים.

יואב סגלוביץ': אם מסתכלים במעוף הציפור, ואם היה מגיע מישהו מהחלל החיצון וקורא את ההסכם הקואליציוני, הוא היה אומר: מה קרה פה?

יואב סגלוביץ': יש פה שני אנשים, מנהיגי מפלגות פוליטיות, שחטפו את מפלגתם, חטפו את מפלגתם.

יואב סגלוביץ': זה חטף את כחול לבן וזה חטף את הליכוד, ובתוך שיח החוטפים האלה ושיח החטופים האלה מתפתח לאט-לאט גם אפקט שטוקהולם.

יואב סגלוביץ': כלומר, אנשים כבר מתאהבים בחוטף שלהם.

יואב סגלוביץ': זה מתאהב בחוטפו וזה מתאהב בחוטפו.

יואב סגלוביץ': אנחנו ממשלה של חוטפים וחטופים?

יואב סגלוביץ': נראה שהולכים לשם.

יואב סגלוביץ': מדובר בכאלה שעשו הכול אך ורק לטובתם האישית.

יואב סגלוביץ': אם תיקחו את ההסכם ותקראו אותו, ואחר כך ניגע בחוק-היסוד ונראה מה יש בתוכו, בתיקון לחוק-היסוד, ההסכם כולו במעוף הציפור אומר כך: מתי אני, מתי אתה, ואם לא אני, מתי לא אתה, ואם אני זז, מתי אתה מגיע, ואם אתה מגיע, מתי אני הולך, ואם בית המשפט יתערב, מה יקרה.

יואב סגלוביץ': בית המשפט – איך הוא קשור?

יואב סגלוביץ': הרי טוענים הטוענים, ושומעים אותם טוענים בלהט – לא השר ארדן, אבל חבריו – טוענים בלהט: בית המשפט, אם יתערב.

יואב סגלוביץ': בית המשפט – אם יתערב?

יואב סגלוביץ': הרי אתם הכנסתם את בית המשפט.

יואב סגלוביץ': אתם הודעתם קבל עם ועדה שאם בית המשפט יתערב, רחמנא ליצלן, תהיה בעיה בהסכם.

יואב סגלוביץ': תזוז הלבנה ואמות הסיפים ירעדו.

יואב סגלוביץ': איזה אמות סיפים?

יואב סגלוביץ': איזה אמות סיפים?

יואב סגלוביץ': אמות הסיפים של הוועדה למינוי שופטים?

יואב סגלוביץ': או אולי אמות הסיפים של מינוי מפכ"ל או אי-מינוי תפקידים בכירים לחצי שנה?

יואב סגלוביץ': לא, לא כל התפקידים הבכירים, רק אלה שקשורים למערכת אכיפת החוק, כי מינוי שרים, סגני שרים ומינוי המנכ"לים, 36 במספר כנראה, ייעשה מייד.

יואב סגלוביץ': זה פחות חשוב ממינוי מפכ"ל, מינוי נציב שירות בתי הסוהר.

יואב סגלוביץ': אז התרצו עורכי הדין – ואמרתי כבר, למנהיגים שלנו יש עורכי דין, גם בפוליטיקה וגם במקומות אחרים – ועשו גם לזה תיקון.

יואב סגלוביץ': לא, לא התכוונו.

יואב סגלוביץ': נעשה בזה תיקון, נעשה בזה שינוי, הודיעו אתמול לבית המשפט: נאפשר בהסכם הקואליציוני מינוי של בעלי תפקידים במערכת האכיפה, ועם ישראל אמר להם בקידה: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': באמת מעשה ראוי.

יואב סגלוביץ': כשאתה מגיע למצב שאתה עושה את המובן מאליו או מתקן את מה שקלקלת והופך את זה לפשרה, זה רק מעיד באיזו תהום אתה נמצא ולאיפה אתה רוצה לקחת את כולנו.

יואב סגלוביץ': ההסכם הקואליציוני, אני מקווה שאני לא טועה, יש בו 14 עמודים.

יואב סגלוביץ': מתוכם עמוד וחצי כאילו עוסק בקורונה.

יואב סגלוביץ': מדוע אני אומר "כאילו עוסק בקורונה"?

יואב סגלוביץ': כי הוא לא עוסק בקורונה.

יואב סגלוביץ': אתמול – שלשום, יותר נכון – הייתה מסיבת סיום הקורונה.

יואב סגלוביץ': ראש הממשלה ערך מסיבת סיום, אסף את כל השרים.

יואב סגלוביץ': והאמת היא – ראיתי את מסיבת העיתונאים ואת ההנחיה המופלאה של ראש הממשלה ואת כל השרים עולים ומשבחים, והאמת היא שקצת כאב לי.

יואב סגלוביץ': אולי פספסתי, אדוני השר, אני מקווה שאני לא מטעה, תקן אותי אם אני טועה, אני חושב שהשר ארדן לא היה שם, וחבל שהוא לא היה שם, כי אם כבר הגיעו לחגיגה, אז למה רק תרבות וספורט?

יואב סגלוביץ': מה, לא הייתה משטרה שנשאה פה בנטל אדיר?

יואב סגלוביץ': כמובן, עם הנחיות של הדרג הממונה, המיניסטריאלי, שזה השר, אבל בוודאי ובוודאי ממלא מקום המפכ"ל, כל המפקדים, כל השוטרים, ממלא מקום נציב שירות בתי הסוהר.

מאיר כהן: שר הביטחון.

יואב סגלוביץ': שר הביטחון הוא ממקום אחר, אבל השר ארדן הוא מאותו מקום.

מאיר כהן: לך תדע.

יואב סגלוביץ': שירות בתי הסוהר – וזאת ידע הציבור – מגיעה להם תודה גדולה.

יואב סגלוביץ': בוועדת הקורונה, שאני חלק ממנה – אין נדבקים בשירות בתי הסוהר.

יואב סגלוביץ': עבודה מאומצת של מערכת אדירה.

יואב סגלוביץ': אז לא רק הסרת שיער בלייזר זה חשוב; גם משטרה שעובדת יום ולילה.

יואב סגלוביץ': מפה, גם באמצעות השר, אבל גם באמצעות מי שמקשיב בשעת בוקר מוקדמת, אני חושב שזה יהיה נכון מכל הבית הזה להגיד תודה לשוטרי משטרת ישראל, לשירות בתי הסוהר, לכיבוי אש, לכל אותם כוחות שנמצאים, ובדרך כלל הם לא זוכים להילה, אבל תמיד כשצריך אותם הם שם.

יואב סגלוביץ': גם להם מגיעות מחיאות כפיים, למרות שהאזכור שלהם הוא קטן מדי לעומת תרומתם.

יואב סגלוביץ': אני לא אוסף קרדיטים כי הייתי פעם במשטרה, ממש לא.

יואב סגלוביץ': אני חושב שפשוט מגיעה תודה.

יואב סגלוביץ': מתוך 14 העמודים של ההסכם הקואליציוני, שאמרתי קודם שעוסקים בו בכל מיני זוטות – לפחות להבנתי, ולא רק להבנתי; כל מי שיפתח ויראה: עמוד וחצי כאילו עוסק בקורונה שפחות או יותר הסתיימה.

יואב סגלוביץ': לפחות ראש הממשלה עשה לה מסיבת סיום, לא כולם היו במסיבה, כמו שאמרתי, אבל הייתה מסיבה יפה, הייתה מסיבה מרגשת, שר האוצר עלה וריגש אותי, ראש רשות המיסים עלה וריגש אותי.

יואב סגלוביץ': ואחרי שגמרתי את ההתרגשות הזו, נמשיך לקרוא את סעיפי ההסכם הקואליציוני שהם המבוא לדיון ההזוי, כשאנחנו פה כבר שבוע ימים בתיקון חוק-יסוד: הממשלה, שכל-כולו תמונת מראה להסכם קואליציוני.

יואב סגלוביץ': בואו נתחיל במושכלות ראשונים באותם 14 עמודים מכוננים, שהכותרת שלהם "כולנו תחת האלונקה", אבל אפילו אין שם ברזנט.

יואב סגלוביץ': יש שם הגבלת חקיקה לחצי שנה.

יואב סגלוביץ': גם פה עורכי הדין התרצו ומסכימים שזה לא יהיה מוחלט.

יואב סגלוביץ': יהיה אפשר להביא גם חוקים אחרים, לא רק קורונה.

יואב סגלוביץ': באמת תודה רבה לעורכי הדין, ותודה למנהיגי המפלגות שאפשרו לעורכי הדין להודיע לבג"ץ שהדבר הבלתי-חוקי שהם רצו לעשות מותר מהיום, תודה.

יואב סגלוביץ': אין קווי יסוד, כבר אמרנו?

יואב סגלוביץ': אין אפילו סרטוט של קווים.

יואב סגלוביץ': אה, לא, בעצם יש שניים: אחד זה חוק הגיוס במתכונת שלא עמדה בביקורת, והשני, שאם תבוא עד 1 ביולי הצעה לסיפוח במתווה כזה או אחר, היא תגיע.

יואב סגלוביץ': דיברנו על רעיונות, דיברנו על צו התנועה, דיברנו על מצע.

יואב סגלוביץ': איפה זה נמצא אצל חבריי עד לא מכבר, חבריי הפוליטיים עד לא מכבר?

יואב סגלוביץ': איפה זה נמצא?

יואב סגלוביץ': גם זה שוכב או מתחת או מעל או בצד, אבל בטוח הוא לא נמצא בליבם ובתפיסת עולמם.

יואב סגלוביץ': צו התנועה, אותו מונח ארכאי, הלך עם צו הגיוס: כולנו עכשיו בצו גיוס, מצד אחד, נגד הקורונה, ומצד שני, כולנו בצו פיוס.

יואב סגלוביץ': כלומר, בתוך הסיפור הזה יהיה לנו גם קבינט.

יואב סגלוביץ': איך קראו לו?

יואב סגלוביץ': קבינט – איך השם המלא, אורנה?

אורנה ברביבאי: פיוס.

יואב סגלוביץ': אה, כן – פיוס.

יואב סגלוביץ': התפייסו, בני זוג שמתפייסים.

יואב סגלוביץ': בני זוג שמתפייסים, אבל זה לא המקרה הרגיל.

יואב סגלוביץ': מניסיוני אני אומר לכם, זה בני זוג שמתפייסים, אבל יותר במסגרת אלימות במשפחה – ככה זה נראה.

יואב סגלוביץ': אז יהיה לנו צו פיוס, ויהיה לנו גם קבינט פיוס לאומי שבו יתפייסו אחד עם השני.

יואב סגלוביץ': הם ישבו פה כולם בצפיפות נוראית של 36 אנשים.

יואב סגלוביץ': זה נכון, אני אהיה מרווח יותר בספסלי האופוזיציה, אבל להם יהיה צפוף, ואולי גם קצת חם וקצת דביק, אבל הם יהיו מפויסים.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע איזה פיוס הם יעשו, אבל הם יהיו מפויסים.

יואב סגלוביץ': כל אחד יקבל את מה שהוא רוצה, את התפקיד שהוא רוצה, את הדברים שהוא יעשה או לא יעשה מחר או מוחרתיים.

יואב סגלוביץ': אבל מה יעשה?

יואב סגלוביץ': אל מול מה יעשה?

יואב סגלוביץ': אל מול איזו תפיסת עולם הוא יפעיל את כובד משקלו הפוליטי?

יואב סגלוביץ': אל מול מה?

יואב סגלוביץ': איפה אותו דבר ארכאי שקוראים לו מצע, דרך, אידיאולוגיה, תפיסת עולם?

יואב סגלוביץ': כל-כולו ב-14 עמודים של דיל בין פוליטיקאים ודיל בין עורכי דין.

יואב סגלוביץ': בתוך האירוע הזה יש אירוע, שנמצא בתוכו אבל לא מספיק תופס מקום, וזה סירוס עבודתה של הכנסת ככנסת.

יואב סגלוביץ': הכנסת היא לא רק מחוקקת.

יואב סגלוביץ': אנחנו נשב פה היום כל הלילה, נשב ונצביע.

יואב סגלוביץ': אבל הכנסת תעבוד, ותהיה ממשלה, אם תהיה ממשלה, ויהיו לה ועדות בכנסת הזו.

יואב סגלוביץ': לכנסת יש תפקיד משמעותי במשטר דמוקרטי, וזו לא אמירה בעלמא.

יואב סגלוביץ': היא צריכה לפקח, לטייב ולבקר, גם לבקר, את עבודת הממשלה – את עבודת הרשות המבצעת, לא עבודת הממשלה.

יואב סגלוביץ': אני אתן לכם דוגמה ממה שקרה רק לפני שבועיים-שלושה פה בכנסת.

יואב סגלוביץ': לוועדת החוץ והביטחון הובא התיקון לחוק מחקרי תקשורת.

יואב סגלוביץ': אחרי שבית המשפט אמר: עד כאן תקש"ח, מפה חקיקה, הגענו לשם.

יואב סגלוביץ': אני ישבתי בוועדה הזו – אני לא חבר בוועדה אבל ישבתי בוועדה הזו – והופיעו נציגי כלל הגופים: משרד המשפטים, וכמובן משטרת ישראל וגופים נוספים, ומשרד הבריאות, ובתחילת הדרך טענו ואמרו:

יואב סגלוביץ': אנחנו חייבים את החוק הזה לטובת עם ישראל על מנת להילחם בנגיף הקורונה.

יואב סגלוביץ': אני מלכתחילה, גם פה בכנסת, אמרתי שהחוק הזה באופן אישי לא נראה לי, אבל לא ידעתי את הפרטים.

יואב סגלוביץ': הוא לא נראה לי מתפיסת העולם הבסיסית שלי כאיש משטרה, בהבנה מהו שיטור בחברה דמוקרטית.

יואב סגלוביץ': אמרתי: כמה שיותר סמכויות אכיפה למשטרה, מבחינתי, זה בסדר אם עושים את זה בהוגנות ובשקיפות ומתוך ריסון עצמי, וכמה שפחות סמכויות פיקוח.

יואב סגלוביץ': משטרה במשטר דמוקרטי לא עוסקת בפיקוח – זה בתפיסת העולם הבסיסית שלי.

יואב סגלוביץ': נכנסנו לדיון.

יואב סגלוביץ': הצד הטוב של האירוע הוא שהממשלה באה עם החוק הזה והיה ברור לחלוטין שיש רוב, ובמהלך מקצועי של סיג ושיח פנימי בין בעלי המקצוע לבין חברי הכנסת מסיעות שונות הבין גם שר המשפטים שזה לא נכון ומשך בינתיים את הצעת החוק, והיא נעצרה.

יואב סגלוביץ': יש משמעות בכנסת גם לאופוזיציה פעילה, מקצוענית, שאכפת לה מהמדינה לא פחות מהקואליציה או ממי שנמצא בשלטון באותה עת.

יואב סגלוביץ': האם זה יקרה עכשיו?

יואב סגלוביץ': האם זה יקרה עכשיו?

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם שכנראה שלא, כי ההסכם הקואליציוני מראה סימנים שאין כוונה כזאת.

יואב סגלוביץ': ואני אגיד משהו כללי, וזה נכון גם לחיים האישיים, בוודאי לחיים הציבוריים – זה שלמישהו יש את הכוח ואת האמצעים לנקוט הליך מסוים, זה לא בהכרח נכון להשתמש בהם.

יואב סגלוביץ': שלטון משמעותי במשטר דמוקרטי חושב כל הזמן על ריסון הכוח.

יואב סגלוביץ': זה שהוא ישנו, אנחנו יודעים.

יואב סגלוביץ': זה שיש פה רוב ברור להקמת ממשלה, ברור לי לחלוטין.

יואב סגלוביץ': האם הרוב פועל בחוכמה, מתוך ראייה דמוקרטית רחבה של מה שקורה פה?

יואב סגלוביץ': ממש לא.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם את זה כי זה כתוב בסימנים ברורים בהסכם הקואליציוני הרע הזה שהוביל לתיקון חוק-יסוד, ותכף אגע בחוק היסוד עצמו.

יואב סגלוביץ': חוק נורבגי מדלג – פטנט חדש.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, אתמול אמרו שבינתיים ימתינו איתו, קיבלו את המלצת בית המשפט.

יואב סגלוביץ': צריך המלצת בית משפט?

יואב סגלוביץ': מה גורם לאנשים להגיע למחשבה הזאת?

יואב סגלוביץ': הייתה רשימת מועמדים טרם הבחירות, ועכשיו בגלל איזושהי קוניוקטורה פוליטית כזו אחרת, בואו ניקח את הרשימה ונדלג כשזה יתאים לנו, כי נגמרו לנו האנשים.

יואב סגלוביץ': יש לנו x שרים, x סגני שרים שאפשר לממש, יש גם ועדות כנסת שיש חלוקה שלהן בהסכם, ונגמרו לנו האנשים.

יואב סגלוביץ': שומו שמיים, נגמרו האנשים.

יואב סגלוביץ': אז אם נגמרו האנשים, נביא אותם.

יואב סגלוביץ': מאחר שאי-אפשר להביא אותם סתם – אפשר כמובן להביא שר מקצועי, אבל אי-אפשר סתם להביא אנשים – אז בואו נדלג, בואו נדלג.

יואב סגלוביץ': כותבים את זה בהסכם קואליציוני בלי להתבלבל, מתייעצים עם עורכי דין.

יואב סגלוביץ': מגיעים לבית המשפט, בית המשפט שואל אותם כמה שאלות, עושה להם קצת נו, נו, נו, ואנחנו שומעים שמייד קופצים אנשים ואומרים: מה בית המשפט?

יואב סגלוביץ': אם הוא יעז להתערב זה חמור ביותר, ולא יהיה, ועל ראשו של בית המשפט ובג"ץ הליכה לבחירות.

יואב סגלוביץ': אבל בואו נשכח לרגע מבית המשפט.

יואב סגלוביץ': מה גרם לאנשים שפויים, נורמלים, שאת חלקם אני מכיר היטב, לחשוב על חוק נורבגי מדלג?

יואב סגלוביץ': מה שקרה, החוק הנורבגי המדלג קפץ החוצה כרגע, קפץ, ואם הוא לא היה קופץ, היו מקפיצים אותו פה דרך הוועדה המסדרת, דרך ועדה מיוחדת, ומנסים לדלג על הכול, ואז כשהיו מגיעים לבית המשפט היו אומרים: למה בית המשפט מתערב בעבודתה של הכנסת, ושומעים נאומים חוצבי להבות.

יואב סגלוביץ': אבל המציאות היא שבין כלל המוסדות, הכנסת היא המקום שמשקלו הוא הפחות ביותר.

יואב סגלוביץ': ההסכם הזה מייצר מצב שלממשלה יש כנסת.

יואב סגלוביץ': לממשלה יש כנסת.

יואב סגלוביץ': היא תפעיל אותה.

יואב סגלוביץ': וכך קורה שתמיד יש חוסר איזון.

יואב סגלוביץ': במדינת ישראל הכנסת תמיד הייתה חלשה.

יואב סגלוביץ': אבל מה שקורה פה – מחלישים אותה כי שני אנשים החליטו לעשות מרוץ שליחים ביניהם, מרוץ בין שני אנשים שכל אחד מהם אומר – סליחה על הביטוי הלא-פרלמנטרי: מי ידפוק אותי ויפיל את המקל?

יואב סגלוביץ': מי יפיל את המקל?

יואב סגלוביץ': על מנת לעשות את כל הדבר הזה עושים שמיכה על שמיכה על שמיכה על שמיכה ובאים לעורכי דין.

יואב סגלוביץ': אני לא ראיתי, ואני קצת מבין במסמכים משפטיים – תשמעו, האמת היא, הייתי אומר שזה הסכם בין גנבים אבל האמת היא שזה לא נכון, כי לגנבים יש כבוד.

יואב סגלוביץ': ואז בפנים אנחנו רואים ועדה למינוי שופטים.

יואב סגלוביץ': מה להסכם קואליציוני ולוועדה למינוי שופטים?

יואב סגלוביץ': כולנו יודעים מה.

יואב סגלוביץ': מה זה, זה אחד מאבני היסוד של ההסכם הקואליציוני, בגלל זה הבניין יתמוטט.

יואב סגלוביץ': 36 שרים ו-16 סגני שרים – השר ארדן, אתה הולך לשבת צפוף.

יואב סגלוביץ': ואני מאחל לך שיהיו לפחות שני שרים או שתי שרות רזים ורזות לידך, כי אם לא, חייך הולכים להיות קשים כאן.

יואב סגלוביץ': ואני באופן אישי אשתדל להאריך בנאומים, כדי שהם יהיו קשים עוד יותר, כי זה כמעט הכלי היחיד שיישאר כאן.

יואב סגלוביץ': אז יסלח לי השר ארדן.

יואב סגלוביץ': אני אומר מראש שאני מתנצל בפניו אם אני אאריך בדיבור רק בגלל שאני קצת נהנה מהסבל של הצפיפות, אבל אני מבטיח להתחשב.

יואב סגלוביץ': אם יהיו שניים שהם גדולים יותר, אני אמעיט בדבריי.

יואב סגלוביץ': בהסכם הקואליציוני עוסקים גם בסידורי דיור ואבטחה של ראש הממשלה החליפי.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים מה, בואו נתחיל בסידורי האבטחה.

יואב סגלוביץ': אני, לתפיסתי, ואני יודע שהשר ארדן יודע את זה גם – שיקולי האבטחה הם שיקולים בהסכם קואליציוני?

יואב סגלוביץ': אני יודע שזה סיפור מקצועי, בודקים את רמת האיום, מחליטים על הסיפור, הולכים קדימה.

יואב סגלוביץ': אבל לא, פה זה בהסכם קואליציוני, כי סידורי האבטחה שמדברים עליהם הם לא אבטחה; הם סמל סטטוס: כמה בשיירה, מי לפני ומי אחור, כמה אופנועים.

יואב סגלוביץ': צריך להגדיל את משטרת התנועה, השר ארדן, השיירות יהיו ארוכות יותר, וחייבים אופנועים.

יואב סגלוביץ': ואוי ואבוי אם לראש הממשלה שמכהן יהיו פחות אופנועים מראש הממשלה החליפי, שאמור להתחלף עוד שנה וחצי.

יואב סגלוביץ': השאילתות – אם אתה תהיה בתפקיד, על הראש שלך יהיה כל הבלגן הזה.

יואב סגלוביץ': אבל זה – דיברנו על סידורי האבטחה, שזה בכלל מופרך, משולל כל יסוד מקצועי, אבל זה בפנים.

מאיר כהן: ייקחו את זה מכבישי הנגב.

יואב סגלוביץ': כנראה.

יואב סגלוביץ': אבל יש פה עוד משהו, יש פה גם את סידורי הדיור, שזה יותר מוזר.

יואב סגלוביץ': למעשה, דואגים, ואני מבין את הדאגה, שעתידית – כי שמענו גם טיעונים מעורך הדין של הליכוד, שאמר שצריך להיות חוק שגם עתידית, אם יהיה, אז תהיה לנו את האפשרות הזאת להמשיך להתנהל.

יואב סגלוביץ': כלומר, יש מצב שהכנסת צופה שיהיו לנו בעתיד ראש ממשלה וראש ממשלה חליפי חסרי בית.

יואב סגלוביץ': כלומר, המחשבה העמוקה שעמדה בבסיס הרעיון היא שלא יהיה מצב שראש הממשלה ב-Airbnb, או בדירה שכורה, רחמנא ליצלן.

יואב סגלוביץ': זה הרי מופרך על פניו.

יואב סגלוביץ': להחליט על הדבר הזה בהסכם קואליציוני, זה לא רק מופרך – זה מושחת.

יואב סגלוביץ': זה מתת של כסף בצורה הכי בוטה והכי גלויה שלו.

יואב סגלוביץ': לא היה דבר כזה מעולם בהסכמים קואליציוניים.

יואב סגלוביץ': סיפוק צרכים אישיים וגחמות אישיות של אנשים בהסכם קואליציוני-פוליטי לא היה.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': וזה הסיפור.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של כסף.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של כבוד.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של הסכם קואליציוני.

יואב סגלוביץ': זה סיפור של שחיתות, ועליו חתומים שני אנשים שחטפו גם את הליכוד גם את כחול לבן והתאהבו במעמד של חוטפים ונחטפים, ומתחבקים לאורך כל ההסכם הזה חיבוקים כל כך חזקים, שזה בסוף כואב לנו.

יואב סגלוביץ': חסינות לראש ממשלה חליפי: אם יהיה בעתיד מישהו – תיאורטי – שהוא ראש ממשלה שיש לו כתב אישום, ואחרי שנה וחצי באותו הליך חקיקתי הוא יצטרך לעזוב את תפקידו ולהיות ראש ממשלה החליפי – עתידי, זה לא שום דבר שרואים אותו בפועל, אין כזה אירוע – אז הדמיון של המחוקק הוא כזה שגם לו תהיה חסינות.

יואב סגלוביץ': זה מושחת בבסיס.

יואב סגלוביץ': זו פסקת התגברות, לא כללית.

יואב סגלוביץ': אני שמעתי את השר ארדן אתמול מדבר שנכון לעשות פסקת התגברות.

יואב סגלוביץ': אני יכול להתווכח איתו בהקשרים אחרים מה נכון, לגבי כמה ח"כים שצריך לפסקת התגברות כזו.

יואב סגלוביץ': אבל פה זו פסקת התגברות אישית לבן אדם, לנאשם, שב-24 במאי הוא מתיישב על ספסל הנאשמים בבית המשפט המחוזי בירושלים.

יואב סגלוביץ': בהסכם קואליציוני כתבו את זה, ולאחר מכן לוקחים את זה, מכניסים את זה לתיקון לחוק-יסוד: הממשלה, בשם האומה ובשם הקורונה.

יואב סגלוביץ': זה עיגון שחיתות ציבורית בחוק-יסוד.

יואב סגלוביץ': זה הסיפור.

יואב סגלוביץ': זה לא אותו ויכוח משפטי שקיים אם ראש ממשלה או מועמד לראש ממשלה יכול לקבל מנדט בהיותו נאשם בפלילים; לא.

יואב סגלוביץ': זו יצירה חדשה של הכנסת הזו, ומי שמובילים את היצירה הזאת, האחד הוא נאשם והשני הוא שותפו הפוליטי, שעד לא מזמן היה שותף הפוליטי שלי, שקיבל בשמחה את התוכנית שאני כתבתי על מאבק בשחיתות, והוא מעגן אותה בחוק-יסוד: הממשלה.

יואב סגלוביץ': על עיגון השחיתות והרחבתה חתומים שני האנשים האלה, שעשו הסכם פוליטי מושחת.

יואב סגלוביץ': ועכשיו נדבר, או-טו-טו, על חוק-היסוד: מאחר שמדובר בשני אנשים שרמת האמון שלהם כל כך נמוכה, הם החליטו לעגן את הכול בחוק-יסוד, שלא יהיו אי-הבנות, שלא נדע, אז חקיקת חוק-יסוד.

יואב סגלוביץ': רק שכחו דבר אחד: שחקיקה של חוק-יסוד היא שימוש בסמכות המכוננת של הכנסת.

יואב סגלוביץ': זה חלק מהחוקה העתידית.

יואב סגלוביץ': זה חלק שיבוא בן אדם ממקום אחר ויראה אותנו, יסתכל על החוק הזה ועל חוקים אחרים, ויגיד: אוקיי, הבנתי, ככה נראית המדינה הזאת.

יואב סגלוביץ': המדינה הזו מתנהלת בצורה הזאת.

יואב סגלוביץ': אז בואו נראה איך היא מתנהלת לפי חוק-היסוד שהיום אנחנו נשב לילה שלם ונצביע עליו.

יואב סגלוביץ': ההצעה הזאת עושה שינוי מרחיק לכת בהתנהלות הממשלה.

יואב סגלוביץ': יש לה השפעה משטרית משמעותית.

יואב סגלוביץ': המודל החדש הוא חלוקת הממשלה לשתי קבוצות זיקה – גם זה פטנט חדש.

יואב סגלוביץ': תראו, אני לא יודע מי חשב דווקא על המונח "זיקה".

יואב סגלוביץ': אני ידעתי שיש משפטים פרלמנטריים, אני צעיר פה, אבל בכל זאת: יש סיעה, יש ח"כים, יש כל מיני ביטויים פרלמנטריים רגילים מקדמת דנא פה בכנסת הזאת.

יואב סגלוביץ': אבל פה אני נחתי בכנסות האלה באמת למציאות חדשה של שמות חדשים, ואני צריך גם להתרגל.

יואב סגלוביץ': אז מאחר שפה אין יתרון לאף אחד מהחברים הוותיקים, אז אני אתן לכם איך אני רואה את העניין של זיקה.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע אם הם התכוונו – תראו, אנחנו בעיצומו של המאבק כנגד נגיף הקורונה, אבל היה פעם גם נגיף הזיקה.

יואב סגלוביץ': אני לא יודע אם לזה התכוונו, אבל רק בשביל לסבר את האוזן ואת העין, תראו: התסמינים של נגיף זיקה הם חום, כאבי מפרקים, דלקות עיניים, כאבי שרירים וכאבי ראש.

יואב סגלוביץ': זה כל מה שיקרה בממשלה הזאת שהולכת להיות עם הזיקות האלה, מסיבות מבניות שהחוק הזה מייצר.

יואב סגלוביץ': ולכן יהיו כאבי הראש האלה, כאבי השרירים האלה.

יואב סגלוביץ': לפחות אני כבר קיבלתי מזה חום.

יואב סגלוביץ': המהות של הזיקה היא זיקה אישית.

יואב סגלוביץ': כלומר, אתה שלי ואני שלך.

יואב סגלוביץ': בכלל, כל החוק הזה הוא חוק של אהבה.

יואב סגלוביץ': אנשים שמאוהבים אחד בשני.

יואב סגלוביץ': מתחבקים אחד עם השני.

יואב סגלוביץ': מלפפים את עצמם בסיפורי סעיפים, סעיפי-סעיפים, ובסוף הם מצאו את מילת הקסם "זיקה" – אני שלך ואת שלי, כמו בשיר.

יואב סגלוביץ': אני שלך ואת שלי.

יואב סגלוביץ': אבל מה קורה אם לא בא לי יותר, כל כך, על הזיקה, וגם זה קורה בסיפורי האהבה?

יואב סגלוביץ': אי-אפשר.

יואב סגלוביץ': זיקה זה מהיום עדי עד.

יואב סגלוביץ': דרך אגב, זה לא זיקה בין כולם.

יואב סגלוביץ': לזה יש זיקה לבני גנץ ולזה זיקה לבנימין נתניהו.

יואב סגלוביץ': ולא מערבבים משפחות.

יואב סגלוביץ': אי-אפשר.

יואב סגלוביץ': אבל הזיקה הזאת, מעבר לחיוך העצוב, יש לה משמעות על כיצד ממשלה מתנהלת.

יואב סגלוביץ': במודל הזה נשאלת שאלה לגבי עצמאות המחשבה והפעולה של שרים בשל המונח הזה.

יואב סגלוביץ': האם רק שניים יקבעו?

יואב סגלוביץ': יהיו דיונים פנימיים בסיעות?

יואב סגלוביץ': יקבעו את הכול, יגיעו כמו חברת לוחמים, כל אחד עם הכיתה שלו – או במקרה זה זו לא כיתה – עם הפלוגה שלו, ויגידו: עושים ככה, עושים אחרת?

יואב סגלוביץ': האם רק שניים יקבעו?

יואב סגלוביץ': כלומר, שני אנשים, אותם שני אנשים.

יואב סגלוביץ': מההסכם הקואליציוני זה עובר מייד כחוט השני לתוך תיקון חוק-היסוד.

יואב סגלוביץ': הם, יש להם שני חוטים: אחד, חוטו של ביבי; השני, חוטו של בני.

יואב סגלוביץ': והם בתיאטרון בובות.

יואב סגלוביץ': מקפיצים ימינה, מקפיצים שמאלה.

יואב סגלוביץ': הולכים ימינה, הולכים אחורה, ומשחקים.

יואב סגלוביץ': ממשלה דו-ראשית.

יואב סגלוביץ': זה השם.

יואב סגלוביץ': הזיקות האלה מייתרות במידה רבה את פעולתם של השרים.

יואב סגלוביץ': עכשיו, לא רק זה.

יואב סגלוביץ': יושב לו ראש הממשלה בתפקידו ויושב לו מחליפו העתידי בתפקידו, ויושב אחד השרים של המחליף, והוא שר על הפנים – שמעתי שיש גם מקרים כאלה בממשלה.

יואב סגלוביץ': אומר ראש הממשלה, שהוא נושא באחריות – לא שניים נושאים באחריות, אחד נושא באחריות; הוא אומר: מוישה, השר הזה לא מבצע את ההנחיות המפורשות שלי בישיבות הממשלה, ואני נתתי לו התראה פעמיים, ולהתראות, שלום – מה שיכול לקרות בממשלה.

יואב סגלוביץ': אומר לו השני: לא, לא, זה "זיקתו" שלי.

יואב סגלוביץ': אתה נוגע בשלי – אני נוגע בשלך.

יואב סגלוביץ': המשמעות היא שראש הממשלה – לא רק מעמדם של השרים עם החוטים נפגע, לא רק שיקול הדעת שלהם נפגע, לא רק העצמאות המחשבתית שלהם נפגעת, האמת היא שגם סמכותו של ראש הממשלה ויכולת הניהול שלו נפגעות.

יואב סגלוביץ': וכל זה קורה בגלל מי ראשון ומי שני ומי יפיל את המקל ומי ירמה את מי ומי יבלף את מי.

יואב סגלוביץ': זאת המציאות המינהלתית, הניהולית, המשטרית שתהיה לנו בעת הקרובה, אם החוק הזה יעבור כפי שהוא.

יואב סגלוביץ': החוק הזה, כשאתה קורא אותו, ואני קראתי אותו לא מעט פעמים ואף פעם לא ידעתי אם בישיבות בוועדות אני עושה נכון או לא נכון.

יואב סגלוביץ': עם זאת, הרגשתי חובה כחבר כנסת להצביע בפני חבריי שיושבים ובפני היועץ המשפטי של הוועדה – לא רק אני, כולנו – ולהגיד לו: תשמע, פה יש חור ופה יש חור, וזה לא בסדר, וזה לא בסדר, וזה משהו לא נורמלי, ותשנו את זה ותשנו את זה.

יואב סגלוביץ': ואני מוצא את עצמי שבמקום שאני אקבל קרדיט או אפילו איזשהו – בעצם שכר טרחה אי-אפשר לקבל היום – איזשהו קרדיט על הרעיונות המצוינים שאנחנו נותנים, שחלק מהם, דרך אגב, נכנסו פנימה; החוק הזה גרוע, אבל תיקנו אותו קצת.

יואב סגלוביץ': בכל זאת, שלא יהיה פה מצב שפתאום יש איזה ואקום שלטוני.

יואב סגלוביץ': כי היה פה מצב שהחוק הזה הוגש כשיש בו ואקום שלטוני, ואני אומר לכם גם עכשיו: יש בו, בסעיפים רבים, ואקום שלטוני, כי באיזשהו שלב גם האופוזיציה החליטה להפסיק לעזור.

יואב סגלוביץ': מרגע שלא אפשרו להגיע – ביקשנו שיגיעו מומחים נוספים לוועדה, ביקשנו שהדיונים יהיו יותר ענייניים, ואנחנו יודעים להיות ענייניים, וראינו שכל הכוונה היא רק אחת: להגיע למועד הנקוב ולא משנה מה, כי יש שני אנשים שלא מאמינים אחד לשני וצריך לחתום על ההסכם, כי צריך להביא חתימות, ואולי הוא ברגע האחרון ילך ויביא אחרים ממקום אחר וכל העסק יתפרק.

יואב סגלוביץ': החוק הזה חוק רע.

יואב סגלוביץ': גם כמי שלא מסכים לתכניו, הניסוחים שלו והלקונות שבתוכו נשארו גם היום.

יואב סגלוביץ': אני מציע לכם לראות את זה, מי שמקשיב, לא מהמחנה שלי, ומי שרוצה לממש אותו: תראו איזו חורים יש לכם.

יואב סגלוביץ': הפרשנות, אם זה יגיע לשאלת הפרשנית פה, וואו וואו, אני רואה את הדיסרטציות המשפטיות ואת הדעות השונות שיהיו פה לאנשים.

יואב סגלוביץ': אבל זה כבר לא סיפור של nice to have.

יואב סגלוביץ': פה, בכל נקודת זמן אסור שיהיה ואקום שלטוני.

יואב סגלוביץ': ואני אומר לכם, אני אומר לך, השר ארדן: יש פה ואקום שלטוני בחוק הזה נכון להיום, ותבדקו את מה שאני אומר.

יואב סגלוביץ': האיזון בין הסמכות לאחריות משתנה.

יואב סגלוביץ': קיצרו את תקופת הכנסת לשלוש שנים.

יואב סגלוביץ': למה?

יואב סגלוביץ': מה קרה?

יואב סגלוביץ': מה ההצדקה?

יואב סגלוביץ': הרי סוכם אתמול – גם בג"ץ שאל, אז אמרו לו: בחצי שנה תיגמר הקורונה.

יואב סגלוביץ': למה שלוש שנים?

יואב סגלוביץ': מה קרה?

יואב סגלוביץ': כשאנחנו כולנו הלכנו להצביע ידענו שאנחנו מצביעים לכנסת של ארבע שנים.

יואב סגלוביץ': למה קיצרו לשלוש שנים?

יואב סגלוביץ': יש איזשהו הסבר תפיסתי?

יואב סגלוביץ': שום דבר.

יואב סגלוביץ': ההסבר הוא שני האנשים.

יואב סגלוביץ': כמעט על כל שאלה שאין לה תשובה, ושאלנו שאלות במהלך תיקוני החקיקה הזאת, היו תשובות כאלה: החלטנו.

יואב סגלוביץ': זו תשובה?

יואב סגלוביץ': רמת התשובות שקיבלנו על השאלות היא רמת הגן, כמו רמת המוטיבציה להסכם הזה: מה שלי, מה שלך, מתי אני, מתי אתה, מה תהיה, מה יהיה אם תלך, מה יהיה אם תבוא, מה יקרה.

יואב סגלוביץ': ולכן החוק הזה הוא כל כך מסובך ולא אפקטיבי.

יואב סגלוביץ': יש כלל שאומר שמה שהוא לא פשוט וברור – פשוט לא עובד.

יואב סגלוביץ': והחוק הזה לא יעבוד.

יואב סגלוביץ': ואת התוצאות לא אתם תשלמו, אנחנו נשלם כחברה.

יואב סגלוביץ': על גודל הממשלה אני לא אכביר מילים.

יואב סגלוביץ': אני כבר דיברתי לגבי הצפיפות שתהיה פה, אבל זה באמת – בשלב מסוים הצפיפות היא לא העסק שלי, אלא הבזבוז המטורף; ולא על הכסף של השרים ולשכות – הממשקים במשרדי הממשלה.

יואב סגלוביץ': מי שמבין קצת יודע איזה מונסטר מטורף הולך להיות פה.

יואב סגלוביץ': גם אנשים טובים שירצו לקדם דברים טובים בתוך הממשלה, ויש כאלה הרבה, לא ימצאו את הידיים ואת הרגליים למי צריך לפנות.

יואב סגלוביץ': זה מה שיהיה פה.

יואב סגלוביץ': ועל פי הצעת החוק על ראש הממשלה החלופי יחולו אותם תנאים כמו על ראש הממשלה, ובכך משנים ופותחים פתח לראש הממשלה החלופי להמשיך לכהן למרות כתבי האישום.

יואב סגלוביץ': את כל זה כבר אמרתי.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד את המשפט הכי חשוב בכל הסעיף הזה: מעגנים שחיתות ציבורית בחוק-היסוד; מעגנים אותה.

יואב סגלוביץ': לא מפרשים את מה שהיה בסעיף 18 אז בזמנו בחוק-יסוד: הממשלה; מעגנים אותה.

יואב סגלוביץ': אנחנו נאפשר לאדם שנמצא באמצעו של הליך פלילי בעבירת שוחד בבית המשפט המחוזי בירושלים להמשיך ולהיות, כי ככה אנחנו רוצים.

יואב סגלוביץ': ואנחנו רוצים – שני אנשים.

יואב סגלוביץ': ובני גנץ לא יוכל להתחמק מהתשובה למה הוא מחוקק חוק שמקדם שחיתות.

יואב סגלוביץ': הוא יכול לספר איזה סיפור שהוא רוצה לציבור, אבל כשיצטרך להסתכל לי בעיניים ולהגיד לי את זה, תהיה לו בעיה.

יואב סגלוביץ': ואולי זאת הסיבה שהוא גם ממעט לעשות את זה.

יואב סגלוביץ': הצעת החוק מדברת על שריון ברוב, בהתחלה זה התחיל ב-75 ח"כים, מטורף.

יואב סגלוביץ': הורידו את זה ל-70.

יואב סגלוביץ': איזה יופי.

יואב סגלוביץ': אין חוק כזה בשריון כזה.

יואב סגלוביץ': החוק היחיד שמגיע בסדרי גודל כאלה הוא של 80 ח"כים, כל מה שקשור להארכה של כהונת הכנסת על מנת לא לפגוע בסדרי השלטון והמשפט.

יואב סגלוביץ': זה מהמשפחה הזאת.

יואב סגלוביץ': זה פוגע בסדרי השלטון והמשפט, אבל הפוך: הכנסת נחטפה גם ביכולת התפזרותה.

יואב סגלוביץ': האירוע הזה שיש פה – אני אומר לך, המספר 70 הוא מספר מושחת כי הכוונה שלו היא לסרס את הכנסת.

יואב סגלוביץ': זאת כוונתו.

יואב סגלוביץ': אין כוונה אחרת.

יואב סגלוביץ': כמו שהסיפור של לקחת – עוד פעם, סיפור הזיקות: עשרה מפה יעברו לשם ועשרה מפה יעברו לשם ונוכל לשנות את הממשלה ולהצביע אי-אמון.

יואב סגלוביץ': רבותיי, אני מכיר את הדינמיקה הזאת בעולם של ארגוני פשיעה, לא בעולם של כנסת, לא בעולם של ממשלה.

יואב סגלוביץ': זה לא תן וקח רגיל.

יואב סגלוביץ': זה: אם – אז.

יואב סגלוביץ': כל הזמן, אם – אז.

יואב סגלוביץ': אם לא תעשה, אז ככה, אבל זה בחוק-יסוד, רבותיי.

יואב סגלוביץ': זה חוק רע שמעגן הסכם קואליציוני.

יואב סגלוביץ': זאת תכליתו, ולא לכך נועדו חוקי יסוד.

יואב סגלוביץ': נוסף לחוק-יסוד: הממשלה מתקנים גם את חוק מימון מפלגות (הוראת שעה).

יואב סגלוביץ': הוראת שעה – זה נשמע משהו מאוד דרמטי, כנראה אירוע מיוחד וחריג.

יואב סגלוביץ': הוראת שעה זו דרמה.

יואב סגלוביץ': הסעיף אומר כך: "חלק שהתפלג – – – לפני כינונה של הממשלה בכנסת העשרים ושלוש מסיעה שקמה ערב התפלגות – – – יהיה זכאי למימון הוצאות שוטפות לפי מספר חברי הסיעה החל ממועד פרסומו של חוק-יסוד: הממשלה".

יואב סגלוביץ': נשמע מסובך?

יואב סגלוביץ': האמת היא שנשמע מסובך.

יואב סגלוביץ': אבל אני אפשט לכם את זה: החוק ותיקונו נותנים דבר אחד בלבד לסיעת דרך ארץ.

יואב סגלוביץ': הוא תוקן עבור סיעה אחת ששמה דרך ארץ.

יואב סגלוביץ': הוא נותן להם כסף שבמצב הנוכחי לא מגיע להם.

יואב סגלוביץ': הוא נותן להם את זה באופן פרסונלי ורטרואקטיבי.

יואב סגלוביץ': אין עוד סיעה כזו בכנסת שעומדת בקריטריון.

יואב סגלוביץ': ולכן נכון לקרוא – אם המחוקק באמת היה ישר לפחות בדרך הניסוח שלו הוא היה כותב את זה עם שם הסיעה בפנים; לא איזה משהו כללי כאילו שזה איזה חוק כללי.

יואב סגלוביץ': החוק הוא לא חוק כללי, הוא חוק פרטי, הוא חוק פרסונלי, הוא חוק לדרך ארץ.

יואב סגלוביץ': החוק המקורי רצה למנוע עידוד של פיצול סיעות בשנתיים הראשונות לכינונה של הכנסת.

יואב סגלוביץ': תיקון החוק הזה קשור למתן טובת הנאה למי שעתידים לקבל תפקידים בממשלה ובוועדות.

יואב סגלוביץ': הוא פרסונלי, נקודתי.

יואב סגלוביץ': הוא ידוע, יודעים מה הולך להיות, זה לא סוד.

יואב סגלוביץ': מדובר בהולכת שולל, לא פחות מזה.

יואב סגלוביץ': והתיקון לא נעשה לתכלית ראויה.

יואב סגלוביץ': וכשאומרים שהחוק הוא פרסונלי, אז למה לדבר כללית?

יואב סגלוביץ': החוק הזה הוא לשני אנשים: לאחד קוראים יועז הנדל ולשני קוראים צביקה האוזר.

יואב סגלוביץ': זה החוק.

יואב סגלוביץ': אז למה לא לקרוא לילד בשמו?

יואב סגלוביץ': בעצם לא לילד, הם אנשים מבוגרים; למה לא לקרוא לו בשם האנשים המבוגרים שנמצאים שם?

יואב סגלוביץ': למה שנגלגל עיניים לשמיים ולא נבין במה מדובר בדיוק?

יואב סגלוביץ': הכנסת העשרים-ושלוש, סיעה שהתפצלה – מדובר בחוק שנותן כסף לאנשים בהסכם קואליציוני, נקודה.

יואב סגלוביץ': חוק האוזר והנדל.

יואב סגלוביץ': הם לא יאהבו את זה, כי הרבה יותר נעים להצטייר כאנשי הערכים ועקרונות.

יואב סגלוביץ': הרבה יותר טוב, מקבלים על זה קרדיט.

יואב סגלוביץ': אבל זאת המציאות.

יואב סגלוביץ': החוק הזה נותן כסף לאנשים שלא מגיע להם.

יואב סגלוביץ': חוקי המשחק שונו לכבודם.

יואב סגלוביץ': הם יקבלו תמורה כספית ממשלם המיסים, ואכן דרך ארץ קדמה לתורה.

יואב סגלוביץ': מהי דרך ארץ?

יואב סגלוביץ': אולי הכוונה לחנות הטיולים בירושלים, שיועז והאוזר מטיילים שם בין מפלגות?

יואב סגלוביץ': אולי הכוונה לאולם האירועים ליד בית שמש, שבו התחתנו מחדש בחתונת דמים?

יואב סגלוביץ': דמים – מלשון כסף, הכוונה היא לא למשחקי הכס.

יואב סגלוביץ': או אולי כביש 6?

יואב סגלוביץ': ואללה, כביש 6 נראה לי הכי מתאים.

יואב סגלוביץ': משלמים אגרה, ועכשיו האגרה היא על כולנו בשל עסקה פוליטית מפוקפקת.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים מה?

יואב סגלוביץ': באמת דרך ארץ קדמה לתורה.

יואב סגלוביץ': אז מיהם הגיבורים שלנו היום?

יואב סגלוביץ': מיהן הדמויות לחיקוי?

יואב סגלוביץ': בנימין נתניהו – כתב אישום על שוחד, מרמה והפרת אמונים, שמשפטו מתחיל ב-24 במאי, שבשנים האחרונות תוקף ללא הרף תחילה את המשטרה, אחר כך את הפרקליטות, לאחר מכן את היועץ המשפטי לממשלה, והוא כבר מרמז לעבר שופטיו.

יואב סגלוביץ': ומיהו השני?

יואב סגלוביץ': ראש כחול לבן, חברי, שאימץ וחיבק את המצע והתוכנית למאבק בשחיתות – היכן הוא עכשיו – שיש לו לפחות 50% בחקיקת תיקון לחוק-יסוד: הממשלה, שמעגן שחיתות בפועל, שעליה הוא נלחם ואמר שלא ייתן לזה לעבור.

יואב סגלוביץ': מיהם הגיבורים שלנו?

יואב סגלוביץ': מיהן הדמויות לחיקוי?

יואב סגלוביץ': הוגשו עתירות כנגד ההסכם הקואליציוני.

יואב סגלוביץ': הוגשו עתירות על עצם האפשרות להטיל על מועמד להרכיב ממשלה והוגשו עתירות על עצם ההסכם הקואליציוני.

יואב סגלוביץ': ואז אומר ראש המערכת הביצועית, ראש הממשלה בפועל: אם בג"ץ יתערב – אז.

יואב סגלוביץ': וחלק מחברי מפלגתו אומרים: לא בג"ץ, העם יחליט.

יואב סגלוביץ': אין ויכוח.

יואב סגלוביץ': אנחנו ללא ספק מדינה שבה שלטון העם ונבחריו נקבעים בבחירות.

יואב סגלוביץ': אבל שלטון העם אינו שיפוט העם.

יואב סגלוביץ': אין שיפוט בכיכרות.

יואב סגלוביץ': לא היה ולא יהיה.

יואב סגלוביץ': והאמירות המסוכנות שנשמעות: אם בג"ץ יתערב – אז, מציבות סימן שאלה על הלגיטימיות של המערכת המשפטית לפסוק, וזה מצטרף לדה-לגיטימציה ארוכת זמן לכל מערכת האכיפה, לא יום ולא יומיים, לא שנה ולא שנתיים.

יואב סגלוביץ': שמענו את ראש הממשלה המיועד אומר את מה שהוא אומר, אבל שמעתם את ראש הממשלה החלופי העתידי מגיב, אומר?

יואב סגלוביץ': לא שמעתי אותו בימים האחרונים פעם אחת; לא אמירות מכובסות: אנחנו נגן על מערכת האכיפה ועל בית המשפט וכו' וכו' – אמירות נוקבות, ישירות: בעידן שבו אני שותף לממשלה הזאת, הדו-ראשית, החליפית, לא משנה מה, הקולות האלה לא יישמעו, כי אני לא אתן לזה לקרות, ואני לא מוכן להקשיב למילים האלה, ואני אילחם בכם בעניין הזה.

יואב סגלוביץ': אני אילחם בכם, לא כללית.

יואב סגלוביץ': שמעתם?

יואב סגלוביץ': אני לא.

יואב סגלוביץ': חלק מרכזי באמירות של כחול לבן, של בני גנץ, היה שהם באו לשמור על מערכת האכיפה.

יואב סגלוביץ': כמה מילים על זה: תראו, מערכת האכיפה היא חלק מאדני יסוד במשטר דמוקרטי, בחברה דמוקרטית.

יואב סגלוביץ': ומערכת האכיפה בהיבטה הרחב, לא הפרטני, היא חלק מהביטחון הלאומי.

יואב סגלוביץ': המונח "ביטחון לאומי" מהלך עלינו קסם, אנחנו עוצמים עיניים ורואים מטוסים וצוללות ושב"כ ומוסד.

יואב סגלוביץ': ובדרך כלל זה נחלתם של קברניטים ודיונים סודיים – עוסקים בכך במכון למחקרי ביטחון, בהרצאות מלומדות ובכנס הרצליה.

יואב סגלוביץ': אבל מתי לאחרונה ראינו את היקף תחולתו של הביטחון הלאומי?

יואב סגלוביץ': זה נורא מוזר, בשני אירועים: אחד הוא זה שאנחנו נוגעים בו עכשיו, זה הקורונה, המאבק בנגיף, כשמפעילים את כל האמצעים המדינתיים ואז מתחילים לדבר במונחים של ביטחון לאומי על מערכת הבריאות; היא שנים אומרת שהיא חלק מהביטחון הלאומי, אבל מרעיבים אותה ושמים אותה הצידה עד שמגיע הנגיף.

יואב סגלוביץ': ואז היא ביטחון לאומי.

יואב סגלוביץ': ופה אני אומר דבר שקשה לראות אותו, אבל חשוב לי לומר אותו: ביטחון לאומי הוא גם מערכת אכיפה משמעותית של משטרה ושל פרקליטות ושל בתי משפט.

יואב סגלוביץ': היא מחזיקה דמוקרטיה ויש לה תפקיד.

יואב סגלוביץ': היא חייבת להיות הגונה, היא חייבת להיות ישרה, היא חייבת להיות מבוקרת, אבל היא חייבת להיות, היא לא יכולה להיות מושא לשיסוי של מערכת פוליטית, בוודאי ובוודאי לא של ראש המערכת, ובוודאי כאשר הוא נמצא תחת כתב אישום.

יואב סגלוביץ': זה טירוף מערכות מושלם.

יואב סגלוביץ': כן, כן, כחול לבן, אתם בתוך האירוע.

יואב סגלוביץ': ולא תוכלו להגיד שלא ידעתם, שלא שמעתם.

יואב סגלוביץ': לא צריך אותי בשביל זה.

יואב סגלוביץ': תראו מה אתם אמרתם.

יואב סגלוביץ': אני מיותר.

יואב סגלוביץ': אפרופו ביטחון לאומי, הייתה פה עד לא מזמן פרשת הצוללות.

יואב סגלוביץ': דיברו עליה.

יואב סגלוביץ': היא עוד מעט תגיע בצורה כזו או אחרת.

יואב סגלוביץ': מי היה מעורב שם בתוך זה?

יואב סגלוביץ': כל הסביבה הכי קרובה לראש הממשלה.

יואב סגלוביץ': אני שם רגע בצד את ראש הממשלה.

יואב סגלוביץ': עזבו.

יואב סגלוביץ': בני, גבי, דיברתם על כך הרבה על ועדת החקירה של פרשת הצוללות; אל תקימו ועדת חקירה – מה "אל תקימו"; ביבי לא ייתן לכם להקים ועדת חקירה.

יואב סגלוביץ': אבל אתה שר ביטחון או-טו-טו, אתה צריך אישור לעשות בדיקה אצלך, בתוך הבית, במשרד הביטחון?

יואב סגלוביץ': קום ותעשה מעשה.

יואב סגלוביץ': תגיד שאתה עושה את זה.

יואב סגלוביץ': תציל משהו מהאמירות האלה הבומבסטיות.

יואב סגלוביץ': אז כשנכנסה פרשת הצוללות, פתאום שמענו אנשים במערכת הביטחונית באים ואומרים: וואו, שחיתות בלב-ליבה של מערכת הביטחונית?

יואב סגלוביץ': שחיתות זה חמור.

יואב סגלוביץ': אז נזכרו ששחיתות זה חמור.

יואב סגלוביץ': ואני אומר לכם: שחיתות זה חמור כל הזמן, כי היא פוגעת לא רק באמון של הציבור ולא רק במוסדות השלטון; היא פוגעת בסוף בכיס של כל אחד מאיתנו.

יואב סגלוביץ': כי מהי שחיתות אם לא האמירה הכי פשוטה והכי ברורה – היא קבלת החלטות בלתי ענייניות.

יואב סגלוביץ': וכשעושים את זה שרים וחברי כנסת, ועושים את זה ראשי רשויות, בסוף זה פוגע בכל אחד מאיתנו בכיס, לא פחות מזה.

יואב סגלוביץ': אז יש לה כמה רמות, לשחיתות, ואני לא אכביר מילים, אני לא רוצה לגלוש בזמן.

יואב סגלוביץ': אבל בכל זאת, כמה מילים קצרות.

יואב סגלוביץ': אני שם בצד את כתבי האישום של נבחרי ציבור, ולצערי כבר היה ראש ממשלה בכלא; נשיא בכלא; שר אוצר היה בכלא, לצערי; שר הפנים היה בכלא, יצא מהכלא, חזר להיות שר פנים; חברי כנסת; ראשי רשויות, ללא הבדל דת, גזע ומין.

יואב סגלוביץ': ופה אני אומר לכם: העוול שעושים למערכות האלה, כאילו מתייגים אותן, הוא איננו נכון.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם את זה מתוך ידיעה אישית.

יואב סגלוביץ': אבל זה קל.

יואב סגלוביץ': כי יש במי לחבוט.

יואב סגלוביץ': ואתם רואים בימים האחרונים את ההשתלחות חסרת הרסן ביועץ המשפטי לממשלה, ואני אומר: מי יקומו, מהאנשים הטובים שאני מכיר – והם טובים, גם אם חושבים אחרת ממני – ויגידו: עד כאן?

יואב סגלוביץ': ייכנסו בכל אותם אנשים ב-300 קמ"ש ויגידו: זה לא יקרה במשמרת שלנו.

יואב סגלוביץ': שמעתם מישהו אומר את המילים האלה בעוצמה הזאת?

יואב סגלוביץ': זו לא שאלה של אופוזיציה או קואליציה.

יואב סגלוביץ': לא פעם ולא פעמיים חלקתי גם על היועץ הזה, אבל יש גם עניין של מהו התפקיד.

יואב סגלוביץ': הוא לא פקיד – ההגדרה שרוצים להקטין; הוא שומר סף של כולנו מתוך שרירות הלב גם שלנו פה בכנסת הזאת, בבית הזה, גם בממשלה.

יואב סגלוביץ': הוא הפרשן המוסמך של החוק.

יואב סגלוביץ': אף אחד לא קם ואף אחד לא אומר, לצערי, כולל חבריי מכחול לבן.

יואב סגלוביץ': כמה מילים על פוליטיקה, האישי מול הציבורי, ערכים ונורמות והשימוש בכלי פוליטי, בראייה של אדם ומנהיג, ממקימי המדינה ולוחמיה, מושא הערצה של דור שלם, איש חרב ועט.

יואב סגלוביץ': ונראה כאילו נכתבו המילים האלה עבורכם, ראש הממשלה החליפי ומחליפו החליפי, ושוב אני חוזר למאמרו של יגאל אלון, "אתיקה בפוליטיקה", ואני מצטט: "פוליטיקה עוסקת בדיני נפשות, אומות ומדינות.

יואב סגלוביץ': היא מכריעה בסוגיות של שלום ומלחמה, משפיעה על רווחה כלכלית ומעצבת את חינוך הדור, המוסר הציבורי ותרבות החיים.

יואב סגלוביץ': הפוליטיקה היא אדריכל העתיד ומהנדס ההווה של המדינה.

יואב סגלוביץ': אין דומה לאחריות המופקדת בידה, אך אליה וקוץ בה: הפוליטיקה גם שם נרדף לחתרנות ותככים, קשר וקנוניה, צביעות וזדון.

יואב סגלוביץ': היא מצטיירת בעיני רבים כ'עסק מלוכלך'.

יואב סגלוביץ': שומר נפשו ירחק ממנה.

יואב סגלוביץ': איש המצפון יפנה לה עורף.

יואב סגלוביץ': זהו, כמובן, סרטוט חלקי וקטוע של החיים הפוליטיים.

יואב סגלוביץ': יש שהפוליטיקה רוויה אידיאליזם, תחושת שליחות וחוויה עתירת סיפוק של שירות לציבור.

יואב סגלוביץ': יחד עם זאת, אין להשלים אפילו עם מציאות חלקית ומקוטעת של פוליטיקה מקולקלת.

יואב סגלוביץ': האחריות הכבדה המוטלת על שכמם של אנשי ציבור בין במישור הארצי ובין באזורי ובמקומי, אינה מתיישבת עם סגנון נלוז של מאבק פוליטי.

יואב סגלוביץ': המוסר הפוליטי הוא מוסר של אמצעים לא פחות מאשר הוא מוסר של מטרות.

יואב סגלוביץ': הפוליטיקה לעולם אינה תכלית לעצמה, אי-אפשר להפריד בין השימוש המוסרי בעוצמה פוליטית למען השגת יעדים לבין אתיקה של התמודדות על רכישת העוצמה".

יואב סגלוביץ': מה אתם עושים כאן?

יואב סגלוביץ': מתעסקים בעצמכם.

יואב סגלוביץ': בוודאי לא במוסר של מטרות, אך גם לא במוסר של אמצעים.

יואב סגלוביץ': אין סיכוי שהממשלה הזאת תצליח להיאבק בשחיתות, למרות שזה יעד אסטרטגי.

יואב סגלוביץ': אין סיכוי שהממשלה הזאת תוביל לשינוי ערכי של מה שקורה במדינה הזאת.

יואב סגלוביץ': אין סיכוי שהממשלה הזאת תיאבק על שינוי סדר-היום המשמעותי מתוך הבנה.

יואב סגלוביץ': אין סיכוי שכל זה יקרה, כי עדיין לא ישבתם וחשבתם מה אתם עושים ביחד, חוץ מלהיות ביחד.

יואב סגלוביץ': לנו ביש עתיד הייתה תוכנית למאבק בשחיתות.

יואב סגלוביץ': תוכנית ממשלתית רחבה שאומצה על ידי כחול לבן ובני גנץ מתוך כוונה להוביל שינוי.

יואב סגלוביץ': אין סיכוי – בכלא חסר הערכים שאתה בנית, בני, יחד עם שותפך החדש בנימין נתניהו לא תוכל להוביל דבר מהנושאים האלה: לא שינוי בסדר-היום החברתי, לא מאבק בשחיתות, לא תפיסת עולם אחרת שקשורה לחברה בישראל ביחסה למיעוטים, בקשר שבינה לבין סביבותיה.

יואב סגלוביץ': מכל הדברים האלה נשארת עירום ועריה.

יואב סגלוביץ': נשארת עם הסכם קואליציוני, עם תיקון לחוק-יסוד: הממשלה מביש, חסר תוחלת וחסר תוכן.

יואב סגלוביץ': אז מי הגיבורים שלנו היום?

יואב סגלוביץ': מיהן הדמויות לחיקוי?

יואב סגלוביץ': לא אתם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורנה ברביבאי, בבקשה, גברתי.

אורנה ברביבאי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, ירדנה.

מאיר כהן: בוקר טוב, גברתי.

מאיר כהן: בוקר טוב.

מאיר כהן: 35 דקות, בבקשה.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים שדרך ההתבוננות על דברים בכלל בחיים יכולה להיות מנקודות ראות שונות.

אורנה ברביבאי: אבל לפעמים כשמספרים את אותו סיפור שוב ושוב ושוב יש מי שמסוגל ויכול בטעות להאמין לזה.

אורנה ברביבאי: אז לא משנה אם זאת אמת, אם זה שקר.

אורנה ברביבאי: כשהיינו קטנים ידענו לעשות הבחנה ברורה: זאת עובדה, זאת פרשנות לעובדה, יש בזה איזה קורטוב של שקר.

אורנה ברביבאי: אבל המציאות שבה אנחנו חיים, מציאות הפייק, היא מציאות שבה אתה בכל רגע נתון לא יכול – אתה מסתכל על המציאות ואתה שואל את עצמך: רגע, מה שאני רואה זה באמת הדבר האמיתי או שיש פה איזו הטיה שאני צריך לקחת אותה בחשבון כשאני מתייחס לטקסט, כשאני מקשיב ברוב קשב לאדם שיש לו תואר רם מעלה?

אורנה ברביבאי: ולצערי, הצעירים, הנוער, ואני רואה את הילדים, הנכדים, כבר חי במציאות הזאת של הסיפור של הפייק, של האופן שבו מתווכים להם את המציאות; הם כבר יודעים: רגע, רגע, אנחנו צריכים להסתכל על זה בדרך זהירה, וזה built in.

אורנה ברביבאי: השקר, התופעה התרבותית שהלכה ותפסה לה אחיזה, בעולם בכלל אבל גם בחברה שאנחנו רצינו להקים כאן כחברת מופת ערכית, הפך להיות כדבר כמעט טריוויאלי ויום-יומי עד כדי כך שאנחנו כנציגי ושליחי ציבור בודקים כל הזמן את עצמנו: רגע, הנתון שפורסם, על ידי המדינה אפילו, הוא נתון שאני יכול להשתמש בו?

אורנה ברביבאי: הוא נתון שאני יכול – הוא מתוקף?

אורנה ברביבאי: תארו לכם איפה אנחנו נמצאים.

אורנה ברביבאי: ואני חשבתי הבוקר לדבר לא רק פוליטיקה אלא לנסות להתבונן על המציאות של החברה הישראלית, לא מנקודת הראות שיש מי שרוצה לתווך לנו אותה ככזאת ולהגיד לנו: אנחנו חיים במקום הכי נפלא, גם אם אנחנו מרגישים שאנחנו במקום כזה לפרקים, גם אם אנחנו מאוד אוהבים את המדינה, והנחת העבודה שלי היא שכולנו אוהבים מאוד את המדינה; אני רוצה לנסות להסתכל בפריזמה יותר רחבה על הפרספקטיבה שבה מנסים להראות לנו דרך קשית את החברה הישראלית כמשרתת אינטרס או עניין, למול האופן שבו אני חווה את החברה הישראלית מנקודות ראות שונות.

אורנה ברביבאי: זה לא סוד.

אורנה ברביבאי: הייתי בצבא עשרות שנים.

אורנה ברביבאי: ראיתי את הצעירים המתגייסים כל שנה, מדי שנה.

אורנה ברביבאי: ראיתי מי לא מתגייס, במובן הזה של צבא העם, מודל צבא העם שהפך להיות מודל צבא חצי העם.

אורנה ברביבאי: אבל הייתה לי איזו פרספקטיבה רחבה של האופן שבו הצעיר או הצעירה שמגיעים לצבא בגיל 18 – מה הדבר שהם חוו 18 שנים ואיך הם מגיעים לצבא, עם אילו מטענים.

אורנה ברביבאי: ואני לא מאלה שחושבים שחס וחלילה הולך ופוחת הדור; נהפוך הוא, אני חושבת שהצעירים שלנו הם נפלאים, ואני חושבת שמגיע להם יותר בהרבה מאוד היבטים.

אורנה ברביבאי: נדבר על זה קצת.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שדווקא כמי שנמצאים כאיזה דור ביניים, בין האבות המייסדים לבין הצעירים שייקחו את המדינה קדימה, אנחנו חייבים להם הרבה.

אורנה ברביבאי: ואנחנו חייבים יותר מלספר להם סיפור של: אתם במצב מצוין, אנחנו הכי טובים.

אורנה ברביבאי: בואו, קודם כול, נתחיל באמת, מה המציאות שאנחנו חיים בה, לאיזו מציאות תגדלו, איזה קושי יהיה לכם להתמודד עם המורכבות של החיים שלכם, גם בהיבט החברתי, גם בהיבט הערכי, גם בהיבט הכלכלי, בהרבה מאוד היבטים; ואולי זה, רק זה, יצמצם את הניכור.

אורנה ברביבאי: כי במקום שבו אתה רואה את הצורך של הבן אדם, והוא מבין שראית את הצורך שלו, אז הוא גם יודע שיש לך מחויבות כלפיו.

אורנה ברביבאי: במקום שיושב בן אדם ושומע כל היום סיפור אחר ממה שהוא פוגש בחיים שלו מתחיל ניכור, שבו הוא אומר: רגע, משרת אותי, אני משרת אותו; מה זה הדבר הזה שנקרא דמוקרטיה?

אורנה ברביבאי: שאני שם פתק על דבר מסוים או על רעיון מסוים או על אידיאולוגיה או על ערך מסוים, ובסוף זה משהו אחר?

אורנה ברביבאי: עכשיו, אלה צעירים דעתנים, רואים מה קורה בעולם, אין להם חסמים.

אורנה ברביבאי: הם לא כמונו.

אורנה ברביבאי: מאיר, אתה ואני – אתה גדלת בדימונה, אני גדלתי בעפולה – מה ראינו?

אורנה ברביבאי: עיתונים לא היו לנו.

אורנה ברביבאי: אלה אנשים שגדלים ורואים את כל העולם ומבינים, ויש להם פרשנות משלהם לעולם.

אורנה ברביבאי: אז אתה בא ומספר להם סיפור דרך הסדק: תקשיבו, אתם חיים נפלא.

אורנה ברביבאי: הם משווים את עצמם אלינו, כהורים שלהם, הם משווים עצמם לאבות המייסדים שהקימו את המדינה הזאת.

אורנה ברביבאי: יש פה פער של ניכור שהולך וגדל, הולך ומצטבר, שבא לידי ביטוי ביתר שאת בפוליטיקה המקולקלת שקורית כאן, בבית הזה, באופן כזה שגם אתה אומר: אוקיי, נציגי הציבור שהגיעו עד הכי רחוק שאפשר, והם אלה שמייצגים את העם – זה הסיפור; הינה, היושבים פה, 120; אין פה אנשים, יש פה כיסאות, 120 כיסאות שכל כיסא מייצג פלח מהעם – זאת דמוקרטיה.

אורנה ברביבאי: מסתכלים למעלה ואומרים: זה מה שמייצג אותי?

אורנה ברביבאי: זה מה שמייצג את הערכים שלי?

אורנה ברביבאי: והדרך, אוי לדרך, אוי לדרך שבה הדמוקרטיה – אתם יודעים, אני שנה פה, מאפריל בשנה שעברה, אבל אני רואה את נציגי הבית, את האנשים שעובדים כאן, בבית הזה.

אורנה ברביבאי: אנשים הגונים, טובים שעובדים לאורך שנים.

אורנה ברביבאי: הם לא אומרים מילה, כי הם לא אנשים פוליטיים, אבל העיניים שלהם מדברות.

אורנה ברביבאי: אוי לעיניים האלה, שרואות איך הבית הזה יורד לשפל בתהליכי קבלת ההחלטות, בדרך שהמליאה הזאת נסגרת ונפתחת לצרכים פוליטיים, בשימוש הציני של הכלים הפרלמנטריים כנגד הדבר הזה שנקרא הבית, בדחיקה של המוסכמות, של מהי קואליציה, מהי אופוזיציה.

אורנה ברביבאי: בסדר, אפשר, אפשר; יש פה עדר גדול שנוהר אחרי מושחת, אחרי אדם שיש לו שלושה כתבי אישום, והולכים, עיניים קשורות, עדר.

אורנה ברביבאי: לא ראיתי בחיים שלי כבשים שיש להן סרט על העיניים.

אורנה ברביבאי: לא רק עדר, עדר קשור, הולכים.

אורנה ברביבאי: אבל יש אחרים שחושבים אחרת.

אורנה ברביבאי: אופוזיציה.

אורנה ברביבאי: תנו כבוד, במובן הזה של ייצוג הקול האחר.

אורנה ברביבאי: בשביל מה באנו לפה?

אורנה ברביבאי: רמיסה מוחלטת של אמות המידה, של דרך, של הכלים הפרלמנטריים, באופן שבו הקואליציה הרעה הזאת מתהווה.

אורנה ברביבאי: יום אחד יקרה משהו, זה ייגמר.

אורנה ברביבאי: ואז יצטרכו לעשות חשבון נפש גם כקבוצה, גם כפרטים, גם כהורים, גם כמחנכים.

אורנה ברביבאי: לחזור הביתה, לפתוח את הדלת ולהסבר: מה היה לנו בדרך הזאת?

אורנה ברביבאי: מה אנחנו עשינו לעומת האבות המייסדים?

אורנה ברביבאי: אתם יודעים, אני רואה את התמונה של הרצל פה.

אורנה ברביבאי: השבוע ציינו 160 להולדתו, ואני תוהה אם הוא, באופן שבו הוא ראה את החזון, מסתכל על הבית הזה, צופה בנו 24/7 – האם אנחנו ראויים למה שהתוו האבות המסיידים?

אורנה ברביבאי: ולא רק האבות, גם האימהות המייסדות.

אורנה ברביבאי: אז אני רגע רוצה לספר את הסיפור מנקודת ראות אחרת, לא מנקודת ראות של מספר שעבורו המדינה הזאת נמצאת בטופ בכל המובנים, ואנחנו חיים במציאות של אושר ועושר בכל תחומי החיים שלנו.

אורנה ברביבאי: אני רוצה לדבר אל מי שמרגיש עכשיו שהוא נמצא בפער תהומי בין מה שמספרים לו על המציאות שלו לבין איך שהוא חווה אותה.

אורנה ברביבאי: כן, אל אותו אחד או לאותה אחת שיושבים – וגם אם הם לא מאזינים עכשיו, בחוויה שלהם הם נמצאים שם – אני רוצה לדבר.

אורנה ברביבאי: אז מספרים שהמצב טוב ושאנחנו סטרטאפ ניישן; שדה התעופה היה מלא לפני שנעצרה הקורונה באופן כזה שאנחנו – אין רגע נתון שאין טיסות והמראות, אזרחי המדינה שם; אנחנו מובילים בתחום ההייטק; הכלכלה בצמיחה, ואפשר להסתכל על זה, לגמור את הנאום – אני יכולה לגמור את הנאום, לרדת ולהגיד: סבבה, המציאות הישראלית טובה מאי פעם.

אורנה ברביבאי: הייתה קורונה בקטנה, לא נורא.

אורנה ברביבאי: היא עברה, היא עברה – מה זה בקטנה?

אורנה ברביבאי: היא נעשתה בקטנה, כי מי שמוביל אותה ידע לטפל בה בצורה מופתית.

אורנה ברביבאי: אין קורונה, הוגדרה מסיבת סיום, וזהו, בואו נחזור לשגרה.

אורנה ברביבאי: נהיה סטרטאפ ניישן עוד פעם, המטוסים יחוגו ומעל ראשנו.

אורנה ברביבאי: הכול יחזור להיות כשהיה.

אורנה ברביבאי: אבל אני רוצה לספר ולדבר על מה שלא מספרים לנו, על נקודת הראות הזאת שלי, באופן שבו אני חווה את החברה הישראלית, מסיבות שונות ומגוונות, ולתת איזושהי התייחסות אחרת למה שמספרים.

אורנה ברביבאי: בואו נדבר קצת על החצר האחורית של החברה בישראל.

אורנה ברביבאי: אגב, זאת אותה חצר אחורית שעוסקת באוכלוסיות המוחלשות, ובוודאי שכשמגיע משבר כמו הקורונה האוכלוסיות האלה מוחלשות עוד הרבה יותר.

אורנה ברביבאי: תשימו לב למילה המכובסת הזאת, "מוחלשות".

אורנה ברביבאי: אתה לא אומר "חלשות", כי אתה לא רוצה להגיד: הוא חלש.

אורנה ברביבאי: אתה אומר: הוא מוחלש.

אורנה ברביבאי: מי זה המחליש?

אורנה ברביבאי: מי מחליש את האוכלוסיות המוחלשות?

אורנה ברביבאי: את אלה שלא ניתנת להם הזדמנות?

אורנה ברביבאי: את אלה שבחיים לא יצליחו להגיע ליכולת לממש קצת, קצת, קורטוב מהטוב הזה של החברה הישראלית שדיברתי עליה קודם, הסטרטאפ ניישן, בהמראות ובנחיתות?

אורנה ברביבאי: לא יגיעו, לא יתקרבו.

אורנה ברביבאי: מי אלה שמחלישים אותם ומגיעים אליהם?

אורנה ברביבאי: אני יכולה לדבר על אוכלוסיות שונות; אני יכולה לדבר על הקשישים; אני יכולה לדבר על נשים, 51% מהאוכלוסייה – תכף אני גם אתן עליה נתונים; אני יכולה לדבר על הערבים, 21%; אני יכולה לדבר על חרדים, שבמובנים מסוימים לא ניתנת להם ההזדמנות, בין שזה במכוון ובין שלא, להיות שווים באוכלוסייה באופן שבו הם צריכים לקבל את המענה.

אורנה ברביבאי: נדבר תכף על החיבור להשכלה ועוד כהנה וכהנה.

אורנה ברביבאי: אז אתם רוצים עובדות, אתם רוצים נתונים?

אורנה ברביבאי: תסתכלו למשל, סתם נתון, בחרתי אחד מני רבים – תוחלת החיים.

אורנה ברביבאי: תושבי המרכז – יכולתי לקחת את הקיצון, את פער שבע השנים – אני אגיד: בין ארבע לשבע שנים פער בתוחלת החיים בינם לבין מי שגר בפריפריה.

אורנה ברביבאי: ועכשיו, כשאני אומרת פריפריה, בואו לא נתבלבל; אנחנו לא איזו יבשת בלתי נגמרת.

אורנה ברביבאי: מה זה פריפריה?

אורנה ברביבאי: לנסוע לאימא שלי בעפולה מתל אביב – שעה, נשאר לי עודף, ואני נוסעת בסדר לגמרי, בכביש 6.

אורנה ברביבאי: פריפריה.

אורנה ברביבאי: נוסעת לשם, עולם אחר.

אורנה ברביבאי: משתדלים, רוצים, צריך להגיד: הרשויות המקומיות באמת בכל היבט שאפשר להעלות על הדעת עושות מאמץ.

אורנה ברביבאי: אבל הפער המובנה, השיטתי לאורך שנים – יכול להיות שאנשים יחיו פחות בפער של שעה נסיעה צפונה, דרומה?

אורנה ברביבאי: הגיוני?

אורנה ברביבאי: תכף נפגוש את זה בקורונה ואני אראה איך הנתונים, גם בעת משבר, יושבים בדיוק על התפר הזה ומעצימים את הדבר הזה.

אורנה ברביבאי: הפער בתוחלת החיים הוא לא רק פועל יוצא של מרחק, הוא גם פועל יוצא של השכלה.

אורנה ברביבאי: אנחנו יודעים שאנשים משכילים חיים יותר.

אורנה ברביבאי: אבל ניתנת ההזדמנות להשכלה איכותית, מלאה, רלוונטית, בכל הארץ, בפער של שעה-שעה וחצי נסיעה מהמרכז?

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: אנחנו רואים עוד דוגמה.

אורנה ברביבאי: ואגב, אלה עובדות; פה אני לא מספרת סיפורים.

אורנה ברביבאי: לכו ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, תלחצו על כפתור, שם הנתונים משתקפים כל שנה באופן אובייקטיבי, תראו את הנתונים.

אורנה ברביבאי: אני לא מספרת סיפורים של פוליטיקה.

אורנה ברביבאי: אני משקפת רגע איזושהי תמונת ראי על איך נראית החברה בישראל.

אורנה ברביבאי: אז מה הפלא שדווקא היישובים עם שיעורי התמותה הגבוהים ביותר הם אלה שנמצאים במצב הסוציו-אקונומי הכי קשה?

אורנה ברביבאי: היישובים שאנחנו רואים במקומות מ-1 עד 6, כמדומני, הם ערביים, יישובים ערביים.

אורנה ברביבאי: זה לא מקרי.

אורנה ברביבאי: כשאתה באופן מכוון מתייחס לאוכלוסייה כאל אוכלוסייה, שוב, מוחלשת – – –

מאיר כהן: מ-1 עד 3.

אורנה ברביבאי: 1 עד 3?

אורנה ברביבאי: תודה על התיקון בטבלה.

אורנה ברביבאי: אבל אל תדאג, הטבלה עוד מלאה במקומות אחרים, עד למטה, באוכלוסיות – – –

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: נזכרתי בזה כשאני – – – היישובים הערביים.

אורנה ברביבאי: כן, כן.

אורנה ברביבאי: אבל אני אומרת שבסוף אתה רואה את הפרופורציות בין ה-20% של האוכלוסייה או 11% חרדים לאופן שבו הם משתקפים במצב הסוציו-אקונומי, ואתה רואה חצר אחורית ומוחלשת בהגדרה: במצב סוציו-אקונומי ובכלל בהשפעה על איכות חיים ועל חיים עצמם – אנשים מתים.

אורנה ברביבאי: כשאנחנו נזעקים מזה שימותו בקורונה – ואמרתי, שוב, כל מקרה מוות שלא נכון היה שיקרה ואפשר היה למנוע, בוודאי זה עולם ומלואו; אבל הצביעות הזאת, להתייחס לזה רגע דרך הסיפור של הקורונה שתפסה אותנו, שמשרתת צרכים אחרים – רגע, רגע, רגע צניעות, להסתכל רחב יותר ולשאול: הרי פה גם איכות החיים של האנשים וגם תוחלת החיים באות לידי ביטוי בצורה הכי ברורה ומוחשית יום-יום.

אורנה ברביבאי: אנשים מתים פה מהזנחה, לא משום סיבה אחרת, ומגיע להם יותר כאזרחי המדינה.

אורנה ברביבאי: רוצים עוד דוגמאות?

אורנה ברביבאי: אתם יודעים שהנגישות למרכזים רפואיים במרכז לעומת הפריפריה היא פי עשרה.

אורנה ברביבאי: זאת אומרת, בן אדם שחי במרכז הארץ יכול לגשת; נגישות, גם בהיבטים של מרחק גם בהיבטים של תור, וגם של המתנות, של מגוון, זה פי עשרה ממה שיש לאנשים בפריפריה.

אורנה ברביבאי: חמישית, 20% מתושבי הפריפריה, מוותרים על טיפול רפואי, על פי הדיווח, רק כי זה יקר להם, רק בגלל בעיות כלכליות.

אורנה ברביבאי: אז יש מישהו שמתפלא שיש קשר לתוחלת החיים שלהם?

אורנה ברביבאי: רוצים עוד אינדיקציה?

אורנה ברביבאי: בואו נדבר על זכאות לבגרויות.

אורנה ברביבאי: יש איזה שקף מעניין, אנחנו לא יכולים להציג אותו פה אבל יש איזה שקף מעניין שמראה את איכות ההשכלה, נגיד, בסיום תיכון – אבל לא רק 12 שנות לימוד, עמידה בבגרויות וההשפעה של העמידה בבגרויות להתקבלות לתואר אקדמי, אבל גם – – –

מאיר כהן: איכות התואר.

אורנה ברביבאי: איך?

מאיר כהן: איכות התואר.

אורנה ברביבאי: בדיוק.

אורנה ברביבאי: אבל לא רק.

אורנה ברביבאי: בואו ניכנס עוד קצת, לעוד רזולוציה, לא רק מי התקבל לתואר אלא איזה תואר.

אורנה ברביבאי: ובואו נבדוק גם מי סיים, נשר, היקף של מסיימים, ובואו נבדוק לגבי מי שסיים סוף-סוף את התואר את הרלוונטיות שלו לשוק העבודה.

אורנה ברביבאי: ככה.

