ישיבת מליאה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 19, 2020-04-27 00:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יעקב מרגי: היום יום שני, ג' באייר התש"ף, 27 באפריל 2020.

יעקב מרגי: על סדר-היום נאומים בני דקה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר, ראשון הדוברים – לא נמצא.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רם בן ברק, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: מהמקום, סליחה.

רם בן ברק: טוב, קצת מוזר, כן.

יעקב מרגי: הכול מוזר.

רם בן ברק: הכול מוזר.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, בוקר טוב.

רם בן ברק: אני רוצה לפנות לחבריי בכחול לבן: מיקי חיימוביץ', בואי נודה על האמת, אם לא היית מקבלת הבטחה לכהונה של שרה בכירה בממשלת השחיתות החמישית של נתניהו, היית תומכת בהסכם הזה?

רם בן ברק: יועז הנדל, אם לא היית מקבל הסכמה על הדרישה שלך ושל האוזר לשנות את החוק ולקבל מימון מפלגות של 6 מיליון שקל, שלא מגיע למפלגה בת פחות משנתיים, היית תומך בממשלת השחיתות?

רם בן ברק: יזהר שי, אתה?

רם בן ברק: אתה היית תומך בממשלת ימין, שהמפלגה שלך הולכת אליה, אם לא היו נותנים לך מינוי לשר המדע והחלל?

רם בן ברק: פנינה תמנו שטה, תגידי פה בכנסת את האמת:

רם בן ברק: אם לא היו מבטיחים לך להיות שרה על חשבון גדי יברקן, היית עוברת לנתניהו ועוזבת את המפלגה שהייתה לך בית פוליטי מהיום שנכנסת לפוליטיקה?

רם בן ברק: אבי ניסנקורן – – –

יעקב מרגי: נצדיע למטס.

יעקב מרגי: שנייה, שהמטס לא יפריע לך.

רם בן ברק: אבי ניסנקורן, אבי, אתה הולך להיות שר המשפטים שיהיה במקרה הטוב בובה של בלפור בשביל לקבל הנחיות איזה שופט למנות לערעור של נתניהו בעליון.

רם בן ברק: או שאולי אתה המצאת את החוק היצירתי, החוק המדלג, רק בשביל להכניס מקורבים או מקורבות לכנסת?

רם בן ברק: אסף זמיר, אתה, שכל עתידך הפוליטי יכול להיות לפניך, מכרת את האידיאולוגיה והדרך שלך.

רם בן ברק: בשביל מה?

רם בן ברק: בשביל תפקיד של שר זוטר?

רם בן ברק: עכשיו, בגלל אנשים כמוך, לא נוכל לאפשר תחבורה ציבורית בשבת בתל אביב ופתיחת עסקים בשבת במקומות שלא מפריעים לאנשים שומרי מסורת.

רם בן ברק: איתן – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא בגלל השבת, תודה בגלל שעבר הזמן.

רם בן ברק: אבל אני עצרתי בגלל המטס.

יעקב מרגי: נתתי לך עוד, אבל קח עוד.

יעקב מרגי: משפט אחרון, בבקשה.

רם בן ברק: גבי, אתה, שבתור רמטכ"ל, וגם בשיחות בינינו, התנגדת לסיפוח חד-צדדי, עכשיו תצטרך לקדם את הסיפוח הזה, שיסכן את השלום שלנו עם ירדן ומצרים, רק בשביל להיות שר חוץ בזום של ראש ממשלה חלופי, שיהיה ממילא אחראי לקשר עם המעצמות.

רם בן ברק: מה תהיה, שר חוץ לענייני גבון?

רם בן ברק: כל זה נכון גם לך, מיכאל ביטון – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רם, תשאיר את זה להמשך היום.

רם בן ברק: – – חילי טרופר, עומר ינקלביץ' – –

יעקב מרגי: תודה.

רם בן ברק: – – אורית, מירב, אלון ורם – –

יעקב מרגי: תודה.

רם בן ברק: – – שכחתם מאיפה באתם, מה הבטחנו, ובטח לא מבינים לאן אתם הולכים.

רם בן ברק: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מסגרת של נאומים בני דקה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: – – –

יעקב מרגי: היית ראשון הדוברים, אז.

חמד עמאר: כן, אבל אמרו לי שפותחים את המליאה ב-13:00 – – –

יעקב מרגי: החקיקה, החקיקה ב-13:00.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: נאמר לי שפותחים את המליאה ב-13:00.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול קיבלתי העתק מכתב שנשלח לראש הממשלה מפורום ראשי הרשויות הדרוזיות, בנושא: תוכנית החומש של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: כידוע לכם – דיברתי על זה יותר מפעם אחת – התקציב של הרשויות נמצא בתוך תוכנית חומש, ומה לעשות, תוכנית החומש הסתיימה בסוף שנת 2019.

חמד עמאר: מתחילת שנת 2020 הרשויות בלי תקציב.

חמד עמאר: בתחילת השנה, ב-29 בינואר, ראש הממשלה הגיע לסיכומים עם ראשי הרשויות ואישר להם 200 מיליון שקל, וההחלטה עברה בממשלה.

חמד עמאר: הובטח על ידי ראש הממשלה בעצמו – ואני שמעתי את השיחה שלו עם ראשי הרשויות – שהכסף יועבר בתוך כמה ימים לרשויות.

חמד עמאר: עד היום לא הועבר שקל אחד לרשויות.

חמד עמאר: שקל אחד לא הועבר.

חמד עמאר: זה אומר שהרשויות המקומיות בלי תקציב, ובמצב הנוכחי של הקורונה וכל נושא הגבייה שלא מתבצע ברשויות, הרשויות הולכות לקרוס.

יעקב מרגי: תודה.

חמד עמאר: אני מאמין שבתחילת השבוע – וזה מה שרשמו במכתב – יוצאים למאבק.

חמד עמאר: אני תומך במאבק שלהם.

חמד עמאר: חייבים לצאת למאבק – הם חייבים לקבל את התקציב שלהם.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב שראש ממשלה מבטיח לפני בחירות שהוא מעביר את התקציב ולא עושה את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, יש לי כבוד רב אליך – –

יעקב מרגי: כבוד הוא לי.

יעקב מרגי: הדדי.

מיקי לוי: – – אבל אינני מבין מדוע אתה נשלחת – ואני נותן לך את הכבוד – לכס – –

יעקב מרגי: באתי לבד.

מיקי לוי: – – לכס היו"ר.

מיקי לוי: אני מבין שיושב-ראש כחול לבן בני גנץ פוחד לעלות היום כדי לשמוע מה יש לנו להגיד לו.

מיקי לוי: נכון, לפעמים מאריכים ועדות במקביל למליאה, אבל זאת הארכה כדי לגמור נושא.

מיקי לוי: אף פעם לא קרה – ואתה ותיק פה – שפתחו כמה ועדות ועושים את דיוני הוועדה במקביל.

מיקי לוי: מה בוער?

מיקי לוי: היום יום הזיכרון.

מיקי לוי: יום הזיכרון.

יעקב מרגי: ערב יום הזיכרון.

מיקי לוי: ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

מיקי לוי: אתמול דנו בנושא שינוי חוקי-יסוד, שהם חלק מהסכם קואליציוני מזוהם, מ-09:00 עד 02:30 – כ-18 שעות.

מיקי לוי: בשעה 17:00 ביקשנו, כמה חברי כנסת, בנים למשפחות שכולות, להפסיק את הדיונים – להפסיק את הדיונים ולתת לנו להתאחד באמצעות הזום – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

מיקי לוי: – – עם משפחות שכולות, לתת לנו ללכת לבקר את ההורים.

מיקי לוי: המכתב הזה והווטסאפ הזה נשלחו גם לבני גנץ ולגבי אשכנזי.

מיקי לוי: חרפה.

יעקב מרגי: תודה.

מיקי לוי: איבדתם את הגבולות.

יעקב מרגי: מיקי.

מיקי לוי: אין לכם קו אדום.

מיקי לוי: אני בז לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת עופר כסיף, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: אם לא, אז יואב סגלוביץ'.

איימן עודה: – – –

יעקב מרגי: איימן רשום.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אפשר לפתוח את המיקרופון?

יעקב מרגי: כן.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תראה, אנחנו אחרי דיון לילי – מי שנכח בדיון בוועדה – לענייני איזשהו חוק, שהוקמה באופן מיוחד כדי לקדם את חוק-יסוד: הממשלה על משטר דו-ראשי באופן מהיר ובלתי מתפשר.

עודד פורר: אז באמת, עם כל הכבוד, היום, משעה 16:00, אדוני היושב-ראש, לא יהיה אפשר לעשות התקהלויות בבתי העלמין, ובבתי העלמין הצבאיים בוודאי.

עודד פורר: מי שרוצה ללכת או ללוות משפחות שכולות בצורה כזאת או אחרת, או חברי כנסת מהבית הזה, שחלקם הם אחים ובנים למשפחה שכולה ורוצים לקחת חלק ביום – אני חושב שהוא אחד הימים הקדושים של מדינת ישראל – אני מבין שאתם רוצים לקדם את החקיקה מהר, זה בסדר, אבל לא יכול להיות שלא מאפשרים לחברי הכנסת גם למלא את חובותיהם כחברי כנסת וכאזרחי מדינת ישראל בערב יום הזיכרון – יום הזיכרון ויום העצמאות.

עודד פורר: צריך להבין שהעובדה שיש סגר מחייבת אותנו להתנהלות קצת אחרת.

עודד פורר: זה – מצד אחד.

עודד פורר: מן הצד השני מתירים – אגב, למיטב הבנתי, בניגוד לחוות דעתה של היועצת המשפטית – לפתוח את המליאה כרגע.

עודד פורר: אני רצתי מוועדת הכנסת, שדנה בסדרי הישיבה כאן – איך אנחנו נשב ואיך אנחנו נצביע.

עודד פורר: עזבתי את הדיון שם, באתי לפה, אני לא יכול לקחת חלק בדיון שם.

עודד פורר: יש דיון שמתנהל במקביל בוועדה לענייני החוק, וגם שם אני רוצה לקחת חלק – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

עודד פורר: – – כחבר כנסת.

עודד פורר: עכשיו, רק עוד דבר אחד: תראה את עזות המצח והחוצפה של איך שמנהלים את הכנסת כרגע.

עודד פורר: תסתכל על השמות שמופיעים על הכיסאות, תסתכל על השמות למעלה – זה טרם ההחלטה של ועדת הכנסת.

עודד פורר: האם ההחלטה של ועדת הכנסת כתובה עוד לפני שוועדת הכנסת הצביעה?

עודד פורר: האם הכנסת הזאת מתנהלת כבר בלי שהצביעה ועדת הכנסת אלא רק על פי גחמה של אדם כזה או אחר שלפיה מנהלים את הכנסת, אפילו שהכנסת לא הצביעה?

יעקב מרגי: עודד, תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

עודד פורר: אני מבקש ואני דורש כאן

עודד פורר: גם ממך – –

יעקב מרגי: מסגרת של נאומים בני דקה.

עודד פורר: – – אתה, כיושב-ראש הישיבה, צריך לתבוע שיורידו את כל השמות מסביב ויחזירו אותם כאן למליאה.

עודד פורר: אין החלטה של ועדת הכנסת לנהל את הדיונים בצורה שבה כרגע אתם מנסים לנהל אותם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עופר כסיף – איננו.

יעקב מרגי: יואב סגלוביץ', בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בני גנץ סיפר לקראת הקמת הממשלה הדו-ראשית הזאת שהוא ישמור על משרד המשפטים.

יואב סגלוביץ': אז קראתי את ההסכם הקואליציוני – הפקירו את משרד המשפטים, פשוט הפקירו.

יואב סגלוביץ': לא רק זה, אפילו לקחו את שומרי הסף – את המפכ"ל, פרקליט המדינה – ואמרו: הם ימשיכו עוד חצי שנה.

יואב סגלוביץ': נשים אותם, נראה איך – התנהגות טובה – נראה מה יהיה.

יואב סגלוביץ': הפקירו את משרד המשפטים.

יואב סגלוביץ': מספרים סיפור.

יואב סגלוביץ': אתה קורא את ההסכם הקואליציוני, ומה יכול לקרות, חס וחלילה, אם בג"ץ יתערב באיזו אות?

יואב סגלוביץ': זו עילה לפירוק ההסכם.

יואב סגלוביץ': בג"ץ הוא חלק מהאירוע שעליו חתומים.

יואב סגלוביץ': הפקירו את משרד המשפטים, אבל משרד המשפטים זה לא הסיפור.

יואב סגלוביץ': הפקירו אותנו לגחמותיו של אדם שיש לו כתב אישום על שוחד, מרמה והפרת אמונים, שיכול לקבוע – לפי ההסכם הקואליציוני, אדוני, הוא יכול לקבוע מי יהיה פרקליט המדינה הבא.

יואב סגלוביץ': הם קוראים לעצמם שומרי החותם – –

יעקב מרגי: תודה.

יואב סגלוביץ': – – אבל הם הפכו לחותמת גומי עם חוט שדרה רך יותר אפילו מפלסטלינה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנטאנס שחאדה, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: לאחר מכן – אופיר כץ, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו כבר התחלנו בחודש הרמדאן, ואני כאן עוד פעם כדי לברך את האזרחים הערבים בחודש מבורך, ואינשאללה, (אומר בערבית: בשנה הבאה נברך ונחגוג ברמדאן כמו בשגרה.

אנטאנס שחאדה: ) אבל אני רוצה לפנות – – –

איימן עודה: – – –

אנטאנס שחאדה: אינשאללה (אומר בערבית: תוקם המדינה הפלסטינית.

אנטאנס שחאדה: ) אני רוצה לפנות מכאן למשרד הפנים, לשר הפנים ולממשלה עוד פעם כדי שישקלו מחדש את כל סוגיית סגירת החנויות ביישובים הערביים, כי זה מייצר לחץ על החנויות, לחץ לפני ארוחת האיפטאר.

אנטאנס שחאדה: הכוונה היא לפזר כמה שאפשר את שעות הפעילות ואת לחץ האזרחים בסופרים, בקניות, כדי למנוע את החיכוך ולמנוע את ההתפרצות המחודשת של המחלה, כי ברוב היישובים הערביים ההתפרצות, בואו נגיד, עדיין בשליטה.