אורנה ברביבאי: לא קשור.

אורנה ברביבאי: עלק ממשלה, המדינה מנהלת, אנחנו טסים לכל מקום, מצבנו טוב.

אורנה ברביבאי: איך זה קשור לצמיחה?

אורנה ברביבאי: איך זה קשור לכלכלה?

אורנה ברביבאי: איך זה קשור למה שאנחנו חתומים עליו לדור הבא?

אורנה ברביבאי: פה, אלה שיושבים וחתומים על הסכמים קואליציוניים מביכים, שישאלו את עצמם מה הם עשו ומה הם יעשו, ומה אין בהסכמים האלה בהיבטים של מתווה.

אורנה ברביבאי: במי אנחנו הולכים לטפל ואיך אנחנו הולכים לצמצם את הפערים האלה.

אורנה ברביבאי: משפט אחד, רק בשביל מראית העין, בכאילו – לא קיים.

מאיר כהן: מותר לי להתערב?

אורנה ברביבאי: בטח שמותר לך.

אורנה ברביבאי: בכבוד.

יעקב מרגי: – – –

מאיר כהן: אני איש – כן.

מאיר כהן: תראי – – –

אורנה ברביבאי: אבל זה על הזמן שלי.

אורנה ברביבאי: אתם נותנים לי את הזמן.

מאיר כהן: אני – – –

יעקב מרגי: זה על החשבון הבית.

אורנה ברביבאי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: שני יושבי-ראש יש לי פה, אושר ועושר.

מאיר כהן: תראי, אני חייב להגיד שאני כל פעם שומע על השוואות האלה על הפריפריה במערכת החינוך.

מאיר כהן: הוא – – –

אורנה ברביבאי: שר הרווחה, כן?

מאיר כהן: כשמסתכלים על התוצאה, אז נניח שבבית ספר מסוים בתל אביב יש 95%, למרות שאני יכול לציין שבדימונה יש בית ספר שיש בו 94%, אבל בכל זאת תמיד צריך לקחת בחשבון – ומרגי מכיר את זה, הוא גדל בבאר שבע – ואת גדלת בעפולה.

מאיר כהן: למה אני תמיד אומר שמערכת החינוך בעיירות הפיתוח היא מערכת חזקה וטובה?

מאיר כהן: כי זאת מערכת חינוך שמוריה, מנהליה, מטפלים – – –

אורנה ברביבאי: בכוחות עצמם.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: הם מטפלים בכל האוכלוסייה.

מאיר כהן: הם הטרוגניים.

מאיר כהן: הלמידה ההטרוגנית הטובה ביותר – –

אורנה ברביבאי: ללא ספק.

מאיר כהן: – – עם המורים ההטרוגניים, נמצאת בפריפריה.

מאיר כהן: למה?

מאיר כהן: כי אני מכיר בתי ספר חזקים מאוד שבאים ומתהדרים: יש לי 100%, אבל בכיתה ט', מרגי, את זה אתה יודע – –

אורנה ברביבאי: אתה צודק.

מאיר כהן: – – בכיתה ט' הוא בא ואומר: זה וזה וזה וזאת לא נמצאים בבית ספרי.

אורנה ברביבאי: הוא מזיז אותם.

מאיר כהן: הוא מזיז אותם.

אורנה ברביבאי: נכון.

מאיר כהן: האיכות והכבוד שמגיעים למערכת החינוך בפריפריה הם על היכולת של אנשי החינוך שם להתמודד בכיתה עם שוני כמעט מוחלט ולהגיע להישגים.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורנה ברביבאי: אני מסכימה לכל מילה שלך.

אורנה ברביבאי: כן, מרגי.

יעקב מרגי: – – –

אורנה ברביבאי: תכף על זה מילה.

אורנה ברביבאי: אני מסכימה איתך לגמרי.

מאיר כהן: לגמרי.

יעקב מרגי: – – –

אורנה ברביבאי: עכשיו תראה, מאיר הוא מהאסכולה – ואני גאה בזה שידידי בא משם – שאומרת:

אורנה ברביבאי: בואו לא נתבכיין; מה פתאום להציג את הפריפריה כסוג של מקום שיש בו רק פערים.

אורנה ברביבאי: אני רוצה – – –

מאיר כהן: גם מרגי, תאמיני לי.

אורנה ברביבאי: אוקיי, גם אתה.

אורנה ברביבאי: אנחנו רוצים להציג את הפריפריה, יש שלנו גאוות יחידה.

אורנה ברביבאי: אני נמנית איתכם באותה שורה.

אורנה ברביבאי: אני רק אומרת: בואו נסתכל בעיניים פקוחות לרווחה בפער – – –

מאיר כהן: בכל מה שאמרת על מערכת הבריאות אני חושב שאפילו היית עדינה, על הפערים שם.

מאיר כהן: והיות שהייתי יושב-ראש ועדת משנה – – –

אורנה ברביבאי: כן, מאיר, מאחר – – –

מאיר כהן: בחינוך אני חושב שקורה משהו טוב בפריפריה.

אורנה ברביבאי: אני לא אומרת שלא.

מאיר כהן: אמרתי, ולא בגלל הממשלה, אלא בגלל אנשי החינוך והאנשים המיוחדים שם.

אורנה ברביבאי: מאיר, קודם כול, אם אני מדברת על הצורך להסתכל על נתונים, אז בואו נראה נתונים.

אורנה ברביבאי: אתה, נגיד, מסתכל מהפריזמה של דימונה, אבל בואו נסתכל על מרחב הפריפריה באשר הוא.

אורנה ברביבאי: לא כולם מאותו מקום שאתה מסתכל, בסדר?

מאיר כהן: לגמרי.

אורנה ברביבאי: אז כשאני מסתכלת בתמונת מקרו, ברמה הלאומית, אני אומרת: אני מקבלת.

אורנה ברביבאי: אני גם גאה בדרך שלך, שאומרת: מה זה, במו ידינו, אנחנו המחנכים, אנחנו נעשה, אנחנו נוביל, אנחנו נשמש דוגמה אישית.

אורנה ברביבאי: אבל זה לא נגמר בזה, משום שאני מסתכלת במקרו, במדינה כולה, ואני יכולה להראות לך יישובים עם קשר חד-חד-ערכי – –

מאיר כהן: נכון, נכון.

מאיר כהן: נכון.

אורנה ברביבאי: – – בין האופן שבו הם מוזנחים לבין האופן – ואני תכף אדבר גם על ההנהגה המקומית כמשהו שחשוב.

אורנה ברביבאי: אז מה אני רוצה להגיד?

אורנה ברביבאי: אני רוצה להגיד שלאנשים מגיעה הזדמנות.

אורנה ברביבאי: וככל שניתן לאנשים את התנאים ואת הכלים להתמודד ולצאת מוכנים יותר, ואני מסתכלת על זה רגע מפרספקטיבה של משאבי אנוש, זה המקצוע שלי, ועם כלים שרלוונטיים לשוק העבודה העתידי, לשוק המודרני – אגב, עוד הרבה לפני הקורונה: אנחנו יודעים שתלמידים מסיימים 12 שנות לימוד, ואז הקשר בין מה שהם למדו לבין מה שהם יצטרכו לעסוק בו כבר מזמן לא רלוונטי; עוד תוסיפו לזה את האתגרים הגלובליים שאנחנו פוגשים דקה אחרי הקורונה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שגם בהיבטים של פחות עוני: אם אנחנו נדאג לייצר איזושהי חברה שהיא יותר מאוזנת, שיש בה פוטנציאל חלוקה יותר הגיוני – אני אוהבת את הביטוי של פרופ' ידידיה שטרן, שמדבר על כיול הקפיטליזם.

אורנה ברביבאי: בסדר, אנחנו צריכים להיות עם קטר שמושך אותנו למעלה וכלכלה שתיקח קדימה ולחזק את החזקים שימשכו את כל החברה, אבל אנחנו גם צריכים להסתכל על החברה ועל הנהנים מהטוב הזה של החברה הישראלית באופן הרבה יותר שוויוני, מה שלא קורה פה היום.

אורנה ברביבאי: וכשזה לא קורה, תחושת הניכור הולכת ומעמיקה, במיוחד כשאומרים לאנשים: המצב פנטסטי, אני לא יודע מה הבעיה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שב-2011, כשהמחאה החברתית התפרצה, היא שיקפה באמת ובתמים מאבק אותנטי לצדק חברתי.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת מה אתם מרגישים; בחוויה שלי אנחנו נמצאים ערב הדבר הזה.

אורנה ברביבאי: אני מדברת עם אנשים צעירים, אני פוגשת אותם פה, בכל הפגנה, במקומות אחרים – נמאס להם.

אורנה ברביבאי: נמאס להם.

אורנה ברביבאי: אלה אנשים שעשו את כל מה שהם נדרשו לעשות על פי חוק, נורמטיביים לכל דבר ועניין, ומשהו בחוסר ההלימה בין הנתינה, בין ההשקעה, בין ההליכה לצבא, בין התרומה לבין הקבלה מהמדינה, בוודאי במשבר כזה גדול – מתפורר.

אורנה ברביבאי: אנשים שואלים את עצמם: מה, איפה החוזה הזה?

אורנה ברביבאי: איפה הוא השתנה?

אורנה ברביבאי: פעם היה הסכם, גם אם הוא לא כתוב, אבל היה ההסכם ברור: אני תורם, אני עושה, אני נותן – כשלי תהיה בעיה המדינה תעמוד מאחוריי.

אורנה ברביבאי: רעיון הסולידריות, רעיון הערבות ההדדית.

אורנה ברביבאי: איפה הוא נמצא?

אורנה ברביבאי: הוא נמצא בין המדינה לאזרח?

אורנה ברביבאי: מה פתאום?

אורנה ברביבאי: הוא נוצר בין האזרחים, בינם לבין עצמם, בהיעדר משהו אחר, ממסדי, שרואה את האזרח.

אורנה ברביבאי: עכשיו, זה לא שאני מנותקת מהיקום.

אורנה ברביבאי: זה בלתי אפשרי.

אורנה ברביבאי: תפקידו של הממסד הוא כזה, ותפקידו של האזרח הוא כזה.

אורנה ברביבאי: לא.

אורנה ברביבאי: תסתכלו על מדינות אחרות.

אורנה ברביבאי: ערב הקורונה, תוך כדי הקורונה, אחר קורונה, כי אני מבינה שאנחנו כבר אחרי; עזבו שההסכם המושחת הזה עומד על תילו כאילו זה הדבר הכי חזק שאי פעם נכתב פה – באישון לילה, במחיקות מהירות.

אורנה ברביבאי: היה נורבגי מדלג, לא נורא נשנה אותו; היה חצי שנה למינוי בכירים, לא נורא, נקטין ל-100 ימים; ראש ממשלה אומר: אם ישונה פסיק, אוי ואבוי, רחמנא ליצלן, יהיו פה בחירות רביעיות, כאילו הוא לא עשה את שלוש מערכות בחירות הקודמות ומאיים עלינו באותו איום שהוא מימש כבר שלוש פעמים.

אורנה ברביבאי: ורחמנא ליצלן, אם בג"ץ ישנה איזה פסיק, אז אנחנו גם עלולים – אוי ואבוי, הקורונה תחזור שוב.

אורנה ברביבאי: מי שמחזיק את השוט הזה, מאיים עלינו גם עם זה.

אורנה ברביבאי: אז מה הציבור יחשוב?

אורנה ברביבאי: איך?

אורנה ברביבאי: מי מייצג אותו?

אורנה ברביבאי: כל הדבר הזה נמצא באיזה סוג של שבר, שאם אתם שואלים אותי, הוא הרבה מעבר לשבר הבריאותי.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת להגיד, אני מסתכלת על האתגר הכלכלי ואני אומרת: הוא יהיה פה הרבה מאוד זמן; ייקח לנו זמן להחזיר את המשק, גם בהיבטים של מובטלים ושל עצמאים, בכל היבט שהוא.

אורנה ברביבאי: אבל אם אתם שואלים אותי, השבר הגדול שנמצא פה זה באמון, בתחושת האמון הבסיסית של בן אדם שמרים את הראש למעלה ואומר: המדינה תדאג לי, אני סומך עליה.

אורנה ברביבאי: אני, בחוויה שלי, אם אנחנו היום עושים סקר כזה לציבור – לא סקר מוזמן שמראה את מה שאתה רוצה; למשל, אתה יודע, שואלים על אחדות.

אורנה ברביבאי: אני שומעת את ידידיי לשעבר בכחול לבן אומרים: מה אתם רוצים, יש סקר על אחדות ורוב הציבור רוצה אחדות.

אורנה ברביבאי: שאל אותי עכשיו, מאיר: את רוצה אחדות?

אורנה ברביבאי: אני אגיד לך: בוודאי.

מאיר כהן: כן.

אורנה ברביבאי: אני אשאל אותך: אתה רוצה אחדות?

אורנה ברביבאי: בוודאי.

אורנה ברביבאי: גדלנו על אחדות ישראל.

אורנה ברביבאי: אבל מה זה האחדות הזאת?

אורנה ברביבאי: היא אחדות מדומה.

אורנה ברביבאי: היא אחדות סרק.

אורנה ברביבאי: היא אחדות שתכליתה לספק רק הגנה מפני כתב אישום, אפוד מגן.

אורנה ברביבאי: היא לא אחדות אמיתית, ודיברתי על כל הדברים האלה, על כל הפערים האלה.

אורנה ברביבאי: אין פה חיבור בין מה שאתה אומר שתעשה לבין מה שאתה עושה.

אורנה ברביבאי: איך אני יודעת שאין חיבור?

אורנה ברביבאי: אין קווי יסוד.

אורנה ברביבאי: אין אמירות.

אורנה ברביבאי: אין מצפן.

אורנה ברביבאי: אין דרך.

אורנה ברביבאי: הדרך נקטעה.

אורנה ברביבאי: ההסכם הזה, מבחינתי, השערורייה שלו היא לא במה שכתוב בו.

אורנה ברביבאי: את זה עזבו, זה נורא.

אורנה ברביבאי: זה, כל פרשן משפטי, עורך דין כזה או אחר – איך אמרת, סגלוביץ'?

אורנה ברביבאי: מי שמנהל את האירוע הזה הם עורכי דין.

אורנה ברביבאי: עזוב אותם רגע, סלח לי, למרות שגם אתה משפטן.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת רגע על מה שלא כתוב, הדף הריק בחוזה או המחויבות הערכית של מדינה לאזרחיה.

אורנה ברביבאי: איפה זה?

אורנה ברביבאי: שקט, דממה.

אורנה ברביבאי: למה שתחושת הניכור לא תמשיך ותעמיק?

אורנה ברביבאי: ואני אומרת לכם, אני לא סייסמוגרף, אבל במה שאני קולטת את הצעירים – וגם לא רק את הצעירים, גם את ההורים המתוסכלים שלהם, שצריכים לעבוד כל החיים שלהם, והפער הולך וגדל, הולך וגדל בין כמה אתה מתאמץ ומה אתה משקיע ובין תוצאה בקצה.

אורנה ברביבאי: יש פה פער לא נתפס.

אורנה ברביבאי: אז מה אתם חושבים, שזה ימשיך לנצח?

אורנה ברביבאי: אנשים לא יקומו ויגידו באיזשהו שלב: נמאסתם, מושחתים?

אורנה ברביבאי: וכשמסתכלים על המושחתים, את מי הם יראו למעלה?

אורנה ברביבאי: כמה, מאיר, בקואליציה החיבור בין כולם לכולם?

אורנה ברביבאי: כמה הוא יוצר?

אורנה ברביבאי: 70 ו-?

מאיר כהן: 78, 79.

אורנה ברביבאי: 78, 79, כמעט רוב יושבי הבית פה.

מאיר כהן: שגם ימינה – – –

אורנה ברביבאי: ואללה, איזה חשבון נפש יהיה איתכם.

אורנה ברביבאי: רוב הבית הזה יצטרך להרכין את ראשו בפני הציבור בישראל ולהסביר לו מה הייתה הסיבה שהם נכנסו לקואליציה הרעה הזאת.

אורנה ברביבאי: מי לא ראה את הציבור?

אורנה ברביבאי: מי לא ראה את הערכים?

אורנה ברביבאי: מי לא ראה את הפערים?

אורנה ברביבאי: מי העדיף לראות את המטוסים שטסים וחוזרים ולא לראות את האזרח, את הגיל השלישי?

אורנה ברביבאי: את הבערות במקומות מסוימים, כי אין פיקוח?

אורנה ברביבאי: אתה מסתכל ואתה אומר: יש לנו מערכת חינוך אחת.

אורנה ברביבאי: יש לנו מערכת חינוך אחת מפוקחת שאפשר להסתכל עליה לפי מדדים ופרמטרים.

אורנה ברביבאי: יש לי חברה, אני לא אגיד את שמה, כי היא אולי לא רוצה שאני אצטט אותה.

אורנה ברביבאי: היא הייתה מנכ"לית משרד החינוך בעבר, והיא אמרה לי פעם: את יודעת, אני הייתי מנכ"לית משרד חינוך רק לחלק מהאוכלוסייה; יש חלק גדול מאוד באוכלוסייה שאני לא רלוונטית לו.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לה: מה זאת אומרת?

אורנה ברביבאי: אין פה איזו רמת בקרה, פיקוח, מדידה, לכלל האוכלוסייה בישראל?

אורנה ברביבאי: היא אומרת לי: לא.

אורנה ברביבאי: עכשיו, אני עוד לא נכנסתי לעניין הקורונה והנזקים הנוראיים שהקורונה גורמת לשוק העבודה, אבל תחשבו לכם שיש מערכת חינוך לא מפוקחת, גם כך הפיקוח והרלוונטיות לשוק העבודה לא היו מי יודע מה כבר קודם, ועכשיו תוסיפו את זה ותראו את חוסר הקשר למציאות פה.

אורנה ברביבאי: תגידו, מה, איך זה קורה?

אורנה ברביבאי: מי חתום, לצורך העניין, על המשאב המשמעותי ביותר במדינת ישראל, האנשים?

אורנה ברביבאי: אין לנו משאב יותר משמעותי.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם את זה כמי שעוסקת באנשים כל חיי וכמי שמסתכלת עלינו כמדינה.

אורנה ברביבאי: כל מה שהשגנו פה ב-72 השנים האחרונות, כל מה שהשגנו, וגם לפני שהייתה לנו מדינה שלנו, היה בזכות האנשים: איכות האנשים, הערכים שלהם, המורשת שלנו, היהדות שלנו, דרך הארץ שלנו, ההתייחסות לאדם באשר הוא אדם כשווה.

אורנה ברביבאי: הייתה תפיסת עולם שממנה נגזר הכול: נגזרה דרך הפעולה שלנו, נגזר החזון שלנו, דרך ההתייחסות שלנו.

אורנה ברביבאי: איפה כל זה?

אורנה ברביבאי: בהסכם פוליטי מצ'וקמק שהתכלית שלו היא הישרדות פוליטית שנותנת הגנה לנאשם בפלילים, שהוא הראש, שהוא הדוגמה לגידול ילדינו, ושאם לא ניתן את זה אז מה יהיה פה.

אורנה ברביבאי: אוי ואבוי, מה יהיה פה?

אורנה ברביבאי: תסלחו לי, הייתה פה מדינה גם לפני 14 שנים, תהיה פה מדינה גם בעתיד.

אורנה ברביבאי: בתקופה השחורה הזאת היה מי שהיה שותף להתנהלות הפוליטית המבזה שאנחנו נקלענו לתוכה, אבל אנחנו, יש לנו תפקיד מאוד חשוב – אני אומרת את זה לחבריי באופוזיציה – תפקיד מאוד חשוב, ואולי יותר חשוב מאי-פעם: להיות שומרי הסף כמגדלור של ערכים, כמגדלור שמייצג את האוכלוסיות השונות, את אלה שלא מיוצגות, אלה שהקול שלהן לא נשמע, את המובטלים, את אלה שחרדים לפרנסתם, את אלה שמסתכלים למעלה ואומרים: שמתי פתק בעבור דרך, בעבור ערך – וקיבלתי כלום ושום דבר.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהתפקיד שלנו – אני מסתכלת על החברים שלי – הוא לאין ערוך יותר מאשר הוא היה בעבר, כי במציאות המטורללת הזאת נדרשת פה אחריות: אחריות להובלה, אחריות למנהיגות מסוג אחר.

אורנה ברביבאי: עכשיו, זה לא שאין מה לעשות, זה לא שאי-אפשר לטפל בבעיות השונות או לתת מענה.

אורנה ברביבאי: אני לא אומרת שיש פתרונות שהם מוחלטים ורק אותם אפשר.

אורנה ברביבאי: כמספר האנשים שחיים במדינה מספר הפתרונות היצירתיים שאפשר לתת.

אורנה ברביבאי: אבל צריך קודם כול להיות מחוברים לעם, לצרכים שלו.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים, אתמול או שלשום הגעתי לכנסת והייתה פה הפגנה בכיכר.

אורנה ברביבאי: השוטרים ניסו לפלס לי את הדרך כי הם עמדו ממש בכיכר.

אורנה ברביבאי: אמרתי לדובר שלי: תעצור רגע.

אורנה ברביבאי: ירדתי למטה, ניגשה אליי בחורה צעירה בלהט רגשות – אחר כך היא כתבה באיזשהו פוסט בפייסבוק והבנתי שזאת היא, כי היא תיארה את השיחה בינינו.

אורנה ברביבאי: קוראים לה ימית אברמוב; היא אחת מני רבות, מני רבות ורבים – תכף נדבר על הנשים ועל הפגיעה בהן יותר מאחרים, והיא רק דוגמה אחת – והיא אמרה: הגענו לשלב של פת לחם.

אורנה ברביבאי: היא בעלת משפחתון, מנהלת משפחתון, והיא אומרת: כן, כן, אנחנו ממש שם.

אורנה ברביבאי: בעלי הגנים, המשפחתונים, מפעילי החוגים, חודשיים כמעט שאנחנו סגורים, חודשיים, והגענו לכנסת למחאה כי אנחנו נלחמים על האוכל של הילדים שלנו.

אורנה ברביבאי: מי שלא מבין את זה לא מחובר למה שקורה בחוץ, לא מחובר.

אורנה ברביבאי: היא אומרת: פתחתי גן בשביל לשמור ולהגן על ילדים אחרים, ואין לי להאכיל את הילדים שלי, ומנסה לעמוד על גודל האבסורד ולהגיד: תראו באיזו מציאות אנחנו.

אורנה ברביבאי: עכשיו, אני מכירה את הצקצקנים שאומרים: מה, כולה חודשיים, מה הסיפור?

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם שיש מי שחי מעכשיו לעכשיו.

אורנה ברביבאי: אני מכירה אישית – בסדר?

אורנה ברביבאי: אישית – אנשים שמחלקים את ה-3,000 שקל קצבה שיש להם לפי שבועות, מכניסים אותה לשקית ניילון, שומרים אותה קרוב לחזה, כי אם לא יהיה לי את השקל לשבוע הבא, אני לא אוכל לקנות תרופות ולא יהיה לי אוכל.

אורנה ברביבאי: מי שלא מבין את זה חי במדינה אחרת, ואומר: מה הסיפור?

אורנה ברביבאי: כולה חודשיים, הקורונה הסתיימה, זיקוקי די-נור – ראינו איזו מסיבה.

אורנה ברביבאי: יכול להיות ניתוק כל כך גדול מהאוכלוסייה?

אורנה ברביבאי: יכול להיות פער כזה?

אורנה ברביבאי: אז תוסיפו את הקורונה שהכניסה לסגר את האנשים.

אורנה ברביבאי: ואגב, אני חושבת שהיה צריך להתנהל באחריות ולעשות את ניתוק ההדבקה, ואין טענה נגד זה.

אורנה ברביבאי: אני רק שואלת את עצמי: זה שהכניס אותם לסגר, דאג דקה לפני שיש להם מענה?

אורנה ברביבאי: דאג דקה אחרי – ולא בלילה, ב-24:00, "מחר יתפרסמו ההנחיות"; אני נכנסת להנחיות, ההנחיות לא רלוונטיות אליי.

אורנה ברביבאי: ביורוקרטיה מכוונת – אין לי מילה אחרת – מרושעת, שלא מקילה על אותו אחד מובטל או מובטלת, שהשקל האחרון שלהם שהם סופרים במה הם משלמים חשמל, מים, ארנונה – סכומים מטורפים, שלא משאירים להם מחיה כמו למקביליהם במדינות אחרות, שיש כבוד לזיעה שלהם, שיש כבוד לעבודה שלהם.

אורנה ברביבאי: אתה לוקח את כל זה ואתה אומר: מי דאג, כשהוא היה בסגר ודקה לפני שהוא יצא, שכשהוא יוצא החוצה הוא פוגש מציאות שתומכת בו, שמגדירה לו אבני דרך בחזרה לשוק העבודה, שאומרת לו: אתה יודע מה, המקצוע שלך הפך להיות לא רלוונטי, יש לי עניין לעשות עכשיו השמה מקצועית?

אורנה ברביבאי: תאמינו לי, זה המקצוע שלי, התעסקתי בזה כל החיים.

אורנה ברביבאי: אפשר לייצר השמה מערכתית מקצועית רלוונטית.

אורנה ברביבאי: אנחנו מכשירים בני 18 תוך חודשים להיות אנשי המקצוע הטובים בעולם, לא רק למלחמה, גם בהיבטים של שגרה ותפעול מערכות הכי גדולות.

אורנה ברביבאי: אנחנו לא יכולים לצאת בתוכנית, להגיד לאזרחים: תקשיבו, עד אתמול היית במקצוע מסוים, אבל אנחנו קראנו, ראינו, הבנו, קלטנו מה מתרחש בעולם.

אורנה ברביבאי: במקום לספר לעצמנו שאנחנו הכי טובים ואין כמונו – אנחנו רוצים לתת לך מענה מקצועי הכי טוב שאני יכול לתת לך.

אורנה ברביבאי: הכשרה חינם על חשבון המדינה, למה?

אורנה ברביבאי: כי אני סופר אותך, כי אני סופר אוֹתָךְ, כי ראיתי ששילמת כל השנים לאורך כל הדרך, ואגב, גם כאלה שלא שילמו כי לא היה להם, כי הפקרנו אותם בשולי הדרך.

אורנה ברביבאי: תסתכלו מה קורה לקשישים: אני רואה את החבר'ה שלי במגזר השלישי – בשנים בין הצבא לפוליטיקה עסקתי במגזר השלישי – אני רואה אותם, אנשים יקרים, מוציאים מהכיס כסף, מסתובבים בין בתי אבות וקונים מסכות לקשישים ומיגון לצוות, כי המדינה לא רואה אותם.

אורנה ברביבאי: עכשיו, זה יעזור באמת שיעמדו עכשיו כל השרים מרוצים מעצמם ויגידו: אנחנו הכי טובים?

אורנה ברביבאי: שיעמוד ראש ממשלה וינצח על המקהלה המזויפת הזאת?

אורנה ברביבאי: תנו פתרונות.

אורנה ברביבאי: הם קיימים, אתה צריך פשוט לרצות לתת אותם.

אורנה ברביבאי: אתם יודעים, לאורך – כמה זמן אנחנו בתוך הקורונה?

אורנה ברביבאי: 80 יום?

אורנה ברביבאי: יותר?

אורנה ברביבאי: – אני חושבת כל הזמן על החברים מעוטף עזה.

אורנה ברביבאי: התחננו בדרום למרכז חוסן.

אורנה ברביבאי: מה זה מרכז חוסן?

אורנה ברביבאי: לתת כלים פשוטים לילד שמרטיב בלילה, ילד בן עשרה, לא ילד בן שנה, שפוחד, שלא מבין את המציאות הזאת, שנרתע מכל רעש, ולתת לו כלים.

אורנה ברביבאי: איזו השפלה כדי להקים מרכז חוסן, איזו השפלה כדי לתקצב.

אורנה ברביבאי: תגידו לי, ה-80 מיליארדים האלה עכשיו, שעלק בנון-שלנטיות "הכול בסדר, אנחנו הכלכלה הכי טובה בעולם", איך זה מסתדר עם צורך שמחר בבוקר נחזור לשגרה?

אורנה ברביבאי: 78 או לא יודעת כמה חברי קואליציה ישבו פה, יהנהנו בראש, "אנחנו עושים את תפקידנו"; והאנשים מאחור – שכחנו אותם?

אורנה ברביבאי: הרי הסיפור הביטחוני הוא מושהה לרגע.

אורנה ברביבאי: קצת ביטחון אני מכירה.

אורנה ברביבאי: מושהה.

אורנה ברביבאי: יש מי שיש לו עניין ואינטרס לחולל פה מהומה לא בעוד הרבה זמן.

אורנה ברביבאי: אני לא נביאה, אבל אני מכירה את המציאות הביטחונית באזורנו, בסדר?

אורנה ברביבאי: כל אזרח שעיניו בראשו מבין את המציאות הזאת, קורא מה קורה ומבין מה קורה.

אורנה ברביבאי: תגידו לי, מה אז נגיד?

אורנה ברביבאי: מה העתודות שלנו כמדינה?

אורנה ברביבאי: מה נסביר לאלה שהזנחנו לאורך שנים, עוד פעם נעשה איזו תוכנית?

אורנה ברביבאי: עוד פעם נעשה איזו מסיבת עיתונאים?

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורנה ברביבאי: יש לי עוד שתי דקות שגנבתם לי קודם.

יעקב מרגי: בבקשה.

אורנה ברביבאי: אני רוצה מילה להגיד על נשים, 51% מהאוכלוסייה.

אורנה ברביבאי: השנה – מה זה השנה – השבוע נרצחו שתי נשים נוספות.

אורנה ברביבאי: קראתי הבוקר משהו בידיעות אחרונות, שהתקציב של 20 מיליון שקלים שניתן לשיקום של גברים אלימים ולמקלטים לנשים מוכות הגיע באיחור.

אורנה ברביבאי: המדינה הגדולה הזאת, עם השרים – שני שרים ועוד שני סגני שרים בכל משרד – בלעדיהם התקציב איחר להגיע.

אורנה ברביבאי: ותנחשו, משרד הרווחה החזיר אותו כי התקציב לא מומש.

אורנה ברביבאי: הוא התאייד, התפייד.

אורנה ברביבאי: החיים של הנשים האלה הלכו, ויכול להיות שאפשר היה להציל אותן, אם היה מימון, תקצוב.

אורנה ברביבאי: אגב, תוכנית ממשלתית יצאה – –

יעקב מרגי: 150 מיליון.

אורנה ברביבאי: – – ראש הממשלה עמד, אמר: אני ואני ואני, כמו שהוא אמר: הקורונה – אני ואני ואני.

אורנה ברביבאי: בקצה, 20 מיליון השקלים האחרונים שהיו אמורים להגיע עכשיו לא הגיעו.

אורנה ברביבאי: התפקיד או היכולת שלנו להסתכל על נשים – אגב, מי אלה הנשים?

אורנה ברביבאי: 80% ממערכת הבריאות: אחיות, עובדות סוציאליות וכו' הן אלה שמוטל עליהן הנטל.

אורנה ברביבאי: אני לא רוצה להגיד "נטל" – האחריות, בסדר?

אורנה ברביבאי: האחריות.

אורנה ברביבאי: ועכשיו, כשגנים ובתי ספר ואחרים לא עובדים, אלה, שנגיד, עם צרכים מיוחדים, הדבר הראשון, להורים שלנו – אפשר להגיד מה שרוצים אבל תסתכלו על הפילוח מי נושא באחריות למה.

אורנה ברביבאי: מי דואג לצרכים המיוחדים האלה?

אורנה ברביבאי: מי נותן להם מענה כשאנחנו עסוקים במסיבות סיום של זיקוקי די-נור של: אנחנו המדינה הכי טובה בעולם והכלכלה הכי טובה בעולם, וכו' וכו?

אורנה ברביבאי: אז אני אומרת, אל תיתנו שיספרו לכם סיפורים.

אורנה ברביבאי: תבינו שהמציאות שאנחנו נמצאים בה – אני רואה אתכם, ויש כמה אנשים טובים שרואים אתכם.

אורנה ברביבאי: אלה בדרך כלל האנשים שמגיעים משם ולא שוכחים מאיפה הם באו.

אורנה ברביבאי: והלוואי, הלוואי שיותר ויותר יושבי הבית הזה ויושבי הממשלה היו מחוברים לעצב החשוף הזה של החברה הישראלית, אולי אז זה היה פחות ניתוק, ואולי אז, בחשכת הליל, לא היה נחתם ההסכם המביש, הסכם שיש בו – אני לא יכולה להגיד יותר מחרפה על הפער העצום בינו לבין המציאות.

אורנה ברביבאי: אני רוצה להודות לך על הזמן שנתת לי ולקוות לימים טובים יותר, גם בהקשר החברתי הכללי, גם אחרי הקורונה.

אורנה ברביבאי: אני אומרת שוב, בעיניי ההישג הכי גדול בחברה הישראלית זה האנשים, והם אלה שיוציאו אותנו מכל משבר.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלכס קושניר, 25 דקות לרשותך, אדוני.

אלכס קושניר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני קורא הרבה מאוד דוחות ורואה הרבה מאוד תוכניות שקשורות לטיפול במשבר הקורונה, ובעיקר אני מתייחס לפן הכלכלי של הטיפול.

אלכס קושניר: ואני רואה הרבה מאוד מספרים – מדברים על מספרי מובטלים, מדברים על כמות העסקים שנסגרו, על הסכומים האדירים שהועברו לטובת הסיוע, על כמות ההלוואות שניתנו – שהיא, אגב, מזערית.

אלכס קושניר: וראיתי את הצגת היחיד של ראש הממשלה שלשום, והוא דיבר על איך הצלחנו להשטיח את העקומה.

אלכס קושניר: אבל חשוב לזכור שכשאנחנו משטיחים את העקומה, במקביל יש הרבה מאוד אנשים, אנשים אמיתיים, שיש להם שמות, שיש להם משפחות, שהיו להם חלומות שפשוט הושחתו על ידי הטיפול הלקוי של הממשלה.

אלכס קושניר: אני החלטתי להזכיר לכולנו, לחברי הממשלה ולראש הממשלה ולפקידים במשרד האוצר ובמקומות אחרים שהאנשים האלה הם אנשים אמיתיים, אנשים שחיים סביבנו, שחיים איתנו.

אלכס קושניר: וכשאנחנו עוברים ליד איזשהו צומת באיזושהי עיר ואנחנו רואים חנויות סגורות ועסקים סגורים – תזכרו שיש מישהו עכשיו שהיה אמור להיות בעסק הזה והוא לא מקבל שכר ואין לו הכנסה והמדינה לא עומדת שם כדי לעזור לו.

אלכס קושניר: אז אני אתחיל.

אלכס קושניר: אתמול בערב פרסמתי בפייסבוק שלי ובטלגרם שאני הולך להקריא את השמות של האנשים שנפגעו כלכלית ממשבר הקורונה, וקיבלתי מאות פניות.

אלכס קושניר: אני מקווה שבזמן שיש לי אני אוכל להקריא את כולם, כי אני חושב ששמם וקולם חייב להישמע מהבמה הזאת: דליה סגל, מספרת סיפורים ומנחת קבוצות מהוד השרון, לא קיבלה סיוע; הלן לוי, מפעילת חוגי דרמה וימי יולדת לגיל הרך מראשון לציון, לא קיבלה סיוע; נגה גל, יצרנית אופנה מחדרה, לא קיבלה סיוע; בן רוטשטיין, צלם מזיכרון יעקב, לא קיבל סיוע; מירב בדש, מעצבת עמדות אירועים, חיפה, לא קיבלה סיוע; הצגות תיאטרון לילדים שמפעילה רחלי מיס מחריש – לא קיבלה סיוע; אושרת מילר, שחקנית וליצנית מכפר סבא, לא קיבלה סיוע; לילי טלמור, חוגי ילדים ושעות סיפור, קציר, לא קיבלה סיוע; עינת קמפנר, תיאטרון בובות לילדים "100 גרם" בקציר, לא קיבלה סיוע; נתנאלה פינס, גננת מזיכרון יעקב, לא קיבלה סיוע; מיטל בן-שלוש, אומנית ילדים, מרצה, מנחת סדנאות בטבריה, לא קיבלה סיוע; שירה מילר, שחקנית ומנהלת "התיאטרון של שירה" מקרני שומרון, גם היא לא קיבלה סיוע; סמדר איב שניידמן, מנהלת מרכז חינוכי לגיל הרך בזיכרון יעקב, לא קיבלה סיוע; "לב קשוב" – תמיכה רגשית במצבי זקנה והתמודדות עם המוות, שרה ויינשטיין קוראים לה, לאישה הזו, מחיפה, גם היא לא קיבלה סיוע; עזרא מיכאל, בעל עסק "עגלה מתוקה" ממושב גבעתי, לא קיבל סיוע; זהבה חסון, מפעילת גן ילדים מזיכרון יעקב, לא קיבלה סיוע, אדוני היושב-ראש; רחלי יוחנן, מדריכה, שחקנית, יזמית ב"עולם הילדים" מזיכרון יעקב, לא קיבלה סיוע; שמעון עטר, מתווך דירות מקריית גת, לא קיבל סיוע; שרון בוקשטיין, מדריכת פילאטיס, לא קיבלה סיוע; סיוון, עסק בנושא מיגון אש, לא קיבל סיוע; נגה סיני, מעצבת גרפית מזיכרון יעקב, גם היא לא קיבלה סיוע.

אלכס קושניר: עכשיו, אני שמעתי את ראש הממשלה מתלונן על ביורוקרטיה.

אלכס קושניר: הרבה מאוד מהאנשים האלה מנסים להגיש את הטפסים לביטוח הלאומי ולרשות המיסים ונתקלים פשוט בחומה בצורה של ביורוקרטיה, וראש הממשלה דיבר על זה.

אלכס קושניר: אבל איך יכול להיות שזה ראש הממשלה שנמצא כבר יותר מעשור ברציפות בשלטון ועוד לא טיפל בביורוקרטיה?

אלכס קושניר: איפה הוא היה עשר שנים?

אלכס קושניר: זה כמו שעכשיו פתאום הוא נזכר שצריך לטפל במערכת המשפט.

אלכס קושניר: איפה היית עשר שנים?

אלכס קושניר: למה לא טיפלת?

אלכס קושניר: ליליה גולדמן, חנות וילונות בנהריה, הוצאה לחל"ת, הוזמנה לשימוע ופוטרה; אנתוני פריד, בעל סטרטאפ באילת, נאלץ לסגור – קיבל פיצוי של 2,200 שקלים; אוקסנה גולדווסר, עצמאית בעלת עסק לדפוס דיגיטלי מאריאל, קיבלה סיוע בחודשיים וחצי, אדוני היושב-ראש, של 3,400 שקלים; גנאדי סרברניק, עצמאי מפתח תקווה, עובד עם פנסיונרים במועדון הקשישים, לא קיבל שום סיוע החל מ-15 במרץ; כריסטינה קפלון, בעלת מכבסה מאילת, היקף העבודה שלה ירד ב-95%, אדוני היושב-ראש, ולא קיבלה שום דבר; אינה ללייב, בעלת משפחתון – אגב בעלת משפחתון, אנחנו נקריא פה, יש לי הרבה, המדינה פשוט החליטה שהיא מתעלמת מהענף הזה, לא נותנת להם שום פתרון.

אלכס קושניר: אנחנו עוד מעט חוזרים לשגרה, הילדים האלה צריכים לחזור לאנשהו, והעסקים קורסים, הם צריכים לשלם שכירות, צריכים לשלם ארנונה, צריכים לשלם לספקים, ואף אחד לא דואג להם.

אלכס קושניר: קיסלב סבטלנה, עובדת קייטרינג בקריית אתא, מובטלת, לא קיבלה סיוע; יקטרינה סטארה קונסטנטינובסקי, מעסה משדרות, עוסק פטור, לא קיבלה שום סיוע; קרבצוב סרגיי, עצמאי, אדריכל מהישוב ניל"י, לא קיבל סיוע; דמיטרי גורביץ', לא קיבל סיוע.

אלכס קושניר: עכשיו, כל האנשים האלה, שהם מובטלים ולא קיבלו סיוע, אלה אנשים שהמדינה החליטה להתעלם מהם.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי אין להם מספיק ותק, הם לא היו, הם לא עבדו חצי שנה.

אלכס קושניר: אבל אנחנו בתקופת משבר, האנשים האלה לא התפטרו מרצונם או לא פוטרו כי המעסיק החליט לפטר אותם; האנשים האלה איבדו את פרנסתם כי המדינה החליטה שהם מאבדים את פרנסתם, ואני לא חושב שיש פה בכלל איזשהו שיקול של ותק בעבודה, כי גם אם האדם התחיל לעבוד חודש לפני המשבר, יומיים לפני המשבר – הוא התחיל לעבוד, הוא התחיל להתפרנס.

אלכס קושניר: המדינה לקחה לו את הפרנסה, והמדינה צריכה להחזיר לו את הפרנסה.

אלכס קושניר: ילנה בוכניק, בעלת סטודיו בלט באשקלון, קיבלה סיוע של 1,500 שקלים; אירינה שבן, מעסה מרחובות, לא עובדת מ-15 במרץ ולא קיבלה שום סיוע; יעקוביצקי ילנה, בעלת מספרה מאשקלון, לא קיבלה מענק לעצמאים; סושנסקי טטיאנה, מעסה מאשקלון, לא קיבלה סיוע; פרידמן אוקסנה, מעסה מבת ים, קיבלה סיוע של 4,000 שקל; מרגריטה קרוס, מנהלת חשבונות, לא קיבלה דמי אבטלה וגם לא מקבלת תשובות מביטוח לאומי; בוריס אברמוב, מכר את העסק שלו בינואר, היה שכיר בעל שליטה – לא זכאי לא לאבטלה ולא לסיוע לעסקים, האיש גר בערד.

אלכס קושניר: תגידו לי, איזו עבודה הוא ימצא?

אלכס קושניר: אלה חנציס, בעלת תיאטרון קטן בתל אביב, לא קיבלה סיוע; רוז'ני ויטלי, שכיר מקריית מוצקין, הבן אדם עלה לפני שבעה חודשים לארץ, התחיל לעבוד סוף-סוף, התחיל להתאקלם סוף-סוף – המדינה גוזלת ממנו את הפרנסה ואין אף אחד שיכול להחזיר לו.

אלכס קושניר: אין אף אחד שמושיט לו את היד; רצ'ינסקי דיאנה, בעלת גן ילדים בבאר שבע, לא קיבלה סיוע; ולדימיר פטרוב, עורך דין מחיפה, לא קיבל סיוע; סבטלנה טדז'ייבה, עסק להשכרת חדרים באילת, לא קיבלה שום סיוע.

אלכס קושניר: אתם יודעים מה קורה באילת?

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע מה קורה באילת?

אלכס קושניר: 70% אבטלה, אם אני לא טועה.

אלכס קושניר: 70% אבטלה, כשאנחנו אומרים, זה נשמע נורא.

אלכס קושניר: אבל כשאנחנו מצליחים ומתחילים לדבר עם האנשים האלה, אנחנו מבינים מה המצב באמת.

אלכס קושניר: מאחורי הסטטיסטיקות ומאחורי הגרפים היפים יש אנשים שרעבים ללחם.

אלכס קושניר: שפירו דוד דניאל, חייל בודד, אדוני היושב-ראש, השתחרר מצה"ל, התחיל לעבוד בתור מלצר וכרגע נשאר ללא שום עזרה.

אלכס קושניר: אותו מענק שיוליה מלינובסקי ועודד פורר הצליחו להוציא ממשרד האוצר בדמות 5,000 שקל עוד לא שולם לשום חייל, לאף אחד.

אלכס קושניר: איך המדינה מצפה שהאנשים האלה ישרדו?

אלכס קושניר: מה הם יעשו?

אלכס קושניר: איפה הם יעבדו?

אלכס קושניר: פולינה ויינשטיין, עצמאית, לא קיבלה סיוע; אלה אלמן, עצמאית, איפור וטיפול פנים, קיבלה סיוע של 1,900 שקל; אנטון יבטיחוב, עבד בתור בריסטה במשרד, מתל אביב, קיבל אבטלה של 2,000 שקל וזהו.

אלכס קושניר: עכשיו, 2,000 השקלים האלה זו מקדמה שממנה מקוזזות כל הקצבאות.

אלכס קושניר: איך הבן אדם אמור לחיות?

אלכס קושניר: מה הוא אמור לעשות?

אלכס קושניר: דריה ליצקוב, בעלת חברה לייצור וילונות ובדים, לא קיבלה סיוע; פרידמן אלונה, קוסמטיקאית מנתניה, לא קיבלה סיוע; יוליה ז'אק, בעלת גן ילדים מראשון לציון, לא קיבלה סיוע; מרגריטה לוין, קוסמטיקאית מגבע בנימין, שום סיוע; פולינה קפול, גרפיקאית מנשר, קיבלה 2,000 שקל – אותה מקדמה ששולמה על ידי ביטוח לאומי – וזהו.

אלכס קושניר: עכשיו תבינו שהפעימה הבאה תהיה ב-17 במאי.

אלכס קושניר: איך האנשים אמורים לשלם שכירות בתחילת חודש?

אלכס קושניר: איך אנשים אמורים לשלם ארנונה בתחילת חודש?

אלכס קושניר: איך הדברים האלה אמורים לקרות?

אלכס קושניר: והבנקים – הייתם בבנקים?

אלכס קושניר: ראיתם מה הבנקים עושים, איזה תנאים הם מציבים כדי לקבל הלוואות?

אלכס קושניר: עכשיו, גם ההלוואות האלה, בסוף צריך להחזיר את ההלוואה.

אלכס קושניר: אנשים פשוט לא מבינים.

אלכס קושניר: זרחין אלינה, בעלת גן מנשר, שום סיוע; זרינה ווסר, עסק בעיצוב אירועים, שום סיוע; יוסי ישראל, בעל מספרה מיבנה, קיבל סיוע של 3,600 שקל.

אלכס קושניר: הבן אדם כתב לי: אני הייתי לוחם בגולני, עד גיל 40 עשיתי מילואים, והמדינה פשוט לא קיימת.

אלכס קושניר: עכשיו, בתור חייל אני זוכר את עצמי, וגם בתור קצין, אפילו במסע הכי ארוך שאתה עושה ואתה סוחב את האלונקה, אתה יודע שמישהו תמיד יחליף אותך, וגם אתה יודע שבסופו של דבר, כשאתה תגיע ליעד, אז יהיה מישהו שידאג לך, יהיה מישהו שיעזור לך, יהיה מי שייתן לך את הפריסה יפה ויהיה מישהו שייתן לך לנוח.

אלכס קושניר: אבל כאן אף אחד לא נכנס מתחת לאלונקה.

אלכס קושניר: אותם עצמאים, אותם אנשים שבנו את העסק שלהם כל כך הרבה שנים, אף אחד לא עוזר להם.

אלכס קושניר: ושוב פעם אני אומר, נכון שמשבר הקורונה – אף אחד לא תכנן אותו, אבל היה מספיק זמן כדי לתכנן איך מסייעים לאנשים האלה.

אלכס קושניר: תדהר קליין, וטרינר מחיפה, הייתה לו קליניקה של שני סניפים, 13 עובדים, מחזור של כמה מיליונים.

אלכס קושניר: הבן אדם פרנס 13 משפחות.

אלכס קושניר: כמה כסף הוא קיבל, אתה יודע, אדוני היושב-ראש?

אלכס קושניר: כמה כסף הוא קיבל, אתה יודע אדוני השר?

אלכס קושניר: 5,000 שקל.

אלכס קושניר: 5,000 שקל – 13 עובדים, שני סניפים.

אלכס קושניר: מה הוא אמור לעשות עם 5,000 שקל?

בצלאל סמוטריץ': את העובדים הוא הוציא לחל"ת – – –

אלכס קושניר: את העובדים הוא הוציא לחל"ת.

אלכס קושניר: עזוב, אתה נכנס איתי עכשיו לחשבון.

אלכס קושניר: תקשיב, אתה יודע מה, את העובדים הוא הוציא לחל"ת.

אלכס קושניר: תקשיב לי טוב, 5,000 שקל שכירות על שני סניפים, ארנונה על שני סניפים, חשמל, ספקים, תרופות.

בצלאל סמוטריץ': – – – ארנונה – – –

אלכס קושניר: על מה אתה מדבר איתי?

בצלאל סמוטריץ': ארנונה, הוא קיבל פטור.

אלכס קושניר: מארנונה הוא קיבל פטור – מתי, אדוני?

בצלאל סמוטריץ': – – – סליחה – – – הפרוטוקול – – –

אלכס קושניר: אדוני השר, מתי הוא קיבל את הארנונה?

אלכס קושניר: מתי הוא קיבל את הפטור?

יעקב מרגי: שלושה חודשים – – –

אלכס קושניר: הוא כבר שילם אותו פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': קיבל פטור של שלושה חודשים מתשלום ארנונה.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: בדמות הנחה של 75%, פרוסה לשנה.

אלכס קושניר: אל תבלבלו את המוח.

אלכס קושניר: אבי נוימן, שירות מטבחים תעשייתיים למסעדות, שכיר בעל שליטה, אפס קיבל; מני מילוא, מנכ"ל המכללה למדעי הבריאות, הבן אדם במאזן חיובי מ-2005, לא זכאי למענק; איתן קבילו, בעל עסק לספורט ויוגה בתל אביב, יש לו סניפים, 80 משפחות הוא מפרנס – אפס סיוע; ענת אלב, רואת חשבון, גם שכירה בעלת שליטה – אפס סיוע; סבטלנה נודלמן, בעלת משפחתון מאשדוד – אפס סיוע; ארתור חצ'טוריאן, בעל בר באשדוד, ואדם שוקרון, גם בעל פאב ומסעדה באשדוד – לא קיבלו סיוע.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: כי יש סיכון לענף.

אלכס קושניר: נכון, ענף המסעדות זה מסוכן, ולכן האנשים שנכנסים לענף הזה צריכים לקבל סיוע, צריכים לקבל עזרה.

אלכס קושניר: בן אדם מגיע לבנק, אומרים לו: לא, בוא תשעבד את הבית שלך.

אלכס קושניר: גנדי ריבקוב, צלם מקריית אתא, 1,850 שקל; ברי חנציס, סטודנט מטבריה, התחיל לעבוד בחברת שיט, עד עכשיו קיבל 1,500 שקלים; מוירר איליה, בעלים של חברת תיירות מרפא מנתניה, שלח את העובדים כולם לחל"ת אבל לא קיבל שום סיוע, לא הוא כשכיר בעל שליטה, ולא החברה שלו; סאני מזרחי, ספרית כלבים ממעלה אדומים, חד-הורית, שלושה ילדים, לא קיבלה שום סיוע; שימי אדזישווילי, יועץ משכנתאות; מאיר עמר, מרכז הרצאות ופיתוח אישי; יוליה קליינמן, מכון להעצמה אישית; דימה מור, בעל אקדמיה לאומנויות; ולריה נירנברג, משפטנית עצמאית.

אלכס קושניר: כל אלה אדוני היושב-ראש, אפס סיוע.

אלכס קושניר: תמרה שצילקוב, עולה חדשה, שמונה חודשים בארץ, התחילה לעבוד – אפס סיוע; קטיה מליה, חוגי ילדים, דיברנו על זה כבר, שום סיוע; אנה פימוס, ספרית מכרמיאל – שום סיוע; אבי איינס, סוכן ביטוח – שום סיוע; אלי גולן, עובד בחברת סלולר, מנס ציונה, אדוני היושב-ראש, לא קיבל שום סיוע.

אלכס קושניר: איך אנשים אלה אמורים לחיות?

אלכס קושניר: אתה יכול להסביר לי?

אלכס קושניר: מישהו יכול להסביר לי? גיל רזניקוב, מפיק; ניה פצנקר, מפיקה; ליאת קלמנוביץ', מפיקה; סרגיי ליפמן, מפיק; אלכסנדר מיכאילוב, מפיק; סיניה מזרחי, בעלת משרד יח"ץ; רן לביא, מסעדן; יואב צמח, מפיק; אודי איזק, מפיק; דנה פרבר, מפיקה; רועי מילוא, מפיק טכני; גיא גולדשטיין, מפיק טכני; שמוליק בר דן, מפיק; דוריס נמני, שחקנית; אדם קליינברג, אולפן ההקלטות; ירון אקשטיין, חברת הגברה; אילן מור, חברת הגברה; אמנון צדיק, חברת הגברה; גדי קלים, חברת הגברה; מרק איסטחרוב, מסעדן; טניה קרפלוק, כוריאוגרפית; מרים צוקלר, כוריאוגרפית; מעיין סבא, מאפרת; אנסטסיה ויניק, מאפרת; גרגורי ברדצקי, חברת הסעות; יאנה אוסטפנקו, מסעדנית; אנה רזניקוב, מדריכת פילאטיס; אולגה פוגובקה, מדריכת מחול.

אלכס קושניר: הרשימה עוד ארוכה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי.

אלכס קושניר: יש עוד הרבה מאוד אנשים.

אלכס קושניר: לא את כולם פשוט הספקתי לקלוט, כי שמתי את זה רק אתמול.

אלכס קושניר: אני רוצה לומר לך שחברה, כל חברה אזרחית, במיוחד מודרנית ומתקדמת, כפי שאנחנו טוענים שאנחנו, חותמת איזשהו חוזה בין המדינה לבין האזרח.

אלכס קושניר: ובחוזה הזה, אולי הבלתי-כתוב, יש סעיף אחד: שהאזרחים משלמים למדינה מיסים, משלמים ביטוח לאומי, והחברה – יותר נכון המדינה, הממשלה – נותנת להם איזושהי פוליסת ביטוח.

אלכס קושניר: אז אני רוצה לקבוע שהמדינה, שהיא סוכנות הביטוח הכי גדולה, נכשלה בכל הפרמטרים.

אלכס קושניר: ואגב, זה לא בגלל עובדי הביטוח הלאומי – עובדי הביטוח הלאומי עושים את עבודתם נאמנה, אבל מקבלי ההחלטות החליטו שמפקירים את האנשים בשטח, בלי שום בושה.

אלכס קושניר: 36 המשרדים, 16 סגני השרים – תגידו, אתם נורמלים?

אלכס קושניר: אני לא מכיר שום משרד, והייתי מנכ"ל משרד, שיש לו תקציב של פחות מכמה מאות מיליונים בשנה.

אלכס קושניר: אתם מקימים משרדים מיותרים, אז אולי תוותרו על איזה משרד ותוכלו לסייע למסעדנים?

אלכס קושניר: אולי תוותרו על עוד משרד ותוכלו לסייע לבעלי משפחתונים?

אלכס קושניר: ועוד משרד, תורידו את הוותק הזה לדמי אבטלה.

אלכס קושניר: ואתם יודעים מה?

אלכס קושניר: המדינה החליטה, אותה סוכנות ביטוח הכי גדולה החליטה שהיא מתחילה לשלם את הפיצוי בדמות דמי אבטלה רק מהיום השישי אחרי שהבן אדם יוצא לחל"ת או לאבטלה.

אלכס קושניר: חבר'ה, אנחנו במשבר, המדינה גזלה את הפרנסה מאזרחים והמדינה חייבת להחזיר אותה בחזרה, וכל עוד זה לא קורה – המדינה נכשלה.

אלכס קושניר: חיילים בודדים הגיעו לפה, שירתו בצה"ל, הבן אדם השתחרר בפברואר, בפברואר הוא השתחרר – איך הוא יכול לקבל כסף?

אלכס קושניר: ממי?

אלכס קושניר: מי ישלם לו? עולה חדש שהגיע לפה, שישה-שבעה חודשים, מה קורה איתו?

אלכס קושניר: יותר מזה, עולים חדשים שנמצאים עכשיו בתקופת סל קליטה ואמורים ללמוד באולפן – האולפנים סגורים, סל קליטה נגמר – מה הולך להיות?

אלכס קושניר: אתה משאיר אנשים בלי שפה, בלי כלים, בלי כלום.

אלכס קושניר: מישהו דואג לזה?

אלכס קושניר: מישהו מדבר על זה?

אלכס קושניר: מי שחושב על זה?

אלכס קושניר: אתם יודעים, אנחנו בחודש האחרון, בחודש וחצי האחרונים, נוסעים לכנסת ורואים כבישים ריקים.

אלכס קושניר: הכבישים ריקים לא בגלל שאדוני שר התחבורה פתר את בעיית העומס בכבישים.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: כי המדינה סגרה את העסקים.

אלכס קושניר: אגב, ואולי בצדק, אני לא יודע, אני לא רופא, לא אפידמיולוג, לא מבין בהשטחת עקומות.

אלכס קושניר: אבל אני מבין שאם המדינה גוזלת פרנסה מבן אדם, והבן אדם כל חייו שירת בצבא, עשה מילואים, שילם ביטוח לאומי, שילם מס הכנסה – המדינה חייבת להיות שם בשבילו ולא להתחיל לעשות חישובים של: רגע, אני אשלם לו רק 70% מהמחזור או רק 30% מהמחזור או אני אתחשבן איתו: חמישה ימי אבטלה ראשונים הוא לא יקבל.

אלכס קושניר: מה זה הדבר הזה?

אלכס קושניר: אנחנו גדלנו על ערבות הדדית, אנחנו גדלנו על תמיכה, אנחנו גדלנו על זה שאנחנו יודעים שהמדינה דואגת לנו כי אנחנו אוהבים את המדינה.

אלכס קושניר: האנשים האלה – ישראלים יפים שאוהבים את המדינה ולא מקבלים שום דבר בחזרה.

אלכס קושניר: ועכשיו, היושב במרומים, אדון נתניהו, מעז לאיים שהוא ילך לבחירות רק אם בג"ץ יתערב באיזשהו סעיף קטן טכני כזה או אחר בתוך ההסכם הקואליציוני שלא מדבר שנייה על האנשים האלה.

אלכס קושניר: הוא מדבר רק על שריון הכיסאות לאלה שאמורים לשבת פה ועכשיו לא יושבים פה.

אלכס קושניר: רק על זה.

אלכס קושניר: והאנשים האלה מסתכלים עלינו ואומרים: תגידו לי, השתגעתם?

אלכס קושניר: איך אתה מעז לאיים בבחירות על איזשהו סעיף טכני בתוך הסכם כזה או אחר?

אלכס קושניר: איך אין לך בושה?

אלכס קושניר: האנשים האלה הם על מצפונך, אדוני ראש הממשלה.

אלכס קושניר: אתה עשר שנים בשלטון ואתה לא יכול לדאוג להם היום, בזמן המצוקה הכי גדול שלהם.

אלכס קושניר: ואין לך שום זכות מוסרית לאיים, לא עלינו ולא על הציבור, שתלך לבחירות בגלל סעיף כזה או אחר.

אלכס קושניר: אם אתה לא מסוגל לנהל את הממשלה ואתה חושב שאתה לא מסוגל להרכיב את הממשלה, תניח את המפתחות – אנחנו נסתדר בלעדיך.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, אנחנו הולכים להצביע כאן על חוק שהוא – עזוב רגע את הקטע המשפטי, באמת אני לא משפטן חוקתי גדול – אנחנו הולכים להצביע פה על חוק שמבחינה מוסרית אנחנו לא נוכל להסתכל בעיניים של האזרחים.

אלכס קושניר: כשאנחנו נוסעים פה בבוקר, מגיעים לכיכר של הכנסת ויש שם מפגינים, אנחנו משפילים עיניים.

אלכס קושניר: משפילים עיניים כי אין לנו מה לומר להם, משפילים עיניים כי יש לנו ממשלה מנותקת, ממשלה שכל כך הרבה שנים יושבת בכיסאות עור הצבי האלה, שהיא כבר לא יודעת מה עובר האזרח, שהיא לא יודעת כמה עולה לחם, שאין להם מושג כמה עולה קילו תפוחי אדמה, שאין לה מושג מה אנשים עוברים כדי להאכיל את הילדים שלהם.

אלכס קושניר: ואני אומר שוב, כל המצוקות של האנשים האלה הן על מצפונה של הממשלה, כי הממשלה כשלה במתן סיוע.

אלכס קושניר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, 18 דקות לרשותך.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, בחוץ נראה שנגיף הקורונה מתחיל להירגע, אבל כאן בפנים, בתוך הבית הזה – במקרה לא עכשיו – – –

יעקב מרגי: הכול תוסס.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: כאן בפנים, בתוך הבית הזה, משתוללים להם מחרבי הדמוקרטיה הישראלית, או ליתר דיוק מה שנותר מהדמוקרטיה הישראלית.

וליד טאהא: אלה לא נגיפים וגם לא חיידקים, אלה אנשים, חברי כנסת, שבדרך כלל מתפארים ומהללים את הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

וליד טאהא: ועכשיו, אחרי שיו"ר הכנסת סירב למלא אחר פסיקת בג"ץ, ואחרי ששר משפטים אמר שאין חובה לציית לפסיקות של בית המשפט העליון, ואחרי ששרים, חברי כנסת וראש ממשלה מאיימים על בית המשפט, הגיע גם תורה של הכנסת עצמה להירתם למשימה המכוערת הזו.

וליד טאהא: הסכם קואליציוני מלא כרימון בבעיות חוקתיות הוא שמכתיב לא רק סדרי חקיקה אלא גם חוקים שכוונתם להחליש את בית המחוקקים עצמו, וחברי כנסת נותנים לזה יד.

וליד טאהא: חקיקה מהירה ושינויים בחוקים שמשנים את מאפייני המשטר בישראל, תוך דיכוי האופוזיציה וביזוי הכנסת – אין לי דרך אחרת לתאר את מה שמתרחש כאן.

וליד טאהא: ההסבר היחיד לתופעה המוזרה והמסוכנת שמתרחשת בבית הזה הוא שחברי הכנסת, אלה ששותפים לרעיונות המוזרים הללו, כאילו בטוחים שהשלטון יישאר בידיהם לנצח.

וליד טאהא: זה הדבר שאותו הם מנסים להבטיח.

וליד טאהא: כמובן, את חברי הכנסת הערבים הם לא סופרים.

וליד טאהא: נכון, אדוני השר?

וליד טאהא: סופרים את חברי הכנסת הערבים?

וליד טאהא: לא סופרים.

בצלאל סמוטריץ': אחד.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו ספרתי אחד.

וליד טאהא: ספרת אחד.

בצלאל סמוטריץ': הם לא מכבדים אותך.

בצלאל סמוטריץ': הם לא באים להקשיב לך.

וליד טאהא: גם את האופוזיציה היהודית למשטר המלך אתם מנסים למגר וגם אותם אתם לא סופרים.

וליד טאהא: את בית המשפט העליון אתם רוצים להפחיד, או שממילא אתם קוראים לא למלא אחר פסיקותיו.

וליד טאהא: וזהו, המלאכה הושלמה.

וליד טאהא: דמוקרטיה אמרתם?

וליד טאהא: מה הקשר בין פופוליזם זול לבין דמוקרטיה?

וליד טאהא: דמוקרטיה, אדוני היושב-ראש, מכירה במגוון רחב של דעות; דמוקרטיה מעולם לא מדירה; דמוקרטיה מעולם לא מקפחת ולא מסיתה כנגד 20% מאוכלוסיית המדינה.

וליד טאהא: פופוליזם, לעומת זאת, מגדיר קבוצה כ"אנחנו" ויוצא נגד מי שלטענת מוביליו איננו "אנחנו": אליטות, deep state, מדינת תל אביב ומיעוטים – יעטיכ אל-עאפיה, סונדוס – בדמוקרטיה, אופוזיציה או ביקורת על ביצועי הממשלה הן חיוניות, הן חלק אינטגרלי וחשוב של המערכה כולה.

וליד טאהא: הפופוליזם, לעומת זאת, מתעב ביקורת וממהר להגדיר את המבקרים – כמה, אדוני היושב-ראש?

וליד טאהא: כאויבים.

וליד טאהא: ולעיתים לא רק את הערבים.

וליד טאהא: יש להם אויבים גם לא ערבים.

וליד טאהא: דמוקרטיה מגינה על זכויותיהם של כל אזרחיה של המדינה ואיננה מסיתה קבוצה אחת כנגד האחרות, ולכן היא יקרה לנו.

וליד טאהא: מי כמוכם, חברי כנסת, אמור לדעת את זה.

וליד טאהא: מי אמור לערוב לזה אם לא אתם?

וליד טאהא: והעיקר, בדמוקרטיה יש תמיד סיכוי לחילופי שלטון, ולכן גם אלה שנמצאים בשלטון בזמן נתון נזהרים מאוד שלא לחוקק חוקים שעלולים לפגוע בהם כאשר הם יהיו באופוזיציה ולא להפוך בדרך את בית המחוקקים לאסקופה נדרסת, מושפלת וכנועה.

וליד טאהא: הקואליציה המסתמנת לא חוששת.

וליד טאהא: היא בכלל לא חוששת.

וליד טאהא: אז מה אנחנו למדים מכך?

וליד טאהא: אנחנו למדים מכך שהם פועלים להחריב לחלוטין את האפשרות של חילופי שלטון.

וליד טאהא: דמוקרטיה אמרתם?

וליד טאהא: שלוש מערכות בחירות ללא הכרעה חד-משמעית זו בעיה למערכת השלטונית כולה, על כל איבריה, אבל הפגיעה הגדולה ביותר לשלוש הרשויות – המחוקקת, השופטת והמבצעת – מתרחשת משום שבמקום לנסות או לצאת מתוך המבוי הסתום השלטוני בדרכים חיוביות או מתוך רצון כן להחזיר מידה של משילות לטובת אזרחי המדינה, נראה שהרשות המבצעת ומרבית חברי הכנסת שהתגייסו למשימה עסוקים בלהציל את המלך נתניהו.

וליד טאהא: כל האנרגיות מגויסות למשימה הנעלה הזו.

וליד טאהא: אפילו הקורונה לא מצליחה להסיט את תשומת הלב ממבצע הצלת נתניהו.

וליד טאהא: ואולי ההפך, במשך ימים רבים נתנה הקורונה במה לראש הממשלה מדי ערב כדי שיסביר לנו כיצד לשמור על ההיגיינה ועל כמה מרחק צריך לשמור.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: כן, ההתחלה הייתה די טובה.

וליד טאהא: נראה שמספר החולים והמתים נמוך בהרבה מהתחזיות.

וליד טאהא: אבל מתגנבת המחשבה ללב שאולי התחזיות המפחידות עצמן היו חלק מהמבצע להצלת נתניהו.

וליד טאהא: הפחדת הציבור, טקטיקה ידועה להכנסת אמצעי חירום, אפרופו חוקים שרצו להעביר בבית הזה, עוד כלי יעיל בדרך להחרבת הדמוקרטיה.

וליד טאהא: אז זהו, אנחנו כבר יותר משנה בממשלת מעבר, והבלגן חוגג.

וליד טאהא: האמת היא שגם בלי הקורונה הבלגן חגג.

וליד טאהא: העמותות שמספקות היום שירותי רווחה – אתה יודע את זה מהחברה שאתה בא ממנה, אדוני היושב-ראש – עמותות אלה קורסות תחת נטל בקשות הסיוע.

וליד טאהא: נגיף הקורונה הארור חשף את כולנו לנגיף קטלני ומסוכן הרבה יותר: הוא חשף בצורה מכוערת את נגיף הגזענות, שהמשיך להכות ביתר שאת, גם כאשר אוכלוסיות שלמות במדינה נמצאות על סף קריסה והתמוטטות.

וליד טאהא: מול נגיף הקורונה המתעתע מחד, ואוכלוסייה שנמאס לה ממסרים מבולבלים ומסגרים תמוהים ולא ברורים מאידך, התחושה היא של אובדן מוחלט.

וליד טאהא: והביטוי המדאיג ביותר אירע עם הניסיון להחזיר – אדוני היושב-ראש, אתה בקי בזה לעומק – את מערכת החינוך לסוג של שגרה.

וליד טאהא: בעברי אני הייתי מנהל מחלקת חינוך והייתי גם מנהל בית ספר, ואני מסתכל בתדהמה, אדוני היושב-ראש, כיצד הרשויות המקומיות – – –

יעקב מרגי: אם הזכרת, הציבור צריך לדעת, לא יכול להיות מנהל אגף חינוך או מחלקת חינוך אם הוא לא היה מנהל בית ספר.

יעקב מרגי: מתנאי הסף.

וליד טאהא: נכון, נכון.

יעקב מרגי: זה תנאי סף.

וליד טאהא: אלה תנאים חדשים, שלא היו לפני, נגיד, עשר שנים.

יעקב מרגי: דרך אגב, הוא גם יורד בשכר לעומת מנהל בית ספר.

וליד טאהא: כן.

יעקב מרגי: סליחה.

וליד טאהא: אני מסתכל בתדהמה כיצד הרשויות המקומיות החזקות פשוט – מה הן עשו?

וליד טאהא: הן פשוט מצפצפות, ממש כך, על משרד החינוך.

וליד טאהא: גם קודם התופעה הזו הייתה קיימת, יעני שהרשויות החזקות – – –

יעקב מרגי: מרשות לעצמן.

וליד טאהא: בדיוק.

וליד טאהא: אבל היא הייתה נסתרת.

וליד טאהא: עכשיו יצאה לאור השמש ובגדול.

וליד טאהא: ובכן, ראשי הרשויות החזקות צודקים.

וליד טאהא: זה יותר מ-20 שנה – אני לא צריך להגדיר באמת מספר של שנים – אבל זה הרבה מאוד שנים יש ברשויות המקומיות אגפי חינוך שמאוישים על ידי אנשי מקצוע שיודעים את הצרכים של המערכת המקומית הרבה יותר טוב מאנשי משרד, שלרוב הם מנותקים מהמציאות.

וליד טאהא: מה לעשות, זו האמת.

וליד טאהא: יש מחקרים, שני מחקרים של גד יאיר, שמצביעים על כך שמרבית הרשויות המקומיות, אדוני היושב-ראש, יכולות לנהל תחומים נרחבים של מערכות החינוך שלהן בעצמן.

וליד טאהא: דבר אחד בטוח: אין מי שיודע טוב מהן כיצד להכין את בתי הספר לסידורים המיוחדים שנדרשים, כיצד לסייע למנהלים או כיצד לסייע במקומות שהצוות יהיה חלקי ולא מלא, וכנ"ל בעוד תחומים אחרים רבים – אהלן אבו אדמון, יעטיכ אל-עאפיה.

וליד טאהא: רשויות מקומיות יחד עם מנהלים ומורים היו יכולים להכין את בתי הספר בצורה יעילה הרבה יותר מאשר משרד החינוך, עם ההנחיות המפורטות והפרטניות מדי, שאינן מתייחסות לתנאים הספציפיים של כל מקום ומקום.

וליד טאהא: אלא מה, הדבר הזה נכון לכל הרשויות, או לפחות למרביתן, ולא רק לחזקות, אבל החוק, גם חוקי החינוך המיושנים וגם החוקים המנחים את פעולתן של רשויות מקומיות, מעניקים את מרבית הסמכויות למשרד החינוך.

וליד טאהא: כן, ברשויות המקומיות יש צוותים חינוכיים מצוינים, אבל על פי החוק סמכותם לדאוג לניקיון, לתחזוקה, למזכירות בבתי הספר, וכן גם לרשום או לשבץ תלמידים, וזהו.

וליד טאהא: לכאורה הרשויות החזקות עברות על החוק.

וליד טאהא: הן עושות זאת כדי לתת שירותי חינוך טובים יותר לתלמידים, אבל בדרך הן כאילו יוצרות תרבות של זלזול בחוק וגם מגבירות פערים.

וליד טאהא: נראה שהגיע הזמן לעשות שינוי יסודי.

וליד טאהא: אולי הפיאסקו הזה שאירע השבוע צריך לטלטל את כולנו, ואולי לגרום לנו לחולל שינוי, אחרת לא ירחק היום וגם רשויות במעמד סוציו-אקונומי נמוך, אדוני היושב-ראש, ייאלצו גם הן לצפצף על המשרד או לדאוג לתלמידים שלהן.

וליד טאהא: הישגי התלמידים במבחני הפיז"ה, שהתפרסמו לפני כמה חודשים, היו מבישים.

וליד טאהא: ישראל עומדת בראש מדינות ה-OECD בפערים הלימודיים ובקשר המזעזע בין הישגים לימודיים לבין מעמד סוציו-אקונומי.

וליד טאהא: אבל גם התוצאות המבישות של מבחני הפיז"ה לא זעזעו אף אחד.

וליד טאהא: אתה היית בוועדת החינוך, ראית מישהו מזועזע?

יעקב מרגי: השמיים לא נפלו אף פעם.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: מדהים.

וליד טאהא: שר החינוך נשאר במקומו ולא התפטר, ראש הממשלה לא לקח אחריות, מנכ"ל המשרד המשיך עם אותה שיטה, וכלום לא קרה.

וליד טאהא: חוץ מזה, שמענו אולי כמה תירוצים של כל אחד מהם וזהו, ממשיכים עסקים כרגיל.

וליד טאהא: אולי מרד הרשויות החזקות נגד המשרד יעשה את מה שתוצאות הפיז"ה לא עשו: להבנות מחדש את מערכת החינוך או לחלק מחדש את התפקידים והסמכויות בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות.

וליד טאהא: זה צו השעה.

וליד טאהא: עדיף לעשות זאת בהסכמה ולא מתוך מאבק כוחות שלא מועיל לאף אחד.

יעקב מרגי: דרך אגב, זה אחד המשרדים שהוא משרד יותר מבצע.

יעקב מרגי: הוא רגולטור, אבל יש בו הרבה ביצוע.

יעקב מרגי: רוב משרדי הממשלה הם רגולטורים: קובעים מדיניות ותומכים תקציבים.

יעקב מרגי: משרד החינוך, מקדמת דנא – ואני חושב שאתה צודק – צריך לנהל דיון בנושא.

וליד טאהא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

וליד טאהא: לכל אלה שאומרים שיש רשויות שלא יכולות לקחת על עצמן סמכויות, כי אומרים גם את זה, אני אומר:

וליד טאהא: אז שהמשרד יתמוך, יסייע ויעבוד עם הרשויות הללו.

וליד טאהא: כאשר תהיה חלוקה נכונה יותר של התפקידים בין המשרד לבין הרשויות המקומיות, יהיה למשרד די זמן לסייע היכן שיהיה צורך, והחינוך יהיה אולי טוב יותר לכל התלמידים, לא רק לא רק לאלה שגרים ברשויות החזקות.

וליד טאהא: ובחזרה לדמוקרטיה או לביביקרטיה, כפי שהיא מתנהלת במדינת ישראל.

וליד טאהא: (אומר בערבית: מה דעתך, אבו אדמון, שם למעלה?) ביביקרטיה.

וליד טאהא: הביביקרטיה היא שלטון היחיד, כלומר שלטון המלך, כלומר שלטון נתניהו.

וליד טאהא: כל אשר נעשה כאן, בבית הזה, מטרתו להציל או לחזק את האיש שהוא בדרך לרמוס ברגל גסה את זכויותיהם של כל האחרים.

וליד טאהא: במקום דמוקרטיה שבמסגרתה כל אזרח יכול למצוא את עצמו, אנחנו נמצאים בתקופת הביביקרטיה, שבמסגרתה כל המערכות צריכות לשרת את האיש, את המלך, ולהבטיח את שרידותו.

וליד טאהא: דמוקרטיה אמיתית היא זו שבמסגרתה מתקיימת, אדוני השר, חלוקה שוויונית של המשאבים, ולא משטר של ביביקרטיה שמבוסס על ערכים אתניים גזעניים ואליטיסטים.

וליד טאהא: לפני כמה ימים הממשלה הגישה לאישור הכנסת את חוק הניקיון לתמיכה ברשויות המקומיות נוכח משבר הקורונה.

וליד טאהא: אבל חוץ מהכותרת של החוק – חוק הניקיון – שום דבר בחוק הזה לא היה נקי: לא הכוונות, לא המניעים ולא הביצועים שיצאו מהחוק הזה.

וליד טאהא: עוד בטרם הם הביאו אותו, את החוק, לאישור הכנסת, הם דאגו שסעיפי החוק יבטיחו את הדרת החברה הערבית, שהינה 20% מסך כל אזרחי המדינה.

וליד טאהא: בימים אלה, אדוני היושב-ראש, הרשויות המקומיות הערביות נמצאות בשביתה פשוט משום שהן קורסות תחת הנטל ולא יכולות ולא מצליחות לשרת יותר את האזרחים.

וליד טאהא: ומה הממשלה או משרדי הממשלה עושים מול מצב הקריסה של הרשויות הערביות?

וליד טאהא: אנטאנס, סונדוס, אדוני השר, מה הם עושים?

וליד טאהא: כלום.

וליד טאהא: ואללה אישי.

וליד טאהא: ואללה אישי.

וליד טאהא: זוכרים את המושג הזה?

וליד טאהא: כלום.

וליד טאהא: ואללה אישי.

בצלאל סמוטריץ': מה זה ואללה אישי?

וליד טאהא: תשאל את ביבי נתניהו.

יעקב מרגי: גורנישט.

בצלאל סמוטריץ': באיזו שפה זה?

וליד טאהא: הוא השתמש בזה בבחירות ועשה מזה סלנג.

וליד טאהא: תשאל אותו.

וליד טאהא: ברקע מחאת ראשי הרשויות בחברה הערבית על התעלמות המדינה ועל האפליה בחלוקת התקציבים בכל הקשור בפיצויים בשל משבר הקורונה, וכמו תמיד, התקשורת העברית מילאה את פיה מים ולא אמרה על זה מילה אחת, כאילו קבוצה זו לא קיימת במדינת ישראל בכלל.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

וליד טאהא: יש לי 20 דקות, לא?

יעקב מרגי: 18 דקות.

וליד טאהא: חוץ מזה, לקחת לי גם שתי דקות.

יעקב מרגי: קיבלת אותן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: לעומת זאת, התקשורת העברית כן מצאה זמן כדי לסקר את מצבם של דוכני הפלאפל ואת מכוני היופי.

וליד טאהא: והכול יופי, אין בעיה, שיסקרו שם.

וליד טאהא: אבל גם שידעו ש-20% מאוכלוסיית המדינה, יש להם עדיין מקום על סדר הדיון הציבורי בישראל ועל סדר-יום.

יעקב מרגי: חייבים שיהיה להם.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: חייבים שיהיה להם, אבל אין, לצערנו.

וליד טאהא: הרשויות המקומיות בחברה הערבית נמצאות בשביתה פתוחה, כאמור, אך במדינה שאמורה לדאוג לכל אזרחיה, או בתקשורת שאמורה להעלות את המצוקות של כלל האזרחים, אין בכלל מי שאכפת לו.

וליד טאהא: הזוי, מחריד ומזעזע בכל מובן המילה שמדינה וממשלה מתכחשות בצורה המזעזעת הזו לאוכלוסייה הערבית שבתוכה.

וליד טאהא: כדי לסבר לכם את האוזן, כל הרשויות הערביות, אבל כולן, יקבלו פיצוי על סך 47 מיליון שקלים מכל כספי התמיכה שהממשלה הציעה, ואילו עיריית אילת לבדה תקבל את אותו הסכום.

וליד טאהא: אנחנו לא כועסים שעיריית אילת תקבל, אבל שגם הרשויות הערביות יקבלו את מה שמגיע להן.

וליד טאהא: על עוולות הצדק והדמוקרטיה בישראל אני מדבר.

וליד טאהא: ברקע כל המצב העגום הזה, הממשלה ממשיכה להטיל הסגר על החברה הערבית, ובתי העסק בחברה הערבית זועקים לשמיים.

וליד טאהא: בעוד שבחברה היהודית בתי העסק חזרו לתפקד כמעט כסדרם, בתי העסק בחברה הערבית סוגרים את שעריהם בשעה 19:30.

וליד טאהא: חנויות בגדים ובתי עסק אחרים שרכשו סחורות במאות אלפי שקלים כהכנה לחודש הרמדאן ולימי החג נשארו עם הסחורות שלהם מאחורי דלתות סגורות, ומאות משפחות על סף פשיטת רגל כלכלית מוחלטת.

יעקב מרגי: נא לסיים.

וליד טאהא: אני כבר מסיים.

וליד טאהא: בנקודה חשובה זאת אני קורא לראש הממשלה ולשר הפנים להכריז מייד על הסרת הסגר הלילי על בתי העסק בחברה הערבית, שאם לא כן הם חייבים להציג תוכנית תמיכה מיידית שתפצה את אלפי המשפחות שמתקשות להתקיים.

וליד טאהא: ממשלת ישראל, אדוני היושב-ראש, ביקשה אומנם לתמוך ברשויות המקומיות, אך חלילה לא ברשויות המקומיות הערביות.

וליד טאהא: היא דאגה להוציא את הרשויות הערביות אל מחוץ למעגל התמיכה.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

וליד טאהא: אותה ממשלה, אדוני היושב-ראש, החליטה להחזיר את פעילות המשק, אך גם כאן היא דאגה להשאיר את החברה הערבית מחוץ למעגל ההחלטה.

וליד טאהא: במשפט: אני קורא לשר הפנים, הרב אריה דרעי, לקחת אחריות כלפי הרשויות הערביות ולפתוח באופן מיידי בדיאלוג עם ראשי הרשויות למציאת הנוסחה למתן תמיכה מיידית לרשויות לפני שזה יהיה מאוחר מדי.

וליד טאהא: זו אחריותך שלך, אדוני שר הפנים.

וליד טאהא: תעשה זאת באופן מיידי, תעשה זאת עוד עכשיו.

וליד טאהא: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עשר דקות עומדות לרשותך.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, על המסכה שלי כתוב "לא על חשבוננו".

סונדוס סאלח: (חוזרת על הדברים בערבית.

סונדוס סאלח: ) בשעה זו מתארגנות עשרות מחאות נשים ברחבי הארץ כתוצאה מהמשך רצח נשים.

סונדוס סאלח: בשבוע אחד נרצחו שתי נשים, ארבע בתקופת המשבר ועשר מתחילת השנה.

סונדוס סאלח: אין זכות ואין הצדקה לממשלה ששותקת ומושיטה יד לרצח נשים.