אנטאנס שחאדה: לכן עדיף לפתוח כמה שאפשר, לפזר את שעות הפעילות ולתת לאזרחים אפשרות לפרוס את הקניות, ולא להתחיל להסתובב וללכת גם ליישובים יהודיים קרובים כדי לקנות.

אנטאנס שחאדה: רמדאן זה חודש של תפילה, של משפחה – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אנטאנס שחאדה: – – וגם של קניות, וזו שעתם של הסוחרים ושל החנויות.

אנטאנס שחאדה: אולי נפצה אותם על הפגיעה הכלכלית שהייתה בחודשים האחרונים.

אנטאנס שחאדה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר כץ, ולאחר מכן – חבר הכנסת חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אנו מציינים את ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה.

אופיר כץ: אנו מתייחדים עם זיכרון הנופלים במאבק להקמת המדינה וקיומה.

אופיר כץ: אנו שומעים וחווים מחדש את סיפורם של הנופלים ואת כאבן של המשפחות, אשר למעשה הינו כאב יום-יומי, כאב שאין לו קץ ואין לו שיעור.

אופיר כץ: גם השנה נוספו שמות ללוח הזיכרון.

אופיר כץ: גם השנה הצטרפו משפחות למשפחה הגדולה – גדולה מדי – של השכול.

אופיר כץ: ביום הזה הייתי רוצה לומר למשפחות השכולות: קורבנכן לא היה לשווא.

אופיר כץ: הייתי רוצה לספר לכן בגאווה כי אנו חיים במדינה חופשית ומצליחה עם תרבות עשירה, מדע מתקדם וצבא הגנה חזק ואיתן.

אופיר כץ: השנה לא נלך לטקסים, לא נפקוד את בתי העלמין.

אופיר כץ: גם אני לא אלך לטקס בבית יד לבנים בעירי עפולה ולא אביט בקיר הזיכרון, ששם נרשם שמו של אח של סבי, דוד עובדיה ז"ל, אשר עלה לארץ מעיראק יחד איתו, גויס לצה"ל במאי 1961, ולאחר שחרורו נקרא לדגל למילואים בפרוץ מלחמת ששת הימים.

אופיר כץ: ביומה השני של המלחמה נפל יחד עם שבעת חבריו מהפגזה סורית על המוצב שלהם ברמת הגולן.

אופיר כץ: סיפוריו וכאבו של סבי על אחיו הגיבור ליוו אותי במשך כל חיי.

יעקב מרגי: תודה.

אופיר כץ: לא סיימתי.

יעקב מרגי: עוד משפט, בבקשה.

אופיר כץ: לצד הזיכרון, עלינו להמשיך את חיינו בארץ, להבטיח את קיומנו ולבסס את העתיד לדור הבא.

אופיר כץ: זהו הציווי של הרעיון הציוני.

אופיר כץ: בערב זה נתחייב לזכור את הנופלים, לשמור על המדינה שלמענה הקריבו את חייהם ולהיאבק למען מדינה וחברה טובות יותר, הראויות לקורבנם ולזכרם.

אופיר כץ: יהי זכרם של הנופלים ברוך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ולאחר מכן – אלכס קושניר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אומנם אנחנו נמצאים כבר תקופה די ארוכה עם המשבר של הקורונה, שגובה את חייהם של רבים – ואתמול נפטר ראש מועצת דיר אל-אסד, אבו כמאל, אללה ירחמו – אבל אנחנו גם חייבים לזכור שמשבר הקורונה לא פוסח על טרגדיות אחרות שאנחנו מתמודדים איתן, בין שזו האלימות הגואה בחברה הערבית – וראינו אתמול עוד עדות מצמררת של ירי ביאפת א-נאצרה ובא-נאצרה, שבא אופנוע וירה, ואז האנשים ירדו, ואז בא רכב אחר וירה בכל המתקהלים ונפצעו תשעה אנשים, שניים מהם במצב קשה.

אוסאמה סעדי: אבל גם, אדוני היושב-ראש, אנחנו אתמול ושלשום קיבלנו עוד עדות מצמררת – –

יעקב מרגי: תסכם.

אוסאמה סעדי: – – של תאונות דרכים והרוגים בתאונות דרכים.

אוסאמה סעדי: אתמול נהרגו בתאונות דרכים עומר אל-אסלע וסוהיל ראביעה משגב אל-סלאם, ולפני יומיים גם נהרגו שני אחים ממשפחת אבו באדר, (אומר בערבית: משפחת אבו באדר,) ראמי ועבד אל-כרים באסם אבו באדר.

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: אני קורא לכל הצעירים ולכל האנשים ולכל האזרחים לנהוג בזהירות ובאחריות ולשמור על חייהם.

אוסאמה סעדי: חיאתכו ע'אלי, דירו באלכו עליהם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלכס קושניר, ולאחר מכן – חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

קארין אלהרר: היושב-ראש, מתי אני?

יעקב מרגי: מתי שנרשמת.

קארין אלהרר: – – –

יעקב מרגי: בסוף הרשימה.

יעקב מרגי: את אחרונה.

יעקב מרגי: עוד 30.

אלכס קושניר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אלכס קושניר: – – חברים, אני ישבתי אתמול בדיון על הצעת החוק המתגבשת להקמת הקואליציה המיוחלת משעה 09:00 עד השעה 02:30.

קריאה: 02:40.

אלכס קושניר: 02:40, מתקנים אותי פה.

אלכס קושניר: לאחר מכן, הגעתי עכשיו בבוקר לוועדה המסדרת וראיתי איך יושב-ראש הכנסת יחד עם הקואליציה המתהווה דוחף לפתיחת המליאה כמה שיותר מוקדם כל יום ויום על מנת לנסות ולקדם את החוק הזה.

אלכס קושניר: אני רק אזכיר לכם שברקע יש לנו כאן משבר קורונה, ואותו יושב-ראש הכנסת, לפני שהוא נהיה יושב-ראש הכנסת אמר שמבחינתו מאוד מאוד חשוב שיהיה כאן פיקוח פרלמנטרי.

אלכס קושניר: עכשיו, בואו נבין רגע מה קורה פה – מהי המשמעות של פתיחת המליאה ב-09:00.

אלכס קושניר: המשמעות של פתיחת המליאה ב-09:00 – – –

יעקב מרגי: המליאה ב-11:00.

אלכס קושניר: לא היום, אני מדבר איתך על הלו"ז שקבעו להמשך.

אלכס קושניר: אז פתיחת המליאה ב-09:00 – המשמעות היא שוועדת הכספים לא מתכנסת, שוועדת הרווחה לא מתכנסת, שוועדת הקורונה לא מתכנסת.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

אלכס קושניר: אז אני מבין את סדר העדיפויות של הממשלה המתהווה, שכל כך רוצה להילחם בקורונה אבל בעצם מה שמעניין אותה זה איך היא מקדמת את עצמה לכיוון כיסאות השרים, אבל תזכרו שיש כאן אזרחים שמצפים שאנחנו גם נקדם חוקים אחרים, שכרגע תקועים בוועדות.

אלכס קושניר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

יעקב מרגי: לאחר מכן – חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני.

ע'דיר כמאל מריח: היום הזה הוא יום חשוב, יום עוצמתי ויום שבו אנחנו מציינים את זכרם, מרכינים ראש ומכבדים את כל החללים שלנו.

ע'דיר כמאל מריח: ביום הזה יותר מתמיד חשוב לי לבטא את קולם ולזעוק את זעקתם של 451 משפחות שכולות בעדה הדרוזית.

ע'דיר כמאל מריח: היום הזה ממחיש לי יותר מכול למה נכנסתי לפוליטיקה; למה חשוב לעגן את ערך השוויון במדינת ישראל, שהיא מדינה יהודית ודמוקרטית; למה חשוב שהשוויון לא יתקיים רק בבתי הקברות; למה חשוב שנפסיק לדבר על ברית הדמים ונתחיל לדבר על ברית חיים, על ברית שבה אנחנו שותפים כאזרחים שווים גם באקדמיה, גם בתעסוקה – בכל תחום – ללא גזענות, ללא סטיגמות, ללא דעות קדומות.

ע'דיר כמאל מריח: ביום הזה חשוב לי יותר מתמיד לפמפם שוב ושוב בכל מקום על שוויון בכל ריאיון, בכל ועדה, בכל נאום, בכל מקום.

ע'דיר כמאל מריח: שוויון, שוויון, שוויון, דווקא ביום הזה.

ע'דיר כמאל מריח: יהי זכרם ברוך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קארין אלהרר, ולאחר מכן – הודעה לחברי הכנסת – אנחנו נצא להפסקה כדי לאפשר הצבעות על הרוויזיה בוועדה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

אוסאמה סעדי: מה עם יתר הנואמים?

יעקב מרגי: כשיוחלט.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: קארין, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תראו, זה – אדוני, אבל אתה צריך לשמור על השקט, לתת לי את זכות הדיבור.

יעקב מרגי: ידעתי שאני אצא לא בסדר בסוף.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע.

קארין אלהרר: אני רק עומדת על זכותי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, בבקשה.

יעקב מרגי: אני יכול לנעול את הישיבה עכשיו, אם אתם רוצים.

קארין אלהרר: כנסת נכבדה, היום אני בעיקר מתביישת – מתביישת, ובגדול.

קארין אלהרר: אני הרצתי שלוש מערכות בחירות עם אנשים שטוענים בתוקף, טענו בתוקף, שהם הולכים לשמור על הדמוקרטיה בישראל.

קארין אלהרר: מאז שהתחילו לדון בחוק המשוקץ הזה, של ממשלה חלופית, של ראשי ממשלה חלופיים, ראש ממשלה דו-ראשי – איך שאתם רוצים לקרוא לזה – פשוט אנשי כחול לבן איבדו כל צלם – מנעו מחברי כנסת לדבר בצורה עניינית, לא נתנו לנו לישון, דיונים עד אמצע הלילה.

קארין אלהרר: אדוני, אתה לא מקשיב לי.

יעקב מרגי: הפרוטוקול מקשיב לך.

יעקב מרגי: הפרוטוקול מקשיב ואת יכולה להמשיך.

קארין אלהרר: לא, אבל אני רוצה שאתה תקשיב לי.

קארין אלהרר: אני אמתין.

קארין אלהרר: איפה השמירה על הדמוקרטיה כשבאים לדון בחוק-יסוד שישנה שינוי מהותי את שיטת המשטר במדינת ישראל?

קארין אלהרר: ועושים את הכול בחופזה, בלי שׂום שכל, בלי דאגה אמיתית איך תתפקד הממשלה.

קארין אלהרר: אתה יודע מה, אדוני, לא שלטון הדמוקרטיה חשוב להם – הג'ובים חשובים להם – –

יעקב מרגי: נתתי לך עוד 30 שניות.

יעקב מרגי: נא לסיים.

קארין אלהרר: – – ורואים את זה כל דקה בדיוני הוועדה המיוחדת.

יעקב מרגי: תודה.

קארין אלהרר: תתביישו לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מכריז על הפסקה.

יעקב מרגי: כשתחודש המליאה תקבלו הודעה.

בשעה 11: << נושא >> מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת << נושא >>

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה בהודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים) בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים).

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים את סדרת הנאומים בני דקה, אבל בהמשך להחלטת הנשיאות, אנחנו נגיע ל-20 דוברים ונעצור, זאת אומרת, נשארו לנו עוד חמישה דוברים במסגרת נאומים בני דקה.

יעקב מרגי: אני אקרא בשמות.

יעקב מרגי: מי שיהיה נוכח ידבר, ולא – ההזדמנות עוברת לבא אחריו בתור.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, נאום בן דקה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

סונדוס סאלח: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, מחד גיסא אנחנו מוצאים את עצמנו בשלב של יציאה מהמשבר, ומאידך גיסא אנחנו בחברה הערבית אנחנו עדיין בסימנים של שיא במשבר ביישובים רבים.

סונדוס סאלח: אז אני רוצה לפנות לציבור הערבי בכמה מילים, ברשותך.

סונדוס סאלח: (אומרת בערבית: ציבור יקר, בזמן שהממשלה מניחה תוכנית ליציאה ממשבר הקורונה אנחנו בחברה הערבית עדיין עומדים מלאי דאגה מול סכנה גדולה זו.

סונדוס סאלח: ) אני מפסיקה עד שיהיה שקט קצת.

יעקב מרגי: את יכולה להמשיך, בבקשה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לשמור על שקט.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, אלא אם כן את מוותרת על זכותך.

סונדוס סאלח: לא, אני לא מוותרת.

יעקב מרגי: אז בבקשה.

סונדוס סאלח: אני ממשיכה.

סונדוס סאלח: אני פונה אל הציבור הערבי: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ציבור יקר, בזמן שהממשלה מציגה תוכנית ליציאה ממשבר הקורונה, הנתונים הקשורים להתמודדות החברה הערבית מול המשבר המסוכן הזה עדיין מדאיגים, ובייחוד בימים אלו ועם ההגבלות שנכפו עלינו ביישובים הערביים – סגירת העסקים לאחר השעה 18:00.

סונדוס סאלח: מצב זה מחייב אותנו להפגין סולידריות חברתית רבה יותר ולשים את הדגש על היותנו בסירה אחת ומול משבר כלכלי וחברתי אחד.

סונדוס סאלח: עלינו לנצל את המשבר הזה כדי לחזק את הכלכלה המקומית ולא להפך.

סונדוס סאלח: תודה.

סונדוס סאלח: )

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

יעקב מרגי: משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש – אי-אפשר ככה – – –

יעקב מרגי: בוא.

יעקב מרגי: אני מבקש, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: דברו, בבקשה.

יעקב מרגי: חבל על הזמן.

משה אבוטבול: אני רוצה לציין שקראתי לפני כמה ימים בעיתון המודיע על דוח של מרכז קנטור על עלייה של 18% בתקריות אנטישמיות אלימות מהחמורות בעולם.

משה אבוטבול: 1,839 תקריות ברחבי גרמניה; בממוצע חמש תקריות ליום.

משה אבוטבול: ב-2018 היו 387 תקריות חמורות וב-2019 – 456 תקריות חמורות.

משה אבוטבול: שבעה יהודים נרצחו בכל העולם בגלל התקריות האלה.

משה אבוטבול: בבריטניה – 122 תקריות; בארצות הברית – 11 תקריות כאלה.

משה אבוטבול: ההתעצמות של התקריות היא דווקא נוכח משבר מגפת הקורונה, והיהודים שם מואשמים כמרעילי בארות ועוד כל מיני עלילות דם של תקופת ימי הביניים.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

משה אבוטבול: במעבר חד, אני עובר גם להסתה מסוג אחר, מסוג ישראלי.