סונדוס סאלח: כנראה שעם החזרה לשגרה רצח נשים חוזר, כי כנראה זה גם כן בשגרה הקיימת בימינו.

סונדוס סאלח: השבוע שני גברים רצחו שתי נשים שהיו גם בנות הזוג שלהם וגם אימהות לשני ילדים.

סונדוס סאלח: שתי נשים נרצחו השבוע, ארבע בתקופת משבר הקורונה ועשר מתחילת שנת 2020.

סונדוס סאלח: למה אנחנו מחכות, שיירצחו שתי נשים ביום?

סונדוס סאלח: 20 נשים בממוצע נרצחות בשנה, כל שנה, מאלימות מגדרית.

סונדוס סאלח: רצח הוא תופעה קשה על רצף של התנהגויות אלימות, תרבות אלימה.

סונדוס סאלח: אחת מתוך ארבע נשים חיה במערכת יחסים אלימה.

סונדוס סאלח: כ-250,000 נשים חיות במערכות יחסים אלימות.

סונדוס סאלח: הערכות לא רשמיות מדברות על כ-800,000 נשים כאלה.

סונדוס סאלח: מצבי חירום, מלחמות וכיבושים מתמשכים, דיכוי צבאי ומגפות בין-לאומיות כמו אלו משפיעים על האנשים.

סונדוס סאלח: בזמן שהנתונים והכותרות מדברים על ירידה בפשיעה, הפשיעה והאלימות בבתים עולה, היא פשוט לא נספרת.

סונדוס סאלח: אבל נשים קורבנות לאלימות מגדרית הן יותר מהרצח שלהן ויותר ממספרים.

סונדוס סאלח: הן נשים, הן סיפורים, הן בתים שלמים, הן משפחות, הן חלומות, הן העתיד, הן ההווה, העבר.

סונדוס סאלח: בנות אדם כמונו, עם אהבות, עבודה, חברות וחיים שלמים.

סונדוס סאלח: אם הן מוזכרות בעיתון, הן מוזכרות בתור הסיום האלים שלהן.

סונדוס סאלח: כמו הקורונה, גם רצח מגדרי ואלימות גברית חוצים מגזרים, גבולות לאומיים; כמו הקורונה, גם כאן אנחנו לא באותה סירה.

סונדוס סאלח: נשים מקבוצות שונות באוכלוסייה, פלסטיניות, ערביות, מזרחיות, מהקהילה האתיופית, ישראליות, אשכנזיות, נשים ממיקומים שונים כלכלית, חברתית וגיאוגרפית – כל אלו משפיעים על הנגישות למשאבים שעומדים לרשות אותה אישה שנמצאת במערכת יחסים אלימה ומעוניינת לצאת ממנה, אם היא כבר רוצה בזה.

סונדוס סאלח: משאבים שונים עומדים בפני נשים מקבוצות שונות.

סונדוס סאלח: אף אחת לא חסינה מפני אלימות מגדרית, כולנו חשופות לה.

סונדוס סאלח: כל אחת יכולה למצוא את עצמה במערכת יחסים נזהרת ונשמרת, לא משתפת אחרים בבעיות בזוגיות, נזהרת איך הוא יגיב לדברים, חוששת מהתפרצויות זעם פתאומיות לא מוסברות, נמצאת תחת מעקב – לא של השב"כ ושל המדינה; של בן זוג קנאי ואלים שרוצה לשלוט ולדעת איפה היא הייתה בכל רגע ועם מי ומה היא עושה.

סונדוס סאלח: כל אחת יכולה להיות הנרצחת הבאה.

סונדוס סאלח: כל אחת יכולה להיות הנרצחת הבאה, לא מדווחת בעיתון, ואם כן מדווחת – כמושא לרצח של מי שחשד שבגדה בו, כי גם ברצח נשים אנחנו ממהרים לספר את הסיפור של הרוצח מנקודת מבטו.

סונדוס סאלח: הרקע לרצח: גברים אלימים.

סונדוס סאלח: נקודה.

סונדוס סאלח: לא רומנטיקה, לא כבוד המשפחה, לא בגידה, לא תחושות בטן, לא מחשבות על פרידה; רצון לשלוט, וכי אפשר, כי זה מקובל חברתית בתרבות פטריארכלית אלימה כשלנו.

סונדוס סאלח: בביקורת תרימו עיניים.

סונדוס סאלח: ההסתה יחד עם הלגיטימציה מגיעות מהממשלה; מההפקרה של נשים בביתן לעצמן, אישית ומערכתית.

סונדוס סאלח: בהיעדר המדינה והגורמים שלה, מי שמטפלים בנושא הזה הם ארגונים והתארגנויות של נשים פעילות, עובדות סוציאליות, עמותות וארגונים.

סונדוס סאלח: הפרטה של הסיוע ושל האחריות, וגם הפרטת המשאבים והפקרת הנשים להתמודד באופן עצמאי.

סונדוס סאלח: שופטים, תקשורת: ההבנה של הצד שלו, הדברור של רוצחים וגברים אלימים כל עוד הם אלימים רק כלפי נשים, זה לא מספק לתקשורת ולא לשופטים, שמחזירים אותם הביתה לשגרה בלי תוכנית, בלי שיקום, בלי ליווי, ישר לזרועות המשפחה, האישה והילדים.

סונדוס סאלח: המצוקה הכלכלית-החברתית בעקבות המשבר עשו את הבית לצלחת פטרי להגברת מקרי הפשיעה.

סונדוס סאלח: בהיעדר הפיקוח החברתי והממסדי על המתרחש, זה רק החמיר.

סונדוס סאלח: החרגת העובדות הסוציאליות בשלב מאוחר במשבר התקבלה כל כך מאוחר וגרמה להחמרת המצב ולמקרי אלימות רבים בקרב נשים וקטינים.

סונדוס סאלח: אני רוצה, כבוד היושב-ראש, לעבור מנושא זה לנושא אחר, לא פחות חשוב.

סונדוס סאלח: עם החזרה לשגרה אני רוצה לספר לכם ולשתף אתכם בשגרה שהיא כמעט משבר איומי מתמשך.

סונדוס סאלח: אני רוצה לספר לכם על השגרה ביישוב שממנו אני הגעתי, כפר משהד, היישוב שאליו אני חוזרת, היישוב שאני רוצה שהילדים שלי יגדלו בו בצורה הכי טובה שיש ואני רוצה שיהיה כפר מוגן ומגן על האנשים שבו, על כל ילד וילדה, על כל תלמיד ותלמידה, על כל אימא ואבא, על כל פועל, על כל תושב שנמצא בו.

סונדוס סאלח: כפר משהד, כפר קטן בגודלו, גדול באנשים החיים בו, הוא כפר קטן במספר התושבים, אך גדול במספר האתגרים והבעיות הנמצאים בכפר זה.

סונדוס סאלח: רוב העובדים של כפר זה הם אנשי צווארון כחול.

סונדוס סאלח: הם פועלי בניין, נהגי משאיות, עובדי שיפוצים, עובדים במאפיות, שיש להם תרומה כל כך גדולה לכפר שלנו.

סונדוס סאלח: הם אנשים כל כך חזקים ומחזקים אותנו, מאפשרים לדור השני והשלישי להתקיים וללכת ללמוד.

סונדוס סאלח: בכפר שלנו יש רופאות ורופאים מיוחדים, מהנדסות, מהנדסים, אחיות.

סונדוס סאלח: יש עובדים ועובדות, עורכות דין ועורכי דין מאוד מיוחדים, מהנדסות ומהנדסים, מורות ומורים, מנהלות ומנהלים ונשות עסקים, שתורמים רבות למשק בכלל.

סונדוס סאלח: אותם אנשים, כל האנשים בכפר משהד, מפלסים את הדרך שלהם במו ידיהם.

סונדוס סאלח: כפר קטן זה, מאות מהאדמות שלו הופקעו, ויש המשך להפקעת אדמות בכפר משהד.

סונדוס סאלח: ועל החסמים הנמצאים בכפר הזה אני רוצה לדבר.

סונדוס סאלח: צפונה לכפר משהד ממוקם אזור תעשייה שקוראים לו אזור התעשייה ציפורי.

סונדוס סאלח: אזור תעשייה זה שייך לעיריית נוף הגליל, לשעבר נצרת עילית.

סונדוס סאלח: למרות שאין רצף טריטוריאלי בין אזור תעשייה ציפורי לנצרת עילית הוא שייך לנצרת עילית.

סונדוס סאלח: למרות שהוא הוקם על האדמות של כפר משהד ועוד כפרים מסביב, הוא לא שייך לכפר משהד.

סונדוס סאלח: מה אנחנו, תושבי כפר משהד, מקבלים מאזור תעשייה ציפורי?

סונדוס סאלח: אנחנו מקבלים זיהום אוויר חמור מאוד כל השנה מאז הקמת אזור התעשייה הזה בשנת 1991.

סונדוס סאלח: אנחנו מקבלים איכות חיים ירודה בגלל הזיהום, בגלל הרעשים.

סונדוס סאלח: אנחנו מקבלים כביש ראשי פקוק, מלא פקקים לאורך כל היממה, 24/7, כל היממה וכל ימי השבוע.

סונדוס סאלח: במקביל, נוף הגליל מקבלת את הארנונה מאזור תעשייה זה ואת התפוקה התעסוקתית והכלכלית מאזור התעשייה הזה.

סונדוס סאלח: אתגרים רבים התווספו לנו מאזור התעשייה שמצפון לכפר משהד, אבל האתגר והחסם המתמשך הוא חסימת התפתחות הכפר מצד זה.

סונדוס סאלח: דמיינו לעצמכם יחד איתי את כפר משהד, שנמצא באמצע, כפר קטן.

סונדוס סאלח: צפונה לו אזור תעשייה ציפורי.

סונדוס סאלח: מזרחה לו כביש 754, המפריד בינינו לבין כפר כנא וחלק מהאדמות שהופקעו לטובת נוף הגליל בשנת 1976.

סונדוס סאלח: דרומה לכפר משהד כביש 79, המפריד בינינו לבין כפר ריינה.

סונדוס סאלח: מערבה יש כביש המתוכנן לחבר את כביש 79 עם 77 ואשר סוגר את הטבעת ההרמטית סביב כפר משהד ומהדק אותה.

סונדוס סאלח: ומה יוצא לנו?

סונדוס סאלח: אי קטן שחסום מכל אפשרות להתרחב.

סונדוס סאלח: ומה קורה לתושבי הכפר?

סונדוס סאלח: האפשרות להתרחב של האי שקוראים לו כפר משהד היא כמעט אפסית לנוכח כל העובדות האלה.

סונדוס סאלח: חלומו של כל זוג צעיר בכפר משהד הוא לבנות בית על האדמה שלו, או לקנות בית או לקבל חלקת אדמה או לקנות חלקת אדמה ושיהיו פרויקטים לזוגות צעירים לבניית בתים.

סונדוס סאלח: חלומו של כל הורה בכפר משהד הוא שיהיו פארקים לילדים לבילוי, שיהיה להם זמן איכות במרכזים תרבותיים ביישוב כפר משהד.

סונדוס סאלח: חלומם של כל אימא וכל אבא בכפר משהד הוא שהילדים שלהם לא יישארו בכבישים אלא שיהיו להם מקומות בילוי, כמו שמגיע לכל אדם ולכל ילד בכל יישוב אחר.

סונדוס סאלח: חלומו של כל סטודנט – תארו לעצמכם שבכפר משהד אין אפילו תחנת אוטובוס אחת שיכולה להגן על הסטודנט והסטודנטית המחכים לאוטובוס מפני גשם או קיץ חם.

סונדוס סאלח: חלומו של כל סטודנט שתהיה לנו ספרייה בתוך הכפר משהד.

סונדוס סאלח: אני לא יודעת כמה יישובים יש כיום, חוץ מהכפרים הבלתי-מוכרים בנגב ועוד יישובים קטנים בודדים, שאין בהם מתנ"ס פעיל, בתוך היישובים, חוץ מהכפר משהד.

סונדוס סאלח: האתגרים העומדים בפנינו הם רבים.

סונדוס סאלח: הכספים שהושקעו מהממשלה, ממשרד הכלכלה, להחייאת אזור התעשייה ציפורי הם כספים שהיו צריכים להיות מושקעים בתשתיות, בהקמת מבנים ציבוריים ובהקמת מבנים תרבותיים ביישוב כפר משהד.

סונדוס סאלח: הארנונה המשולמת לנוף הגליל זו זכותם של כל ילדה וילד וכל תינוק בכפר משהד.

סונדוס סאלח: הצדק ייעשה גם אם תארך הדרך וגם אם תהיה קשה יותר ויותר.

סונדוס סאלח: הצרות והאתגרים הנמצאים ביישוב משהד הם לא רק ביישוב משהד; הם מנת חלקם של הרבה יישובים בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: ביום שני, לפני יומיים, הצטרפנו אני וחבריי מהרשימה המשותפת להפגנה שארגנו ראשי הוועד וראשי הרשויות המקומיות כתוצאה מהעוול והאפליה המתמשכת בתקצוב.

סונדוס סאלח: הרשויות המקומיות קורסות.

סונדוס סאלח: קריסת הרשויות המקומיות זה לא סגירת משרדים, זאת קריסת חברה שלמה, זאת קריסתם של כמעט 20% מכלל האזרחים.

סונדוס סאלח: זאת קריסת כל התשתיות בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: מה דורשים?

סונדוס סאלח: כלל הרשויות המקומיות בחברה הערבית קיבלו את אותו סכום שקיבלה עיריית אילת; הם מבקשים הזרמה מיידית של 200 מיליון שקלים לרשויות המקומיות, כדי לעמוד בפני נגיף הקורונה ולא כדי להתפנק בכספים האלה.

סונדוס סאלח: 200 מיליון השקלים האלה הם מערכת הנשמה לרשויות המקומיות.

סונדוס סאלח: זה צו השעה, בכדי להתקיים, בכדי להמשיך ולהיאבק מול הקורונה, שלהזכיר לכם עדיין מתפשטת ביישובים בחברה הערבית.

סונדוס סאלח: ואם לא נושיט יד, ואם הממשלה תמשיך להושיט יד לאפליה נגד הרשויות המקומיות, במיוחד במשבר זה ובמיוחד בעת הזאת, המגפה תחזור והקורונה תחזור לכל יישוב ויישוב במדינת ישראל.

סונדוס סאלח: מה שעושים עם החברה הערבית זו לא מקריות, זו מדיניות מכוונת הרואה את החברה הערבית לא כחלק מכלל האזרחים וכלל החברה הישראלית; לעומת זאת, בחברה הערבית כולנו הכרנו והודינו לצוותי הרפואה אשר עמדו בחזית המגפה ולאנשים התורמים כדי להיאבק ולהמשיך להיאבק במגפה.

סונדוס סאלח: מה שרוצים ברשויות המקומיות זה לא צדקה, זה צדק, וצדק צריך להיעשות לחברה הערבית.

סונדוס סאלח: מעל במה זו אני חוזרת ומשתתפת עם כל הנשים שיוצאות היום, בעשרות נקודות ברחבי הארץ, במחאה על רצח נשים ואפליה מגדרית בכל הנושאים הקשורים לנשים.

סונדוס סאלח: צר לי מאוד שצוות החירום אשר נועד לטפל ביציאה מהמשבר הודיע שהוא לא מוסיף נשים לצוות הזה.

סונדוס סאלח: לא משנה מה ההסברים שלו, לא משנה מה המניעים שלו, אבל אני לא רואה הבדל בין העמדה הזאת לבין העמדה של הממשלה: לא להושיט יד ולהתעלם מהנושא של רצח נשים.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה.

יעקב מרגי: עד 20 דקות לרשותך, אדוני.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אנטאנס שחאדה: בוקר טוב ליושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, זה הניסיון הראשון שלנו לדבר 20 דקות מעל במת הכנסת.

יעקב מרגי: זה עובר מהר.

אנטאנס שחאדה: כן, אבל צריך לשים לב.

בצלאל סמוטריץ': מה שאנחנו עושים, אם אין לנו מה להגיד, זה להגיד דבר תורה.

אנטאנס שחאדה: אני אגיד דבר ברכה לחגים.

אנטאנס שחאדה: האירוע, אדוני היושב-ראש, שבגללו אנחנו מבקשים לדבר כה הרבה ואנחנו מבקשים להעלות את הטיעונים שלנו, זה הניסיון, או הטענה, להרכיב ממשלת חירום או להקים ממשלת אחדות, למרות שזאת ממשלת חירום ללא חירום וממשלת אחדות ללא אחדות.

אנטאנס שחאדה: החירום של הקורונה או-טו-טו נגמר והאחדות התפרקה, ובסופו של דבר אנחנו נקבל את ממשלת נתניהו החמישית כשנספחת אליה מפלגת כחול לבן, ובתנאים משפילים.

אנטאנס שחאדה: אבל זאת הבחירה שלהם, זאת ההחלטה שלהם, אבל שלא ימכרו לאף אחד סיפורים.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, אנחנו בעיתות או בתקופות או באירועים היסטוריים; האירועים דוחפים בהכרח לתמורות פוליטיות ולהיערכות מחדש של המערכת המפלגתית.

אנטאנס שחאדה: אני רואה שאנחנו בתקופה כזאת.

אנטאנס שחאדה: אנחנו בתקופה שתחייב עיצוב וארגון של התביעות הפוליטיות, שבדרך כלל לא נעשות בחלל ריק.

אנטאנס שחאדה: הרה-ארגון, העלאת התביעות הפוליטיות, תמיד תלויים בקונטקסט, באמצעים וביכולות.

אנטאנס שחאדה: כדי שנוכל להבין את המתחולל בימים הללו, חייבים אנו לעקוב אחרי מסלול ההתפתחות בזירה הפוליטית לאורך שנים, הרבה שנים, ואז נוכל להעריך את המסגרת הכללית לשינוי הפוליטי ולתמורות בדרישות הפוליטיות שיהיו בהכרח בתקופה הבאה, במיוחד או לרוב בקרב האוכלוסייה הערבית.

אנטאנס שחאדה: מוסר ההשכל שאני מזהה, אני רואה, מההסכם המוצע לכנסת ומהשינוי המוצע בחוק הממשלה וראש הממשלה, הוא שיש רוב בקרב חברי הכנסת שמרגישים שהם חלק מניצחון של פרויקט ניאו-ציוני לאומני, לעומת כישלון הפרויקט שהיה פעם, הפרויקט שכונה פוסט-ציוני.

אנטאנס שחאדה: הם, אלה שרואים את עצמם מנצחים, יכולים לעשות כעולה על רוחם.

אנטאנס שחאדה: יש כאלה שחוגגים 100 שנה לוועדת סן רמו ומשוכנעים עד עומק נשמתם שאין דבר היכול לערער על שלטונם ועל תהליך החיזוק, ההתרחבות וההעמקה של המדינה היהודית גיאוגרפית, פיזית וערכית, במקביל לחיסול הדמוקרטיה.

אנטאנס שחאדה: מבחינתם של אלה, ההסכם בין הליכוד לכחול לבן הוא אסמכתה רשמית לכניעת כל אלטרנטיבה לפרויקט הניאו-ציוני לאומני.

אנטאנס שחאדה: בזה בעצם, אדוני היושב-ראש, הם חוגגים את הקמתו של משטר, או תחילתו של משטר פשיסטי.

אנטאנס שחאדה: צר לי – או בעצם לא, דווקא לא צר לי; אני שמח לקלקל להם את החגיגה.

אנטאנס שחאדה: אני רואה שהכיוון הוא דווקא לרעת אותו פרויקט ניאו-ציוני לאומני ולא לטובתו.

אנטאנס שחאדה: ככה הם תהליכים היסטוריים, חבר'ה.

אנטאנס שחאדה: משטר פשיסטי, משטר לא דמוקרטי, דיכוי, עריצות הרוב ומשטר דיקטטורי – בסופו של דבר זה ייפול, לא יחזיק מעמד לאורך שנים.

אנטאנס שחאדה: את זה ניתן להסביר רק באמצעות ראייה ותפיסה היסטורית רחבה.

אנטאנס שחאדה: אני אעבור בכמה תחנות מרכזיות שעיצבו, בעצם, ושינו את התודעה ואת התביעות הפוליטיות של האזרחים הערבים בישראל.

אנטאנס שחאדה: נתחיל מכיבוש השטחים ב-67', כיבוש הגדה המערבית, ירושלים ועזה.

אנטאנס שחאדה: הכיבוש, בעצם, מבחינת ההוויה הפוליטית של הפלסטינים בישראל, אחד ההיבטים החשובים הוא שזה פתח את שאלת השוויון לגבי האזרחים הערבים בישראל.

אנטאנס שחאדה: לפני כן לא הייתה תביעה מרכזית לשוויון.

אנטאנס שחאדה: הדרישות הפוליטיות היו צנועות והמאמץ והמאבק העיקרי כוונו לעבר הישרדות, לחיות, להישאר במולדת אחרי טראומת הנכבה.

אנטאנס שחאדה: צומת שני חשוב היה באינתיפאדה הראשונה, ששינתה או היוותה שינוי בתודעה הפוליטית של האזרחים הערבים.

אנטאנס שחאדה: באינתיפאדה הראשונה תהליך הפלסטיניזציה, שהחל להתגבר אחרי יום האדמה ב-1976, קיבל חיזוק רציני.

אנטאנס שחאדה: אחר כך הגענו להסכמי אוסלו והיתכנות הקמת מדינה פלסטינית.

אנטאנס שחאדה: אז חשבנו שהינה, או-טו-טו אנחנו לקראת סיום הסכסוך, לקראת שוויון לאזרחים הערבים, לקראת משהו חדש.

אנטאנס שחאדה: אבל המשהו החדש הזה מתבסס בהכרח על הקמת מדינה פלסטינית, דה-קולוניזציה של ישראל והקמת מדינה פלסטינית.

אנטאנס שחאדה: אז היה צורך להציג פרדיגמה חדשה, פרדיגמה שונה מפרדיגמת השוויון ששלטה עד שנות התשעים.

אנטאנס שחאדה: אז התחלנו לשאול מה המשמעות של שוויון ואם ייתכן שוויון מהותי במדינה שמגדירה את עצמה כמדינה יהודית ורואה את השאיפות שלה לשרת רק קבוצה, קבוצת לאום, קבוצה דתית, קבוצה אתנית אחת על חשבון הקבוצה השנייה.

אנטאנס שחאדה: בצומת ההיסטורי הזה, אדוני היושב-ראש, הצענו מודל חדש.

אנטאנס שחאדה: היה זה מודל מדינת כל אזרחיה, שהציע שוויון ודמוקרטיה מהותית לכולם.

אנטאנס שחאדה: תן לי, אדוני היושב-ראש, כמה דקות: הרי מה קרה בתקופת אוסלו, או אשליית אוסלו לאזרחים הערבים, שעכשיו אנחנו יודעים שכל זה היה שקר ואשליה והכול קרס?

אנטאנס שחאדה: באותה תקופה היו אזרחים ערבים שחשבו שהמדינה תקבל אותם כאזרחים שווים, המדינה תתייחס אליהם כאל אזרחים שווים.

אנטאנס שחאדה: היו אצלנו כאלה שחגגו את יום העצמאות, שהניפו דגלים ביום העצמאות, אבל במהרה התברר להם שזה בלתי אפשרי, כי המדינה אינה רואה בהם אזרחים שווים, כי המדינה לא רוצה להתייחס אליהם כאל אזרחים שווים.

אנטאנס שחאדה: זה קורה, דרך אגב, עד היום.

אנטאנס שחאדה: לפני שבוע, בהדלקת המשואות, אנחנו רואים עוד פעם את התופעה הזאת שאזרחים ערבים – ערביי מחמד, בואו נקרא להם – באים להדליק משואה בערב יום העצמאות ובערב החגיגה הציונית, שהיא בעצם על חשבון בני עמם שלהם; ועוד אחרים, שכבר ניסו את זה והתפכחו אחר כך.

אנטאנס שחאדה: האינתיפאדה השנייה, חיסול הסכמי אוסלו בהדרגתיות והתגברות התודעה שבעצם ישראל לא מסכימה ואינה רוצה בהקמת מדינה פלסטינית – אינה רוצה הסדר שלום צודק והוגן ואמיתי, שהסיכוי לזה אפסי – חוללו עוד פעם תמורות בתודעה הפוליטית בקרב החברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: בעצם, זה בא כתוצאה מתמורות פוליטיות בחברה הישראלית.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מדברים על מהלכים או מהלכי עומק של שינויים בתודעה, ששינו בעצם את מה שהתחולל בשנות התשעים.

אנטאנס שחאדה: אלה שינויים ותמורות שלבטח יחוללו גם שינוי בתביעות או בהיערכות המפלגתית והפוליטית.

אנטאנס שחאדה: איך אנחנו רואים את התרגום של השינויים שבעצם קשורים להסכם המוצע ולממשלת האחדות המזויפת המוצעת, ממשלת ההגנה על נתניהו, ממשלת ההגנה על העריצות ועל משטר לא דמוקרטי – לפי החוק, דרך אגב, שמעוגן בחוק?

אנטאנס שחאדה: איך אנחנו מזהים את השינויים באופן חזק יותר?

אנטאנס שחאדה: אנחנו רואים את זה הן בחוק הלאום והן במה שנקרא עסקת המאה, שזאת בעצם הונאת המאה.

אנטאנס שחאדה: הרי אנחנו מתנהגים כפי שאנו קוראים ורואים ומבינים את התהליכים, לא כפי שדיכטר לדוגמה, היה רוצה שנבין את האירועים או את ההתרחשויות או את החוק.

אנטאנס שחאדה: או כמו שהצמד-חמד הפשיסטי האוזר את הנדל, מבקשים שנבין את התמורות הפוליטיות.

אנטאנס שחאדה: לא, אנחנו מתנהגים לפי הבנתנו וקריאתנו – שלרוב היא נכונה, דרך אגב – את התהליכים הפוליטיים.

אנטאנס שחאדה: חוק הלאום הוא צומת מאוד חשוב בהבנת המהות או התביעות הפוליטיות שלנו בזירה הפרלמנטרית, העממית והמשפטית, אפילו.

אנטאנס שחאדה: חוק הלאום בעצם אמר לנו, האזרחים הערבים, שאנחנו צודקים: אתם צודקים, הטענות שלכם לאי-שוויון, הטענות שלכם להיעדר דמוקרטיה מהותית והטענות של האזרחים הערבים שיש פריבילגיות, יש זכויות יתר בחוק לאזרחים היהודים, זה נכון.

אנטאנס שחאדה: החוק בעצם הציע, או חוקק, אמצעים שמתרגמים או באים ועושים ניכוס של הקרקע, של המרחב, של הפוליטיקה והסמלים לאזרחים היהודים בלבד.

אנטאנס שחאדה: החוק אומר שהאזרחות היא לא מהותית ולא שוויונית; שיש אזרחות מרובה: עליכם לקבל את זה; אתם חייבים לקבל את העוול, את האי-שוויון, את זה שאתם לא אזרחים שווים.

אנטאנס שחאדה: אתם צריכים לקבל משטר לא דמוקרטי ואסור לכם להתלונן או להלין, במידה – או במקרה הטוב.

אנטאנס שחאדה: חוק הלאום הוא חוק אנטי-דמוקרטי.

אנטאנס שחאדה: הוא מראה שהפרויקט הניאו-ציוני חושש, מפחד, כי הוא לא הכניע את הילידים ולא עיוות את השייכות, את הזכות ואת התודעה.

אנטאנס שחאדה: שניים או שלושה מדליקי משואה לא יעוותו את התודעה, הזהות והשייכות של האוכלוסייה הערבית בישראל.

אנטאנס שחאדה: הם יודעים שאינם יכולים לעשות את זה, כי כבר 70 שנה הם מנסים לעשות את זה.

אנטאנס שחאדה: כל מיני מדיניויות ניסו לאורך 70 שנה והם נכשלו בשינוי של התודעה, התפיסה והשייכות והתביעות של האזרחים הפלסטינים בישראל – ואנחנו מנסים כל הזמן לשנות באמצעות דמוקרטיים ופועלים באמצעים דמוקרטיים, למרות הצרת המרחב ואולי ביטול המרחב הדמוקרטי בכלל.

אנטאנס שחאדה: למה יש צורך לחוקק חוק אנטי-דמוקרטי?

אנטאנס שחאדה: למה יש צורך בחוק המודה בכישלון המדיניות שהונהגה כלפי האזרחים הערבים מאז הנכבה?

אנטאנס שחאדה: הם רצו אזרחים בודדים, אינדיבידואלים, ללא שייכות, ללא זהות וללא משמעות.

אנטאנס שחאדה: הרי כאינדיבידואלים אולי היו מקבלים את הנוכחות שלנו, כי היא לא תפריע ולא תערער.

אנטאנס שחאדה: אינדיבידואלים, או אפילו קבוצות דתיות, אין להם תביעות פוליטיות קולקטיביות, אין להם דרישות פוליטיות, ולכן יישאר רק הפרויקט הציוני היחיד בזירה, ללא תחרות או ערעורים.

אנטאנס שחאדה: אבל אנחנו, מתברר כל פעם, אנחנו הספוילר של הפרויקט הזה, אין מה לעשות, כי אנחנו נמצאים, אנחנו קיימים.

אנטאנס שחאדה: יש לנו את הזהות הקולקטיבית והשייכות והדרישות.

אנטאנס שחאדה: אבל במקביל לחוק הלאום אנחנו נחשפנו בשנה האחרונה ביתר שאת ובפרטנות להונאת המאה או עסקת המאה.

אנטאנס שחאדה: איך שאני קורא את זה ורבים מאיתנו קוראים את זה, זה עוד סימן של חולשה וניסיון להשתמש בכוח, כי העוצמה נכשלה – העוצמה המדומיינת שישראל רוצה לכפות על הפלסטינים, על הרשות הפלסטינית, על אש"ף, לכפות הסדר לא צודק שמתעלם מהזכויות הטבעיות של העם הפלסטיני.

אנטאנס שחאדה: מכיוון שכפייה זו לא תפתור את הבעיה ולא תעלים אותה, תוכנית המאה, הונאת המאה, מעידה על ההונאה הישראלית שנמשכה לאורך שנים, מאז תחילת הסכמי אוסלו או אפילו שיחות מדריד.

אנטאנס שחאדה: עתה תכסיס זה נחשף וישראל אינה יכולה להשתמש בו יותר.

אנטאנס שחאדה: ישראל אינה יכולה לטעון יותר שהיא רוצה שלום וכי הפתרון הוא הקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל – והיא אף פעם לא אמרה את זה באופן רציני או באופן שאכן התכוונה לממש את הטיעון הזה.

אנטאנס שחאדה: היא אינה יכולה למכור לפלסטינים יותר ששקט או מאבק דיפלומטי בלבד הם הדרך הקצרה ביותר להקמת מדינה פלסטינית.

אנטאנס שחאדה: ישראל הפעילה את תוכנית ההונאה בשנות התשעים כי הייתה חייבת, הייתה צריכה אותה.

אנטאנס שחאדה: היא הייתה צריכה את השיחות עם אש"ף.

אנטאנס שחאדה: היא הייתה צריכה תקופה של שקט, השתלבות בכלכלה העולמית, יחסים דיפלומטיים עם מדינות ערב ושאר מדינות.

אנטאנס שחאדה: היה פרויקט קליטת העלייה מברית המועצות לשעבר.

אנטאנס שחאדה: זאת אומרת, המציאות הגיאופוליטית והעולמית דחפה את ישראל למשא ומתן, אבל רק למשא ומתן: היה לה צורך רק במשא ומתן, אף פעם לא היה לה צורך בהסדר.

אנטאנס שחאדה: עכשיו, התוכנית של שני הבנימינים, שני הבנימינים וטראמפ, בעצם מה היא אומרת?

אנטאנס שחאדה: היא אומרת סיפוח חלקים ניכרים מהשטחים הכבושים, במיוחד באזור (אומר בערבית: הבקעה,) שזה הערבה, גם בשטח E1 וההתנחלויות.

אנטאנס שחאדה: פירושו של דבר, חיסול האפשרות לרצף טריטוריאלי בין צפון הגדה, בין צפון ודרום הגדה.

אנטאנס שחאדה: בעצם, חיסול כל אפשרות להקים מדינה פלסטינית.

אנטאנס שחאדה: גם אחרי 100 שנה מאותה ועידת סן רמו, אדוני, ואחר כך כתב המנדט, ויותר מ-70 שנה מהקמת המדינה, הפרויקט הציוני עדיין לא נסגר, כי הממשלה, והמדינה, לא מעוניינת לסגור את הפרויקט, היא לא מסתפקת.

אנטאנס שחאדה: היא לא רוצה באמת לחיות באופן נורמלי עם השכנים ועם הילידים.

אנטאנס שחאדה: כי נכון, הילידים הם ספוילר, אין מה לעשות.

אנטאנס שחאדה: ככה זה שיש עם יליד באותה טריטוריה, באותו שטח.

אנטאנס שחאדה: הרי הפרויקטים – בדרך כלל לפי גישת ה-settler colonialism הפרויקט הקולוניאלי מנצח או נסגר, בעצם.

אנטאנס שחאדה: יש כמה אפשרויות: או, כפי שקרה בארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד, חיסול העמים הילידים, או הטמעה של האזרחים הילידים והקמת, בוא נגיד, אזרחות שווה, כמו בחלק ממדינות דרום אמריקה, או, מנגד, הקמת משטר דמוקרטי, כפי שקרה בדרום אפריקה, ודמוקרטיזציה ושוויון מהותי אמיתי.

אנטאנס שחאדה: אומנם זה לא מבטיח שוויון בפועל, יש את ריבוי המעמדות וריבוד כלכלי וחברתי והשפעה, אבל לפחות מבחינה חוקית, מבחינת האזרחות, משמעות האזרחות, מבחינת המשטר הדמוקרטי, זה לפחות מבטיח שוויון מהותי.

אנטאנס שחאדה: עכשיו, המציאות הזאת שאנחנו רואים היא שהניסיון של ישראל לסגור את שאלת הפלסטינים בישראל ואת שאלת הכיבוש מחייב או יביא בסופו של דבר בהכרח לפרדיגמה פוליטית חדשה.

אנטאנס שחאדה: אנחנו מעתה נבין את ישראל לא לפי פרדיגמות השסעים, שניסו ללמד אותה ולהתנהג – או להבין אותה במשך שנים; לא, עכשיו יש קונסנזוס.

אנטאנס שחאדה: יש קונסנזוס בין רוב המפלגות הציוניות הגדולות בישראל, ובעצם רוצים לכפות את זה, הן מבחינת האופי של המדינה – על האזרחים הערבים – והן מבחינת הכיבוש; להנציח את הסטטוס קוו ובעצם להפוך את הסטטוס קוו לפתרון הקבע, שזה פתרון לא צודק, לא הוגן ושאינו עונה על הצרכים של העם הפלסטיני ואינו עונה על הדרישות הפוליטיות של הפלסטינים בישראל.

אנטאנס שחאדה: אז מה עושים?

בצלאל סמוטריץ': – – –

יעקב מרגי: הם תיאמו את זה בזמן שאתה תורן.

אנטאנס שחאדה: מה עושים במצב כזה שאנחנו מגיעים למציאות פוליטית חדשה, אדוני היושב-ראש?

אנטאנס שחאדה: אז אנחנו צריכים לשקול או לשקלל את הצעדים שלנו מחדש.

אנטאנס שחאדה: בעצם אני רואה שיש לנו שני כיוונים ברורים.

אנטאנס שחאדה: הכיוון הראשון זה הצעת אלטרנטיבה דמוקרטית מהותית – בעזרה ובתמיכה של חלק מהאזרחים הלא-הערבים, אבל שמאמינים בפתרון צודק והוגן – הן לשאלת אופייה של המדינה והן לשאלת הכיבוש.

אנטאנס שחאדה: אני לא רוצה להקים ברית עם אלה שרוצים לכפות הסדר, אפילו שהם תומכים בהסדר, שהוא מנקודת מבט של עוצמה, מנקודת מבט של האינטרסים הישראליים.

אנטאנס שחאדה: אומנם יש חלק, מפלגות בשוליים בחברה הישראלית, שמוכנות להציע הסדר לשאלת הכיבוש, אבל הסדר מנקודת מבט של עוצמתה של ישראל ושהיא יכולה לכפות את זה על הפלסטינים, ולא הסדר צודק שיענה על הצרכים או על הזכויות הטבעיות של העם הפלסטיני, שבעצם עדיין בפרויקט הלאומי הפלסטיני מקבלים הקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל.

אנטאנס שחאדה: אבל גם, במידה שזה לא יתממש – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יעקב מרגי: אני רואה שהשקט עד לרגע זה הפריע לך.

אנטאנס שחאדה: במידה שהפתרון שסמוטריץ' מציע – – –

יעקב מרגי: נא לסכם, אדוני.

אנטאנס שחאדה: ואנחנו פונים למדינת אחת – שהם רוצים את זה.

אנטאנס שחאדה: הם הולכים בכיוון הזה – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יעקב מרגי: מכובדי, אתה אחרי הזמן.

יעקב מרגי: תודה.

אנטאנס שחאדה: דקה, אדוני, ואפילו פחות, אבל זה מאוד חשוב.

יעקב מרגי: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: – – אז נצטרך לחשוב על משהו גם יותר חדש.

אנטאנס שחאדה: אז מה עושים מבחינה פוליטית עם אותם נתינים שיהיו נתינים פלסטינים, נתינים במדינה אחת ששולטת בה ממשלת ישראל על כל השטח?

יעקב מרגי: תודה.

אנטאנס שחאדה: זה לא רק אזרחים סוג א', אזרחים סוג ב', ערבים; יש עכשיו נתינים פלסטינים.

אנטאנס שחאדה: אז צריך לחשוב על פתרון יצירתי חדש ומאבק פוליטי דמוקרטי חדש.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אני מבקש לכבד את חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תוכל לגשת לפרוטוקול ולקרוא את מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: עד 15 דקות לרשותך, אדוני.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר – – –

בצלאל סמוטריץ': יבגני – – – יחד איתם רציתם – – – ממשלה?

יבגני סובה: תכף אני אתייחס גם לזה, אבל החוק הזה הוא לא פשיסטי.

יעקב מרגי: אמרתי לך, צא ללכת לשתות קפה, אתה לא רצית.

יבגני סובה: החוק הזה הוא לא פשיסטי, גם לא מתקרב להיות פשיסטי החוק שאנחנו דנים בו.

יבגני סובה: החוק הזה הוא פשוט מטופש וחצוף, אבל אין לזה קשר לפשיזם.

יבגני סובה: אני גם אסביר למה אני אומר שאין לזה קשר לפשיזם.

יבגני סובה: גם השימוש במילה הזאת, "פשיסטי", ו"נאצי", לדעתי צריך להוציא את זה מכלל שימוש במדינת ישראל.

יבגני סובה: זה לא קשור אליכם.

יבגני סובה: אתם, אגב, משתמשים הרבה במושגים האלה.

יבגני סובה: כל מה שקשור לפלסטינים וכל מה שקשור לכיבוש, כפי שאתם מכנים זאת – פשיסטי.

יבגני סובה: לא, תלמדו מה זה פשיזם.

יבגני סובה: הפשיזם מזוהה בעיקר עם הטרגדיה הנוראית של העם היהודי במאה ה-20.

יעקב מרגי: כדאי לכם להקשיב ולשמוע, אולי – – –

יבגני סובה: אני רוצה שגם אתם תוציאו את המושג הזה, כי הרבה פעמים אנחנו רואים במגזר החרדי אנשים שקוראים לחיילי צה"ל ושוטרים "נאצים".

יעקב מרגי: לא, אל תעשה הכללות, אל תעשה הכללות.

יעקב מרגי: זאת קבוצת מיעוט.

יבגני סובה: שנייה, תן לי להסביר.

יבגני סובה: זה לא קורה בגלל שמישהו רוצה לקרוא לשוטר או לחייל "נאצי", זה בגלל שאנשים לא יודעים מה זה נאצי ומה זה פשיסט.

יבגני סובה: לא לומדים את זה, לא לומדים היסטוריה וגם לא מבינים מה זה.

יבגני סובה: אחד זורק "נאצי", וכולם חוזרים על המשפטים האלה.

יבגני סובה: מפנים התנחלות לא חוקית – שוטרים נאצים.

יבגני סובה: ואז הנציגים של המתנחלים נאלצים אחר כך להסביר ולהתנצל: מדובר על קומץ קטן של אנשים.

יבגני סובה: ילדים במגזר החרדי אומרים "נאצי" והנציגים של המגזר החרדי נאלצים אחר כך להסביר שזה קומץ קטן שהוא בכלל לא קשור להנהגה.

יבגני סובה: זה חוסר חינוך, דבר ראשון.

יבגני סובה: אני לא סתם התחלתי בדברים האלה.

יבגני סובה: אני לא עושה פה טרולינג בשביל להשתעשע, ואדוני השר גם יבין אותי.

יבגני סובה: השבוע העולם כולו יציין 75 שנה – לא לסיום סופי, כי הסיום הסופי היה בספטמבר – לחתימת הסכם הכניעה של בעלות הברית מול גרמניה הנאצית.

יבגני סובה: בשנת 2017, בבית הזה, ביוזמת ישראל ביתנו וחבר הכנסת עודד פורר, שהוא יושב-ראש הסיעה, חוקק חוק – למה אתה מחייך?

יעקב מרגי: כי אני השלמתי את החוק הזה באזכור העברי שלו.

יבגני סובה: מצוין.

יעקב מרגי: מבחינתנו זה גם היה איזה ממד של הצלה.

בצלאל סמוטריץ': רוברט אילטוב עמד על הדוכן ובכה.

יבגני סובה: לא הייתי אז חבר כנסת, אבל – – –

בצלאל סמוטריץ': פשוט עמד ובכה, סיפר את הסיפור של המשפחה שלו.

בצלאל סמוטריץ': היה מדהים.

יבגני סובה: לכל אחד מאיתנו יש סיפור משפחתי, בטח אלה שעלו מברית המועצות.

יבגני סובה: החוק הזה חוקק ב-2017, והוא מחייב את הכנסת לקיים ישיבה ממלכתית לציון יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

יבגני סובה: בחוק הזה מודגש שמדובר על חוק שמסביר את הניצחון של בעלות הברית.

יבגני סובה: למה זה חשוב?

יבגני סובה: כי הסכם הכניעה מול גרמניה הנאצית נחתם ב-7 במאי 1945, בפעם הראשונה הוא נחתם פעמיים.

יבגני סובה: אני עושה פה הקדמה היסטורית כזאת, אני חובב היסטוריה: הוא נחתם לראשונה ב-7 במאי בלילה, ב-02:40.

יבגני סובה: הנהגת ברית המועצות לא אהבה שההסכם לא נחתם בברלין, וברלין כבר נכבשה על ידי הצבא האדום, ואז חתמו פעם שנייה.

יבגני סובה: הכניעה של הגרמנים נכנסה לתוקף ב-8 במאי ב-23:00 לפי השעון האירופי.

יבגני סובה: בברית המועצות זה כבר היה 01:00 של 9 במאי.

יבגני סובה: ברית המועצות רצתה, מה שנקרא, להיבדל.

יבגני סובה: אנחנו יודעים מה קרה מאז המלחמה, שהתחילה מלחמה קרה והייתה התמודדות בין ברית המועצות לארצות הברית.

יבגני סובה: אז החליטו שאת הניצחון הם חוגגים, מציינים – כל אחד ישאיר לעצמו, כי קשה לחגוג כשיש לך מיליונים הרוגים במלחמה, אבל עדיין זאת חגיגה בשביל הרוסים – הם החליטו לעשות את זה ב-9 במאי והעולם המערבי עושה את זה ב-8 במאי.

יבגני סובה: אתם חושבים שזה משנה מתי אתה מציין את זה?

יבגני סובה: אין שום הבדל, 8 במאי, 9 במאי.

יבגני סובה: אחד אומר שזה ניצחון, השני אומר זה לא ניצחון, העיקר שמדובר על יום אדיר בהיסטוריה של האנושות, ובטח יום אדיר להיסטוריה של העם היהודי.

יבגני סובה: אנחנו כל שנה מציינים את יום השואה, ואצלנו ביום השואה יש את הסיפורים הקבועים.

יבגני סובה: יש את מרד גטו ורשה, יש את סיפורה של אנה פרנק.

יבגני סובה: אני שמח שבשנים האחרונות לסיפורים האלה התווסף עוד סיפור, הסיפור של הגבורה של החיילים היהודים שלחמו בצבאות הברית.

יבגני סובה: למעלה ממיליון וחצי יהודים לחמו נגד הצורר הנאצי בצבאות הברית.

יבגני סובה: בצבא האדום 500,000 איש, בצבא ארצות הברית כמעט 550,000 איש, בצבא המלכותי הבריטי כמעט 300,000 איש וכך המספר הזה הגיע ל-1,470,000 חיילים יהודים, שהרוב הגדול מהם ידע שהוא נלחם גם עבור העם היהודי ולא רק בשביל המדינה, בשביל הצבא ובשביל ההנהגה שהוא מייצג.

יעקב מרגי: יבגני, ברשותך.

יעקב מרגי: אתה יודע, בזכות אותו חוק שהזכרתי שהשלמנו אותו, ב-19 במאי בשעה 18:00 שעון ישראל תהיה תפילת הודיה בזום, רבני ישראל ורבני אירופה יחד, בעקבות האזכור.

יבגני סובה: כל הכבוד, כל הכבוד, אפשר רק לברך על זה.

יבגני סובה: אני אתמול שוחחתי עם יושב-ראש ארגון הווטרנים, אברהם גרינזייד, שהוא חברי, ידידי, הרבה שנים אני מלווה אותו ולא רק ב-9 במאי.

יבגני סובה: לראשונה הוא לא יכול להגיע לכנסת.

יבגני סובה: הוא בן 94 ועדיין עומד בראש ארגון הווטרנים.

יבגני סובה: לצערי כמה מאות נשארו בינינו; כמובן יש גם ניצולי שואה, יש גם אלה שעברו את חוויית המלחמה כי היו ילדים, אבל האנשים שנלחמו מעטים מאוד.

יבגני סובה: בגיל כזה להיות בעל מודעות צלולה, מה שנקרא, ויכולת לא רק לנהל את כל העניינים – ויש הרבה בעיות לאנשים האלה.

יבגני סובה: אני אומר את זה בצער רב.

יבגני סובה: הממשלה כל הזמן מדברת על זה, וגם ראש הממשלה מדבר על זה, אבל יש להם בעיות.

יבגני סובה: חסר להם דיור, חסרים להם דברים בסיסיים.

יבגני סובה: למשל – דברים שנראים טריוויאליים: יש אנשים שגרים במקבצי דיור והם מתלוננים שאין להם כסף אלמנטרי, ביום הניצחון, ביום הכי קדוש שלהם, להזמין אנשים, איזו להקה.

יבגני סובה: אז נכון שעושים את זה ברמה המוניציפלית, ואני חייב להדגיש פה שבאמת משתדלים לעשות.

יבגני סובה: עושים את זה ברמת משרד הקליטה, משרד הקליטה כל שנה עושה את זה, אבל עדיין האנשים האלה לא תמיד מרגישים את הסיפור, לא תמיד מרגישים שהסיפור שלהם מסופר.

יבגני סובה: אגב, על פי אותו חוק, אדוני היושב-ראש, שאתה השלמת, בבתי ספר ובמחנות צה"ל חייבים להקדיש כמה שעות של למידה.

יבגני סובה: אני פונה לבצלאל: תעביר את זה לשר החינוך רפי פרץ ותשאל אותו, תשאל אותו אם הוא לא שכח, כי יושב-ראש הכנסת בני גנץ, או האנשים שלו אפילו לא הכניסו את הישיבה הממלכתית בשבוע הבא.

יבגני סובה: רק אחרי שפניתי ואמרתי: איך זה ייתכן, יש חוק, צריכה להיות ישיבה ממלכתית.

יבגני סובה: כמו שציינו אתמול את יום הרצל, צריכה להיות גם פה.

יעקב מרגי: אני יכול לציין שמזכירת הכנסת בישיבת הנשיאות העלתה זאת פעמיים.

יבגני סובה: אבל אחרי שפנינו בשבוע שעבר.

יבגני סובה: פנינו ביום שישי במכתב לבני גנץ והבהרנו לו.

יבגני סובה: בדרך כלל נשיאות הכנסת שולחת שבועיים מראש את המועדים.

יבגני סובה: ואז, כשקיבלנו את רשימת המועדים המיוחדים, לא מצאנו.

יעקב מרגי: אם כבר הזכרתי את זה, בגלל האי-ודאות בלוח הזמנים של הכנסת זה לא נקבע.

יעקב מרגי: זה יתקיים, זה חייב להתקיים.

יבגני סובה: תאמין לי, אדוני היושב-ראש, כשאתה רוצה לקבוע אתה קובע.

יבגני סובה: לא צריך פה שום ודאות.

יבגני סובה: קבעו ועדות וביטלו ועדות בגלל המליאה.

יבגני סובה: תאמין לי, אתה מכיר את זה יותר טוב ממני.

יבגני סובה: אפשר לקבוע ומקסימום אתה מבטל את זה.

יבגני סובה: אבל אני שמח שבשבוע הבא הכנסת תציין את היום הזה.

יבגני סובה: אני החלטתי להקדיש לכך את הנאום שלי פה, כי גם מחר וגם מוחרתיים אנחנו נראה שבעולם כן יציינו את היום הזה.

יבגני סובה: בהמשך לשיחה – התחלתי לספר על השיחה שלי עם אברהם גרינזייד, יושב-ראש הווטרנים.

יבגני סובה: הוא סיפר לי דבר מקומם, ואמרתי לו שאני חייב לספר את זה מדוכן הכנסת.

יבגני סובה: מישהו כתב בפייסבוק, ויש גם אנשים שתומכים בזה, את המשפטים הבאים: אם אתם רואים מישהו עם מדליות, עם מקל, אל תעצרו, תמשיכו ללכת, אין אנשים בגילאים כאלה שמסוגלים בכלל ללכת.

יבגני סובה: אני לא יודע איפה הוא קרא את זה ואני ראיתי, לצערי.

יעקב מרגי: לצערנו הרשת מכילה הרבה אנשים הזויים.

יבגני סובה: הוא התקומם על הדבר הזה.

יבגני סובה: הוא ביקש למסור שכל תלמיד, כל מבוגר, כל אזרח במדינת ישראל ידע – אני מבקש מכל האזרחים: אם אתם רואים וטרן עם מדליות ועם מקל, לא רק ביום הזה, בשאר הימים, תעצרו ותצדיעו לו, כי בזכות הגבורה של האנשים האלה העולם המשיך לחיות.

יבגני סובה: שלוש שנים לאחר הניצחון קמה מדינת ישראל.

יבגני סובה: אני לא יודע מה היה קורה אם המכונה המשומנת הזאת, המכונה שהיא מכונת ההשמדה הנאצית הייתה מגיעה גם לארץ ישראל.

יבגני סובה: היו גם אנשים פה מהיישוב שנלחמו, בצבא הבריטי, התגייסו לצבא ולאחר המלחמה באו ותרמו מהידע שלהם.

יעקב מרגי: אתה יודע לעדכן מה קורה עם הקמת המוזיאון של הלוחם היהודי?

יבגני סובה: אני שומע על הקמת המוזיאון הזה למעלה מ-20 שנה.

יבגני סובה: אני שומע שכל שנה מבקשים עוד כסף ועוד כסף ואני שומע בעיקר תלונות – אני לא רוצה להעליב פה אף אחד, אבל אני שומע שזה פרויקט לטווח ארוך.

יבגני סובה: כשהם יסיימו את זה כנראה שהווטרנים כבר לא יהיו בינינו, לצערי הרב.

יבגני סובה: אבל לפני כמה חודשים, פה, ליד הכנסת, הייתה פתיחה של אנדרטה לזכר נספים במצור לנינגרד, שזה חלק מסיפור המלחמה.

יבגני סובה: הוא לא כל כך יהודי, הסיפור הזה, למרות שהיו גם שם יהודים, כי קרוב ל-1,000 איש שעברו את החוויה הזאת היו במצור.

יבגני סובה: היום העיר הזאת נקראת סן פטרסבורג והם עברו את זה.

יבגני סובה: אבל אתה ראית כמה אנשים באו, כולל נשיא רוסיה, שבא לכבד את פתיחת האנדרטה.

יבגני סובה: זה רק חלק קטן מהסיפור הזה.

יבגני סובה: בלי להיכנס לוויכוחים האידיאולוגיים מה היה, הקומוניזם, הנאציזם וכל הדברים האלה – תאמין לי, לנו כיהודים, כעם היהודי, יש ביקורת גם כלפי אלה וגם כלפי אלה.

יבגני סובה: אי-אפשר לדעת, אם סטלין היה נשאר בחיים, מה הוא היה עושה לעם שלנו, אני לא יודע.

יבגני סובה: סביר להניח שההיסטוריה הייתה משתנה לחלוטין ואף אחד לא מהלל אותו.

יעקב מרגי: היסטורית, הם לא נלחמו בגרמנים בגלל היהודים, אבל יצא מזה טוב.

יבגני סובה: כן, זה תמיד.

יבגני סובה: טוב, גם זה שהוא מת בפורים זה גם נס פורים.

יבגני סובה: ב-1953, נדמה לי ב-5 במרץ.

יבגני סובה: אבל הסיפור הגדול, אני חוזר לסיפור של דור הווטרנים.

יבגני סובה: אני שמח שבשנים האחרונות לסיפור הזה הצטרפו הרבה ארגוני נוער ולא רק אלו שעלו מברית המועצות או ממדינות חבר העמים.

יבגני סובה: אני רואה שהרבה ישראלים מספרים את הסיפור הזה, מקליטים את האנשים שחוו את זה.

יבגני סובה: זאת הזדמנות, כי בעוד זמן קצר, כמו שאמרתי, לצערי הרב הם לא יהיו בינינו, וזה הטבע, אין מה לעשות.

יבגני סובה: אני מאוד שמח שיש הרבה אנשים שמעבירים את זה ומספרים את זה.

יבגני סובה: לא צריך להכניס לפה פוליטיקה, כי הפוליטיקה נכנסה לסיפור הזה בעיקר לפני שש שנים כמעט, כשהתחיל העימות בין רוסיה לאוקראינה, ובגלל שיש פה הרבה יוצאי חבר המדינות, האולם למעשה התחלק.

יבגני סובה: גם אני, כיליד אוקראינה, מאוד כואב לי כי אני רואה מה קורה במדינה שבה נולדתי.

יבגני סובה: מצד שני, אני יודע שהסיפור של המלחמה גם נוגע למשפחה שלי.

יבגני סובה: לפני שנה, בנאום הראשון שלי פה, דווקא ביום שהכנסת ציינה את היום הזה, סיפרתי על סבי שהיה קצין בצבא האדום ועלה לארץ.

יבגני סובה: הוא נפצע שלוש פעמים ועלה לארץ בגיל די מבוגר, והלך לעולמו לפני 11 שנה.

יבגני סובה: אגב, הוא לא סיפר הרבה דברים, הוא כמו בני דור השואה, ששתקו ושתקו ושתקו ולא רצו לספר.

יבגני סובה: רק אחרי מותו, בעזרת האתר של משרד הביטחון הרוסי, גיליתי ונחשפתי למעשי גבורה שהוא ביצע כשהיה בן 27-26.

יבגני סובה: הוא היה יליד 1917.

יבגני סובה: אני חייב לציין שכשאתה נכנס לאתר הזה – אומנם הוא ברוסית; אני חושב שצריך לתרגם אותו לכל השפות – ואתה מקליד את שם המשפחה, אתה לא רק רואה את הדרך שהבן אדם עשה בזמן המלחמה – עד כמה שזה נשמע מוזר, כי במלחמה תמיד יש כאוס, נכון?

יבגני סובה: אתה לא יודע מה קורה, אתה לא יודע מה קורה עם הצבאות, מה קורה עם הגדודים, מה קורה עם כל החטיבות, אבל פה מסתבר שהיה סדר; אתה מקליד את השם של האדם, ולא רק שאתה מזהה ורואה את הדרך שהוא עשה במלחמה עד 1945, אתה גם יכול לראות את מסמכי המקור שמסבירים את הסיפור שלו, ועל כל מדליה וכל עיטור עוז שקיבל האדם יש לך הסבר.

יבגני סובה: כשקראתי את זה, פשוט שתקתי.

יבגני סובה: אנשים שעשו דברים בגיל כל כך צעיר, הם לא עשו את זה למען השלטון, הם לא עשו את זה למען הקומוניזם, הם עשו את זה קודם כול בשביל לשרוד; כי החוכמה במלחמה, אתה צריך לשרוד.

יבגני סובה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, גם כשאומרים על הכתבים הצבאיים – – –

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

יבגני סובה: אני מסיים.

יבגני סובה: אומרים על הכתבים הצבאיים: כתב צבאי מגיע למלחמה לא בשביל להיות גיבור; הוא צריך לשרוד במלחמה בשביל לספר לאחרים מה היה במלחמה.

יבגני סובה: אבל תחשבו על אנשים שהיו במלחמה הזאת, שהם ידעו מה קורה למשפחות שלהם, ואני מדבר על העם שלנו, מה עושים להם.

יבגני סובה: והם נלחמו לא בשביל השלטון אלא נלחמו בשביל העם שלנו קודם כול.

יעקב מרגי: תודה.

יבגני סובה: וזה סיפור הגבורה שחייבים ללמוד, חייבים לספר, ואני כמעט בטוח שבשבוע הבא כולנו נציין את היום הזה בישיבה ממלכתית של הכנסת ותלמדו ותעבירו את זה לילדים ולנכדים.

יבגני סובה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד 30 דקות לרשותך, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אי-אפשר לפתוח את דבריי מבלי להתייחס לשביתה, זה היום השני ברציפות, של ראשי הרשויות המקומיות הערביות, גם בהמשך להפגנה שקיימנו מול משרד האוצר לפני יומיים.

יוסף ג'בארין: ההתכחשות של שר האוצר ושל שר הפנים נמשכת, ההתכחשות לזכויותיהם של היישובים הערביים, של האזרחים הערבים ולמצוקה המאוד-קשה ששוררת כיום ברמה הכלכלית וברמה החברתית ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב-ראש, לפי הנתונים שקיבלנו מראשי הרשויות המקומיות הערביות, בחודש אחד יש הפסד של כ-70 מיליון שקל בגלל היעדר יכולת לגבות ארנונה.

יוסף ג'בארין: הפסד של הכנסה עצמית הוא מאוד משמעותי לניהול היום-יומי של הרשויות, 70 מיליון רק בחודש אחד.

יוסף ג'בארין: אנחנו כבר יותר מחודשיים אחרי המשבר, אז אין ספק שלפחות את אותם 150 מיליון צריך להעביר באופן מיידי כדי שהרשויות יוכלו לתפקד, שכן מלכתחילה הרשויות הערביות הגיעו למשבר הקורונה גם מנקודת משבר כלכלית חברתית.

יוסף ג'בארין: מה שאולי צריך לקומם כאן זה שגם כאשר הממשלה באה עם אותה חבילת סיוע של כ-3 מיליארדים להעברה לרשויות המקומיות, גם בעקבות ההחלטה לפטור את העסקים מארנונה נראה שהרשויות הערביות – שברמה המהותית הן הכי זקוקות לתקציבים הללו – מקבלות כ-2% בלבד מסך כל הסיוע הזה, 2%.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, פניתי למרכז המחקר של הכנסת, ואמרתי להם: קחו את הסכומים ממשרד האוצר ומשרד הפנים, תעשו ניתוח, תראו לנו כמה מקבלים היישובים הערביים מכל חבילות הסיוע בזמן המשבר.

יוסף ג'בארין: הם אכן עבדו קשה על המספרים ומסתבר שכל היישובים הערביים ביחד מקבלים 2.3%, 57 מיליון מכלל הסיוע, מכלל התקציבים שמועברים לרשויות המקומיות.

יוסף ג'בארין: ואגב, 57 מיליון זה פחות או יותר מה שמקבלת העיר אילת לבד, כאשר באילת יש 50,000 תושבים, ובתוך היישובים הערביים יש לפחות כמיליון ורבע תושבים.

יוסף ג'בארין: איזה שוויון זה?

יוסף ג'בארין: איזה צדק זה?

יוסף ג'בארין: איך מצפים מראשי הרשויות לתפקד במצב הזה, כשאנשים נפגעים ברמה הכלכלית ואין להם לשלם ארנונה, ואין להם גם לשלם שכירות, ואין להם הכנסה?

יוסף ג'בארין: זה משפיע באופן ישיר על הרשויות המקומיות.

יוסף ג'בארין: ועכשיו הרשויות המקומיות נמצאות בחזית המאבק הזה, גם מול הקורונה.

יוסף ג'בארין: הן צריכות לספק את שירותי הרווחה והתמיכה הפסיכולוגית והן צריכות להגיע למשפחות הנזקקות ולאזרחים הוותיקים, שלא לדבר על העבודה היום-יומית של פינוי אשפה וכו'.

יוסף ג'בארין: אז דווקא כשהן צריכות את הסיוע הזה של המדינה, המדינה נעלמת?

יוסף ג'בארין: וכשהמדינה רוצה לתת היא משאירה פירורים ליישובים הערביים, במקרה הטוב.

יוסף ג'בארין: לכן ההחלטה להשבית את הרשויות המקומיות הערביות היא מתבקשת, כאות מחאה על ההתכחשות הזאת, על האפליה הזאת.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, גם אם נצא מנקודת ההנחה שמי שחילק את תקציבי הסיוע לרשויות המקומיות והסתמך על הקריטריון של ארנונה מעסקים לא התכוון לפגוע ביישובים הערביים – נניח, לטובתו או לטובתם שהם לא התכוונו – – –

יעקב מרגי: ברשותך, חבילת הסיוע היא בעקבות שיפוי לגבי ארנונה.

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות: כן, הרשויות הערביות צריכות התערבות מיידית נקודתית, ובמיוחד במשבר.

יעקב מרגי: אבל אני חושב שזאת הטעות שלכם: אתם ממקמים את זה באותה חבילה.

יעקב מרגי: הם באים בטענה צודקת: מה אתם רוצים, זה שיפוי על ארנונה לתעשייה.

יעקב מרגי: ושם אתם חלשים.

יעקב מרגי: זה לא אובייקטיבי אבל זאת עובדה.

יוסף ג'בארין: אז אני אסביר.

יוסף ג'בארין: קודם כול, אני שמח על התמיכה שאתה מגלה, אני מקווה שתפעל אצל השר דרעי, כי הוא אחד האנשים שיכולים כמובן להחליט, אז אשמח לסיוע בנושא.

יוסף ג'בארין: זה היום השני של השביתה, באמצע הרמדאן, באמצע המשבר, זה מצב באמת בלתי אפשרי.

יוסף ג'בארין: לגבי חבילת הסיוע, אני אומר שזה התקציב היחיד שהגיע לרשויות המקומיות, אין תקציב אחר.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, זה התקציב היחיד שהגיע לרשויות המקומיות.

יוסף ג'בארין: גם בעלי עסקים וגם בעלי בתים פרטיים לא יכולים לשלם ארנונה, אז כולם נפגעו, אבל כשאתה משתמש בקריטריון שהתוצאה שלו היא תוצאה שמפלה את הציבור הערבי, פוגעת בו, כי הוא מקבל הרבה פחות מהאחרים, אז יש כאן בעיה.

יוסף ג'בארין: גם בלשון המשפטית קוראים לזה "אפליה תוצאתית", שגם אם היא לא מכוונת וגם אם מקורה לא ברוע של הרשויות, יש תוצאה.

יוסף ג'בארין: התוצאה היא בעייתית, ולכן צריך להתמודד עם התוצאה הזאת, במיוחד כאשר התוצאה היא כה קיצונית, 2.3% מהתקציב.

יוסף ג'בארין: זה לא 10%, זה לא 9%, זה כל כך קיצוני, זה אולי עשירית מהשיעור הכללי.

יוסף ג'בארין: ככה מפקירים את היישובים הערביים, ככה מפקירים את האוכלוסייה הערבית להסתדר לגורלה.

יוסף ג'בארין: וזה קורה שוב בשיא המשבר, גם הבריאותי וגם הכלכלי, וגם בתקופת הרמדאן, החודש הקדוש והמיוחד הזה, שדווקא צריך להדגיש בו ערכים של עזרה הדדית וסובלנות וסולידריות חברתית.

יוסף ג'בארין: ולכן, כדי לסיים את החלק הזה, אני קורא לשרי הפנים והאוצר, וכמובן לראש הממשלה ולכל מי שיכול להשפיע כאן, להתעשת ולהעביר באופן מיידי את התקציבים הנדרשים ליישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: הם פשוט נדרשים כדי לנשום, לתפקד ביום-יום.

יוסף ג'בארין: וכמובן צריך להבטיח תקציבים משמעותיים כדי שהרשויות המקומיות יוכלו לחזור לעבודתן ולמלא את תפקידן, האזרחים הערבים כל כך צריכים זאת בתקופה הזאת.

יוסף ג'בארין: למה צריכים את השינוי הזה בחוקי-היסוד שעליהם אנחנו דנים מאז אתמול בבוקר?

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם – וכאן אני אומר את זה אולי יותר כמשפטן, פחות כפוליטיקאי: כשקוראים את חבילת התיקונים הללו רואים שהיא לא מתבקשת גם בנסיבות הפוליטיות של היום; אפשר גם להסתמך על חקיקה קיימת ולהמשיך ולהקים ממשלה.

יוסף ג'בארין: אבל יש כאן שתי סיבות עיקריות מדוע באים עם חבילת התיקונים הללו: קודם כול, יש כאן ראש ממשלה שמואשם בפלילים, התיק שלו הגיע לבית המשפט והוא מחפש דרך מילוט, מחפש מקלט איך לברוח מהאחריות הפלילית, מהמערכת המשפטית.

יוסף ג'בארין: אחת הדרכים הייתה לנסות לבנות במסגרת התיקונים לחוקי-היסוד את אותו מקלט, במובן של ממשלה דו-ראשית, של ממשלה חלופית ושל ממלא מקום ראש הממשלה שיש לו מעמד קרוב לראש ממשלה.

יוסף ג'בארין: ואגב, כשאני מדבר על כך שהוא מחפש מקלט, האמת היא שזה גם תרתי משמע, בצל העובדה שגם מדברים על בית ועל משכן לממלא מקום ראש הממשלה, שגם זה דבר חדש בנוף המשטרי.

יוסף ג'בארין: הסיבה השנייה לכל הפלפולים המשפטיים בתוך חוק-היסוד היא שאותן שתי המפלגות, הליכוד וכחול לבן, שני הבנימינים, בני גנץ ובנימין נתניהו, פשוט לא מאמינים אחד לשני, לא בוטחים אחד בשני, ולכן הפתרון היה לעשות משהו של אומנות חקיקה – אומנות היא מילה חיובית – או קרקס של חקיקה, עם כל הפלפולים הללו, כדי לעגן בחוק-היסוד את כל ההבנות, שלכאורה אפשר היה לקיים אותן אם הם בוטחים אחד בשני.

יוסף ג'בארין: מה מונע מראש ממשלה אחרי תקופה מסוימת להתפטר ולבחור בראש ממשלה אחר?

יוסף ג'בארין: הכול אפשרי גם לפי החוק הקיים, זה לא מחויב תיקוני חקיקה, אבל מעגנים את זה בחקיקה כי פשוט לא בוטחים אחד בשני, מעין יותר ביטחונות שזה יקוים.

יוסף ג'בארין: והיום בבוקר נשאלתי בריאיון ברדיו בערבית מה אני חושב לגבי החלטת בג"ץ בנושא.

יוסף ג'בארין: העיתונאי נאדר אבו תאמר שואל אותי: מה אתה חושב?

יוסף ג'בארין: אני אומר לו: השאלה היא מה אני חושב באופן אישי על ההחלטה, מה צריך להיות, או מה אני חושב שיקרה בנסיבות הפוליטיות של היום?

יוסף ג'בארין: אמרתי: ברמה האישית, כל ההתפתחויות האלה הן פשוט התפתחויות לא טבעיות, לא נורמליות, כי בכלל לא היה צריך להגיע למצב שפונים לבג"ץ כדי להכריע בשאלה אם ראש ממשלה יכול להמשיך עם כתבי אישום חמורים או אם הוא יכול להרכיב ממשלה.

יוסף ג'בארין: למה אני אומר שלא היה צריך להגיע למצב הזה?

יוסף ג'בארין: כי אני אומר לכם, כולם יודעים, הרי כולם יודעים – וכולם זה כולם – שמי שנמצא בראש הפירמידה הפוליטית צריך להיות מופת לניקיון כפיים, להוגנות, וצריך להיות הכי רחוק שאפשר מענייני שחיתות.

יוסף ג'בארין: לכן כולם יודעים שברמה המשפטית והמוסרית הטהורה, ראש ממשלה כזה היה צריך מזמן להתפטר ולפרוש מהחיים הפוליטיים, זה פשוט מתבקש.

יוסף ג'בארין: זה אלף-בית.

יאיר גולן: הוא דרש את זה ב-2008.

יוסף ג'בארין: והוא עצמו הביע את זה קודם, כשהיה ראש ממשלה אחר, אפילו במצב פחות חמור, כי אז זה עוד היה לפני הגשת כתבי האישום, אולמרט התפטר לפני הגשת כתבי האישום.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם, לפני הגעתי לכנסת ב-2015 לימדתי גם משפטים.

יוסף ג'בארין: הדבר הראשון שלומדים כל הסטודנטים בשנה א' זאת הסוגיה הזאת של ניקיון הכפיים, של ההוגנות של השירות הציבורי, השקיפות.

יוסף ג'בארין: אבל אנחנו נמצאים בתקופה פוליטית שמקלקלת את כל הערכים או הקריטריונים הללו.

יוסף ג'בארין: ועוד צריך לפנות ל-11 שופטים כדי שיכריעו בסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שיהיה להם את האומץ להכריע שכפי שהייתה הכרעה בעבר ושר שמוגש כנגדו כתב אישום לא יכול להמשיך בתפקידו, ודאי שגם ראש ממשלה שמוגש כנגדו כתב אישום לא יכול להמשיך בתפקידו.

יוסף ג'בארין: על אחת כמה וכמה ראש ממשלה – ואני גם אומר לכם, על אחת כמה וכמה כשאותו ראש ממשלה שמתמודד עם כתבי אישום חמורים רוצה גם עכשיו להרכיב ממשלה.

יוסף ג'בארין: יש כאן לא רק סוגיה של ניקיון כפיים ושקיפות, יש גם ניגוד עניינים מובנה של להיות במעמד של הרכבת ממשלה כשאתה מתמודד עם כתבי אישום ואתה צריך להחליט מי יהיה שר המשפטים שמופקד על הנושאים שלך, מי יהיה השר לביטחון הפנים, ותוכל להשפיע גם על מינויי הבכירים בתוך המערכת, לרבות מערכת המשפט.

יוסף ג'בארין: מה זה הקרקס הזה?

יוסף ג'בארין: זה ניגוד עניינים מובנה, וצריך למנוע ממואשם בפלילים למלא את התפקיד הזה.

יוסף ג'בארין: ואגב, אנחנו גם לא מדברים על אישומים בפלילים שלא קשורים לעשייה השלטונית.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, ראש הממשלה נתניהו, המושחת והגזען, מואשם בפלילים על דברים שהוא עשה במסגרת מילוי תפקידו כראש ממשלה.

יוסף ג'בארין: לא עניינים אישיים בצד, אישומים בלב-ליבו של מילוי תפקיד ראש הממשלה.

יוסף ג'בארין: ובכל זאת הוא ממשיך, ולצערי גם ממשיך להוביל את מפלגת השלטון, כשכולם מוחאים כפיים במפלגה במקום להגיד לו: זהו, תם זמנך.

יוסף ג'בארין: גם מנקודת הראות של אותה מפלגה, בלי להיכנס לכל הדיונים האחרים שאני יכול להעלות על גזענות ועל מדיניות הכיבוש וההתנחלויות וכו'.

יוסף ג'בארין: לגבי ההסכם הקואליציוני, אומנם הדיון היום בחוקי-היסוד בא להכשיר את הקרקע המשפטית – שוב, להכשיר רק לצרכים פוליטיים צרים, זה לא באמת נדרש ברמה המשפטית – כדי להקים את אותה קואליציה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שחבריי דיברו הרבה על הבעיות המשפטיות ועל הפלפולים המשפטיים שם ועל קץ הדמוקרטיה ביצירת המנגנון החדש הזה של ממשלה דו-ראשית, אבל אני רוצה להגיד לכם שאני מוטרד משני נושאים עיקריים במסגרת ההסכמים הקואליציוניים.

יוסף ג'בארין: האחד, אותה קביעה שמקבעים בעצם את חוק הלאום ולא משנים אותו.

יוסף ג'בארין: חוק הלאום מעמיק את האפליה ואת ההדרה של האזרחים הערבים, הציבור הערבי, ומבקש להנציח אותה עליונות אתנית שהחוק נותן לקבוצת הרוב היהודי.

יוסף ג'בארין: חוק הלאום מנציח את האפליה ואת הסיווג, ועושה קטגוריזציה עושה בין האזרחים בישראל: יש אזרחים סוג א', שנהנים מכל היתרונות החוקתיים שהחוק נותן, גם בעניין השפה, גם בעניין ההגירה וגם בעניין הסמלים וגם בעניין ימי השבתון, ויש אזרחים שמודרים מכל ההסדר הזה שהם סוג ב' או סוג ג', האזרחים הערבים – פשוט לפי החוק עצמו.

יוסף ג'בארין: ההדרה הזאת מחריפה – כאן חשוב לציין את העובדה הזאת – כשאנחנו מדברים על אזרחים שהם ילידים, אזרחים מקוריים, אזרחים שחיו כאן עוד לפני קום המדינה.

יוסף ג'בארין: לכן הממשלה הזאת כנראה הולכת גם להעמיק את אותה אפליה ואותה הדרה.

יוסף ג'בארין: נושא שני שבהסכמים הקואליציוניים וחשוב להתייחס אליו הוא סוגיית הסיפוח.

יוסף ג'בארין: מה שממשלת הימין הקיצוני עד כה נכשלה בו, רואים עכשיו שגם בני גנץ וגם עמיר פרץ נותנים יד להסדר שבעצם מכשיר את הסיפוח, מכשיר את גזלת הקרקעות הפלסטיניות והכללתן באופן לא חוקי ובאופן לא מוסרי בריבונות הישראלית.

יוסף ג'בארין: כל העולם היום מדבר על שתי מדינות בגבולות 67'.

יוסף ג'בארין: כל העולם מכיר בזכותו של העם הפלסטיני להגדרה עצמית, והממשלה הזאת, עם תוכנית הסיפוח, רוצה להמיט אסון, הייתי אומר, על שני העמים שחיים כאן.

יוסף ג'בארין: סיפוח זה אפרטהייד, זה הנצחת הכיבוש ולכן גם זה להנציח את הסכסוך ולהנציח את מעגל הדמים.

יוסף ג'בארין: לכן אני אומר שהדאגה העיקרית שלי כיום אל מול ההתפתחויות הפוליטיות הללו – ועדיין אני מקווה, כפי שאמרתי, שבג"ץ עוד יתערב ויפסול את נתניהו מהאפשרות להרכיב ממשלה; אני עדיין רוצה להיות אופטימי שזה יקרה כי זה מה שצריך להיות.

יוסף ג'בארין: ואם זה לא יקרה אני רואה את הדאגה העמוקה מקווי היסוד של הממשלה החדשה, ממשלה שתעמיק את הקיטוב הלאומי והחברתי בתוך החברה, בתוך ישראל, ותעמיק את ההדרה כלפי הציבור הערבי; ממשלה שרוצה בעצם לגבש משטר אפרטהייד ששולל מהעם הפלסטיני את זכותו להגדרה עצמית.

יוסף ג'בארין: ושני הנושאים מתחברים, כי חוק הלאום בסעיף הפותח שלו מדבר על זכות בלעדית של העם היהודי להגדרה עצמית.

יוסף ג'בארין: מה עם האחר שנמצא כאן?

יוסף ג'בארין: מה עם אותו עם ילידי או מה שנשאר מהעם הילידי אחרי הנכבה של 48'?

יוסף ג'בארין: שני מיליון פלסטינים היום בעזה, שלושה מיליון פלסטינים בגדה, מיליוני פליטים, מה איתם?

יוסף ג'בארין: אני יודע שלפחות שר אחד שנמצא כאן באולם, השר סמוטריץ', מעל הדוכן הזה עמד ואמר איך לדבר על הגדרה עצמית לעם הפלסטיני כי אין בכלל עם פלסטיני.

עודד פורר: אמת ויציב.

יוסף ג'בארין: הינה עוד תומך אחד.

יוסף ג'בארין: תשמע, לפניי חבר הכנסת יבגני שאל לגבי מה זה פשיזם.

יוסף ג'בארין: כשאתה מתכחש לקיומו של העם הפלסטיני, זה בדיוק הפשיזם.

יוסף ג'בארין: ההתכחשות לאחר, לזכויותיו של האחר, לפרויקט הלאומי של האחר, זה פשיזם.

בצלאל סמוטריץ': כמה שנים הוא קיים?

עודד פורר: מי היה המלך הפלסטיני הראשון?

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תודה.

יעקב מרגי: מתחיל להיות עניין, יאיר גולן, אני רואה שאתה נהנה.

יעקב מרגי: מתחיל להיות עניין.

יוסף ג'בארין: כשההנהגה הפלסטינית אומרת שהיא מוכנה לפתרון של שתי מדינות בגבולות 67' ואתם מתכחשים לכך – – –

בצלאל סמוטריץ': יש מדינה פלסטינית, מה המדינה השנייה?

עודד פורר: מתי השתמשו במטבע פלסטיני?

עודד פורר: מי היה המלך הפלסטיני?

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לאפשר לו, אחד-אחד.

יוסף ג'בארין: עודד, תלמד קצת היסטוריה.

עודד פורר: מי היה המלך הפלסטיני?

יעקב מרגי: עודד, אתה אמור לדבר עוד מעט.

יוסף ג'בארין: תלמד 100 שנה אחורה כמה פלסטינים היו כאן, כמה יהודים היו כאן, תלמד איך גורשו הפלסטינים ב-48' והיו לפליטים.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם, הפתרון של גבולות 67' משאיר לפלסטינים 22% ממולדתם ההיסטורית.

יוסף ג'בארין: 22%.

בצלאל סמוטריץ': מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': איך קוראים לשנייה?

בצלאל סמוטריץ': מהי?

יעקב מרגי: טוב, חברי הכנסת, עד כאן, כבוד השר.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על שתי מדינות שיחיו בשלום בגבולות 67', לרבות חלוקת ירושלים.

בצלאל סמוטריץ': מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': מה השנייה?

יוסף ג'בארין: כיום זה ישראל ופלסטין, זה שתי המדינות.

יוסף ג'בארין: אז אני אומר לך, כיום זה שתי המדינות, ישראל ופלסטין.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוכן להוציא מהפה את המילה "מדינה יהודית"?

בצלאל סמוטריץ': מדינה יהודית, אתה מוכן?

יוסף ג'בארין: אני רוצה שתי מדינות דמוקרטיות.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוכן למדינה יהודית?

יוסף ג'בארין: תעזוב אתה, אני אומר לך: אני רוצה שתי מדינות דמוקרטיות, זה מה שאני רוצה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין, אתה תפנה אליהם – – –

יוסף ג'בארין: קשה לך להגיד "מדינה דמוקרטית", זאת הבעיה.

עודד פורר: – – –

יוסף ג'בארין: גם אתה לא רוצה מדינה דמוקרטית?

בצלאל סמוטריץ': 3,000 שנה יש מדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': אתה מתכחש לזה ואתה בא להגיד שאני מתכחש לעם שהמצאת לפני שלושה וחצי ימים?

יעקב מרגי: טוב, כבוד השר, חבר הכנסת פורר, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת ג'בארין לסיים.

יוסף ג'בארין: העיקרון היחיד – – –

בצלאל סמוטריץ': הצביעות יוצאת לך מהאוזניים.

יוסף ג'בארין: אולי תקשיבו?

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת לדבר.

בצלאל סמוטריץ': תמיד אני יכול להגיב.

יעקב מרגי: תמיד עומדת לך הזכות, אבל בהתערבות בדיון, לא בקריאות ביניים שלא מאפשרות לקיים את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להגיב.

אוסאמה סעדי: בצלאל, אתה לא צריך לדבר – – –

יעקב מרגי: אוסאמה סעדי, ברוך הבא, אבל נא לא להפריע לחברך.

יעקב מרגי: אוסאמה סעדי, אתה מפריע לחברך לנאום.

יוסף ג'בארין: העקרונות היחידים שאני יכול להתחייב עליהם זה רק העקרונות הדמוקרטיים ועקרונות זכויות אדם.

יוסף ג'בארין: ולכן אני רוצה ששתי המדינות יהיו מדינות דמוקרטיות שמכבדות את זכויות האדם.

יוסף ג'בארין: ועיקרון מרכזי בכל מדינה שרוצה להיות דמוקרטית זה עקרון השוויון.

יוסף ג'בארין: אני אומר, כן, אני לא יכול לקבל מצב שאני כאזרח ילידי במדינה אחיה באפליה ולא אקבל את מלוא זכויותיי, 100% זכויות.

יוסף ג'בארין: אין דבר כזה, במדינה שטוענת לדמוקרטיה, אזרחות עם 80%, 60% שוויון, או 80%, 90% זכויות, אין דבר כזה.

יוסף ג'בארין: אין דמוקרטיה בלי שוויון.

יוסף ג'בארין: ואלה העקרונות היחידים שאני יכול להתחייב עליהם ואני מצדד בהם ואלה עקרונות אוניברסליים.