משה אבוטבול: אני רוצה לנצל את הבמה ולמחות על ההסתה של מאיר שלו ועל הקריקטורה נגד שר הבריאות הרב יעקב ליצמן, שכביכול אישר את פתיחת איקאה – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבוטבול, תודה.

משה אבוטבול: – – בגלל שהוא חסיד גור.

משה אבוטבול: זה דבר שנועד לבזות את הציבור החרדי, לבזות את שר הבריאות, שמוסר את נפשו למען כלל ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

משה אבוטבול: כואב הלב.

משה אבוטבול: אנא, לא להמשיך בימים כאלה בהסתה כזאת חמורה.

משה אבוטבול: עד מתי?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בלילה שבין חמישי לשישי בשבוע שעבר הלך לעולמו ידיד נפש ואח אהוב, הרב ישעיהו הבר זצ"ל, יושב-ראש מתנת חיים, האיש שהציל 800 איש בהשתלות כליה והמשיך לעסוק בפעילות על אף מצבו הגופני.

יואב בן צור: האדם הזה, שעשה פעולות כל כך נעלות לטובת האנושות כולה, הלך לעולמו מנגיף הקורונה.

יואב בן צור: יהי זכרו ברוך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יואב בן צור: אני רוצה לנצל – סליחה, אדוני – אני רוצה לנצל רק את ההזדמנות הזאת ולחזק את רעייתו הרבנית שתמשיך בפעילות הזאת, ולציין את מנכ"לית קופת חולים מאוחדת, הגב' סיגל רגב, שבאמת, בחוכמתה כי רבה, גילתה רגישות למשפחה ועזרה לה להתנהל במהלך המחלה וגם לאחר הפטירה.

יואב בן צור: יישר כוח.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת היבה יזבק, ולאחר מכן – חברת הכנסת קרן ברק.

יעקב מרגי: את אחרונת הדוברים בנאומים בני דקה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, כדי שלא תקראו סתם קריאות ביניים, למי שלא מעודכן אני אסביר: החלטת הנשיאות הייתה בין 15 ל-20 דוברים.

יעקב מרגי: סגרנו את הרשימה ב-16 דוברים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הרבה מאלה שנרשמו לא ידברו.

יעקב מרגי: בבקשה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע, בבקשה.

אחמד טיבי: אני חייב לך אלמנט של דיקטטורה.

יעקב מרגי: אני נהנה מזה לפעמים.

יעקב מרגי: כשאנשים מנסים להפריע לסדר-היום, אני נהנה מזה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אומנם שום רשות, שום גורם לא היה מוכן למשבר הקורונה, אבל אנחנו מוצאים שהרשויות הערביות נקלעות למשבר מאוד קשה.

היבה יזבק: הן נאלצות להתמודד כפליים עם המשבר הזה – פעם להתמודד כדי לחסום את המשך פריצת הנגיף ופעם להתמודד עם המדיניות הממשלתית והתקצוב המפלה נגד הרשויות הערביות.

היבה יזבק: סתם דוגמה אחת, למשל: 67 רשויות מקומיות ערביות אשר משרתות יותר ממיליון ו-200,000 תושבים מקבלות את אותו תקצוב ואותו תקציב כמו העיר אילת לבדה, בזמן, בתקופה שבה שאנחנו מדברים על למעלה מ-40% אבטלה בחברה הערבית.

היבה יזבק: חייבים לטפל בעניין של התקציבים בחברה הערבית, ברשויות הערביות.

היבה יזבק: ראשי הרשויות הערביות התריעו על המצב, ואנחנו נעמוד לצידם בכל צעד שהם ייקחו, אפילו אם זה במחיר של לסגור את השערים ולצאת לשביתה כללית.

היבה יזבק: חייבים להיענות מיידית לדרישות הרשויות הערביות.

היבה יזבק: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אחרונת הדוברים בסדרת הנאומים בני דקה – חברת הכנסת קרן ברק.

יעקב מרגי: בבקשה.

קרן ברק: השבוע קיבלתי פנייה מבעלת עסק.

קרן ברק: היא כתבה לי את הדבר הזה: עברו חודשיים ועד עתה לא נכנס – למשל אליי, עסק מתחום האירועים שנפגע במאת האחוזים מהקורונה – אפילו לא שקל אחד.

קרן ברק: שקל.

קרן ברק: איך זה יכול להיות?

קרן ברק: ואין לי עד עכשיו יכולת לצאת לחל"ת, בגלל שאני שכירה בעלת שליטה, אבל מיסים אני חייבת לשלם.

קרן ברק: עכשיו אני צריכה בדיוק לאשר לרואה חשבון שלי את תשלום המיסים.

קרן ברק: זו חרפה.

קרן ברק: זו בושה.

קרן ברק: שום תוכנית לא רלוונטית.

קרן ברק: אתם לא מבינים שנגמר לאנשים הכסף?

קרן ברק: מוות.

קרן ברק: זה יותר קשה מלמות מקורונה.

קרן ברק: אתם פשוט לא מבינים, אין הסבר אחר.

קרן ברק: ואז, כשאנחנו שואלים: אבל מה קורה עם הבקשות?

קרן ברק: מה קורה עם הבקשות שהגשתם?

קרן ברק: היא עונה לי: אבל איך אני אבין, אם עד עכשיו אין לי שום דרך להגיש בקשה למענק?

קרן ברק: האם יש לך מידע חדש שבו אני יכולה למלא איזשהו טופס כדי לקבל מענק?

קרן ברק: אז לא, לא הייתה לי שום תשובה, כי אין שום טופס שאפשר למלא כדי לקבל את המענק.

קרן ברק: אנשים, בעלי עסקים, יושבים בבית חודשיים – לא נכנס להם שקל.

קרן ברק: הם עדיין צריכים לשלם שכירויות ואת ההוצאות הקבועות שלהם נשארות, והם צריכים לפרנס גם את ילדיהם.

קרן ברק: אין להם שום טופס למלא כדי לראות בכלל אם הם זכאים למענק.

קרן ברק: אנחנו יושבים בוועדת הכספים.

קרן ברק: אנחנו דורשים שהפקידות תגיע לדיונים עצמם – לא תשב בזום ותיתן לנו תשובות במסך רחוק, אלא תשב איתנו ממש בדיונים, כדי שנוכל להסתכל עליהם בעיניים ולהסביר להם שמה שאפשר היה לעשות עם החל"ת, עם הביטוח הלאומי, שהיה אפשר תוך 24 שעות למלא ולקבל – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

קרן ברק: – – צריך גם לקרות עם בעלי העסקים, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, למי שלא הבין, אני חוזר על הודעתי לפני שנמשיך בסדר-היום: החלטת הנשיאות הייתה שיהיו נאומים בני דקה במסגרת של כרבע שעה, בין 15 ל-20 דוברים.

יעקב מרגי: הגענו ל-18 דוברים.

יעקב מרגי: אז תודה רבה.

יעקב מרגי: נרשמו מעל 40 דוברים.

יעקב מרגי: חלקם לא ידברו היום.

יעקב מרגי: בהזדמנות אחרת.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, בכנסת אי-אפשר לדבר, אז תשאירו אותנו בבית.

יעקב מרגי: אני שמעתי היום ובמשך הימים האחרונים כמה דברים חדשים בתקנון: אי-אפשר; הכנסת לא יכולה; ועדה לא יכולה.

יעקב מרגי: תלמדו לפני שאתם מעירים הערות.

יעקב מרגי: [נספחות.

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אני עובר לסעיף הבא בסדר-היום – החלטת הוועדה בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים).

יעקב מרגי: מובן שההצבעה בכפוף להנחה על שולחן הכנסת, והיא הונחה.

יעקב מרגי: יציג את זה חבר הכנסת איתן גינזבורג, יו"ר הוועדה המיוחדת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים) נדונה בכנסת בדיון מוקדם ביום כ"ט בניסן התש"ף, 23 באפריל 2020, והועברה לוועדה מיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים), פ/280/23.

איתן גינזבורג: בשל העובדה שחלק מהצעת החוק עוסק בתיקונים לחוקי-יסוד וחלק אחר של הצעת החוק עוסק בתיקונים לחוקים שאינם חוקי-יסוד מוצע לפצל את הצעת החוק להצעות חוק נפרדות כך שהתיקונים בחוק-יסוד: הממשלה ובחוק-יסוד: הכנסת, סעיפים 1–5, 8 ו-9, יידונו בנפרד מהתיקונים לחוק הממשלה, התשס"א–2001, וחוק מימון מפלגות, התשל"ג–1973, סעיפים 6 ו-7.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הדיון הוא כמובן דיון אישי.

יעקב מרגי: יש רשימה של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אחמד טיבי, בדגש רבתי כזה, עם תשומת לב מיוחדת, בגלל הדיקטטורה.

איתן גינזבורג: מי אחריו?

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יעקב מרגי: לטובת הסדר אקריא שלושה דוברים ככה שיוכלו להתכונן אם הם יושבים למעלה.

יעקב מרגי: אז ברגע זה – חבר הכנסת אחמד טיבי, אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חברת הכנסת קטי שטרית.

יעקב מרגי: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: גם את הרשימה הזאת אתה מקצר.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, האמת היא שזה נראה כמו שוק.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

אחמד טיבי: כמו שוק.

אחמד טיבי: אי-אפשר לדבר ככה.

אחמד טיבי: אי-אפשר לדבר ככה.

יעקב מרגי: אני שמח שאחמד טיבי מעיר, כי כשהוא – – –

אחמד טיבי: לא לא, הגנתי עליך ונתתי לך אופי של דיקטטור חיובי.

יעקב מרגי: לא, כשמדברים שם, תדעו לכם שגם פה זה מפריע.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: איפוס, עכשיו זה על חשבונך הכול.

איתן גינזבורג: טיבי, אתה אוהב את זה, אה?

איתן גינזבורג: דיקטטור.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – לא, אמיתי, אדוני היושב-ראש?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, משבר קשה עובר על כולנו, בעיקר משבר בריאותי, אבל הוא משבר כלכלי וחברתי.

אחמד טיבי: אין כמעט מקום, קבוצה, שלא נפגעו ממשבר הקורונה.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על המשבר הכלכלי כעת ולומר שמה שעובר על הרשויות הערביות הוא משבר כלכלי קשה.

אחמד טיבי: כאשר הממשלה, בהחלטתה לתגמל את הרשויות על ארנונה עסקית, מסך כל ה-2.8 מיליארד – כמה יוצא לרשויות הערביות מכל זה?

אחמד טיבי: 47 מיליון שקל.

אחמד טיבי: לעג לרש.

אחמד טיבי: לא נתפס.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי אין אזורי תעשייה, אין מפעלים, אין משרדים גורדי שחקים כמו שיש בבני ברק, שקיבלה 12 מיליון שקל לפחות.

אחמד טיבי: גם לא מקימים אזורי תעשייה וגם לא מתגמלים בסופו של דבר, והמשבר הוא קשה.

אחמד טיבי: גם יש ירידה בהכנסה מארנונה של מגורים, כמעט 80%.

אחמד טיבי: לכן מודר יונס, בשם הרשויות, שיגר מכתב גם לראש הממשלה, גם לשר האוצר, גם לשר הפנים, ואמר: אנחנו רוצים פיצוי, תיקון של העיוות הזה, אחרת ניאלץ, כברירת מחדל, להשבית את הרשויות.

אחמד טיבי: לא רוצים להגיע למצב הזה, אבל רוצים לתקן את המצב.

אחמד טיבי: יש נושאים נוספים, אדוני, וקבוצות שעד כה אף אחד לא הזכיר אותן, גם בוועדות: מלונאים, למשל, עובדי בתי המלון, תחום התיירות, אלפי עובדים בבתי מלון – תחום שקורס.

אחמד טיבי: צריך לתת את הדעת על שיקום התחום הזה, על פיצוי, כדי לעזור לכל אחד ואחד מאלה שעובדים – לא רק בעלי בתי המלון אלא עובדי בתי המלון, עובדי תיירות, תחום התיירות.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה, אדוני, היא נושא הסגירה, סגירת מקומות.

אחמד טיבי: למשל, קיבלו החלטה בממשלה לסגור מ-18:00 עד 03:00 ברמדאן, אבל תראה מה קורה: בנצרת נאלצים לצאת, בגלל בתי המסחר הסגורים, לנוף הגליל, במרחק כמה דקות, למרכז המזון, למשל, שם פתוח; בשועפט, רמי לוי – בשועפאט, עטרות – פתוח, אבל בלדי מול, סופרמרקט ג'עפר וטאחונה סגורים, אז התושבים נאלצים ללכת לרמי לוי.

אחמד טיבי: מה החוכמה בדבר הזה?

אחמד טיבי: זה ממש לא חכם.

וליד טאהא: צריך להפסיק את זה מייד.

אחמד טיבי: צריך לתקן את העיוות הזה ואת הטעות הזאת, ולכן שוחחתי עם השר דרעי על הנושא הזה.

אחמד טיבי: מצד שני, במקביל – וזה חשוב – יש להמשיך להיענות – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אחמד טיבי: – – להוראות של משרד הבריאות ולהחמיר בסגירה איפה שיש מוקדי התפרצות – בעיקר ברשויות הערביות.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: אני כרופא מחויב לשמור על הבריאות.

אחמד טיבי: איפה שיש מוקדי התפרצות – להגביל תנועה, ואם צריך – לסגור, כפי שנעשה.

יעקב מרגי: אחמד טיבי, תודה.

אחמד טיבי: אבל מבחינה כלכלית יש לשקם באופן הדרגתי את הכלכלה של כולם.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת תמר זנדברג.

יעקב מרגי: רבותיי, אני אקפיד על הזמנים – שלוש דקות לכל דובר.

יעקב מרגי: יש תקלה, מטפלים בזה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: לא עייפת, אני רואה.

מיקי לוי: מה פתאום.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: עמדנו כאן כמה פעמים בשבועות האחרונים והתרענו על הסכנות החמורות – לא רק הסכנה הבריאותית, לא רק הסכנה החברתית-כלכלית, גם הסכנה הדמוקרטית, והדברים קשורים זה לזה.

תמר זנדברג: אנחנו נמצאים כרגע במשבר חריף שכביכול בחסותו קמה לה – אצה-רצה לקום – ממשלת החירום, ממשלת האחדות, שבינה לבין אחדות, בינה לבין חירום אין דבר וחצי דבר, ויעידו רק חוקי הקורונה שעמדו לעלות כאן במליאה על סדר-היום אתמול וירדו ממנו, למה?

תמר זנדברג: בשביל דיונים בוועדה על חוק השחיתות.

תמר זנדברג: חבר הכנסת פורר, יושב-ראש ועדת הכספים, סיפר על דיון בנושא קרן ההלוואות לעסקים שהוא רוצה להביא ביום חמישי.

תמר זנדברג: מה קבעו במקום זה?

תמר זנדברג: מליאה על חוק הרוטציה, הידוע בכינויו "חוק השחיתות".

תמר זנדברג: עד כדי כך חשוב משבר הקורונה; עד כדי כך בקואליציה המתהווה למישהו אכפת בכלל מהקורונה.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה לספר לכם, שיירשם גם בדברי הכנסת, פה, בפרוטוקול של המליאה: חברות וחברים, אני כמעט שמונה שנים בכנסת, ולפני כן הייתי עוד כמה שנים עוזרת פרלמנטרית.

תמר זנדברג: הייתי כאן בתקופת ההתנתקות, הייתי בחוקי הלאום, הייתי בחוק ההסדרה, הייתי בחבילת חוקי המשילות שהביאו.

תמר זנדברג: כזה דבר, אדוני היושב-ראש, לא היה.

תמר זנדברג: לא היה.

תמר זנדברג: וזה יפה מאוד שדווקא הממלכתיים, הדמוקרטים, הערכיים, באים ומתנהגים יותר גרוע מהבריונים שבבריונים שהיו כאן.

תמר זנדברג: חוקים עברו בבית הזה, אדוני היושב-ראש; גם חוקים קשים.

תמר זנדברג: אתה היית יושב-ראש ועדה – – –

יעקב מרגי: לא ידעתי שיש חלוקה כזאת סיסטמטית.

תמר זנדברג: יש, יש.

תמר זנדברג: אתה היית יושב-ראש ועדה והגשת כאן חוקים.

תמר זנדברג: לא היה דבר כזה שמליאה נפתחת ונסגרת בהתראה של דקות, ונדחית, ואחר כך פתאום נסגרת בלי שהיה בה שום דבר; לא היה דבר כזה שבערב יום הזיכרון עמדנו כאן ודיברנו על הא ועל דא ולא היינו במקומות שהכנסת שלחה אותנו; לא היה דבר כזה שמגיעים ב-09:00 לדיון ולא יודעים מה שעת הסיום שלו ואם תתקיים בסופו הצבעה, כן או לא; לא היה דבר כזה שלחברי כנסת יש שאלות ליועץ המשפטי לממשלה ויושב-ראש הוועדה דופק בפטיש שלו ומשתיק אותם באלימות – באלימות, חבר הכנסת גינזבורג.

תמר זנדברג: אני היום נגררתי החוצה באלימות שלך, לא של הסדרנים – שלך, כי אתה עמדת עם הפטיש ועודדת אותם: כן, תוציאו אותה, כשאתה רואה שאני נגררת באלימות.

תמר זנדברג: תתבייש לך.

תמר זנדברג: אין דברים כאלה בכנסת.

תמר זנדברג: יש פה דיונים, יש פה שאלות ליועצים המשפטיים, יש פה ויכוחים; אין פה את האלימות הזאת, שאתם אתמול הגעתם והופכים סדרים בבית הזה.

תמר זנדברג: כל אחד מכם – וזה לא פלא שחברים מהליכוד מפקירים אתכם, משאירים אתכם לנפשכם.

תמר זנדברג: אתה יודע למה?

תמר זנדברג: כי לא אכפת להם מהחוק הזה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

תמר זנדברג: החוק הזה לא הולך להתקיים בכלל.

תמר זנדברג: הרוטציה של גנץ לעולם לא תגיע, וגבי אשכנזי – –

יעקב מרגי: נא לסיים, תמר.

תמר זנדברג: – – לפני שהוא יוכל לעלות מטוס, הוא יסיים את הכהונה הפיקטיבית שלו כשר החוץ.

תמר זנדברג: אבל הבושה על מה שקורה כאן בכנסת – –

יעקב מרגי: תודה.

תמר זנדברג: – – על מה שהפכתם את הכנסת, את הליך החקיקה, את האופוזיציה, את הדמוקרטיה הישראלית – זה יישאר על ראשכם לדיראון עולם.

תמר זנדברג: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, יש לך מיקרופונים שם, את יכולה לדבר משם.

יוליה מלינובסקי: אני פה, אדוני היושב-ראש, אבל אני רביעית.

יעקב מרגי: אחריה אני אתן לך לדבר, לא עכשיו.

יוליה מלינובסקי: עד שהיא יורדת.

יעקב מרגי: לא, היא לא יורדת.

יעקב מרגי: היא מדברת משם.

יעקב מרגי: כבר קראתי בשמה והיא עומדת.

יוליה מלינובסקי: אני אישאר, אבל – – –

יעקב מרגי: יש לך מקום למעלה, יוליה.

יעקב מרגי: בינתיים תתמקמי.

יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור.

ע'דיר כמאל מריח: לא, אני מעדיפה למטה.

יעקב מרגי: אז יוליה, בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: בבקשה, יוליה.

יוליה מלינובסקי: אבל אני רביעית ברשימה.

יעקב מרגי: הגענו לרביעית.

יעקב מרגי: הם לא באו.

יעקב מרגי: את רוצה לנהל את זה במקומי?

יעקב מרגי: רובי ריבלין היה אומר – –

יוליה מלינובסקי: מה?

יוליה מלינובסקי: מה רובי ריבלין היה אומר?

יעקב מרגי: – – על החדשים מקרוב באו.

יעקב מרגי: אבל את לא חדשה.

יוליה מלינובסקי: לא, אבל הייתה קטי שטרית.

יעקב מרגי: לא נורא.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יוליה מלינובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: חבריי חברי הכנסת, למרות הסידור המוזר הזה, זה יותר טוב ממה שהיה.

יוליה מלינובסקי: יש לי הכבוד לראות שרים, יש לי הכבוד לראות חברי כנסת אחרים, אנחנו לא פה בשלישיות או בזוגות – זה כבר משמח.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד שבעתיד – וגם ביקשנו – סידור הישיבה יהיה לפי סיעות ולא לפי האל"ף-בי"ת, כי אם פתאום חבר כנסת מהליכוד יתבלבל ויצביע לפי הסתייגות לא נכונה, מה יקרה?

יוליה מלינובסקי: הולך להיות פה שמח עם כל חוקי-היסוד האלה.

יוליה מלינובסקי: אני כבר מבטיחה שזה יהיה שמח.

יוליה מלינובסקי: חוקי-היסוד – חוק-יסוד לא סתם נקרא חוק-יסוד.

יוליה מלינובסקי: יסוד זה משהו מובנה, זה משהו שורשי, זה משהו פונדמנטלי, ובעצם על בסיס חוקי-היסוד בונים חקיקה משנית, חקיקה יותר פשוטה.

יוליה מלינובסקי: כל שינוי בחוק-יסוד צריך להיות בכובד ראש, במחשבה שנייה ושלישית, עם דיון מעמיק.

יוליה מלינובסקי: התיקונים בחוקי-היסוד לא אמורים לשרת אינטרס בן רגע, התיקונים האלה אמורים לשרת הסתכלות לטווח ארוך, פרספקטיבה והבנה מה טוב למדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: מה שאנחנו כרגע רואים – ותביאו בחשבון, אגב, שאחר כך חוקי-היסוד נכנסים לספרי הלימוד של הילדים שלנו באזרחות, והילדים בעצם צריכים ללמוד ולשנן את החוקים האלה, וגם המורים לאזרחות צריכים ללמוד את זה, ועד שהתיקונים האלה של חוק-היסוד הזה שאתם כרגע מעבירים פה ייכנסו לספרי הלימוד והילדים ילמדו אותם, כנראה זה יהיה כבר פג תוקף, כי גם כאן, משום מה, קיצצתם את כהונת הכנסת לשלוש שנים.

יוליה מלינובסקי: כשאנשים הלכו לבחירות, הם הצביעו לכנסת ולחברי כנסת.

יוליה מלינובסקי: הכנסת אמורה להתכונן ארבע שנים.

יוליה מלינובסקי: פתאום אנחנו רואים פה בחוק-יסוד שינוי – שעד היום לא הצלחתי לקבל תשובה – שמקצצים את הקדנציה של הכנסת לשלוש שנים.

יוליה מלינובסקי: למה שלוש?

יוליה מלינובסקי: למה לא שנתיים וחצי?

יוליה מלינובסקי: למה לא שלוש וחצי?

יוליה מלינובסקי: אז בעצם לא קיבלתי הסבר.

יוליה מלינובסקי: זה גם, אגב, איך מתנהלים דיוני הוועדה, שאנחנו כחברי כנסת לא מקבלים תשובות על שאלות מאוד פשוטות.

יוליה מלינובסקי: אז למה שלוש שנים?

יוליה מלינובסקי: לא יודעת.

יוליה מלינובסקי: אבל בעצם אתם פוגעים פה, בהצעת החוק הזאת – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יוליה מלינובסקי: – – בכל המוסכמות שהיו במדינת ישראל עד עתה.

יוליה מלינובסקי: ואגב, עוד הערה קטנה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: לפי החוק הזה יהיה לנו ראש ממשלה חלופי, שאגב, יקבל שכר כמו – –

יעקב מרגי: נא לסיים

יוליה מלינובסקי: – – ראש הממשלה מהיום הראשון שלו.

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: גם זה מאוד מוזר, ואם זה לא טובתו האישית או הנאה אישית אז אני לא יודעת מה זה, כי זה לא שווה כסף – זה כסף.

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: ראש ממשלה חלופי יקבל שכר של ראש הממשלה מהיום הראשון למרות שהוא חלופי בעוד שנה וחצי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: זה גם כן – –

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: – – לתשומת ליבם של מקבלי ההחלטות – להתחשב במצב הכלכלי ובמה שקורה בחוץ.

יעקב מרגי: תודה, ונא לכבד את גם היושב-ראש כשהוא אומר נא לסיים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: לאחר מכן – חבר הכנסת אורי מקלב.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה ומפוזרת, מפוזרת מאוד – מפוזרת כי היא שכחה את הדרך, שכחה לשם מה היא באה ובשביל מי היא נמצאת כאן.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו כבר כמה ימים דנים ומדסקסים ומדברים על מהי זיקה, מנסים להגדיר את המושג זיקה: האם זיקה היא נאמנות, או לויאליות – מושג שמזכיר לנו משטרים חשוכים, מזכיר לנו מדינות עולם שלישי שהמושג דמוקרטיה הוא לא בראש מעיניהן.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו במשך כמה זמן אתמול דנו בנושא חשוב: האם אומרים בעברית תקינה פריטטי עם סגול תחת הט' או פריטטי – שמחנו לדעת שזה פָּרִיטֶטִי – בזמן שאנשים עם מקררים ריקים בבית, בזמן שיש מפוטרים, שיש עסקים קטנים, שיש אנשים שפשוט מחכים נואשים כדי שנבוא ונעזור להם.

ע'דיר כמאל מריח: אני בטוחה שלא רק הלשכה שלי – הלשכה של ח"כים רבים כאן

ע'דיר כמאל מריח: מוצפת בפניות ציבור זועמות של אנשים שמחפשים פתרונות אמיתיים ומענה חכם ונכון ומוצדק למצוקות שלהם.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מוצאים את עצמנו שעות רבות, מבוקר עד לילה אתמול, מנסים להבין את ההסכם הבלתי-ניתן להבנה שדאגו להנדס אותו בכוח למרות שהוא בלתי ניתן להנדוס.

ע'דיר כמאל מריח: מעגלים ומלבנים מרבעים, ולא רק מלבנים אלא גם מלבינים – מלבינים את מה שלא נכון, מלבינים את מה שלא מוסרי, מלבינים את מה שהוא לא נכון ולא ערכי.

ע'דיר כמאל מריח: חברים, תתביישו לכם.

ע'דיר כמאל מריח: לא בשביל זה אתם נבחרי ציבור.

ע'דיר כמאל מריח: לא בשביל זה בחרו בכם.

ע'דיר כמאל מריח: לא בשביל זה נתנו את האמונה ואת האמון בכם.

ע'דיר כמאל מריח: אתם מדברים איתי על השלכות.

ע'דיר כמאל מריח: מישהו כאן יכול להעלות בדעתו את ההשלכות ההרסניות של הקיפאון הקיים?

ע'דיר כמאל מריח: הפרלמנט הישראלי מושבת ולא עובד ולא מתפקד, ומנסה בכוח להתאים את עצמו בשביל אדם אחד.

ע'דיר כמאל מריח: אם זה לא פרסונלי אז אני לא יודעת מה כן פרסונלי.

ע'דיר כמאל מריח: הסכם עגום שבו חוות דעת משפטית נותנת את הוויז'ן המקצועי שלה ומודה ואומרת: חברים, יש פה לקונות, יש כאן חוסרים, יש כאן שאלות נוקבות, יש קשיים משפטיים, ואתם מנסים בחיפזון להעביר אותו כאילו מדובר בזוטות?

ע'דיר כמאל מריח: אתם מנסים לשנות כאן משטר, אתם מנסים לשנות כאן תיקונים בלתי ניתנים לתפיסה של חוקי-יסוד, ואתם חושבים שאנחנו נאיביים?

ע'דיר כמאל מריח: אז חברים, אנחנו קודם כול לא נאיביים.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו לא נדלג כפי שאתם מדלגים – לא רק בחוקים שלכם; לא רק "נורבגי מדלג" וכל מיני מושגים שהמצאתם על דילוג.

ע'דיר כמאל מריח: מסתבר שהמילה דילוג היא לא כל כך זרה.

ע'דיר כמאל מריח: מסתבר שאם אנשים מדלגים על ערכים ועל עקרונות, אז גם אין להם בעיה לדלג על דברים אחרים.

ע'דיר כמאל מריח: אז אנחנו לא נדלג, ואנחנו לא ניתן לזה לקרות, ואנחנו נילחם מהמקומות הנכונים על הדמוקרטיה שלנו, על האנשים שלנו, על האזרחים שבאמת אכפת להם מהמדינה הזאת.