יוסף ג'בארין: בתוך מדינת ישראל יש שני לאומים, יש הרוב היהודי ויש המיעוט הערבי וצריך לכבד ולקיים באופן מלא את זכויותיהם, גם ברמה של הזכויות לייצוג במוקדי קבלת ההחלטות, גם ברמה של לתת מעמד שווה לשפה הערבית, גם ברמה של לתת ניהול למערכות החינוך והתרבות, ואלה לא דברים שממציאים כיום בכל מה שקשור לציבור הערבי, אלה עקרונות אוניברסליים של מתן מעמד שוויוני לאזרחים בקבוצת המיעוט, בתור אינדיבידואלים אבל גם בתור אזרחים שהם חלק מקבוצת מיעוט לאומי ילידי.

יוסף ג'בארין: לכן העיקרון שאני מדבר עליו זה עקרון השוויון ואי-אפשר לקבל מצב שבו אני כאזרח ערבי אקבל מעמד – שזכויותיי, או שהמעמד שלי יהיה נחות מהמעמד שלך, כבוד היושב-ראש, או מהמעמד של עודד או מהמעמד של יאיר.

יוסף ג'בארין: אני לא יכול לקבל את זה, זה מנוגד גם למוסר לדרוש מאזרח לקבל מצב שהוא יהיה במעמד נחות מול אזרחים אחרים.

אחמד טיבי: סלאם עליכום.

יוסף ג'בארין: עליכום אל-סאלם.

יוסף ג'בארין: ולכן האתגר הוא לדבוק בערכים הללו ולקדם אותם.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה לקוות שהעולם אכן מתקדם בכיוון של לתת כבוד ומימוש לערכים הללו, אבל מצד שני אני רואה את האסון שהממשלה החדשה הזאת יכולה להמיט על כולנו עם רעיונות הפוכים, רעיונות של עליונות אתנית, של העמקת אפליה, רעיונות של שליטה בעם אחר, של הנצחת הכיבוש, של אפרטהייד.

יוסף ג'בארין: איזו בשורה יש לציבור עם ממשלה כזאת?

יוסף ג'בארין: איזו בשורה?

יוסף ג'בארין: ולכן אני רוצה לסכם ולומר שצריך למנוע את הקמת הממשלה הזאת, אין לה לגיטימציה מוסרית, אין לה לגיטימציה משפטית, אין לה לגיטימציה חוקתית ואין לה לגיטימציה אוניברסלית, בתור ממשלה שמצהירה מראש שהיא רוצה לגזול עם אחר ולפגוע בעם אחר ולשלוט בעם אחר על ידי רעיונות הסיפוח.

יוסף ג'בארין: לכן אני רוצה לפנות גם לבני גנץ וגם לעמיר פרץ ולומר להם: אתם לא רק נותנים לגיטימציה למושחת ולגזען נתניהו כדי להמשיך בראשות הממשלה – –

יעקב מרגי: נא לסיים, הוספתי לך בגלל ההפרעות.

יוסף ג'בארין: – – אלא שאתם מביאים לכך שהכיבוש יהפוך לקבוע.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יוסף ג'בארין: ומביאים לכך שיהיה משטר של אפרטהייד.

יוסף ג'בארין: זה לא יקרה, העם הפלסטיני לא יקבל זאת, העולם לא יקבל זאת, והערכים שלנו, של כל תומכי הדמוקרטיה והשלום האמיתיים, בסוף ינצחו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: כבוד השר ביקש להתערב, אבל ככה, בהתחשבות, דקה, לא יותר.

יעקב מרגי: עומדת לו הזכות, אבל ביקשתי ממנו יפה להגביל את עצמו לדקה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יוסף, תשמע, אני מפחד לטבוע כאן באולם הזה מהצביעות שנזלה לך מהאוזניים עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': הרי אתה מלין על זה שאני מסרב להכיר בקיומו של עם שאתם המצאתם בערך לפני יום וחצי, כמו שאמר פה נכון חברי עודד פורר.

אוסאמה סעדי: יום וחצי?

בצלאל סמוטריץ': אה, שלוש וחצי שנים, נו, הרי אתה בכלל, סעדי, איך שם המשפחה שלך?

בצלאל סמוטריץ': סעדי.

בצלאל סמוטריץ': מאיפה הגעת?

בצלאל סמוטריץ': מסעודיה.

בצלאל סמוטריץ': ואל-מצרי, ממצרים.

בצלאל סמוטריץ': תפסיקו.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה הדבר היותר מדהים?

בצלאל סמוטריץ': כשאתה כועס על זה שאני כופר בקיומו של עם שהמצאתם לפני יומיים וחצי – –

יעקב מרגי: טיבי מטייבה.

יעקב מרגי: עם הרמזור, ספר לו.

בצלאל סמוטריץ': – – אתה עומד כאן, יחד עם החברים שלך על הדוכן – –

אוסאמה סעדי: מאיפה אתה הגעת?

יוסף ג'בארין: אל תיכנס לשאלה מאין הגעת.

יעקב מרגי: בצלאל, כבוד השר בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': – – ולא מסוגל להוציא את המילה "מדינה יהודית" מהפה, הרי אתה רוצה שתי מדינות, אחת פלסטינית – לא ברור לי מה זה המושג הזה – ומה השנייה?

בצלאל סמוטריץ': אתה מתפתל כאן, תיזהר שלא ייתפסו לך השרירים מרוב פיתולים, אתה לא מסוגל להגיד "מדינה יהודית".

בצלאל סמוטריץ': אז מדינה שקיימת יותר מ-3,000 שנה.

בצלאל סמוטריץ': כן, גורשנו בכוח, 2,000 שנה לא היינו כאן, אבל לפני למעלה מ-3,000 שנה דוד המלך הקים את המדינה היהודית – – –

אחמד טיבי: מאיפה עלית?

בצלאל סמוטריץ': אגב, היא הוקמה עוד הרבה קודם, יהושע, שופטים, אלפי שנים במדינה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אגב, היסטוריה פשוטה, ארכיאולוגיה פשוטה, אני כבר לא מדבר על תנ"ך, ובכל הכתבים של הדתות השונות זה מופיע.

בצלאל סמוטריץ': אז האמת האלוקית והעובדתית וההיסטורית הזאת אתה מסרב להכיר בה, וטוען שאין דבר כזה, אתה לא מוכן להכיר בה.

בצלאל סמוטריץ': ואז אתה בא אליי בטענות שאני לא מוכן להכיר בעם שהמצאתם באמת לפני פחות מ-100 שנה.

בצלאל סמוטריץ': אמר נכון עודד, תגידו לנו מי היה המלך הפלסטיני הראשון?

בצלאל סמוטריץ': המטבע הפלסטיני הראשון?

בצלאל סמוטריץ': השפה?

בצלאל סמוטריץ': המורשת?

בצלאל סמוטריץ': אין לכם כלום.

בצלאל סמוטריץ': המופתי הרי המציא את ההמצאה הזאת כפניית נגד לתנועה הציונית.

אוסאמה סעדי: תפסיק להסית.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': חיפשתם דרך להילחם במפעל הציוני, לקחתם אוסף של ערבים, הפכתם אותם לעם, יש מאין.

בצלאל סמוטריץ': אגב, יש חמישה פרמטרים במשפט הבין-לאומי להכרה במושג עם, אתם לא עומדים באף אחד מהם, עודד דיבר על חלק מהם.

בצלאל סמוטריץ': אז תכניסו לכם טוב טוב לראש, אין דבר כזה עם פלסטיני, אין ולא תהיה מדינה פלסטינית.

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: יש, על אפך וחמתך.

בצלאל סמוטריץ': יש ערבים שחיים בארץ הזאת, ככל שהם מקבלים על עצמם את המדינה היהודית, את חוקיה, את הנרטיב שלה, את הזהות והערכים שלה, יש להם בהחלט מקום לחיות כאן.

בצלאל סמוטריץ': ככל שהם לא מקבלים את זה אז גם את זה לטעמי אין להם, אבל עם פלסטיני אין ולא יהיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך על ההתחשבות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.

אחמד טיבי: אין בחוק חובה לענות על שטויות.

יעקב מרגי: דבריך נשמעו וגם נרשמו בפרוטוקול.

אחמד טיבי: אגב, הוא עלה ממיקרונזיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סמוטריץ' ממיקרונזיה?

אחמד טיבי: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, חסל סדר.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת יאיר גולן, 15 דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע לחבר הכנסת יאיר גולן.

יאיר גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה וגם קצת שדופה ורזרוזית, נעים לראות – – –

יעקב מרגי: רוחם כאן, רוחם של כל ה-120 כאן.

יאיר גולן: כן, כן, ודאי.

יאיר גולן: רק ברוחי.

יאיר גולן: שלא כהרגלי אדבר היום בלשון רכה, בנימוס מופלג, באיפוק שאין למעלה ממנו כי באמת זה מה שראוי לבית הזה ולמשכן הזה נוכח האירועים הכבירים שאנחנו ניצבים לפניהם – – –

יעקב מרגי: אם תעמוד בזה, זה ראוי להערכה, אין ספק.

יאיר גולן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יאיר גולן: כולנו יודעים, חבריי, כולנו יודעים, כל חברי הכנסת יודעים, כל העם יודע, שהגענו עד הלום אך ורק כי אדם אחד צריך להימלט מאימת הדין, הנאשם מבלפור.

יאיר גולן: כולנו יודעים, כל חברי הכנסת יודעים, כל העם יודע, שהיה אפשר להקים ממשלת אחדות באפריל והיה אפשר להקים ממשלת אחדות בספטמבר לו הנאשם מבלפור היה מוכן לפרק את גוש הימין ולאפשר הקמת קואליציה על בסיס שתי המפלגות הגדולות, כפי שההיגיון מחייב וכפי שהחלופות הפוליטיות אפשרו ואפשרו היטב, אבל זה לא קרה.

יאיר גולן: כולנו יודעים, כל חברי הכנסת יודעים, כל העם יודע, שעלות הבחירות הישירה והמיותרת בהיקף מצטבר של 3 מיליארד ש"ח הייתה יכולה להיחסך ולהיות מושקעת בצרכים טובים יותר, כולל שיפור מערכת הבריאות, לו היינו חוסכים מאיתנו מערכות בחירות מיותרות אלה.

יאיר גולן: נאמר ביושר, זו ההגנה המשפטית היקרה ביותר, לפחות בתולדות ישראל, לבן אדם אחד.

יאיר גולן: כולנו יודעים, כל חברי הכנסת יודעים, כל העם יודע, שאת משבר הקורונה היה ניתן לנהל טוב יותר, בעלות קטנה יותר, בצמצום הסבל והחובות העתידיים, לו מערך החירום המפותח של ישראל היה מופעל במלואו ולו היה עומד לרשותנו מנגנון ניהול סדור, שיטתי ואפקטיבי.

יאיר גולן: וכל זה היה יכול לקרות לו הנאשם מבלפור היה רוצה, אבל הוא לא רצה.

יאיר גולן: כולנו יודעים, כל חברי הכנסת יודעים, כל העם יודע, שההסכם הקואליציוני הנוכחי הוא הסכם בזבזני, מיותר, נטול כל הקשר למגפת הקורונה, לא יביא לשום פיוס פנימי למרות האזכור במשפט אחד בדבר הקמת קבינט פיוס לאומי.

יאיר גולן: והוא גם לא יביא לביצור שלטון החוק או לחיזוקה של הדמוקרטיה הישראלית.

יאיר גולן: כולנו יודעים, כולנו יודעים ולא עושים דבר.

יאיר גולן: שר ההיסטוריה נוטה לתעתע.

יאיר גולן: אתם כולכם, אלה שנתנו יד לבחירות המיותרות להצלת הנאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים, שנתנו יד להסתה, להכפשת מוסדות המדינה, שהתעללו במערכת אכיפת החוק וממשיכים להתעלל בה – עם כולכם, כולכם, שר ההיסטוריה יבוא חשבון.

יאיר גולן: תנסו לדמיין את ספרי ההיסטוריה שייכתבו עוד עשור, עוד יובל, עוד 100 שנים, לדיראון עולם תוזכרו שם.

יאיר גולן: לא תימלטו מגזר דין מחמיר; לא אתם, לא תומכיכם וגם לא הנאשם מבלפור.

יאיר גולן: בשבועות האחרונים, אנחנו, אנשי האופוזיציה, חבטנו בעיקר בנציגי כחול לבן.

יאיר גולן: אבל בואו נודה על האמת, זה לא רק הם.

יאיר גולן: לאנשי הציונות הדתית אומר דבר פשוט: חלום הסיפוח לא יתגשם.

יאיר גולן: הנאשם מבלפור יחזיק בו לפני חוטמכם ויוליך אתכם בכחש פעם אחר פעם אחר פעם בתירוצים שונים ומשונים ובלבד שהפיתיון ייוותר בידו, ואתם תהיו כנועים וצייתנים.

יאיר גולן: לחבריי מהמפלגות החרדיות אומר דבר פשוט: תמיד הייתם סקטוריאליים, תמיד עניינו אתכם בעיקר הקהילות שלכם, אבל משבר הקורונה יצר מגע, חיזק סולידריות, המחיש ערבות הדדית בהיקפים שלא היו לפני כן.

יאיר גולן: הציבור שלכם יבוא איתכם חשבון וישאל: איפה האחריות הלאומית?

יאיר גולן: איך אנחנו יוצאים מההסתגרות?

יאיר גולן: איך אנחנו נושאים בעול?

יאיר גולן: איך אנחנו שותפים עם אחינו שהתגייסו לטובתנו לעתיד לבוא?

יאיר גולן: קרב היום ואתם כולכם תאבדו את עמדות ההובלה שלכם, כי הפכתם את עצמכם למנהיגות לא מוסרית, וצר לי שכך.

יאיר גולן: אני אומר לחבריי במפלגת העבודה: באפריל חטפתם מכה קשה ולא הפקתם לקחים.

יאיר גולן: בספטמבר חטפתם מכה קשה, לא הפקתם לקחים.

יאיר גולן: לא ניסיתם להרחיב את המחנה, לא ניסיתם ללכד אותו, לא ניסיתם להעמיד משנה סדורה וכוללת.

יאיר גולן: לבחירות מרץ ניגשתם כמי שכפאו שד, בחוסר חשק בולט.

יאיר גולן: תראו, מפלגה רשאית להחליט שהיא גוזרת על עצמה כליה, אבל ככה, בנזיד עדשים?

יאיר גולן: תמורת ג'ובים קצרי מועד בהכרח, תוך הימלטות מכל עמדה ערכית, עמדה של מנהיגות, עמדה של התחדשות?

יאיר גולן: זהו, מפלגת העבודה המפוארת, בעבור חופן דולרים, קצת כיבודים ויאללה, לסגור את הבסטה, כמו שהשווקים שלנו מסוגרים בכל רחבי הארץ ונקווה שייפתחו בקרוב.

יאיר גולן: לחבריי בכחול לבן – אי-אפשר בלי זה – אומר את הדברים הבאים: פוליטיקה זה מסע ארוך, איך תבואו לעם בעוד חצי שנה, בעוד שנה, עם איזה סיפור?

יאיר גולן: עם איזה שקר מוסכם עליכם?

יאיר גולן: איך תעשו את זה?

יאיר גולן: את מי תשכנעו?

יאיר גולן: לאיזו שותפות נכנסתם?

יאיר גולן: איזה מחיר שילמתם?

יאיר גולן: תחשבו מה עתידכם הפוליטי יום אחרי שהנאשם מבלפור יחליט לפי מצבו המשפטי או לפי שרירות ליבו שדי לו, די לו בשותפות הכפויה הזאת, די לו בממשלת אחדות שיש בה ים שרים שטורדים את מנוחתו, די לו במימון של משרדים שהוא יודע שאינם נדרשים, אינם נחוצים, אין בהם חפץ ואין בהם תועלת.

יאיר גולן: איך נכנסתם לממשלה, איך אתם רוצים להיכנס לממשלה שיש בה אפס אמון הדדי, חמיצות ונרגנות 360 מעלות ותחושת יום דין הולך וקרב?

יאיר גולן: איני זוכר – ואולי זיכרוני אינו הולך רחוק מספיק – בכל תולדות ישראל ממשלה שהקמתה לוותה בחוסר אמון שכזה, באפס התרוממות רוח ובחגיגיות מאולצת עד כדי כך.

יאיר גולן: אנחנו חיים במציאות שבה שחיתות וציניות – שחיתות וציניות – הם הערכים המובילים אותנו.

יאיר גולן: זה מקום נורא להיות בו, זה מקום מסוכן להיות בו.

יאיר גולן: אני וכל חבריי באופוזיציה נעשה דבר אחד בחודשים הקרובים, נעשה כל שלאל ידנו להחליף שחיתות ביושרה, ציניות במסירות, להחליף יוהרה אישית אין-סופית בתקווה.

יאיר גולן: יהי השוכן במרומים בעזרנו לפתיחת עיני העם, בהכשרת לבבנו, בהכנת נפשנו, כך שזעם יומר בעשייה, אכזבה תומר בפעלתנות, דעיכה תתחלף בתקווה.

יעקב מרגי: לא נותר לי אלא לענות אמן.

יאיר גולן: ודבר אחרון, אדוני היושב-ראש, אל תיקח את זה אישית.

יאיר גולן: קיוויתי מאוד שישב פה היום בני גנץ.

יאיר גולן: כי אם הוא היה יושב פה הייתי אומר לו את הדברים הבאים: בני, יש לנו עבר משותף כל כך עשיר ורחב, מ-1988, כשהייתי סמג"ד שלך בגדוד 890 של הצנחנים.

יאיר גולן: אתה לימדת אותי טקטיקה.

יאיר גולן: מי מכניס את עצמו קודם כול לשטח נחות ואחרי זה מבקש מהאויב לירות עליו?

יאיר גולן: מי עושה דבר כזה?

יאיר גולן: מי קודם כול מתפרק מנשקו ואחרי זה צועק בהתלהבות: בוא נצא לקרב?

יאיר גולן: מי עושה דבר כזה?

יאיר גולן: הייתכן?

יאיר גולן: ככה לימדת אותי?

יאיר גולן: זה מה שעשינו כל השנים של הלחימה בלבנון, של הלחימה ביהודה ושומרון, של הלחימה בעזה?

יאיר גולן: אני למדתי דברים אחרים.

יאיר גולן: אני לא חושב ששכחתי.

יאיר גולן: שכחת?

יאיר גולן: איך שכחת כל כך מהר?

יאיר גולן: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, עדיף לכולנו שהממשלה הרעה הזאת, הבזבזנית הזאת, שאין בה טיפה של דוגמה ומופת לעם תעבור מן העולם מה שיותר מהר.

יאיר גולן: כי לצערי, באמת לצערי, היא כנראה קום תקום.

יאיר גולן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב מרגי: מסתבר שאפשר לנאום נאום אופוזיציוני גם איכותי, גם נקי, וגם ליהנות ממנו.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, 20 דקות עומדות לרשותך.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה להגיד לך, אל תהיה בטוח כל כך שהממשלה הזאת תקום.

חמד עמאר: כל עוד אתה לא רואה אותם נשבעים כאן – – –

יאיר גולן: אין חכם כבעל ניסיון.

חמד עמאר: אני אומר לך, אני בעל ניסיון, ואני אספר לך כמה דברים שעברתי עם ראש הממשלה, אבל לא עכשיו.

יעקב מרגי: הוא לקח מהנאום שלך את הפיתיון שאמרת – – –

חמד עמאר: קום תקום, זה לא בטוח.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני אתייחס לחוק בסוף דבריי, קודם כול אני רוצה לחזק את ידם של ראשי הרשויות הדרוזיות, שבאמת יצאו למאבק מאוד צודק, מאוד מאוד מאוד צודק.

חמד עמאר: אני מקווה שיצליחו בסוף המאבק.

יעקב מרגי: גם אני מקווה.

חמד עמאר: הם הכריזו על חודש הזעם.

חמד עמאר: אני אומר לך, לא יהיה חודש זעם, יהיה מאבק קשה עד לקבלת הזכויות.

חמד עמאר: ייקח חודש, יהיה חודש.

חמד עמאר: ייקח חודשיים, יהיה חודשיים.

חמד עמאר: ייקח שנה, יהיה שנה.

חמד עמאר: הגיע הזמן שחמד עמאר לא יעמוד כאן בכנסת ישראל בשביל לדבר על הזכויות הבסיסיות של העדה הדרוזית, וגם לא אף חבר כנסת אחר.

חמד עמאר: אנחנו צריכים לבוא לכאן, לחוקק חוקים לטובת כלל אוכלוסיית ישראל, לקדם את העבודה שלנו כאן בכנסת, אבל תקעו אותנו במקום שאנחנו חייבים להילחם, בעצם להילחם על הבית.

חמד עמאר: אתה לא יכול לזרוק את הנשק בצד ולהגיד: תסתער אחריי, אתה צריך נשק בשביל להסתער.

חמד עמאר: אנחנו נסתער עם ראשי הרשויות, נעמוד לצידם עד השגת המטרה.

חמד עמאר: הרבה לא יודעים, אבל התחלנו במהלכים.

חמד עמאר: בתחילת השבוע הייתה הפגנה של ראשי הרשויות מול משרד ראש הממשלה, מול ביתו של ראש הממשלה, מול משרד הפנים, מול משרד האוצר.

חמד עמאר: בוועדת הכספים כאן בכנסת, עם חברי יושב-ראש הוועדה עודד פורר, דנו בנושא של תקציב המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: מתברר שכלום לא קיבלו עד עכשיו.

חמד עמאר: אתמול נסגר כביש 6 לזמן קצר כמחאה על כל מה שעוברות הרשויות.

חמד עמאר: אנחנו נמשיך במאבק עד להשגת המטרה.

חמד עמאר: הרבה שואלים: למה בכלל יצאו הרשויות הדרוזיות למאבק?

חמד עמאר: אנחנו בזמן קורונה, המצב קשה.

חמד עמאר: אבל בגלל המצב, אנחנו במצב עוד יותר קשה.

חמד עמאר: שתדעו – ואתה חבר כנסת חדש, נכון, שלוש קדנציות, אבל חדש, שנה: התקציב של הרשויות הדרוזיות מסתמך על תוכניות חומש.

חמד עמאר: מדינת ישראל, הממשלה מאשרת תוכנית חומש, וכל חמש שנים מקבלים תקציב ומנוהלים על פי תוכניות חומש.

חמד עמאר: מה נעשה שתוכנית החומש האחרונה הסתיימה בסוף השנה שעברה, בסוף 2019?

חמד עמאר: בעצם הרשויות המקומיות בלי תוכנית חומש.

חמד עמאר: הממשלה הקדימה צעד, וב-29 בדצמבר 2019 החליטה בהחלטה מס' 4798 לאשר תקציב של 200 מיליון שקל עד כינון ממשלה חדשה, ואישור התקציב לרשויות הדרוזיות, אישור החומש.

חמד עמאר: אושר ב-29 בדצמבר.

חמד עמאר: ראש הממשלה בעצמו היה בזמן הבחירות ביישוב ירכא, פעמיים, לא פעם אחת, והבטיח שהכסף יעבור באופן מיידי.

חמד עמאר: אתה יודע כמה מהכסף הזה עבר, אדוני ראש הממשלה?

חמד עמאר: רק משרד הפנים העביר 20 מיליון שקל, יש עוד 5 מיליון שקל שצריכים לעבור ממשרד הפנים; שאר המשרדים, לא חינוך – וצריך להחזיר את הילדים לבית הספר, אין להם תקציב, לא תקציב ייחודי לזמנים של קורונה, אלא תקציב שיתפעל את מערכת בתי הספר, את בתי הספר, כי יש ניהול עצמי של בתי הספר.

חמד עמאר: אין להם תקציב בכלל, הורידו את התקציב של הניהול העצמי, אין להם בכלל תקציב.

חמד עמאר: מ-200 הועבר רק 10% תקציב.

חמד עמאר: אנחנו באמצע חודש מאי, היום עודד ואני נקיים ישיבה עם האוצר.

חמד עמאר: עודד, יושב-ראש ועדת הכספים, אני מקווה שנצליח עד תחילת השבוע ההבא להניע את המהלך, שהכסף יועבר לרשויות.

חמד עמאר: אבל לא נסתפק עד כאן.

חמד עמאר: אנחנו בתוכנית חומש של השנה שאמורה להתחיל, צריך לדאוג לתקציב.

חמד עמאר: תוכנית החומש האחרונה הייתה 2.2 מיליארד שקל, בתוכנית החומש הזאת לא יספקו אותנו 2.2 מיליארד שקל, זה לא מספיק.

יעקב מרגי: זאת תוכנית ייחודית ליישובים הדרוזיים?

חמד עמאר: ליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

יעקב מרגי: זו לא ה-922, לא החלטת ממשלה – – –

חמד עמאר: לא, לא, לא תוכנית החומש של המגזר הערבי.

חמד עמאר: יש תוכנית חומש של המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אתה היית בממשלה, אתה צריך לדעת את זה, כי למגזר הדרוזי יש תוכניות חומש משלו.

חמד עמאר: אנחנו לא נסתפק ב-2.2 מיליארד שקל, אנחנו יכולים להסתפק בזה אם נעגן ונעמוד על זה ונעשה הכול כאן בכנסת – אני אעשה הכול על מנת לעגן, בנוסף לתוכנית החומש תקציב ייחודי בבסיס התקציב, של 500 מיליון שקל כל שנה למגזר הדרוזי.

חמד עמאר: חברים, הגיע הזמן לפתור את הבעיה של המגזר הדרוזי אחת ולתמיד, שלא נמשיך להגיע לכאן ולדבר על עוד תקציב ולהתחנן לעוד שר ולהתחנן לעוד פקיד.

חמד עמאר: כי אתה יושב מול הפקידים, והפקידים אומרים לך באופן ברור: זה אשם וזה אשם.

חמד עמאר: יושב-ראש הוועדה יעיד, עלה מנכ"ל המשרד לפיתוח אזורי, שאצלו נמצאת המינהלת של המגזר הדרוזי – אני לא יודע למה היא נמצאת שם, אנחנו נדרוש להעביר אותה למשרד ראש הממשלה; כל הזמן היא הייתה במשרד ראש הממשלה, היא תחזור למשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: לא נסכים בשום מצב שהיא תהיה במשרד אחר חוץ ממשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: הגיע המנכ"ל, שהוא מייצג את הממשלה, ומתחיל להגיד: מגיע לדרוזים, אנחנו דואגים לדרוזים, האוצר לא עושה את העבודה שלו.

חמד עמאר: אנחנו העברנו את כל החומר, מגיעים להם 500 מיליון שקל, לא 200 מיליון שקל, והאוצר לא עשה את העבודה שלו.

חמד עמאר: אני שואל את עצמי, ואפילו נשאלה שאלה על ידי יושב-ראש הוועדה, ונאמר לו שם: אתם לא אותה ממשלה?

חמד עמאר: הרי זו אותה ממשלה, אפילו מאותה מפלגה.

חמד עמאר: השר לפיתוח הגליל וראש הממשלה מאותה מפלגה, לא רק מאותה ממשלה, ואחד תוקף את השני.

חמד עמאר: זה אומר: הוא לא דאג, האוצר לא העביר את הכסף.

חמד עמאר: אנחנו פונים לראש הממשלה: ראש הממשלה, היית ביישוב ירכא ואני שמעתי אותך, אמרת שתכניס לבסיס התקציב 800 מיליון שקל לרשויות המקומיות הדרוזיות בתקציב הבא, והבטחת את זה לראשי הרשויות.

חמד עמאר: אתה הבטחת תוכנית חומש.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לראות את ההבטחה שלך, אם תקום ממשלה.

חמד עמאר: אם תקום ממשלה.

חמד עמאר: אני לא יודע עדיין אם תקום ממשלה, אבל אם תקום ממשלה, אתה הבטחת להעביר 800 מיליון שקל.

חמד עמאר: ולא הכול מסתיים כאן.

חמד עמאר: הגיע משבר הקורונה.

חמד עמאר: הממשלה החליטה לפצות את העסקים, אבל מה נעשה, המגזר הדרוזי, אין לו אזורי תעשייה ענקיים.

חמד עמאר: אין לו.

חמד עמאר: הוא מסתמך על ארנונת מגורים, ולאנשים אין כסף לשלם.

חמד עמאר: אני אתן לכם דוגמה פשוטה של היישוב דאלית אל-כרמל.

חמד עמאר: בוא תשמע על יישוב כמו דאלית אל-כרמל, שנמצא בכרמל, קרוב לכל מקום עבודה.

חמד עמאר: ראש הרשות שולח לי מכתב ואומר לי: יש לי 2,104 מובטלים עכשיו כתוצאה מהקורונה.

חמד עמאר: היו לו 500 מובטלים – עלה ל-2,104 מובטלים ביישוב דאלית אל-כרמל.

חמד עמאר: נוסף לכל זה, היישוב דאלית אל-כרמל הוא יישוב תיירותי; כל העסקים שם מסתמכים על תיירות.

חמד עמאר: 650 עסקי תיירות, עסקים קטנים, נסגרו.

חמד עמאר: אין לו תיירים, אין לו אנשים שמבקרים ביישוב.

חמד עמאר: אז באותו יישוב, דאלית אל-כרמל אומר ראש הרשות ש-50% מהיישוב מובטלים.

חמד עמאר: איך היישוב הזה יכול לשלם ארנונה?

חמד עמאר: איך ראש הרשות יכול לשרוד?

חמד עמאר: נוסף לכל זה, מחלקות הגבייה ביישובים סגורות.

חמד עמאר: עם מצב של קורונה, שאתה יכול לצעוד רק 100 מטר, איך יביאו אנשים לשלם ארנונה?

חמד עמאר: איך יכולים לפתוח את מחלקת הארנונה?

חמד עמאר: בכל זה הממשלה לא מתחשבת ולא דואגת לתקציב ייחודי ליישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: נאמר לי, אדוני השר – טוב שהגעת לכאן – גם בוועדה, גם על ידי ראשי הרשויות, והם מתכנסים עכשיו ביישוב מר'אר, שממשרד החינוך לא הועבר עדיין התקציב שהובטח, של 200 מיליון שקל לרשויות.

חמד עמאר: האוצר טוען, וטען את זה בוועדה, שאתם לא העברתם בקשת תשלום.

חמד עמאר: אני פונה אליך ישירות שתדאג עוד היום שהבקשה תועבר לאוצר וכשהכסף יועבר לרשויות המקומיות.

חמד עמאר: אנחנו לא רוצים להשבית את הילדים שלנו.

חמד עמאר: כיתות א'–ג' צריכות להיכנס לבית הספר; י"א–י"ב צריכות להיכנס לבית הספר.

חמד עמאר: האוצר טוען שאתם לא העברתם בקשת תשלום.

חמד עמאר: אני מבקש שתבדוק את זה, ואם אתם העברתם, תדאג ששר האוצר ומשרד האוצר יעבירו את הכסף.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: נוסף לכל זה, אדוני היושב-ראש – מצב התכנון ביישובים הדרוזיים.

יעקב מרגי: מדברים על זה שנים רבות.

חמד עמאר: אני מדבר על זה – אתה שומע אותי כאן; אתה מכיר אותי קרוב ל-11 שנים, נכנסתי ב-2009 לכנסת, ינואר 2009, וכל יום, כל יום אני מזכיר את העדה הדרוזית כאן בכנסת: בנאומים של דקה, בנאומים שאני עושה.

חמד עמאר: אפילו אם אנחנו מדברים על הירח אני מכניס את העדה הדרוזית לתוך הנאום שלי, כי אני יודע ומכיר את הסבל של היישובים.

חמד עמאר: אני מכיר את הקצין הזה שחוזר מהצבא, ואין לו חשמל בבית.

חמד עמאר: אין לו חשמל.

חמד עמאר: היישוב דאליה – נתתי אותו דוגמה – 60% מהיישוב דאליה לא מחוברים למערכת הביוב.

חמד עמאר: 60%, תבדוק את זה.

חמד עמאר: בשביל לנסוע שם לשכונות בצד אתה צריך ג'יפ 4x4.

חמד עמאר: עם אוטו פרייבט אתה לא יכול להיכנס.

רפאל (רפי) פרץ: זה היישוב הכי היי סוסייטי בארץ.

חמד עמאר: את זה אנחנו חשבנו, גם אני חשבתי, למרות שאני דרוזי ואני מסתובב שם.

רפאל (רפי) פרץ: גם אני.

רפאל (רפי) פרץ: יש לי חברים שם – – –

חמד עמאר: 50% מהיישוב מובטלים.

חמד עמאר: 60% לא מחוברים למערכת הביוב.

חמד עמאר: מה אני אגיד לך – יותר מחצי מהיישוב יושב בבית עכשיו; המפרנסים שצריכים לדאוג לפרנסה למשפחות שלהם יושבים בבית.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על היישוב הדרוזי, וכדאי שגם אתה תשמע.

חמד עמאר: אתה איש צבא לשעבר, אתה מכיר את העדה הדרוזית בתפקידים שעברת.

רפאל (רפי) פרץ: מכיר.

רפאל (רפי) פרץ: גם מוקיר וגם מכיר.

חמד עמאר: אני מאמין שאתה מוקיר אותה.

חמד עמאר: כל מי שעבד עם הדרוזים, היה בקשר עם הדרוזים, לא רק מכיר אותם – גם מוקיר אותם, ויודע שאנחנו אנשים שלא באים ומדברים על הצבא.

חמד עמאר: ואני לא מדבר אף פעם על הצבא: שירתי; עשיתי; אני נכה; הבן שלי קצין בצבא.

חמד עמאר: אני לא מדבר על זה.

חמד עמאר: לא מעניין.

חמד עמאר: אני אומר לך, מעניין אותי כאזרח של מדינת ישראל לקבל את הזכויות שלי.

חמד עמאר: זה מה שאני צריך.

חמד עמאר: אני אומר לך, יותר מ-80% מהאדמות של העדה הדרוזית מקום המדינה עד היום הופקעו.

חמד עמאר: יותר מ-80%.

חמד עמאר: ולא הופקעו בשביל עניינים ביטחוניים – להקים אזורי תעשייה.

חמד עמאר: אזור התעשייה תפן יושב על כסרא-סמיע ויאנוח-ג'ת.

חמד עמאר: אתה יודע כמה ארנונה משלמת המועצה?

חמד עמאר: טוב מאוד, אדוני השר, שאתה מברר את הנושא של הדרוזים עכשיו, תוך כדי נאום.

חמד עמאר: אתה יודע כמה ארנונה משלמת המועצה התעשייתית תפן ליישובים הדרוזיים?

חמד עמאר: כלום.

חמד עמאר: כלום.

חמד עמאר: יקנעם – אזור התעשייה יקנעם יושב על האדמות של דאליה-עוספיא.

חמד עמאר: אתה משלם להם ארנונה, אתה חושב?

חמד עמאר: כלום.

חמד עמאר: לא הופקע בשביל מטרות ביטחוניות – הייתי מוריד את הכובע.

חמד עמאר: הופקע כדי להקים אזורי תעשייה.

חמד עמאר: אזורי תעשייה צריכים לשרת את כלל האזרחים – שישלמו ארנונה ליישובים הדרוזיים, וזה מה שהיה צריך לעשות.

חמד עמאר: כל זה לא מספיק.

חמד עמאר: נושא של חיבורי חשמל – אנחנו בשנת 2020.

חמד עמאר: אני זוכר שתקפתי את השר כחלון, שעשה טקס ביישוב דאלית אל-כרמל.

חמד עמאר: שמו סרט שם – חתך סרט.

חמד עמאר: אתה יודע על מה?

חמד עמאר: בשנת 2018 או 2019, אני לא זוכר.

חמד עמאר: על מה, אתה יודע?

חמד עמאר: על חיבור בית לחשמל.

חמד עמאר: מדינת ישראל, המדינה המתקדמת ביותר במזרח התיכון ואחת המדינות המתקדמות ביותר בעולם – שר אוצר, הממונה על תכנון ובנייה, חותך סרט על חיבורי חשמל לבית.

חמד עמאר: לבית, לא ליישוב – לבית אחד שחיבר אותו לחשמל הוא חותך סרט ועושים לו מסיבה.

חמד עמאר: אני התביישתי – התביישתי להיות אזרח ישראלי ששר אצלי מזלזל ככה בעדה הדרוזית.

חמד עמאר: שכונות שלמות ביישובים הדרוזיים לא מחוברות היום לרשת החשמל.

חמד עמאר: הן קיימות יותר מ-20 ו-30 שנה; אף אחד לא יהרוס אותן, אף אחד לא יעשה להן כלום.

חמד עמאר: בואו, תאשרו אותן, תחברו אותן לחשמל, תנו להן לחיות, תנו להן את השירותים הבסיסיים, את התשתיות הבסיסיות ותרוצו קדימה.

חמד עמאר: אתה לא יכול להשאיר אותן ככה באוויר.

חמד עמאר: ולכל זה אנחנו מוסיפים את חוק קמיניץ.

חמד עמאר: חוק קמיניץ – אחד החוקים הגרועים ביותר שחוקקו כאן בכנסת, חוק של קנסות, הריסות.

חמד עמאר: זה לא חוק התכנון והבנייה, זה חוק של הריסות וקנסות.

חמד עמאר: בן אדם שבונה על הקרקע הפרטית שלו – עודד, שתבין, הדרוזים לא בונים על קרקע של המדינה; יש לנו קרקע פרטית שלנו.

חמד עמאר: למרות שהופקעו לנו 80%, נשארה לנו קרקע.

חמד עמאר: על הקרקע הפרטית שלנו, כשאנחנו בונים – מקבלים את צווי ההריסה, מקבלים קנסות במיליונים.

חמד עמאר: העדה הדרוזית משלמת מיליונים בשנה על קנסות.

חמד עמאר: אם היינו משקיעים את הכסף הזה בחינוך במקום שנשקיע אותו בקנסות שהמדינה גובה מאיתנו המצב שלנו, של העדה הדרוזית, היה פי אלף יותר טוב.

חמד עמאר: חוק קמיניץ – ישבנו בוועדה המסדרת בשביל לקבוע תאריך לבחירות.

חמד עמאר: עודד היה שם.

חמד עמאר: יכולנו עם אבי ניסנקורן לא לבטל את החוק – להקפיא אותו לחמש שנים.

חמד עמאר: לשלוש שנים.

חמד עמאר: יכולנו לעשות את זה.

חמד עמאר: לא עשינו את זה.

חמד עמאר: אנחנו חייבים, את החוק הזה – ואני פונה לכחול לבן, ולא רק לכחול לבן; אני פונה לכל המפלגות שאמורות להקים את הממשלה, אם תקום.

חמד עמאר: אני עדיין בהחלטה אם תקום ובאמירה אם תקום.

חמד עמאר: אם תקום הממשלה, תבינו שיותר מ-70%, יותר מ-75% מהקולות של העדה הדרוזית נמצאים בתוך הממשלה – מש"ס עד ימינה, עד הליכוד, עד אגודה ועד כחול לבן, שקיבלה את הנתח הכי גדול.

חמד עמאר: ואני אתייחס לכחול לבן אם יהיה לי זמן.

חמד עמאר: אבל לפני שאני ממשיך בנושא הזה אני רוצה לתת גם כמה משפטים על חוק הלאום.

חמד עמאר: אתם הסתובבתם ביישובים הדרוזיים, אדוני היושב-ראש, עם ע'דיר מריח.

חמד עמאר: עשיתם כמעט – לא כמעט; כל יישוב בעדה הדרוזית, הגעתם אליו.

חמד עמאר: אני לא רוצה להגיד לך שכל בית, נכנסתם אליו דרך המדיה, אבל הגעתם פיזית לכל יישוב יותר מפעם אחת, ליותר מכנס אחד ויותר משניים בשלוש מערכות הבחירות האחרונות.

חמד עמאר: ודיברתם על זה שאתם תתקנו את חוק הלאום.

חמד עמאר: דיברתם על זה שתתקנו את חוק הלאום; שתבטלו או תקפיאו את חוק קמיניץ.

חמד עמאר: אני לא מבקש ממך שתעשו את זה, אני דורש ממך שתעשה את זה.

חמד עמאר: אני לא אקח את 24,000 הקולות של כחול לבן ואזרוק אותם לפח הזבל, אם יש כאן פח זבל.

חמד עמאר: 24,000 קולות – אני אדאג שכחול לבן תעמוד בהתחייבות שלה.

חמד עמאר: אני אדאג שתעמדו בהתחייבות שלכם.

חמד עמאר: אני אדאג שתבצעו את זה.

חמד עמאר: אני אעמוד כאן ואזכיר לכם בכל פעם.

חמד עמאר: אתם חייבים לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: לא חייבים לאיש מסוים – אתם חייבים לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: קיבלתם 24,000 קולות בשלוש מערכות בחירות.

חמד עמאר: אני אמרתי שזאת הרמאות הכי גדולה והשקר הכי גדול שהיה לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני מקווה שאני טעיתי, ואתה יכול להוכיח את זה אם תעשו למען העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני אתן לך דוגמה: אביגדור ליברמן – – –

איתן גינזבורג: זה משפט אחרון.

חמד עמאר: יש לי עוד 45 דקות, אני יכול להגיד הרבה משפטים.

איתן גינזבורג: 45 שניות.

חמד עמאר: 45 דקות או שניות?

איתן גינזבורג: שניות, אדוני.

חמד עמאר: אוי, חשבתי דקות.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לך – אביגדור ליברמן כשר החוץ.

חמד עמאר: בשנת 2009 נכנסתי לכנסת.

חמד עמאר: המצב של הרשויות המקומיות הדרוזיות היה גרוע ביותר, ואני נותן דוגמה – אני מקווה שתעביר את זה ליושב-ראש שלך, לבני גנץ, יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש המפלגה שלך ושר הביטחון הבא וראש הממשלה; יכול להיות, יכול להיות.

חמד עמאר: יש דברים שאני לא בטוח, אז אני לא יכול להגיד אותם.

איתן גינזבורג: אשרי המאמין.

חמד עמאר: אתה תעביר לו את זה.

חמד עמאר: אביגדור ליברמן – ב-2009 היה מצב גרוע מאוד של הרשויות המקומיות הדרוזיות.

חמד עמאר: הטלוויזיה הגיעה ליישובים הדרוזיים והתושבים, עובדי המועצות, פתחו את המקרר כשאין להם כלום בבית.

חמד עמאר: זה היה משהו תקדימי שדרוזי היה מוכן לפתוח את המקרר שלו בבית.

חמד עמאר: העברתי את הנושא הזה לאביגדור ליברמן כשר החוץ וכמפלגה של 15 מנדטים.

חמד עמאר: אמרנו באופן ברור בישיבה עם ראשי הרשויות: לא נצביע על התקציב בלי שנפתור את הבעיה של הרשויות המקומיות הדרוזיות.

חמד עמאר: העברנו 368 מיליון שקל, לסגירת גירעונות, כמענקים לרשויות המקומיות הדרוזיות.

חמד עמאר: ישראל ביתנו עמדה על זה והעברנו את הכסף – לא כהלוואות, לא כתוכנית חומש; כסגירת גירעונות.

חמד עמאר: סגרנו את הגירעונות של הרשויות המקומיות הדרוזיות, ואחרי זה עשינו תוכנית חומש, ובנוסף, הקמנו ועדת מנכ"לים.

חמד עמאר: ועדת מנכ"לים.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

חמד עמאר: ולכן, אני אומר לך, תעביר את זה לבני גנץ.

חמד עמאר: אני אהיה כאן בכנסת.

חמד עמאר: אני אבדוק אתכם כל יום.

חמד עמאר: אני אעשה את הכול – במיוחד אתכם, לא את הליכוד, כי הליכוד לא אמרו שיתקנו את חוק קמיניץ; לא אמרו שיתקנו את חוק הלאום.

חמד עמאר: הם לא אמרו את זה.

חמד עמאר: לעומת זאת, כשאני ישבתי עם ראש הממשלה הובטחו לי שלושה חוקים לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: הוא אמר לי: תביא את הנייר, שנחתום.

חמד עמאר: אני וראש העדה הדרוזית היינו שם.

חמד עמאר: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו כאן, כעדה, נמשיך במאבק עד השגת המטרה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: תודה לך ותודה לשר.

חמד עמאר: אני מקווה שאנחנו נקבל תשובה ממך, אדוני השר, עוד היום אם הועברה הבקשה לאוצר, ואם כן הועברה – ללחוץ על שר האוצר, על אגף התקציבים, שיעבירו את הכסף כבר היום.

חמד עמאר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת היבה יזבק, בבקשה.

איתן גינזבורג: 20 דקות לרשותך.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו אמורים לדון היום בהצעות חוק-יסוד: הממשלה וממשלת החילופים.

היבה יזבק: ואני דווקא הייתי רוצה להציע שם יותר מדויק להצעות החוק שמונחות בפנינו: ממשלת החילוץ וההסכם הפרנואידי.

היבה יזבק: אנחנו באמת עומדים מול ממשלה שאם תקום, היא תקום כדי לשרת את המטרות של נתניהו, לחלץ אותו.

היבה יזבק: זאת ממשלת ה-SOS של נתניהו.

היבה יזבק: הוא הפעיל את ה-SOS שלו וישירות קיבל את כוחות ההצלה.

היבה יזבק: ממה הוא רוצה להימלט?

היבה יזבק: מהאשמות שעניינן שחיתות.

היבה יזבק: לצערי, זו רק שחיתות.

היבה יזבק: אני הייתי רוצה לראות אותו גם תחת כתבי אישום בעניין של גזענות ושל הסתה ושל כיבוש מתמשך, אבל כנראה שזאת לא בעיה.

היבה יזבק: מי מתייחס לזה כאל בעיה גדולה כאן?

היבה יזבק: זה לא הלב, זאת לא המהות.

היבה יזבק: העיקר – השחיתות.

היבה יזבק: ואני לא מפחיתה מהערך של שחיתות; זה מאוד חשוב.

היבה יזבק: אבל אי-אפשר להפריד שחיתות וגזענות.

היבה יזבק: כשאין מוסר, כשאין ערכים – זה הולך ביחד.

היבה יזבק: אי-אפשר.

היבה יזבק: ומה שיותר חשוב זה שהוא רוצה להימלט על חשבון הסכם פרנואידי, שכולו פרנויה.

היבה יזבק: הוא רוצה הסכם חילופים, מה שנקרא, שכולו מבוסס על פרנויה.

היבה יזבק: מי שקורא את ההסכם הזה רואה מקרוב את כמות האי-אמון והפחד שיש מהצד של נתניהו כלפי כל גורם אחר שהוא מוכן לשתף איתו פעולה.

היבה יזבק: אבל האמת, בהסכם האחדות הזה אנחנו רואים שהאחדות המהותית שקיימת בו והדבר היחיד שלא מופעלת בו פרנויה – משני הצדדים בעניין הזה, האמת – זה עניין המדיניות הכללית: המשך הכיבוש, המשך המצור, ההתיישבות והרחבתה.

היבה יזבק: ולא רק.

היבה יזבק: יותר חמור מזה – החלת החוק הישראלי במקום החוק הבין-לאומי.

היבה יזבק: עסקת המאה והסיפוח זה אומר שאנחנו מחילים את החוק הישראלי במקום החוק הבין-לאומי.

היבה יזבק: תנו לי מדינה אחרת בעולם שעושה פעולות כאלה, שלא רק שהן חד-צדדיות הן גם לא לגיטימיות בעיני החוק הבין-לאומי.

היבה יזבק: זו ממשלה שאם תקום, היא ממשלה שבאה כדי להפעיל את עסקת המאה.

היבה יזבק: היא באה לחסל באופן חד-צדדי כל אפשרות למשא ומתן, כל אפשרות להקמת מדינה פלסטינית עם ריבונות – וזה מה שמסוכן, זה העניין המסוכן כאן.

היבה יזבק: אני יודעת שלהרבה אנשים, גם מהאופוזיציה, זה פחות מעניין וזה פחות העניין, אבל זה הלב וזאת המהות של כל הנושא הזה ושל הקמת כל ממשלה במדינה הזאת – לעבר איזו ממשלה ולעבר איזו מדיניות היא מכוונת?

היבה יזבק: ונכון, מהתחלה אמרנו שכנראה אין אלטרנטיבה כאן.

היבה יזבק: בשביל גנץ זה "רק לא ביבי", אבל עכשיו הוא מקבל גם את ביבי וגם את הסיפוח וגם את הכיבוש וגם את הגזענות וגם את ההסתה.

היבה יזבק: והינה, עוד לא התחלנו, עוד אין ממשלה, וחברי כנסת משתלחים בחברי כנסת ערבים וגם מנסים להגיש ולהניח הצעות חוק לפסילה.

היבה יזבק: איזה חוצפה.

היבה יזבק: איזה חוצפה.

היבה יזבק: חברי כנסת שחושבים שיש להם את האפשרות ואת העליונות לבוא ולהחליט במקום עם שלם וציבור שלם שיוצא ומצביע עבור הנבחרים שלו והמנהיגים שלו.

היבה יזבק: הם חושבים שרק כי הם מקבוצת הרוב ורק כי הם ממפלגת השלטון הם יכולים עכשיו לבוא ולהניח כל מיני הצעות חוק, קשקושים נגד ח"כים שמייצגים את המיעוט הלאומי בתוך המדינה.

היבה יזבק: זה לא יעבור.

היבה יזבק: זה מאוד חמור.

היבה יזבק: ההידרדרות בגזענות והדה-לגיטימציה כלפי החברה הערבית וכלפי ההנהגה הערבית בתוך המדינה באופן חסר רסן – הן פשוט לא נתפסות.

היבה יזבק: אבל אנחנו יודעים למה, אנחנו יודעים למה – כי יש לגיטימציה מההנהגה הפוליטית ומהאליטה הפוליטית בתוך המדינה, שמאפשרת את זה – מאפשרת את זה כי משתמשים במנגנון הפחד המתמשך בציבור, פחד, ההפחדה מהאחר כדי להמשיך ולהתקיים כאן.

היבה יזבק: אבל במקביל אנחנו באים וממשיכים להדגיש את המצע הפוליטי הצודק שאנחנו דוגלים בו ושלמענו אנחנו נמצאים כאן.

היבה יזבק: בדיוק בשביל אותם קולות ואותן הצעות ואותה דה-לגיטימציה אנחנו כאן, כי נבחרנו לייצג ציבור רחב וחברה רחבה שמנסים לרמוס יותר ויותר בכל המישורים.

היבה יזבק: נבחרנו כדי להיות כאן, וכן, להמשיך להתנגד לכיבוש ולמצור ולהתיישבות ולסיפוח, ולכל הפעולות שאין ביניהן לבין זכויות אדם כלום ואין ביניהן לבין דמוקרטיה כלום.

היבה יזבק: אי-אפשר לדבר על דמוקרטיה רק כשהיא משרתת את הרוב.

היבה יזבק: המהות של הדמוקרטיה היא להגן על זכויות המיעוט, להגן על זכויות האזרח, על העיקרון הבסיסי, המהותי, של השוויון.

היבה יזבק: אי-אפשר מצד אחד לדבר על דמוקרטיה רק כשהיא פוגעת בחלק מהזכויות של הרוב, אבל כל עוד מסתתרים מאחורי הדמוקרטיה – so called דמוקרטיה – כדי להכפיש עוד יותר עם אחר ולדכא עוד יותר עם אחר, ולהפעיל דה-לגיטימציה עוד יותר כלפי עם אחר, אז לא מעלים את זה, וזה דמוקרטיה.

היבה יזבק: לצערנו, גם מהאופוזיציה לא שמענו כלום בנוגע לחוק הלאום, לחוק קמיניץ.

היבה יזבק: איפה בדיוק – מישהו יכול להסביר לי איך הולכים ביחד דמוקרטיה, חוק הלאום, חוק קמיניץ?

היבה יזבק: אומנם ההסכם הזה הוא מאוד בעייתי ויש בו הרבה היבטים לא דמוקרטיים והרבה היבטים בעייתיים מבחינה חוקתית, אבל מבחינתי מה שיותר מעניין זה המהות, המהות שמבססת והמהות שמובילה אותנו – איזו מדיניות ועם איזו מדיניות אנחנו הולכים להתמודד בשנים הקרובות.

היבה יזבק: בכל אופן, אי-אפשר בימים אלה להמשיך ולדבר על הצעות החוק האלה בלי להתייחס שוב ושוב ושוב לנושאים שפחות מדוברים ופחות מדברים עליהם בימים אלה, נושאים שקשורים לכלל האזרחים, שפוגעים בכל אחד ואחת מאיתנו; נושאים שאנחנו מקבלים עליהם עשרות פניות באופן יום-יומי.

היבה יזבק: ולמה?

היבה יזבק: כי הממשלה עסוקה.

היבה יזבק: אף אחד לא פנוי לשבת ולחשוב באופן יצירתי ורציני איך לפתור את הבעיות והמשברים שאנשים נקלעו אליהם בעקבות משבר הקורונה.

היבה יזבק: אבל אנחנו כאן גם כדי לייצג את האנשים האלה וכדי לייצג את הקולות שלהם.

היבה יזבק: השבוע חזרו הילדים והתלמידים לבתי הספר.

היבה יזבק: יש הורים שהחליטו שהם מחזירים את הילדים, אבל הורים רבים, רוב ההורים, החליטו שהם לא מחזירים את הילדים, מה עוד שההורים וועדי ההורים בחברה הערבית אמרו במפורש: אנחנו לא מחזירים את הילדים.

היבה יזבק: התחלואה של הקורונה בחברה הערבית היא עכשיו בשיא – אנחנו מדברים על עלייה של כ-6% בקורונה בקרב החברה הערבית מול 1.8% בממוצע הארצי – אז איך הורים יחזירו את הילדים?

היבה יזבק: אנחנו יודעים שהקורונה הגיעה באיחור של שבועיים גם בבדיקות, גם בהסבר וגם בהעלאת המודעות, מה עוד שעכשיו זה גם חודש רמדאן.

היבה יזבק: אז למה שההורים באמת ייקחו סיכון ויחזירו את הילדים לבתי הספר?

היבה יזבק: אני שומעת גם את הזעקה של המנהלים של בתי הספר שאין, אין הנחיות ברורות.

היבה יזבק: חלק מההורים אפילו אמרו לי שההנחיות שיש בשפה הערבית הן כל כך מסורבלות שאי-אפשר להבין מה רוצים מהחיים של ההורים האלה.

היבה יזבק: בסך הכול ההורים רוצים לשלוח את הילדים שלהם כדי להמשיך ללמוד וליהנות מחיים חברתיים, ולא לסכן אותם.

היבה יזבק: אבל במצב הנוכחי זה כן מסכן אותנו, כן מסכן את הילדים.

היבה יזבק: למה?

היבה יזבק: כי לא הופעלו – לא הייתה הכנה כראוי בבתי הספר ובחברה.

היבה יזבק: אי-אפשר להפקיר את הילדים שלנו ככה.

היבה יזבק: אני אומרת את זה בתור חברת כנסת ואני אומרת את זה גם בתור אימא.

היבה יזבק: אנחנו לא מוכנים.

היבה יזבק: לא מוכנים.

היבה יזבק: גם אנחנו רוצים להיפטר מהמגפה הזאת, ולא לחזק אותה עוד יותר דרך בתי הספר.

היבה יזבק: ההקלות שניתנות בימים אלה, שבמהותן הן הקלות לצורך הנעת הכלכלה, הן הקלות שפשוט מאוד נותנות תחושה נפשית ופסיכולוגית לאנשים כאילו החיים חזרו לשגרה, אבל לא, הם לא חזרו לשגרה, ולא רק שהם לא חזרו לשגרה – הממשלה גם לא דאגה לכך שבחברה ובמגזרים מיוחדים תהיה הסברה ותהיה העלאת מודעות ותהיה אכיפה כראוי כדי שהחברה תוכל להתנהל במצב שגרה, שגרה של קורונה.

היבה יזבק: אני רואה את זה, ואני מאוד מודאגת שבעוד שבוע או בעוד כמה ימים אנחנו נראה עוד עלייה באחוזים ובנדבקים.

היבה יזבק: אני מאוד מקווה שלא, אבל זה גם מאוד תלוי בהשקעה הממשלתית בעניין.

היבה יזבק: מצד שני, בזמן שאנחנו מדברים כאן, התקיימו כמה הפגנות בכמה יישובים של תנועות נשים ושל ארגוני נשים נגד רצח נשים ונגד אלימות כלפי נשים – במיוחד כשאנחנו התרענו מההתחלה שהמצב הזה של הבידוד מייצר מצב שהנשים שנמצאות תחת איום, עם בעל ובן זוג אלים, הן בסכנת חיים.

היבה יזבק: דיברנו על זה.

היבה יזבק: אנחנו כבר חודשיים מדברים על זה, כבר חודשיים מעלים את זה, גם בוועדות וגם במליאה וגם בכל מקום אפשרי, אבל הזעקה הזאת לא נשמעה.

היבה יזבק: מאז תחילת משבר הקורונה חמש נשים נרצחו.

היבה יזבק: זה נוראי.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על 20 נשים שנרצחות בשנה בממוצע, אבל כבר מאז תחילת המשבר חמש נשים נרצחו, ערביות ויהודיות.

היבה יזבק: למה?

היבה יזבק: כי אף אחד לא הסתכל ולאף אחד לא היה אכפת מה קורה עם הנשים האלה בתוך הבתים.

היבה יזבק: מה קורה עם המסגרות ועם אנשי המקצוע שהיו אמורים לטפל בהן?

היבה יזבק: מה קורה עם המשטרה, שרק אחרי פניות הולכות ומתמשכות היא הפעילה את קו הסיוע והחירום?

היבה יזבק: ועוד – רק אחרי הרבה לחץ היא הפעילה קווי סיוע בשפות שונות, ולא רק בעברית.

היבה יזבק: ב-2017 הייתה החלטה בוועדה הבין-משרדית להזרמת כ-150 מיליון שקל לתוכנית מיוחדת למיגור תופעת האלימות נגד נשים ולטיפול בה.

היבה יזבק: איפה הכסף?

היבה יזבק: איפה התקציבים?

היבה יזבק: למה לא מפעילים את התוכנית, במיוחד עכשיו?

היבה יזבק: הייתה החלטה בעניין והתקציבים הוקצו לתוכנית.

היבה יזבק: אנחנו רואים שיש הזנחה בכל העניין ובכל הסוגיה של אלימות כלפי נשים.

היבה יזבק: כנ"ל האלימות בחברה הערבית והפשיעה בחברה הערבית.

היבה יזבק: כל יום אנחנו רואים ונתקלים במקרים של אלימות ושל פשיעה בחברה הערבית.

היבה יזבק: רק לפני כמה ימים עמדתי כאן ודיברתי על מקרה הירי הנוראי שהיה בנצרת.

היבה יזבק: תשעה אנשים נפגעו מהירי הזה, וחלק מהם עדיין במצב מאוד קשה בבתי החולים.

היבה יזבק: אני גם שלחתי לשר לביטחון הפנים – עוד לא קיבלנו תשובה אפילו.

היבה יזבק: הירי הזה גם בוצע באור יום, בשעות הצוהריים, מול העיניים של כל האנשים.

היבה יזבק: זה נורא.

היבה יזבק: איך זה שהמשטרה עדיין לא יודעת מי הפושעים?

היבה יזבק: מתחילת השנה 17 אזרחים צעירים ערבים נרצחו בעקבות מגפת האלימות והפשיעה.

היבה יזבק: אני תוהה: אם המשטרה מאוד טובה בלהפעיל תקנות חירום בתקופת הקורונה, אז איפה האכיפה גם בעניין אלימות ופשיעה בחברה הערבית?

היבה יזבק: אני בטוחה שאם הממשלה והמשטרה והמשרד לביטחון פנים היו מחליטים להתייחס למגפת האלימות והפשיעה בחברה הערבית כמו שהם התייחסו למגפת הקורונה, הם לא היו צריכים אפילו חודשיים כדי לסיים את זה.

היבה יזבק: אני בטוחה בזה.

היבה יזבק: אבל אין רצון.

היבה יזבק: אין רצון.

היבה יזבק: יש הזנחה פושעת, פשוט.

היבה יזבק: ויותר חמור מזה – זה לא רק בעניין של אלימות ורצח, זה גם בעניין של תקצוב הולם.

היבה יזבק: אני מדברת היום, אחרי שהתרענו גם מכאן כמה פעמים על המשבר ועל הקריסה שהרשויות הערביות מתמודדות איתם.

היבה יזבק: דיברנו וגם התנגדנו לחוק שעבר בכנסת לפני שבוע-שבוע וחצי, שדרכו הוזרמו תקציבים לרשויות המקומיות.

היבה יזבק: פשוט מאוד, לרשויות המקומיות הערביות הועברו 47 מיליון שקלים מתוך כ-3 מיליארד שקל – משהו כמו 2% מהתקציב הכולל.

היבה יזבק: ראשי הרשויות באו והפגינו מול האוצר, התריעו והזהירו, ולאף אחד לא אכפת.

היבה יזבק: אז מה?

היבה יזבק: אז מה?

היבה יזבק: אז מה אם הרשויות המקומיות הערביות ישבתו בזמן המשבר הזה, בחודש רמדאן?

היבה יזבק: אז מה?

היבה יזבק: זו זעקה שפשוט עד עכשיו לא נשמעת, ואנחנו חוזרים ודורשים מכאן שהאוצר ייענה מייד לדרישות של הרשויות הערביות.

היבה יזבק: אגב, אנחנו מדברים על פירורים, על 70 מיליון שקל בחודש למשך שלושה חודשים, כדי שהם יוכלו לעבור את המשבר של הקורונה.

היבה יזבק: אנחנו לא מדברים על סכומים אדירים; על פירורים.

היבה יזבק: הם רק רוצים לעבור את המשבר של הקורונה.

היבה יזבק: ואנחנו מתריעים שוב, מתריעים שוב שזו האחריות של הממשלה לכל קריסה מתמשכת ברשויות המקומיות הערביות ולהשלכות של זה על האזרח הערבי במדינה, שלא מקבל את השירותים שהוא זקוק להם, והוא ראוי להם, בתקופה מאוד חשובה זו.

היבה יזבק: נושאים רבים אפשר להמשיך להעלות ולהעלות ולדבר, המון נושאים שהממשלה פשוט הזניחה, אבל עוד נושא שמאוד חשוב לי לדבר עליו הוא הנושא של הסטודנטים באוניברסיטאות.

היבה יזבק: זה מדהים איך שאנחנו מגיעים לכל ועדה – אם זה בחינוך ואם זה בכספים – ושומעים את אותן תשובות של האוצר: יש לנו מענקים והסטודנטים לא מגישים בקשות.

היבה יזבק: (אומרת בערבית: ברצינות?

היבה יזבק: ) באמת?

היבה יזבק: יש לכם מענקים והסטודנטים לא מגישים בקשות?

היבה יזבק: לסטודנטים יש שתי בקשות מאוד פשוטות, והן ניתנות גם למיצוי ולפעולה: א.

היבה יזבק: הקלה בשכר הלימוד; ב.

היבה יזבק: פטור מתשלום על מעונות.

היבה יזבק: למה הם צריכים לשלם עבור מעונות שהם לא גרים בהם בכלל עכשיו?

היבה יזבק: למה?

היבה יזבק: ובכלל, אנחנו מדברים על קבוצה שכמו כל הקבוצות והאוכלוסיות גם היא סובלת עכשיו מאבטלה.

היבה יזבק: אז מאיפה הסטודנטים יביאו כסף כדי לשלם על מעונות ולשלם שכר לימוד כשבכלל הם לא מגיעים לאוניברסיטה?

היבה יזבק: הם לומדים דרך הלמידה המקוונת.

היבה יזבק: אלה נושאים בוערים שהממשלה חייבת לטפל בהם, ולא להתעסק 24 שעות, להעסיק אותנו ולבזבז את הזמן של כולנו בהסכם ה-SOS הזה של נתניהו.

היבה יזבק: אנחנו יודעים שאפילו אחרי כל ההתעסקות, יש סיכוי גדול שהממשלה הזאת לא תקום.

היבה יזבק: ואם היא תקום, אנחנו יודעים איזו ממשלה היא תהיה; היא תהיה ממשלה שרק באה לגבות את השחיתות, את הגזענות, את הכיבוש ואת הדה-לגיטימציה לחברה שלמה.

היבה יזבק: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת יזבק.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, כשבאתי להחליט מה אני אומר על החקיקה הזאת ואיך לגשת לשני החוקים שמונחים בפנינו – אז אתה מבין שיש פה איזושהי עסקה.

עודד פורר: הרי החוקים האלה הם חלק מעסקה.

עודד פורר: יש פה עסקה שנעשתה סביב הנושא הזה, עסקה שהמשמעות שלה היא שיש צד א', יש צד ב'; זה מקבל את זה וזה מקבל את זה.

עודד פורר: ואז אתה אומר: אוקיי, בוא ניגש ונראה מה אומרת הפסיקה על עסקאות שכאלה.

עודד פורר: השופט אלון קבע בפסק הדין המפורסם בעניין ז'רז'בסקי, שאני מניח שאדוני שמע עליו, בשבועות האחרונים בוודאי – כך הוא כותב: "מתן טובת הנאה כספית בתחום היחסים הפוליטיים כגורם לקבלת השלטון או נתינתו פגום ופסול הוא – – – במתן או בקבלה של טובת הנאה אישית יש משום מעשה בלתי חוקי בעליל, משום שוחד".

עודד פורר: הוא עוד הוסיף וקבע הנשיא שמגר בפסק דין לוי נגד פרס כי טובות הנאה כספיות אינן יכולות להיות חלק מהמשחק הפוליטי של הסכמים קואליציוניים.

עודד פורר: וכך הוא כותב: "יש כאן שילוב של הענקת טובת הנאה כספית לתחום היחסים הפוליטיים והמהות המשחיתה שבכך ברורה בעליל.

עודד פורר: מכאן האופי הפסול והאנטי-ציבורי, ההופך הסכם ערבות כאמור לאסור ובלתי חוקי".

עודד פורר: עד כאן הנשיא שמגר, ולפני כן השופט אלון.

עודד פורר: ואני שואל את עצמי – אני מרשה לעצמי לקרוא לך בשמך הפרטי, איתן; אנחנו מכירים מספיק זמן: מה אתם עשיתם כאן?

עודד פורר: מה אתם עשיתם באיזשהו הסכם קואליציוני שמשנה את שיטת המשטר במדינת ישראל רק כדי לשמש לכם כערבות?

עודד פורר: הרי כל השינוי הזה בחוק-היסוד בשיטת המשטר הוא רק כדי לשמש ערבות לזה שצד אחד לא מאמין לצד השני.

עודד פורר: מה אתם עשיתם בהסכם קואליציוני שמבטיח לראש הרשימה שלכם מעון על חשבון הציבור – דבר שלא היה?

עודד פורר: קראתם לזה "סידורי דיור".

עודד פורר: מהם סידורי הדיור?

עודד פורר: האם סידורי הדיור הם במלון וולדורף אסטוריה או במלון מצודת דוד או המלך דוד?

עודד פורר: אפשר לעבור כאן על רשימת בתי המלון הטובים בירושלים, או הפחות-טובים.

עודד פורר: הרי תוכלו לפרש את זה איך שתרצו.

עודד פורר: כי בפועל, מה שיוצא ומה שעולה מתוך ההסכם הזה זה לא רק מתן של תפקידים, לא חלוקת תפקידים: אתה תהיה שר החינוך, הוא יהיה שר הביטחון, זה יהיה שר לענייני זה וזה שר לענייני זה; יש כאן ממש אתנן כספי אישי לראשי הרשימות.

עודד פורר: זה לא התפקיד.

עודד פורר: ההסכם הקואליציוני עוסק בתנאי השכר והמחיה של בעלי התפקידים – אגב, דבר שלא היה.

עודד פורר: הסכמים באמת אומרים: זה יהיה אחראי לנושא הזה, זה אחראי לנושא הזה.

עודד פורר: על זה מדברים.

עודד פורר: לא עוסקים בתנאי השכר והמחיה של בעלי התפקידים.

עודד פורר: מה אתם עשיתם בהסכם קואליציוני שמקים ממשלה עם 52 שרים וסגני שרים?

עודד פורר: אני אגיד לכם מה אתם עשיתם.

עודד פורר: אתה יודע מה, איתן, אולי יותר טוב שלא אני אגיד מה אתם עשיתם.

עודד פורר: אתם תגידו מה עשיתם, אז אני אצטט אולי את יושב-ראש הכנסת בני גנץ.

עודד פורר: כך הוא אומר: "זה עוד כלי בארגז – – – השוחד הפוליטי.

עודד פורר: בכלי הזה ייעשה שימוש שלא לטובת אזרחי המדינה".

עודד פורר: אומר את זה בני גנץ על חוק הגדלת השרים בממשלה – אגב, לא ל-36 שרים, לא ל-36 שרים; לכ-26, וגם אז זה היה בהוראת שעה.

עודד פורר: הוא אומר על זה: "בכלי הזה ייעשה שימוש שלא לטובת אזרחי המדינה אלא לטובת הצלה פוליטית של בעלי העניין.

עודד פורר: מי שלוקח חלק מקבל שוחד פוליטי".

עודד פורר: עד כאן, סוף ציטוט; בני גנץ, ישיבת הסיעה של כחול לבן, חודש מאי 2019, בדיוק לפני שנה.

עודד פורר: ומה אתם עושים כאן?

עודד פורר: מה עושה כאן יושב-ראש הכנסת?

עודד פורר: לְמה דאגתם לעצמכם בהסכם הזה, לְמה – למעון?

עודד פורר: לשיירה?

עודד פורר: לשררה?

עודד פורר: לחלוקת שרים וסגני שרים במספרים בלתי נתפסים במשבר הכלכלי הגדול ביותר אולי שידעה מדינת ישראל?

עודד פורר: בימים שבהם אנשים שהלכו לבחור בכם, הם לא יודעים איך הם יסיימו את החודש; הם לא יודעים אם תהיה להם עבודה בסוף החודש, אם העסק שלהם ישרוד, אם הצ'קים שלהם יחזרו או לא, אם הצ'קים שהם קיבלו מהלקוחות שלהם יחזרו או לא.

עודד פורר: ומה הבשורה שלכם?

עודד פורר: הבשורה שלכם, כפי שאמר יושב-ראש המפלגה שלך, כפי שאמר יושב-ראש הכנסת בני גנץ, היא עוד כלי לא לטובת אזרחי המדינה אלא לטובת הצלה פוליטית של בעלי העניין.

עודד פורר: ונראה לי שכבר לא מדובר על הצלה פוליטית של נתניהו.

עודד פורר: כרגע אתם עסוקים בהצלה הפוליטית שלכם, של עצמכם, ובשביל זה אתם מוכנים ללכלך את הידיים שלכם בבוץ, לעצום עיניים, לבלוע את הבושה ולפעול בניגוד לכל מה שאתם מאמינים בו.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אני יחסית צעיר כאן בבניין – יותר ותיק ממך, אבל צעיר בבניין.

עודד פורר: יש ותיקים ממני בבניין.

עודד פורר: אני עוד נהנה לחשוב על עצמי שאני גם צעיר בגיל, למרות שזה הולך ומשתנה.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: אבל אני ראיתי – ואני אומר את זה גם לך; אתה לא צעיר ממני בגיל, בוודאי, אבל בפוליטיקה אולי כן.

עודד פורר: אני עם קילומטרז' פוליטי.

עודד פורר: ראיתי פוליטיקאים מכל הסוגים, עבדתי עם חלקם, ליוויתי אותם שנים ארוכות.

עודד פורר: ראיתי גם את התהליך שקורה לרבים מהם, וזה תהליך שקורה לפעמים בפוליטיקה.

עודד פורר: קשה מאוד להילחם בו.

עודד פורר: זה תהליך שבו אתה רואה פתאום איך האג'נדה של הפוליטיקאים מתחילה להתכופף לאט-לאט, מתכופפת קצת ועוד קצת ועוד קצת ועוד קצת עד שהם שוכחים על מה הם נלחמים.

עודד פורר: הם שוכחים על מה הם יצאו לדרך ומה הייתה המטרה שלהם כשהם יצאו לדרך, כשהם נכנסו לעולם הזה.

עודד פורר: בדרך כלל התהליך הזה שתיארתי עכשיו, אדוני השר, לוקח שנים ארוכות.

עודד פורר: זה לוקח זמן.

עודד פורר: עוד קצת ועוד קצת ועוד קצת; לעיתים, אגב, כמה עשורים, הדעיכה והשחיקה הזאת, ואז גם לא שמים לב לזה שהיא קורית.

עודד פורר: אבל מה שקרה פה בזמן כל כך קצר, בכזאת שחיקה ושכחה על מה נלחמתם – בזה עוד לא נתקלתי.

עודד פורר: אולי הזמן ישכיח, אבל ברבות הימים אתה חושב שאולי לא יזכרו לך.

עודד פורר: "לנשכחים ירווח, ולחיים ירפא, / וארץ עוד תחליף קיצה וגם חורפה – – – אבל לאן נוליך את החרפה?

עודד פורר: " וכמו שציטטתי את חבר הכנסת גנץ אפשר לצטט גם אחרים, אדוני.

עודד פורר: אני אצטט אולי את חברתך – עכשיו היא חברתך לרשימה; היא הייתה במפלגה אחרת, עכשיו היא במפלגה אחרת – חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

עודד פורר: כך היא אמרה לפני שנה: אדוני היושב-ראש, מנחם בגין, זכרו לברכה, אמר ששלטון ממושך מוביל להתנשאות על ציבור" ובהכרח מוביל גם לשחיתות.

עודד פורר: "כשאנחנו רואים שהחוק הזה, שהוא אחד מחוקיה הראשונים של הממשלה הזאת – שנזכיר, היא ממשלת מעבר", כרגע – "אנחנו מבינים שאנחנו מדברים על חוק של ג'ובים; על חלוקת הטבות ומנעמים וכיסאות לממשלה שהולכת להיות מוקמת.

עודד פורר: אני מסתכלת מסביב לשולחן הזה", כך אומרת פנינה תמנו שטה, ושואלת: "איפה יהיה לכם בדיוק מקום?

עודד פורר: אז אתם יודעים מה, לצערנו כבר התרגלנו לשר ללא תיק, אבל עכשיו יהיה גם שר ללא עבודה.

עודד פורר: אני בטוחה שיש לכמה מכם עוד רעיונות לשרים, כי אני לא בטוחה שבכלל הממשלה הזאת – שנתניהו יודע איך הוא הולך להמציא כל כך הרבה תיקים.

עודד פורר: אולי ייקחו את שר הגליל והנגב, יעשו שר גליל, שר נגב; שר תרבות, שר ספורט.

עודד פורר: אני באמת מתביישת, כי בסופו של דבר זה לבוא ולומר: אנחנו לא סופרים את הציבור".

עודד פורר: ואפשר לצטט, כמובן, את חבר הכנסת ניסנקורן, שמסביר לנו איך, אם אתה לא נזהר, אתה לאט-לאט מתרגל לשחיתות, ואיך נורמות משתנות והופכות להיות יותר ויותר מקולקלות.

עודד פורר: ואז באים ואומרים: "להוצאה החריגה של כמה מאות מיליוני שקלים בשביל לקנות ובשביל לבנות ממשלה ולעשות אתנן פוליטי – אתה מתרגל".

עודד פורר: את זה אומר אבי ניסנקורן על חוק הגדלת הממשלה.

עודד פורר: מדובר בעו"ד אבי ניסנקורן.

עודד פורר: אני מזכיר לכם מה אמר השופט אלון ומה אמר הנשיא שמגר על העניין הזה.

עודד פורר: ואומר אבי ניסנקורן: בשביל לבנות ממשלה ולעשות אתנן פוליטי.

עודד פורר: אני יכול להמשיך פה עוד, ופשוט חבל לפספס את חברי הכנסת, כי הם דיברו כל כך יפה רק לפני שנה.

עודד פורר: אומר יועז הנדל, כשהוא נואם במליאה, שהוא "מצטער לגלות שהשר לענייני חלל לא נמצא כאן, כי רציתי להגיד לו כמה דברים שקשורים לחלל ולדברים ארציים.

עודד פורר: אנחנו – – – עוסקים כאן

עודד פורר: בדיון שאין לו שום קשר – או אגיד את זה אחרת: זה דיון על הגדלת העוגה.

עודד פורר: אלא שלא עוגת התקציב אלא עוגת הכיבודים – – – את מי אמורה לשרת כמות כזאת גדולה של שרים?

עודד פורר: " שואל חבר הכנסת הנדל.

עודד פורר: מישהו יכול לענות לי?

עודד פורר: ואני אומר לכם את זה – עכשיו אני אומר – הוא שאל את השאלות האלה לא בזמן המשבר הכלכלי הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל, לא בזמן שאזרחי ישראל לא יודעים מה יעלה בגורלם הכלכלי מחר בבוקר ומאיפה הם מביאים פרנסה לילדים שלהם.

עודד פורר: הפניות שאני מטפל בהן כיושב-ראש ועדת כספים, אדוני, לא מגיעות ממגזר כזה או ממגזר אחר – מכל קצות הקשת הפוליטית: מחילונים, מדתיים, מחרדים, מערבים, מדרוזים.

עודד פורר: כולם.

עודד פורר: אין אחד שהמשבר הזה פוסח עליו.

עודד פורר: ואתם עוסקים פה לא בחלוקת העוגה אלא בהגדלת עוגת הכיבודים.

עודד פורר: ואומרת חברת הכנסת אורית פרקש הכהן, שהיא חברת כנסת פעילה ויעילה בוועדת הכספים – אני שומע אותה נלחמת היטב על הנושאים – כך היא אומרת: "20 שנה עסקתי בנושאים שנוגעים לכיס של הציבור, ואני מוכנה להניח שיש צורך – מסיבות קואליציוניות – שממשלה תעבוד טוב, ולמען הציבור היא רוצה להגדיל את מספר השרים.

עודד פורר: לכן, ההסתייגויות שלי נוגעות לזה שאם כל כך חשוב לממשלה, ששמה את הציבור לפני הכול", אומרת חברת הכנסת פרקש הכהן, "להגדיל את מספר השרים ולשכות השרים, אז שהדבר ייעשה באותה מסגרת של 18 שרים.

עודד פורר: " כלומר, העלות הכוללת של לשכות 18 שרים תחזיק את הכול.

עודד פורר: אז היו כ-26 שרים, אז עכשיו אתם מתכוונים שהעלות הזאת של 18 שרים תחזיק 36 שרים ועוד 16 סגני שרים?

עודד פורר: וכשאנחנו מדברים, דווקא בתקופה כזאת, כשהיד על הכיס – איך אומרים – מאוד מאוד דוחקת, כל שקל שמוציאים כאן – וגם כאן תיארה את זה טוב חברת הכנסת פרקש הכהן.

עודד פורר: "בסכום הזה, של 100 מיליון שקל בשנה" – ואגב, זה יוחס למספר הרבה יותר קטן של שרים – "אפשר להעסיק כל שנה", אדוני שר החינוך, "עוד 1,700 מורות ומורים" בבתי הספר היסודיים, לממן "משכורת שנתית של יותר מ-1,500 גננות, וגננים, במדינת ישראל", והרשימה עוד ארוכה.

עודד פורר: וגם אתה, אדוני, חבר הכנסת גינזבורג, התלוננת קצת על ספסלי הקואליציה היתומים בנאומך לפני שנה.

עודד פורר: אמרת כך: "אנחנו רק נבחרנו, ומה שמאוד משתקף וברור במליאה הזאת הוא שיש צד אחד באולם שכמעט לא רואים אותו".

עודד פורר: הוא לא מגיע.

עודד פורר: הוא נלחם כדי להיבחר אבל הוא לא מגיע.

עודד פורר: אז אתה פנית לחברי הכנסת החדשים ואמרת להם: "החוק הראשון שאתם הולכים להצביע עליו הוא לא חוק חברתי, הוא לא דאגה לטיפול בעוטף עזה או בקצבאות הנכים והוא לא שיפור מערכת הבריאות או הדיור.

עודד פורר: הוא גם לא על שוויון הזדמנויות או על ערכים ואידיאולוגיה.

עודד פורר: ההצעה הראשונה של חברי הקואליציה" – אגב, רובם לא נמצאים כאן – היא על חלוקת ג'ובים.

עודד פורר: "אתם הולכים להצביע על חלוקת תפקידים לחברים שלכם, על הרחבת ממשלה שכולם יודעים שהיא הרחבה לא נחוצה, מיותרת, מבזבזת.

עודד פורר: זו הצבעה שמחלישה את הכנסת".

עודד פורר: אתה, שחתום ראשון על שתי הצעות החוק האלה, שעמדת בראשות הוועדה שקידמה הרחבת ממשלה לממדים בלתי נתפסים בכלל, עם שחיקה של הכנסת בכל אחד מהחוקים האלה.

עודד פורר: ואתה עוד אומר: "אתם מדברים על משילות", כך אתה אומר, "ועל חיזוק בית המחוקקים – אתם מחלישים את בית המחוקקים, כי ברור שהחוק הבא שלכם יהיה החוק הנורבגי המורחב ושכל מי שייבחר להיות חבר בממשלה המנופחת הזאת יפנה את מקומו לבא בתור ברשימה".

עודד פורר: מה קרה בשנה הזאת?

עודד פורר: החוק הנורבגי המורחב, שהיית כל כך נגדו לפני שנה, הפך להיות כל כך ראוי עד כדי שתילחמו בבית המשפט העליון כדי שירשו לכם לעשות את החוק הנורבגי בכל מיני פוזיציות כאלה ואחרות?

עודד פורר: ואתה מסיים ואומר: "כולם יודעים שהרחבת הממשלה תוביל ליצירת משרדים חדשים ופיצול משרדים קיימים.

עודד פורר: זה לא משרת אף אחד מלבד את עצמכם, את החברים שלכם, וזה בטח לא יעזור לציבור.

עודד פורר: זה לא לעשות טוב, זה לא לעשות טוב לציבור – – – אבל אתם יודעים מה", כך אתה אומר, "אולי זאת הפכה להיות התרבות הפוליטית שלכם".

עודד פורר: וחברך אסף זמיר, חבר הכנסת זמיר, שעלה לדבר אחריך, בחוש ההומור האופייני לו אומר כך: "במהלך קמפיין הבחירות – –"

איתן גינזבורג: הוא רצה להיות סגן שר החלל.

עודד פורר: מספר חבר הכנסת זמיר: "– – שאלו אותי: אסף, אם תזכו, מה תרצה להיות?"

איתן גינזבורג: אני פשוט יודע כי הרבה חברי כנסת ציטטו את הנאומים האלה כבר.

עודד פורר: "אמרתי: אני מקום 19 במפלגה, לאן אני כבר אוכל להגיע?

עודד פורר: אני רוצה להיות סגן שר החלל.

עודד פורר: אמרו לי: אין משרד כזה.

עודד פורר: אמרתי בצחוק: טוב, נקים.

עודד פורר: חשבתי שזה נשמע נורא מצחיק", אומר חבר הכנסת זמיר, "אבל הינה, אנחנו הולכים להקים משרד חלל.

עודד פורר: אנחנו הולכים להקים הרבה מאוד משרדים.

עודד פורר: וכמה עצוב לי", הוא אומר אז, כי הוא לא היה אמור להיות חלק מהקואליציה, "כי החלום שלי להיות סגן שר החלל בתוך משרד המדע – – – הולך ומתרחק בגלל תוצאות הבחירות".

עודד פורר: אז כנראה שהחלום היה מאוד מאוד חזק, שהוא פעל חזק מאוד כדי להגשים אותו, עד כדי כך שאולי אפילו הוא יהיה שר החלל, ולא סגן שר החלל.

איתן גינזבורג: לפעמים חלומות מתגשמים.

עודד פורר: כן, לפעמים אומרים: Be careful what you wish for it might come true .

עודד פורר: אני לא יודע, זה עלול להתגשם.

עודד פורר: אבל באמת, אתה יודע, אני יכול להמשיך פה בציטוטים על ציטוטים.

עודד פורר: אנחנו עוסקים כאן באירוע חסר תקדים; חסר תקדים במה שעושים כאן למשטר הישראלי; חסר תקדים במה שעושים כאן לממשלת ישראל ולכנסת – שינוי משטרי בצורה כזאת שכל-כולו הכנסת הסכם פוליטי לתוך חוק-יסוד.

עודד פורר: הרי זאת המטרה.

עודד פורר: אי-אפשר לעשות הסכם פוליטי, אז בואו נעשה אותו בחוק-יסוד.

עודד פורר: ועושים את זה בתקופה, אדוני – מה אני אגיד לך, לא יכולתם לבחור תקופה יותר גרועה לעשות את העניין הזה.

עודד פורר: ואל תתרצו לעצמכם שאתם עושים את זה כדי להציל את המדינה, שאתם עושים את זה כדי להציל אותנו מהקורונה או כדי להציל את הכלכלה.

עודד פורר: אתם עושים את זה כדי להציל את עצמכם מהחרפה הפוליטית שהתגלגלתם אליה.

עודד פורר: ואתם יודעים, אתה יודע בתוך-תוכך שטעיתם.

עודד פורר: אתה יודע בתוך-תוכך שאתם צועדים בנתיב לא נכון – לא כי אסור להקים ממשלה ולא כי אי-אפשר להקים ממשלה.

עודד פורר: עוד פעם אני אומר:

עודד פורר: אתם רוצים להיות חלק מהממשלה – תהיו חלק מהממשלה, אבל לא ככה.

עודד פורר: לא ממשלה שאחד הסעיפים בהסכם הקואליציוני שלה אומר: אין לממשלה הזאת קווי יסוד.

עודד פורר: נציג את קווי היסוד אחר כך.

עודד פורר: מה הממשלה תעשה?

עודד פורר: זאת אומרת שאתם אומרים שקווי היסוד של הממשלה הזאת זה רק משרדים, תפקידים, שררה וכיבודים.

עודד פורר: על זה אתם נלחמים.

עודד פורר: סעיף אחד בהסכם, חבר הכנסת חמד עמאר, אני חיפשתי, שמדברים בו על הקורונה.

עודד פורר: ואני אומר לעצמי: המשק קורס, המגזר העסקי בוער, עסקים עולים באש מבחינת היכולת שלהם להתקיים.

עודד פורר: ואני אומר: איפה הסעיף בהסכם הקואליציוני שיגיד: בתוך 30 יום הממשלה הזאת תחוקק דמי אבטלה לעצמאים?

עודד פורר: חיפשתי אותו.

עודד פורר: אתה יודע, יש גם מפלגות אחרות שעשו הסכמים קואליציוניים – המפלגות החרדיות, מפלגות אחרות – מול נתניהו.

עודד פורר: הן שמו שם את מה שהן רוצות לבוחרים שלהן.

עודד פורר: הן שמו שם חקיקה.

עודד פורר: נכון, הן קיבלו את כל הכיבודים, אבל הן שמו שם גם את הנושאים.

עודד פורר: אני יכול לא להסכים עם הנושאים, אבל הן שמו את זה.

עודד פורר: לא רק שהן שמו את זה – את חוק הגיוס, שעל זה הן נלחמו, הן שמו בהסכמים הקואליציוניים שלהן.

עודד פורר: ואתם התחייבתם לציבור – ואגב, גם לנו – שתלכו על חוק גיוס של שוויון בנטל שאומר שכל אחד, כל אזרח, יעשה או שירות צבאי או אזרחי או לאומי.

עודד פורר: בקווי היסוד, על דבר אחד כן חתמתם:

עודד פורר: על חוק הגיוס שניסחה מועצת גדולי התורה.

עודד פורר: על זה חתמתם.

עודד פורר: אני שואל אתכם: הרי אתם מסתובבים בציבור.

עודד פורר: לא תוכלו לברוח מזה.

עודד פורר: אתם תראו את השכנים שלכם, אתם תראו את החברים שלכם, אתם תראו את המשפחה שלכם, כשהעסקים שלהם יקרסו, כשיפטרו אותם מהעבודה שלהם, כשכבר תיגמר התקופה של דמי אבטלה ולא יהיה להם מאיפה להביא אוכל הביתה.

עודד פורר: ומה תגידו להם?

עודד פורר: אבל תראו, בהסכם הצלחנו להגיע לזה שיהיה ראש ממשלה וראש ממשלה חלופי.

עודד פורר: וגם לראש הממשלה החלופי יהיו סידורי דיור.

עודד פורר: לא סתם יהיה ראש ממשלה חלופי כזה שעוסק בענייני המדינה, הוא גם יהיה עם סידורי דיור.

עודד פורר: ולא רק שהוא יהיה עם סידורי דיור, גם יהיו 36 שרים ו-16 סגני שרים.

עודד פורר: ואני שואל אתכם: מה יעשו 36 שרים ו-16 סגני שרים?

עודד פורר: איזו חקיקה תקדמו כאן בכנסת?

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

עודד פורר: מה תעשו לטובת הציבור ששלח אתכם, שנושא את עיניו אליכם?

עודד פורר: תזכרו את המשפטים שאמר אלתרמן: "לנשכחים ירווח, ולחיים ירפא, / וארץ עוד תחליף קיצה וגם חורפה", אבל לאן, לאן תוליכו את החרפה?

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, 12 דקות מלאות לרשותך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעטים הם הרגעים המכוננים בחייה של אומה, ואני חושב שהעם היושב בציון מרגיש שאנחנו עומדים בפני רגע כזה.

שלמה קרעי: נכון, ישנם רעשי רקע, ישנו מסך עשן, ישנם כאלה המנסים להחמיץ לנו את הרגע, תרתי משמע, ולא לתת לנו להרגיש את אותו רגש עילאי, מזוקק, מכונן.

שלמה קרעי: אבל אנחנו כאן לאחר תקופה ארוכה מנשוא של חוסר ודאות, בתוך משבר בריאותי חמור ומערכה כלכלית עוקבת לא פשוטה.

שלמה קרעי: אנחנו כאן ניצבים בפניכם, אזרחי ישראל, שמים בצד, באופוזיציה, את המחלוקת ואת בעלי המחלוקת, מישירים מבט ואומרים לכם: התאחדנו בשבילכם.

שלמה קרעי: התאחדנו.

שלמה קרעי: למרות שאנחנו, בליכוד ובמחנה הימין כולו, שילמנו מחירים כבדים ביותר לטובת הקמת הממשלה הזאת, יש יאמרו אף מחירים מופרזים, אבל יש לנו אחריות, ואין בעת הזאת ברירה אחרת.

שלמה קרעי: השכלנו לעצור את הידרדרות השיח, לעצור את השנאה והעמקת הקוטביות בעם ולהקים בעת הזאת, בהתאם לרצון הבוחרים בקלפי, את הממשלה הטובה והיציבה ביותר האפשרית, לתפארת מדינת ישראל.

שלמה קרעי: חלק מיושבי הבית הזה לא רואים בעין יפה את הקמתה של הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: הם התאהבו בקמפיין השנאה שלהם כלפי מגזרים שונים במדינת ישראל, עד כדי כך שקמפיין הבחירות הפך להיות בשבילם המטרה ולא האמצעי.

שלמה קרעי: ישנו חבר כנסת אחד, לא בממדים של גוליית, אבל כמוהו הקפיד להגיע בכל יום לוועדה המיוחדת להקמת הממשלה ולחרף ולגדף מערכות ישראל – הלפיד היחיד בעולם שמפיץ חושך ושנאה.

שלמה קרעי: חברי סיעתו, יש עתיד, הולכים אחריו כסומים באפלה ובאים גם הם וצווחים ככרוכיה, אבל אם נזקק את מכלול הטענות והטרוניות של חברי יש עתיד בכור היגיון צרוף, לא יישאר ממנו מאומה.

שלמה קרעי: הטענה העיקרית שחזרה על עצמה לאורך עשרות שעות של דיונים הייתה: למה צריך לעגן הסכם קואליציוני בחוק-יסוד?

שלמה קרעי: חבריי לאופוזיציה, לפחות אחד שנמצא כאן, האם זה סוג הטענות שעליהן אתם מתכוונים לבסס את האלטרנטיבה השלטונית שלכם – טענות של "למה"?

שלמה קרעי: זה מה שמפריע לכם, הצד הטכני של עיגון ההסכם?

שלמה קרעי: לא מעל מיליון מובטלים?

שלמה קרעי: לא מאות אלפי עסקים קורסים שזקוקים לממשלה יציבה?

שלמה קרעי: לא מיליוני אזרחים בישראל שנושאים עיניים לבית הזה ורוצים מנהיגות?

שלמה קרעי: לא כלום, רק למה זה בחוק ולא בלחיצת יד?

שלמה קרעי: לא שמעתם על הנחיות משרד הבריאות שאוסרות לחיצת ידיים?

שלמה קרעי: טענה נוספת שחזרה על עצמה כמעט מפי כל דובר ודוברת של יאיר לפיד הייתה: בזבוז כספי ציבור בהשוואה למדינות אחרות.

שלמה קרעי: הלכתי ובדקתי, והינה התוצאות כפי שעולות מתוך מסמך של ה-OECD לשנת 2017, חוץ ממדינת ישראל, שעדכנתי בהתאם לחוק המתגבש.

שלמה קרעי: ההשוואה היא ל-13 דמוקרטיות בעולם שעליהן נוהג המכון הישראלי לדמוקרטיה – שלא חשוד באהבת המחנה הימני – להשוות אותנו, מדינות כמו שווייץ, אוסטריה, נורבגיה, פינלנד, שבדיה ועוד, מדינות עם אוכלוסייה שבין 5 ל-12 מיליון נפש.

שלמה קרעי: ביצעתי בדיקה לגבי שלושה פרמטרים: מספר נבחרי הציבור במדינה, מספר נבחרי הציבור למיליון נפש ועלות נבחרי הציבור למדינה – תמונה כוללת ולא בחינה נקודתית של פרמטר אחד מתוך המכלול, כפי שנוהגים יריבינו הפוליטיים לעשות.

שלמה קרעי: כאן יש לסייג כי את העלות במדינות האחרות הערכתי ביחס ישר לעלויות במדינת ישראל, מחוסר מידע נוסף.

שלמה קרעי: בנוסף, הכנסתי בנתונים של ישראל מימוש מלא של ההסכם הקואליציוני, כלומר 36 שרים, 16 סגני שרים ו-14 חברי כנסת חדשים שיוכלו להיכנס בחוק הנורבגי, למרות שהצפי הוא כנראה הרבה פחות מזה.

שלמה קרעי: אחרי כל ההשמצות והמוסר, התקווה שלי הייתה שלפחות לא נהיה במקום האחרון במדדים האלה.

שלמה קרעי: לא ציפיתי לתוצאות שהתקבלו: מדינת ישראל, עם 134 נבחרי ציבור בסך הכול בשלטון המרכזי, כולל חברי כנסת, שרים, סגני שרים ומימוש מלא של החוק הנורבגי המתוכנן, נמצאת במקום הראשון – עם מספר נבחרי הציבור הנמוך ביותר.

שלמה קרעי: תקשיבו לזה: ממוצע נבחרי הציבור עומד על 202 נבחרים באותן מדינות.

שלמה קרעי: חשבתי: אולי בהתאמה לגודל האוכלוסייה אנחנו מגזימים.

שלמה קרעי: כאן קיבלתי שמדינת ישראל נמצאת עם 15 נבחרי ציבור למיליון נפש, ושוב במקום הראשון, הנמוך ביותר, בהשוואה לממוצע של 28 נבחרי ציבור למיליון נפש במדינות האלה.

שלמה קרעי: אז במה מדובר כאן בסך הכול?

שלמה קרעי: בחילוקי דעות על מבנה השלטון המרכזי.

שלמה קרעי: במדינות האחרות יש פחות שרים והרבה יותר חברי פרלמנט, ובישראל החלוקה אחרת.

שלמה קרעי: את זה אפשר לבחון על פי שני מדדים: יציבות ועלויות.

שלמה קרעי: מבחינת יציבות, ניקח לדוגמה את ממשלת נתניהו השנייה, ב-2009, עם 30 שרים – ממשלה יציבה מאוד, שהחזיקה ארבע שנים ארוכות והצילה את מדינת ישראל מהמשבר הכלכלי העולמי.

שלמה קרעי: כלומר, ממשלה צרה אינה ערובה ליציבות, ואולי להפך.

שלמה קרעי: במדד העלות אנחנו במקום טוב באמצע.

שלמה קרעי: ממוצע העלות במדינות אלו לנבחרי הציבור הוא כ-390 מיליון שקל בשנה, וזה גם סדר הגודל של העלות של מימוש מלא של ההסכם, מה שכנראה יהיה הרבה פחות.

שלמה קרעי: בשורה התחתונה, הטענה של בזבוז כספי ציבור היא טענה פופוליסטית שאינה עולה בקנה אחד עם העובדות.

שלמה קרעי: גם נציג המכון הישראלי לדמוקרטיה שהשתתף בדיון בוועדה המיוחדת הודה כי לא מדובר במבנה מושחת ובזבזני מבחינת העלויות, אלא בכך שלדעתם דרושים יותר חברי פרלמנט לצורך פיקוח, ושלטעמם ממשלה מצומצמת תהיה יותר יציבה.

שלמה קרעי: בסדר.

שלמה קרעי: לכל חוות דעת פילוסופית של איש אקדמיה אפשר למצוא חוות דעת מנומקת היטב שתסתור אותה.

שלמה קרעי: ממשלה יציבה או לא לא תלויה רק בנתונים סטטיסטיים ובמגדלים פורחים באוויר, אלא גם, ובעיקר, בהרמוניה של הגורמים המרכיבים אותה.

שלמה קרעי: אבל מה, העובדות אף פעם לא מצליחות לבלבל את אנשי יש עתיד.

שלמה קרעי: זה היה פשוט מחזה מביש.

שלמה קרעי: ברגע שהבינו שאני לא מתכוון סתם להגיב ולצעוק אלא לתת נתונים ועובדות, הם לא הפסיקו להפריע.

שלמה קרעי: אתה זוכר את זה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: ואתם יודעים מה?

שלמה קרעי: אם היה מדובר בחבורה של צדיקים וצנועים שבזבוז כספי ציבור מעלה קבס בגרונם, מילא, אבל הצביעות עולה על כל דמיון.

שלמה קרעי: הם צועקים מצד אחד על שחיתות, ומהצד השני מכניסים את היד לקופה הציבורית ועושקים אותה בכ-9 מיליון שקלים בשלוש השנים הקרובות בתקציב הוצאות שוטפות, כן?

שלמה קרעי: זה החוק, תקציב הוצאות שוטפות של חברי כנסת שכבר אין להם בגינם הוצאות שוטפות – הם לא יושבים בסיעתם.

שלמה קרעי: בסוגיה הזאת עוסקות ההסתייגויות שלי ומציעות למנוע את עושק הקופה הציבורית בידי יש עתיד-תל"ם, שלא לדבר על אלו – כמו שחבר הכנסת מיקי לוי נוהג לומר: הממשלה ביד אחת נותנת וביד אחת לוקחת; אתם – יד אחת לוקחת ויד אחת לוקחת גם כן:

שלמה קרעי: גם משכורת של עשרות אלפי שקלים כחברי כנסת וגם פנסיה תקציבית שחונקת את הקופה הציבורית בעשרות אלפי שקלים בחודש, לאלו מכם שמקבלים אותה.

שלמה קרעי: כשאתם מדברים על שחיתות תגלו פעם לציבור אם המשכורת שאתם מושכים ממנו כל חודש היא יותר או פחות מ-100,000 שקלים.

שלמה קרעי: טלו קורה מבין עיניכם.

שלמה קרעי: מצד אחד צועקים על חוק פרסונלי ואנטי-דמוקרטי, ובאותה נשימה פונים לבג"ץ שיפסול את בחירת העם, שיפסול מועמד שבאופן ישיר קיבל 50% מהקולות, ובאופן עקיף, על ידי נבחרי הציבור בכנסת, זוכה עכשיו לכשני-שלישים מהקולות.

שלמה קרעי: בשביל מה אתם שולחים את הבוחרים שלכם בקלפי?

שלמה קרעי: בשביל מה, כדי ללכת לגננת – לבג"ץ – שתתערב בשבילכם?

שלמה קרעי: תתפטרו, שימו את המפתחות על השולחן, תנו את המפתחות לבג"ץ, ואנחנו נסדר להם כאן מקום של כבוד בין ספסלי האופוזיציה.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: הפתרון הכי קל הוא לאסור ולהחרים.

שלמה קרעי: זה האלגוריתם החמדני הקבוע של חסרי האחריות ושל העצלנים שמחפשים לעצמם חיים קלים.

שלמה קרעי: זה הכי קל.

שלמה קרעי: שלמה המלך אומר במשלי: "על שדה איש עצל עברתי ועל כרם אדם חסר לב.

שלמה קרעי: והנה עלה כֻלו קמשֹׂנים כסו פניו חרֻלים וגדר אבניו נהרסה".

שלמה קרעי: חברי יש עתיד, זו גם עצלות וחוסר נכונות להיכנס תחת האלונקה בעת משבר וגם התנהלות ללא רגישות, חסרת לב, כלפי כל אותם מיליון מובטלים ומאות אלפי העסקים הקורסים, שזקוקים לממשלת אחדות יציבה.

שלמה קרעי: לפיד כבר שקוע במ"ט שערי קנאה ושנאה ותחרות, אין לו כנראה תקנה, אבל אתם – לא רוצים לעזור, לפחות אל תפריעו.

שלמה קרעי: הממשלה הזאת שאנחנו נקים כאן תשרת היטב את הציבור, תבוא לטובת האזרחים.

שלמה קרעי: אנחנו כבר מקדמים חוקים במאבק בבנקים, בעושק הבנקאי, לביטול עמלת פירעון מוקדם על המשכנתה, לביטול מגבלת שליש הפריים, לחסוך לציבור בישראל מאות שקלים, ואולי אלפי שקלים, בחודש, שעושקים אותם במערכת הבנקאית.

שלמה קרעי: גם בעת המשבר הזה הבנקים לא מאפשרים בהרבה מקרים דחייה של תשלומי הלוואות, לא נותנים את החמצן שהמדינה זקוקה לו.

שלמה קרעי: כל מה שהממשלה עושה – זה לא מספיק אם בתוך המערכת ואם בין האזרחים בעצמם לא תהיה גם שותפות וערבות הדדית.

שלמה קרעי: אנחנו כאן מקימים את הממשלה הזאת לטובת הציבור בישראל, ואנחנו מבטיחים לכם שזה מה שיהיה לנגד עינינו לאורך כל הדרך.

שלמה קרעי: לא נתפעל מרעשי רקע.

שלמה קרעי: רעשי הרקע תמיד יהיו, תמיד יחפשו את הנקודות שלא מאירות באור יקרות, אבל אור היקרות הזה ילווה את הממשלה הזו להצלחה רבה, בעזרת השם.

שלמה קרעי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה.

איתן גינזבורג: 15 דקות לרשותך.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: לפני שאני אגיע לנאום שלי, חבר הכנסת קרעי, לתמוך באדם עם שלושה כתבי אישום זה לא משהו שהוא איזה חוסר הבנה או חוסר הסכמה קטן.

שלמה קרעי: חזקת החפות עומדת לכל אחד.

בועז טופורובסקי: לעשות ממשלה עם 52 שרים וסגני שרים, כמעט חצי מחברי הכנסת, זה לא איזשהו משהו קטן.

בועז טופורובסקי: הסכם קואליציוני שלא מדבר על הקורונה חוץ מזה שהוא אומר "בגלל הקורונה", אבל אין שום דבר, זה לא משהו קטן.

שלמה קרעי: – – – חבר הכנסת טופורובסקי.

שלמה קרעי: העובדות לא מבלבלות אתכם אף פעם.

בועז טופורובסקי: גירעון מטורף וחוסר החלטות שאתה רואה – אני לא רואה עצמאי אחד שאומר: איזה יופי, איך המדינה עוזרת לי בדיוק כשאני צריך אותה – זה לא משהו קטן.

שלמה קרעי: בשביל זה צריך ממשלה.

בועז טופורובסקי: מעל מיליון מובטלים זה לא משהו קטן.

בועז טופורובסקי: כל הדברים האלה הם לא דברים קטנים, הם דברים גדולים שנוגעים לאזרחים במדינת ישראל, לא לאנשים שיושבים כאן.

בועז טופורובסקי: אתה מדבר על פנסיות?

בועז טופורובסקי: איפה העצמאים שאין להם לא פנסיה, לא דמי אבטלה?

בועז טופורובסקי: אומרים להם שיש להם מענקים אבל האתר אפילו לא עולה.

בועז טופורובסקי: העיקר שראש הממשלה בא ואמר למנהל רשות המיסים: זה עליך.

בועז טופורובסקי: אנחנו רואים ממשלה שטובה בלהטיל אחריות על אחרים.

בועז טופורובסקי: אני חוזר לנאום שלי שהתחלתי אתמול.

בועז טופורובסקי: אתמול התחלתי להקריא את שמות ההרוגים בתאונות הדרכים בשנה האחרונה החל ממאי – בעצם הפעם הראשונה שנבחרנו לכנסת העשרים-ואחת.

בועז טופורובסקי: בשנה האחרונה, שלוש מערכות בחירות; באתי והסברתי איך בכל השנה הזאת אנשים המשיכו למות בדרכים – מלחמה שגבתה יותר קורבנות מכל מלחמות ישראל – והממשלה לא עשתה יותר מדי; איך בעשרות מיליונים היה אפשר להציל חיים בעוד על השרים ועל הגדלת ממשלה ועל בחירות מוציאים את הכספים האלה, אבל על תיקון תשתיות – לא עושים את זה.

בועז טופורובסקי: הפסקתי באמצע חודש אוקטובר, אז אני ממשיך ומזכיר: בחודש אוקטובר 2019 נהרגו 38 בני אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-17 באוקטובר נהרגו צעיר בן 19 וגבר בשנות החמישים לחייו בתאונה שאירעה בכביש 232 סמוך לצומת איבים.

בועז טופורובסקי: בכביש זה נהרגו בעשור האחרון 30 אזרחים.

בועז טופורובסקי: עלות תיקונו היא בסך הכול 56 מיליון שקלים.

בועז טופורובסקי: אדוני חבר הכנסת קרעי, אדוני היושב-ראש, סגן שר בממשלת נתניהו החמישית עולה 2.2 מיליון; שר עולה 6.5 מיליון ש"ח; 56 מיליון שקלים והיינו מתקנים את כביש 232.

בועז טופורובסקי: 100 מיליון שקל היינו חוסכים השנה, 800 מיליון שקל היינו חוסכים מאז 2013, שאז מפלגת יש עתיד הציעה את החוק והעבירה את החוק לצמצום מכסת השרים וסגני השרים.

שלמה קרעי: אתם רוצים לקחת אותנו לבחירות, חבר הכנסת טופורובסקי.

שלמה קרעי: זה עולה הרבה יותר.

בועז טופורובסקי: אנחנו לא רוצים לקחת אתכם לבחירות; אנחנו רוצים ממשלת אחדות – שים לב – אמיתית, לא ממשלת נתניהו החמישית שבה בני גנץ הוא גלגל חמישי.

בועז טופורובסקי: ב-19 באוקטובר נהרגה אירנה דובינסקי, בת 30 מקריית ים, יחד עם בתה ענת, בת 12.

בועז טופורובסקי: מכוניתה התנגשה במשאית סמוך למחלף בן שמן בכביש 6.

בועז טופורובסקי: לאחר שלושה ימים נפטר גם התינוק שהיה ברחמה של אירנה ושיולד לאחר התאונה.

בועז טופורובסקי: ב-22 באוקטובר נהרגה דוחא סלאמה, בת 25 מקלנסווה.

בועז טופורובסקי: היא נסעה לבקר את אחיה, אשר נפצע בתאונת דרכים, התנגשה באוטובוס ונהרגה במקום, היא נסעה לבקר את אחיה שנפצע בתאונת דרכים ונהרגה בעצמה.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום, 22 בחודש אוקטובר, נפטרה מפצעיה יעל רוז גולדשטיין בת השש, אשר נפגעה מכלי רכב סמוך למושב אמונים ארבעה ימים לפני כן.

בועז טופורובסקי: ב-24 באוקטובר נחמן יוסף מרקוביץ, בן 24, נהרג מפגיעת רכב בנתיבי איילון.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום חאלד אחמד דבאח בן ה-14 נהרג מפגיעת רכב כאשר רכב על אופניו החשמליים סמוך לדיר אל-אסד.

בועז טופורובסקי: באותו יום ארור נהרג גם גבר צעיר בשנות השלושים לחייו בהתנגשות בין אופנועו לבין רכב פרטי בירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-25 באוקטובר נהרג ניסים יונתנוב בן ה-15 מפגיעת רכב כאשר רכב על קורקינט חשמלי באשדוד.

בועז טופורובסקי: ב-26 באוקטובר כרמית סררו בת ה-30 נהרגה סמוך לצומת אבליים בתאונה בין מכוניתה לאוטובוס.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום ערפאת חסנין מסארווה, בן 57, נהרג מפגיעת טרקטור סמוך לטייבה.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום נהרגו שני צעירים בני 25 בתאונה בין רכב פרטי לרכב מסחרי בצומת כפר יאסיף.

בועז טופורובסקי: בסוף שבוע הדמים הזה נגבו גם חייו של גבר בשנות הארבעים אשר רכבו הפרטי התנגש ברכב חונה בבית שמש.

בועז טופורובסקי: זה חודש אוקטובר, שימו לב, מכל הארץ, בכל הגילים.

בועז טופורובסקי: מכל גוני האוכלוסייה אנשים מתים בדרכים.

בועז טופורובסקי: בחודש נובמבר 2019 נהרגו 28 בני אדם בדרכים.

בועז טופורובסקי: ב-5 בנובמבר נהרג רוכב אופנוע בן 26 בתאונה עם רכב פרטי על כביש 784 סמוך לכפר מנדא.

בועז טופורובסקי: עוד באותו יום נהרג חקלאי בן 60 לאחר שהטרקטור שבו נהג התהפך בשטח חקלאי סמוך לכרמיאל.

בועז טופורובסקי: ב-7 בנובמבר נהרגה דורית שליט, בת 60, מקיבוץ איילת השחר, כשהתהפכה עם רכבה לוואדי סמוך לקיבוץ גונן.

בועז טופורובסקי: ב-8 בנובמבר רדא חרטביל, בן 38 מנצרת, נהרג מפגיעת רכב לאחר שעזר לחברו לתקן פנצ'ר בגלגל מכוניתו בכביש 22.

בועז טופורובסקי: ב-10 בנובמבר נהרג רוכב אופנוע בן 40 סמוך למושב ישרש שבשפלה.

בועז טופורובסקי: עוד ב-10 בחודש נהרג נחשון גרוס, בן 35, מקיבוץ גבת, בתאונה בכביש 90, כביש 90 הארור, סמוך לפארן.

בועז טופורובסקי: נחשון שב מאזכרת אחיו כרמל, שנהרג אף הוא בתאונת דרכים.

בועז טופורובסקי: ב-12 בנובמבר נהרג מוסטפא בשיר אבו סמור בן ה-12 מפגיעת רכב ברהט.

בועז טופורובסקי: ב-13 בנובמבר נהרגו האחים מאיר חיים לביא בן ה-27 וניסים שלום לביא בן ה-20, תושבי אלעד, בתאונה בצומת נבלט שבכביש 444, כאשר האופנוע שעליו רכבו התנגש במשאית.

בועז טופורובסקי: ב-14 בנובמבר נפטר רועי אברהם בן ה-25 לאחר שחמישה ימים קודם לכן נפגע מרכב פרטי בזמן שרכב על קורקינט חשמלי בשדרות בן-גוריון שבתל אביב.

בועז טופורובסקי: ב-16 בנובמבר נהרג רוכב אופנוע בן 18 בתאונה שהתרחשה עם רכב פרטי ברחוב גיא בן הינום שבירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-17 בנובמבר נהרג גבר בשנות החמישים לחייו בתאונת דרכים בין משאית לרכב פרטי בכביש 781 סמוך לאעבלין.

בועז טופורובסקי: ב-18 בנובמבר נפטר מפצעיו רוכב אופנוע בן 18 כתוצאה מתאונה שהתרחשה בפסגת זאב בירושלים כשבועיים קודם לכן.

בועז טופורובסקי: ב-23 בנובמבר נהרגה אישה בת 70 בתאונה באזור התעשייה בנוף הגליל.

בועז טופורובסקי: ב-27 בחודש נהרג הולך רגל בשנות השישים לחייו מפגיעת רכב בכביש 20 סמוך למחלף חולות.

בועז טופורובסקי: ב-28 בנובמבר נהרג גבר בן 81 בתאונה בין ריינג'ר לרכב פרטי בכביש 9 בין חדרה לבאקה אל-גרבייה.

בועז טופורובסקי: ב-29 בנובמבר נהרג בנימין אביטל, בן 28, בתאונה בין שני אופנועים ברחוב אבוחצירה בבני ברק.

בועז טופורובסקי: ב-30 בנובמבר איהאב ג'אבר בן ה-31, תושב אבו גוש, נהרג לאחר שהחליק עם אופנועו בכביש 38 סמוך לבית שמש.

בועז טופורובסקי: בחודש נובמבר נהרגו שישה אזרחים ערבים.

בועז טופורובסקי: כמו בנושאים רבים, גם במאבק בקטל בדרכים מפקירה מדינת ישראל וממשלת ישראל את המגזר.

בועז טופורובסקי: בשנת 2019 נהרגו 111 אזרחים ערבים, המהווים 32% מכלל ההרוגים באותה השנה – נתון שרחוק מהאחוז שלהם באוכלוסייה במדינה.

בועז טופורובסקי: אלה ההרוגים בנובמבר 2019.

בועז טופורובסקי: עכשיו אנחנו מגיעים לחודש דצמבר 2019, החודש שבו הכי הרבה נהרגו במהלך חודש בתאונות דרכים – 42 בני אדם נהרגו.

בועז טופורובסקי: ב-1 בדצמבר התרחשה תאונה סמוך לגבעת זאב-צומת עופר, לאחר שרכב שנסע בפראות ובמהירות מופרזת התנגש בצידו האחורי של רכבה של משפחת רימל.

בועז טופורובסקי: בתאונה נהרגו האם ציפי בת ה-34 והבת נועם רחל, בת שלושה שבועות בלבד.

בועז טופורובסקי: איתי בן ה-12, שנפצע באורח אנוש בתאונה, ממשיך להיאבק על חייו עוד מאז בבית החולים שערי צדק.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו היום נהרג הולך רגל בן 74 מפגיעת רכב בצומת בני דרור בכביש 4.

בועז טופורובסקי: עוד באותו יום ראשון נהרג גבר בשנות החמישים לחייו לאחר שנמחץ על ידי המשאית שבבעלותו, אשר הידרדרה בחצר ביתו שבהרצליה.

בועז טופורובסקי: ב-2 בדצמבר נהרגה כנרת עמר, בת 49 ואם לשישה מיבניאל, כשרכבה התנגש חזיתית ברכב מסחרי סמוך ליישוב שדמות דבורה.

בועז טופורובסקי: באותו יום נפטר מפצעיו אמיר קליינר בן ה-11 מירוחם לאחר שהטרקטורון שבו נסע בכביש 204 התהפך לתוך תעלה שבועיים ימים קודם לכן.

בועז טופורובסקי: ב-4 בדצמבר תמר פניגשטיין בת ה-19 נהרגה על מסילת הרכבת הקלה בירושלים ונמחצה למוות.

בועז טופורובסקי: עוד ב-4 בדצמבר נהרגה אישה בשנות הארבעים לחייה בתאונת דרכים בכביש 471 סמוך לאוניברסיטת בר-אילן.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום גבר בשנות השלושים לחייו נהרג בתאונת דרכים בין משאית לרכב פרטי בכביש 784 לכיוון סח'נין.

בועז טופורובסקי: ב-5 בדצמבר משה אוחנה מכפר סבא נהרג לאחר שהחליק עם אופנועו בכביש 40 סמוך למושב זבדיאל שבדרום.

בועז טופורובסקי: ב-7 בדצמבר נהרג גבר בן 49 לאחר שהרכב שבו נהג התנגש בעמוד תאורה בכביש 40 – שוב, סמוך לצומת ישרש.

בועז טופורובסקי: ב-9 בדצמבר נהרגו שני גברים בשנות העשרים לחייהם לאחר שהתהפכו עם רכבם בכביש 25 סמוך לצומת אבו תלול בנגב.

בועז טופורובסקי: ב-11 בדצמבר נהרג גבר בן 30 בתאונת דרכים בין משאית לרכב פרטי שאירעה בכביש 50 סמוך לשכונת רמות בירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-12 בדצמבר נהרגה אישה בת 51, תושבת שפרעם, בתאונה בין שלושה כלי רכב.

בועז טופורובסקי: התאונה אירעה בכביש 722 סמוך לצומת התשבי.

בועז טופורובסקי: ב-16 בדצמבר נהרגו שני רוכבי האופניים, תומר ויינשטיין בן ה-45, אב לשלושה מקדימה-צורן, ויניב לוגסי בן ה-44, אב לשלושה שאף הוא מקדימה-צורן, מפגיעת רכב בכביש 5511, סמוך למחלף הדרים שבשרון.

בועז טופורובסקי: ב-17 בדצמבר נהרג הולך רגל בן 60 מפגיעת רכב ברחוב עולי ציון בתל אביב.

בועז טופורובסקי: ב-19 בדצמבר נהרג גבר בן 60 מרכב חולף בכביש 79 בין ביר אל-מכסור לצומת המוביל שבגליל התחתון.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרגו גם בעל ואישה בשנות השישים לחייהם מנתניה אשר היו בדרכם לאילת בתאונה קשה בין שני כלי רכב פרטיים בכביש 40 סמוך ליישוב נווה חריף שבערבה.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום נהרג גבר בן 93 בתאונה בין רכב פרטי לאוטובוס ברחוב קרן היסוד בגבעת שמואל.

בועז טופורובסקי: ב-20 בדצמבר נהרג מוחמד איאס ריאן בן השלוש, שנפגע ממשאית בכניסה לכפר ברא.

בועז טופורובסקי: עוד ב-20 בחודש עידן לוייב בן ה-12 נהרג לאחר שנפגע מרכב בדרך עכו בקריית מוצקין.

בועז טופורובסקי: ב-22 בדצמבר התרחשה התאונה הקטלנית שבה התנגש קו אוטובוס 947 של אגד בתחנת אוטובוס בצומת בדק בכביש 40.

בועז טופורובסקי: בתאונה זו נהרגו יוסף קהלני בן ה-79 מפתח תקווה, אב לשלוש בנות, היילי סביץ ורנברג בת ה-35 מירושלים, שעלתה לארץ מקייפטאון והיא אם לשלושה ילדים, ונוסף עליהם נהרגו שתי נשים בשנות החמישים לחייהן.

בועז טופורובסקי: ב-26 בדצמבר נהרג גבר בן 37 בתאונה בין שני כלי רכב פרטיים בכביש 42 סמוך לצומת עיינות.

בועז טופורובסקי: ב-27 בדצמבר נהרג הולך רגל בשנות הארבעים לחייו מפגיעת מונית ברחוב העצמאות בחיפה.

בועז טופורובסקי: ב-29 בדצמבר נהרגה צעירה בת 18 בתאונת אופנוע בשדרות שמואל מאיר בירושלים.

בועז טופורובסקי: ב-31 בדצמבר נהרגה אישה בת 40 בתאונה בין רכבה הפרטי לבין משאית בכביש 98 סמוך לצומת בראון.

בועז טופורובסקי: בתה בת ה-14 נפצעה אנוש בתאונה זו.

בועז טופורובסקי: חודש דצמבר סוגר את שנת 2019, שנה שבה עלה מספר הרוגים בתאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: 355 אזרחים נהרגו בכבישי המדינה ב-2019.

בועז טופורובסקי: לצורך השוואה, בשנת 2018 נהרגו 316 אזרחים.

בועז טופורובסקי: בשביל לחדד את הנקודה אני רוצה להדגיש שבעשור האחרון לא חלה שום ירידה משמעותית במספר ההרוגים בכבישים.

בועז טופורובסקי: במקום לחשב מסלול מחדש, למצוא ולקדם פתרונות טכנולוגיים מתקדמים – הרי הטכנולוגיה התקדמה בעשור האחרון – לחשוב יותר לכיוון האוטונומי, לטפל בגורם האנושי, שהוא הגורם לרוב התאונות, במקום לטפל בכבישים המסוכנים, בכבישים האדומים, בצמתים, בכל אזורי הסיכון שאנחנו מכירים, הממשלה מחליטה שלא להחליט, וכשהיא מחליטה שלא להחליט אנשים ממשיכים למות.

בועז טופורובסקי: אני מגיע לשנת 2020.

בועז טופורובסקי: אני רואה שלא אספיק אפילו להקריא את שמות ההרוגים בשנה האחרונה, אבל אני אמשיך עד שאדוני יעצור אותי.

בועז טופורובסקי: בחודש ינואר 2020 נהרגו 24 בני אדם בכבישים.

בועז טופורובסקי: ב-1 בינואר נהרג ח'וזאם שבאט בן ה-17 בהתהפכות טרקטורון במר'אר.

בועז טופורובסקי: באותו היום נקבע מותה של לג'ין מחיסן בת ה-11, שנפצעה אנושות יום קודם לכן בהתנגשות של רכב משפחתה במשאית ברמת הגולן.

בועז טופורובסקי: ב-5 בינואר נהרג גבר בן 40 בתאונת דרכים בין רכבו למשאית בכביש 65.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום, בשעות הערב, נקבע מותה של רדה אבו עסאד בת ה-22 מנצרת עקב תאונה בין שלושה כלי רכב בכביש 75 סמוך למגדל העמק.

בועז טופורובסקי: ב-9 בינואר נהרג גבר בן 50 בתאונה בכביש 310 סמוך לגבעות בר.

בועז טופורובסקי: ב-11 בינואר מוחמד סובחי ג'בארין בן ה-25, תושב אום אל-פחם, נהרג לאחר שהחליק עם אופנועו בכביש 22 סמוך למחלף קריית אתא שבצפון.

בועז טופורובסקי: ב-12 בינואר נקבע מותו של אברהם בסר, בן 10, לאחר שנפגע מאוטובוס במודיעין עילית.

בועז טופורובסקי: ב-13 בינואר נהרגה אישה בת 63 תושבת חיפה בשל פגיעת רכב בצומת קריית חיים שעל כביש 4.

בועז טופורובסקי: ב-14 בינואר נהרג הרב בנימין סופר בן ה-50 בתאונה חזיתית בין שני כלי רכב סמוך לצפת.

בועז טופורובסקי: שני ילדיו אשר היו עמו נפצעו.

בועז טופורובסקי: ב-18 בינואר נהרג גבר בן 22 לאחר שהתנגש עם רכבו בסלע בשולי כביש 90 סמוך למפעלי ים המלח.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נקבע מותה של אחלאם סלאמה, בת 30 מקלנסווה, בשל תאונה בין שני כלי רכב בכביש 5504.

בועז טופורובסקי: אני מבין שזמני תם.

בועז טופורובסקי: נשארו לי עוד הרוגים.

בועז טופורובסקי: אני רק רוצה להגיד שבינואר, בפברואר, במרץ – אז התחילה גם הקורונה – במרץ נהרגו 18 בני אדם, וגם באפריל, שזה חודש שבכולו היינו בסגר, נהרגו 21 בני האדם בכבישים – יותר מב-2018 ו"רק", במירכאות, ארבעה פחות מ-2019.

בועז טופורובסקי: אנשים ממשיכים למות בכבישים, הממשלה לא עושה מספיק, והעצוב הוא שיש פתרונות, יש פתרונות שיכולים למנוע את התאונות האלה.

בועז טופורובסקי: רוב התאונות הן מהגורם האנושי.

בועז טופורובסקי: אם תוקם קואליציה – אני מקווה שלא תצליח ונקים ממשלת אחדות באמת, אבל אם תוקם קואליציה אני מבקש מכם: תשקיעו את הכספים, את המשאבים, את החשיבה הזאת בשביל להציל אנשים ממוות מיותר בדרכים.

בועז טופורובסקי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: לוח תיקונים להצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה); לוח תיקונים להצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה למזכירת הכנסת.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

איתן גינזבורג: חמש דקות, בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, בועז, אני באמת רוצה לברך אותך על הטיפול העקבי והמתמיד שלך בעניין המלחמה והמאבק בתאונות דרכים, שהוא מאבק של כולנו.

אוסאמה סעדי: אתה פה מנית את כל השמות של ההרוגים, ויש עוד, כפי שציינת, גם בחודשים שמתחילת השנה.

אוסאמה סעדי: יש עלייה.

אוסאמה סעדי: בשבוע שעבר הזכרתי פה במליאה שביום הראשון והשני של רמדאן, בשבוע שעבר, ביום שבת וביום ראשון, נהרגו ארבעה צעירים בדרום: ראמי ועבד אל-כרים אבו באדר, שני אחים מלקיה, וסוהיל אל-רבאיעה ועומר אל-אסלע.

אוסאמה סעדי: באמת שאנחנו משתתפים בצער כל המשפחות וקוראים לממשלה להירתם ולהכין תוכנית מפורטת למאבק בתאונות דרכים.

אוסאמה סעדי: אנשים מתים ונהרגים בתאונות דרכים, אבל גם הרצח ממשיך, הרציחות והפשיעה ממשיכים ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: עוד אחד נכנס לרשימה שמסרבת להיגמר, מוחמד אבו חמד, אדוני היושב-ראש, מאום אל-פחם, צעיר, גם הוא נרצח שלשום באום אל-פחם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אנחנו לקראת הסוף מבחינת הנמקת ההסתייגויות שלנו.

אוסאמה סעדי: אני ראיתי את ההודעה שהגשתם, כחול לבן, הליכוד וראש הממשלה, לבג"ץ, ועדכנתם כמה דברים בעניין הקפאת החקיקה בכנסת – שאתם לא מקפיאים את החקיקה ואפשר גם לחוקק – וגם מבחינת הקפאת המנויים – שקיצרתם את זה ל-100 ימים.

אוסאמה סעדי: החוק הנורבגי – אמרתם שאתם מגבשים הצעה.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרתי אתמול בנאום וגם בכל הדיונים אצלך, אדוני היושב-ראש, נימקנו רבות את הקושיות, את המניעה ואת הסוגיות המשפטיות שיש בהסכם הזה.

אוסאמה סעדי: אני מקווה – בג"ץ אמר שייתן את פסק דינו עד מחר, אז נחכה וכולנו אז נחכים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לנצל את שתי הדקות שנשארו ולעדכן שעכשיו, בשעות אלה, אדוני השר, נכנסו עשרות סטודנטים מירדן – אני חושב שזו הפעימה האחרונה – שהיו בעמאן.

אוסאמה סעדי: לפני כמה ימים נכנסו עוד כ-70 מאוניברסיטת אירביד.

אוסאמה סעדי: אנחנו עשינו מבצע של כ-4,000.

אוסאמה סעדי: אני מבקש להודות באמת לחברי חבר הכנסת אחמד טיבי וגם לעוזרים שעמלו ימים ולילות והיו בקשר עם הסטודנטים, במיוחד העוזר שלי נור חוסיין, וענאן ועלי ויתר העוזרים, וחבריי ברשימה משותפת, שבאמת עמלנו והצלחנו להביא את כל הסטודנטים האלה להוריהם.

אוסאמה סעדי: אני גם מעדכן, אדוני היושב-ראש, מאחר שהתחלנו לדבר על יציאה מהמשבר בחינוך: אז זה היום השני של שביתת ראשי הרשויות הערביות.

אוסאמה סעדי: אני מבקש מכבודך כשר חינוך להטיל את כל כובד משקלך על מנת שראשי הרשויות יקבלו את התקציב – הם מבקשים 200–300 מיליון שקל בחודשים האלה על מנת שיוכלו לעמוד בהתחייבויות.

אוסאמה סעדי: אני מבקש גם לעדכן שאנחנו בקשר יום-יומי עם משרד הבריאות בקשר לבחינות.

אוסאמה סעדי: מאחר שמעכשיו חוזרים לשגרה, אנחנו בקשר רצוף עם משרד הבריאות, ואני מבקש לעדכן את הבוגרים שבימים הקרובים משרד הבריאות יפרסם – כמובן, צריך הכנות לוגיסטיות, כי צריך לשמור על מרחקים וצריך אולמות – מועדים לבחינות, הן לרפואה הכללית, הן לרפואת שיניים, הן למקצועות הפארה-רפואיים פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק.

אוסאמה סעדי: אלה המועדים, נוסף למועד הקבוע בספטמבר; המועד שנדחה מאפריל – ייקבעו מועד חדש.

אוסאמה סעדי: גם בסיעוד, הייתה לי שיחה עכשיו הם ד"ר שוש גולדברג ממשרד הבריאות.

אוסאמה סעדי: הם צריכים היום לקבל אישור חריג, ואז גם תיקבע הבחינה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חוץ מהבחינה בספטמבר תיקבע הבחינה – אנחנו מדברים על הסיעוד – בהקדם, בסביבות החודש הבא או בסוף החודש הזה.

אוסאמה סעדי: מבחינת הרפואה, אני חושב שהבחינה תהיה בערך באוגוסט.

אוסאמה סעדי: אנחנו נמשיך לעדכן את כל הבוגרים ואת כל הסטודנטים, כי אנחנו מקבלים ממש פניות רבות.

אוסאמה סעדי: זה העדכון עד עכשיו.

אוסאמה סעדי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עפר שלח.

איתן גינזבורג: 25 דקות, בבקשה.

עפר שלח: תודה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול רוצה להודות לך אישית על דברים חמים שאמרת עליי היום בריאיון רדיו לפני שאני דיברתי – חמים במיוחד, או ראויים לשבח במיוחד, כי היו לנו לא מעט התנגשויות – –

אוסאמה סעדי: באמת, או שאתה – – –

עפר שלח: לגמרי.

עפר שלח: – – גם במהלך דיוני הוועדה המיוחדת.

עפר שלח: אז זה נאה במיוחד.

עפר שלח: וכמובן, כל הדברים הרעים שאמרתי עליך בדיוני הוועדה – אני עומד מאחוריהם ואינני חוזר בדבר מהדברים האלה.

עפר שלח: תראו, החוק שלפנינו נועד לעגן הסכם קואליציוני שהוא חסר תקדים בצורתו ובתוכנו בתולדות המשטר בישראל.

עפר שלח: ממה שיש לי להגיד על החוקים, אתה אדוני היושב-ראש – ומכיוון שרק אתה ושר החינוך פה, אז 50% מהשומעים כבר שמעו – אני רוצה להתמקד בהסכם הזה ובממשלה שאתם מנסים להקים באמצעותו, ואולי תקום, אם יואיל ראש הממשלה בנימין נתניהו להקים אותה, שהרי ממחר ב-24:00 כל המפתחות הם בידיו והוא יחליט לאן פנינו: אם אנחנו הולכים לבחירות רביעיות, אם הוא הולך לנסות לעשות תרגיל אחר, אולי להשיג הישגים נוספים.

עפר שלח: אי-אפשר לדעת.

עפר שלח: אבל אני רוצה באמת להתמקד בהסכם הזה, כי הרי ההסכם הוא הרציונל של הממשלה שעומדת לקום.

עפר שלח: אני רוצה לפתוח בציטוט, כי הרי אין דבר שבנימין נתניהו אוהב יותר מאשר ציטוטים, ובעיקר, אדוני היושב-ראש, הוא אוהב לצטט את וינסטון צ'רצ'יל, מהסיבות הבאות: א.

עפר שלח: הוא רואה את עצמו כסוג של צ'רצ'יל כזה; ב.

עפר שלח: אצל נתניהו תמיד המצב הוא מלחמת העולם השנייה והאויב הוא תמיד הנאצים, יהיה האויב אשר יהיה.

עפר שלח: אדם שביום השואה איכשהו קשר את השואה וזיהוי השואה לקורונה, אני חושב שראוי לדברים האלה שאני אומר.

עפר שלח: יש ציטטות ידועות של צ'רצ'יל בכל מיני נאומים, אבל אני לא מדבר על "דם, יזע ודמעות".

עפר שלח: אני לא יודע, שר חינוך, אם אתה מכיר את הציטטה הנפלאה של צ'רצ'יל על קלמנט אטלי.

עפר שלח: אתה מכיר את זה?

עפר שלח: קלמנט אטלי היה היריב הפוליטי הגדול שלו.

עפר שלח: הוא היה איש הלייבור והוא נהיה ראש ממשלה אחרי צ'רצ'יל – צ'רצ'יל הפסיד בבחירות ב-1946 – ואז אמר צ'רצ'יל את האמירה הידועה שהבוקר מונית ריקה הגיע לדאונינג 10 וממנה יצא קלמנט אטלי.

עפר שלח: אז זהו, שבממשלה שאתם הולכים להקים לא מדובר במונית, מדובר על אוטובוס דו-מפרקי, ולא רק בגלל הכללים החדשים של הנסיעה בתחבורה הציבורית אלא בגלל גודלה חסר התקדים והשערורייתי של הממשלה הזאת.

עפר שלח: אוטובוס אחד, גם בתנאים הקודמים של הנסיעה, לא יספיק.

עפר שלח: אם תקום הממשלה הזאת יצא לו אוטובוס דו-מפרקי ריק לכיוון קריית הממשלה בירושלים, ייסע להנאתו – אולי רכב אוטונומי, שמענו שהייתה רכישה גדולה עכשיו של חברה ישראלית בהקשר של רכבים אוטונומיים.

עפר שלח: בהר חוצבים יושבת מובילאיי, ואולי משם יצא לו האוטובוס הדו-מפרקי הריק, וכשהוא יגיע לקריית הממשלה יצאו ממנו זוגות-זוגות שרי הממשלה שלנו:

עפר שלח: השר לשיתוף פעולה אזורי אנגז'ה עם השר לענייני הנגב, הגליל והפריפריה; והשר לענייני ירושלים ומורשת, כל עוד לא חילקו את המשרד הזה לשניים – לכו תדעו, גם זה עוד יכול לקרות – עם השר לענייני המיעוטים; והשר לענייני התפוצות עם שר משרד המדע והחלל; והשר לעניינים אסטרטגיים עם השר לשוויון חברתי וגמלאים; כל שר, ואולי על פי ההסכם הקואליציוני עוד שר במשרדו – כל שר וסגנו, ואולי שני סגניו, גם את זה יש בהסכם הקואליציוני, 52 איש ואישה בסך הכול.

עפר שלח: כאמור, אוטובוס אחד לא יספיק להם.

עפר שלח: וכל השרים האלה יצאו מן האוטובוס הריק ויפסעו כל אחד אל משרדו הריק ויתרווחו על הכיסא הריק שנמצא שם ויביטו ביומן הריק וישמחו בלבבם, כי לא סתם הם באו.

עפר שלח: הרי אם תקראו – ועוד מעט אני אפרט את סעיפי – חברתי קארין אלהרר, את עורכת דין, את מכירה את ה"הואיל ו" – סעיפי ה"למה אנחנו עושים את מה שאנחנו עושים" שנמצאים בהסכם הקואליציוני, כי הרי ה"הואיל ו" פה הוא מאוד ברור: עת חירום ואחדות לאומית היא ליעקב – או אולי עת משרד השיכון ליעקב ליצמן, לכו תדעו – אבל זאת הסיבה שהתכנסנו.

עפר שלח: אז אני רוצה להקריא.

עפר שלח: אל תעצרי נשימה, חברת הכנסת קארין אלהרר: "הואיל ומדינת ישראל נקלעה למשבר היסטורי עקב התפשטות נגיף הקורונה ועקב המשבר החברתי, הרפואי והכלכלי שנובע ממנו, הגיעו ראש הממשלה ויו"ר הליכוד חה"כ בנימין נתניהו (להלן: 'ראש הממשלה'), ויו"ר כחול לבן וראש הממשלה החלופי, חה"כ בנימין גנץ" – אפשר להגיד "החלופי לכאורה", נכון?

עפר שלח: כי זה עוד לא נסגר, הסיפור הזה – "לכדי החלטה, כי טובתה של מדינת ישראל מחייבת הקמה לאלתר של ממשלת חירום ואחדות לאומית ובכללה קבינט חירום למאבק בנגיף הקורונה וקבינט פיוס שיפעל לאיחוי הקרעים בחברה הישראלית".

עפר שלח: אולי פיוס זה – היה האפיפיור פיוס ה-12, שנודע בשתיקתו.

עפר שלח: יכול להיות שזה זה.

עפר שלח: ואנחנו מתחילים: "ממשלת החירום הלאומית תוביל את ההתמודדות עם מגפת הקורונה על כל היבטיה.

עפר שלח: הממשלה תפעל באמצעות קבינט הקורונה, שיתכלל את כלל פעולות הממשלה בתיאום עם משרדי הממשלה, כנסת ישראל, מערכת הביטחון ויתר רשויות המדינה על מנת לטייב את פעולותיה של מדינת ישראל בתחום הבריאותי, הכלכלי והחברתי.

עפר שלח: הקבינט גם ירכז את אסטרטגיית היציאה של ישראל מתקופה זו בהיבטים השונים".

עפר שלח: דה עקא, אדוני היושב-ראש, שישראל כבר יוצאת מהקורונה עוד לפני שהיא גיבשה אסטרטגיית יציאה, והיא יוצאת מזה בלי אסטרטגיה כי לא הייתה לה אסטרטגיה מלכתחילה, ולא הייתה לה אסטרטגיה בניהול, ולא היה לה קבינט, ולא צריך להקים קבינט, ושרי הממשלה שלה, כמו שאנחנו יודעים, כונסו לא פעם – מי כמו שר החינוך יודע את זה – לדיונים ליליים ארוכים על דברים שראש הממשלה כבר הכריז עליהם שלוש שעות קודם בטלוויזיה.

עפר שלח: אמר פעם – נדמה לי שזה היה השר סמוטריץ' דווקא, או אפילו השר אקוניס, מישהו מהם אמר במהלך הדיון הזה: למה אנחנו דנים על משהו שכבר הוחלט והוכרז?

עפר שלח: וזה הביא את השרים – ואני ממש לא מאשים אותם – לידי ייאוש ברמה הזאת שלפחות שר אחד טרח לחבר לזה עיתונאי, כדי שזה גם ישודר בשידור ישיר.

עפר שלח: כי הרי אם עושים מהם צחוק, למה שכל עם ישראל לא יצחק גם כן?

עפר שלח: הרעיון הבסיסי שמופיע בפסקה הזאת, שיהיה גוף אופרטיבי שינהל את המשבר הזה ומעליו ממשלה וקבינט, הרעיון הזה לא מומש לדקה אחת בניהולו של משבר הקורונה.

עפר שלח: המשבר הזה נוהל מהכיס האחורי של ראש הממשלה, הכול לטובת הופעותיו ב-21:00, שתכף נתייחס גם אליהן.

עפר שלח: השרים – כאמור, הקבינט לא קם, אבל השרים היו לו יותר מבובות, ואם, אדוני היושב-ראש, אתה וחבריך בכחול לבן משלים את עצמכם שכשתהיו בממשלה אתם תהיו משהו אחר, לכל עניין, לא רק לקורונה, אז כנראה שתמימות לא פסה מן הארץ.

עפר שלח: מה שהיה לנו הוא החלטות שהציבור לא הבין אותן, היגיון שהציבור לא הבין אותו – ולכן גם הציבור החליט את ההחלטות לעצמו, כמו שהוא החליט עכשיו, ובעצם מוציא אותנו מהקורונה בלי אסטרטגיה ובלי הסבר – והצגות מופלאות של ראש הממשלה.

עפר שלח: אני רוצה להתעכב, אדוני היושב-ראש, על ויץ נאה במיוחד ששלף ראש הממשלה בהופעה האחרונה שלו, שהייתה באמת – מי ייתנני גיטריסט או מתופף והייתי יכול ללוות את זה.

עפר שלח: שם הוא סיפר, חברת הכנסת אלהרר, שהוא הכיר את הקורונה, הוא בא מוכן למשבר.

עפר שלח: את יודעת איך?

עפר שלח: מפני שכשהוא למד סטטיסטיקה במסגרת לימודי התואר השני שלו ב-MIT, במקרה המרצה באחד השיעורים הראה התפתחות של פנדמיה, את הסטטיסטיקה של התפתחות של פנדמיה.

עפר שלח: לדעתי, ראש הממשלה למד ב-MIT אי שם בתחילת שנות השבעים זאת אומרת לפני 50 שנה, ומאז הוא מוכן למשבר הקורונה.

עפר שלח: ואני רוצה להגיד שהרגשתי ממש חיבור לדבר הזה ברמה האישית.

עפר שלח: באמת.

עפר שלח: אני גם, בעוונותיי, יש לי תואר שני מאוניברסיטה אמריקאית יוקרתית.

עפר שלח: באמת.

עפר שלח: למדתי כעשור וחצי אחרי ראש הממשלה באוניברסיטת ניו יורק, אבל אני למדתי ספרות אנגלית וכתיבה.

עפר שלח: ושם למדתי, בין השאר, שייקספיר, ובמחזה רומיאו ויוליה אומר מרקוציו בשלב מסוים, אחרי שהוא עומד למות מדקירה, הוא אומר: תיפול מגפה על שני בתיכם, בית מונטגיו ובית קפולט, שני הבתים שברומיאו ויוליה.

עפר שלח: ואני, כשלמדתי את זה, מאז אני זוכר את זה ואני מוכן למגפה, ממש כמו ראש הממשלה עם הסטטיסטיקה של הפנדמיה שהוא ראה ב-MIT.

עפר שלח: זאת הרמה שהציבור הישראלי מקבל – זאת רמת השקיפות, זו רמת ההסברים של ההחלטות, זו הרמה של גיוס האמון שלו, זאת הרמה של הניהול שנכללת בפסקה הכל-כך חגיגית שכתבתם.

עפר שלח: זה מה שהולך להיות וככה זה נראה.

עפר שלח: ותכף נגיע לניהול של המשבר הזה גם ברמה הפרטנית שלו.

עפר שלח: הינה, ואני ממשיך לצטט מתוך סעיפי ה"הואיל ו": "הממשלה תנהל את כלל הפעולות למיגור המגפה, כולל הגבלת פעולת המשק בהתאם להערכות מצב ורכישת הציוד הרפואי הנדרש".

עפר שלח: אז אני רוצה לספר לכם משהו בעניין רכישת הציוד הרפואי הנדרש.

עפר שלח: אני לא יודע אם אתה יודע את זה, כבוד שר החינוך.

עפר שלח: אתה יודע להגיד לי כמה מכונות הנשמה היו בישראל בתחילת המשבר הזה וכמה יש היום?

עפר שלח: נראה לי ששר החינוך אבד לנו.

עפר שלח: אתה יודע?

עפר שלח: ובכן, כשהתחיל המשבר – אלה נתונים שקיבלה ועדת הקורונה בראשותי; הרבה מאוד זמן חיפשנו את הנתונים האלה, משרד הבריאות לא ידע לספק לנו אותם, אבל ועדת הקורונה בראשותי הייתה ביום שישי האחרון במשל"ט המפואר, מרכז השליטה שנמצא בתל השומר, וישבנו עם ראש המוסד, ראש אמ"ץ ומפקד סיירת מטכ"ל, כולם ידידים טובים ואנשים שאני סומך עליהם, וקיבלנו סוף-סוף את הנתונים.

עפר שלח: כשהתחיל המשבר היו בישראל 2,920 מכונות הנשמה, מהן 1,400 בשימוש שוטף של מערכת הבריאות.

עפר שלח: מאז – ואנחנו מדברים על 20 בינואר, היום שבו הכריז ארגון הבריאות העולמי שהקורונה עוברת מאדם לאדם, זאת אומרת שזה בסכנה להיות פנדמיה, להיות מגפה העולמית – נוספו בסך הכול 426 מכונות – 230 מייצור מקומי ו-196 ברכש.

עפר שלח: זה אחרי שהביאו את המוסד ואת מינהל הרכש ובאמת גופים – חס וחלילה, אני שש שנים פיקחתי על הגופים האלה מקרוב, אני מאוד מעריך אותם.

עפר שלח: אבל זה כל מה שקרה, כשהאמירה של ראש הממשלה היא שאנחנו רוצים להגיע ל-5,000 מכונות מעבר לשימוש השוטף.

עפר שלח: זה היה אמור לקרות עד 1 ביוני, זאת אומרת עד עוד שלושה שבועות.

עפר שלח: אנחנו בקושי בחצי של המספר הזה, והדלתא שעשינו היא כולה 420 מכונות.

עפר שלח: זה מה שנקרא "הגבלת פעולות המשק בהתאם להערכות מצב ורכישת הציוד הרפואי הנדרש".

עפר שלח: אגב בדיקות, ראש הממשלה הנחה – אתם זוכרים – כבר לפני חודשיים שיהיו 10,000 בדיקות ואחר כך הגיעו ל-30,000.

עפר שלח: שר החינוך, אתה יודע כמה היום מסוגלת המערכת הישראלית בקצה שלה לעשות בדיקות ביום?

עפר שלח: יש לך מושג?

רפאל (רפי) פרץ: אלפים.

עפר שלח: אלפים זה נכון.

עפר שלח: אני יודע.

עפר שלח: זה יפה.

עפר שלח: אלפים זה במגרש.

עפר שלח: 15,000 בדיקות אם הכול יעבוד מלא מלא.

עפר שלח: כמובן, זה לא עובד מלא מלא – בימים האחרונים ירדנו לאזור ה-7,000 או ה-9,000 – אבל ראש הממשלה אמר.

עפר שלח: כמו שראש הממשלה בהתחלה הנחה את המערכת למצוא חיסון לקורונה.

עפר שלח: זה שהעולם ימצא חיסון לקורונה תוך אולי שנה וחצי זה לא חשוב.

עפר שלח: אז מה עשו?

עפר שלח: למה אתם נכנסים כדי להכניס את הכתף מתחת לאלונקה?

עפר שלח: הדבר היחיד, בהיעדר אסטרטגיה, בהיעדר מודיעין – כי לא עשו שום פעולות, לא בדיקות סקר, לא בדיקות סרולוגיות ולא שום דבר שיכול לתת לנו מודיעין – הוא הגבלה חונקת על המשק הישראלי, פשוט שמיכה שחונקת אותו מצד לצד.

עפר שלח: עשו תרחיש ייחוס.

עפר שלח: היה השבוע דיון בוועדה שלי על תרחיש הייחוס.

עפר שלח: הבאנו את מכון גרטנר – זה המכון הסודי הזה שעושה את התרחישים בשביל מערכת הבריאות – אני אומר לכם, התביישתי.

עפר שלח: למכון גרטנר בסך הכול לא היה שום נתון, לא היה לו שום דבר.

עפר שלח: הוא אמר: אם מקדם ההדבקה יהיה 1.7 אז יהיו ככה וככה חולים קשה וככה וככה מונשמים, ואם הוא יהיה 3.2 אז זה יהיה ככה וככה.

עפר שלח: זאת אומרת, כל ילד בן שמונה עם אקסל שנותנים לו מספר היה מוציא תרחיש ייחוס, וכמובן שראש הממשלה לקח מזה את האמירה: יהיו מיליון חולים ו-10,000 מתים, ויחסית לזה מצבנו מצוין.

עפר שלח: אז בואו נדבר באמת על מצבנו הרפואי, שהרי האמירה היא: כן, חנקנו את המשק; הרגנו את העצמאים הגענו למיליון מובטלים; התחזית העדכנית של האוצר היא שאנחנו נגמור את השנה הזאת עם 10%–12% אבטלה, וזו כבר אבטלה קשה, וזה יהיה אחרי שייגמרו החל"תים ואנשים יחזרו, אז בואו נראה.

עפר שלח: אומר ראש הממשלה – וכולם קונים את זה: אנחנו במצב כל כך טוב יחסית לעולם, ומראה את המדינות המפותחות.

עפר שלח: אני לא יודע, אדוני היושב-ראש, אם בדקת את העניין הזה.

עפר שלח: יש אתר נהדר, קוראים לו Worldometer, אתם נכנסים פנימה – הכול כתוב.

עפר שלח: מתברר, כבוד שר החינוך, שלהתנהגות נגיף הקורונה יש – אתה יודע מה, אני רוצה להיזהר בלשוני – יש מאפיינים שקשורים לפער העדתי.

עפר שלח: נגיף הקורונה אוהב מדינות מערב אירופיות ואת צפון אמריקה.

עפר שלח: יש 13 מדינות, מזכירת הכנסת, 13 מדינות שיש להן יותר מ-100 מתים למיליון נפש.

עפר שלח: כל 13 המדינות האלה הן במערב אירופה ובצפונה וארצות הברית וקנדה.

עפר שלח: כשאתם מסתכלים ממש על המאפיינים, גם הגיאוגרפיים וגם, אם תרצו, הגנטיים כמעט של האוכלוסיות השונות, אתם רואים איך הנגיף מתנהג בלי קשר לצעדי הממשלה בכל מיני מקומות בעולם.

עפר שלח: ככל שמתקרבים אלינו – ביוון, אדוני שר החינוך, מספר המתים למיליון נפש חצי מישראל: אצלנו 27, שם 14.

עפר שלח: בקפריסין – 12.

עפר שלח: ומפליאים לעשות, אם זה המבחן – אני יחד איתך סוף-סוף, שר החינוך, בראייתי את עתיד השטחים, מפני שלשם טוב להימלט מהקורונה – בשטחי איו"ש גרים קרוב ל-3 מיליון פלסטינים ויש שם שני מתים מקורונה.

עפר שלח: בממלכת ירדן גרים 10 מיליון אנשים – יש שם תשעה מתים מקורונה.

עפר שלח: בואו נניח שהם לא מדווחים כמו שצריך, בוא נגיד שזה פי חמישה, אז יש שם 45 מתים מקורונה.

עפר שלח: באופן ברור הנגיף הזה מתנהג באופן שקשור למזג אוויר, באופן שקשור, נקרא לזה, לגנטיקה או למאפיינים של אוכלוסייה, ובעיקר – באופן שקשור לגיל שלה.

עפר שלח: הסיבה שכל כך הרבה אנשים מתים במערב וצפון אירופה זה מפני שבמערב וצפון אירופה שכבת הגיל של בני 65 ומעלה היא קרוב ל-20%, ואצלנו – 11%.

עפר שלח: זאת אומרת, מה עשיתם בסגר, בדבר הזה שעשיתם?

עפר שלח: חנקתם את הכלכלה הישראלית, חנקתם את החברה הישראלית – תכף נגיע לפיצוי שלא משלמים להם – ולא הועלתם שום דבר במה שנוגע לתחלואה.

עפר שלח: העיקר שראש הממשלה, בליווי להקת מזמרות משרי הממשלה, משתבח בזה שאנחנו במקום טוב בעולם.

עפר שלח: והזמן הזה לא נוצל, לא להביא לפה מכונות הנשמה, לא להביא לפה ציוד מיגון – אני לא רוצה להלאות אתכם עם הנתונים של ציוד מיגון; גם אותם יש לי – לא לחזק את מערכת הבריאות, לא לעשות שום דבר.

עפר שלח: אין ריאגנטים.

עפר שלח: בסוף בכלל המסקנה היא שאת כל הדברים האלה אנחנו צריכים לייצר בארץ, כי לא נשיג אותם מהעולם.

עפר שלח: אם היו מגיעים למסקנה הזאת בינואר – וכך היה צריך, במקום לגייס את המוסד שיחטוף מטוסים עם ריאגנטים – אז אולי היום המערכת הישראלית הייתה עובדת כך שהיא הייתה מספקת את מה שאנחנו צריכים.

עפר שלח: אני חוזר לסעיפי ההסכם הקואליציוני ואני מצטט: "הממשלה תוביל תוכניות כלכליות ותקציב מדינה המותאמים לצרכים חסרי התקדים בעקבות המגפה.

עפר שלח: התוכניות יכללו מענים בסוגיות של תעסוקה, דאגה לעובדים ולמעסיקים, הסרת חסמים מיותרים, תמיכה כלכלית למגזר העסקי, העצמאים והמגזר השלישי ופעולות נוספות להתמודדות עם המיתון הקשה שאליו נקלע המשק הישראלי".

עפר שלח: אז אני רוצה לספר לכם על עצמאים.

עפר שלח: אני לא יודע כמה זמן עוד יש לי.

עפר שלח: הייתי צריך לקחת יותר.

עפר שלח: אני רוצה לספר לכם על עצמאים.

עפר שלח: היה דיון בוועדה שלי לפני יומיים על מימוש התוכניות הכלכליות של האוצר.

עפר שלח: אם אתה עצמאי במדינת ישראל, להלן מצבך: קודם כול עשו פעימה ראשונה – בפעימה הראשונה הזאת כמעט לא היה עצמאי שקיבל כסף.

עפר שלח: כמעט לא היה.

עפר שלח: היה סף של 240,000 שקל, שזו הכנסה של 20,000 שקל לחודש; זה אפילו לא 20,000, כי אם אתה עצמאי וההכנסה שלך 20,000 שקל לחודש, הנטו שיוצא לך מזה הוא אולי 8,000.

עפר שלח: מעל זה אנשים לא היו זכאים, ומי שהיה זכאי לא קיבל, אחרי שראש הממשלה אמר בימים האחרונים: אנחנו עכשיו במודל האמריקאי – קודם יקבלו ואחר כך יחשבו.

עפר שלח: תצלצלו לעצמאים תראו מי קיבל כסף.

עפר שלח: נכנסו לאתר – כל הווטסאפ שלי מלא תמונות שעצמאים שלחו לי עם אתר לא מתפקד.

עפר שלח: זה – פיצוי על העסק שלך.

עפר שלח: אגב, עכשיו, כשבפעימה הנוכחית זה הוגדל למיליון – אני לא יודע אם אתה יודע, אדוני שר החינוך – מה-480,000 שקל לחודש, הפיצוי, שהוא 10,500 שקל, הולך ויורד ומגיע עד ל-3,000, כי עצמאי שההכנסה שלו הייתה יותר מ-40,000 שקל לחודש, זאת אומרת, הנטו שלו היה באזור ה-17,000, לא מגיע לו כסף.

עפר שלח: אתה מכיר הרבה אנשים שזאת ההכנסה – זה פחות או יותר השכר שלנו כחברי כנסת, או יותר נמוך, כי אנחנו שכירים, הנטו שיוצא לנו מזה הוא יותר גבוה.

עפר שלח: אתה מכיר הרבה אנשים שחסכו מזה ככה שהם יכולים חודשיים-שלושה עכשיו לעצור את זה?

עפר שלח: וזה עוד עצמאי מאושר, כי הדבר השני שאמרו: נפתח קו אשראי, 20 מיליארד שקל בבנקים – מה-90-89 מיליארד שקל שמדברים עליהם 20 מיליארד שקל זה בכלל של הבנקים, היה גם על זה דיון בוועדה שלי, מה לעשות.

עפר שלח: לבנקים אמרו: הכיסוי הוא לכאורה 85% לכל הלוואה, אבל בפועל הוקצב לזה סכום שמכסה 15%; הדבר השני שאמרו להם: אתם חייבים להיות זהירים כמו בימים רגילים.

עפר שלח: התוצאה היא: בחודש הראשון של הדבר הזה הוגשו 40,000 בקשות – אושרו פחות מ-1,000; 2.5% אושרו.

עפר שלח: כך אתם דואגים לעצמאים?

עפר שלח: העיקר שיש סעיף בהסכם הקואליציוני.

עפר שלח: אני חוזר: "הממשלה תפרוס רשת ביטחון כלכלית-חברתית תחת כלל אזרחי המדינה, בדגש על האוכלוסיות החלשות.

עפר שלח: ייבנו תוכניות לטיפול באוכלוסיות ייעודיות המצויות במצוקה כלכלית וחברתית קשה במיוחד".

עפר שלח: חברתי קארין אלהרר, לך אני לא צריך לספר מה קורה במגזר השלישי.

עפר שלח: לך אני לא צריך לספר שהמגזר השלישי בישראל קורס, והמגזר השלישי, כמו שגם שר החינוך יודע, ממלא תפקידים של הממשלה, עושה דברים שמשרד הרווחה או משרד החינוך או משרדים אחרים צריכים לעשות – וזה בסדר גמור שהמגזר השלישי עושה אותם, אבל אתה צריך לדאוג למגזר השלישי שיחזיק מעמד.

עפר שלח: וכל מה שהמגזר השלישי ביקש: תנו לנו להחזיק את התשתיות שלנו, שנוכל לחדש את הפעילות – מתוך ידיעה שהתרומות שלהם נפגעו, ולא יהיה להם את אותו כסף שהיה להם; מתוך ידיעה שהם מאבדים אנשים; מתוך זה שהם מעסיקים כמה מהאוכלוסיות הכי מוחלשות בחברה הישראלית.

עפר שלח: המגזר השלישי קורס ואף אחד לא עוזר לו.

עפר שלח: שום דבר.

עפר שלח: אבל מה?

עפר שלח: יש מגזר אחד שיש לו דאגה.

עפר שלח: ופה אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שנגעה לליבי במיוחד הצעתו של יושב-ראש המפלגה שלך וראש הממשלה החלופי המיועד לכאורה שחברי הכנסת יקצצו משכרם 20%.

עפר שלח: אני שייך לאותם חברי כנסת שהכנסתם האישית נפגעה מאוד מהיום שהגעתי לכנסת.

עפר שלח: הרווחתי הרבה מאוד כשהייתי בחוץ.

עפר שלח: אני לא מתלונן.

עפר שלח: מ-2013 אין שום תוספת של חברי הכנסת שלקחתי – או שאני סירבתי לה או שאני תורם אותה.

עפר שלח: הכול בסדר.

עפר שלח: אבל זו קצת חוצפה שאדם שהפנסיה התקציבית שהוא מקבל מדי חודש היא 60,000 שקל בחודש, שמייצג את המגזר הכי מפונק בפנסיות תקציביות והכי בטוח בעצמו במדינת ישראל, מציע שחברי כנסת יקצצו בשכרם.

עפר שלח: אפרופו הפנסיות, אני רוצה לספר לכם: אתמול יצאו נתונים מרתקים בדוח מבקר המדינה לגבי הפנסיות של קצינים בקבע.

עפר שלח: אני אספר לך, שר החינוך: אני הייתי חבר הוועדה לתקציב הביטחון שש שנים, ובמסגרתה דנו במה שנקרא הסכם כחלון-יעלון, פנסיות הגישור; לא אלאה אתכם, סיפור מרתק.

עפר שלח: ושם הבטיח צה"ל, כשחוקקנו את זה ב-2016 בחוק ההסדרים, את הסדר הפנסיות, שהפנסיה הממוצעת – אתה, גם יש לך פנסיה תקציבית, זה נכון?

עפר שלח: וזכית לה בכבוד.

עפר שלח: אתה תת-אלוף.

רפאל (רפי) פרץ: אין לי.

עפר שלח: איך?

רפאל (רפי) פרץ: אני אגיד לך פעם.

עפר שלח: רפי, בחייאת דינכ.

עפר שלח: תבוא, נסדר לך.

עפר שלח: הבטיח צה"ל שהפנסיה הממוצעת לקצין, שהייתה 19,000 שקל ב-2016, תרד עד 2025 ל-12,000 שקל – אחרת, אמר האוצר, יבוטל הסכם הגישור.

עפר שלח: יבוטל.

עפר שלח: ואני כחבר הוועדה הצעתי שב-2021 תפתח הוועדה חלון, תסתכל – זה הוסכם, אבל הצעתי שאם לא יעמדו בתוואי, יעצרו את הגדלות הרמטכ"ל על 6%.

עפר שלח: האוצר תמך בזה מאחורי הקלעים; לפני הקלעים הוא אמר לי: יש לנו הסכם, אנחנו לא יכולים לעשות כלום.

עפר שלח: מה הייתה הפנסיה הממוצעת לקצין ב-2018 – אתה יודע, שר החינוך?

עפר שלח: יש שתי גרסאות: גרסת צה"ל וגרסת האוצר.

עפר שלח: גרסת צה"ל היא 19,000 שקל; גרסת האוצר היא 19,800.

עפר שלח: זאת אומרת, בשנתיים הראשונות לקיומו של המתווה הפנסיות האלה רק עלו.

עפר שלח: באמת עיני אינה צרה באף אחד, ואני חושב שאנשים כמוך או כמו רב-אלוף בני גנץ זכאים לקבל פנסיה ראויה מהמדינה.

עפר שלח: בעיניי היא גבוהה מדי, אבל על זה אפשר להתדיין.

עפר שלח: אבל הדבר הזה, שזה לא מתקיים – הרי אני מניח שאתה יודע שאין אפילו תקנות לזה עד היום – מביא אותנו לקטסטרופה שבה בשנת 2025 לא יעמדו ב-12,000.

עפר שלח: ואז או שיוסיפו כסף או שהסכם הגישור יבוטל; והוא לא יבוטל, כי אם הוא יבוטל אפשר לפרק את צבא הקבע.

עפר שלח: הדבר הזה הוא אופייני להתנהלות של הממשלה הזאת בכל מה שנוגע למגזרים חזקים וחלשים במשק.

עפר שלח: ואיכשהו יש לי תחושה ששר הביטחון המיועד ושר הביטחון לכאורה, החלופי המיועד, שצריך להחליף אותו בחצי השני, שבזמנם כרמטכ"לים, מ-2007 ועד 2014, גדל מספר אנשי הקבע בצה"ל ב-12%, מ-38,000 ל-45,000, ונטל הגמלאות יותר מהוכפל, מ-2.6 מיליארד ב-2008 ל-7 מיליארד ב-2014, אני לא מניח שהם יתקנו את העניין.

עפר שלח: כחול לבן, אדוני היושב-ראש, לא לקחו שום תפקיד כלכלי.

עפר שלח: יש להם שר משפטים שיהיה נתון באזיקים – תהיה עליו זכות וטו, הוא לא יוכל למנות מינויים בכירים, מתחתיו תהיה ועדת חוקה, שהיא לא בשליטה שלכם, אבל מעליו יהיה ראש ממשלה שיש לו חסינות.

עפר שלח: זו הפעם הראשונה שלראש הממשלה תהיה חסינות אבל לשר המשפטים יהיו אזיקים.

עפר שלח: ואז נגיע לקבינט הפיוס.

עפר שלח: אין לנו זמן לפרט מה יעשה קבינט הפיוס הזה אבל אני מניח שבתוכו יהיה בני גנץ, שיכרע ברך בפני האיש שניהל נגדו את המאבק הכי מלוכלך בתולדות הפוליטיקה הישראלית, צייר אותו כחולה נפש וסוטה מין, ובנו, שהוא אלטר-אגו שלו, הפיץ עליו עלילות שלו הוא היה מפיץ אותן עליי, תאמינו לי, לא הייתי מתפייס עם אף אחד.

עפר שלח: אבל את כל זה אתם עושים במסגרת ההסכם הקואליציוני הזה, שכל תכליתו היא ששני אנשים שלא מאמינים אחד לשני בשום דבר יוכלו לעגן במשהו, באיזה משהו פורמלי, את הסכם הכניעה של בני גנץ, תוך כדי שינוי משטרי בישראל.

עפר שלח: ועוד לא הגענו – ואולי, שר החינוך, צר לי שלא הגענו – לסוגיית הסיפוח, שאני יודע מה חושבים בה בני גנץ וגבי אשכנזי, אבל אני גם יודע על איזה הסכם הם חתמו.

עפר שלח: ב-1 ביולי, לשמחתך, השר פרץ, ולצערי הגדול, יוכל בנימין נתניהו להביא סיפוח של היישובים ביהודה ושומרון, וזה יהיה רק לרצונו.

עפר שלח: אגב, קראתי היום שהשגריר האמריקאי אמר שאנחנו ימים, שעות – – –

קארין אלהרר: שבועות.

עפר שלח: – – שבועות משם.

איתן גינזבורג: תודה.

עפר שלח: וכשזה יקרה, חבר הכנסת עודה, אנחנו נעמוד פה וננאם נאומים, אבל מפלגת דגל לבן כבר הניפה אותו, וספק אם נוכל לעשות משהו.

עפר שלח: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החינוך, כנסת נכבדה – קודם כול, אני אומר בהערת אגב שלנאום אחרי עפר שלח זה אירוע מורכב.