ע'דיר כמאל מריח: לא באנו לתת חסינות לאדם אחד – –

יעקב מרגי: תודה, נא לסיים.

ע'דיר כמאל מריח: – – באנו להילחם על הדמוקרטיה שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני, אם יורשה לי, משפט אחרון.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

ע'דיר כמאל מריח: בערב יום הזיכרון מאוד חשוב לי להדגיש: הערב הזה מדגיש לי יותר מכל יום אחר לפמפם בכל מקום את המושג הנדיר הזה, שוויון – בכל מקום, בכל ריאיון.

יעקב מרגי: תודה.

ע'דיר כמאל מריח: בכל מקום – שוויון, חברים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב – מוותר.

אורי מקלב: מוותר בגלל לחץ הזמן.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת יאיר לפיד, ואחריו – חבר הכנסת עופר שלח.

יעקב מרגי: דילול, דילול.

יעקב מרגי: לא אמרו לך איפה אתה יושב?

יעקב מרגי: סדרנים, נא לסייע לחבר הכנסת לפיד, בבקשה.

יעקב מרגי: ניצן, אתה יכול להתחיל.

ניצן הורוביץ: גם אנחנו לא מוצאים את מקומנו פה יותר, יאיר.

ניצן הורוביץ: תאמין לי, אנחנו מחפשים.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע איפה נפלתי.

יעקב מרגי: נא להתחיל, הזמן רץ.

ניצן הורוביץ: טוב.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מתקיים פה במקביל כל הזמן הדיון על החוק הזה שעכשיו מפצלים וכו', ובאים לדיון הזה יועצים משפטיים – נציג משרד המשפטים, נציגים של הכנסת, של הייעוץ המשפטי, וממש על סף התחנונים אומרים לחברי הכנסת שדנים: תראו, בסוף יש פה גם איזו מדינה, ככה, בסופו של דבר, שצריך לנהל אותה.

ניצן הורוביץ: אם אתם למשל ממנים שני שרים למשרד אחד – כי גם זה מופיע פה בחוק, שאפשר למנות שני שרים למשרד אחד – אז אומר היועץ המשפטי: ואם שר אחד אומר ככה והשר השני אומר ככה, מי יחליט?

ניצן הורוביץ: שאלה טובה.

ניצן הורוביץ: זו רק דוגמה אחת משלל, באמת, שלל הבעיות שיש בחוק הרע הזה, המעוות הזה והמושחת הזה.

ניצן הורוביץ: מדוע מושחת?

ניצן הורוביץ: הרי על מה אנחנו מצביעים עכשיו בפיצול?

ניצן הורוביץ: לפצל מהחוק את הסעיף שנותן להנדל והאוזר 6 מיליון שקל.

ניצן הורוביץ: למה צריך לתת להם 6 מיליון שקל ולא לך או לי?

רם בן ברק: למה לא?

ניצן הורוביץ: למה לא? למה לא? הם מבקשים 6 מיליון שקל.

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: נא לא להפריע, חברת הכנסת יוליה.

ניצן הורוביץ: יעשו חוק וייתנו 6 מיליון שקל, מה יש?

ניצן הורוביץ: 6 מיליון שקל.

ניצן הורוביץ: מה זה 6 מיליון שקל?

ניצן הורוביץ: זה שלוש דירות.

ניצן הורוביץ: מה רע?

ניצן הורוביץ: שלוש דירות.

יעקב מרגי: איפה?

ניצן הורוביץ: שלוש דירות ברחובות, נגיד.

סמי אבו שחאדה: או בקיסריה, במחירים של קיסריה.

ניצן הורוביץ: בקיסריה זה צריף, אבל לא חשוב.

ניצן הורוביץ: בקיצור, עוד דוגמה לחוסר הבושה שיש בחוק הזה.

ניצן הורוביץ: כשקמה כאן הכנסת – יש פה הרצל וכו'; כשקמה כאן הכנסת, חוק-יסוד, אחר כך, במהלך השנים, נחשב לפרק בחוקה – פרקים בחוקה.

ניצן הורוביץ: מה שמביאים לנו היום – אפילו בתקנון ועד הבית לא מעבירים סעיפים כמו שמעבירים כאן היום.

רם בן ברק: זו חוקה של רפובליקת בננות.

ניצן הורוביץ: שמע, ברפובליקת בננות לפחות נהנים מהבננה, יש עוד מה לאכול.

ניצן הורוביץ: פה יש רק את הקליפה של הבננה, לא נשאר פה כלום.

ניצן הורוביץ: זה חוק מביש, ואני מאתגר פה את כל חברי הכנסת – גם אותך, אדוני היושב-ראש:

ניצן הורוביץ: קחו את הנוסח הזה – – –

יעקב מרגי: אתה לא יודע איך אני מאותגר בימים האחרונים.

ניצן הורוביץ: תאמין לי, מרגי, קח את הנוסח הזה, אם אתה מצליח פה להבין את הסעיפים, למשל על הזיקה של האלה לזיקה הזאת והאלה לזיקה הזאת, ואל 12 החברים שאומרים שאפשר להעיף או להפיל.

ניצן הורוביץ: שמע, אני קראתי את זה ברצינות שלוש פעמים, אני אפילו עורך דין – נשבע לך, לא הצלחתי להבין.

ניצן הורוביץ: לא רק שהחוק הזה עקום, גם הדרך שהוא מתקבל – לא רק שהיא חריגה, היא מבישה, והיא על סף הבלתי-חוקית בעיניי.

ניצן הורוביץ: נכון שהדברים יגיעו לבג"ץ, ובסופו של דבר כל העניין הזה יקום או ייפול בבית המשפט העליון, אבל חבל – ואני אומר את זה כמי שתומך בבג"ץ – חבל שאנחנו בבית הזה משאירים אחרינו פיסת חקיקה עלובה שכזאת, שאנחנו נדרשים לבית המשפט העליון כדי שיחלץ אותנו מהבור הזה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

ניצן הורוביץ: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, לא היה צריך לבוא לעולם, ומוטב מה שנקרא – אני לא רוצה גם כאן לעשות את האקט הזה ולקרוע פה ניירות ולזרוק – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

ניצן הורוביץ: – – אבל מקומו של החוק הזה בפח האשפה של הכנסת.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יאיר לפיד, ואחריו – עפר שלח.

יעקב מרגי: אחרי חבר הכנסת עפר שלח – חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: מי שרוצה לנאום מהדוכן, שיתכונן כבר מעכשיו.

יעקב מרגי: אם לא, יש מיקרופונים ביציעים, אם אתם רוצים.

יעקב מרגי: שלוש דקות עומדות לרשותך, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו ערב יום הזיכרון, ואנחנו פנינו ליושב-ראש הכנסת בני גנץ בשאלה: עד מתי יימשכו היום הדיונים?

יאיר לפיד: וקיבלנו את התשובה: 16:00.

יאיר לפיד: כדי לוודא שלא תהיה פה איזושהי גלישה לתוך יום הזיכרון, חבר הכנסת מאיר כהן, שהוא רכז האופוזיציה, שלח מכתב לחבר הכנסת בני גנץ יושב-ראש הכנסת – אני רוצה להקריא את המכתב: לכבוד חבר הכנסת בני גנץ, יושב-ראש הכנסת, שלום רב.

יאיר לפיד: לצערי הגדול התבשרנו הערב שהוועדה המיוחדת תמשיך את דיוניה עד לחצות הלילה ואף מעבר לכך.

יאיר לפיד: אבקש ממך בכל לשון של בקשה להורות על הפסקת הדיונים, וזאת על פי בקשתם של חברי הכנסת, בנים ובנות למשפחות שכולות, המשתתפים בדיוני הוועדה ומבקשים לאפשר להם להיערך לקראת יום הזיכרון.

יאיר לפיד: מיותר לציין בפניך, אדוני היושב-ראש, כרמטכ"ל לשעבר, שבכנסת ישנם מפקדים, חיילים, רעים לנשק ובני משפחה שנוהגים לבקר בני משפחות שכולות טרם יום הזיכרון.

יאיר לפיד: הדברים מקבלים משנה תוקף היות שביום הזיכרון תימנע מכולנו האפשרות לפגוש את בני המשפחות השכולות ולפקוד את קברי הנופלים מפאת הוראות הקורונה.

יאיר לפיד: אין בבקשתי זו כדי שאיש יחשוד בנו חלילה שהיינו עושים איזשהו שימוש ביום הזיכרון בשביל לעכב תהליך.

יאיר לפיד: נאמר במכתב: אין בבקשתי זו שום כוונה לחבל או להאט את החקיקה.

יאיר לפיד: נשמח ביום חמישי לקיים דיון בוועדה בכל זמן שיידרש.

יאיר לפיד: המכתב הזה מיועד לאפשר למיקי לוי, שהוא גם בוועדה וגם פה, ללכת לבקר את אימא שלו – מיקי הוא אח שכול; רם בן ברק הוא אח שכול.

יאיר לפיד: יש פה כמובן אחרים; אני רק אומר מחברי הסיעה שלי.

יאיר לפיד: לא זכינו אפילו לקבל תשובה.

יאיר לפיד: אחרי כל הדיבורים הגדולים על חשיבותו של יום הזיכרון והנופלים, מנסים עכשיו לעשות שימוש ביום הזיכרון בשביל למשוך את התהליכים, כי יש ח"כים שצריכים ללכת למשפחות שלהם.

יאיר לפיד: אני אומר פה: אני מאתגר את בני גנץ ואת הקואליציה.

יאיר לפיד: אנחנו ב-16:00 נקום ונלך.

יאיר לפיד: אמרו לנו שהכנסת היא עד 16:00 – אנחנו ב-16:00 נקום ונלך.

יאיר לפיד: אם אתם רוצים לכנס כאן לבד, בלי האופוזיציה – כי כל האופוזיציה תקום ותלך – ובזמן שמשפחות הולכות ליקיריהן להצביע לבד על פיצול חוק טכני שאפשר לעשות ביום חמישי, אתם מוזמנים, ותתכבדו ותעשו את זה, ולכו אתם ותסתכלו בעיניהן של המשפחות השכולות ביום הזיכרון, עם כל הנאומים המרוממים שלכם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: למען הדיוק, ההחלטה הייתה עד השעה 17:00.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

יאיר לפיד: 16:00.

יאיר לפיד: חבר הכנסת מרגי, הודיעו לנו עד 16:00.

יעקב מרגי: בוועדה המסדרת ובנשיאות היא הייתה עד 17:00.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עפר שלח, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת משה יעלון.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, השעה 16:00 שבה נקב חברי יאיר לפיד לא קרתה במקרה.

עפר שלח: אני לא יודע אם אתה יודע, אבל היום משפחות יכולות לבקר את יקיריהן בבתי העלמין הצבאיים עד השעה 16:00, מה שאומר שמהשעה 16:00 חל סוג של סגר – לא סגר כמו שראינו בפסח ולא סגר כמו שנראה ביום העצמאות, אבל סוג של סגר שמקשה גם עלינו, שזוכרים בימים האלה את החברים שהשארנו בשדות הקרב ונמצאים כל השנה עם המשפחות שלהם, להיות יחד איתן ברגעים הקשים האלה.

עפר שלח: אבל מה לנו ולזה, אם אנחנו מדברים – יושב פה חברי עודד פורר; תכף אני אתייחס לוועדת הכספים בראשותו ולוועדת הקורונה בראשותי, שנאמר לו עכשיו שמכיוון שמאוד דחוף ב-09:00 בבוקר ביום חמישי לעשות מליאה, שיעשה ישיבה של ועדת הכספים מחר, ביום הזיכרון, כי מה זה יום הזיכרון על יד החוק הבאמת-בלתי-נתפס הזה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, אתה ותיק בבית הזה.

עפר שלח: ראית פה בורות וראית פה חזירות.

עפר שלח: מעולם לא ראית בורות וחזירות נפגשות יחד כמו בחוק הזה.

עפר שלח: מעולם.

עפר שלח: החזירות של ממשלה של 36 שרים ו-16 סגני שרים, החזירות של – אני לא יודע אם אתה יודע, אני לא יודע אם טרחת לקרוא את החוק הזה.

עפר שלח: אתה תלמיד חכם – –

יעקב מרגי: אני שאלתי וטרחתי.

עפר שלח: – – יש לך דברים יותר טובים לעשות, אם אתה שואל אותי.

יעקב מרגי: לא, עשיתי גם את זה, וגם צפיתי בדיון.

עפר שלח: בין השאר בחוק הזה – אני לא יודע אם אתה יודע – הכנסת תתבקש לתת צ'ק דחוי על ראש הממשלה, כי בהשבעת הממשלה ישביעו למעשה שני ראשי ממשלה, אחד לעוד שנה וחצי.

עפר שלח: אבל מה שאתה אולי לא שמת לב – שהצ'ק גם ניתן להסבה, מפני שאם קורה משהו, חס וחלילה, לראש הממשלה החלופי, המיועד, במהלך השנה וחצי הזאת, תתכנס הסיעה שלו ותבחר מישהו אחר, זאת אומרת, תחתום מאחור על הצ'ק, ואפשר להעביר אותו הלאה.

עפר שלח: כדי להעביר את החוק המטורף הזה, כדי להעביר את החוק הזה – שאני אומר לכם: לא חשבתי ככה בהתחלה, ואני באופן עקרוני לגמרי בעד שבית המשפט ינהג בדחילו ורחימו בבואו לדון בחוקי-יסוד ובתיקונים לחוקי-יסוד, ואני אומר לכם: בג"ץ יתערב בחוק הזה, אין לו ברירה בכלל.

עפר שלח: זה שינוי של כל המבנה החוקתי במדינת ישראל בשביל הגחמות של שני גנבים שלא מאמינים אחד לשני.

עפר שלח: כדי לעשות את זה, שים לב מה עשו.

עפר שלח: כמה פעמים אתה זוכר שפותחים את המליאה וסוגרים אותה בשביל לכנס ועדה ובשביל רוויזיה, ומבטלים ועדות ביום חמישי?

עפר שלח: ועדת הכספים בראשות חבר הכנסת פורר וועדת הקורונה בראשותי היו אמורות להתכנס פה לדיונים סופר-חשובים.

עפר שלח: אלה שתי הוועדות היחידות שדרכן הכנסת באמת – לא היחידות; גם של ניצן הורוביץ ועאידה תומא, אבל העיקריות שדרכן הכנסת פותרת בעיות של אנשים – – –

עודד פורר: עפר, אנחנו צריכים לאשר – – –

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה, אדוני.

עפר שלח: הוועדה שלי צריכה לדון במידע.

עפר שלח: איך המידע מגיע לגופים שאמורים לקבל החלטות כדי לדבר על אסטרטגיית היציאה?

עפר שלח: את הדברים האלה הם מבטלים – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

עפר שלח: – – כי צריך לדון על הפיצול, ועל הקריאה הראשונה שהרוויזיה עליה עוד לא הוצבעה.

עפר שלח: וכל זה נובע מעוד דבר: מבורות של האיש שעל כיסאו אתה יושב עכשיו, של יושב-ראש הכנסת – –

יעקב מרגי: תודה.

עפר שלח: – – שעקומת הלמידה שלו את התפקיד שלו – אם העקומה המפורסמת של הקורונה הייתה כל כך שטוחה כבר לא הייתה לנו בעיה והיינו פותחים את הסגר.

עפר שלח: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר כנסת משה יעלון.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: טירוף מערכות, אין לי מילה אחרת.

מיקי לוי: אתמול ישבנו 17.5 שעות, משעה 09:00 לשעה 02:30, התווכחנו, רבנו, הבאנו.

מיקי לוי: אינני טוען שאי-אפשר לשנות חוקי-יסוד; היו דברים מעולם.

מיקי לוי: אבל כאלה – גם ותיקי הבית הזה לא ראו כאלה שינויים שנובעים אך ורק מכך שהאחד לא מאמין לשני.

מיקי לוי: זה מבצר את מעמדו של זה וזה מבצר את מעמדו של זה, ושניהם מושבעים באותו יום, באותה דקה, שמא אחד יברח.

מיקי לוי: כל היום שומרים על האורווה כדי שהסוסים האלה לא יברחו מהאורווה.

מיקי לוי: ראש ממשלה אינו יכול לפטר שר שאינו מסיעתו.

מיקי לוי: איך יעבוד איתו?

מיקי לוי: וכבר שאלו את השרה מירי רגב – אחרי ההסכם כבר – האם בני גנץ ראוי להיות ראש ממשלה, והתשובה היא כמובן: לא.

מיקי לוי: ושאלו את נפתלי בנט: האם תשב מתחת לממשלתו של בני גנץ, והתשובה היא: לא.

מיקי לוי: ובשביל מה צריך להאריך בעוד שלושה חודשים, לשישה חודשים, את הכנת התקציב?

מיקי לוי: ובשביל מה – הערנו – שני שרים באותו משרד?

מיקי לוי: הרי איך יתקבלו החלטות?

מיקי לוי: אז הלכו ושינו במשך הלילה: אחד מהם שר ללא תיק, והינה הגענו לממשלה מושחתת עם 52 שרים וסגני שרים.

מיקי לוי: ועכשיו אני עובר למשהו אישי.

מיקי לוי: החל מהשעה 17:00 ביקשנו ממך, איתן, ושלחנו גם לבני גנץ ושלחתי גם לאשכנזי.

מיקי לוי: בתוך הוועדה היו בנים למשפחות שכולות.

מיקי לוי: ביקשנו להפסיק את הדיון.

מיקי לוי: אמר גם ראש הממשלה – לזכותו ייאמר: תחתמו, וגם נעביר את זה בשלושת החודשים הקרובים.

מיקי לוי: ממה אתם מפחדים?

מיקי לוי: ביקשנו ממך לא פעם, לא פעמיים, לא שלוש: יש לנו זום עם לוחמים שלנו, יש לנו זום עם מפקדים שלנו, עם המשפחות שנפלו.

מיקי לוי: הפלוגה של אחי התכנסה בשעה 18:00.

מיקי לוי: ביקשתי ממך כבר ב-17:00.

מיקי לוי: ולא הנדת עפעף.

מיקי לוי: כלום, מלבד המילה "תודה", והמכה הזאת עם הפטיש על השולחן שלך.

מיקי לוי: זה מה ששמענו ממך.

מיקי לוי: לא התחשבות בנופלים – כי לא אכפת לך; לא התחשבות במשפחות – כי לא אכפת לך; לא התחשבות בחברי הכנסת שרצו ללכת ולהתאחד איתם.

מיקי לוי: כלום.

מיקי לוי: ביקשתי ממך בסביבות עשר פעמים, לפעמים בהתפרצויות – ואני מתנצל על כך – מתוך כאב, מדם ליבי.

מיקי לוי: אחר כך גם שלחתי לגנץ, ערב יום הזיכרון: לא נתתם לנו – מה כל כך דחוף – להתאחד עם המשפחות שלנו, עם משפחות הנופלים, עם משפחות הפקודים שלנו.

מיקי לוי: והבוקר, ב-09:30 – –

יעקב מרגי: נא לסכם, בבקשה.

מיקי לוי: – – רצתי לשני הקברים של שני האחים שלי כדי להספיק לבוא אליך לוועדה.

מיקי לוי: ועכשיו, אחרי שהעברנו הכול והבטחתם לסגור את הוועדה, אז אתה מביא היום את החקיקה, ולא אכפת לך אם היא תהיה גם ב19:00.

יעקב מרגי: תודה.

מיקי לוי: אין לכם אלוהים.

מיקי לוי: אין לכם דם – זורמים מים בעורקיכם.

מיקי לוי: יש גבול שלא עוברים.

מיקי לוי: את אותם שקידשו לנו את החיים – אתה, בני גנץ, אשכנזי, אבי ניסנקורן, יש אות קין על המצח שלכם בגלל האירוע הזה.

מיקי לוי: תתביישו לכם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה יעלון, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר, ואחריה – חבר הכנסת רם בן ברק.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש – ואינני יכול להגיד היום כנסת נכבדה – אלה ימים שחורים לכנסת ישראל.

משה יעלון: לעיתים בתוך האירועים אנחנו עוסקים בעצים אך לא רואים את היער.

משה יעלון: היום כל מי שמצביע בעד הצעת החוק שמונחת לפנינו, שהיא תוצאה של הסכם קואליציוני בין בנימין נתניהו לבני גנץ, הופך לשותף לשינוי המשטר במדינת ישראל, לא פחות – עוד שלב בהפיכת מדינתנו מדמוקרטיה לדיקטטורה.

משה יעלון: כל זה מסיבה אחת:

משה יעלון: משום שמדינת ישראל הפכה לבת ערובה לנאשם בפלילים בגין שוחד, מרמה והפרת אמונים שמנסה לחמוק מספסל הנאשמים.

משה יעלון: הוא מוכן לשסות איש באחיו, לפגוע בשלטון החוק, בשוטרים, בפרקליטים, בשופטים; הוא מוכן לתקוף עיתונאים; ממנה שר משפטים שממנה ממלא מקום פרקליט מדינה שכבר פגע בבני גנץ בפרשת הממד החמישי ערב הבחירות, שלא בצדק, ועכשיו מעורר מהומה בפרקליטות.

משה יעלון: הנאשם שיושב על כיסא ראש הממשלה מוכן להרוס איזונים ובלמים בדמוקרטיה ולהפוך את ישראל לדיקטטורה.

משה יעלון: אנחנו קראנו לזה – כן, בני – ארדואניזציה.

משה יעלון: הבנו שהאיום הפנימי שיוצר נתניהו בהתנהלותו הופך לאיום קיומי.

משה יעלון: הסכמנו שצריך לשמור ולפתח את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, כי אם היא לא תהיה יהודית היא לא תהיה דמוקרטית, ואם היא לא תהיה דמוקרטית היא לא תשרוד.

משה יעלון: יצרנו אלטרנטיבה שלטונית שהסתייגה מכל אלה.

משה יעלון: רצינו להציג מנהיגות נקיית כפיים ולא מושחתת; נותנת דוגמה אישית ולא נהנתנית ורודפת בצע; מחזקת את שלטון החוק, את האיזונים והבלמים בדמוקרטיה; מעצימה את הממלכתיות ובעיקר משרתת את האזרחים, את הציבור, ולא את עצמה.

משה יעלון: הבאנו תקווה לשינוי.

משה יעלון: כל זה, לצערי, נגוז עם קריסתו של בני גנץ, עם נפילתו לרשתו של נתניהו.

משה יעלון: ההסבר היה משבר הקורונה.

משה יעלון: ההסבר היה הצורך בממשלת חירום.

משה יעלון: אני קורא את ההסכם הקואליציוני ואת החוק שמוצע בעקבותיו ואינני רואה בו סימן לאיזשהו מענה, לאיזושהי תוכנית למשבר הקורונה.

משה יעלון: איזה מענה נותנים 36 שרים, 16 סגני שרים, בעלות של 900 מיליון שקל?

משה יעלון: איזה מענה נותנים למיליון ו-250,000 מובטלים, למאות אלפי בעלי עסקים עצמאים שמפעל חייהם, מקור פרנסתם, קורס?

משה יעלון: איזה מענה למשבר הקורונה נותן מעון רשמי נוסף לראש הממשלה החלופי על כל הוצאותיו?

משה יעלון: שמעתי את הטענה שזה צו השעה, אחרת היינו מגיעים לבחירות רביעיות.

משה יעלון: זהו שקר שכבר התייחסתי אליו פעמים רבות.

משה יעלון: היינו במרחק ארבעה ימים מחקיקת חוק – מובן מאליו, לטעמי – שנאשים בפלילים לא יוכל להיות מועמד לראשות ממשלה.

משה יעלון: מה יותר נכון מזה?

משה יעלון: למה בכלל צריך לחוקק חוק כזה?

משה יעלון: זה לא מובן מאליו שמי שנאשם בעבירות פליליות חמורות לא יוכל להתמודד על ראשות הממשלה?

משה יעלון: הוא גם לא צריך להיות מתמודד על חברות בכנסת.

משה יעלון: למה צריך חוק?

משה יעלון: הרי הנאשם נתניהו דרש מראש הממשלה הקודם אהוד אולמרט להתפטר עוד בשלב שהיה נחקר ולא נאשם.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

משה יעלון: זה מה שנתניהו היה אמור לעשות כבר מזמן, ולא לגרור את המדינה למשבר פוליטי עמוק כל כך.

משה יעלון: אבל הוא דואג לעצמו לפני הכול, ולא למדינה.

משה יעלון: מדברים על ממשלת אחדות וחירום?

משה יעלון: זאת ממשלת שחיתות וחסינות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

משה יעלון: ויש עוד טענות שונות שנזים אותן בהזדמנויות אחרות.

משה יעלון: היום אנחנו נדרשים לשנות חוקי-יסוד באופן שיתאים לנאשם אחד בפלילים לחמוק מספסל הנאשמים.

משה יעלון: מאפשרים לו, לפי החוק המונח לפנינו, למנות את שופטיו, פרקליטיו, שוטריו; להיות מעל החוק.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה, אדוני.

משה יעלון: היה ברור שבג"ץ ייאלץ להתערב.

משה יעלון: הרי ברור – נתניהו יודע ורוצה שבג"ץ יתערב, כדי לתקוף אותו ואת מערכת המשפט ולהכריז על הפיכה שלטונית.

משה יעלון: כל כך שקוף.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו כבר אחרי הזמן.

משה יעלון: ביבי, היית צריך להתפטר במקום לגרור אותנו למשבר הזה, ולא להיאחז בקרנות הכיסא, בכיסא ראש הממשלה.

משה יעלון: מי שיצביע בעד החוק הזה ייזכר בכנסת הזאת לדיראון עולם.

משה יעלון: ואני חייב להגיד משפט אחרון לסיום, לקראת יום הזיכרון שבפתח.

משה יעלון: מטבע הדברים, במהלך חיי ושירותי בצה"ל איבדתי חברים, פקודים, מפקדים, וגם בני משפחה.

משה יעלון: האמירה "במותם ציוו לנו את החיים ושנהיה ראויים להקרבתם" בשבילי היא אמירה מחייבת יום-יום.

משה יעלון: השנה, ובמיוחד היום, אני אומר: הלוואי שהיינו ראויים להקרבתם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת קארין אלהרר, אחריה – חבר הכנסת רם בן ברק, ולאחר מכן חבר הכנסת עידן רול.

יעקב מרגי: שיתכונן.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, גברתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, 72 שנים לקיומה של מדינת ישראל; מעט פחות לקיומה של הכנסת.

קארין אלהרר: שנים שבהן התקיימו ויכוחים אידיאולוגיים לוהטים, דיונים עמוקים, ריבים קשים, ולעיתים, לצערנו, גם עלבונות מבזים.

קארין אלהרר: אבל העלבון הכי גדול והכי קשה למשכן הזה הגיע דווקא בסוף חודש אפריל 2020, אתמול והיום.

קארין אלהרר: העלבון הוא בוטה והוא גדול, כי הוא ממש מצפצף על כללי המשחק: צפצוף על כל מה שהכנסת מסמלת – משטר פרלמנטרי, זלזול מוחלט בנבחרי הציבור, גם באלה שלא מסתכלים לצד הנכון.

קארין אלהרר: מה שקורה בוועדה המיוחדת בימים האחרונים, ביומיים האחרונים, הוא עלבון לפרוצדורה.

קארין אלהרר: תראו, אין לי טענות ליושב-ראש הוועדה.

קארין אלהרר: ביקשו ממנו לבצע את המשימה.

קארין אלהרר: אני פונה דווקא לאלה שמעליו – אני פונה לבני גנץ, שאני שלוש מערכות בחירות אמרתי: הוא ראוי, כי הוא ישמור על הדמוקרטיה, כי הוא מאמין בשלטון החוק.

קארין אלהרר: איפה זה, בני?

קארין אלהרר: איפה אתה?

קארין אלהרר: הגשנו לך מכתב לסגור את הדיון אתמול.

קארין אלהרר: תראו מה השעה: השעה 15:00.

קארין אלהרר: מאתמול ב-17:00 הוא לא ענה.

קארין אלהרר: הגנרל, הרמטכ"ל, איפה אתה, בני?

קארין אלהרר: מה מונע ממך?

קארין אלהרר: איפה ההגנה שלך?

קארין אלהרר: מה עם הכללים בכנסת?

קארין אלהרר: מה, הכול, הכול, הכול כדי להקים ממשלה?

קארין אלהרר: בני, גם אתה יודע שהרוטציה הזאת לא תתקיים.

קארין אלהרר: אמרת את זה בכמה פורומים, אתה יודע את זה, ובכל זאת אתה עושה את הכול.