עפר שלח: – – –

קארין אלהרר: תראו, אני אומרת שהכנסת הזאת ראתה הרבה דיונים סוערים.

קארין אלהרר: מתחים בין קואליציה לאופוזיציה, בין חברי כנסת בוודאי.

קארין אלהרר: גם לפני שהגענו לכאן, גם לאחר מכן, היו ריבים בוועדות, ויכוחים, יצרים – מה לא, הרבה לילות לבנים.

קארין אלהרר: אבל ב-72 השנים שקיימת מדינת ישראל, היא מעולם מעולם מעולם – לא שאני זוכרת, אולי שרת המשפטים לשעבר שמצטרפת אלינו זוכרת אירוע דומה – מחוקקת כאן חקיקת חוק-יסוד שכל-כולה נובעת מצרכים אישיים של אדם אחד: בנימין נתניהו שמו.

קארין אלהרר: כי תראו, בינינו, להקים קואליציות זה עניין מורכב, אבל אפשר לעשות אותו בחתימה על הסכם קואליציוני, תקיעת כף ג'נטלמנית וזהו.

קארין אלהרר: לא דבר ללא קשיים, לא נטול בעיות, אבל בכל זאת, כך היה לאורך השנים.

קארין אלהרר: החוק הזה הוא באמת סמל מובהק לניתוק, לאובדן דרך של כל מי שמעורב בו.

קארין אלהרר: כל סעיף וסעיף, כל חקיקה קשורה, כולם תולדה של חוסר אמון עמוק ותהומי בין הצדדים, ושל אדם אחד שנתון לכתב אישום חמור על שחיתות ציבורית, עבירות של טוהר המידות.

קארין אלהרר: החוק הזה באמת עושה שינוי מהותי בכל מה שהכרנו עד עכשיו.

קארין אלהרר: עכשיו, נכון, אדוני היושב-ראש, היית יו"ר הוועדה.

קארין אלהרר: אגב, ניהלת את זה בתנאים לא פשוטים, אבל תבוא ותגיד לי: מה את רוצה?

קארין אלהרר: בסך הכול מייצרים עוד איזו דרך.

קארין אלהרר: אבל מה זו הדרך הזאת?

קארין אלהרר: על מה אנחנו מדברים כאן?

קארין אלהרר: על ראש ממשלה וראש ממשלה חלופי, שזה איזה ייצור כלאיים?

קארין אלהרר: מי יודע מהו?

קארין אלהרר: הוא לא שר, הוא לא גם לא באמת ראש ממשלה.

קארין אלהרר: יש לו סממנים של ראש ממשלה, הוא ממנה ומפטר, אבל מהו?

קארין אלהרר: מהו?

קארין אלהרר: תראו, משפטנים – זו העבודה שלהם, לייצר כל מיני פתרונות.

קארין אלהרר: אבל מדובר כאן במדינה, מדובר כאן בהנהגה, במי שאמורים להיות המנהיגים שאמורים להוות דוגמה.

קארין אלהרר: אז הבנו שבשנים האחרונות, ראש הממשלה, לא היינו רוצים שהוא יהווה דוגמה לאף אחד – בטח לא בצורת ההתנהלות שלו – אבל עדיין יש כאן איזה בסיס מסוים שמפרקים ומרכיבים אותו כמו לגו.

קארין אלהרר: הכול מה, שיהיה נוח.

קארין אלהרר: שיהיה נוח להיכנס לממשלה.

קארין אלהרר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יכול להיות שהציבור לא יודע באמת מה אתם חושבים.

קארין אלהרר: אני יודעת מה אתם באמת חושבים על דרך ההתנהלות של ראש הממשלה; על הממשלות שהוא הנהיג.

קארין אלהרר: אנחנו יודעים את זה.

קארין אלהרר: וכל ההסכם הזה וכל החקיקה הזאת – מה המטרה שלהם?

קארין אלהרר: הרי מה, להיות סידור עבודה זו המטרה?

קארין אלהרר: בשביל זה הגעתם לכנסת?

קארין אלהרר: בשביל עזבתם את כל מה שהכרתם, כדי להיות שר, כדי להיות יו"ר וועדה?

קארין אלהרר: מה עם ערכים, נגמר?

קארין אלהרר: ערכים זה טוב רק לכנסים, נכון?

קארין אלהרר: מסיבות עיתונאים?

קארין אלהרר: מדהים.

קארין אלהרר: שבוע לפני הבחירות יואב סגלוביץ' נקרא בדחיפות, בבוקר, לבוא למסיבת עיתונאים על השחיתות.

קארין אלהרר: הקדישו לזה מסיבת עיתונאים שלמה.

קארין אלהרר: זה לא היה כלאחר יד.

קארין אלהרר: ובכל זאת, שחיתות.

קארין אלהרר: מי זוכר מה זה?

קארין אלהרר: יש עכשיו ממשלה, הוא יכול להיות ראש ממשלה חלופי, חבר הכנסת גנץ, אז למה?

קארין אלהרר: זה ראש ממשלה שמצפצף על אנשים שהוא בעצמו מינה.

קארין אלהרר: הוא מצפצף על היועץ המשפטי לממשלה.

קארין אלהרר: אתמול, אגב, ראיתי סרטון מזעזע שיצא על היועץ המשפטי לממשלה, שבסופו אף מייחלים למותו.

קארין אלהרר: עכשיו, תגידו לי: זו הממשלה שאתם רוצים להיות חברים בה?

קארין אלהרר: איך זה מרגיש, אגב, לקרוא את המכתב של חבר הכנסת קרעי מהליכוד, שפונה למנדלבליט ואומר לו: תתפטר.

קארין אלהרר: ממש פונה במילים קשות.

קארין אלהרר: מה תגידו – אגב, זה מעניין, איך תתנהלו כשיעלה ראש הממשלה לפודיום וישמיץ את מערכת המשפט, שרוממותה בגרונכם?

קארין אלהרר: אתם אומרים: אנחנו נשמור על הדמוקרטיה, נשמור על שלטון החוק.

קארין אלהרר: איפה שלטון החוק, איפה הדמוקרטיה?

קארין אלהרר: או שמא אתם חושבים שאם אבי ניסנקורן יהיה שר המשפטים, בזה מילאתם את חובתכם.

קארין אלהרר: אגב, צודק חברי עפר, הוא יהיה שר משפטים אולי של הרמות כוסית, כי ועדת חוקה תהיה בידי הליכוד או מי משותפות הבלוק.

קארין אלהרר: מינויים?

קארין אלהרר: מי ייתן לו לעשות משהו, כי הכול צריך להיות בהסכמה.

קארין אלהרר: מאוד מוזר.

קארין אלהרר: באמת, אירוע מאוד מאוד מוזר.

קארין אלהרר: עכשיו, נדבר גם על הוועדה למינוי שופטים, שהיא באמת אחת מגולות הכותרת של משרד המשפטים.

קארין אלהרר: השרה לשעבר שקד בוודאי יכולה לספר, אבל המינויים בוועדה למינוי שופטים הם רק מהקואליציה ובמופגן, לא כמו הפעם הקודמת, שאילטוב התחיל מהאופוזיציה ועבר לקואליציה.

קארין אלהרר: עכשיו זה מלא מלא.

קארין אלהרר: וועדות הכנסת?

קארין אלהרר: למה צריך אופוזיציה, הם סתם מקשקשים.

קארין אלהרר: בואו נוותר עליהם.

קארין אלהרר: היה גם טיעון מאוד משעשע של עורך הדין מטעם הליכוד בבג"ץ.

קארין אלהרר: מה הוא אמר?

קארין אלהרר: הממשלה הזאת היא בעצם גם הקואליציה וגם האופוזיציה, כי היא ממשלת אחדות.

קארין אלהרר: שמעת על זה, עפר?

קארין אלהרר: גם הקואליציה וגם האופוזיציה.

קארין אלהרר: זה יצורי כלאיים חדשים.

קארין אלהרר: באמת, מי יודע מאיפה המציאו אותם.

קארין אלהרר: עכשיו, תראו – הנקודה שבאמת אני חושבת שצריך לתת עליה את הדעת זה ההסכם הקואליציוני.

קארין אלהרר: אגב, הוא מדבר גבוהה-גבוהה במבוא שלו אבל כשנכנסים לתוכן ההסכם מה רואים?

קארין אלהרר: חלוקת שלל.

קארין אלהרר: ראינו הסכמים קואליציוניים בעבר שדיברו על קווי יסוד.

קארין אלהרר: עד שבית משפט התערב לא חשבו לרגע להציג קווי יסוד, אפילו לא לכנסת.

קארין אלהרר: קווי יסוד, למה?

קארין אלהרר: זו ממשלה חדשה, ממשלה פריטטית – זו גם המצאה חדשה ברוח התקופה.

קארין אלהרר: יהיו כמה מילים שנזכור מהתקופה הזאת: פריטטית, קפסולה, כל מיני דברים חדשים מעניינים כאלה.

קארין אלהרר: אני אומרת לכם שאין בהסכם הזה שום דבר חוץ מחלוקת שלל.

קארין אלהרר: יש מינויי בכירים, יש ועדה למינוי שופטים; אין שום דבר שמדבר, למשל, על נוער בסיכון; שום דבר שמדבר למשל על זכויות אנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: חוק של מדינת ישראל, שהבטיח להעלות להם את הקצבה, מישהו דיבר על החובה לתת את מה שמגיע על פי חוק?

קארין אלהרר: מה פתאום?

איתן גינזבורג: נא לסיים.

קארין אלהרר: עכשיו, תראו, בדקה שנותרה לי – תן לי דקה – אני רוצה לדבר על בג"ץ: זה לא סוד, מדובר בגוף שטורחים להשמיץ אותו השכם והערב.

קארין אלהרר: כל מי שצפה בדיונים שהתרחשו ביומיים, בתחילת השבוע, ראה לא רק שלנשיאה חיות יש בקיאות וידע בתוכניות ריאליטי אלא שמדובר באמת באנשים שהחוק והפסיקה לנגד עיניהם ולא שום דבר אחר; בטח שלא הרס הכנסת או התערבות יתרה.

קארין אלהרר: אני אומר לכם שאני מאוד מקווה שההסכם הזה לא יבוא לידי מימוש, ואני מאוד מקווה שהחוק הזה לא יעבור.

קארין אלהרר: אני קוראת לחבריי להצביע נגדו.

קארין אלהרר: אני חושבת שהוא מקלקל דברים שנהוגים כאן והם טובים.

קארין אלהרר: אני אומרת לכם שמול הצל הכבד הזה שמביאים אנחנו נמשיך להילחם ולהיאבק כדי שהמדינה לא תשנה את פניה לחלוטין.

קארין אלהרר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת אלהרר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת איילת שקד.

איתן גינזבורג: אחריה – חבר הכנסת איימן עודה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עשר דקות.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כבוד שר החינוך, חברי כנסת נכבדים, היום שמענו בצער ובכאב על לכתו של הרב נחום רבינוביץ'.

קריאה: – – –

איילת שקד: פרופסור.

איילת שקד: כן, נכון, הוא היה גם רב וגם פרופסור.

איילת שקד: גם במילים "אבד צדיק מן הארץ" אין מספיק כדי להכיל את האבדה.

איילת שקד: הרב רבינוביץ', שהיה לא רק זקן ראשי הישיבות בציבור, הוא היה גם זקן במובן הפשוט: זה קנה חכמה.

איילת שקד: חוכמתו התחרתה רק עם אומץ ליבו, שהיה ניכר בכל התחומים שבהם מסר את נפשו למען ארץ ישראל, עם ישראל וכמובן תורת ישראל.

איילת שקד: עם ישראל כולו מבכה את לכתו ואבל עם משפחתו ותלמידיו בבית ישיבת מעלה אדומים, אשר ממשיכים את דרכו של הרב המקדשת שם שמיים בחייהם.

איילת שקד: אני שולחת מכאן את תנחומיי למשפחתו ולתלמידיו.

איילת שקד: יהי זכרו ברוך.

איילת שקד: שמעתי קודם שעמד כאן

איילת שקד: חבר הכנסת יאיר גולן ממרצ, מהמחנה הדמוקרטי, ואמר שחלום הסיפוח של הציונות הדתית לא יתגשם.

איילת שקד: בדבר אחד הוא טועה, כי החלת הריבונות על יהודה ושומרון ובקעת הירדן אינה חלום של מגזר אחד – היא הגשמת החלום הציוני של כל עם ישראל.

איילת שקד: אבל אני חייבת להגיד שלצערי החשש שהמהלך ההיסטורי הזה יתפספס עדיין קיים.

איילת שקד: ראיתי שעומד להתפרסם ריאיון עם השגריר פרידמן ביום שישי, בישראל היום, שבאמת אומר:

איילת שקד: אנחנו מוכנים להחלת הריבונות, זו בעצם החלטה שלכם, החלטה של ממשלת ישראל.

איילת שקד: אז אני באמת מקווה שהממשלה שתקום – אני מעריכה שתקום ממשלה בשבוע הבא, בין אם אנחנו נהיה חלק ממנה ובין אם לא – שהממשלה הזאת תקדם ותנצל את ההזדמנות ההיסטורית של החלת הריבונות.

איילת שקד: זאת הזדמנות שככל הנראה לא תחזור.

איילת שקד: יש נשיא אוהד בבית הלבן.

איילת שקד: פעם ראשונה שנשיא אמריקני מכיר בזכות ההיסטורית שלנו על יהודה ושומרון ומוכן לגבות החלטה של החלת ריבונות – גם אם לא על כל שטחי C, לפחות על ההתיישבות.

איילת שקד: זו הזדמנות שחייבים חייבים לנצל אותה.

איילת שקד: אני חייבת להגיד שהאמירות של אמיר פרץ ושל איציק שמולי מאוד מאוד מדאיגות.

איילת שקד: הם אומרים שהם ינסו לעכב את התהליך; ינסו למעשה לעצור אותו על ידי כל מיני אזיקים ומגבלות כמו הסכמה של ירדן או של מדינות האזור האחרות, שברור שלא נקבל.

איילת שקד: לכן, אני באמת קוראת לראש הממשלה ואומרת לו: נצל את ההזדמנות הזאת, זה חלון הזדמנויות מאוד קצר.

איילת שקד: ארצות הברית עומדת בפני בחירות.

איילת שקד: אני מבקשת שתנצל את ההזדמנות הזאת ותעשה את הצעד ההיסטורי והחשוב הזה.

איילת שקד: היום שר הביטחון אישר בנייה של כ-1,000 יחידות דיור באפרת, בגבעת העיטם.

איילת שקד: זה צעד חשוב ומשמעותי, גם כי הוא מגדיל את היישוב אפרת אבל גם כי הוא ממוקם במיקום מאוד מאוד אסטרטגי ועוצר את ההתפשטות הפלסטינית שם.

איילת שקד: אני, כשרת משפטים, עבדתי הרבה מאוד כדי שאפשר יהיה להכשיר את הבנייה הזאת ואני שמחה ששר הביטחון עכשיו מאשר ומוציא אותה לפועל.

איילת שקד: אנחנו בסיעת ימינה רצינו לנצל את זה שכבר מתעסקים בחוקי-יסוד, בחוקי הרוטציה, ולהעלות לדיון והצבעה את פסקת ההתגברות, שאנחנו מדברים עליה כל כך הרבה זמן.

איילת שקד: אני כבר שמונה שנים כאן.

איילת שקד: מאז שאני חברת כנסת, ואחר כך שרת המשפטים, בכל פעם אנחנו מנסים להעביר את פסקת ההתגברות גם בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ולא רק בחוק-יסוד: חופש העיסוק, ועוד אף פעם לא היה לנו רוב.

איילת שקד: תמיד היו פחות מ-61 חברי כנסת שתמכו בזה, והפעם יש רוב.

איילת שקד: הפעם יש רוב לפסקת ההתגברות – ככה לפחות טוענים בליכוד.

איילת שקד: חברי הכנסת מהליכוד טוענים שהם תומכים בפסקה, כך גם החרדים, כך גם ישראל ביתנו.

איילת שקד: לכן אני תוהה מדוע לא נמצא זמן בדיוני הוועדה גם להקדיש יום או יומיים לפסקה הזו, ומאחר שזה לא קרה והליכוד הורידו את זה מסדר-היום, אני מאוד מקווה שבשנה הקרובה, אם אנחנו נהיה חלק מהקואליציה או מהאופוזיציה, יצטרפו אלינו גם הליכוד וגם הסיעות החרדיות כדי לנסות להעביר את הפסקה הזו, שבסך הכול מאזנת את היחסים בין הרשויות, ובעיניי משפרת את הדיאלוג בין הכנסת לבין בית המשפט העליון.

איילת שקד: מחר פגה תקופת 21 הימים שבה הכנסת יכולה לתת חתימות למועמד לראשות ממשלה.

איילת שקד: אני מעריכה שמחר בנימין נתניהו יקבל את החתימות ושבג"ץ ייתן את החלטתו היום או מחר בבוקר.

איילת שקד: אני מאמינה שבית המשפט העליון לא יתערב, לא בהכרעת הבוחר ולא בחוק-היסוד הברור, ובאמת יאשר את המובן מאליו היום מחוק-יסוד: הממשלה – שראש ממשלה תחת כתב אישום יכול להמשיך לכהן עד פסק דין חלוט.

איילת שקד: אני חושבת שדווקא בפסיקה כזאת חשובה ומשמעותית, שבסופו של דבר בעיניי תיתן איזושהי הרגשה של קונסנזוס סביב המהלך הזה – כי זה ברור שחלקים רבים מהשמאל חושבים שראש ממשלה עם כתב אישום לא יכול לכהן – אני חושבת שפסיקה של בית המשפט בעניין הזה רק יכולה לתת סוג של קונסנזוס למהלך הזה.

איילת שקד: דרך אגב, אני חושבת שבסוגיה כזאת חשובה אפילו צריכים לשבת 15 שופטים, לא רק 11.

איילת שקד: גם כשפוסלים חוקים אני חושבת שהפסילה לא צריכה להיות ברוב רגיל, אלא בוודאי ברוב מיוחס, וגם אלה נושאים שאני מקווה שנעסוק בהם בכנסת הזאת.

איילת שקד: כשרת משפטים ניסיתי לקדם את חוק-יסוד: החקיקה, אבל לצערי זה לא צלח, כי סיעת כולנו התנגדה אז.

איילת שקד: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחברת הכנסת איילת שקד.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת איימן עודה.

איתן גינזבורג: 30 דקות, אדוני.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי וחברות הכנסת, אני רוצה לפנות לשכבות המוחלשות, ליהודים ולערבים, לאנשים בכפרים הבלתי-מוכרים בנגב, לאנשים בעיירות הפיתוח, לקשישים; לפנות למשפחות חד-הוריות, לפנות לאנשים שלא מקבלים דירה בירושה, לפנות למיליון מובטלים בעקבות נגיף הקורונה, ולהגיד להם: אל תאמינו לראש הממשלה.

איימן עודה: אני יודע שחלק גדול מכם הצביע עבור מפלגות הימין – הרבה מהשכבות המוחלשות – או לליכוד או לש"ס או לכל מיני מפלגות וקבוצות שמייצגות את הימין.

איימן עודה: אבל אני רוצה להביט בפניכם ולהגיד לכם את האמת:

איימן עודה: אל תאמינו לראש מממשלה כשהוא אומר שהוא רוצה להעביר את הכסף בעיקר לטייקונים, והכסף משם מטפטף למטה; זה אף פעם לא יטפטף למטה.

איימן עודה: אתם אמורים לקבל את הזכויות שלכם באופן ישיר.

איימן עודה: באופן ישיר.

איימן עודה: וזו התוכנית שלנו, התוכנית של מק"י וחד"ש, שחוברה על ידי נועה לוי וד"ר שרף חסאן בהנחיית מזכ"ל המפלגה עאדל עאמר.

איימן עודה: התוכנית הזו היא תוכנית חברתית להתמודדות עם הקורונה בישראל.

איימן עודה: אני ניגש ישירות אל הסעיפים.

איימן עודה: המסמך נכתב בלשון זכר מטעמי נוחות בלבד אך פונה לכול, ללא הבדל מגדר: בריאות: זה לא סוד שמערכת הבריאות בישראל קורסת.

איימן עודה: מספר המיטות בבתי חולים לנפש הוא מהנמוכים במדינות המפותחות.

איימן עודה: בתי חולים ומוסדות רפואיים נמצאים בעומס יתר והפערים בשירותי הבריאות בחברה הם עצומים.

איימן עודה: נוסיף לזה את ההוצאות הפרטיות על הבריאות, שהולכות וגדלות עם הזמן.

איימן עודה: מציאות זו מחייבת גיבוש תוכנית אסטרטגית לפיתוח והרחבה משמעותיים של שירותי הבריאות, הנגשתם לכלל האזרחים וסגירת הפערים, כמו גם שיפור תנאי העבודה של העובדים בתחום הבריאותי: רופאים, אחים, מקצועות פארה-רפואיים, עובדי ניקיון במרפאות ובתי חולים ועוד.

איימן עודה: תוכנית זו מחייבת נקיטת הצעדים הבאים: 1.

איימן עודה: הגדלה משמעותית של תקציב הבריאות בישראל; 2.

איימן עודה: בניית בתי חולים חדשים, כולל הקמת בית חולים ביישוב ערבי; 3.

איימן עודה: חיזוק בתי החולים הקיימים; 4.

איימן עודה: הרחבת שירותי הבריאות במסגרת חוק בריאות ממלכתי; הבטחת שירותי בריאות שוויוניים ונגישים לכלל האוכלוסייה ולבטל את ההיררכיה ברמת השירות בין האזרחים, שהתבססה על צמיחת מערכת הבריאות הפרטית וכן ביטוחי הבריאות הפרטיים; חיזוק שירותי הבריאות ביישובי הפריפריה והרחבתם; חיזוק שירותי הבריאות בחברה הערבית והרחבתם, לרבות ביישובים בלתי מוכרים בנגב; ביטול ההשתתפות העצמית של המטופלים בקבלת שירותי בריאות; הגדלה משמעותית של תקציב שר הבריאות והורדת מחירים; הגדלה משמעותית של תקנים המיועדים לקליטת רופאים ומתמחים בתחומי בריאות שונים; הרחבת התקציבים למחקרים בתחום הרפואה; פיתוח תרופות וחיסונים ובריאות הציבור; חיזוק הרפואה בקהילה; הרחבת השירותים הפסיכולוגיים; תוכנית חינוכית בבתי ספר להגברת המודעות בתחום הבריאות; הרחבת מספר הסטודנטים לרפואה ולמקצועות שונים בתחום הבריאות במוסדות אקדמיים בישראל, לרבות רפואת שיניים; קרן מלגות לסטודנטים לרפואה ולמתמחים שלומדים בחו"ל אשר מתחייבים לחזור ולעבוד במדינה; ייצוג הולם של האוכלוסייה הערבית במשרד הבריאות בדרגים השונים; כיבוד השפה הערבית בכל שירותי הבריאות במדינה.

איימן עודה: הסעיף השני הוא סעיף של עבודה ואבטלה.

איימן עודה: למשך תקופת המגפה כל התושבים, בין אם היו מועסקים לפני המשבר באופן רציף ובין אם לא, זכאים להכנסה בסיסית שתאפשר להם לעבור בשלום את הימים הקשים.

איימן עודה: על כן, ראשית התוכנית היא בהבטחת הכנסת-יסוד לכל תושב בישראל בגובה 80% משכר המינימום.

איימן עודה: כלומר, 4,250 ש"ח לאדם.

איימן עודה: הכנסת יסוד תינתן למי שאין לו הכנסה אחרת בתקופה זו, או שהכנסתו אינה מגיעה לגובה של 80% משכר המינימום.

איימן עודה: שעות עבודה של עובדים שיש להם ילדים בגילאי חוק לימוד חובה יצומצמו ל-25 שעות במשרה מלאה, ללא פגיעה בשכר, לכל התקופה שבה בתי הספר והגנים סגורים.

איימן עודה: דמי אבטלה לעובדים שהופרשו בשל מגפת הקורונה ייקבעו ל-100% משכר העובד בממוצע חודשי העבודה הקודמים.

איימן עודה: דמי האבטלה ישולמו גם לעובדים צעירים, לרבות אלה שלא מלאו להם 20 שנים, או לעובדים מעל גיל הפרישה, ללא כל הבדל – והם לא ינגסו בזכות העובד לדמי אבטלה בעתיד.

איימן עודה: עצמאים שאינם מעסיקים ייחשבו לעובדים לצורך תשלום דמי אבטלה.

איימן עודה: הכנסותיהם יחולקו למספר החודשים הרלוונטיים ויחשבו כשכר עבודה.

איימן עודה: עבור עובדים שעבודתם נמשכה אך הם נאלצו להיעדר ממנה בשל הנחיות בידוד פרטניות, תקופת הבידוד תחשב כתקופת מחלה מיוחדת.

איימן עודה: תקופת המחלה המיוחדת לא תפגע בימי המחלה שנצברו לעובד במקום עבודתו, והמדינה תפצה אותו על כך.

איימן עודה: המדינה תיזום הקמה של פרויקטים ציבוריים וסביבתיים חיוניים לתקופה זו, ותעסיק בהם באופן בטוח עובדים ועובדות מקרב מחוסרי העבודה באופן הדחוף ביותר.

איימן עודה: עבודות יזומות אלה יכולות לשמש להקמת ולהשמשת חללים לאשפוז ובידוד של חולי קורונה.

איימן עודה: פיצוי לפועלים הפלסטינים שעובדים בישראל אשר עבודתם הופסקה בשל משבר הקורונה עבור תקופת האבטלה ושמירה על זכויותיהם בעבודה.

איימן עודה: הבטחת זכויות נשים עובדות, ובמיוחד נשים בהיריון.

איימן עודה: הסעיף השלישי – רווחה: כל קצבאות הקיום יעלו ב-20% באופן זמני.

איימן עודה: חיוני לאפשר לאנשים עם מוגבלויות, אימהות חד-הוריות, הורים וקשישים, להתמודד בכבוד עם התקופה הקשה.

איימן עודה: יש לפעול לחיזוק מערכי הרווחה ובריאות הנפש ברשויות באמצעות מימון נרחב.

איימן עודה: הגדרת העובדים הסוציאליים ועובדי בריאות הנפש כעובדים חיוניים במשק וביטול כל הצמצומים שנעשו בתוכניות ובמרכזי רווחה בבריאות הנפש ובשירותים החברתיים בתקופת המשבר.

איימן עודה: המדינה תיקח אחריות מלאה על הביטחון התזונתי של אזרחיה.

איימן עודה: במסגרת זו יוקצו תקציבים מיוחדים לתיאום בין הגורמים המעורבים בהעברת תרומות ותלושי מזון – גורמי רווחה, רשויות מקומיות, מפעלי ההזנה של משרד החינוך וארגוני החברה האזרחית, על מנת שאספקת המזון תגיע לכל הזקוקים לכך ללא הבדלי דת, גזע, מין ולאום, ותשליט מחירים מבוקרים על מצרכי מזון בסיסיים.

איימן עודה: איסור מוחלט על ניתוק תושבים מחשמל, מים, גז, טלפון ואינטרנט במהלך תקופת המשבר.

איימן עודה: חובות בתקופה הזו לא יצברו ריבית.

איימן עודה: פטור מארנונה לצעירים, לסטודנטים ולקשישים, לחד-הוריים, לאנשים עם מוגבלויות, למובטלים ולעסקים קטנים.

איימן עודה: יינתנו הנחות משמעותיות במחיר המים הגז והחשמל הביתיים למשפחות המובטלים, העניים, הסטודנטים והקשישים.

איימן עודה: הרחבת השירותים לנשים ולילדים שסובלים מאלימות, לרבות סיוע פסיכולוגי.

איימן עודה: מקלטים ותוכניות טיפוליות לאנשים אלימים.

איימן עודה: תמיכה בגופים אשר עוסקים במיגור האלימות וההתקפות המיניות בתוך המשפחות – והאלימות בכלל – במיוחד בקרב הציבור הערבי, ובכלל זה הוספת תקנים לעובדים הסוציאליים.

איימן עודה: תוכנית מתוקצבת להרחבת התמיכה והשירותים לאנשים עם צרכים מיוחדים.

איימן עודה: סעיף רביעי – הדיור.

איימן עודה: עצירת כל פעילות האכיפה על בנייה ללא היתר וכל פינוי של אנשים ממקום מגוריהם עד תום משבר הקורונה.

איימן עודה: הקפאת כל תשלומי המשכנתה עד תום תקופת המשבר ללא צבירת ריבית.

איימן עודה: לאחר תום המשבר, תשלומי החוב ייפרסו בהתאם ליכולת של החייב.

איימן עודה: פנייה אקטיבית מצד המדינה אל הממתינים בתור לדיור ציבורי, לשם הצעת פתרונות דיור זמניים עבור הזכאים.

איימן עודה: הקלה על שוכרי דירות, המהווים כמעט שליש ממשקי הבית בישראל.

איימן עודה: אפשרות להאריך חוזי שכירות שמועדם מסתיים כל עוד חלות הגבלות על תנועה.

איימן עודה: אפשרות להשתחרר מהסכם שכירות לפני תום תקופת ההסכם.

איימן עודה: השהיית פינוי דיירים בתקופת המשבר.

איימן עודה: הגדלת הסיוע הממשלתי בשכר דירה ופתיחת ערוץ מהיר לבקשות מימון בתקופת המשבר.

איימן עודה: דחייה של תשלום דמי השכירות לתקופת המשבר ופריסת החוב שייווצר לשוכרים על פני מספר חודשים זהה למשך הזמן שבו לא שולם שכר הדירה במקור, ללא ריבית.

איימן עודה: במידה שהדירה היא הנכס היחיד של המשכיר, יידחו 50% מדמי השכירות.

איימן עודה: בקרה מלאה על מחיר שכירות הדיור ואיסור העלאת מחירי השכירות בשנה הבאה.

איימן עודה: הסעיף החמישי – חינוך והשכלה.

איימן עודה: לכבוד שר החינוך – היית פה.

איימן עודה: איפה נמצא שר החינוך?

איימן עודה: אני מבקש לעצור את הדיון עד ששר החינוך יגיע.

איתן גינזבורג: יצא רגע לשירותים.

איימן עודה: לעצור את הזמן, בבקשה.

איימן עודה: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: נא לקרוא לשר – – –

איימן עודה: אבל הוא לא נמצא פה.

איתן גינזבורג: – – –

איימן עודה: הוא צריך להיות פה.

איימן עודה: אני מבקש, לפי החוק השר חייב להיות פה.

איימן עודה: אין שר במליאה.

איימן עודה: זה לא תקין וזה לא חוקי.

איימן עודה: לכן, אני מבקש לעצור את הזמן ולקרוא לשר החינוך להיות נוכח פה.

איימן עודה: אני רוצה שהוא ישמע אותי.

איימן עודה: חשוב לי שהוא ישמע אותי.

קריאה: – – –

איימן עודה: לא, כי מדובר על חינוך.

איימן עודה: איפה הוא?

איימן עודה: תקראו לו, בבקשה.

איימן עודה: קראתם?

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, אני בן אדם שמחפש פשרות מטבעי, אבל אני מתעקש ששר החינוך יהיה נוכח פה.

איימן עודה: אני לא אדבר על החינוך כשהוא לא נמצא פה.

איתן גינזבורג: אתה יכול להמשיך לדבר על דברים אחרים.

איתן גינזבורג: הינה השר.

איתן גינזבורג: גם הוא נמצא פה שעות, אדוני.

איימן עודה: אני מכבד.

איימן עודה: אני מבקש שהוא יהיה נוכח בזמן שאני מדבר.

איימן עודה: כבוד שר החינוך – –

איתן גינזבורג: בבקשה, תמשיך.

רפאל (רפי) פרץ: יצאתי רק לדקה רגע החוצה.

איתן גינזבורג: בדיוק דקה, אגב.

איימן עודה: – – השקעת תקציבים וכוח אדם בהנגשת הלמידה מרחוק לכלל התלמידים באופן שוויוני.

איימן עודה: לכלל התלמידים, בשפה העברית ובשפה הערבית.

איימן עודה: לשם כך: 1.

איימן עודה: יש לצייד את הילדים בכלים הנדרשים ללמידה מרחוק, ובראשם מחשב לכל ילד וחיבור יציב לאינטרנט.

איימן עודה: מערכי תמיכה מקצועית במורים שנדרשים להתמודד עם סיטואציות חדשות.

איימן עודה: תמיכה פסיכולוגית לילדים, הורים ומורים.

איימן עודה: תוכניות מאומצות להשלמת חומרים לאחר החזרה לשגרה לשם תיקון הפערים שנוצרו בלמידה מרחוק.

איימן עודה: פתיחת אולפני הקלטה מקצועיים בצפון ובדרום הארץ, גם בשפה הערבית.

איימן עודה: פיתוח תכנים דיגיטליים בשפה הערבית לסגירת הפער הקיים בתכנים החינוכיים.

איימן עודה: 3.

איימן עודה: יש לתת מענה מיידי לצרכים של תלמידים במערכת החינוך, שלהם צרכים נוספים:

איימן עודה: בחינוך המיוחד יש להתאים את המחשבים וכל הכלים הטיפוליים שבשגרה.

איימן עודה: ילדי מהגרי עבודה או פליטים נדרשים לצרכים חינוכיים ונפשיים ייחודיים.

איימן עודה: יש להבטיח המשך מפעל ההזנה והבטחת ביטחון תזונתי לילדים ממשפחות עניות.

איימן עודה: העברת תקציבים מיוחדים לארגונים ועמותות העוסקים בחינוך בלתי פורמלי, הדרושים מאוד בתקופה זו, שבה קשה יהיה להורים לממנם.

איימן עודה: 4.

איימן עודה: תמיכה באוכלוסיות הסטודנטים באמצעות פטור מתשלום שכר לימוד.

איימן עודה: תשלום שכירות למעונות.

איימן עודה: פטור מארנונה ומלגות נוספות לסטודנטים שנקלעים לקשיים, לרבות סטודנטים שלומדים בחו"ל.

איימן עודה: קליטת סטודנטים שלומדים בחו"ל במוסדות בארץ, כך שיוכלו להמשיך את לימודיהם.

איימן עודה: נבקש להקים ועדה שתכלול גורמי חברה אזרחית ערבית לגיבוש התוכנית.

איימן עודה: 5.

איימן עודה: הנגשה אקדמית מרחוק – יש לפתוח את המאגרים האקדמיים והדיגיטליים לציבור הרחב, ובפרט לסטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות.

איימן עודה: נדרשים תקציבים להתאמת תוכניות ההתנסויות וההכשרות המעשיות לתנאים החדשים בתקופת החירום, בהתאם להנחיות משרד הבריאות.

איימן עודה: סטודנטים שאין ברשותם מחשב יקבלו סיוע מיוחד ברכישת מחשב או ציוד אחר הדרוש ללמידה מרחוק.

איימן עודה: שירותי הרווחה לסטודנטים הכוללים מלגות מיוחדות, שירותים פסיכולוגיים ועוד, יחזרו לעבוד ויתוקצבו במיוחד, על מנת לסייע למצוקת הסטודנטים.

איימן עודה: 6.

איימן עודה: החברה הערבית – בשעה זו מתגלה המחדל שבניתוק הכפוי, המפלה והגזעני של המיעוט הערבי בישראל.

איימן עודה: מצב החירום חושף את המציאות שבה הציבור הערבי נמצא בחזית מערכת הבריאות ובמקביל מופקר כאוכלוסיית סוג ב'.

איימן עודה: שעה זו היא גם הזדמנות לתקן את האי-צדק ולענות על הצרכים הייחודיים תוך דיאלוג כן עם נציגי החברה הערבית מכל התחומים.

איימן עודה: מצב החברה הערבית קשה במיוחד בשל העוני והאפליה השיטתית על רקע לאומי, שהוביל לעשורים של תשתיות מוזנחות או נעדרות כליל.

איימן עודה: ועל כן, נעלה את הדרישות הבאות: 1.

איימן עודה: זכותם של האזרחים הערבים לקבל את כל התכנים המופקים במשרדי הממשלה בשפה ערבית תקנית; 2.

איימן עודה: הקמת תשתית חשמל, מים ואינטרנט ביישובים הבלתי-מוכרים בנגב – אין אינטרנט גם ביישובים הקבועים של האזרחים הערבים.

איימן עודה: הקמת תשתיות חשמל, מים ואינטרנט ביישובים הבלתי-מוכרים בנגב.

איימן עודה: חיזוק התשתיות בחברה ביישובים הערביים לרבות תשתיות החשמל, הטלפון והאינטרנט.

איימן עודה: על משרד התקשורת לחייב ספקי תשתיות להנגיש את השירותים, שלהם זכאי כל אזרח.

איימן עודה: חיזוק שירותי הבריאות בחברה הערבית לרבות הקמת בית חולים חדש ביישוב ערבי.

איימן עודה: גיבוש תוכנית למאבק בקורונה המותאמת לצרכים של חברה הערבית תוך דגש על חודש רמדאן.

איימן עודה: תמיכה ברשויות מקומיות ערביות באמצעות מענקי חירום להתמודדות עם משבר הקורונה והשלכותיו, וכן הבטחת סיוע לרשויות במהלך תוכנית היציאה מהמשבר והחזרה לשגרה באופן שוויוני.

איימן עודה: מה קרה בפועל?

איימן עודה: משרד הפנים העביר 2.8 מיליארד שקלים לרשויות המקומיות.

איימן עודה: האזרחים הערבים – שמהווים 20% – כמה הם קיבלו?

איימן עודה: 1.7%, פחות מ-2%.

איימן עודה: אנחנו 20%.

איימן עודה: ויותר מזה, אנחנו הקבוצה המוחלשת.

איימן עודה: כלומר, אם צריך לתת למישהו בהעדפה מתקנת, אז זה האזרחים הערבים.

איימן עודה: במקום לקבל 22%, 23%, קיבלנו 1.7%.

איימן עודה: אני מדבר פה על כל הרשויות המקומיות הערביות.

איימן עודה: מה זאת אומרת כולן?

איימן עודה: כלומר, הערביות והדרוזיות.

איימן עודה: המילה היא הפרד ומשול – כאילו הדרוזים הם לא ערבים; בפועל, הדרוזים הם יהודים בחובות אבל ערבים בזכויות.

איימן עודה: כך מתנהגים אליהם.

איימן עודה: למה?

איימן עודה: בגלל הגזענות; בגלל התפיסה של חוק הלאום שזו מדינה אך ורק של עם אחד.

איימן עודה: הפילוסופיה של המדינה – היא רק לטובת עם אחד ועל חשבון העם האחר, כל עם אחר, לרבות דרוזים, שהם חלק אינטגרלי מהחברה הערבית.

איימן עודה: אז במקום שנקבל 20% – מה שמגיע לנו – או אפילו בהעדפה מתקנת 21%, 22%, 23%, קיבלנו 1.7%.

איימן עודה: בושה וחרפה.

איימן עודה: איך לא מתביישים?

איימן עודה: איך לא מתביישים בתקופה של משבר?

איימן עודה: כולנו נאבקים יחד לנצח את נגיף הקורונה.

איימן עודה: גם בצל המשבר הזה מפלים בצורה הבוטה ביותר, הגזענית, המבישה ביותר.

איימן עודה: מה שצריך זו תמיכה ברשויות מקומיות ערביות באמצעות מענקי חירום להתמודדות עם משבר הקורונה והשלכותיו וכן, הבטחת סיוע לרשויות במהלך תוכנית היציאה מהמשבר והחזרה לשגרה באופן שוויוני.

איימן עודה: חיזוק אגפי הרווחה ברשויות הערביות כך שיוכלו לתמוך במשפחות נזקקות.

איימן עודה: ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בכל הצוותים המקצועיים להתמודדות עם המשבר בגיבוש תוכנית היציאה ושאר תוכניות הסיוע.

איימן עודה: זוהי התוכנית שלנו, תוכנית ברורה.

איימן עודה: אני רוצה לפנות לשכבות המוחלשות במדינה: אזרחים ערבים, אזרחים בעיירות הפיתוח, אזרחים ערבים בכפרים הבלתי-מוכרים בנגב – –

קריאה: – – –

איימן עודה: – – משפחות חד-הוריות, קשישים, אנשים שלא מקבלים דירה בירושה.

איימן עודה: אני פונה למיליון מובטלים חדשים.

איימן עודה: אני פונה לציבור שהצביע לימין, לאנשים עניים, יהודים, שהצביעו לבנימין נתניהו ושהצביעו לש"ס.

איימן עודה: יש שני כיוונים, או הכיוון הזה שאומר: מגיע לכם, בצורה ישירה, ללא אמצעי, בצורה הכי ישירה; או הגישה של ראש הממשלה, חבר הטייקונים שיש לו וילה בקיסריה, שיש לו מיליונים, שהוא לא חלק מכם.

איימן עודה: הוא לא מרגיש.

איימן עודה: הוא לא יודע מה אתם מרגישים.

איימן עודה: אין לו אבא כמו אבא שלי, אין לו אימא, עקרת בית כמו אימא שלי.

איימן עודה: הוא לא מרגיש בכם.

איימן עודה: הוא מדבר על איך להעביר כסף לטייקונים, והוא יטפטף עד שהוא יגיע אליכם.

איימן עודה: הוא אף פעם לא יגיע אליכם.

איימן עודה: אני פונה אליכם ואומר לכם: אין מדיניות שיותר עושה אחיזת עיניים מהפרד ומשול.

איימן עודה: הוא יגיד לכם: תראו את הערבי הזה.

איימן עודה: תראו את הערבי, הוא ערבי, הוא יגיד לכם עליי.

איימן עודה: אני.

איימן עודה: אל תיתנו לפריבילגים לשסות מוחלשים במוחלשים.

איימן עודה: כך הפריבילגים מרוויחים, כשהם מצליחים לבנות גדרות, חומות.

איימן עודה: כשהם מצליחים חומות בינינו, הם אלה שמרוויחים.

איימן עודה: אנחנו רוצים להסיר את החומות ולהגיד לכם: יש בינינו דברים משותפים.

איימן עודה: יש בינינו דברים משותפים.

איימן עודה: והדבר החשוב ביותר שאני רוצה להגיד לכם, וזה החשוב ביותר: כל מה שאנחנו עושים פה יכול לעזור לכם ב-5%, בעוד 10%, אבל יש דרך אחרת.

איימן עודה: אתם זוכרים את המחאה החברתית?

איימן עודה: הייתה מחאה של רופאים, והייתה מחאה של עובדות סוציאליות והייתה מחאה על מחירי הדיור.

איימן עודה: הייתה אז מחאה – די של מעמד הביניים.

איימן עודה: הייתה אז מחאה די חד-לאומית.

איימן עודה: אנחנו צריכים לקרוא לא לאותה מחאה, ולמחאה אמיתית של המעמד המופלה ביותר לרעה, המופלה ביותר לרעה, של יהודים וערבים ביחד.

איימן עודה: לצאת לרחובות – אלפים, עשרות אלפים, מאות אלפים – ופה הם ירעדו.

איימן עודה: רק כך הם יפחדו.

איימן עודה: רק כך יתחילו לתקן ורק כך נצליח לנצח אותם.

איימן עודה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

איתן גינזבורג: 15 דקות לרשותך.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני היו"ר.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, ההסכם הזה שמונח בפנינו, החוק הזה, שמבוסס על ההסכם, מכשיר ממשלה שאין בה שמץ מכל מה שהיצור הזה שנקרא כחול לבן הבטיח לבוחריו – חלקם בוחרינו ואנשינו מהשמאל שהתפתו להצביע כחול לבן במשך שלוש מערכות בחירות.

ניצן הורוביץ: אין בחוק הזה ואין בהסכם הזה אפילו זכר להבטחת בחירות אחת של כחול לבן.

ניצן הורוביץ: כחול לבן דיברו על מאבק בשחיתות, דיברו על מאבק בנתניהו.

ניצן הורוביץ: הם נכנסים תחת נתניהו – נאשם בפלילים – ובעצם דרכם נתניהו משיג את מה שהוא רצה: הכשרה, הלבנה שלו מול בית המשפט.

ניצן הורוביץ: נציגי כחול לבן הם אלה שלוחמים פה בכנסת, והם אלה שהולכים לבתי המשפט כדי להגיד שנתניהו – נאשם בפלילים – לא רק שהוא יכול, אלא שהוא צריך לכהן כראש ממשלה והם תחתיו.

ניצן הורוביץ: זה בניגוד גמור לכל מה שכחול לבן עשו, לכל מה שכחול לבן פיתו בעזרתו את האנשים שלנו, אנשי השמאל, ללכת ולהצביע להם שלוש פעמים.

ניצן הורוביץ: שום דבר בכל המהפכה החילונית וכל העניינים האלה של דת ומדינה שהם הבטיחו – תחבורה ציבורית בשבת, נישואים אזרחיים, זכויות לקהילה הגאה – שום דבר מזה לא מופיע בהסכם.

ניצן הורוביץ: שום דבר אידיאולוגי, חוץ מנקודה אחת שעליה אני רוצה לדבר היום, והיא בעיניי – אחרי השחיתות, אולי – הנקודה המשמעותית ביותר בהסכם הקואליציוני, וזה נושא הסיפוח.

ניצן הורוביץ: בהסכם הקואליציוני, שחתומים עליו בני גנץ וגבי אשכנזי, ודרכם גם עמיר פרץ ואיציק שמולי, מפלגת העבודה, מופיע תאריך מפורש למהלך של סיפוח השטחים.

ניצן הורוביץ: בואו נדבר באמת על נושא הסיפוח: הסיפוח הזה הוא דבר שעד עכשיו שום ממשלה ישראלית לא העזה לעשות, לא מן השמאל, כמובן, וגם לא מן הימין.

ניצן הורוביץ: אומרים לכם אנשי הימין, נציגי המתנחלים: כן, מדובר רק על סיפוח ההתנחלויות – וכשאתה רואה את המפה, כשאתה רואה אפילו את מתווה טראמפ, אתה מבין שסיפוח הוא סיפוח מלא.

ניצן הורוביץ: הוא סיפוח שמספח לתוך מדינת ישראל מיליוני פלסטינים בשטחי הגדה המערבית ושם קץ לשאיפות הלאומיות של העם הפלסטיני.

ניצן הורוביץ: השאיפות הלאומיות האלה הן שאיפות לגיטימיות, כפי שיש לכל עם וכפי שיש גם לנו, לעם היהודי.

ניצן הורוביץ: ומה שחמור במיוחד בסיפוח הזה זה שהוא לא שם קץ רק לשאיפות הלאומיות של העם הפלסטיני למדינה משלו, אלא הוא גם שם קץ לשאיפות הלאומיות שלנו, של היהודים, למדינה יהודית ודמוקרטית כאן.

ניצן הורוביץ: כי סיפוח יביא את ישראל למצב שלא יהיה בה רוב יהודי, והיא לא תהיה דמוקרטית, היא תהיה מדינת אפרטהייד.

ניצן הורוביץ: וזה עומד בניגוד גמור לכל מה שמדינת ישראל צריכה לייצג, לכל מה שהאיש הזה, הרצל, חזה.

ניצן הורוביץ: לכל מה שאנחנו מאמינים בו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ניצן הורוביץ: כאן אולי ההבדל ביני לבין איימן עודה, שדיבר לפניי, או אחרים.

ניצן הורוביץ: אתם אומרים שתי מדינות, גם אני אומר שתי מדינות, אבל אני גם אומר שתי מדינות לשני עמים.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, אני אומר מדינה פלסטינית ואני אומר מדינה יהודית.

ניצן הורוביץ: מדינה יהודית, אין הכוונה מדינה רק ליהודים.

ניצן הורוביץ: חלילה לא.

ניצן הורוביץ: יש כאן ערבים, יש כאן אחרים, יש כאן עשרות אחוזים מהאזרחים שהם אזרחים שווים במדינה שלנו, בדיוק כמו כל אזרח אחר – – –

איימן עודה: מגיע – – –

ניצן הורוביץ: חד-משמעית.

ניצן הורוביץ: אבל במסגרת הפשרה שאני רוצה לעשות, והיא פשרה היסטורית של חלוקת הארץ, אנחנו מקימים ממדינת ישראל הקיימת – אני רוצה שתהיה בצידה גם מדינה פלסטינית.

ניצן הורוביץ: ואז למשל נושאים כמו עליה והגירה: תהיה עלייה יהודית לכאן, ותהיה עלייה פלסטינית לשטחים, למדינה הפלסטינית.

ניצן הורוביץ: זו הפשרה ההיסטורית שאני רואה אותה, וכך אני מסתכל על פתרון הסכסוך בין שני העמים בארץ הזאת.

ניצן הורוביץ: סיפוח, סיפוח השטחים, סיפוח מיליוני פלסטינים, קץ האוטונומיה הפלסטינית, דיכוי של האזרחים הפלסטינים בשטחים באמצעות שיטה של אפרטהייד שתהיה מובנית בחוק הישראלי – כל הדבר הזה יביא חורבן על הפלסטינים ויביא חורבן עלינו, הישראלים.

ניצן הורוביץ: את הדבר הזה הכשירו בני גנץ וגבי אשכנזי בחותמם על ההסכם הקואליציוני שבו נקוב תאריך – 1 ביולי – להחלת מהלכי סיפוח בגדה המערבית.

ניצן הורוביץ: סיפוח הוא דבר מסוכן הרבה יותר מהקורונה.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו משתחררים מהקורונה, מהמחלה הזאת, ואנחנו הולכים תוך כמה שבועות, תוך כמה חודשים, להדביק את עצמנו במחלה הרבה יותר גרועה.

ניצן הורוביץ: לא רק להדביק, לבלוע; לעכל אותה באופן שלא נוכל להשתחרר ממנה אי-פעם – וזה הסיפוח: מתכון בדוק לשפיכות דמים, לאלימות ולדיכוי.

ניצן הורוביץ: יש אנשים – גם בארץ, אומנם לא רבים, אבל יש שאומרים ודוגלים ברעיון של מדינה אחת לכולם.

ניצן הורוביץ: מדינה אחת לשני העמים, לכל מי שחי כאן, מהירדן ועד הים, מדינה אחת.

ניצן הורוביץ: יש גם אנשים שאומרים, וזה לפי הרעיונות שלנו שיראו אותם כאוטופיים שחושבים שכל העולם כולו צריך להיות מדינה אחת; עולם ללא גבולות.

ניצן הורוביץ: כל העמים חיים בהרמוניה בעולם שהוא כולו מדינה אחת.

ניצן הורוביץ: המציאות שונה.

ניצן הורוביץ: לא רק המציאות שונה.

ניצן הורוביץ: גם אנחנו, בשמאל, מכירים בזכות העמים להגדרה עצמית, שהיא זכות מוכרת.

ניצן הורוביץ: ממש כמו שיש זכויות אישיות לבני אדם, יש זכויות גם לקבוצות ולעמים.

ניצן הורוביץ: לעמים יש זכות להגדרה עצמית.

ניצן הורוביץ: לעם היהודי יש זכות להגדרה עצמית, ועל פי הזכות הזאת קמה מדינת ישראל, על פי החלטת האו"ם; ולעם הפלסטיני יש זכות הגדרה עצמית, ועל פי הזכות הזאת חתמה מדינת ישראל עם נציגי העם הפלסטיני על שורה של הסכמים, וקם משטר ההסכמים, שמחזיק מעמד עד עצם היום הזה, מאוסלו ואילך.

ניצן הורוביץ: גם גופים בין-לאומיים הכירו בזכות הפלסטינית להגדרה עצמית וגם אני מכיר בה, ואני חושב שהיא תהיה טובה לפלסטינים והיא תהיה טובה גם לנו, הישראלים.

ניצן הורוביץ: לצערי, הסיפוח ימיט חורבן על כל המבנה הזה, שהוא מבנה של הסכמים בינינו לבין הפלסטינים, וגם על כל הבסיס הציוני שלנו במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: מי שרוצה סיפוח – וצריך להגיד את זה – מי שרוצה סיפוח ישים קץ לחזון הציוני והוא אנטי-ציוני.

ניצן הורוביץ: מי שרוצה סיפוח וחושב שכך הוא מגדיל את מדינת ישראל, מחזק אותה, מעלה אותה, צריך להבין שמדינת ישראל אחרי סיפוח לא תהיה אותה מדינה כפי שהייתה לנו עד עכשיו, אלא זאת תהיה מדינה שתהיה לא יהודית, לא דמוקרטית, וזאת תהיה מדינה שרוב רובם של האנשים, גם יהודים וגם ערבים, לא ירצו לחיות בה.

ניצן הורוביץ: האפרטהייד שיהיה חלק מהסיפוח – כי הרי הסיפוח לא ייתן זכויות שוות כגון הצבעה לכנסת למיליוני פלסטינים, אלא זה יהיה סיפוח של אנשים חסרי זכויות – לא נעצר רק בקו הירוק.

ניצן הורוביץ: קודם כול, לפני זמן, בבוקר, שמעתי כאן את השר סמוטריץ' אומר לחבר הכנסת סעדי, שואל אותו: תגיד, מה זה השם הזה סעדי?

ניצן הורוביץ: סעדי זה אומר שאתה מסעודיה.

ניצן הורוביץ: הכוונה שאתה מסעודיה, זאת אומרת שאולי אתה צריך לחזור לסעודיה, שאין לך פה מקום בארץ הזאת, שאתה לא באמת אזרח שווה.

ניצן הורוביץ: את זה אומר השר סמוטריץ'.

ניצן הורוביץ: סמוטריץ' זו עיירה באוקראינה, יש גם נהר בחבל חמלניצקי, זה אוקראינה המערבית.

ניצן הורוביץ: היו הרבה יהודים שם, אז הרבה יהודים קרויים על שם ערים ועיירות.

ניצן הורוביץ: למשל, השם שלי, הורוביץ, זה מהעיירה הורוביצה – זה בצ'כיה.

ניצן הורוביץ: יהודים קיבלו את השם של המקום.

ניצן הורוביץ: אז מה זה אומר?

ניצן הורוביץ: שאני וסמוטריץ' צריכים לחזור למזרח אירופה?

ניצן הורוביץ: שאין לנו כאן חלק ונחלה בארץ הזאת?

ניצן הורוביץ: ודאי שכן.

ניצן הורוביץ: אנחנו אזרחים ישראלים; זאת מדינה שלנו ואנחנו כאן בזכות מלאה – וכך גם חבר הכנסת סעדי, וכך גם כל חברי הכנסת וכל אזרחי ישראל, יהודים או ערבים.

ניצן הורוביץ: כולם אזרחים שווים.

ניצן הורוביץ: אבל אתם צריכים להבין שברגע שאנחנו הולכים לסיפוח וברגע שישראל עוברת ממתכונת דמוקרטית וכיבוש בצידה למתכונת של סיפוח כללי, היא מאבדת את הזכות לטעון את הטענה שאני טענתי כאן עכשיו, שאני אזרח ישראלי וזה המקום שלי בזכות ולא בחסדו של אף אחד; כי ברגע שאני שולל ממיליוני אחרים, בני אדם אחרים, את הזכות שיש לי, את הזכות הכי בסיסית לאזרחות ולחופש ולביטחון בארצי, כך גם הזכות שלי איננה מובטחת.

ניצן הורוביץ: ולכן, ההסכם הזה הוא הסכם בזוי בעיניי.

ניצן הורוביץ: הוא הסכם שבו מיעוט מתנחלי לקח את מה שהיה אמור להיות האלטרנטיבה השלטונית – כחול לבן בראשות בני גנץ וגבי אשכנזי, שאני יודע מה הם באמת חושבים בעניין הסדר מדיני.

ניצן הורוביץ: אני יודע כי דיברתי איתם.

ניצן הורוביץ: והם נכנעו והתכופפו לדבר הזה.

ניצן הורוביץ: דבר מהאידיאולוגיה שהם הבטיחו אין בהסכם.

ניצן הורוביץ: אין בהסכם שום דבר ממה שכחול לבן רצו, הבטיחו, ולקחו גם חלק מהמצביעים שלנו, כאמור.

ניצן הורוביץ: אין בהסכם הזה שום שינוי בנושא דת ומדינה; אין בהסכם הזה שום שינוי כלכלי; אין בהסכם הזה שום דבר, חוץ מדבר אחד: הסיפוח.

ניצן הורוביץ: זה מה שיש בהסכם.

ניצן הורוביץ: וכמובן הלבנה של נתניהו, של השחיתות שלו, בפני מערכת המשפט.

ניצן הורוביץ: אני קורא לכנסת לדחות בבוז את החוק הזה ולזרוק אותו למקום הראוי לו, שהוא פח הזבל של הכנסת.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת הורוביץ.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, שלא כהרגלי אני הולך לצטט ציטוט ארוך מדברי נתניהו.

אביגדור ליברמן: אתמול קראתי את אחד הדברים אולי הכי מצחיקים.

אביגדור ליברמן: אני מודה, אני והיועצת שלי קראנו וצחקנו.

אביגדור ליברמן: בסוף אומנם גם בכינו, אבל קודם כול צחקנו.

אביגדור ליברמן: ומי שרוצה לצחוק דווקא היום יחד איתי יכול, אגב, גם להיכנס לאתר הרשמי של משרד ראש הממשלה, ויראה את ההודעה הזאת מתאריך 12 בפברואר 2012.

אביגדור ליברמן: וכך מתחילה הידיעה באתר הרשמי של משרד ראש הממשלה: "ראש הממשלה בנימין נתניהו נפגש הערב בבית המשפט העליון עם נשיאת בית המשפט העליון, כבוד השופטת דורית בייניש.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה יזם את הביקור הראשון מסוגו במטרה להוקיר את פעילותה של הנשיאה היוצאת ושל מערכת המשפט בישראל.

אביגדור ליברמן: בפגישה השתתפו כל סגל שופטי בית המשפט העליון, לרבות הנשיא הנבחר, כבוד השופט אשר גרוניס.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה בנימין נתניהו: 'אני ביקשתי את המפגש הזה כי רציתי להגיד קודם כול לך כמה דברים.

אביגדור ליברמן: רציתי פשוט להודות לך בשם עם ישראל ומדינת ישראל על השירות הארוך והאמיץ והחשוב שלך, לשמור על בית המשפט העליון.

אביגדור ליברמן: עשית את זה בצורה מופלאה, בתקופה לא פשוטה, תחת חיצי ביקורת, וזה לא קל לאף אחד.

אביגדור ליברמן: אבל זה במיוחד לא קל לשופטים, משום שהם בעצם נעדרים בדרך כלל את היכולת של תגובה ישירה.

אביגדור ליברמן: אבל אני חושב שעמדת בפרץ בצורה מרשימה ביותר.

אביגדור ליברמן: אני לא חושב שנרתעת ולא שינית דבר מהשקפתך על מה צריך לעשות שהוא נכון, חוקי ודרוש למדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: תמיד כשאני מסתובב בעולם, אני נותן, בתשובה לשאלות או התרסות על מדינת ישראל, אני נותן את בית המשפט – מערכת המשפט ובית המשפט העליון בפרט – כדוגמה לבית משפט מופתי.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבעולם מעריכים אותו כנדבך יסוד בדמוקרטיה שלנו.

אביגדור ליברמן: אני לא אסתיר שגם הוספתי, אפרופו שוויון בין המינים, שיש לנו אישה שהיא נשיאת בית המשפט העליון'" – מה, כבר התאכזבת?

אביגדור ליברמן: אני רואה שלפחות אתה צוחק.

אביגדור ליברמן: "'אבל לא בזה אנחנו מתברכים, אלא בסגולות האובייקטיביות שאת והשופטים האחרים מביאים לתפקיד הזה, שהוא באמת, הייתי אומר שזה קודקוד הפירמידה, תלוי איך מעמידים אותה, אבל בוודאי אחד מהיסודות האיתנים ביותר של הדמוקרטיה הישראלית.

אביגדור ליברמן: אני חושב שעצמאות בית המשפט היא דבר מובנה והכרחי".

אביגדור ליברמן: עכשיו אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, תחזיק את הכיסא טוב, זה הציטוט המדויק: "אנחנו יכולים להבדיל בין משטרים למשטרים ביחס למידת העצמאות והאי-תלות של בית המשפט.

אביגדור ליברמן: בישראל בית המשפט היה, הינו ויישאר עצמאי.

אביגדור ליברמן: כל ניסיון להביא דברים שיפגעו בעצמאות בית המשפט נופלים.

אביגדור ליברמן: אמר אחד מעמיתייך, שהיה בתפקידך קודם לכן, שסופם של דברים רעים ליפול.

אביגדור ליברמן: אני חושב שתחילתם ליפול.

אביגדור ליברמן: בסך הכול גנזתי כל הצעה שנועדה לפגוע, לקצץ בכל צורה שהיא בעצמאותו של בית המשפט, וזה מתוך השקפה עמוקה שגם ירשתי בבית אבא".

אביגדור ליברמן: אני פה קצת מדלג וממשיך הלאה: "אני רוצה לברך אותך, השופט גרוניס, אתה ממשיך במסורת ומורשת מפוארת, אין מילה אחרת, מפוארת, שהיא יסוד מוסד בקיום הלאומי שלנו.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהדמוקרטיה היא חלק מהקיום הלאומי שלנו, ובית המשפט הוא אבן יסוד בדמוקרטיה שלנו.

אביגדור ליברמן: אלה לא אמירות מהשפה אל החוץ, אלה דברים שאני, ומי שמסייע לצידי וגם באופוזיציה מאמינים בהם" – אתם מאמינים שזה נתניהו?

אביגדור ליברמן: זה רק ציטוט, זה לא אני.

אביגדור ליברמן: אני רק מצטט אותו.

אביגדור ליברמן: "אני חושב שדמוקרטיה איננה נבחנת בהצעות הרדיקליות שעולות מתוכה.

אביגדור ליברמן: היא נבחנת בתגובה של המנהיגות, של המסה הקריטית של האלקטורט והמנהיגות הפוליטית, כיצד היא מתנהגת מול תופעות רדיקליות.

אביגדור ליברמן: במקרה שלנו אני חושב שמדינת ישראל היא מדינה אחראית עם מורשת אחראית, והיא תישאר" כזאת.

אביגדור ליברמן: ועוד פעם, פה שווה להחזיק את הכיסא טוב, זה נתניהו: "יש שופטים בירושלים, יהיו שופטים בירושלים, ואני שמח שיש היום יותר שופטים בירושלים, וזה יישאר.

אביגדור ליברמן: לכן, אני רוצה פשוט להודות לך על השירות הנפלא שעשית למען מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: " זה נתניהו במפגש עם דורית בייניש והסגל של בית המשפט העליון כולו.

אביגדור ליברמן: אבל לא רק זה, בהמשך, בטקס שנערך בבית הנשיא ב-28 בפברואר, נתניהו מוסיף: "רק בחודשים האחרונים גנזתי כל חוק שאיים לפגוע בעצמאות המערכת", "אני אמשיך לפעול כך, ובכל פעם שיגיע לשולחני חוק שעלול לפגוע בעצמאות בית המשפט בישראל אנו נוריד אותו".

אביגדור ליברמן: למה אני כל כך התעכבתי והארכתי בדברי נתניהו מאז, מ-2012, מהעבר הלא-רחוק שלנו?

אביגדור ליברמן: כי כל מה שאנחנו רואים היום, ואנחנו רואים היום מאבק היסטרי בבית המשפט ובמערכת המשפטית, הדבר הזה מעיד שהבן אדם נלחם אך ורק על ההישרדות האישית שלו.

אביגדור ליברמן: לא מעניינת אותו לא דמוקרטיה ולא קורונה ולא המערכת המשפטית.

אביגדור ליברמן: הכול ציניות, הכול אישי, שום דבר ערכי.

אביגדור ליברמן: וזה לא רק, לצערי, נחלתו של נתניהו וכל אלו שתומכים בו.

אביגדור ליברמן: מי שנתן לזה יד היו גם כחול לבן.

אביגדור ליברמן: הרי לא במקרה הם ויתרו על קווי היסוד.

אביגדור ליברמן: פעם ראשונה בהיסטוריה, לא רק במדינת ישראל, אלא בעולם כולו, שמקימים ממשלה ללא קווי יסוד.

אביגדור ליברמן: על מה נסובו כל הדיונים, כל המשא ומתן הקואליציוני – קווי יסוד לא עניינו אף אחד – על הכיסאות ועל המערכת המשפטית: מי יהיו בוועדה למינוי שופטים, מי ימנה פרקליט, מי שר המשפטים, ואיך תתפקד ועדת שרים לחקיקה.

אביגדור ליברמן: רק סביב זה נסובו כל הדברים.

אביגדור ליברמן: שום דבר אחר.

אביגדור ליברמן: וממתי פתאום נתניהו מתאהב ברעיון של פסקת ההתגברות?

אביגדור ליברמן: הרי אנחנו רק עכשיו שמענו מה הוא חושב ומה הוא אמר ומה הוא דיבר.

אביגדור ליברמן: ממתי פתאום פסקת ההתגברות הפכה באמת למטרה המרכזית?

אביגדור ליברמן: מאותו רגע שהתחילו חקירות והוגש כתב אישום.

אביגדור ליברמן: ואני אומר את זה מצד אלו שסבורים שחייבים רפורמה אמיתית במערכת המשפט.

אביגדור ליברמן: אני מצדד ברפורמה אמיתית, כי אין לנו ברירה.

אביגדור ליברמן: מי שראה את ההתנגשות בין המערכת המשפטית, בין הרשות השופטת לרשות המחוקקת – רק לפני חודש וחצי, אתם זוכרים, יולי אדלשטיין, התכתבות בין יושב-ראש הכנסת לנשיאת בית המשפט העליון; מי שרואה כרגע התנגשות בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת, בין ראש הממשלה לנשיאת בית המשפט, נציגיו של ראש הממשלה, כל הדיון שהיה בכנסת רק השבוע – כולם מבינים שחייבים פה רפורמה, לא רק למען מערכת המשפט אלא למען כל אזרחי מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אבל רפורמה אמיתית, לא גחמה פרסונלית שבאה להציל פלוני או אלמוני.

אביגדור ליברמן: ומערכת המשפט, יותר מכל אחד אחר זקוקה לרפורמה שנקראת, במילה אחת, או בשתי מילים, "חוקה לישראל".

אביגדור ליברמן: זה למעשה מה שאנחנו זקוקים לו.

אביגדור ליברמן: ואני אומר שלא גיליתי את אמריקה.

אביגדור ליברמן: דווקא הצד הזה של הליכוד, הצד הלאומי, מהם הייתי מצפה.

אביגדור ליברמן: הרי מי המציא?

אביגדור ליברמן: מי הראשון שדיבר על חוקה למדינת ישראל?

אביגדור ליברמן: מנחם בגין ב-1950.

אביגדור ליברמן: ב-2 בפברואר 1950 העיתון "חרות" מפרסם את הנאום שבגין נותן יום קודם לכן כאן בכנסת, אחד הנאומים החשובים – ואני מציע לכל חבר כנסת בליכוד לקרוא את הנאום הזה – כשהוא מסביר שכנסת ישראל חייבת לחוקק חוק המאמץ חוקה.

אביגדור ליברמן: ואם הכנסת לא מסכימה חייבים ללכת למשאל עם.

אביגדור ליברמן: וזה בגין מ-1950.

אביגדור ליברמן: ואגב, מה בנימין נתניהו בעצמו חושב על הנושא של חוקה למדינת ישראל?

אביגדור ליברמן: גם בזה שום דבר לא חדש.

אביגדור ליברמן: ואני מצטט מדברי נתניהו שהוא נשא כאן מהפודיום הזה לרגל 57 שנה לכנסת ישראל.

אביגדור ליברמן: נתניהו כראש ממשלה עלה לכאן לדוכן הנואמים, ואני רק מוציא קטע מנאומו של נתניהו מאותו אירוע: "אני רוצה לומר דבר מה ביום חגה של הכנסת, כי האמת צריכה להיאמר.

אביגדור ליברמן: על אף ההישגים בישראל יש היום משבר אמון בין הכנסת לבוחריה, בין הציבור לבין נבחריו, ונכון לומר גם שחל פיחות גדול ומסוכן בדימויה של הכנסת בעיני הציבור.

אביגדור ליברמן: ואני חושב שחובתנו לעצור את הפיחות הזה – – – החוקה צריכה להגן על האזרח מפני הכלל, מפני רודנות השלטון, אבל היא גם צריכה להבטיח אמצעי הגנה שהשלטון חייב להיות מצויד בהם כדי להגן מול המציאות שאנחנו חיים בה.

אביגדור ליברמן: החוקה צריכה לאזן רשויות, אבל גם" לעמוד לרשות כולם.

אביגדור ליברמן: ולכן אני אומר, אנחנו יודעים מה עמדתו של נתניהו גם בנושא עצמאות בית המשפט, מה עמדתו בנושא חוקה.

אביגדור ליברמן: אנחנו יודעים מי היה הראשון שנשא את הדגל – מנחם בגין; אבל בצד הזה של הליכוד של היום – שתיקת הכבשים, וזה לא במקרה.

אביגדור ליברמן: נתניהו באמת הפך את הליכוד של היום, גם במישור הפוליטי, למין פרודיה זולה, פרודיה לא מוצלחת, מגוחכת, של מפא"י של שנות החמישים ושל שנות השישים.

אביגדור ליברמן: כל הליכודניקים פתאום הפכו למפא"יניקים.

אביגדור ליברמן: ובאמת אני חושב שזה בולט כשאני שומע כל פעם שמישהו מסיעת הליכוד מתחיל להאשים: אתם באופוזיציה, אתם יחד עם הרשימה המשותפת, אתם עם ערבים, אתם השמאל.

אביגדור ליברמן: זה בדיוק מה שאמר בן-גוריון, מי שזוכר פה את הדיונים בבית הזה כשבן-גוריון היה מכריז "בלי חרות ומק"י".

אביגדור ליברמן: "בלי חרות ומק"י".

אביגדור ליברמן: זה הליכוד של היום בלי חרות ומק"י.

אביגדור ליברמן: ואגב, לגבי האופוזיציה, הרי מנחם בגין היה 29 שנה באופוזיציה ולא התבייש בכך.

אביגדור ליברמן: להפך, הוא טבע את מטבע הלשון: זו זכות גדולה לשרת את עם ישראל באופוזיציה.

אביגדור ליברמן: ולכן אני אומר, כל אחד שקצת מבין בדינמיקה הפוליטית, באירועים שאנחנו כרגע נתקלים בהם, מבין לאן נושבת הרוח.

אביגדור ליברמן: וחבל שאין פה נציגי כחול לבן, כי הם גם יודעים את האמת: נתניהו לא רוצה ממשלה, נתניהו רוצה להגיע ליום חמישי, הוא רוצה להגיע למחר ולקבל 61 חתימות, ולהחליף את יושב-ראש הוועדה המסדרת, ואז כל הקלפים כולם אצלו ביד.

אביגדור ליברמן: ואז הוא יחפש וימצא תירוץ, יהיו לו שבועיים לחפש תירוץ למה לקחת את מדינת ישראל למערכת בחירות רביעית, וכך יהיה.

אביגדור ליברמן: ואני פונה מכאן ליושב-ראש הכנסת בנימין גנץ, שהוא גם יושב-ראש כחול לבן: תחשוב טוב מה שאתה עושה מחר לפני שאתה מעביר ונותן 61 חתימות, לפני שאתה מעביר את ראשות הוועדה המסדרת לנציג הליכוד.

אביגדור ליברמן: אבל מעבר ללהזהיר כבר אי-אפשר, אנחנו לפחות לא יכולים לעשות כלום.

אביגדור ליברמן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, וכדאי שמדי פעם תסתכלו מה אומר בנימין נתניהו על אותם דברים רק בתקופות שונות.

אביגדור ליברמן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי, אדוני.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש.

מאיר כהן: 30 דקות, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

אחמד טיבי: אנחנו נמצאים בתקופה פרלמנטרית שאני כחבר כנסת ותיק לא חוויתי תקופה כמוה.

מאיר כהן: מאיזו שנה אתה?

אחמד טיבי: אני מ-1999, ומרגיש מאוד צעיר, עדיין, ואני לא זוכר כאלה מהלכים.

אחמד טיבי: לא זוכר כזה כיפוף והגמשה של התקנות, של החוקים, של חוקי-היסוד, כדי להקים קואליציה בין שני ניגודים, לכאורה, שהיו משני עברי המתרס.

אחמד טיבי: אחד פסל את השני, אחד אמר: רק לא ביבי, והשני אמר: נסחט על ידי האיראנים.

אחמד טיבי: והדברים האלה נעלמו.

אחמד טיבי: ואז אנחנו עדים לעבודת ועדות אקספרס של חצות, אחרי חצות – ראית את הסרט "אקספרס של חצות"?

מאיר כהן: כן.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: וייצגו אותנו שם חברינו אוסאמה ועופר, אוסאמה סעדי ועופר כסיף, בצורה טובה מאוד, אבל התוצאה לא מוסיפה כבוד לפרלמנט, לבית הזה.

אחמד טיבי: בסוף, קרוב לוודאי, אדוני, בית המשפט לא יבטל, כנראה, לא יבטל את ההסכם, כי הוא נתון לאיומים, וזו סחיטה באיומים.

אחמד טיבי: כאשר ראש הממשלה משסה את שריו בבית המשפט העליון, ואומר, הוא בעצמו אומר:

אחמד טיבי: אם תפסקו נגד סעיפים בהסכם נלך לבחירות, דבר שהציבור הישראלי מאוד לא רוצה – בחירות, עם העלויות – ברור שזה איום.

אחמד טיבי: מלבד כלבי השיסוי הפרלמנטריים שביבי שולח בבית המשפט העליון, ראה דוגמה חבר הכנסת ד"ר שלמה קרעי – איך, איך הוא מדבר אל השופטים, אל היועמ"ש.

אוסאמה סעדי: טוב, הוא דוקטור, מה אתה רוצה?

אחמד טיבי: הוא דוקטור.

אחמד טיבי: נכנסו פה אוסאמה וסונדוס לצד חברי אנטאנס.

אנטאנס שחאדה: סעודי – – –

אחמד טיבי: תכף, תכף, תכף נתייחס לסעדי וסעודיה.

אחמד טיבי: הוא מכיר היטב את בית המשפט העליון.

אחמד טיבי: אנחנו לא אמורים להיות המגינים הראשונים של בית המשפט העליון.

מאיר כהן: אני רוצה להפריע לך: נוסף לכך הוא פרלמנטר מצוין, שבקי בתקנון הכנסת.

אחמד טיבי: בתקנון הכנסת, בחוקי-יסוד.

מאיר כהן: בחוקים.

אחמד טיבי: בחוקי מדינת ישראל, משפטן שיוסיף כבוד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: טוב, מצוין.

אחמד טיבי: אגב, שלושתם מוסיפים כבוד לבית הזה.

אחמד טיבי: גם אנטאנס הוא דוקטור לכלכלה פוליטית, אוסאמה משפטן – אתם רואים את העבודה שלו – וסונדוס היא תוספת רווח נטו לכנסת.

אחמד טיבי: ראית היום את הנאום שלה, שמעת אותה – גאווה גם לאוזניים, גם לעיניים.

סונדוס סאלח: תודה.

אחמד טיבי: אדוני, בית המשפט העליון כמעט ולא נתן סעד לפלסטינים.

אחמד טיבי: אישר גירושים, חיסולים, הפקעות, התנחלויות, אישר את כל עוולות הכיבוש, וגם לא נתן סעד מי יודע מה לפלסטינים בישראל, לציבור הערבי בישראל.

אחמד טיבי: למרות זאת, כאשר הוא מותקף על ידי אנשי הימין, אנחנו מוצאים את עצמנו בצד שמתעמת עם אנשי הימין כדי שהקורפוס הזה, הגוף הזה, לא ייפול, לא יתמוטט.

אחמד טיבי: כי אם הוא יתמוטט, יכול להיות ששופטי העליון יהיו סמוטריץ', יריב לוין, ועוד (אומר בערבית ומתרגם:) מהסוג הזה.

אחמד טיבי: זה לא בדיוק עתיד ורוד לכולנו.

אחמד טיבי: אני רוצה לספר לכם על ההבטחות שניתנו לנו על ידי כחול לבן.

יאיר לפיד: לא על ידי.

אחמד טיבי: כחול לבן – – –

יאיר לפיד: חוסן לישראל.

אחמד טיבי: כחול לבן הייתה גוף – – –

קריאה: אבל היה לנו הסכם – – –

אחמד טיבי: על ידי הקוקפיט.

אחמד טיבי: אללה ינעל – – – קוקפיט.

אחמד טיבי: תרגם להם, קיללתי את המושג קוקפיט.

אוסאמה סעדי: גם יאיר מקלל אותו.

אחמד טיבי: היום.

יאיר לפיד: – – –

אחמד טיבי: דין א-רמדאן.

אחמד טיבי: חוק קמיניץ – כולם ראו שהרשימה המשותפת מאוד נחושה להביא לשינוי וביטול החוק הזה או להסרתו מספר החוקים.

אחמד טיבי: שליחות ציבורית בגלל המציאות העגומה של הרס בתים וקנסות.

אחמד טיבי: אוסאמה, דיברנו – שלחה לי גב' מרזוק מעארה קנס של מעל 500,000 שקל אחרי הריסה.

אוסאמה סעדי: הוצאות הריסה.

אחמד טיבי: הוצאות הריסה.

אחמד טיבי: תגיד לי – ערלות לב, זה הביטוי.

אחמד טיבי: ככה מתעללים באזרחים.

אחמד טיבי: ככה מתעללים.

אחמד טיבי: הכול בגלל חוק קמיניץ.

אחמד טיבי: אז באותו לילה שהגשנו את ההסתייגות כמעט ביטלנו, הקפאנו, את קמיניץ, כמעט.

אחמד טיבי: עד שאמר לי חבר הכנסת ניסנקורן:

אחמד טיבי: הייעוץ המשפטי אוסר, אני מסכים להקפאה של חמש שנים.

אחמד טיבי: ואז גם על זה אמרו: אי-אפשר, נעביר את זה לוועדת הכספים, שם נעשה את זה.

אחמד טיבי: ועדת הכספים המליצה על הקפאה.

אחמד טיבי: מי תמך בהמלצה על הקפאה?

אחמד טיבי: כחול לבן על כל מרכיביה אז, הליכוד, מרצ, העבודה, ישראל ביתנו, החרדים, ואנחנו, כמובן, בראש החץ.

אחמד טיבי: אני קורא את ההסכם הקואליציוני, ושם כתוב: תוקם ועדה פריטטית לעדכון.

אחמד טיבי: עדכון – חתלן, יעני – עדכון קמיניץ.

אחמד טיבי: תגידו – – –

אוסאמה סעדי: – – –

סונדוס סאלח: – – –

אחמד טיבי: לא, הכוונה שאם זאת ועדה פריטטית, הליכוד רוצה להחריג את החקלאים היהודים.

אחמד טיבי: זאת הכוונה.

אחמד טיבי: זאת הבטחה.

אחמד טיבי: אני קיבלתי את ההבטחה הזאת מבני גנץ באופן אישי, ואני קיבלתי את ההבטחה הזאת מאבי ניסנקורן, שעומד להיות שר המשפטים, באופן אישי.

אחמד טיבי: ולכן אני תובע היום, ואמשיך לתבוע בשם הרשימה המשותפת והציבור הערבי, משר המשפטים אבי ניסנקורן להתקין תקנות, שזה בסמכותו כשר המשפטים, להקפיא את התקנות האלה של חוק קמיניץ.

אחמד טיבי: נכון, בפוליטיקה יש כאלה שלומדים בבית ספר של בנימין נתניהו, שמבטיחים אבל לא חייבים לקיים.

אחמד טיבי: אבל יש דברים בסיסיים, אלף-בית.

אחמד טיבי: לא נרפה מהנושא הזה.

אחמד טיבי: אחר כך הבטיחו חוק שוויון, חוק-יסוד: שוויון, ואמרו: נתקן את חוק הלאום.

אחמד טיבי: דרשנו לבטל – אמרו: נתקן.

אחמד טיבי: לא האי ולא האי – כלום.

אחמד טיבי: והגענו היום למצב, כאשר אנחנו באמצע משבר הקורונה, שכל הציבור סובל אבל יש כאלו שסובלים יותר – שכבות מוחלשות, יישובים ערביים; פריפריה, אבל בעיקר יישובים ערביים.

אחמד טיבי: ולכן, השלטון המקומי, ראשי השלטון, ראשי הרשויות, הכריזו על שביתה.

אחמד טיבי: וקיימנו דיון בוועדת הכספים, והיה שם מרדכי כהן, מנכ"ל משרד הפנים, היה שם חיים ביבס, היה שם טמקין ממשרד האוצר.

אחמד טיבי: הייתה התוויית דרך; לא היה סיכום.

אחמד טיבי: אפילו לא מחצית הדרך.

אחמד טיבי: למה זה קורה?

אחמד טיבי: אגב, תמכנו ב-80 מיליארד שקל, ובצדק תמכנו.

אחמד טיבי: אגב, באותו חוק דיברו על סיוע, היה כתוב "סיוע לשלטון המקומי בארנונה".

אחמד טיבי: לא אמרו אז מה, מו, לא כתבו בחוק.

אחמד טיבי: אבל אנחנו אגב בעד שיפוי עסקים שקרסו ורשויות על קריסת עסקים ומסחר.

אחמד טיבי: אנחנו לא יכולים להיות נגד.

אחמד טיבי: אבל צריך לשפות גם בהחלטת ממשלה – אם לא בחוק, בהחלטת ממשלה – את הרשויות שסובלות מצניחת גביית ארנונה עד כדי 70% ו-80%.

אוסאמה סעדי: בחוק כתוב, קראנו את זה, שיהיו הנחות על ארנונה.

אחמד טיבי: בדיוק, הנחות ארנונה.

אחמד טיבי: אגב, זה היה לשביעות רצון כולם.

אחמד טיבי: הנחות ארנונה זה לכולם.

אחמד טיבי: אחר כך היו מגעים בין משרד הפנים, האוצר וראשי השלטון המקומי הארצי, חיים ביבס, והכול; אני לא רוצה להגיד "הוסט" – שמו את הפוקוס על העסקים אחרי כמה ימים.