קארין אלהרר: אתה מבזה את חברי הכנסת שלך, של כחול לבן, לא שלי.

קארין אלהרר: של כחול לבן.

קארין אלהרר: יושבים בוועדה ונלחמים – ועל מה?

קארין אלהרר: על מה הם נלחמים?

קארין אלהרר: פשוט מבייש.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, חוק-היסוד הזה – אני אפילו עוד לא רוצה להתייחס למשמעויות המשפטיות שלו, הפגיעה החוקתית שבו, עוד נדון בזה.

קארין אלהרר: אין ספק שיש פה מישהו שרוצה – –

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

קארין אלהרר: – – שהוא ייפסל בבג"ץ.

קארין אלהרר: אין ספק.

קארין אלהרר: כל זאת למה, חברי בן ברק?

קארין אלהרר: כדי להגיד: בג"ץ, הכול בגלל בג"ץ.

יעקב מרגי: גברתי, נא לסיים.

קארין אלהרר: תראו, מוטי יוגב כבר לא בכנסת, אבל רוחו בהחלט שורה כאן.

קארין אלהרר: ה-D9 קיים.

קארין אלהרר: הוא פשוט החליף שם.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רם בן ברק, ואחריו – חבר הכנסת עידן רול.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

רם בן ברק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הכנתי נאום ארוך של שלוש דקות, מנומק היטב, שמסביר למה ההסכם הקואליציוני המתגבש בין כחול לבן לליכוד הוא הסכם רע.

רם בן ברק: הכנתי נאום עם טיעונים רבים למה ההסכם הזה והתיקון של חוק-היסוד רומסים ברגל גסה תרבות דמוקרטית מפוארת של 72 שנים, המדינה היחידה במזרח התיכון שמיום הקמתה ידעה רק סוג אחד של משטר – משטר דמוקרטי.

רם בן ברק: והכול בשביל מה?

רם בן ברק: בשביל לקבל שלטון שנקנה בג'ובים ובשררה.

רם בן ברק: אבל היום הוא ערב יום הזיכרון, והאמת היא שלא בא לי לדבר על זה.

רם בן ברק: אני לוקח את שתי הדקות שנשארו לי ואני בוחר לשתוק – לשתוק לזכר אלה שנפלו בשביל שתהיה פה מדינה יהודית, דמוקרטית ושוויונית, בשביל אלה שלא פיללו שהשחיתות תאחז בבית הזה.

רם בן ברק: ולכן אני אשתוק, אדוני היושב-ראש, בשתי הדקות שנותרו לי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יהי זכרם ברוך.

רם בן ברק: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עידן רול.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: כנסת נכבדה, אני לא יודע מי מכם צפה בדיונים בוועדה ביומיים האחרונים.

עידן רול: אני לא אלאה אתכם ואת הצופים בבית בטיעונים חוקתיים, כי זה בדיוק מה שהם היו רוצים שנעשה.

עידן רול: לכן ניהלנו בשעות ליל מאוחרות דיונים חוקתיים מורכבים, שבאמת, רחמיי על מי שאין לו רקע משפטי או שנים ארוכות בכנסת בשביל לנסות ולהבין את גודל החורים וריבוי החורים בחוק הזה.

עידן רול: אני רוצה שנייה לקחת אותנו למקום שהוא מחוץ לפוזיציה שכל הזמן משטיחה פה את הדיון.

עידן רול: זה לא עניין של אופוזיציה, זה לא עניין של קואליציה.

עידן רול: חבריי בקואליציה המתהווה, אתם מקימים ממשלה – בסדר גמור.

עידן רול: אבל המשטר צריך להיות כאן גם אחריכם, והוא צריך להחזיק מים גם אחריכם, והוא צריך למנוע משבר חוקתי נוסף.

עידן רול: החוק שאנחנו חופרים ונוברים בו נכתב בצורה באמת רשלנית, נפשעת, שכל גורם ייעוץ משפטי אמר:

עידן רול: אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם כמות השינויים המשטריים ביום אחד של לעבור על החקיקה.

עידן רול: לנו ניתנו 20 דקות לעבור על הצעת החוק הזאת – הצעת חוק פרטית שבעצם משנה לחלוטין את יסודות המשטר.

עידן רול: אני רוצה להגיד לכם משהו: בסופו של דבר החוק הזה כפי שהוא נמצא והוגש לנו וכפי שאמרו גם שלוחיהם המקצועיים של מי שהגישו את החוק – אנחנו עוד נתגעגע לפלונטר הפוליטי שהיינו בו.

עידן רול: אני רוצה לשתף את הקהל בבית בכמה מהאבסורדים שיש בחוק הזה ברמה הכי פשוטה.

עידן רול: דבר ראשון, יש פרצה מאוד מעניינת בחוק, פרצה שאותה הגדיר יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת גינזבורג כמשהו שעוד נפתור.

עידן רול: יש פרצה בחוק שלפיה יכול להיווצר מצב שאין ראש ממשלה בישראל.

עידן רול: שמעתם מה אמרתי?

עידן רול: החוק שהקואליציה וממשלת נתניהו החמישית שמגישה אותו – ולדעתי לא קראה אפילו מה היא ניסחה – וכל הזמן הם אומרים: אנחנו עושים את זה עבורכם, אנחנו עושים את זה בשביל הדמוקרטיה, בשביל היציבות המשטרית, בשביל המשילות, בשביל להילחם בקורונה.

עידן רול: אז בואו נשים את המשילות שנייה בפרופורציה ונגיד לכם שוב: החוק הזה, יש בו לפחות שלוש דרכים שבהן נוצר מצב שאין ראש ממשלה בישראל.

עידן רול: תנוח דעתכם, שני מעונות שרד לראש ממשלה ולראש ממשלה חלופי יהיו, אבל ראש ממשלה לא יהיה.

עידן רול: זה הוגדר כלקונה מינורית על ידי מגישי החוק, זאת אומרת, לקונה, למי שלא מכיר – כאילו יש פה איזה חור בחוק, יש פה איזה משהו לא ברור.

עידן רול: משהו לא ברור.

עידן רול: יקום הבן אדם מהממשלה המתהווה ויגיד לי – בלי קשר עכשיו לפוזיציה – יגיד לי שזה לא מהותי בעיניו שיהיה לנו ראש ממשלה בישראל, שזו לא הסמכות העליונה והכי חשובה ביצועית בישראל.

עידן רול: זה לא נגמר בזה.

עידן רול: נוצר לנו מצב שאין ראש ממשלה אבל יהיו שרים שאף אחד לא יכול לפטר.

עידן רול: נוצר לנו מצב שהממשלה מגישה הצעת חוק שמקצרת את הכנסת לשלוש שנים.

עידן רול: שאלתי את חבר הכנסת אבי ניסנקורן, מהחתומים על ההצעה, והוא פשוט לא הסכים להשיב למה שלוש שנים.

עידן רול: אני מזכיר לכם: אנחנו בעיצומו של משבר כלכלי היסטורי.

עידן רול: אתם אומרים שהחוק הזה נועד לעזור לנו לצאת מהמשבר – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

עידן רול: אני כבר מתכנס, אדוני היושב-ראש.

עידן רול: – – להתמודד עם המשבר הזה, אתם טוענים שהוא נועד למנוע בחירות, אבל מקצרים את הקדנציה – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

עידן רול: – – הקרובה של הכנסת.

עידן רול: אין פה שום דין ואחריות כלפי הציבור.

עידן רול: אני חושב – ובזאת אני אסיים; ברשותך, משפט אחרון – אני חושב שחוק שבא ומשנה את המשטר בשעת ליל ואין זמן לדון בו זה משהו שצריך להטריד כל אחד – מימין, משמאל ומכל חלק של הציבור הישראלי.

עידן רול: עליכם לדרוש תשובות על דברים כאלה.

עידן רול: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: לאחר מכן – אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת אלי אבידר.

יעקב מרגי: בכבוד ועונג.

קארין אלהרר: כמה דוברים יש, אדוני היושב-ראש?

עופר כסיף: הרבה – – –

יעקב מרגי: רק המלצה לדוברים הבאים: את משפטי המחץ תאמרו בהתחלה, שלא יהיו אחרי השלוש דקות.

יעקב מרגי: תיתנו את הפוש בהתחלה.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

קארין אלהרר: כמה דוברים יש?

יעקב מרגי: עוד 20.

יעקב מרגי: כ-20, שלא תתפסי אותי – – –

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש סיפור ידוע על אלכסנדר מוקדון – כבר שמעו אותו חלק מחבריי פה – שמספר את הסיפור הבא: אלכסנדר מוקדון, מביאים בפניו שודד ים, מעמידים אותו אצלו למשפט.

עופר כסיף: ואלכסנדר מוקדון, או אלכסנדר הגדול, אומר לו: איך אתה מעז, עם הסירה שלך, להסתובב בים ולשדוד סירות של אחרים?

עופר כסיף: ענה לו שודד הים: כשאתה מסתובב עם סירה אחת ושודד כמה סירות קוראים לך פיראט; כשיש לך צי שלם ואתה שודד איתו עמים וארצות שלמים קוראים לך אלכסנדר הגדול.

עופר כסיף: אותו דבר אני יכול להגיד על מה שקורה בהקשר של החוק הזה:

עופר כסיף: כשאתה חבר כנסת שגונב מנדט אחד קוראים לך אורלי לוי אבקסיס; כשאתה סיעה שלמה שגונבת 17 מנדטים ואת המדינה כולה קוראים לך כחול לבן.

עופר כסיף: החוק הזה שעומד מולנו הוא חוק שמבטא בדיוק את הגנבה הזאת, השוד הזה.

עופר כסיף: החוקים הללו – עם פיצול, בלי פיצול – התיקונים הללו הם חוקים של גנבים.

עופר כסיף: קודם כול הם חוקים של גנבים במובן הצר של המילה – במובן הכספי.

עופר כסיף: קמה לה פתאום מפלגה חדשה שבאופן אירוני קוראת לעצמה דרך ארץ – אולי השם הזה מתאים לה; זה על שם כביש אגרה – כל מה שעושים בו זה לגבות כסף – –

סמי אבו שחאדה: ודרך ארץ – – – יא עופר – – –

יעקב מרגי: תודה, סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: – – ובעצם גונבת, שודדת בנכלוליות את הקופה הציבורית.

עופר כסיף: אתנן.

עופר כסיף: אבל יש שוד נוסף, וזה שוד משטרי, משום שגונבים פה את שרידי הדמוקרטיה המעטים שעוד נותרו עד כדי חיסולה המוחלט.

עופר כסיף: החוקים האלה, או החוק הזה כמו שהוגש בתחילתו, מאיין את הכנסת, הופך אותה לחותמת גומי של הממשלה.

עופר כסיף: הוא גם תוצר – וזה עוד היבט של השוד שהוזכר קודם במילים אחרות – תוצר של הליך קלוקל של שיח נבזי, פושע.

עופר כסיף: אתמול היינו 17 שעות בדיון בוועדה המיוחדת שמחליפה את ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עופר כסיף: וכמה פעמים – אמרו את זה קודם – פנו ליושב-ראש הוועדה מר גינזבורג ואמרו לו, מכל מיני סיבות: תפסיק את הישיבה.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

עופר כסיף: עוד כמה שניות, ברשותך.

עופר כסיף: אבל מעבר לשעות האלה ומעבר לכך שכבר הראש לא עובד אחרי 17 שעות, ב-03:00, היושב-ראש לא נתן לחברי הכנסת להשמיע את קולם, להעלות שאלות, להעלות טיעונים.

עופר כסיף: זהו מתאבן, פתח לסכנות שרובצות לפתחנו.

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: התשה של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יהיו לך עוד הזדמנויות.

עופר כסיף: משפט אחרון באמת.

עופר כסיף: אני מציע פה שבמקום לקרוא למר גינזבורג בשמו, נקרא לו מריונטה – –

יעקב מרגי: תודה.

עופר כסיף: – – כי הוא עושה את הדברים ששולחים אותו לעשות – –

יעקב מרגי: תודה, תודה.

עופר כסיף: – – ואין לו את האומץ לעמוד נגדם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת אלי אבידר, ואחריו – חמד עמאר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אלעזר שטרן: יש פה הנחיות.

אלעזר שטרן: מי כתב את זה?

יעקב מרגי: מזכירות הכנסת.

אלעזר שטרן: אז אני כל פעם צריך לנקות?

יעקב מרגי: תנקה.

יעקב מרגי: בבריאות מחמירים.

אלעזר שטרן: לא ידעתי שכתוב.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: עוד לא.

אלעזר שטרן: מה אתה לוחץ?

יעקב מרגי: איפוס.

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: חכה.

יעקב מרגי: בחרדת קודש.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות.

אלעזר שטרן: לפני זה, אפשר לבקש שיורידו את – יש פה שר?

אלעזר שטרן: אני לא רואה שר.

יעקב מרגי: יש.

אלעזר שטרן: איפה?

יעקב מרגי: אמיר אוחנה.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: הינה הוא.

אלעזר שטרן: הוא באמת עם זה, בגלל זה לא ראיתי.

אלעזר שטרן: סליחה.

יעקב מרגי: אוקיי.

אלעזר שטרן: ראיתי פה הרבה שרים – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: – – וראשי ועדות.

איתן גינזבורג: יש הרבה שרים בפוטנציה, אדוני.

אלעזר שטרן: כן, ראשי ועדות.

אלעזר שטרן: אני יודע.

יעקב מרגי: אל תפריעו לו.

יעקב מרגי: זה על חשבון מכסת הזמן שלו.

אלעזר שטרן: עוד לא התחלתי לדבר, היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: פעם שלישית אני מאפס לך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: תראו, לעם ישראל יש שני מועדים של חשבון נפש בלוח השנה העברי: יש את יום כיפור – זה יום לחשבון נפש פרטי – ויש את יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, שזה יום זיכרון לחשבון נפש לאומי.

אלעזר שטרן: לפחות ככה אני מרגיש מאז שעמדתי על דעתי, בטח כקצין צעיר בצנחנים.

אלעזר שטרן: ככה הרגשתי.

אלעזר שטרן: אני רוצה להקדים ולומר: אין לי ספק, אדוני היושב בראש, שהנושא הזה של יום הזיכרון, למרות הדרך שאני מבלה אותו כל שנה – אני חי בתוך משפחה שכולה – אני לא מטיל ספק ברגישות של כל מי שלא נמצא פה ובחרו לא להיות פה, לצערי הרב.