אחמד טיבי: לאחר מכן היה חוק שהביא השר אלקין, ותקענו את החוק בגלל הרשויות והמשבר עד שהוא יתחייב – בגלל ההסתייגות שלנו על ארנונה למגורים – יתחייב להאריך את תקופת סביבה שווה לסוף 2021.

אחמד טיבי: סך הכול, אם הרשויות ינצלו את זה השנה הזאת והשנה הבאה – 120 מיליון שקל.

אחמד טיבי: אבל לא לזאת הכוונה.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים תשלום ישיר לרשויות של לפחות 200–220 מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: 70 מיליון כל חודש.

אחמד טיבי: 70 מיליון כל חודש לשלושה חודשים.

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: ואללה אישי.

אחמד טיבי: על מה מתעקשים במשרד האוצר?

אחמד טיבי: אתמול דיבר איתי חברנו מודר יונס ראש הרשויות הערביות, והייתה שיחת ועידה עם שר הפנים אריה דרעי.

אחמד טיבי: אני מעריך מאוד את עמדתו של השר כפי שהציג אותה אתמול בלילה בשיחה בינינו, הוא תומך בדרישה ואומר שהרשויות הערביות חייבות לקבל תמיכה ישירה, לא חשוב מה הכתובת, מה הכותרת.

אחמד טיבי: לא חשוב – מענקי איזון, מגורים, ארנונה.

אחמד טיבי: משרד האוצר לא רוצה לעשות את זה דרך ארנונה למגורים, אדוני, כי הוא אומר שזה יהיה ארצי.

אחמד טיבי: אני בעד שגם יהודים יקבלו, שרשויות יהודיות יקבלו פיצוי אם צנחה להם הארנונה למגורים.

אחמד טיבי: זאת לא תביעה רק – זאת תביעה לכל האזרחים שסובלים.

אחמד טיבי: והשר דרעי הודיע לי ולמודר שבממשלה הוא ייאבק על הנושא הזה.

אחמד טיבי: אתה חבר כנסת ותיק, בקרוב יביאו עוד תוספת לוועדת הכספים, 12, 13, 15 מיליארד שקל.

אחמד טיבי: זה לא יעבור את ועדת הכספים אם לא יהיו הפעם דברים ברורים, או שיעבירו את זה בממשלה קודם, ואחר כך הדברים יזרמו בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: שיעבירו בממשלה.

אחמד טיבי: הבעיה היא של הרשויות שהממשלה לא מחליטה לפצות אותן ולהזרים להן כספים.

אחמד טיבי: להזרים כספים.

אחמד טיבי: כמו שהבעיה היא בפיצוי עסקים קטנים ועצמאים, שיש סרבול, ביורוקרטיה: עד שמישהו מגיש בקשה הוא צריך לסיים תואר שני במכון ויצמן בגלל הניירת והמכשולים בבקשות.

אחמד טיבי: ובסוף הסטטיסטיקה עגומה מבחינתנו, מבחינת עסקים קטנים ועצמאים בחברה הערבית.

אחמד טיבי: דרשנו לקבל סטטיסטיקה, כמה הגישו בקשות מהציבור הערבי.

אחמד טיבי: אמרו: אלו נתונים אתניים, לא נוכל.

אחמד טיבי: אני אומר לכם, אתם יכולים, לפי היישוב.

אחמד טיבי: תנו לנו חלוקה גיאוגרפית, נדע כמה אישרתם וכמה סורבו.

אחמד טיבי: עד עכשיו לא קיבלנו תשובה כזאת.

אחמד טיבי: לא בכדי לא קיבלנו.

אוסאמה סעדי: – – – את ה-200 מיליון של המועצות.

אחמד טיבי: עכשיו, הייתה עוד ישיבה לפני הישיבה שלנו, של ראשי הרשויות הדרוזיות, שהשתתפנו בה, כי זה מאבק משותף, זה מאבק אחד.

אחמד טיבי: אי-אפשר כל הזמן להפריד הפרד ומשול.

אחמד טיבי: אנחנו תומכים תמיכה מלאה בצעדים שנקטו ראשי הרשויות הדרוזיות.

אחמד טיבי: מה מתברר?

אחמד טיבי: אתם זוכרים שעיכבנו ברוויזיה את ההעברה למשרד ראש הממשלה?

אחמד טיבי: הם עשו סנקציות, חברינו ראשי הרשויות הדרוזיות, הוא לא רצה להיפגש איתם, ואחרי שעצרתי את הכספים הוא ניאות לפגוש אותם והבטיח להם – כמה?

אחמד טיבי: 200?

אחמד טיבי: 250?

אוסאמה סעדי: 200 מיליון.

אחמד טיבי: 200 מיליון.

אחמד טיבי: לליום מא אוסלוש.

מאיר כהן: עד היום לא הגיע.

אחמד טיבי: עד היום.

אחמד טיבי: יש מחסום בכניסה לדאליה?

אחמד טיבי: מחסום מג"ב?

אחמד טיבי: ההוא עם הכסף, לא נותנים לו להיכנס?

אחמד טיבי: או ליד חורפיש או בית ג'ן?

אחמד טיבי: תסירו את המחסומים.

אחמד טיבי: הבטחתם להם, תיתנו להם את מה שהבטחתם.

אחמד טיבי: אתמול הפגינו ראשי הרשויות הערביות, גם שלשום הפגינו, ובצדק.

אחמד טיבי: אתמול קיימנו שיחה משולשת – מודר, שאול מרידור ואני – באותו נושא.

אחמד טיבי: נמשיך ללחוץ על כל מקום עד שנביא לתוצאה.

אחמד טיבי: והתוצאה תגיע.

אחמד טיבי: והתוצאה תגיע.

אחמד טיבי: זה כסף שחייב לעבור לרשויות, זו זכות, הדא מוש מערוף, מיש מיני – זו לא טובה.

אחמד טיבי: אלו הזכויות של הרשויות, של הציבור הערבי.

אחמד טיבי: אפשר לעכב את זה שבוע, יום, יומיים, בסוף חייבים להכניס.

אחמד טיבי: אין שרה, אין שרה.

מאיר כהן: אה, אוקיי, היא ביקשה שתי דקות.

אחמד טיבי: אוקיי, מותר.

אחמד טיבי: מגיעה בתקופה הזאת של הקורונה מילה טובה לחברה האזרחית, (אומר בערבית: לחברה האזרחית,) על היוזמות, על ההתנדבות, (אומר בערבית: על הערבות ההדדית, חלוקת החבילות, הקשבה לאנשים במצוקה.

אחמד טיבי: כל הכבוד למי שעשה מאמצים בנושא זה, בגלל שהאנשים נמדדים בשעת מצוקה, מי שמסוגל לתרום, ובייחוד זה מה שרוצה לשמוע –) זה מה שרוצה לשמוע האיש או האישה או הילד שנמצאים במצוקה בזמן קורונה.

אחמד טיבי: אי-אפשר שלא להתייחס לשיעור הקורונה, לבדיקות.

אחמד טיבי: מתחילת המשבר, אדוני, כאשר הוכרז שמקימים ארבע או חמש תחנות "היבדק וסע" בערים הגדולות, שמנו לב, והציבור שלנו זעק למה אין "היבדק וסע" ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: היו כמה בדיקות, ושיעור הבדיקות היה אז 1%, ערבים שנבדקו בתחנות "היבדק וסע".

אחמד טיבי: שוחחתי עם שר הבריאות, עם המנכ"ל בר סימן-טוב פעם-פעמיים, ובנחישות, והוא מייד נתן הוראה לאלי בין, למד"א, ונפגשנו באותו מקום.

אחמד טיבי: מאותו יום, מאותה פגישה הוקמו תחנות "היבדק וסע" כמעט בכל – אין, אין אזור שלא היה בו.

אחמד טיבי: לא בכל היישובים אבל ברוב מוחץ של היישובים.

אחמד טיבי: ושיעור הנבדקים מהציבור הערבי, אדוני, רבותיי, ב"היבדק וסע" עלה על 30%, הנבדקים הערבים, אנטאנס.

אחמד טיבי: בהתחלה היה 1%.

אחמד טיבי: מגיעה מילה טובה לאלי בין ולמד"א ולצוותים ולמתנדבים שלהם, יהודים וערבים.

אחמד טיבי: כמובן שהשיעור הארצי קטן יותר, כי יש בתי חולים, יש בתי אבות, יש מוסדות, יש צבא, אבל בכל מה שקשור ב"היבדק וסע" – אין פעם שאמרנו להם: רוצים ביישוב x או ביישוב y, והם אמרו לא.

אחמד טיבי: תיאמו עד הפסיק האחרון.

אחמד טיבי: מגיעה מילה טובה – (אומר בערבית: איפה אחמד דראוושה, לא פה?) – לאחמד דראושה (אומר בערבית: העוזר שלי,) הפרויקטור (אומר בערבית: של הפרויקט הזה בשיתוף פעולה עם המשרד של חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, יושב-ראש ועדת המשנה לקורונה,) ראש הוועדה המשנית לקורונה בחברה הערבית, ועבדנו ביחד בנושא הזה והבאנו תוצאות, אנטאנס.

אוסאמה סעדי: ועדת המשנה של ועדת הקורונה בכנסת – – –

אחמד טיבי: לא, בכנסת.

אחמד טיבי: בכנסת.

אחמד טיבי: העבודה הזאת הביאה תוצאות.

אחמד טיבי: עכשיו, במקביל אתה פוגש בעיות של קבוצות שונות בחברה, סטודנטים, למשל, שכר לימוד, שכר דירה.

אחמד טיבי: אני, כמו כל אחד מכם – יאיר, אני בטוח שקיבלת תלונות מסטודנטים על שכר לימוד ושכר דירה.

יאיר לפיד: – – –

אחמד טיבי: ומי לא קיבל?

אחמד טיבי: רק היום דיברה איתי איזו סטודנטית במכללת סיעוד שמציקים לה ולחבריה (אומר ומתרגם:) תגידו, מה, הנהלות בתי הספר והמכללות האלה והאוניברסיטאות שמציקות, אתם מנותקים?

אחמד טיבי: אתם לא יודעים שיש משבר?

אחמד טיבי: לגבי שכר לימוד באוניברסיטאות, הסטודנטים לומדים מהבית אז הם לא משתמשים במתקנים, ולכן צריך או לתת פטור או להוריד באופן משמעותי.

אחמד טיבי: שכר דירה – אם זו דירה פרטית, צריך לתת מענק מהמדינה, ואם זה דיור סטודנטים של האוניברסיטה, צריך שהאוניברסיטה תסייע לסטודנטים בשכר דירה ובשכר לימוד.

אחמד טיבי: אמרתי: סטודנטים, אני רוצה להגיד: אומנים, פנאנין.

אחמד טיבי: אנטאנס, דיברת איתי על הנושא הזה.

אחמד טיבי: זאת העונה שלהם.

אחמד טיבי: הם הפסידו את העונה.

אנטאנס שחאדה: עונה שלמה.

אחמד טיבי: עונה שלמה.

אחמד טיבי: גם צריך להקשיב.

אחמד טיבי: אני בקשר עם לובנה זועבי, מנהלת מחלקת התרבות בחברה הערבית במשרד התרבות, שעושה עבודה מצוינת.

אחמד טיבי: וצריך להביא פתרון, דרך ועדת הכספים ודרך משרד האוצר ומשרד התרבות.

אחמד טיבי: צריך להקשיב לאנשים האלה.

אחמד טיבי: לא רק אל-פנאנין, האומנים, כל הצוות של הלוגיסטיקה.

אחמד טיבי: אגב, אתה יודע שבכל הארץ כל הצוות של הלוגיסטיקה של האומנים זה משהו כמו 150,000?

אנטאנס שחאדה: – – –

אוסאמה סעדי: זה גם לא אומנים, זה גם – – –

אנטאנס שחאדה: ליצנים – – –

אחמד טיבי: נכון.

אוסאמה סעדי: כל אלה, גם אלה – – –

אחמד טיבי: לגבי סטודנטים, אפרופו, אוסאמה, אנחנו מטפלים בנושא הבחינות.

אחמד טיבי: נדחו הבחינה ברפואה וגם בחינות של מקצועות פארה-רפואיים.

אחמד טיבי: אנחנו בקשר מתמיד עם משרד הבריאות, גם עם המנכ"ל, גם עם המחלקה לרישוי רפואי.

אחמד טיבי: אני יודע להעריך מתי תהיה הבחינה, אבל אני משאיר למשרד הבריאות להודיע באופן רשמי.

אחמד טיבי: אולי זה יהיה באוגוסט.

אחמד טיבי: אבל חייבים להודיע בכל המקצועות האלה מתי יש בחינה.

אחמד טיבי: סטודנטים רוצים לדעת, זאת זכותם.

אחמד טיבי: דיברה חברת הכנסת סונדוס סאלח בבוקר על רצח נשים בתקופת קורונה.

אחמד טיבי: חמש נשים נרצחו תוך כדי משבר הקורונה.

אחמד טיבי: עשר מתחילת השנה.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים נורה ונרצח אדם בעל מוגבלויות באום אל-פחם.

אחמד טיבי: איזה מוח מעוות יכול לעשות דבר כזה, נורא ואיום.

אחמד טיבי: רצח נשים בתקופת קורונה.

אחמד טיבי: האלימות לא פסקה.

אחמד טיבי: האלימות בחלק מהמקרים החמירה.

אחמד טיבי: דיברתי על בעלי מוגבלויות – אום אל-פחם, חכה – דיברתי על בעלי מוגבלויות, יש להם צרכים לבעלי מוגבלויות.

אחמד טיבי: אנחנו צריכים להטות את האוזן לדרישות שלהם דווקא בתקופת הקורונה, הם צריכים סיוע מיוחד ותקציבים לעמותות שלהם.

אחמד טיבי: אהלן, סמי.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: סמי הוא יפואי במקור.

אחמד טיבי: הוא מעורר אצלי נוסטלגיה בגלל שהוא יפואי.

אחמד טיבי: )

אוסאמה סעדי: – – –

אחמד טיבי: אמרתי שצריך סיוע מיוחד, אבל סיוע גם לעמותות שלהם שמטפלות באנשים עם מוגבלויות, (אומר בערבית: עם מוגבלויות.

אחמד טיבי: ) ואני רואה שהממשלה לא בדיוק נוטה במשקל לקבוצה הזאת של בעלי מוגבלויות.

אחמד טיבי: היום הייתה הפגנה של חברות הסעה כאן מחוץ לכנסת.

אחמד טיבי: החברות האלה קורסות.

אחמד טיבי: נהגים, אבל גם חברות הסעה קורסות.

אחמד טיבי: צריך לתת סיוע, חמצן, SOS.

יאיר לפיד: הסעות לצרכים מיוחדים – איפה שהיו שמונה ילדים באוטו, עכשיו זה שניים.

אחמד טיבי: שניים.

קארין אלהרר: – – –

אחמד טיבי: שני ילדים באוטו.

אחמד טיבי: אני מקבל פניות רבות לגבי ענפי הספורט.

אחמד טיבי: אם פותחים את המשק, נכון, יש להחזיר באופן הדרגתי מבוקר ענפים מסוימים שלא מביאים לכדי התקהלויות, כי אני גם כרופא, גם כח"כ, חושש מפיק נוסף, מהתפרצות של קורונה.

אחמד טיבי: אפרופו נושאים שילוו אותנו תמיד, הנושאים הפוליטיים והסכסוך.

אחמד טיבי: מי שחושב שבאמצעות חוק שהוא מספח שטחים שנכבשו הוא יכול לשנות את ההיסטוריה או לבטל עם – כמו שהיה כאן, שמענו שני נאומים בזויים של אנשי ימין שביטלו את עצם קיומו של עם, של העם הפלסטיני.

אחמד טיבי: אחד, של נציג "דרך ארס", שנאבק כדי שיועברו לו 6 מיליון שקל ברגע זה תוך כדי כך שהוא מבטל אותנו, האוזר.

אחמד טיבי: והיום של סמוטריץ', שאומר לאוסאמה: אתה, השם שלך, סעדי, זאת אומרת שאתה מסעודיה.

אחמד טיבי: טוב, השם שלך סמוטריץ', יעני מאוקראינה.

אחמד טיבי: לא כדאי לסמוטריץ' או לשום אדם אחר בבית הזה לעשות תחרות על מקום לידה.

אחמד טיבי: לא כדאי.

אחמד טיבי: ועל מולדת.

אחמד טיבי: די עם השיח היהיר, הפשיסטי הזה, שמבטל עמים.

אחמד טיבי: אפרופו שיח פשיסטי והיעדר דמוקרטיה, לאחר דוח של פרידום האוס בארצות הברית, פרידום האוס, שמושבו בוושינגטון, ומודד ערכים דמוקרטיים – תקשיב, יאיר, וגם חברי – – –

יאיר לפיד: פרידום האוס – – – הונגרי.

אחמד טיבי: דוח על הונגריה.

אחמד טיבי: הם קובעים שהם הורידו את הונגריה במדד הדמוקרטיה וקבעו שהיא משטר היברידי.

אחמד טיבי: היברידי, קבעו.

אחמד טיבי: משטר היברידי, בין דמוקרטיה לדיקטטורה.

יאיר לפיד: זה חדש.

קארין אלהרר: – – –

אחמד טיבי: ומה ההסבר?

אחמד טיבי: ההסבר הוא "צעדיו חסרי התקדים של ראש ממשלת הונגריה אורבן לחזק את כוחו על חשבון מערכת האיזונים והבלמים".

אחמד טיבי: תגיד, הם דיברו על הכנסת?

אחמד טיבי: דיברו על נתניהו?

אחמד טיבי: זה מה שקורה עכשיו.

אחמד טיבי: זה יותר גרוע ממשטר היברידי.

אחמד טיבי: "מספר הולך וגדל" – אמר הדוח – "של מנהיגים בעולם אפילו לא מעמיד פנים שהוא משחק לפי כללי הדמוקרטיה" – כתבה ז'ייקה צ'אקי בדוח – "הם תוקפים בגלוי את המוסדות הדמוקרטיים ומנסים להיפטר מכל הבלמים" שבולמים את הכוח של המשטר.

אחמד טיבי: כל כך מתאים למה שקורה כאן.

אחמד טיבי: אמרנו שתוכנית טראמפ היא תוכנית נוראית, שיש לה מקדם יותר מאשר הליכודניקים פה.

אחמד טיבי: השגריר הזה, הגזען שיושב בתל אביב עכשיו, יושב בירושלים – פרידמן, הוא דוחף את הממשלה יותר ממה שהיא רצה אצה כדי לעשות את הסיפוח.

אחמד טיבי: גם אם ישראל קיבלה החלטה לספח את ירושלים המזרחית ואת הגולן, מה, הסורים הפסיקו להתייחס אל הגולן כאל שטח סורי ערבי שלהם?

אחמד טיבי: הפלסטינים הפסיקו להתייחס לאל-קודס, לירושלים המזרחית, כשטח פלסטיני, כבירת המדינה הפלסטינית שתקום?

אחמד טיבי: אל-אקצא (אומר בערבית: וכנסיית הקבר) מתחילות להיות ישראליות, ישראליים?

אחמד טיבי: (אומר בערבית: לא יעלה בידם,) כך שחוקים לא משנים נרטיב; חוקים לא משנים היסטוריה.

אחמד טיבי: אפשר לשחק בגיאוגרפיה על ידי אמצעי כיבוש – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: – – אבל לעולם הם לא יכולים לשנות.

אחמד טיבי: עוד שתי דקות, ברשותך.

מאיר כהן: דקה, כי אנחנו חייבים לסיים ב-16:00.

אחמד טיבי: בירושלים נעצרו לאחרונה שבעה פעילים: בילאל א-נתשה, מועאד, עמאד עוואד, שייח' מוסטפא אבו זהרא, תאמר עבידאת, ראניה חאתם.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי הם פעילים באל-קודס.

אחמד טיבי: פעילות חברתית.

אחמד טיבי: כל הזמן אומרים: אתם קשורים לרשות הפלסטינית.

אחמד טיבי: אי-אפשר לוותר, אי-אפשר לדכא (אומר בערבית: תושבי ירושלים).

אחמד טיבי: הם (אומר בערבית: הפנינה שבכתר, ירושלים ותושביה, במאבק הפלסטיני הזה, סמי.

אחמד טיבי: ) משטרה וצבא כיבוש לא משנים לא (אומר בערבית: מצפון) ולא הרגשה (אומר בערבית: ולא אמונה ולא דוקטרינה ולא עמדה.

אחמד טיבי: הרשימה המשותפת תישאר נבדלת.

אחמד טיבי: ) הרשימה המשותפת תישאר עם עמדה מיוחדת באופוזיציה.

אחמד טיבי: אפרופו אופוזיציה, ואני מתנצל, אדוני, שמעתי שהנדל אומר – מיקי, מיקי – שמעתי שהנדל אומר שאם נתניהו ילך לבחירות או יקים ממשלה בלי חוסן הוא לא ילך איתו, הוא ילך לאופוזיציה.

אחמד טיבי: אני מודיע בשם האופוזיציה שהאופוזיציה תעשה אי-אמון באופוזיציה אם הוא מצטרף אליה.

אחמד טיבי: אנחנו נגד הצטרפותו לאופוזיציה.

אחמד טיבי: כל כך ברור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אנחנו לא רוצים אותו באופוזיציה.

אחמד טיבי: )

סמי אבו שחאדה: עכשיו הוא הנציג – – –

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

מאיר כהן: תודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: אני אסיים בערבית.

אחמד טיבי: אגב, נמצאים כאן חבריי מיש עתיד – ואני אגיד משפט.

אחמד טיבי: אני לא יודע אם תאהבו אותו.

אחמד טיבי: אנחנו יחד באופוזיציה.

מיקי לוי: תחשוב פעמיים, אחמד.

אחמד טיבי: חשבתי על זה הרבה זמן.

מיקי לוי: עכשיו עזרתי לך – – –

אחמד טיבי: חשבתי הרבה זמן.

אחמד טיבי: נמצאים פה אוסאמה, סמי, סונדוס, אנטאנס, עאידה, יש עוד אחד?

אחמד טיבי: אוקיי, אלה נציגי הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: אתם רשימה – כמה חברי כנסת?

יאיר לפיד: 16.

אחמד טיבי: אנחנו 15.

אחמד טיבי: אנחנו מכבדים אתכם באופוזיציה, אנחנו רוצים לשתף פעולה.

אחמד טיבי: יש לנו ייחוד משלנו כרשימה משותפת, אנחנו ננהג לפי המצע של הרשימה המשותפת, אני מבקש מכם להתחשב בכך, כי אחרת נהיה שתי אופוזיציות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: הדברים שלי ברורים?

אחמד טיבי: רק כבוד הדדי.

אחמד טיבי: כבר היה לו ניסיון לא טוב בתקופת הבחירות, בואו לא נחסוך – – –

מיקי לוי: – – – עכשיו אתה – – –

מאיר כהן: חבריי, מיקי, מיקי, צריך לעלות אחרון הדוברים, אנחנו צריכים לסיים ב-16:00.

אחמד טיבי: מיקי, אני ואתה משתפים פעולה יפה בוועדת הכספים, הלוואי שזה יהיה ככה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אסיים את דבריי במשפט אחד,) משפט אחד בערבית.

אחמד טיבי: אנחנו ברמדאן.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: בחודש הערכי הזה אני מודע לחשיבות ההישמעות להוראות ולחשיבות החודש הזה מהבחינה הכלכלית והחברתית, ולכן השתדלנו לצמצם את שעות הסגר ואנו רוצים לצמצמן יותר, במקביל לציות להוראות ולשמירה על הבריאות של כולם – ואנחנו משתדלים, כן.

אחמד טיבי: אם ייפתח איזשהו בית כנסת או מקום תפילה יש לפתוח את המסגדים, זה ברור.

אחמד טיבי: סגירת המסגדים היא החלטה של אנשי הדת, חוות דעת הלכתית, אבל אין מנוס מפתיחת המסגדים בזמן הקרוב, ופניתי בנושא זה אל הגורמים המוסמכים.

אחמד טיבי: לפנינו מערכה ארוכה בכנסת הזאת.

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: תודה רבה.

אלעזר שטרן: כל זה בערבית במשפט אחד?

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש לנו מאבק – איך זה שאין לכם מישהו שיתרגם לכם?

אחמד טיבי: איך אתם לא יודעים ערבית?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: איך אתם לא יודעים ערבית?

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יאיר לפיד.

אחמד טיבי: חבורת יש עתיד, אתם חברים פרלמנטרים טובים.

מאיר כהן: תודה רבה.

שלמה קרעי: טיבי, כמו שאתה לא יודע את הפסוק "ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשֹׁנו".

מאיר כהן: מה?

אחמד טיבי: איפה הוא?

אחמד טיבי: (אומר בערבית: איפה קרעי?

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: נו?

אחמד טיבי: קרעי, לא רציתי להגיד את זה.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש שתעזוב.

אחמד טיבי: הינה, אני – אתה, לפעמים יש לך יציאות, חבל על הזמן.

אחמד טיבי: אתה אמור להסמיק לפעמים, להתבייש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אבל כבר אמרתי – –

מאיר כהן: חבר הכנסת יאיר לפיד.

אחמד טיבי: – – שההבדל בין (אומר בערבית: החיות לבני האדם הוא שבני האדם) מסמיקים, (אומר בערבית: והחיות – תהיה לי בריא.

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת – – –

שלמה קרעי: אתה חושב שלך מותר לקרוא לנו כלבי השמירה.

מאיר כהן: לא, אסור.

מאיר כהן: סליחה, אתה לא יכול לדבר מהמיקרופון בלי אישור.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

שלמה קרעי: כן, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: לא, לא, אל תנצל את זה שאתה עובר ליד מיקרופון, בבקשה.

שלמה קרעי: לא שומעים אותנו מאחורי הזכוכית.

מאיר כהן: לא, אדוני, אחרי זה, כשתתחיל ההצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: 15 דקות, ובזה מסיימים את שלב הנואמים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הרגע הזה שבו אנחנו עומדים להצביע על ריסוק חוקי-היסוד של מדינת ישראל לא קורה בחלל ריק.

יאיר לפיד: במשך שלוש שנים מאז שנפתחו החקירות נגדו, ראש הממשלה מנהל מערכה נגד שלטון החוק בישראל.

יאיר לפיד: הוא, שדרני הרדיו שלו, העיתונאים שלו, השרים והח"כים שלו מסבירים לנו כבר שלוש שנים שאסור לסמוך על הדמוקרטיה.

יאיר לפיד: לא הוא חשוד, כל המוסדות הבסיסיים של הדמוקרטיה הם החשודים – בתי המשפט, הכנסת, התקשורת, האקדמיה.

יאיר לפיד: את כל יסודות השיטה המשטרית שלנו מחליפים היום בסיסמה פשוטה: הרוב קובע.

יאיר לפיד: אני מסכים שהרוב קובע, זה הבסיס המהותי של הרעיון הדמוקרטי, אבל זה לא כל הרעיון הדמוקרטי.

יאיר לפיד: אין דמוקרטיה אם האזרחים אינם יודעים מהי האמת.

יאיר לפיד: אם כל הזמן משקרים לציבור, איך הרוב יודע מה הוא קובע?

יאיר לפיד: בית המשפט העליון הוא לא האויב, הוא מגן החלשים, הוא אחד משלושת הבסיסים שעליהם עומדת המדינה הזו.

יאיר לפיד: לא כל ערבי הוא תומך טרור, התקשורת היא לא גיס חמישי.

סמי אבו שחאדה: גם לא כל יהודי הוא תומך – – –

יאיר לפיד: נכון.

יאיר לפיד: אפשר לאהוב את המדינה הזו גם אם אתה לא תומך בנתניהו.

יאיר לפיד: אני שומע את המצטרפים החדשים לממשלת נתניהו מעידים על עצמם שהם לקחו אחריות.

יאיר לפיד: לקחת אחריות זה לקחת אחריות על מה שאמרת, מה שהבטחת, מה שאתה מאמין בו.

יאיר לפיד: לקחת אחריות זה להמשיך להיאבק גם כשהתנאים לא נוחים והתוצאות מאכזבות אותך.

יאיר לפיד: אחד ממקימי הקואליציה הזו הסביר לי שהם נאלצו לעשות את זה בגלל מה שהוא הגדיר כרודנותן של הנסיבות.

יאיר לפיד: מול רודנות יש רק דרך אחת: להיאבק בה עד חורמה, להמשיך להילחם עד שמחליפים אותה.

יאיר לפיד: זה קשה, זה לוקח זמן, זה לא מתגמל.

יאיר לפיד: אם אתה לא יכול לעמוד בזה, אתה לא במקצוע הנכון.

יאיר לפיד: זו לא ממשלת חירום.

יאיר לפיד: ראש הממשלה אמר את זה בטלוויזיה, לא הופתענו.

יאיר לפיד: אין דבר כזה ממשלת חירום של 36 שרים ו-16 סגני שרים.

יאיר לפיד: דווקא עכשיו, דווקא כשהעצמאים מתרסקים ומעמד הביניים קורס מקימים את הממשלה הגדולה ביותר, הבזבזנית ביותר בתולדות המדינה.

יאיר לפיד: דיברתי היום עם חלק מראשי הערים הגדולות – חולדאי, דנילוביץ'; הם לא מצליחים למצוא תקציבים להסעות של החינוך המיוחד.

יאיר לפיד: הרי בהסעה של שמונה ילדים יכולים היום לנסוע רק שניים.

יאיר לפיד: לזה המדינה אומרת שאין לה כסף – ל-52 לשכות יש להם כסף.

יאיר לפיד: הבעיה בממשלה המנופחת הזאת זה לא רק העלות שלה, זה לא רק הזלזול הבוטה במצוקה של האזרחים, יש תלונה אחת שחוזרת שוב ושוב במהלך המשבר הזה: הביורוקרטיה הורגת אותנו.

יאיר לפיד: מבטיחים כסף – הוא לא מגיע; מצהירים על צעדים – הם לא קורים; אף אחד לא הבין את ההנחיות; במקום לעבוד – משרדים ממשלתיים רבים.

יאיר לפיד: בממשלת חירום אמיתית קודם כול היו חותכים בביורוקרטיה, מבטלים משרדים, מורידים משרות, מצמצמים את מספר השרים.

סמי אבו שחאדה: יש אתר, כמו באמריקה: אתה כותב תעודת זהות, מקבל כסף ישר לבנק.

יאיר לפיד: בדיוק.

סמי אבו שחאדה: נחמד.

יאיר לפיד: במקום זה – –

סמי אבו שחאדה: כמו באמריקה.

יאיר לפיד: – – מגדילים ומגדילים ומנפחים ומנפחים, ואז מתפלאים שהבלון מתפוצץ.

יאיר לפיד: כל הדיבורים שלכם על ממשלת חירום הם בלון שהתפוצץ.

יאיר לפיד: אם זו הייתה ממשלת חירום היינו חוזים עכשיו במאבק הירואי על תיק הבריאות, האוצר, הכלכלה, הפנים, ועדת הכספים, כל התיקים שבאמת רלוונטיים למשבר הזה, כל התיקים שעליהם לא התקיים שום ויכוח, אלה שעליהם כולם ויתרו מראש.

יאיר לפיד: מי שחושב שהמשבר הכלכלי מאחורינו לא מבין על מה הוא מדבר.

יאיר לפיד: ההשפעה מתחילה עכשיו.

יאיר לפיד: אימא חד-הורית עם שני ילדים שגרה בדירה שכורה – בחודש הבא היא ברחוב.

יאיר לפיד: החודש עוד בעל הבית דחה לה תשלומים, בחודש הבא אין לה איפה לגור.

יאיר לפיד: בזה אנחנו צריכים לטפל, לא בשאלה מי יקבל איזה משרד.

יאיר לפיד: זו גם כמובן לא ממשלת אחדות, לפחות את זה כבר הפסקתם להגיד.

יאיר לפיד: החוקים שמונחים לפנינו עכשיו הם העדות הכי מובהקת, החוקים האלה הם תוצר של חשדנות, של אי-אמון בין השותפים.

יאיר לפיד: כולם יודעים שבהזדמנות הראשונה שתהיה אתם תרמו אחד את השני.

יאיר לפיד: חברתי מרים פרץ אמרה לא מזמן שכולנו צריכים לחפש עכשיו את המכנה המשותף.

יאיר לפיד: אני מקווה בשבילה שהיא לא קראה את ההסכם הפוליטי של הממשלה הזו.

יאיר לפיד: המכנה המשותף היחיד שיש בו הוא התאווה לתיקים, המנוע היחיד של ההסכם הוא חלוקת השלל.

יאיר לפיד: אחדות זה לא שכולם מתיישבים ביחד על הצוואר של מעמד הביניים; אחדות היא הסכמה על קווי יסוד, היא הסכמה על עקרונות של חיים משותפים.

יאיר לפיד: שלשום בבית המשפט נתניהו, גנץ ואשכנזי נאבקו בכל כוחם נגד התביעה להגדיר קווי יסוד לממשלה, כי אין להם.

יאיר לפיד: הם טענו בבית המשפט שהם מקימים ממשלה שלא מאמינה בדבר.

יאיר לפיד: העיקרון המשותף היחיד, קו היסוד היחיד שהם מסכימים לו זה שכולם נורא נורא רוצים לשבת על כיסא של שר.

יאיר לפיד: אז אם לא טרחתם לכתוב קווי יסוד לממשלה, עשינו בשבילכם את העבודה.

יאיר לפיד: אני רוצה להציע לכם שלושה קווי יסוד פשוטים.

יאיר לפיד: קו יסוד מס' 1 – הממשלה מתנגדת לשחיתות.

יאיר לפיד: נדמה לי שזה טריוויאלי.

יאיר לפיד: תשאלו כל ממשלה בכל מדינה דמוקרטית בעולם אם היא רוצה להכניס לקווי היסוד שלה מלחמה בשחיתות – הם יגידו: כן, בטח.

יאיר לפיד: תשאלו את הממשלה הזו אם היא מוכנה להכניס לקווי היסוד שלה את המילים המפורשות "מלחמה בשחיתות".

יאיר לפיד: אתם יודעים מה תהיה התשובה, כי מלחמה בשחיתות פירושה שראש הממשלה לא יכול להמשיך בתפקידו אם יש לו כתבי אישום פליליים חמורים.

יאיר לפיד: בעוד 19 יום ייפתח משפטו של ראש הממשלה.

יאיר לפיד: מלחמה בשחיתות פירושה ששרים בכירים שישבו בכלא לא יכולים לחזור לממשלה, ושהממשלה לא יכולה לאיים על שופטי בג"ץ, ושהיא תקיים את צווי בית המשפט, והיא תחקור פרשיות שחיתות חמורות, כמו פרשת הצוללות, כמו פרשת המניות; היא תענה על השאלה למה נמכרו צוללות קטלניות למצרים – אתמול התקבלה באלכסנדריה עוד צוללת אחת קטלנית לצי המצרי, עוד צוללת אחת שראש ממשלת ישראל אישר למכור להם בלי שאיש מבין או יודע למה.

יאיר לפיד: קו יסוד מס' 2 – הממשלה מאמינה בשוויון וחירות.

סמי אבו שחאדה: – – – מצרים.

יאיר לפיד: היא תוודא שאם יש חוק גיוס במדינת ישראל, כל צעיר בן 18 יתגייס לצבא או לשירות לאומי.

יאיר לפיד: היא תוודא שכל ילד ילמד מתמטיקה ואנגלית, כדי שיהיו לו הזדמנויות שוות לפרנס את עצמו.

יאיר לפיד: היא תכניס את ערך השוויון לחוק הלאום.

יאיר לפיד: יהיו בארץ נישואים אזרחיים.

יאיר לפיד: היא תוודא שלא תהיה אפליה של להט"בים.

יאיר לפיד: היא לא תיתן ידה לשום כפייה דתית.

יאיר לפיד: לא חוק המרכולים, לא חוק החמץ, לא איסור תפילה בכותל לרפורמים וקונסרבטיבים; לא רק הפראיירים ישרתו בצבא, יעשו מילואים, יעבדו קשה וישלמו מיסים – כולם יעשו את זה.

יאיר לפיד: לכולם יהיו אותן זכויות.

יאיר לפיד: לכולם יהיו גם אותן חובות.

יאיר לפיד: קו יסוד מס' 3 – בשל המשבר הכלכלי, הממשלה תשקיע את כל משאביה הפנויים בעצמאים, בעסקים הקטנים, במובטלים ובשיקום הכלכלה הישראלית.

יאיר לפיד: היא תעביר בחקיקה דמי אבטלה לעצמאים.

יאיר לפיד: יש את זה היום על שולחן הכנסת.

יאיר לפיד: אחת ההסתייגויות לחוק קובעת דמי אבטלה לעצמאים.

יאיר לפיד: אני מאתגר אתכם: בואו נשים את הפוליטיקה בצד, נצביע היום בעדה בשלוש קריאות – יהיו הלילה דמי אבטלה לעצמאים.

יאיר לפיד: קואליציה ואופוזיציה ביחד למען העצמאים במדינת ישראל.

יאיר לפיד: הממשלה תצמצם את מספר השרים ל-18 – זה די והותר.

יאיר לפיד: היא תוותר על המעון הרשמי של ממלא מקום ראש הממשלה הזמני החלופי.

יאיר לפיד: היא תמכור את המטוס המיותר של ראש הממשלה.

יאיר לפיד: היא תודיע שבשל צוק העיתים – זה הביטוי שאתמול הם השתמשו בו בבית המשפט – בשל צוק העיתים לא יהיו בממשלה כספים קואליציוניים.

יאיר לפיד: לא יעבירו מיליארדים על גבי מיליארדים לפוליטיקאים ומפלגות.

יאיר לפיד: כל הכסף יוקדש רק לדבר אחד: לכלכלת ישראל, למעמד הביניים, שמחזיק על גבו את כל המדינה, לאזרחי ישראל.

יאיר לפיד: הינה שלושה קווי יסוד שאפשר היה להתחיל מהם.

יאיר לפיד: רוב מוחלט של אזרחי ישראל תומכים בהם.

יאיר לפיד: רוב מכריע של מצבי

יאיר לפיד: עי הליכוד – תומכים.

יאיר לפיד: כל מצביעי חוסן לישראל – תומכים, כי כל מה שאמרתי פה מופיע במצע שלהם.

יאיר לפיד: זה קונסנזוס ישראלי מלא.

יאיר לפיד: ועדיין, אף אחד מקווי היסוד האלה לא יקוים.

יאיר לפיד: זה לא יקרה, אף מילה, אתם יודעים את זה.

יאיר לפיד: אף ערך, אף עיקרון.

יאיר לפיד: לא בממשלה הזו, לא עם ראש הממשלה הזה, לא בהרכב הזה.

יאיר לפיד: אתם תוקפים את הדמוקרטיה הישראלית, אתם מפרקים את המכנה המשותף, אתם גורמים לאובדן אמון מוחלט של האזרחים בפוליטיקה.

יאיר לפיד: אתם מבזבזים מאות מיליוני שקלים על ג'ובים וכיבודים, ומה שהכי עצוב – אתם אפילו לא יודעים להסביר בשביל מה, בשם אלוהים, אתם עושים את זה.

יאיר לפיד: אני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד החוק.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, לחברי הכנסת שעדיין לא התמקמו – נא לשים לב למקומות הישיבה.

יעקב מרגי: מי שצריך להיות ביציע האורחים, ביציע הציבור, כאן במליאה – להתמקם.

יעקב מרגי: אני מזמין את חבר הכנסת איתן גינזבורג, יו"ר הוועדה המיוחדת, לנמק, לאחר דיון רב-שעות, דיון מעמיק, שהתחיל אתמול – – –

קריאה: רב-שעות – כן, מעמיק – לא.

יעקב מרגי: אני חושב שאתה לועג לחבריך שישבו פה שעות ודיברו.

יעקב מרגי: אני מכבד את מה שהם אמרו, ואני חושב שהם השקיעו בנאומים, שהם השקיעו.

יעקב מרגי: אז תודה על התיקון, תודה.

יעקב מרגי: לאחר דיון רב-שעות שהתחיל אתמול ב-09:00, עד חצות, וחזר היום מ-06:00 ועד לרגע זה, אני מבקש מחבר הכנסת איתן גינזבורג, יו"ר הוועדה המיוחדת, לנמק ולהשיב במידת האפשר והיכולת לטענות שנשמעו כאן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, להתמקם, ונא לשמור על השקט.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, שמענו באמת בימים האחרונים את העמדות השונות של חברי הכנסת ביחס להצעות החוק שהונחו אתמול על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ושלישית; הצעות חוק שמבקשות לערוך שורה של תיקונים בחוק-יסוד: הממשלה, וכמה תיקונים בחוק-יסוד: הכנסת, בחוק הממשלה ואחרים, שבעצם נועדו לעגן את ההסדרים החדשים שכרוכים בהקמת ממשלת רוטציה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, זו לא פעם ראשונה שמוקמת ממשלת רוטציה בישראל.

איתן גינזבורג: ב-1984, אחרי מערכת בחירות רוויה, קשה, הגיעו למסקנה שתי המפלגות הגדולות, שלאף אחת מהן לא הייתה אפשרות להקים ממשלה, להקים ממשלת רוטציה – ובאמת הקימו כזו.

איתן גינזבורג: ממשלה מספטמבר 1984 ועד דצמבר 1988, למעלה מארבע שנים, שבמהלכן למעשה כיהנו שתי ממשלות – הממשלה העשרים-ואחת והממשלה העשרים-ושתיים; כי היו שני ראשי ממשלה, ראש הממשלה פרס וראש הממשלה שמיר, תחת הסכם רוטציה.

איתן גינזבורג: כששאלו את משה שחל, עו"ד שחל, חבר הכנסת והשר לשעבר שחל, מי ששימש כאחד המתווכים במשא ומתן להקמת אותה ממשלה ב-1984, על התקופה הקשה הזו, שטרם נודעה עד אז, הוא ענה:

איתן גינזבורג: אפשר לסכם הכול במילה אחת – רצון.

איתן גינזבורג: אם יש רצון, אפשר להתגבר על הכול.

איתן גינזבורג: ואכן, אותו רצון של הצדדים אז, שנקלעו למצב שבו אף אחד מהם, כאמור, לא היה יכול להרכיב ממשלה לבדו, הוא מה שהוביל לכינון של ממשלה שהוציאה את ישראל מהבוץ הלבנוני אחרי מלחמת לבנון הראשונה וגם עיצבה את הכלכלה הישראלית, שחיסלה את האינפלציה שכבר הגיעה למאות אחוזים.

איתן גינזבורג: ההסכם בין פרס לשמיר, בין הליכוד לעבודה, כונן על בסיס אמון בין שני הצדדים.

איתן גינזבורג: ובאמת לא עשו שינוי חקיקתי, אבל במציאות, הלכה למעשה, הרי שנעשה שינוי תקדימי שלא נראה כמותו בעבר, עד אז.

איתן גינזבורג: לא נראה כמותו במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: נוספה אופציה שלטונית חדשה שאפשרה את קיומו של שלטון יציב לטובת אזרחי המדינה.

איתן גינזבורג: נכון, אז לא עיגנו את זה בחקיקה.

איתן גינזבורג: באופן מלאכותי וכמעט טכני התפטרה ביום אחד הממשלה אחרי שנתיים.

איתן גינזבורג: ובאותו יום הושבעה הממשלה, בדיוק באותו הרכב, ורק ראש הממשלה השתנה.

איתן גינזבורג: הכול היה טכני, הכול היה מלאכותי – וזה עבר.

איתן גינזבורג: הכול היה בסדר.

איתן גינזבורג: לא היו פיליבסטרים, לא צעקו על אובדן הדמוקרטיה.

איתן גינזבורג: היו שתי ממשלות בשנתיים – והכנסת עבדה, והכנסת פעלה והדמוקרטיה המשיכה להתקיים, ושום דבר לא קרה.

איתן גינזבורג: איך אמרה נשיאת בית המשפט העליון?

איתן גינזבורג: המבצר לא נפל.

איתן גינזבורג: היום בהצעות החוק שמונחות לפניכם, חברי הכנסת, אנחנו מבקשים לעגן את האופציה השלטונית הזו; אופציה שלטונית נוספת של ממשלת חילופים – היא ממשלת רוטציה – בחוק-היסוד של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: מה שציינתי אתמול בדבריי נכון גם להיום – הצעת החוק הזאת לא משנה את המשטר בישראל; לא משנה את הדמוקרטיה בישראל.

עופר כסיף: – – – אתה משקר.

איתן גינזבורג: והיא גם לא פוגעת בדמוקרטיה בישראל.

עופר כסיף: – – –

איתן גינזבורג: כל מה שהיא עושה – היא מוסיפה פרק חדש בחוק-יסוד: הממשלה, ותו לא.

איתן גינזבורג: ההסדר הקיים שבו מוקמת ממשלה גרעינית, אידיאולוגית, הומוגנית – –

עופר כסיף: – – –

איתן גינזבורג: – – עדיין קיים.

עופר כסיף: – – – אתה מושחת.

איתן גינזבורג: אם בסוף – –

עופר כסיף: – – –

איתן גינזבורג: – – תגיע הכנסת העשרים-וארבע – –

עופר כסיף: – – – דמוקרטית, זו אחריות שלך.

איתן גינזבורג: – – וירצו להקים בה ממשלה – –

יעקב מרגי: חבל על הקול שלך.

איתן גינזבורג: – – כמו שהיינו רגילים להקים אותה עד היום, אפשר יהיה.

איתן גינזבורג: לא קרה שום דבר.

איתן גינזבורג: אבל אם יגיעו למצב שבו יש dead end פוליטי שבו שום – –

יעקב מרגי: תתעייף.

איתן גינזבורג: – – גוף בתוך הכנסת לא יכול להרכיב ממשלה – הינה, אנחנו היום נותנים מזור לסיטואציה הזאת.

איתן גינזבורג: אנחנו היום בעצם מעגנים בחקיקה אפשרות להקמת ממשלת רוטציה במצב של dead end פוליטי.

איתן גינזבורג: אנחנו לא משנים את ההסדר הקיים ולא גורעים ממנו.

איתן גינזבורג: לא מדובר בשינוי השיטה הקיימת, אלא בהוספת דרך חדשה; דרך נוספת להקמת ממשלה.

איתן גינזבורג: השיטה היא אותה שיטה, הכנסת היא אותה כנסת, חוקי-היסוד של מדינת ישראל נשארו אותם חוקי-יסוד.

עופר כסיף: אתה משקר – – –

איתן גינזבורג: מה לא נאמר על הצעת החוק הזאת – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת כסיף.

איתן גינזבורג: – – ומה לא נאמר על התהליך.

איתן גינזבורג: אמרו כמעט כל דבר אפשרי.

איתן גינזבורג: אני חושב שלא פספסו מילה אחת בלקסיקון ובמילון הישראלי כדי להביע את עמדתם לגבי החוק והתהליך הזה.

איתן גינזבורג: גייסו כל טענה כדי לקעקע, ובעיקר כדי למנוע הקמתה של ממשלה בישראל.

איתן גינזבורג: וזה אחרי ששנה וחצי מדינת ישראל מתפקדת ללא ממשלה שקיבלה את אמון הבית הזה.

איתן גינזבורג: אנחנו אחרי שנה וחצי שבה היינו שלוש פעמים בבחירות.

איתן גינזבורג: אזרחי ישראל הגיעו שלוש פעמים לקלפי, דבר שמראה על חולשה, על בעיה קשה בדמוקרטיה הישראלית.

איתן גינזבורג: אני לא מתרגש מהאשמות – אני לא מתרגש מהאשמות הסרק שהוטחו; גם לא התרגשתי כשחברי הכנסת – חברי כנסת מסוימים, יש לומר – בחרו להתבטא בצורה מזלזלת ובצורה צינית כלפי הצעת החוק, כלפי דיוני הוועדה, תוך ניסיון להטיל דופי ברצינות ובכנות התהליך שרצינו להוביל, שהתקיים בכנסת בשבועות האחרונים.

איתן גינזבורג: גם לא התרגשתי כשהיו מי שנכנסו לדיוני הוועדה רק כדי להצטלם, רק כדי לצלם את עצמם נזעקים בדבר סופה של הדמוקרטיה בלי להבין בכלל מה כתוב בהצעת החוק; אבל הם לא טרחו להגיש ולו הסתייגות אחת לחוק הזה – גם מזה לא התרגשתי.

איתן גינזבורג: אבל האמת צריכה להיאמר – גם האמת היא אופציה: היו כאלה שבמקום לנצל את הזמן שלהם גם בוועדה, וגם במליאה, ולהקדיש דיון מעמיק, דיון רציני, בתוכן של ההצעות, בתוכן הצעת החוק – העדיפו לשים את התהליך הפרלמנטרי של חקיקת חוק-יסוד ללעג; להגיש אלפי הסתייגויות קיקיוניות, מבישות, פארסה אחת שלמה, רק כדי להקשות על עמידה בסד זמנים שנתון לחקיקה ולהוביל את ישראל למערכת בחירות רביעית – הדבר האחרון שאנחנו צריכים היום במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: היו כאלה שכל כך התאמצו לבזבז את זמנה של הכנסת ושל הוועדה, עד שהפכו את כמות ההסתייגויות למטרה בפני עצמה.

איתן גינזבורג: כאילו שזה הישג פרלמנטרי, שהגישו פה למעלה מ-9,000 הסתייגויות.

איתן גינזבורג: ומי שהיה קורא אותן היה מתבייש במי שכתב אותן.

איתן גינזבורג: כן, חברי האופוזיציה המתהווה הגישו לא פחות מ-9,000 הסתייגויות.

איתן גינזבורג: הם קראו להן הסתייגויות להצעת החוק.

איתן גינזבורג: כל הסתייגות הוקראה בוועדה, אחת-אחת, בסבלנות – הכול כדי להשחית את הזמן ולמנוע הקמתה של ממשלה.

איתן גינזבורג: ולטובת מי שלא נכח בדיוני הוועדה בימים האחרונים, מי שלא צפה בערוץ שיש בו היום הכי הרבה רייטינג בטלוויזיה – ערוץ 99 – אני אתן לכם דוגמאות להסתייגויות המהותיות כל כך שמצאו לנכון חברי הכנסת לחרוט בדברי ימיה של הכנסת.

איתן גינזבורג: הסתייגות לסעיף 4 להצעת החוק: בתיקון סעיף 43א, במקום המילה "100" תבוא המילה "256".

איתן גינזבורג: הסתייגות: במקום המילה "100" תבוא המילה "257".

מיקי לוי: אתה לא מבין את עבודת הכנסת, לא יעזור.

מיקי לוי: אין לך מושג איך הבית הזה עובד.

איתן גינזבורג: הסתייגות: במקום המילה "100" תבוא המילה "259" – – –

מאיר כהן: תבהיר לו שאת כל זה הורדנו – הוא לא יודע.

איתן גינזבורג: ובמקום הממשלה תבוא ממשלת הקרנפים או ממשלת הזוחלים.

מאיר כהן: הורדנו.

איתן גינזבורג: דיברתי על מה שהוגש בוועדה, לא במליאה.

איתן גינזבורג: כאלו מין הסתייגויות.

איתן גינזבורג: וכן הלאה, וכן הלאה, ציינו 9,000 כאלה.

איתן גינזבורג: אלה אותם חברי כנסת שטוענים זה שבוע שבגלל הצעות החוק הם לא עוסקים, אנחנו לא עוסקים, במשבר הקורונה; שלא ניתן להם מספיק זמן לנמק, ולדון, בהצעות חוק בכובד ראש.

איתן גינזבורג: ואני אומר לכם, חברי הכנסת: לו רק הייתם מנצלים את הזמן שהוקדש, עשרות שעות, לדבר על המהות, לדבר על הדברים הרציניים, לדבר על מה שנדרש לדבר עליו – כנראה שהעסק היה נראה, אולי, קצת אחרת.

איתן גינזבורג: אבל למה, למה חברי האופוזיציה המתהווה רצו למשוך את הזמן ככל שניתן?

איתן גינזבורג: והתשובה הייתה אחת ברורה: כדי ששעון החול למציאת פתרון למשבר השלטוני יסתיים.

איתן גינזבורג: כדי שמדינת ישראל תמצא את עצמה מחר בערב בבחירות חדשות.

איתן גינזבורג: זה מה שצריך הציבור?

איתן גינזבורג: זה מה שאנחנו צריכים?

איתן גינזבורג: בחירות רביעיות, בחירות שתבזבזנה מיליארדים.

איתן גינזבורג: אתם מדברים על עוד שר או שניים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יעקב מרגי: חברי הכנסת והשרים, נא לשבת.

איתן גינזבורג: אנחנו, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו בחרנו לצעוד בדרך אחרת.

איתן גינזבורג: אנחנו ביקשנו לגלות אחריות לאומית, ביקשנו לספק פתרון למשבר שלטוני עמוק.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מבין את האווירה, אבל לא צועקים ולא מדברים מהיציעים.

יעקב מרגי: נא לשבת, נא לכבד את המעמד ולשבת.

יעקב מרגי: אין קריאות ביניים בעמידה.

יעקב מרגי: אני לא אאפשר.

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: בבקשה.

איתן גינזבורג: אנחנו ביקשנו לנקוט דרך של אחריות וממלכתיות.

איתן גינזבורג: אנחנו, עם חבריי ביש עתיד-תל"ם, ניסינו באמת להביא לשינוי השלטון בישראל.

איתן גינזבורג: ניסינו להביא אלטרנטיבה שונה, והגענו להישגים חסרי תקדים בפוליטיקה הישראלית.

קארין אלהרר: באמת, באמת, באמת, איתן.

איתן גינזבורג: ביקשנו להביא אלטרנטיבה.

קארין אלהרר: אל תגזים.

איתן גינזבורג: ושלוש פעמים ניגשנו לבוחר מתוך אמונה אמיתית שאנחנו רוצים להביא שלטון אחר לישראל.

איתן גינזבורג: ביקשנו לספק אפשרות אחרת להקמת ממשלה.

איתן גינזבורג: אבל מה לעשות, אחרי שלוש מערכות בחירות – קראנו לאזרחי ישראל: למרות מה שהצבעתם במרץ 2019, נחזיר אתכם בספטמבר להצביע שוב.

איתן גינזבורג: ולמרות מה שהצבעתם בספטמבר 2019, נחזיר אתכם במרץ או באפריל 2020 להצביע שוב.

איתן גינזבורג: לאור תוצאות הבחירות, ולאור המשבר הפוליטי השלטוני העמוק שאנחנו שרויים בו, תוך כדי זה שגם התנגשנו עם משבר בריאותי וכלכלי עמוק, החלטנו לקחת אחריות, להבין מה שקרה, להסתכל למציאות בעיניים ולספק פתרון למשבר הזה – –

קארין אלהרר: בטח.

איתן גינזבורג: – – לספק פתרון שאולי לא יאפשר לנו להביא את כל חלומותינו, לא יאפשר לנו להקים את ממשלת החלומות שלנו – לא, ממשלת החלומות שאולי תקום, אם יעבור החוק, היא לא ממשלת החלומות שלי; לא לזה פיללתי, לא את זה רציתי.

איתן גינזבורג: אבל כן רציתי שנתחיל להיות כנסת מתפקדת, ושתהיה ממשלה בישראל – ממשלה יציבה שתוכל להקדיש זמן לטיפול במשבר הבריאותי ובמשבר הכלכלי הקשה שנקלענו אליו.

איתן גינזבורג: אבל בצעד הזה חלק מחבריי העדיפו לדחות את הכול וללכת שוב לקלפי; לקרוא לאזרחי ישראל בפעם הרביעית ולהגיד: התוצאות עדיין לא מוצאות חן בעינינו, בואו תבחרו שוב.

איתן גינזבורג: זה מה שבחרו חלק מחבריי באופוזיציה המתהווה לעשות, וזוהי, כמובן, זכותכם המלאה.

איתן גינזבורג: אנחנו חשבנו אחרת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אבל אי-אפשר לומר שלא היו גם הסתייגויות מהותיות.

איתן גינזבורג: כמובן שהיו.

איתן גינזבורג: היו כאלה שדיברו מדם ליבם, גם בדיוני הוועדה וגם פה במליאה, ואי-אפשר להתכחש לכך.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת על ההשתתפות הערה, על העבודה הנאמנה.

איתן גינזבורג: אני מעריך את ההשתתפות הכנה בוועדה עצמה וברצון לחולל שינוי, כל אחד על פי דרכו וכל אחד על פי תפיסתו.

איתן גינזבורג: זה לא משנה אם יאמרו זאת 9,000 פעם: לא רק שהצעות החוק משמרות את העקרונות של השיטה השלטונית שלנו בישראל – הן גם ימנעו, ולכל הפחות יצמצמו באופן ניכר, גם היתכנות עתידית של משבר חוקתי כמו שאנחנו חווים אותו בשנה האחרונה.

איתן גינזבורג: אנחנו, חבריי לכחול לבן, מצאנו לנכון להבין את המצב הקשה, להסתכל למציאות בעיניים, להסתכל נכוחה אל מה שעומד בפנינו ולקבל החלטה.

איתן גינזבורג: בני גנץ החליט לקבל החלטה מנהיגותית פוליטית קשה, לא פשוטה, לא המובן מאליו; החלטה שיש בצידה אולי אפילו סיכון פוליטי כזה או אחר; החלטה שמלווה בהרבה מאוד הכפשות מצד הרבה מאוד מהבוחרים שלנו.

איתן גינזבורג: אבל זאת החלטה אמיצה שמסתכלת למציאות בעיניים – –

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: – – מסתכלת במשבר שאנחנו ניצבים בפניו.

איתן גינזבורג: המשבר הבריאותי אולי החל לחלוף, אבל המשבר הכלכלי, שרבבות ומיליונים מתושבי ישראל מצויים בו – לשם צריך להסתכל.

איתן גינזבורג: בעת הזאת, מה שאנחנו צריכים במדינה, מעבר למחלוקות האידיאולוגיות והפוליטיות, מעבר לרצון להיות צודקים, מעבר לרצון להיות נכונים כל כך בעמדות שלנו ולא להתפשר – היום, העם מצפה מאיתנו, מנבחרי העם, מהמנהיגים, ממי שמובילים את העם הזה, לעצור שנייה, להסתכל עליהם, להסתכל אליהם, ולהגיד: עכשיו צריך אחדות, עכשיו צריך להתפשר.

איתן גינזבורג: אנחנו לא נסכים על הכול.

איתן גינזבורג: לא נממש את כל הבטחותינו לבוחר, כי אין לנו אפשרות פוליטית כזאת.

איתן גינזבורג: גם הצד השני לא יוכל לממש את כל הבטחותיו לבוחר כי הוא אינו יכול.

איתן גינזבורג: אבל אנחנו נגיע יחד, ונשב סביב שולחן אחד, ונראה על מה אפשר להסכים.

איתן גינזבורג: ואני אומר לכם, חבריי חברי הכנסת, ואני אומר את זה גם למצביעינו וגם לכל אזרחי ישראל: רב המשותף על המפריד.

איתן גינזבורג: אפשר להגיע להסכמות.

איתן גינזבורג: אפשר להגיע למצב שבו נוביל ממשלה שתהיה מושתתת על הסכמה ועל הכלה ועל מצב שבו נבריא את החברה הישראלית.

איתן גינזבורג: לכן, אנחנו היום עושים לא את המובן מאליו, לא את מה שטבעי, לא את מה שהכי מרגיש לנו טבעי; אנחנו מתפשרים, אנחנו הולכים להקים ממשלה.

איתן גינזבורג: אנחנו הולכים לעשות עבודה יחד – –

יעקב מרגי: – – – אני מבקש, בישיבה.

איתן גינזבורג: – – להקים ממשלה – –

יעקב מרגי: נא לשבת.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: אני אקרא אותך לסדר.

איתן גינזבורג: – – שתמנע בחירות רביעיות, שתמנע בחירות חמישיות, מתוך רצון ליצור מנגנון שיוכל להקים פה ממשלת אחדות – גדולה מדי, לצערי, נקווה לצמצם אותה, אבל נוכל לקדם דברים שחשובים היום למדינה.

איתן גינזבורג: ובעוד כמה חודשים או שנים נגיע שוב לבוחרים, כל אחד עם העמדות שלו – נבוא לבוחר ונבקש את האמון.

איתן גינזבורג: לכן, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש מכם לדחות את ההסתייגויות שמונחות בפניכם, לאשר את הצעת החוק עם לוח חקיקה ולוח השינויים שהגישה הוועדה ולאפשר את הקמתה של ממשלה חדשה למדינת ישראל.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

יעקב מרגי: טכנאים, אנשי המחשוב – חבריי, זו אזעקה לגילוי אש.

יעקב מרגי: זה מטופל.

יעקב מרגי: תוך שניות.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו באילוצי משבר הקורונה והנגיף.

יעקב מרגי: נא לשמור על מרחקים.

יעקב מרגי: אנחנו פזורים על כל אזורי – – –

אורנה ברביבאי: – – –

יעקב מרגי: שמעתי את זה הרבה פעמים הבוקר.

יעקב מרגי: אנחנו מפוזרים בכל חלל המליאה.

יעקב מרגי: אני מבקש להיות קשובים ומרוכזים.

יעקב מרגי: אני מבין שזה נושא טעון – והיה פה דיון נוקב, וגם בהצבעות – אבל לעשות את זה בצורה מכובדת.

יעקב מרגי: אני אומר לטובת החברים, כדי שיהיה נעים: לא יהיו קריאות ביניים בעמידה ולא יהיו הפרעות בזמן ההצבעה.

יעקב מרגי: אז אל תיאלצו אותנו – אותי במיוחד – לקבל החלטות לא נעימות.

יעקב מרגי: אני משתדל להיות נעים.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על הסתייגויות להצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8).

קריאה: – – –

יעקב מרגי: צודקת, תודה על התיקון.

יעקב מרגי: אנחנו ניגשים להצבעה על חוק יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה), בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: תחילה נצביע על ההסתייגויות.

יעקב מרגי: אנחנו עובדים מול רכזים.

יעקב מרגי: עובד מולנו חבר הכנסת מאיר כהן, שיאמר לנו מצד המתנגדים או התומכים בהסתייגויות והמתנגדים לחוק על מה להצביע ועל מה לא.

יעקב מרגי: כנ"ל מרכזי הקואליציה המסתמנת.

יעקב מרגי: קיבלנו כבר רשימה מה כן.

יעקב מרגי: לכן, חברי הכנסת, פשוט צריך לעקוב אחרי החוברות – מה שנקרא פונץ' בננה, לפי הצבעים.

יעקב מרגי: לחדשים – כדאי ללמוד איך עושים הצבעות, לכן לעקוב.

יעקב מרגי: נא לשים לב, לכל חברי הכנסת יש חוברות ליד המושב.

יעקב מרגי: מי שחסר לו יוכל לבקש מהסדרנים.

יעקב מרגי: לא יודע מי שאל, אבל אם היית מקשיב לי היית יודע.

יעקב מרגי: אמרתי.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על חוק-היסוד.

יעקב מרגי: אנחנו מתחילים.

יעקב מרגי: להלן שמות חברי הכנסת לפי קבוצות.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: יש גם להומור יש מכסה הלילה; כמו שיש להסתייגויות, גם להומור.

יעקב מרגי: קבוצת סיעת הרשימה המשותפת: חברי הכנסת אוסאמה סעדי, עופר כסיף, איימן עודה, אנטאנס שחאדה, אחמד טיבי, מנסור עבאס, עאידה תומא סלימאן, ווליד טאהא, היבה יזבק, יוסף ג'בארין, סעיד אלחרומי, ג'אבר עסאקלה, סמי אבו שחאדה, סונדוס סאלח ואימאן ח'טיב יאסין.

יעקב מרגי: קבוצת סיעת מרצ: חברי הכנסת ניצן הורוביץ, תמר זנדברג ויאיר גולן.

יעקב מרגי: קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם: חברי הכנסת – יוסף ג'בארין, זה מפריע לי.

יעקב מרגי: קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם: יאיר לפיד, משה יעלון, מאיר כהן, עפר שלח, אורנה ברביבאי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, מיקי לוי, ע'דיר כמאל מריח, רם בן ברק, יואב סגלוביץ', בועז טופורובסקי, אורלי פרומן, אנדרי קוז'ינוב ועידן רול.

יעקב מרגי: קבוצת סיעת ישראל ביתנו: חברי הכנסת אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, אלי אבידר, יוליה מלינובסקי קונין, חמד עמאר ואלכס קושניר.

יעקב מרגי: קבוצת סיעת ימינה: חברי הכנסת איילת שקד, מתן כהנא ואופיר סופר.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על לפני סעיף 1.

יעקב מרגי: לפני סעיף 1, הסתייגות מס' 1, של קבוצת מרצ.

יעקב מרגי: מי בעד מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת מרצ לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: רבותיי, בעד ההסתייגות הצביעו שלושה, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: רגע, אנחנו נוסיף את קולו של השר יואב גלנט, שלא נקלטה הצבעתו.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

קריאה: גם שלי לא נקלטה – – –

יעקב מרגי: אנחנו נוסיף אותך להתנגדות, אם ישבת במקום.

אחמד טיבי: לאן?

אחמד טיבי: לאן?

יעקב מרגי: לתומכים.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אני מבקש לסייע.

יעקב מרגי: שהסדרנים יסייעו.

יעקב מרגי: אנשי המחשוב – בסדר.

קריאה: – – – ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אמרתי, ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 2, שקבוצת יש עתיד-תל"ם מציעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד ההסתייגות – 38, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 3 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 39 נגד –71 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד ההסתייגות הצביעו 39, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 4 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד ההסתייגות הצביעו 39, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 5 – ביקשתם לא להצביע עליה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 6.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 6.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (6) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד ההסתייגות – 39, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 7 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (7) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 הצביעו בעד ההסתייגות, נגד ההסתייגות הצביעו 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אצל ינון אזולאי העמדה לא פועלת להצבעה.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, אנחנו נוסיף אותך עד שיתקנו.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, כל עוד אתה יושב במקומך, אנחנו נוסיף את זה למצביעים נגד ההסתייגויות – אלא אם כן תודיע לנו אחרת.

יעקב מרגי: אם זה יתוקן, תודיע לנו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני עובר להסתייגות מס' 8 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (8) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד ההסתייגות, הצביעו נגדה 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: ינון אזולאי, תיקנו, אני מבין, לכן ההצבעה תקינה.

יעקב מרגי: אני עובר להסתייגות מס' 9.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (9) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 38, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מבררים משהו, נחכה עוד דקה.

יעקב מרגי: למען הסר ספק, אנחנו מצביעים שוב על הסתייגות מס' 8.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה – הסתייגות מס' 8.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (8) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 39, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 9 הצבענו, והורדנו.

יעקב מרגי: כל ההסתייגויות לפני סעיף 1 הוסרו, הצביעו נגדן.

יעקב מרגי: לכן אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 1.

יעקב מרגי: קבוצת יש עתיד-תל"ם מציעה הסתייגות מס' 10.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה, מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (10) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות מס' 11 עד 15 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 16.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה, מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (16) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 39, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: ביקשתם לא להצביע על 17 ו-18?

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אז יש אישור.

יעקב מרגי: אני אומר לכם רק על איזה הסתייגות מצביעים – שהגישו לנו להצבעה.

יעקב מרגי: כל השאר – נתבקש לא להצביע עליהן.

יעקב מרגי: לכן לא נחזור על זה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: זה על פי הסיכום שהיה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 19 – אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (19) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 21.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (21) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 21 לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות – ביקשתם גם להסיר את 23?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: 50.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 50.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: זה בעמ' 3, למי שרוצה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (50) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות 50 לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 51, הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (51) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על פי הנחיית היועץ המשפטי אנחנו נקריא גם את המספרים שביקשתם לא להצביע עליהם.

יעקב מרגי: תודה רבה על הרצון הטוב.

יעקב מרגי: ביקשתם לא להצביע על הסתייגויות 52–59.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצביע על הסתייגות מס' 60, הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (60) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות 60 לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 61.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (61) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות 61 לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 62 ו-63 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 64.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 69 נמנעים – 1 ההסתייגות (64) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 69, אחד נמנע.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 65–76 – ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 77.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 70 נמנעים – 1 ההסתייגות (77) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 70, אחד נמנע.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מדלגים, על פי הסיכום, על 78–81.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 82.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (82) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: קבוצת ההסתייגויות 83–86, אנחנו מצביעים עליהן כמקשה אחת, נכון?

מאיר כהן: לא, מצביעים אחת-אחת.

יעקב מרגי: אחת-אחת?

מאיר כהן: אחת-אחת.

יעקב מרגי: 83–86 כמקשה?

מאיר כהן: לא.

יעקב מרגי: אפשר כמקשה?

מאיר כהן: לא, לא.

קארין אלהרר: ממש לא.

יעקב מרגי: אתם לא נותנים.

יעקב מרגי: אחת-אחת?

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 83.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (83) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על הסתייגות 84.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (84) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 85, להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (85) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 86.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (86) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות מס' 87–132 – ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 133, בעמ' 5.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (133) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 134.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (134) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את הסתייגויות 135–145 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו ניגשים להצבעה על הסתייגות מס' 146.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (146) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: לאחר שביקשתם להסיר את הסתייגות 147, 148 ו-149, אנחנו ניגשים להצבעה על הסתייגות מס' 150.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 31 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – 1 ההסתייגות (150) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 154, לאחר שהסרתם את 151–153.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (154) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את הסתייגות מס' 155 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 156.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 33 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות 156 של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 157.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 34 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (157) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 158 עד הסתייגות מס' 166 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 167.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 35 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (167) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 168 עד הסתייגות מס' 180 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 181.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (181) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 182, בעמ' 9.

יעקב מרגי: לשים לב: הייתה הסתייגות ארוכה.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 37 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 66 נמנעים – אין

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אני מבטל את ההצבעה.

יעקב מרגי: ביקשתם להסיר אותה.

יעקב מרגי: סליחה, טעות שלי.

מאיר כהן: תעבור ל-212.

יעקב מרגי: ביקשתם להסיר את הסתייגות מס' 182 עד הסתייגות מס' 211.

יעקב מרגי: הסתייגות 212 – עוברים להצבעה.

קריאה: רגע.

קריאה: רגע.

יעקב מרגי: כל כך מהר?

יעקב מרגי: אוקיי, אנחנו עוברים להסתייגות מס' 212.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 38 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (212) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: אני עובר להסתייגות מס' 213.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 39 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – 1 ההסתייגות 213 של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 38, נגד – 70, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 214.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 40 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (214) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 215–224 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 225.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 41 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (225) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 226–254 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 255.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 42 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (255) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד ההסתייגות הצביעו 40, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 256.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 43 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (256) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 257–265 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 266.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 44 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (266) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 40 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 267.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (267) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 40 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 268.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 46 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (268) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 269.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (269) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 35, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 270.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (270) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 40 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגות 271 והסתייגות 272 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 273.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 49 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (273) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 274.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 50 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (274) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 275.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 51 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (275) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 276–278 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 279.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 52 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (279) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 38, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 280–283 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: לאחר מכן, של קבוצת ישראל ביתנו, 284–289 – גם ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 290.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 53 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (290) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 28, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 291.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 54 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 72 נמנעים – 2 ההסתייגות (291) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: חבריי, זה מפריע באמצע ההצבעה.

יעקב מרגי: בעד – 26, נגד – 72, שני נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 292, של קבוצת מרצ.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (292) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 293–295 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 296, של קבוצת הרשימה המשותפת.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 56 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (296) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 32, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 297.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 57 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (297) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 32, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 298.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 58 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (298) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 299.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 59 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (299) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 33, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: עוברים להסתייגות מס' 300.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 60 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (300) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 301.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 61 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (301) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגות 302–311 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על 312.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 62 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (312) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 313 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 63 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (313) של קבוצת סיעה הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 314.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 64 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (314) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 303 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: תשומת ליבכם: כל ההסתייגויות לסעיף 1 לא התקבלו.

יעקב מרגי: ואנחנו עכשיו מצביעים – לאחר סעיף 1?

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים עכשיו, קואליציה, אופוזיציה, כל אחד שיסדר לו את המחשבה – אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 1, כנוסח הוועדה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 65 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 69 נגד – 37 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יעקב מרגי: 69 בעד – 70 בעד, בתוספת קולות של השר אריה דרעי, שלא נקלטה ההצבעה שלו.

יעקב מרגי: נא לבדוק.

יעקב מרגי: נגד – 37, אין נמנעים.

יעקב מרגי: סעיף 1, כנוסח הוועדה, אושר.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: גם לא?

יעקב מרגי: חבר הכנסת יועז הנדל ישב במקומו.

יעקב מרגי: לא נקלטה לך ההצבעה או שלא הצבעת?

יועז הנדל: – – –

יעקב מרגי: הצבעת?

יעקב מרגי: אז זה רק לפרוטוקול.

יעקב מרגי: התכוונת להצביע בעד והצבעת נגד.

יעקב מרגי: זה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: לא משנים תוצאה.

יעקב מרגי: נא לשים לב.

יעקב מרגי: אמרתי, ואני חוזר שוב: סעיף 1, כנוסח הוועדה, התקבל.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, כדאי לכם.

יעקב מרגי: זה בית ספר פרלמנטרי לחברי הכנסת החדשים, כי זה חוק משמעותי.

יעקב מרגי: נא לעקוב אחרי זה.

יעקב מרגי: לכן אני גם משתדל – – –

סמי אבו שחאדה: – – – יועז הנדל לא נציג האופוזיציה?

יעקב מרגי: תשאיר לך את השאלה לשלב – חברים, חברי הכנסת, חבריי, תשומת ליבכם.

יעקב מרגי: כפי שאמרנו, החוק הזה, יש לו משמעות לגבי התוצאה; לגבי מספר המצביעים.

יעקב מרגי: אנא שבו במקומותיכם, תתרכזו ושימו לב לרכזים.

יעקב מרגי: מי שלא יודע מה להצביע, שימו לב לרכזים.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגויות לאחר סעיף 1.

יעקב מרגי: קבוצת יש עתיד-תל"ם מציעה, הסתייגות מס' 315 לאחר סעיף 1.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 66 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (315) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

קריאה: - - -

יעקב מרגי: אמרתי הסתייגות.

יעקב מרגי: תורידי את המסכה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 316, הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 67 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (316) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 317.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 68 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (317) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 318.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 69 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (318) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 319–326 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 327.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 70 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (327) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 328.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 71 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (328) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 329, בעמ' 15.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: בחרדת קודש.

יעקב מרגי: חוק-יסוד.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 72 בעד ההסתייגות– 36 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (329) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 36, נגד – 72.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 330.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 73 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (330) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 331.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 74 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (331) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 38, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 332.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 75 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (332) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 37, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 333.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 76 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (333) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 38, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 334.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 77 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (334) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 335.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 78 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (335) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: מחשוב, לשר גלנט.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: סליחה?

יעקב מרגי: 71, בתוספת קולו של השר גלנט במתנגדים.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 336.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 79 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (336) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 337.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 80 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (337) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לאחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 338–351 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 352, של קבוצת הרשימה המשותפת.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 81 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (352) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 353.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 82 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (353) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 354.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 83 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (354) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 355.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 84 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (355) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 356.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 85 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (356) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 357.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 86 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (357) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לאחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לא באמצע הסעיף.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע.

יעקב מרגי: 29 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 358.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: טיבי, זה מפריע לי.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 87 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (358) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 359.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 88 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (359) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 31, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 360.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 89 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (360) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 361–394 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: לכן – זה לאחר סעיף 1.

יעקב מרגי: סיימנו.

יעקב מרגי: הורדנו את כל ההסתייגויות לאחרי סעיף 1.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 2 – עמ' 18, למי שלא עקב אחרינו.

יעקב מרגי: לסעיף 2, קבוצת יש עתיד-תל"ם מציעה את הסתייגות מס' 395.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 90 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (395) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 396.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 91 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (396) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 397–401 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 402. מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 92 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (402) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגות 403–404 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 405.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 93 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (405) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 406.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 94 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (406) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 407.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 95 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (407) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 37, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 408.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 96 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (408) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות מס' 409–427 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 428.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 97 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (428) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 429 ו-430 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 431.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 98 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (431) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 432.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 99 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (432) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 433–442 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 443.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 100 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (443) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 444.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 101 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (444) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 445–450 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 451.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 102 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (451) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 452.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 103 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (452) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 453.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 104 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (453) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 454–456 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 457.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 105 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (457) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 458.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 106 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (458) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 459.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 107 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (459) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 460.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 108 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 71 נמנעים – 5 ההסתייגות (460) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 27 בעד, נגד – 71, חמישה נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 461.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 109 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (461) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 462.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 110 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (462) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 463.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 111 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – 2 ההסתייגות (463) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 36, נגד – 71, שני נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 464.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 112 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (464) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 465.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 113 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (465) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 466.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 114 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (466) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 467.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 115 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (467) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הצבעה על הסתייגות 468.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 116 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (468) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 469.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 117 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 69 נמנעים – 3 ההסתייגות (469) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 27 בעד, נגד – 69, שלושה נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 470.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 118 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (470) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אני עובר להצבעה על הסתייגות מס' 471.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 119 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (471) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 472.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 120 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (472) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 473.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 121 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 70 נמנעים – 3 ההסתייגות (473) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, נגד – 70, שלושה נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 474.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 122 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 70 נמנעים – 2 ההסתייגות (474) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: אני מבקש ממי שיש לו מכשיר מצלצל, נא להשתיק.

יעקב מרגי: 26 בעד, 70 נגד, שני נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 475.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 123 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – 1 ההסתייגות (475) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 71.

יעקב מרגי: נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 476.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 124 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (476) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 477.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 125 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (477) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 478.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 126 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (478) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 479.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 127 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (479) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 480.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 128 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – 1 ההסתייגות (480) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 35, נגד – 70.

יעקב מרגי: נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 481.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 129 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (481) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, נגד – 72.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 482.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 130 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (482) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 483.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 131 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (483) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יוסף ג'בארין: בזבוז כספי הציבור, על זה הצבענו.

יעקב מרגי: 39 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מדלגים על 484 על פי בקשתכם, ועוברים להצבעה על הסתייגות מס' 485.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 132 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (485) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע בזמן ההצבעות.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מדלגים על 486 על פי בקשתכם, ומצביעים על הסתייגות מס' 487.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 133 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (487) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 488.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 134 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (488) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 489 עד 502 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 503, בעמ' 23.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 135 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (503) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 504 עד 515 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 516.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 136 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (516) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 519, לאחר שביקשתם להסיר את 517–518.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 137 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (519) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 520 עד 531 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 532.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 138 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (532) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מדלגים על 533 עד 535, על פי בקשתכם.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות מס' 536.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 139 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (536) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 537 עד 556 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 557.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 140 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (557) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 558 עד 564 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 565.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 141 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (565) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 566 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 142 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (566) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 567 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 143 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (567) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את הסתייגויות 568 עד 571 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 572.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 144 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (572) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: ביקשתם לדלג על 573 ו-574.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 575.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 145 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (575) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 576.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 146 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (576) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות 576 לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 577.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 147 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (577) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על 578.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 148 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (578) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

קריאה: היושב-ראש – – – בהצבעות.

קריאה: אולי אפשר – – –

יעקב מרגי: אתה דואג לי עכשיו?

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אתה איתי או נגדי?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אפשר גם רמה אחרת, יותר טובה.

יעקב מרגי: מה יקרה?

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: 579 עד 581 – ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 582.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 149 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (582) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 583.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 150 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (583) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 584 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: הצבעה על 585 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 151 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (585) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 586 עד 589 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: הצבעה על הסתייגות מס' 590 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 152 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (590) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 591–605, בעמ' 26, ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 606.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 153 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (606) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 607–614 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצבעים על הסתייגות מס' 615.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 154 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (615) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: את 616–623 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 624.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 155 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (624) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 625 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות מס' 626.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 156 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (626) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 627.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 157 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (627) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: את 628–629 ביקשתם להסיר.

יעקב מרגי: ההצבעה על 630 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 158 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (630) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 37, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 631–641 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 642.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 159 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (642) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מדלגים על 643–644 על פי בקשתכם.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על 645.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 160 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (645) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, ביקשת הפסקה בשעה 18:00.

יעקב מרגי: לידיעת כבודו, יש הפסקה לכבוד ארוחת האפטר בין 19:00 ל-20:15.

אחמד טיבי: – – –

יעקב מרגי: תן לי לדבר עם ראש הממשלה, אם הוא מודע.

אחמד טיבי: ב-19:00 זו ההפסקה שלי.

בנימין נתניהו: אם כך, אני – – –

מכלוף מיקי זוהר: מרגי.

יעקב מרגי: רגע, אני מדבר, קצת כבוד.

בנימין נתניהו: לא צריך, לא צריך.

יעקב מרגי: לא צריך.

קריאות: – – – הפסקה – – –

יעקב מרגי: לא צריך, אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: למען הסר ספק, על פי בקשתו של היועץ המשפטי: את הסתייגויות 607–614 ביקשתם להסיר, לכן לא הצבענו עליהן.

יעקב מרגי: חבריי, חוזרים לסדר המופתי כפי שהיה קודם.

יעקב מרגי: הסתייגות 646 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 647.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 161 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (647) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: ביקשתם לא להצביע על 648.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 649.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 162 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (649) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 35, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 650–659 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 660.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 163 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (660) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 661–662 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: עוברים להצבעה על 663.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 164 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 76 נמנעים – אין ההסתייגות (663) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 67, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 664.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 165 בעד ההסתייגות – 35 נגד –69 נמנעים – אין ההסתייגות (664) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, נגד – 60.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 665.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 166 בעד ההסתייגות – 36 נגד –71 נמנעים – אין ההסתייגות (665) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 666–670 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: נצביע על 671 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 167 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (671) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 672–675 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 676.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 168 בעד ההסתייגות – 37 נגד –67 נמנעים – אין ההסתייגות (676) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 677–692 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 693.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 169 בעד ההסתייגות – 36 נגד –69 נמנעים – אין ההסתייגות (693) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 69.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגות 694–710 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 711.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 170 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (711) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מהסתייגות 712 עד הסתייגות 1005, בעמ' 39 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 1006.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 171 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1006) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 1007 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 172 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1007) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 1007 לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגויות 1008 עד 1021 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 1022.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 173 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (1022) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 37, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על הסתייגות 1023 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 1024.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 174 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1024) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1025.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 175 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (1025) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 35, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 1026.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 176 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (1026) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 35, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 1027.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 177 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1027) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 34, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 1028 עד 1030 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 1031.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 178 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 69 נמנעים – 1 ההסתייגות (1031) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 33, נגד – 69, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 1032.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 179 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (1032) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, נגד – 68, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 1033 ו-1034 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: חברים, זה מפריע באמצע ההצבעה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 1035.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 180 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (1035) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מהסתייגות 1036, בעמ' 40, עד הסתייגות 2177, בעמ' 66 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2178, בעמ' 66.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 181 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2178) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מהסתייגות 2179, בעמ' 66, עד הסתייגות 2228, בעמ' 67 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2229.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 182 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2229) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על 2230 עד 2234 ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2235.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 183 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2235) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות 2235 לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 2236.

יעקב מרגי: יש בקשה להצבעה שמית.

יעקב מרגי: על 2236 – הצבעה שמית.

יעקב מרגי: אני מבקש שמזכירת הכנסת תיערך להצבעה שמית על ההסתייגות.

יעקב מרגי: אני חוזר על זה בפעם הרביעית: אנחנו מצביעים על הסתייגות 2236, הצבעה שמית.

יעקב מרגי: נא לא להפריע, לשמור על השקט.

יעקב מרגי: הסתייגות 2236, בעמ' 67.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד משה אבוטבול – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אורנה ברביבאי – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – נגד חילי טרופר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – נגד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יזהר שי – נגד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – נגד רם שפע – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – נגד

יעקב מרגי: אני מבקש לקרוא שנית למי שלא היה נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח מאי גולן – נגד מירב כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חמד עמאר – בעד עודד פורר – בעד מאיר פרוש – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אנטאנס שחאדה – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש מי מחברי הכנסת שלא קראו בשמו או שקראו בשמו ולא הצביע?

יעקב מרגי: רגע, בואי נבדוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דסטה גדי יברקן – אתה הצבעת.

יעקב מרגי: אם אין חברי כנסת שלא הצביעו או שלא קראו בשמם, אני מבקש להגיש לי את התוצאות של ההצבעה.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, עם קבלת התוצאות ממשיכים בהצבעה האלקטרונית.

יעקב מרגי: נא להתמקם במקומותיכם.

יעקב מרגי: להגיש לי את התוצאות, בבקשה.

יעקב מרגי: נא לשבת במקומותיכם.

יעקב מרגי: נימנע מטעויות כמה שאפשר.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יעקב מרגי: אני מקריא את תוצאות ההצבעה שהתקיימה על הסתייגות מס' 2236.

יעקב מרגי: בעד הסתייגות 2236 הצביעו 39 חברי כנסת, נגדה הצביעו 71, לא היו נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות 2236 לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, כדי למנוע טעויות, אבקש לשבת במקומותיכם ולשמור על השקט.

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת שליד המיקרופונים, אנא, חוסו עלינו.

אוסאמה סעדי: רוויזיה.

יעקב מרגי: אתה עוד תקוע בוועדה, אני מבין.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים בהצבעות על ההסתייגויות.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עושים בירור קטן.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: כי אתה ביקשת אחר כך לומר, ליתר ביטחון.

יעקב מרגי: אבל 615 הוצבעה.

יעקב מרגי: תבדקו בפרוטוקול בכל מקרה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2237.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 184 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2237) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא עברה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בהצבעות.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2238.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 185 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2238) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2239.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 186 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2239) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2240.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 187 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2240) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 38 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2241.

יעקב מרגי: מאיר, אפשר?

יעקב מרגי: 2241 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 188 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2241) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 39 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, הוגשו בקשות וחתימות להצבעה שמית על הסתייגות מס' 2242.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא לבצע הצבעה שמית.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לתשומת ליבכם, אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2242.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אורנה ברביבאי – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – נגד חילי טרופר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – נגד בנימין נתניהו – נגד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד מאיר פרוש – נגד עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – נגד אנדרי קוז'ינוב – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד עידן רול –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יזהר שי – נגד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – נגד רם שפע – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – אינה נוכחת

יעקב מרגי: אני מבקש לקרוא שוב בשמות חברי כנסת שלא הצביעו או שלא קראו בשמם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד מירב מיכאלי – אינה נוכחת אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח עודד פורר – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אנדרי קוז'ינוב – בעד איילת שקד – אינה נוכחת פנינה תמנו – נגד

יעקב מרגי: יש חבר כנסת שלא קראו בשמו?

יעקב מרגי: או שלא הצביע?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: אני מבקש להגיש לי את התוצאות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת פרומן וחברת הכנסת טלי פלוסקוב, אתן מדברות במיקרופון.

יעקב מרגי: סדרן, נא להרחיק אותן מהמיקרופון.

יעקב מרגי: יש פה בוקסה – הכול לתוך האוזן שלי.

יעקב מרגי: הבעיה היא שלא נעים לשמוע מה הן מדברות.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת, כי אנחנו עוברים אחרי זה להצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, הסתייגות 2242 – להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 41, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים את ההצבעות.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2243.

יעקב מרגי: נא לשבת.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 189 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2243) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגויות של קבוצת ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 2244 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 190 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 68 נמנעים – 1 ההסתייגות (2244) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 68 נגד, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 2245–2262 – ביקשתם לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2263, בעמ' 68 – של ישראל ביתנו, אמרתי קודם.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 191 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (2263) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 2264.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 192 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2264) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 2265.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 193 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2265) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 2266.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 194 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2266) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2267.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 195 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2267) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 69 נגד, בצירוף קולו של השר דרעי, שלא נקלטה ההצבעה שלו, שני נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2268.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 196 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2268) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 26, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 2269.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 197 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2269) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע באמצע ההצבעה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2270.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 198 בעד – 25 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (2270) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 2271.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 199 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2271) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2272.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 200 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2272) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2273.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 201 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2273) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 2274.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 202 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2274) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2275.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 203 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2275) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2276.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 204 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2276) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2277.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 205 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2277) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות מס' 2278.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 206 בעד הסתייגות – 27 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2278) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 27, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הצבעה על הסתייגות מס' 2279 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 207 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2279) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 27, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2280.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 208 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2280) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 27 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2281.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 209 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2281) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 27 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2282.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 210 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (2282) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 2283 – יש בקשה להצבעה שמית.

קריאות: דמי אבטלה לעצמאים.

יעקב מרגי: הצבעה שמית.

יעקב מרגי: אם תפריעי לי, לא תצליחי להצביע על ההסתייגות.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: רבותיי, היה טוב עד עכשיו, מכובד לבית הזה.

יעקב מרגי: בואו נמשיך כך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד משה אבוטבול – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד

יעקב מרגי: ברשותך, מזכירת הכנסת, חברי הכנסת, מאחר שחברי הרשימה המשותפת ביקשו לקיים את ההפסקה בשעה 19:15, אז אני מעדכן אתכם שלא תצאו על דעת – בשעה 19:15 מתחילה ההפסקה, על פי בקשתו של חבר הכנסת אחמד טיבי בשם כל הרשימה המשותפת.

יעקב מרגי: חוזרים בשעה 20:30.

יעקב מרגי: סליחה על ההפרעה.

יעקב מרגי: נא להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – בעד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אורנה ברביבאי – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – נגד חילי טרופר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד מאיר פרוש – נגד עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – נגד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יזהר שי – נגד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד רם שפע – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – נגד

יעקב מרגי: נא לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת שלא היו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד מתן כהנא – אינו נוכח יריב לוין – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – נגד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שלא קראו בשמם או שלא הצביעו ונמצאים כאן?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש לי את התוצאות.

קריאה: אפשר לצאת?

קריאה: תצלם מסך.

קריאה: תצלם מסך – – – זה יהיה התוצאה.

יעקב מרגי: מייד אחרי התוצאה אני אכריז.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, להסתייגות 2283, מתנגדים – 40 – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: חוזר בי.

יעקב מרגי: הסתייגות 2283, אני מתקן: בעד ההסתייגות – 40 חברי כנסת, נגד ההסתייגות – 72 חברי כנסת, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אני מכריז על הפסקה עד השעה 20:30.

יעקב מרגי: רמדאן כרים.

יעקב מרגי: בתיאבון.

יעקב מרגי: עד 20:30.

יעקב מרגי: מתכנסים פה מייד להצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו רוצים לחדש את ישיבת המליאה, ולהמשיך בהצבעות.

איתן גינזבורג: אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם במסומנים כי אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: אנחנו עצרנו בהסתייגות מס' 2284, ועליה נצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: מה קרה פה?

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 211 בעד ההסתייגות – אין נגד – 1 נמנעים – אין

איתן גינזבורג: טוב, רבותיי, אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2284.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 212 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות (2284) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: ובכן, בעד ההסתייגות 29, נגד – 63.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אצל קארין אלהרר לא עובדת מערכת ההצבעה.

איתן גינזבורג: אנחנו נרשום אותך לפרוטוקול.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 2285.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: לא להפריע בהצבעה.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 213 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2285) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: לא להפריע בהצבעה, בבקשה.

איתן גינזבורג: 29 בעד ההסתייגות, 64 נגד.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2286 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 214 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2286) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 2288 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 215 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 66 נמנעים – 1 ההסתייגות (2288) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 66, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו חוזרים להסתייגות 2287, כמצוות הייעוץ המשפטי.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 216 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2287) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים ל-2289.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 217 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2289) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 64.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2290 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 218 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2290) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2291 – בבקשה להצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 219 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2291) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: ובכן, 31 בעד, נגד – 66.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2292 – בבקשה, חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 220 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2292) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 67.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2293 – בבקשה, נא להצביע.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

יוליה מלינובסקי: – – –

איתן גינזבורג: אני מבקש להפסיק להפריע, חברת הכנסת מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: אני רק מקריאה.

איתן גינזבורג: את לא צריכה להקריא.

איתן גינזבורג: לכולם יש את זה, לא צריך להקריא, צריך להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 221 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2293) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 66.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2293 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: 2294, סליחה.

איתן גינזבורג: 2294, סליחה.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 222 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2294) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 2295 – בבקשה, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 223 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2295) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להסתייגות 2296.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

יוליה מלינובסקי: תחבורה ציבורית בשבת.

יוליה מלינובסקי: אני רק מקריאה מה שכתוב פה.

יוליה מלינובסקי: הצבעה מס' 224 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2296) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2297 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 225 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2297) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2298 – בבקשה, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 226 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2298) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – 67.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להסתייגות 2299.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 227 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2299) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2300 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 228 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2300) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: ובכן, 27 בעד, 67 נגד.

איתן גינזבורג: הסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2301 – הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: אני מבקש ממזכירת הכנסת לקרוא את שמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה.

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: הסתייגות 2301.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת פורר, אנחנו בהצבעה שמית, אני מבקש לא להפריע.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: – – –

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מלינובסקי, אני מבקש לא להפריע.

איתן גינזבורג: לא להפריע, אני מבקש ממך.

איתן גינזבורג: לכבד את ההצבעה.

יוליה מלינובסקי: – – –

איתן גינזבורג: 2301.

איתן גינזבורג: כן, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – אינו נוכח ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – נגד חילי טרופר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – נגד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – נגד מירב כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מבקש לשמור על השקט, מזכירת הכנסת לא שומעת את הצבעותיהם של חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ישראל כץ – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – נגד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – נגד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – אינו נוח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – נגד עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – נמנע יזהר שי – נגד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד רם שפע – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – נגד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות של אלה שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח יאיר גולן – נגד צבי האוזר – אינו נוכח יועז הנדל – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח אנטאנס שחאדה – נגד איילת שקד – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש חבר כנסת שלא קראו בשמו או שלא הספיק להצביע?

איתן גינזבורג: אם לא, נא למנות את קולות המצביעים.

איתן גינזבורג: ההצבעה הסתיימה.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תוצאות ההצבעה הן כדלקמן: בעד – תשעה, נגד – 94, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להמשך ההצבעה האלקטרונית, על הסתייגות 2320.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 229 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (2320) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 18, נגד – 51, ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מ-2302 ועד 2319 לא מצביעים, כי משכו את ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: 2321 עד 2322 – משכתם את ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על הסתייגות 2323.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 230 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2323) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 22, נגד – 64, ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2324 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 231 בעד ההסתייגות – 18 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2324) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 18, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2325 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 232 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2325) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 22, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2326 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 233 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2326) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 20, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2327 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 234 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2327) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא התקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 20, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2328 עד 2330 הוסרו, לכן לא נצביע עליהן.

איתן גינזבורג: נעבור להסתייגות 2331.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 235 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2331) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 22, נגד – 66.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2332–2334 הוסרו, על כן לא נצביע עליהן.

איתן גינזבורג: נעבור להסתייגות 2335.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 236 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2335) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 25, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 2336 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 237 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2336) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 23, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2337 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 238 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2337) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 23, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2338 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 239 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2338) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 23, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2339 הוסרה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להסתייגות 2340.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 240 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2340) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 64.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2341–2420 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2421 – בעמ' 73, לעוקבים.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 241 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2421) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2422 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 242 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2422) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 25, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2423 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 243 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות (2423) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26, נגד – 63.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 2424 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 244 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 65 נמנעים – 1 ההסתייגות (2424) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 65, נמנע אחד.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2425 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 245 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2425) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 64.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2426 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 246 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2426) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 23, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2427 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 247 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2427) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2428 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 248 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2428) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2429 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 249 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 62 נמנעים – אין ההסתייגות (2429) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 62.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2430 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 250 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2430) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26 נגד – 69.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 2431 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 251 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2431) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24 נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2432 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 252 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2432) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2433 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 253 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2433) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2434–2513 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצבעה על הסתייגות 2514.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: אנחנו בעמ' 75.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 254 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2514) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 64.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2515 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 255 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2515) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2516 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 256 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות (2516) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 63.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: מהסתייגות 2517 ועד הסתייגות 2535 לא מצביעים, אלה הסתייגויות שהוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להסתייגות 2536.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 257 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2536) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2537 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 258 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2537) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2538 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 259 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2538) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 27, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2539 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 260 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות (2539) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 60.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2540 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 261 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2540) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2541 עד 2543 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצבעה על 2544.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 262 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2544) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2545 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 263 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2545) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2546 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 264 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2546) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 25, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2548 הוסרה, על כן נעבור להצביע – – –

קריאה: אתה צריך להצביע על 2547.

איתן גינזבורג: נכון, סליחה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2547 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 265 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2547) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2548 הוסרה.

איתן גינזבורג: נעבור להצבעה על 2549.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 266 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2549) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 24, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2550 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 267 בעד ההסתייגות – 19 נגד – 55 נמנעים – אין ההסתייגות (2550) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 19, נגד – 55.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2551 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 268 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2551) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2552 הוסרה.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות 2553.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 269 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2553) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2554 הוסרה.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2555.

איתן גינזבורג: בבקשה, נא להצביע, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 270 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2555) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 64.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2556 הוסרה.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצבעה על 2557.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 271 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2557) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2558 עד 2560 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2561.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 272 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2561) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2562 הוסרה.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על 2563.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 273 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2563) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות הוסרה, לא התקבלה.

איתן גינזבורג: 2564 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 274 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2564) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2565–2567 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2568.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 275 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2568) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2569 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 276 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2569) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2570 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 277 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2570) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2571 הוסרה.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2572.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 278 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2572) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 30, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2573 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 279 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2573) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 68.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2574–2577 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2578.

איתן גינזבורג: נא להצביע, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 280 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (2578) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 66.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2579 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 281 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2579) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 31, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2580 עד 2581, כולל, הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות 2582.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 282 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (2582) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 67.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2583 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 283 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (2583) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 29, נגד – 71.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2584 – חברי הכנסת, נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 284 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2584) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 32, נגד – 65.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2585 הוסרה.

איתן גינזבורג: על כן, חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על סעיף 2, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה שמית, לכן אבקש ממזכירת הוועדה לקרוא לחברי הכנסת בשמם.

איתן גינזבורג: ההצבעה היא על כל סעיף 2, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: בבקשה, מזכירת הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט במהלך ההצבעה.

איתן גינזבורג: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – בעד

איתן גינזבורג: אבקש לחזור על שמות מי שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד היבה יזבק – נגד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אבי ניסנקורן – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חמד עמאר – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – בעד איילת שקד – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הקריאו בשמו או שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אם כך, תוצאות ההצבעה הן כדלקמן: בעד סעיף 2 – 72, נגד – 40.

איתן גינזבורג: סעיף 2 התקבל, כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להמשך ההסתייגויות – אחרי סעיף 2.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם להצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: הסתייגות מס' 2586 – נא להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 285 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2586) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 26, נגד – 64, ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגויות 2587 ו-2588 הוסרו.

איתן גינזבורג: נעבור להסתייגות 2589.

איתן גינזבורג: בבקשה להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 286 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (2589) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 2 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 64, ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הסתייגות 2590 תהיה בהצבעה שמית, על פי בקשת קבוצת יש עתיד.

איתן גינזבורג: בבקשה, מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – אינו משתתף יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אורנה ברביבאי – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – נגד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – נגד חילי טרופר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד מירב כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – נגד בנימין נתניהו – נגד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד מאיר פרוש – נגד עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – נגד אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יזהר שי – נגד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עפר שלח – בעד איציק שמולי – נגד רם שפע – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – אינה נוכחת

איתן גינזבורג: נא לחזור על השמות של מי שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גבי אשכנזי – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד תמר זנדברג – בעד מתן כהנא – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינו נוכחת אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד מיכל שיר סגמן – נגד איילת שקד – אינה נוכחת פנינה תמנו – נגד

איתן גינזבורג: יש חברי כנסת שלא הצביעו ולא קראו בשמם?

איתן גינזבורג: אם לא, תמה ההצבעה, נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו תכף עוברים להצבעה אלקטרונית, נא לתפוס מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תוצאות ההצבעה: בעד הסתייגות 2590 – 36, נגד – 72.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להסתייגות 2593, לסעיף 3.

איתן גינזבורג: כל ההסתייגויות לאחר סעיף 2 הוסרו.

איתן גינזבורג: לא התקבלו.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לסעיף 3, הסתייגות מס' 2591.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לתפוס מקומותיכם.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: נא להצביע – 2591.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 287 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות (2591) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 3 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 25, נגד – 60.

איתן גינזבורג: ההסתייגות לא התקבלה.

איתן גינזבורג: ההסתייגויות מ-2592 ועד 2607 הוסרו.

איתן גינזבורג: על כן נעבור להצביע על הסתייגות מס' 2608.

איתן גינזבורג: אבקש מחברי הכנסת להצביע.

איתן גינזבורג: הצבעה מס' 288 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (2608) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 3 לא נתקבלה.

איתן גינזבורג: בעד – 28, נגד – 65.

איתן גינזבורג: אני קובע שההסתייגות הוסרה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אתם ביקשתם להסיר את כל ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: קבוצת יש עתיד הסירה את כל ההסתייגויות כולן.

איתן גינזבורג: אני צריך לעבור.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תן לי, מאיר, אני עובר אחת-אחת.

קריאה: על מה הצבעה שמית?

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא שבו.

איתן גינזבורג: אנחנו לא נמשיך אם לא תשבו.

איתן גינזבורג: כל אחד ישב במקומו, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני אעבור קבוצה-קבוצה ואני אבדוק.

איתן גינזבורג: אבל אני אבקש מכם לשבת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מודיע על עשר דקות הפסקה.

איתן גינזבורג: עוד עשר דקות נחזור לדיון.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: אני ביקשתי מכם לשבת, אנא שבו.

איתן גינזבורג: נא לשבת.

איתן גינזבורג: אם לא תשבו – אי-אפשר לנהל את הישיבה בצורה כזאת.

איתן גינזבורג: שבו בבקשה.

איתן גינזבורג: תפוס את מקומך.

איתן גינזבורג: קבוצת יש עתיד, מאיר כהן, האם אתם מושכים את כל ההסתייגויות שלכם?

קריאה: כן.

מאיר כהן: כן.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: קבוצת הרשימה המשותפת, מי נציג הקבוצה?

איתן גינזבורג: ראש הסיעה, כן.

איתן גינזבורג: אחמד טיבי – מושכים את כל ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: קבוצת מרצ – מושכים את כל ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: קבוצת ישראל ביתנו – מושכים את כל ההסתייגויות.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: קבוצת ימינה, נמצאים כאן?

איתן גינזבורג: קבוצת ימינה לא נמצאת.

איתן גינזבורג: מכיוון שהם לא נמצאים, אנחנו לא מצביעים.

איתן גינזבורג: סיעת ימינה לא נמצאת, ועל כן לא מצביעים על ההסתייגויות שלה.

קריאות: – – –

מיכאל ביטון: היושב-ראש, אנחנו מבקשים הפסקה של רבע שעה.

מיכאל ביטון: אפשר הפסקה רבע שעה?

מיכאל ביטון: היושב-ראש, אנחנו מבקשים הפסקה של רבע שעה.

איתן גינזבורג: אני שמעתי.

איתן גינזבורג: אני הבנתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת ביטון, תודה רבה, שמעתי.

קריאות: – – –

מיכאל ביטון: היושב-ראש, להרגיע את המליאה, צריך רבע שעה הפסקה.

מיכאל ביטון: שיהיה פה סדר, אני מבקש.

מיכאל ביטון: מגיעה לנו הפסקה, היושב-ראש.

קריאות: – – –

עפר שלח: היושב-ראש, צריך להצביע על החוק.

עפר שלח: מה זה הדבר הזה?

קריאות: – – –

עודד פורר: מה קורה פה?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: מה הבלבול כאן?

אחמד טיבי: יש בלבול.

קריאה: יש הפסקה או אין הפסקה?

אחמד טיבי: 5,000 הסתייגויות בוועדה.

אחמד טיבי: תגידו, אתם נורמליים?

אחמד טיבי: עכשיו, יהיו 5,000.

יאיר לפיד: למיקי יש 9,000.

יאיר לפיד: מוכן.

יאיר לפיד: אין, מיקי לא עייף אף פעם.

מיקי לוי: מי עייף?

מיקי לוי: אני מתעייף – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, חברי הכנסת, אני רוצה למסור הודעה – לא דרמטית, אבל שבו.

יעקב מרגי: איפה יו"ר הוועדה?

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת ולשמור על מרחק.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: יו"ר הוועדה המיוחדת – חברי הכנסת, לשבת.

יעקב מרגי: יו"ר הוועדה מבקש למשוך סעיף אחד – – –

איתן גינזבורג: לא סעיף, נושא.

יעקב מרגי: נושא אחד מתוך – ההודעה של יו"ר הוועדה טעונה הצבעה.

יעקב מרגי: נא לשבת.

מיקי לוי: שמית.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים שמית.

מיקי לוי: שמית.

יעקב מרגי: נגיע לזה.

מיקי לוי: שמית, אני מודיע לך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא להתפזר ולשמור על מרחק נאות אחד מהשני.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לתפוס את מקומותיכם, כי תהיה הצבעה ונידרש לה.

יעקב מרגי: דבר שני, יש מגבלה של מספר הח"כים שיכולים להיות באולם המליאה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נתקדם אם זה לא יהיה, אז כל חברי הכנסת שאמורים להיות ביציעים, נא לעלות ליציעים.

יעקב מרגי: נא לעלות ליציעים.

יעקב מרגי: הודעה ליושב-ראש הוועדה המיוחדת, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

יעקב מרגי: בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, לפי סעיף 91(א) לתקנון, אני מבקש מהמליאה להחזיר לוועדה המיוחדת את סעיף 7(א) להצעת חוק-יסוד: הממשלה לעניין הבהרת הרוב הדרוש לשינוי מועד הבחירות לכנסת העשרים-וארבע.

איתן גינזבורג: אבקש לתמוך בבקשתי.

איתן גינזבורג: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה, ויש בקשה להצבעה שמית.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, בבקשה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: ההצבעה שאנחנו מקיימים עכשיו היא על הודעת יו"ר הוועדה, חבר הכנסת איתן גינזבורג, וההצבעה היא שמית.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לא הקשבת?

יעקב מרגי: תסביר להם.

יעקב מרגי: תסביר להם.

קריאה: – – – לא שמענו.

יעקב מרגי: מי שרוצה הסברים יכול לקבל בוועדה.

יעקב מרגי: כרגע אנחנו מצביעים על הודעתו של יו"ר הוועדה המיוחדת, נקודה.

קריאה: פשוט בבלגן הזה אפילו לא שמענו את ההצעה.

יעקב מרגי: לא נורא, אחמד טיבי מומחה ותיק, הוא יסביר לך טוב מאוד.

יעקב מרגי: נא לא להפריע, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – בעד סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – בעד אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת פנינה תמנו – בעד

יעקב מרגי: נא לקרוא שוב בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה ארבל – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח היבה יזבק – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח אנטאנס שחאדה – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שלא קראו בשמם, או שקראו ולא הצביעו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) עאידה תומא סלימאן – בעד

יעקב מרגי: יש עוד חברי כנסת?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מכריז על תוצאות ההצבעה על הודעת יושב-ראש הוועדה המיוחדת.

יעקב מרגי: בעד הודעת יושב-ראש הוועדה המיוחדת הצביעו 87, נגדה הצביעו 17, לכן הודעת יו"ר הוועדה המיוחדת אושרה, וזה עובר לדיון בוועדה המיוחדת, כמובן.

יעקב מרגי: אנחנו מכריזים ברגע זה על הפסקה.

בשעה 22: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשבת.

יעקב מרגי: רק תזכורת קטנה – סיימנו אתמול, יצאנו להפסקה לפני הצבעה על סעיף 3, והתקיים דיון במשך הלילה בוועדה המיוחדת.

יעקב מרגי: לכן, לפני שנזמין את יו"ר הוועדה המיוחדת למסור הודעה ולנמק – הודעה למזכירת כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה) – נספח מס' כ-840/ב'; זה הנוסח החדש.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחה על שולחן הכנסת אתמול, יום רביעי, י"ב באייר התש"ף, 6 במאי 2020, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים (כהונות, הסמכות, אישורים רגולטוריים ועיצומים כספיים) (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

הצעת חוק-יסוד: [מס' כ/840/ב'; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה זו; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

יעקב מרגי: חברי הכנסת, יו"ר הוועדה המיוחדת חבר הכנסת איתן גינזבורג יציג את הנוסח החדש של הסעיף המתוקן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לאחר שהמליאה אישרה אתמול את משיכת סעיף 7 לחוק-היסוד בעניין הרוב הדרוש להארכת כהונת הכנסת העשרים-ושלוש החליטה הוועדה המיוחדת להניח היום בפני המליאה נוסח מתוקן של הסעיף, שמבהיר כי הרוב הדרוש להארכת הכהונה של הכנסת הוא רוב של 70 חברי כנסת, בדומה להוראת השריון של יתר סעיפי החוק, ולא של 80 חברי כנסת שנדרשים לפי סעיף 9א לחוק-היסוד.

איתן גינזבורג: אנחנו בעצם התלבטנו בתוך הוועדה.

איתן גינזבורג: היו חילוקי דעות – בעיקר בין היועצים המשפטיים – מה הרוב הדרוש כדי להאריך את כהונתה של הכנסתה עד לארבע השנים המלאות, אחרי שהצענו שכהונת הכנסת תהיה שלוש שנים.

איתן גינזבורג: אנחנו סברנו שברור שהארכת כהונתה של הכנסת תהיה לפי רוב של 70 חברי כנסת, כפי שקובעים בחוק-היסוד הזה, אבל היו גם טענות של יועצים משפטיים ושל גורמים אקדמיים כאלה ואחרים, שייתכן שלאור העובדה שמקצרים את כהונת הכנסת בשלוש שנים, הארכת כהונת הכנסת צריכה להיעשות רק באמצעות רוב של 80 חברי כנסת, כפי שקובע חוק-היסוד שבא להגן על הדמוקרטיה.

איתן גינזבורג: זה סעיף שבא למנוע מהכנסת להאריך את עצמה לדעת ולכן, אפשר היום, ביום רגיל, להאריך את כהונתה של הכנסת רק בנסיבות מיוחדות, ברוב של 80 חברי כנסת ולתקופה מוגבלת של אותן נסיבות.

איתן גינזבורג: אנחנו סברנו שמכיוון שמדובר בשלוש שנים מתוך הארבע, כדי להאריך את כהונתה של הכנסת לארבע שנים לא נדרש אותו סעיף, באותו רוב מיוחס, עם אותן נסיבות מיוחדות ולכן, אנחנו ביקשנו להבהיר את זה גם אתמול, וזה מה שעשינו במהלך הלילה.

קריאה: – – –

איתן גינזבורג: ואפילו קצת, כן.

איתן גינזבורג: עד כהונתה של הכנסת שאמורה לסיים לפי החוק במועד הרגיל שלה.

אופיר אקוניס: – – –

איתן גינזבורג: כן, אבל היו על זה, אדוני השר, חילוקי דעות – –

אופיר אקוניס: אני יודע – – –

איתן גינזבורג: – – והמשפטנים אמרו: מה כוונת המחוקק?

איתן גינזבורג: אז הינה, אנחנו אומרים מה כוונת המחוקק באופן ברור.

אופיר אקוניס: זה עד נובמבר 2024.

איתן גינזבורג: עד נובמבר 2024 לכל המאוחר – ככל שלא יהיו נסיבות מיוחדות שיצריכו את הרוב במיוחס.

איתן גינזבורג: מעבר לכך, אני באמת רוצה להודות לחברי הכנסת על כך שפעלו לאורך כל הלילה, וקיימו דיון מאוד מאוד ענייני.

איתן גינזבורג: כל חברי הכנסת, מכל סיעות הבית, ללא הבדל, שאלו את השאלות המטרידות ואת השאלות החוקתיות שעולות מתוך הדברים האלה.

איתן גינזבורג: שמענו גם נציגים מהציבור – מהמכון הישראלי לדמוקרטיה – שהציפו סוגיות מסוימות.

איתן גינזבורג: שמענו גם את נציג היועץ המשפטי לממשלה, המשנה שלו, שהתייחס להצעה שלנו, ובאמת קיימנו על זה דיון מאוד מאוד ארוך ומעניין.

איתן גינזבורג: לסעיף הזה הוגשו יותר מ-80 הסתייגויות מעבודה מאומצת של חברי הכנסת מסיעות יש עתיד, הרשימה המשותפת, ישראל ביתנו ומרצ.

איתן גינזבורג: אני מניח שבמהלך היום אנחנו גם נדון בהסתייגויות האלה ונצביע עליהן – –

יעקב מרגי: נצביע.

איתן גינזבורג: – – על מנת שנוכל להביא לסיומו של החוק הזה ולאפשר כינונה של ממשלה.

קריאות: – – –

קארין אלהרר: תמשיך, איתן, תמשיך.

קריאה: תמשוך עוד, תמשוך.

קריאה: תמשיך, תמשיך.

איתן גינזבורג: אני פשוט מנסה לראות מה מצבנו.

קריאה: תחכה ל-70 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: נחכה.

קארין אלהרר: איתן, עוד אין 70.

קארין אלהרר: עוד אין 70, תתקדם.

איתן גינזבורג: אני חייב להגיד שזאת הייתה ישיבה באמת מאתגרת.

איתן גינזבורג: כשיושבים במשך לילה שלם אחרי ישיבה ארוכה פה במליאה – הדברים נראים אחרת בשעות לילה מאוחרות.

איתן גינזבורג: אבל גם למדנו את הדמות החדשה של חבר הכנסת מיקי לוי בארץ נהדרת, שהייתה מאוד מאוד חיננית, ונתנה לכולם מצב רוח טוב בשעות בוקר מוקדמות בכנסת.

איתן גינזבורג: נקווה שתמשיך להופיע שם, מיקי.

איתן גינזבורג: בכל זאת.

איתן גינזבורג: אין מים?

איתן גינזבורג: משהו לשתות?

יעקב מרגי: אתה רוצה לשתות?

קארין אלהרר: מה, הפסקה?

איתן גינזבורג: סתם כדי למשוך זמן.

יעקב מרגי: סדרנים.

איתן גינזבורג: בהזדמנות הזאת אני גם רוצה להודות לכל מי שעשה במלאכת החקיקה, למי שעזר לנו: לאנשי משמר הכנסת והסדרנים, שליוו אותנו לאורך כל הלילה, לאנשי הפרוטוקול, לאנשי הסאונד והמדיה, מנהלי הוועדה, ועדת החוקה, חוק ומשפט, שמלווה את הוועדה המיוחדת לתיקון חוק-יסוד: הממשלה, לעובדי הוועדה המסדרת, שגם הם ליוו אותנו בלילה ונאלצנו לחזור אליהם לנושא חדש, כפי שנטען על ידי חבר הכנסת מיקי לוי.

איתן גינזבורג: באמת כולם התגייסו, אנשי המשק, הסדרנים.

איתן גינזבורג: כולם התגייסו כדי לאפשר לנו, חברי הכנסת, לפעול גם בשעות קטנות וקשות, כדי להביא את התיקון הזה ולזקק את החוק, שיהיה ברור ונהיר ללא פרשנויות מיותרות וללא טעויות ביחס לעמדת כוונת המחוקק.

קריאה: – – – בג"ץ.

איתן גינזבורג: אני חושב שיש בג"ץ.

איתן גינזבורג: כולם מסכימים שיש שופטים בירושלים.

איתן גינזבורג: אנחנו ראינו אתמול את פסיקת בית המשפט.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: יש שופטים בירושלים ויש בית משפט שאנחנו מכבדים.

איתן גינזבורג: אנחנו מקבלים את הכרעותיו, אבל גם יש מחוקקים בירושלים, שגם הם אומרים את דברם.

איתן גינזבורג: וטוב השיח הזה בין הרשויות.

איתן גינזבורג: יש עיקרון בדמוקרטיה שמדבר על הפרדת רשויות, שהוא עיקרון מאוד מאוד חשוב.

איתן גינזבורג: טוב שתהיה הפרדת רשויות ברורה בין הרשויות.

איתן גינזבורג: אגב, בין המחוקקת למבצעת אין כל כך הפרדה, אבל גם יש את האלמנט של איזונים ובלמים בין הרשויות.

קריאה: – – – שסומך את ידיו על – – –

איתן גינזבורג: צריך להגיד את המובן מאליו לפעמים.

קריאה: גם המובן מאליו צריך להיאמר.

איתן גינזבורג: צריך להיאמר, כן.

איתן גינזבורג: מישהו אמר פעם שגם האמת היא אופציה.

איתן גינזבורג: אז הסיפור הזה של איזונים ובלמים הוא חשוב.

איתן גינזבורג: ההפרדה היא חשובה, ומקומה של כל רשות בנפרד חשוב, ועמדתה חשובה; אבל גם צריך לדעת שיש איזונים ובלמים בין הרשויות, וכל רשות בולמת ומאזנת את רעותה, את האחרת, על מנת שייעשה פה משטר מסודר ודמוקרטי ומאוזן; שיישמרו זכויות המיעוט.

איתן גינזבורג: אבל גם שתתאפשר הבעת דעת הרוב, ונוכל לנהל פה חיים תקינים ומסודרים.

איתן גינזבורג: לכן, ההחלטה של בית המשפט מכובדת בעינינו, אבל גם ההחלטות שלנו מכובדות לא פחות.

איתן גינזבורג: אנחנו מקווים שיתייחסו אליהן באותה רצינות שאנחנו מתייחסים.

איתן גינזבורג: בכל מקרה אני בטוח שאתה מקבל את החלטת בית המשפט, נכון, חבר הכנסת ג'בארין?

יוסף ג'בארין: לגבי – – – זה עוד לא סופי.

יוסף ג'בארין: הדברים עוד יחזרו לבג"ץ.

איתן גינזבורג: כרגע ניתנה הכרעה – –

יוסף ג'בארין: עוד חודש – – –

איתן גינזבורג: – – של 11 שופטים, מבכירי השופטים של בית המשפט העליון, שנתנו גושפנקה ודחו את העתירות, ואפשרו את המשך הליך החקיקה; אפשרו מסלול לכינונה של ממשלה חדשה.

איתן גינזבורג: זה בעצם מה שנדרש היום, אחרי שנה וחצי של אין ממשלה כמעט, או ממשלת מעבר שאיבדה את אמון הכנסת, הכנסת העשרים.

איתן גינזבורג: הגיעה העת שתכונן ממשלה שתקבל את אמון הכנסת, אשר קיבלה את אמון העם, שתוכל לצאת לדרך ולשרת את האזרחים כפי שמצופה.

איתן גינזבורג: כפי שמצופה, כפי שנדרש, כפי שנכון שיהיה.

איתן גינזבורג: נראה לי שלמרות כל המחלוקות, כולם מסכימים שבעת הזאת כינונה של ממשלה היא דבר חשוב, היא דבר נדרש, היא דבר שמצריך – – –

עודד פורר: – – –

איתן גינזבורג: כן, אבל אני רוצה לשכנע אותך, חבר הכנסת פורר, בחשיבותה של כינונה של ממשלה.

איתן גינזבורג: אני עוד לא משוכנע שהשתכנעת בדבר.

קריאה: איתן, זה מפריע לשמוע.

סמי אבו שחאדה: – – –

איתן גינזבורג: אבל אני לא בטוח עד כמה השתכנעת, חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: תנסה אותי.

איתן גינזבורג: אני רוצה להיות משוכנע.

סמי אבו שחאדה: תנסה אותי, יאללה, יאללה, תנסה.

איתן גינזבורג: אני רוצה להיות משוכנע שאתה ממש משוכנע שיש צורך בכינונה של ממשלה.

איתן גינזבורג: אבל יש דברים חשובים שצריכים להיאמר – חלקם מובנים וחלקם מובנים פחות.

קריאה: כשתעבור לחלק הרציני תגידי לנו.

איתן גינזבורג: ובכל מקרה, חברי הכנסת, נדמה לי שאחרי תקופה כל כך ארוכה הגיע הזמן שבאמת נתחיל לעבוד למען תושבי ישראל, למען אזרחי ישראל.

איתן גינזבורג: למלא את השליחות שאליה נשלחנו, ונעשה דברים טובים למען הציבור כולו, גם מתוך בית המחוקקים, גם מתוך הרשות המבצעת עם ממשלת ישראל, ולהתחיל לטפל באמת במצוקות הקשות של אזרחי ישראל.

איתן גינזבורג: חייבים להעריך בעוד דבר גם את חברי הכנסת שעברו פה לילה או לילות ארוכים מאוד.

יעקב מרגי: לילות, לילות.

איתן גינזבורג: והשקיעו ממרצם ומזמנם ומהאנרגיות שלהם לדון בכל סעיף ובכל הסתייגות.

קריאה: נו, תעשו הפסקה, נו, די.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: מסכן, אומרים לו למשוך זמן, הוא לא – – –

איתן גינזבורג: בכל – תשמעי, את יודעת, אנחנו – – –

תמר זנדברג: – – –

איתן גינזבורג: יש לך איזה משהו לשלוח?

תמר זנדברג: – – – סן רמו.

צבי האוזר: סן רמו לא עבר בעשרה ימים.

איתן גינזבורג: בכמה זמן עבר סן רמו?

צבי האוזר: – – –

איתן גינזבורג: כמה זמן הייתה ועידת סן רמו?

צבי האוזר: סן רמו הייתה שלושה ימים.

צבי האוזר: ואני חושב שאחרי 100 שנים ישראל הייתה צריכה להקדיש זמן יותר רב וכבוד יותר גדול לאותה החלטה ואירוע – – –

תמר זנדברג: היינו עסוקים.

תמר זנדברג: אפילו לקורונה לא היה זמן, אז לסן רמו?

איתן גינזבורג: אני חושב שגם חברת הכנסת זנדברג תסכים איתך שוועידת סן רמו הייתה ועידה חשובה.

צבי האוזר: אני חושב שכל הסיעות הציוניות בבית, מימין ומשמאל, מסכימות שוועידת סן רמו הייתה אירוע מרכזי לכינונו של הבית הזה.

איתן גינזבורג: מכונן.

איתן גינזבורג: של הבית הזה, של המדינה הזו.

יעקב מרגי: – – – מה קרה, שבעבר לא שמו את ועדת שרים במרכז.

קריאות: – – –

סמי אבו שחאדה: – – – יש גם פה דברים לא הגיוניים.

סמי אבו שחאדה: הם שלחו 11 אנשים שלא יודעים כלום על – – –

קריאה: אבל יש כאלה שלא קיבלו את החלטת החלוקה.

סמי אבו שחאדה: יש הרבה דברים מקבילים עכשיו.

איתן גינזבורג: אתה יודע, החלטת החלוקה – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: למיטב מה שלמדתי בשיעורי היסטוריה – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: – – מי שדחה את החלוקה זה לא היה העם היהודי.

איתן גינזבורג: זה היה מישהו אחר.

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: גם אז היו יכולים להתפשר, אבל גם אז היו כאלה שלא היו מוכנים להתפשר.

סמי אבו שחאדה: וגם אז היו – – –

קריאות: – – –

איתן גינזבורג: היום, אם הייתה מתקבלת החלטת החלוקה כפי שאנחנו הסכמנו – – –

סמי אבו שחאדה: אותם תרגילים.

סמי אבו שחאדה: יש דברים קבועים בקולוניאליזם.

סמי אבו שחאדה: לא הכול חדשני כזה.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: בואו נעבור להצבעה, חבל על הזמן.

יעקב מרגי: לא מאפשרים.

יעקב מרגי: הוא רוצה לדבר.

תמר זנדברג: ממש.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, חבר הכנסת אבו שחאדה, אין ספק שהיום אנחנו שמחים על כינונה של ישראל.

איתן גינזבורג: זו מהות קיומנו.

איתן גינזבורג: הרבה אנשים הגיעו לכאן כדי לממש את הזכות הלאומית.

סמי אבו שחאדה: יש הרבה יהודים שלא חושבים כך, איתן.

איתן גינזבורג: כן, אבל הרוב כן.

סמי אבו שחאדה: הם בודקים כמה הרוויחו וכמה הפסידו כעם.

סמי אבו שחאדה: חלק גדול מהיהודים שבאו מהעולם הערבי חושבים שהציונות הרסה הרבה תרבויות של יהודים.

איתן גינזבורג: כן, אבל זו מחלוקת, אתה יודע – – –

סמי אבו שחאדה: עזוב את הפלסטינים.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לחשוב שכאילו אתם חושבים על היהודים הלא-אשכנזים כשווים.

איתן גינזבורג: אני חושב שהמפעל הציוני הוא אחד המפעלים החשובים ביותר שקמו.

סמי אבו שחאדה: גם הם חושבים שהרסתם להם את כל התרבויות.

איתן גינזבורג: המפעל הציוני – צריך להלל, וללמוד עליו.

אוסאמה סעדי: זה לא מתאים לך לעמוד – – –

איתן גינזבורג: אני רק מגיב לחבר הכנסת אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: אנחנו לא מתכחשים לציונות.

איתן גינזבורג: להפך, אנחנו בעד הציונות.

איתן גינזבורג: אנחנו בעד המדינה.

איתן גינזבורג: אנחנו גם בעד לכבד את המיעוטים במדינה.

איתן גינזבורג: שלא יהיה ספק, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אנחנו בעד המיעוטים.

איתן גינזבורג: אנחנו בעד שיהיו מיעוטים.

איתן גינזבורג: אנחנו בעד לכבד את זכויות המיעוטים.

איתן גינזבורג: אין שום ספק.

איתן גינזבורג: למיעוטים יש חלק נכבד וחשוב בתוך מדינת ישראל, אבל הציונות – אי-אפשר לזלזל בה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לזלזל בחשיבותה.

סמי אבו שחאדה: עזוב, איתן, במאבק על כתיבת ההיסטוריה, עזוב את הפלסטינים–ישראלים.

סמי אבו שחאדה: קח מחקר בין-לאומי – קח את מה שיוצא ב-SOAS, קח את מה שיוצא באוקספורד, את מה שיוצא בהרווארד, את מה שיוצא בייל; מצבכם לא טוב.

סמי אבו שחאדה: לא טוב.

סמי אבו שחאדה: הנרטיב הזה מזמן כבר לא משכנע.

איתן גינזבורג: לכל אחד דעה משלו.

איתן גינזבורג: בסוף אנחנו בעיקר מתחשבים במי שחי בפיסת הארץ הזאת.

סמי אבו שחאדה: זה שפושע רוצה להישאר עם הסיפור שלו' את זה אני יכול להבין.

סמי אבו שחאדה: זה בסדר.

סמי אבו שחאדה: אני יכול להבין.

סמי אבו שחאדה: יש לזה גם היבט פסיכולוגי חשוב.

סמי אבו שחאדה: מה הוא יגיד, שהוא פשע?

סמי אבו שחאדה: מה הוא יגיד, שהוא באמת פשע?

איתן גינזבורג: אנחנו צריכים לשאול בעיקר את דעתם של מי שחי בפיסת הארץ הזאת, ואנחנו שמחים על כינונה של מדינת ישראל, חבר הכנסת אבו שחאדה.

איתן גינזבורג: אנחנו שמחים על כינונה של הציונות.

סמי אבו שחאדה: אבל לקורבן יש אינטרס להגיד את האמת.

סמי אבו שחאדה: לקורבן תמיד יש אינטרס להגיד את האמת.

איתן גינזבורג: אנחנו בעד.

איתן גינזבורג: אנחנו גם בעד לשמור על זכויות המיעוטים.

איתן גינזבורג: אנחנו בעד שמירת זכויות המיעוטים, אני אומר לך גם.

איתן גינזבורג: אבל אי-אפשר להתכחש להיסטוריה, ואי-אפשר להתכחש לכך שהציונות היא אחד המפעלים החשובים של האנושות, בטח של העת החדשה, בטח שלנו כעם יהודי.

סמי אבו שחאדה: אתה יודע מה?

סמי אבו שחאדה: אני יכול להתווכח איתך במספרים לגבי חשיבותה לאנושות.

איתן גינזבורג: לא, למה להתווכח?

איתן גינזבורג: לא על כל דבר צריך להתווכח.

איתן גינזבורג: אפשר גם להסכים.

איתן גינזבורג: לא חייבים להתווכח כל הזמן.

סמי אבו שחאדה: בוא נראה כמה הציונות מייצאת הרס לאנושות.

סמי אבו שחאדה: בוא תגיד את המספרים.

סמי אבו שחאדה: הינה, יש מצלמות, תגיד את המספרים.

סמי אבו שחאדה: תגיד כמה מדינת ישראל מייצאת הרס ונשק ומודיעין לעולם.

סמי אבו שחאדה: תגיד מה התרומה שלה לאנושות.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו שחאדה, אני רוצה לאתגר אותך באיזה עניין.

איתן גינזבורג: בוא ננסה פעם אחת, חבר הכנסת אבו שחאדה, שנשב סביב שולחן, או שנשב כך, נעמוד אחד מול השני ונדבר, לא על המחלוקות, בוא נדבר על ההסכמות.

איתן גינזבורג: בוא נדבר על דברים שאנחנו רוצים להסכים עליהם.

סמי אבו שחאדה: אני אגיד לך למה אני מסכים – אני מסכים עם המשפט שאומר שזו תנועה קולוניאלית.

איתן גינזבורג: אני בטוח שתסכים על דבר אחד – שהגיע הזמן להצביע על הצעת החוק הזאת ולאפשר את כינונה של ממשלת ישראל.

איתן גינזבורג: אני מבקש – – –

סמי אבו שחאדה: יאללה, איתן, הצבעה.

יואב קיש: איתן, האופוזיציה מוכנה להוריד הסתייגויות כמה שאתה רוצה, רק שתרד.

יואב קיש: בוא נעשה משא ומתן על העניין הזה.

איתן גינזבורג: אני מודה לך על זה.

איתן גינזבורג: אבל הינה הודעתי, בואו נסכים שהולכים להצביע עכשיו על הצעת החוק.

איתן גינזבורג: אני מבקש לאשר את הנוסח לפי הצעת הוועדה, ותודה רבה לכם.

יואב קיש: נשאיר להם חמש הסתייגויות ואתה יורד.

יואב קיש: חמש הסתייגויות ואתה יורד.

יואב קיש: עפר, סגרנו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, חסל סדר סן רמו, ואנחנו חוזרים – – –

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אולי אפשר לקבוע ועדה מיוחדת בעניין סן רמו, שתשב – זו גם שנת ה-100 לוועידת סן רמו – ונקיים את הדיונים האלה?

יעקב מרגי: יש כלי פרלמנטרי, תוכל להגיש.

יעקב מרגי: תודה.

צבי האוזר: נקיים את הדיונים.

צבי האוזר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מסכימים לוועדה הזו.

עופר כסיף: יש פסטיבל סן רמו.

עופר כסיף: תביא אותו לפה כל הזמן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת האוזר, יש כלים פרלמנטריים, על פי התקנון, כדי ליזום דיון בנושא זה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, להתמקם.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת הוועדה המסדרת מהיום, יום חמישי, י"ג באייר התש"ף, 7 במאי 2020 – החלטה מס' 4 בנושא סדרי הדיון המיוחדים, לפי סעיפים 98 ו-142 לתקנון הכנסת, בקריאה השנייה והשלישית בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה) והצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראות שעה), התש"ף–2020.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, גברתי.

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

הצעת חוק-יסוד: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יעקב מרגי: חבריי, שימו לב, אתמול יצאנו להפסקה לפני שהצבענו על סעיף 3.

יעקב מרגי: מאחר שהיו מסתייגים שלא היו נוכחים אתמול, ולכן לא דנו בהסתייגויות, ויש להם הסתייגויות גם לסעיפים הבאים – למרות שהוסרו – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אבל ישנן מפלגות שלא נכחו ולא הודיעו לנו.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מרב מיכאלי – לא נמצאת.

יעקב מרגי: ההסתייגויות שלהם לא יעלו.

יעקב מרגי: סיעת ימינה?

יעקב מרגי: לאחר סעיף 3 – ימינה נמצאת?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ימינה, סעיף 4 – לא נמצאים.

יעקב מרגי: לסעיפים 5 ו-6 אין הסתייגויות, כפי שאמרנו.

יעקב מרגי: לסעיף 5, מרב מיכאלי, שאלנו – לא נמצאת.

יעקב מרגי: ניסנקורן – הסיר.

יעקב מרגי: גם לסעיף 7 יש הסתייגויות של מרב מיכאלי ושל ימינה, והם לא נוכחים, אז אין לנו הסתייגויות, פרט להסתייגויות שהוגשו לסעיף 7.

יעקב מרגי: כשנגיע לסעיף 7 החדש – כמובן, שהונח, לא מדברים על משהו אחר ברגע שהוא הונח.

יעקב מרגי: חבריי, כדי שלא יהיו אי-הבנות, זו הצבעה חשובה, אנחנו מצביעים כעת על סעיפים 3, 4, 5 ו-6, כנוסח הוועדה, במקשה אחת.

יעקב מרגי: הצבעה שמית ביקשתם.

קריאה: כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: תודה רבה על תשומת הלב.

יעקב מרגי: הצבעה שמית.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: אני חוזר: מצביעים על סעיפים 3, 4, 5 ו-6, כולל לוח התיקונים, לפי נוסח הוועדה.

יעקב מרגי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – אינו נוכח יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – אינה נוכחת עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – בעד סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – בעד אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד שלמה קרעי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד מירי מרים רגב – בעד עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – בעד

יעקב מרגי: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סעיד אלחרומי – אינו נוכח גבי אשכנזי – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – בעד ניצן הורוביץ – נגד היבה יזבק – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – נגד יבגני סובא – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יעקב מרגי: ישנם חברי כנסת שלא הקריאו בשמם או שהקריאו בשמם ולא הצביעו?

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש לי תוצאות.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד הצביעו 72, נגד – 38, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שסעיפים 3–6, כולל לוח התיקונים, התקבלו כנוסח הוועדה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תשומת ליבכם.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים כרגע על הסתייגויות לסעיף 7.

יעקב מרגי: חבריי, כפי שאמרתי קודם, לסעיף 7 ישנן הסתייגויות של ניסנקורן – שהודיע לנו שהוא הסיר; של חברי הכנסת של קבוצת ימינה, והם לא נמצאים ולכן אנחנו לא מצביעים על ההסתייגויות שלהם; של חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה נוכחת, לא מצביעים על ההסתייגויות שלה.

יעקב מרגי: גם לאחר סעיף 7 ישנן הסתייגויות של מי שמניתי.

יעקב מרגי: הם לא נמצאים – לא נצביע עליהן.

יעקב מרגי: לכן אנחנו עוברים להצבעות על ההסתייגויות – יואב קיש הסיר.

יעקב מרגי: הוא הודיע קודם.

יעקב מרגי: הוא הסיר את ההסתייגויות.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע מצביעים על הסתייגויות לסעיף 7 לפי הנוסח החדש שהונח.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, למרות שמונח לפניכם נוסח חדש עם הסתייגויות, יש כמה הסתייגויות לסעיף 7 החדש שהתבקשנו להסיר.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מה הוסר ואומר לכם על מה אנחנו מצביעים.

יעקב מרגי: רבותיי, לסעיף 7, הסתייגות מס' 1 הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2, לסעיף 7 החדש.

יעקב מרגי: הצבעה, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 289 בעד – 21 נגד – 72 נמנעים – 1 ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 21 הצביעו בעד, 72 נגד, אחד נמנע.

יעקב מרגי: אני מודיע שהסתייגות 2 לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 3 הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 4.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 290 בעד – 21 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 21 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 5 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 291 בעד – 21 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 21 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 6.

יעקב מרגי: חברים, הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 292 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 72 נמנעים – 1 ההסתייגות (6) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 20 בעד, 72 נגד, אחד נמנע.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מצביעים על הסתייגויות מס' 7, על פי הבקשה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 8.

יעקב מרגי: הצבעה, חברים – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 293 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (8) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 9 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 294 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (9) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 10 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 295 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (10) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 11 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 296 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (11) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 12 הוסרה.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות מס' 13.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 297 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (13) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות מס' 14–31 הוסרו, אנחנו לא מצביעים עליהן.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 32.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 298 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (32) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 33 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 299 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (33) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 34 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 300 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (34) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 35 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 301 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (35) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 36 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 302 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (36) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 37.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 303 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (37) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 38 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 304 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (38) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 39 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 305 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (39) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, נגד – 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 40 הוסרה.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 41.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 306 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (41) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 42 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 307 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (42) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 43 הוסרה.

יעקב מרגי: הסתייגות 44 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 308 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (44) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 45 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 309 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (45) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 46 הוסרה.

יעקב מרגי: 47 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 310 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (47) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 48 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 311 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (48) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 49 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 312 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (49) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 50 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 313 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (50) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 51 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 314 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (51) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 52 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 315 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (52) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 53 הוסרה.

יעקב מרגי: 54 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 316 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (54) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 317 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (55) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 56 הוסרה.

יעקב מרגי: 57 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 318 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (57) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 58 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 319 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (58) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 59 הוסרה.

יעקב מרגי: 60 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 320 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (60) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 61 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 321 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (61) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 62 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 322 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (62) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 63 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 323 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (63) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 30, נגד – 72, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 64 הוסרה.

יעקב מרגי: 65 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 324 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (65) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 66 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 325 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (66) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 67 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 326 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (67) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם, קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 68 עד 72 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 73.

יעקב מרגי: הצבעה על 73 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 327 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (73) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ אחרי סעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 74, 75, בעמוד האחרון – הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 76.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 328 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (76) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ אחרי סעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 77 עד 79 הוסרו.

יעקב מרגי: הסתייגות 80 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 329 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (80) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ אחרי סעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 72 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 81 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 330 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (81) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ אחרי סעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 82 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 331 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 72 נמנעים – אין ההסתייגות (82) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו, קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם וקבוצת סיעת מרצ לסעיף 7(ג) לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 72 נגד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברים, הוסרו כל ההסתייגויות – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שמית על החוק הזה, ונצביע בעד, קואליציה.

יעקב מרגי: נצביע על סעיף 7 בנוסח החדש, שהונח על פי הצעת הוועדה, כולל לוח התיקונים, הצבעה שמית על פי בקשת – מזכירת הכנסת, בבקשה.

יעקב מרגי: לא לצאת, יש עוד חוק אחרי זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנדברג – נגד ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – נגד עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – אינו נוכח ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – בעד אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – בעד

יעקב מרגי: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סעיד אלחרומי – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חמד עמאר – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שלא קראו בשמם?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש תוצאות.

יעקב מרגי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד הצביעו 72, נגד הצביעו 36, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שסעיף 7 בנוסח החדש שהונח על פי הצעת הוועדה, כולל לוח התיקונים, הוצבע ואושר.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו מצביעים על כל החוק.

יעקב מרגי: בהצבעתנו זו סיימנו את ההצבעה בקריאה שנייה על כל החוק, כולל לוח התיקונים, כולל הנוסח החדש, ואנחנו עכשיו מצביעים בקריאה שלישית כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, כולל הנוסח החדש של סעיף 7.

יעקב מרגי: ביקשתם שמית?

יעקב מרגי: הצבעה שמית.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – אינו נוכח זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנד

ירדנה מלר-הורוביץ: ברג – נגד ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – נגד עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – נגד ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – בעד אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד עידן רול – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – בעד

יעקב מרגי: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סעיד אלחרומי – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יעקב מרגי: נא להגיש לי תוצאות.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: חבריי, להלן תוצאות ההצבעה: 72 הצביעו בעד, 36 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שההצעה עברה.

יעקב מרגי: הצעת החוק עברה, כולל הנוסח החדש של סעיף 7, כולל לוח התיקונים, ללא שום הסתייגות, כנוסח הוועדה שהוגש לנו, וזה עבר בקריאה שלישית.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום והצבעות על הסתייגויות – הצבעות על הצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה).

יעקב מרגי: חברים, נא לשבת, אנחנו כבר ממשיכים בסדר-היום.

יעקב מרגי: פשוט מתארגנים להצבעה.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: כן, ודאי.

יעקב מרגי: יש עוד חוק.

יעקב מרגי: זו הייתה קריאה שלישית.

יעקב מרגי: הצבעת.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים באותן קבוצות שהקראנו אתמול, לכן אני לא חוזר על שמות חברי הכנסת בקבוצות על פי מה שהקראנו אתמול בישיבה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים עכשיו, שוב, אני מזכיר, על הצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף

יעקב מרגי: –2020, כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו מצביעים על הסתייגות לשם החוק.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 1.

יעקב מרגי: לא מצביעים עליה?

יעקב מרגי: הוסרה?

יעקב מרגי: תודה על התיקון.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 1 לשם החוק הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 2.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 332 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 69 נגד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 3–11, כולל, הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 12.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 333 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (12) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 13–14 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 15.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 334 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (15) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 16 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 335 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (16) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 17–36 הוסרו.

יעקב מרגי: מצביעים על 37.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 336 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (37) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 38–40 הוסרו.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 41.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 337 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (41) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: זה מפריע בזמן ההצבעה.

יעקב מרגי: חבריי, אתם תשאלו שאלות בבלבולים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, 42 הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 43.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 338 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (43) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברים, הסתייגויות 44–114 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 115.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 339 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (115) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 116–144, כולל, הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 145.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 340 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (145) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגויות 146–162 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 163.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 341 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (163) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות מ-164 ועד 172 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 173.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 342 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (173) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 68 נגד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 174–178 הוסרו.

יעקב מרגי: מצביעים על 178.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 343 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (178) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 179–269 – כל ההסתייגויות הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 270.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 344 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (270) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 271–278 הוסרו.

יעקב מרגי: מצביעים על 279.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 345 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (279) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 280 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 346 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (280) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 281 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 347 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (281) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 282–284 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 285.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 348 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (285) של קבוצת סיעת מרצ לשם החוק לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברים, אנחנו מצביעים על שם החוק, כנוסח הוועדה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 349 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 71 נגד – 33 נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יעקב מרגי: 71 בעד, 33 נגד.

יעקב מרגי: שם החוק, כנוסח הוועדה, אושר.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגויות לפני סעיף 1.

יעקב מרגי: 286–290 הוסרו.

יעקב מרגי: אם כך, אין הסתייגויות לפני סעיף 1.

יעקב מרגי: אנחנו נצביע על הסתייגויות לסעיף 1.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 291, לסעיף 1.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 350 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (291) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 292, 293, 294, 295 הוסרו; עד 303 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 304.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 351 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (304) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 305 ו-306 הוסרו.

יעקב מרגי: מצביעים על 307.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 352 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (307) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 308–320 – ביקשו לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 321.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 353 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (321) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 322.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 354 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (322) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 35, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 323 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 355 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (323) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 324.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 356 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (324) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 325 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 357 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (325) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 326 ו-327 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 328.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 358 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (328) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 329 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 359 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (329) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 37 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 330–337 הוסרו, ביקשו לא להצביע.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 338.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 360 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (338) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 339 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 361 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (339) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, נגד – 68, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 340 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 362 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (340) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 341 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 363 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (341) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 342 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 364 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (342) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 343 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 365 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (343) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 344 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 366 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 68 נמנעים – 1 ההסתייגות (344) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 68 נגד, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 345 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 367 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 70 נמנעים – 3 ההסתייגות (345) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 70 נגד, שלושה נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 346 עד 363 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 364.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 368 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (364) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 365 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 369 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (365) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 366 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 370 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (366) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 367 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 371 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (367) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 368 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 372 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (368) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 369 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 373 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (369) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגות 370 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 374 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (370) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 371 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 375 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (371) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 372 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 376 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (372) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 373 עד 383 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 384.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 377 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (384) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 385 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 378 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (385) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 386 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 379 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (386) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 387 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 380 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (387) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 388 ו-389 הוסרו.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 390.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 381 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (390) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 391 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 382 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 67 נמנעים – 1 ההסתייגות (391) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 67 נגד, אחד נמנע.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 392 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 383 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (392) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 393 עד 413 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 414.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 384 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (414) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 415.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 385 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (415) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 65 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 416.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 386 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (416) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 417 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 387 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (417) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 418 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 388 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (418) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מצביעים על 419.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 389 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (419) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 36 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 420 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 390 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (420) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 421 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 391 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (421) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 422.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 392 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (422) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 423.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 393 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (423) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מצביעים על 424.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 394 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (424) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 425 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 395 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (425) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 426 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 396 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (426) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 427 עד 432 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 433.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 397 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (433) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 434 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 398 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (434) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 65 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 435 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 399 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (435) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 436 עד 441 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 442.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 400 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (442) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 443 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 401 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (443) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 445-444 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 446.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 402 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 68 נמנעים – אין הסתייגות (446) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

סמי אבו שחאדה: – – –

יעקב מרגי: אני מבקש לגשת לסמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: אנחנו מצרפים אותך למצביעים בעד.

יעקב מרגי: הסתייגות 447 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 403 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (447) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 448 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 404 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (448) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 449 עד 475 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 476.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 405 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (476) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 477 הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 478.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 406 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (478) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגויות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 479 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 407 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (479) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 480 עד 529 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 530, בעמ' 15.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 408 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (530) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 32 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 531.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 409 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (531) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, נגד 71, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 532 עד 534 הוסרו, וגם 535.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 536.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 410 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (536) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מצביעים על 537.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 411 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (537) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברים, הסתייגויות מ-538 עד 903, בעמ' 23, הוסרו.

יעקב מרגי: לכן, אנחנו נדפדף ונגיע לעמ' 23 ונצביע על הסתייגות 904, של הרשימה המשותפת, עמ' 23.

יעקב מרגי: 904 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 412 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (904) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 905 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 413 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (905) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 70 נגד – תודה.

יעקב מרגי: אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 906 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 414 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (906) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 907 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 415 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (907) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 908 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 416 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (908) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 909 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 417 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (909) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 910.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 418 בעד ההסתייגות – 19 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות (910) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברות הכנסת מאיימות לפרוש, כי קר להן.

מיקי לוי: אם לא יטופל – כל חברות הכנסת ילכו.

יעקב מרגי: מייד, מייד יטופל.

עודד פורר: חברי הכנסת יפרשו כי חם להם.

קריאות: – – –

קריאה: למען שוויון מגדרי נעשה הפסקה.

יעקב מרגי: 19 בעד, נגד – 59, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: חברים, מקובלנו, אם אדם קר לו, צריך לשמוע לו.

יעקב מרגי: לך אם חם זה לא נוח, אבל לא גורם למחלה.

יעקב מרגי: אני מבקש – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אני מבקש להתייחס לבקשה.

יעקב מרגי: חברים, הסתייגויות 911 – – –

עודד פורר: – – –

יעקב מרגי: זה מפריע לי, עודד, באמצע הצבעה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 911 עד 934 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הסתייגות 935.

יעקב מרגי: מי בעד? מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 419 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (935) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 936 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 420 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (936) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 937 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 421 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (937) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 22 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 938 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 422 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 67 נמנעים – אין ההסתייגות (938) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: לא הבנתי את ההסתייגות הזאת.

משה גפני: אולי אפשר לקרוא לליברמן שיבוא להסביר?

אלי אבידר: חבר הכנסת גפני מבקש הפסקה כדי שנוכל להסביר פה את ההסתייגות.

אלי אבידר: אולי נבקש הפסקה כדי שנוכל להסביר.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: 939 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 423 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (939) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 20 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 940 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 424 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 71 נמנעים – אין ההסתייגות (940) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 941 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 425 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (941) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

אורלי פרומן: מרגי, אתה שומע אותי?

אורלי פרומן: למעלה.

יעקב מרגי: כן.

אורלי פרומן: אנחנו כאן כולנו מפסיקים להצביע עד שלא תכבו את המזגן.

יעקב מרגי: טכנאים.

אורלי פרומן: זה פשוט לא נורמלי.

אורלי פרומן: כמה אפשר לבקש?

יעקב מרגי: טכנאים, ביקשנו.

יעקב מרגי: סדרנים, נא לטפל בזה.

אורלי פרומן: אנחנו קפואים.

יעקב מרגי: נא לטפל בזה.

יעקב מרגי: ביקשנו.

אורלי פרומן: מה זה?

אורלי פרומן: גם ככה אנחנו בכלוב.

יעקב מרגי: 24 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: רבותיי, צריך להבין, אנשים ללא שינה הלילה, יותר קר, צריך להתחשב.

יעקב מרגי: נא לא להפריע לי, בבקשה, ולשבת.

יעקב מרגי: לוקח זמן עד שזה מתאזן בחלל הגדול הזה.

יעקב מרגי: סבלנות, קטי.

יעקב מרגי: לאט-לאט.

יעקב מרגי: הסתייגות 942 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: אחמד טיבי, אתה אוהב בלגן, אתה.

יעקב מרגי: אוהב בלגן.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 426 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות (942) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 943 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 427 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (943) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 944 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 428 בעד – 23 נגד – 70 נמנעים – אין הסתייגות (944) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 945 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 429 בעד – 23 נגד – 70 נמנעים – אין הסתייגות (945) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 946 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 430 בעד – 23 נגד –71 נמנעים – אין ההסתייגות (946) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 947 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 431 בעד – 22 נגד –71 נמנעים – אין ההסתייגות (947) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 22 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 948 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 432 בעד – 24 נגד –71 נמנעים – אין ההסתייגות (948) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 949 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 433 בעד – 24 נגד –67 נמנעים – אין ההסתייגות (949) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 950 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 434 בעד – 26 נגד –70 נמנעים – אין הסתייגות (950) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 951 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 435 בעד – 26 נגד –69 נמנעים – אין ההסתייגות (951) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 952 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 436 בעד – 23 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (952) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 953 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 437 בעד – 21 נגד –69 נמנעים – אין ההסתייגות (953) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 21 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 954 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 438 בעד – 21 נגד –68 נמנעים – אין הסתייגות (954) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 21 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 955 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 439 בעד – 24 נגד –69 נמנעים – אין ההסתייגות (955) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 956 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 440 בעד – 23 נגד –70 נמנעים – אין ההסתייגות (956) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 957 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 441 בעד – 23 נגד – 70 נמנעים – אין הסתייגות (957) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 958 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 442 בעד – 25 נגד –67 נמנעים – אין ההסתייגות (958) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: על פי בקשת מאיר כהן, בשם כל חברי הכנסת המסתייגים, אנחנו עוברים – הסתייגויות 959 עד 969 הוסרו, נכון, מאיר?

מאיר כהן: כן.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 970.

יעקב מרגי: הצבעה על 970.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 443 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 61 נמנעים – אין

קריאות: – – –

יעקב מרגי: צודקים, צודקים.

יעקב מרגי: תבטלו את ההצבעה הזאת.

יעקב מרגי: נבטל את ההצבעה הזאת.

יעקב מרגי: הצבעה 443 מבוטלת.

יעקב מרגי: אנחנו רצנו מכוח האינרציה.

יעקב מרגי: אנחנו חוזרים.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 1.

יעקב מרגי: הצבעה רגילה על סעיף 1, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 444 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 73 נגד – 32 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יעקב מרגי: 73 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: סעיף 1, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, אושר.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו עוברים להסתייגויות שלאחר סעיף 1.

יעקב מרגי: הסתייגות מס' 970 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 445 בעד – 33 נגד –71 נמנעים – אין ההסתייגות (970) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 71 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות 971.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 446 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (971) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 35 בעד, נגד 68, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 972 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 447 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 71 נמנעים – 1 ההסתייגות (972) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 22 בעד, 71 נגד, נמנע אחד.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים ל-973.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 448 בעד ההסתייגות – 19 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (973) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 19 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 974 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 449 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (974) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 20 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 975 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 450 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (975) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, כל ההסתייגויות שלאחר סעיף 1 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 2.

יעקב מרגי: הסתייגויות מ-976 עד 1122 הוסרו.

יעקב מרגי: אני ממשיך עד 1290, בעמ' 38.

יעקב מרגי: גם 1291 גם הוסרה?

יעקב מרגי: אז ממשיכים.

יעקב מרגי: אז הוסרו ההסתייגויות עד 1307 בעמ' 39.

יעקב מרגי: תאשרו לי בבקשה – כן, מאיר?

מאיר כהן: כן.

יעקב מרגי: מצביעים על הסתייגות 1308.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 451 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1308) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 1309 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 452 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (1309) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 34 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 1310 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 453 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (1310) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 28 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 1311 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 454 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (1311) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 1312 – יש בקשה להצבעה שמית, לכן אנחנו ניגש להצבעה שמית.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת)

ירדנה מלר-הורוביץ: סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד קארין אלהרר – בעד סעיד אלחרומי – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא להקשיב למזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: זה מאמץ לא קל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גלעד ארדן – נגד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – נגד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – נגד רם בן ברק – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – נגד אורנה ברביבאי – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יוסף ג'בארין – בעד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – נגד עוזי דיין – נגד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צבי האוזר – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – נגד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – נגד חילי טרופר – נגד דסטה גדי יברקן – נגד היבה יזבק – בעד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – נגד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מירב כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – אינה נוכחת עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד יאיר לפיד – בעד פטין מולא – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד משולם נהרי – נגד אבי ניסנקורן – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – בעד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד חמד עמאר – בעד ג'אבר עסאקלה – בעד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד אורלי פרומן – בעד מאיר פרוש – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – אינה נוכחת אנדרי קוז'ינוב – בעד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד עידן רול – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח רם שפע – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – נגד

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – בעד מיקי לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד איציק שמולי – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יעקב מרגי: ישנם חברי הכנסת שלא הוקרא שמם והם רוצים להצביע?

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להביא את התוצאות.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, על הסתייגות 1312, בעד הצביעו 38, נגד – 70, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: לגבי הערתו של חבר הכנסת יזהר שי, אתה רק מודיע לפרוטוקול שהצבעת נגד.

יעקב מרגי: לא משנים את ההצבעה, כי לפרוטוקול – רצית להצביע נגד אבל הצבעת בעד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 1313.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 455 בעד – 19 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (1313) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 19 בעד, 48 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 1314 עד 1317 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 1318, נכון, מאיר?

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד 1318?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 456 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות (1318) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 31 בעד, 60 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מ-1320 עד?

מאיר כהן: 1409.

יעקב מרגי: קודם כול נצביע על 1319.

יעקב מרגי: תודה על תשומת הלב.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על ההסתייגות 1319.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 457 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 57 נמנעים – אין ההסתייגות (1319) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 27 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מאיר, אני חוזר: מ-1320 עד – – –

מאיר כהן: מ-1320 עד 1409.

מאיר כהן: להצביע על 1409.

יעקב מרגי: עד 1408 הוסרו, ואנחנו מצביעים על 1409, בעמ' 43 למטה.

יעקב מרגי: הצבעה על 1409 – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 458 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות (1409) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 33 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: אז אמרנו שמ-1410 ועד 1476 – הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 1477, בעמ' 46.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 459 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות (1477) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 65 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגויות של חבר הכנסת שלמה קרעי הוסרו – אמרנו ואנחנו חוזרים.

יעקב מרגי: הוא מהנהן.

יעקב מרגי: 1478 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 460 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות (1478) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 30 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 1479 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 461 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות (1479) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 27 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 1480 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

מאיר כהן: רגע, תעבור – – –

יעקב מרגי: כבר התחלתי הצבעה.

יעקב מרגי: אחרי זה.

יעקב מרגי: 1480, אנחנו מצביעים על 1480.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 462 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות (1480) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, נגד – 59, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מאיר?

מאיר כהן: אפשר להצביע על סעיף 2.

יעקב מרגי: מ-1481 עד 1843, בעמ' 55, כולל – הוסרו.

יעקב מרגי: לכן אנחנו מצביעים על סעיף 2, כנוסח הוועדה, עם לוח התיקונים.

יעקב מרגי: רבותיי, מצביעים על סעיף 2, כנוסח הוועדה, עם לוח התיקונים.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

קריאה: רגע, מבקשים הצבעה שמית.

מאיר כהן: נו, אויש, מיקי.

יעקב מרגי: תקבלו הצבעה שמית.

יעקב מרגי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: רק אבקש להבא מבעוד מועד – – –

מירי רגב: למה?

מירי רגב: למה?

מירי רגב: מיקי, למה?

מאיר כהן: עליזה, אנחנו מורידים ואת מוסיפה?

מאיר כהן: נו, באמת.

מירי רגב: מיקי, הוא מוריד ואתה מוסיף?

יעקב מרגי: רגע, חברים, אנחנו מצביעים על סעיף 2, כנוסח הוועדה, עם לוח התיקונים.

יעקב מרגי: החלטתם על הצבעה שמית.

יעקב מרגי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד סעיד אלחרומי – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – בעד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – בעד רם בן ברק – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יוסף ג'בארין – נגד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – בעד ניצן הורוביץ – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – בעד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד מיקי חיימוביץ' – בעד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נגד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – בעד דסטה גדי יברקן – בעד היבה יזבק – נגד עומר ינקלביץ' – בעד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח ע'דיר כמאל מריח – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי קונין – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד משולם נהרי – בעד אבי ניסנקורן – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח סונדוס סאלח – נגד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד חמד עמאר – נגד ג'אבר עסאקלה – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עמיר פרץ – בעד רפי פרץ – אינו נוכח אורית פרקש הכהן – בעד אנדרי קוז'ינוב – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד עידן רול –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד אנטאנס שחאדה – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – בעד רם שפע – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד פנינה תמנו – בעד

יעקב מרגי: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שקראו בשמם ולא הצביעו.

יעקב מרגי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת מתן כהנא – אינו נוכח מיקי לוי – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח רפי פרץ – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שנמצאים באולם ולא הצביעו?

יאיר לפיד: אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יאיר לפיד – נגד

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: נא להגיש לי תוצאות.

יעקב מרגי: חברים, להלן תוצאות ההצבעה: בעד סעיף 2, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, הצביעו 72, נגד – 37, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע בזאת: סעיף 2 אושר.

יעקב מרגי: רבותיי, לפרוטוקול – חבר הכנסת עודד פורר הודיע לי שהתכוון להצביע נגד והצביע בעד.

יעקב מרגי: לפרוטוקול בלבד.

יעקב מרגי: תודה רבה, חברים.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים.

יעקב מרגי: לאחרי סעיף 2 הוסרו ההסתייגויות.

יעקב מרגי: נכון, מאיר?

מאיר כהן: נכון.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 3.

יעקב מרגי: הסתייגות 1865 – הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 1866.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 463 בעד – 24 נגד – 64 נמנעים – 1 ההסתייגות (1866) של קבוצת סיעת יש עתיד-תל"ם לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, נגד – 64, אחד נמנע.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: הסתייגויות 1867 עד – –

מאיר כהן: עד 2276.

יעקב מרגי: – – עד 2276.

יעקב מרגי: כולל 2276?

יעקב מרגי: כולל.

יעקב מרגי: אז זה עד 2279, מאיר.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: עד 2276.

מאיר כהן: אחרי זה יש קבוצה של ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: אני מודיע: ההסתייגויות מ-1867 עד 2276 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים עכשיו על הסתייגויות של קבוצת ישראל ביתנו.

יעקב מרגי: הוסרו הסתייגויות 2277 עד 2279.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 2280.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 464 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2280) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 24 בעד, נגד – 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מאיר, 2281 עד – –

מאיר כהן: הוסר.

יעקב מרגי: – – עד 2310 הוסרו?

יעקב מרגי: מאיר, תהיה איתי.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: אנחנו מודיעים, למען הסר ספק: הסתייגויות 2281 עד 2310 הוסרו.

מאיר כהן: מצביעים על 2311.

מאיר כהן: הצבעה – מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 465 בעד – 23 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2311) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: מאיר, מ-2312 עד 2343 הוסרו, נכון?

מאיר כהן: עד – – –

יעקב מרגי: עד 2343 – הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 2344.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 466 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2344) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 21 בעד, נגד 69, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 2345 הוסרה.

יעקב מרגי: 2346 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 467 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 70 נמנעים – אין ההסתייגות (2346) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 23 בעד, 70 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 2347 הוסרה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על 2348.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 468 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2348) של קבוצת סיעת ישראל ביתנו לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 25 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 2349 עד 2375 הוסרו.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים כרגע על 2376, של הרשימה המשותפת.

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 469 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 69 נמנעים – אין ההסתייגות (2376) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 29 בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: 2377 – הצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 470 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות (2377) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 3 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: 26 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב מרגי: רבותיי, כל ההסתייגויות לסעיף 3 הוסרו, ואנחנו מצביעים על סעיף 3 כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: אלקטרונית?

יעקב מרגי: הצבעה – מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 471 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 69 נגד – 35 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יעקב מרגי: 69 בעד, נגד 35, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הסעיף אושר.

יעקב מרגי: סעיף 3, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים, אושר.

יעקב מרגי: מאחר שגם כל ההסתייגויות לאחר סעיף 3 הוסרו, תמה הקריאה השנייה, ואנחנו עוברים להצבעה – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לפרוטוקול, הודעה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: מאחר שכל ההסתייגויות אחרי סעיף 3 הוסרו, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על כל נוסח החוק, כולל לוח התיקונים, לפי נוסח הוועדה – לאחר שכל ההסתייגויות הוסרו, למען הסר ספק.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אני אחזור עליו.

יעקב מרגי: אני אחזור: הצעת חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף–2020.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אז אני חוזר, למען הסר ספק: מצביעים בקריאה שלישית, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: מה את רוצה, שמית או אלקטרונית?

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אלקטרונית.

יעקב מרגי: הצבעה, רבותיי.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: הצבעה מס' 472 בעד החוק – 71 נגד – 37 נמנעים – אין חוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף–2020, נתקבל.

יעקב מרגי: 71 בעד, 37 נגד, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מאשר את ההצבעה.

יעקב מרגי: אני מודיע שחוק ממשלת חילופים (תיקון חקיקה והוראת שעה), התש"ף

יעקב מרגי: –2020, אושר, כנוסח הוועדה, כולל לוח התיקונים.

יעקב מרגי: יש הודעה למזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: הודעה למזכירת הכנסת, עוד לא נעלתי את הישיבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת נספח להסכם מיום 20 באפריל 2020 שנחתם בין סיעת הליכוד בכנסת העשרים-ושלוש לבין סיעת כחול לבן בכנסת העשרים-ושלוש, שהודעה עליו נמסרה ביום 23 באפריל 2020.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יש הודעה לפרוטוקול של הרשימה המשותפת – היא תצורף לפרוטוקול, היא תצורף לפרוטוקול.

יעקב מרגי: רבותיי, בסיום ההצבעה, לפני שאני נועל את הישיבה, אני רוצה להודות – זה לא מובן מאליו – לכל חברי הבית מכל קצווי הבית הזה על הצבעה, למרות הקושי, באיכות, עם רמה, במכובדות.

יעקב מרגי: זה יאה לבית הזה, ואני מקווה שככה תימשך המגמה.

יעקב מרגי: אני מודה למאיר כהן, שריכז מולי את העבודה – הייתה חוויה צרופה לעבוד מולך – ליו"ר הוועדה המשותפת ולכל חברי הכנסת, למזכירות הכנסת, שזה לא פשוט, ולכל עובדי הבית הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: הודעה לפרוטוקול: חבר הכנסת טיבי מבקש לתקן, בשם הרשימה המשותפת, לפרוטוקול – בהסתייגות מס' 391, 390, לפרוטוקול, הרשימה המשותפת רצתה להצביע נגד; ההסתייגות 971 – גם כן רצתה להצביע נגד.

יעקב מרגי: לפרוטוקול.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תם סדר-היום.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ז באייר התש"ף, 11 במאי 2020, בשעה 16:00.

יעקב מרגי: ישיבה זו נעולה.