אלעזר שטרן: אבל אני חושב, אחרי שאמרתי שאני לא יותר רגיש מהם – אני בטוח בזה, אני לא אומר את זה בשביל לצאת – שאם החברים שלי שנושאים יחד איתי גם את חובת הזיכרון, כמו ההגנה, היו יושבים שעה בוועדות שחברנו איתן ניהל – –

יעקב מרגי: בוועדה.

אלעזר שטרן: בוועדה.

אלעזר שטרן: – – והיו שומעים מה אנחנו מייצרים פה – בזכותם, דרך אגב – איזה עוולות אנחנו יוצרים פה.

אלעזר שטרן: עכשיו, מה זה חוק-יסוד?

אלעזר שטרן: חוקי-היסוד אמורים לבטא את שני עקרונות היסוד של המדינה – יהודית ודמוקרטית – לבטא ערכים מרכזיים, את הרשויות והיחסים ביניהן ולעגן את זכויות האדם – זכויות אדם בכלל, לא של אדם אחד.

אלעזר שטרן: ולאחר מכן היועץ המשפטי לממשלה מזוז אמר: יש לחוקק חוקי-יסוד ביישוב הדעת.

אלעזר שטרן: גם אם התיקון המוצע לחוק הוא קטן ושולי – אז דובר על תוספת ממלא מקום אחד לראש ממשלה – הוא צריך להתבצע בזהירות, משום שחוקי-היסוד צריכים לשמש יסוד של החקיקה ואורחות החיים בישראל.

אלעזר שטרן: יסוד של אורחות החיים בישראל.

אלעזר שטרן: אני שואל אותך, אדוני היושב בראש: יש בחוץ מיליון מובטלים.

אלעזר שטרן: הערכים שלנו, של חוקי-יסוד, חשבון הנפש שאנחנו צריכים לתת לאלה שכבר לא איתנו – הוא מצדיק את זה שאנחנו בן לילה או שניים – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תכבדו.

אלעזר שטרן: – – נעשה 36 שרים, 16 סגני שרים, שרים – יש כאלה שקוראים לזה שרים בלי תיק; אתה יודע, זה שקר.

אלעזר שטרן: זה שרים עם תיק ריק, בגלל שהרי באים עם תיק, יש להם משרד, רק בתיק אין כלום, אין מה לעשות.

אלעזר שטרן: אז באים עם תיק ריק – אולי פעם מישהו ימלא.

אלעזר שטרן: ומה שאני שואל באמת – ועכשיו אני חוזר לזה שזה דווקא בימים האלה – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת פטין מולא.

אלעזר שטרן: אני חוזר לזה שזה דווקא בימים האלה, ואני לא רוצה להיכנס לנבכי החוק – עוד יהיה לנו זמן.

אלעזר שטרן: אני מקווה שכמוני עוד רבים, גם יוזמי החוק הזה, יסתכלו שוב, יצאו קצת מהסיטואציה הפוליטית שבה כל אחד מאיתנו נמצא – גם אני, דרך אגב, גוזר את זה על עצמי – ויסתכלו רגע אם כשאנחנו עושים ממשלה של 36, של ראשי ממשלה שלא מאמינים אחד לשני, שלא סומכים אחד על השני – –

יעקב מרגי: תתכנס לסיום.

אלעזר שטרן: – – של 16 סגני שרים, כל העלויות שיש בדבר הזה – האם באמת אלה הערכים שציוו עלינו?

אלעזר שטרן: אלה אורחות החיים שאנחנו רוצים?

אלעזר שטרן: איך אמרו הרבה פעמים מנהיגי כחול לבן, וגם אני?

יעקב מרגי: נא לסיים.

אלעזר שטרן: אנחנו פה בשביל הילדים שלנו ובשביל הנכדים שלנו.

אלעזר שטרן: האם זאת המורשת שאנחנו רוצים להשאיר להם?

אלעזר שטרן: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלי אבידר.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת חמד עמאר, ולאחר מכן – אלכס קושניר.

אלי אבידר: (אומר בערבית: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, ברצוני לנצל את ההזדמנות לברך את בני העדה היקרה, עדת אל-מווחדון, בני מערוף, לרגל חג הנביא שועייב, עליו השלום.

אלי אבידר: אנו מאחלים להם זיארה מקבולה, אינשאללה.

אלי אבידר: )

קריאה: רמדאן כרים – חכו.

אלי אבידר: אומרים אללה אכבר, אם כבר.

אלי אבידר: (אומר בערבית: ובהזדמנות זו אני רוצה לברך את העדה המוסלמית הנכבדה לרגל חודש רמדאן המבורך.

אלי אבידר: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו צמים יום אחד ויוצאים מגדרנו.

אלי אבידר: אלוהים יהיה בעזרכם ורמדאן כרים.

אלי אבידר: ) עכשיו נתחיל בעברית, אדוני.

יעקב מרגי: הינה, קיבלת.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, זה היה על חשבון הבית, הזמן הזה.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הבוקר בדקתי את נתוני החולי של הקורונה לאור העובדה שדוברי הממשלה, מראש הממשלה ועד אחרון היועצים, חוזרים על צמד המילים "מצב חירום", ומתוקפו הם מצדיקים את הצעדים שהם עושים, או בצורה יותר מדויקת – את ההרס שהם גורמים למדינת ישראל ולאזרחיה.

אלי אבידר: הבוקר הנתונים מראים שבמדינת ישראל יש 129 חולים במצב קשה, ומתוך אותם 129 יש 96 מונשמים.

אלי אבידר: נאחל לכולם בריאות שלמה ובמהירות.

יעקב מרגי: אמן.

אלי אבידר: זה אומר שיש כמות גדולה של מכונות הנשמה שפשוט עומדות ריקות, ויש מחלקות שלמות שנבנות למען הקורונה שאינן מאוישות.

אלי אבידר: הגענו למצב אבסורדי שמנהלי בתי החולים יוצאים במסעות פרסום לעודד חולים להגיע לבתי החולים.

אלי אבידר: זהו מצב חירום מדומה שבאמצעותו נתניהו וגנץ לא התביישו להישיר מבט למצלמה ולחתום על ההסכם הבזבזני והשערורייתי, המושחת, האנטי-חוקתי, שאי-פעם נחתם במדינת ישראל.

אלי אבידר: ידע כל זוג צעיר במדינת ישראל שהעתיד שלו הולך להיות הרבה יותר קשה, ושאין ודאות שהוא יוכל לבנות על הסיוע של ההורים שלו, כי הממשלה הזאת, במצב החירום המדומה שהיא יצרה, מחקה להורים את החסכונות.

אלי אבידר: ידע כל בעל עסק עצמאי שהממשלה הזאת, במצב החירום המדומיין שהיא יצרה, מחקה לו את החסכונות ושמה את עתידו ואת עתיד משפחתו בסכנה.

אלי אבידר: זו גם ממשלה שלא מצליחה לרסן את הבנקים, שללא בושה מעלים ריביות ומבקשים ודורשים להגדיל ביטחונות ולפרוע הלוואות קיימות.

אלי אבידר: ידעו כל פנסיונרית ופנסיונר שהממשלה הזאת, בקמפיין יחצנות החירום שלה, היא שפגעה בהכנסה הפנסיונית העתידית שלהם, ושלמרות מה שהם חשבו ותכננו, הם לא יוכלו לסייע לילדים ולנכדים שלהם – אלא להיסמך על הילדים.

אלי אבידר: אבא שלי, זיכרונו לברכה, תמיד היה אומר: כשהאבא נותן לילד כסף, האבא שמח, הילד שמח; כשהילד נותן לאבא כסף, האבא בוכה וגם הילד בוכה.

אלי אבידר: תדע כל משפחה בישראל שהממשלה הזאת, עם פייק מצב החירום שלה, גרמה לרמת החיים שלהם לרדת דרמטית, וכדאי שיתחילו להתרגל להגיד לילדים שלהם "אין לי".

אלי אבידר: מצב החירום האמיתי נובע מהכישלון החרוץ של הממשלה הזאת לבצע את מה שהיא הייתה צריכה לבצע – להגדיל את מספר הבדיקות ל-30,000 ביום, להוריד את זמן קבלת התוצאות ל-24 שעות – –

יעקב מרגי: תודה.

אלי אבידר: – – להגדיל את החקירות האפידמיולוגיות.

אלי אבידר: אבל העם הזה, רבותיי, זקוק לממשלה אמיתית – –

יעקב מרגי: נא לסכם, אלי.

אלי אבידר: – – ולראש ממשלה אמיתי, ולא ליחצן משברים.

אלי אבידר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת אלכס קושניר וחבר הכנסת איימן עודה.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, ההתרגשות – בלחש.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, הפעלת את הזמן.

חמד עמאר: מפריעים לי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לא להפריע.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

סמי אבו שחאדה: – – –

יעקב מרגי: סמי אבו שחאדה, אני אקצץ לך את זמן הדיבור שלך.

יעקב מרגי: אני אאפס אותך, סמי אבו שחאדה.

חמד עמאר: אתה צריך לאפס עוד פעם.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אנחנו עכשיו דנים בפיצול וצריכים להצביע על הפיצול.

חמד עמאר: אני ישבתי בכל הדיונים, ואני אומר לך, לא צריך לעשות שום פיצול – צריך לקחת את החוק הזה, לזרוק אותו לפח הזבל ולהמשיך הלאה, כי החוק הזה, אתה יכול לגמור אותו בהסכם קואליציוני.

חמד עמאר: אפילו נושא השרים, שהוא נושא חשוב מאוד, ולעלות את זה ל-36 שרים – יש בחוק הישראלי היום אפשרות למנות יותר מ-19 שרים אם יש לך 70 חברי כנסת שתומכים.

חמד עמאר: לפי הקואליציה המתהווה יש יותר מ-70 חברי כנסת.

חמד עמאר: לכן, אני חושב שלא צריכים את החוק הזה, לא צריכים את הפיצול הזה.

חמד עמאר: אנחנו יכולים להמשיך קדימה.

חמד עמאר: אבל דבר חשוב בחוק הזה שאני רוצה להגיד לכם – שהוא משנה משטר.

חמד עמאר: הוא נותן כוח לבלוק של 19 חברי כנסת כמו ל-59 חברי כנסת – זה אומר שמי שהצביע לבני גנץ ולקבוצה שלו, הקול שלהם שווה שלושה קולות מאלה שהצביעו לכם, כולל אותך.

חמד עמאר: כולל אותך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: כל קול אחד שם שווה שלושה קולות, כי הם מקבלים את אותם תפקידים, אותם תפקידים: 16 שרים, שמונה סגני שרים, שבע-שמונה ועדות – אותו הדבר.

חמד עמאר: ואני עוד שומע את היושב-ראש בני גנץ אומר: אנחנו נוותר על חלק מהתפקידים.

חמד עמאר: מאיפה תביא אנשים?

חמד עמאר: יש לך 19 חברים ויש לך מעל 30 תפקידים.

חמד עמאר: מאיפה תביא?

חמד עמאר: אז את כל זה אנחנו שמים בצד.

סמי אבו שחאדה: – – –

חמד עמאר: הנושא החשוב בשבילי עכשיו – ואני עומד כאן – הוא הנושא של תוכנית החומש של המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני לא אוותר.

חמד עמאר: אני אצא עם כל ראשי הרשויות הדרוזיות למאבק.

חמד עמאר: עם כל האזרחים הדרוזים נצא למאבק.

חמד עמאר: לא יכול להיות שתהיה הבטחה של ראש הממשלה לפני הבחירות ואחרי הבחירות הוא יתעלם מההבטחה שלו.

חמד עמאר: הוא הבטיח להעביר 200 מיליון שקל.

חמד עמאר: הממשלה אישרה את זה ב-29 בינואר.

קארין אלהרר: חמד, אתה מאמין – – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

חמד עמאר: אני לא מאמין לו לכלום.

חמד עמאר: אני אומר לך – ניהלתי איתו משא ומתן על חוק הלאום; אני יודע, אני לא מאמין.

חמד עמאר: אני, חשוב לי עכשיו הנושא של היישובים הדרוזיים, כי היישובים הדרוזיים קורסים.

חמד עמאר: ראשי הרשויות דיברו איתי.

חמד עמאר: אין להם כסף – אין להם כסף לשלם משכורות; אין להם כסף להוציא את הזבל מהכבישים.

יעקב מרגי: תודה.

חמד עמאר: אני אמרתי לזרוק את החוק לזבל – אין להם איך לזרוק את הזבל שלהם.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלכס קושניר, לאחר מכן – חבר הכנסת איימן עודה ולאחר מכן – חברת הכנסת סונדוס סאלח.

אלכס קושניר: אני רוצה שקט.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: פטין מולא, אני מבקש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

אלכס קושניר: אינך זכאית למענק.

אלכס קושניר: כשראיתי את התשובה הזאת ממס הכנסה הרגשתי נבגדת.

אלכס קושניר: ההגדרה הזאת, "עצמאית", היא מתעתעת.

אלכס קושניר: הדמיון לוקח למקומות של מישהי שעושה כרצונה, חופשייה, לא תלויה באיזה בוס שמעליי, אדונית לעצמי.

אלכס קושניר: אבל הסתבר לי שבמדינה שלי הביטוי "חופשי זה לגמרי לבד" מקבל משנה תוקף.

אלכס קושניר: אני לבד, ללא מדינה שתומכת בי.

אלכס קושניר: אותה מדינה שאני כל כך אוהבת זרקה אותי, עזבה אותי, נטשה אותי, וכל מה שיש לה לומר לי זה "אינך זכאית למענק".

אלכס קושניר: העסק המתוק שלי מפעיל חוגים בגני ילדים, הצגות ושעות סיפור.

אלכס קושניר: שבע שנים אני רצה, יוצרת, מדווחת, משלמת כל מה שמתבקש במהלך השנים.

אלכס קושניר: אפילו העסקתי מדריכים, שחקנים ויוצרים נוספים שקיבלו מהעסק שלי כמה גרושים.

אלכס קושניר: אבל המדינה לקונית, תכליתית ויעילה: אינך זכאית למענק, כי בעלך מקבל שכר, ולכן העסק שלך יכול למות.

אלכס קושניר: לא אכפת לי – אומרת לי המדינה.

אלכס קושניר: מתגעגעת לעבודה עם הילדים שמשמחים את נשמתי ומקווה לימים טובים יותר, רחלי.

אלכס קושניר: חברים, זו רק דוגמה אחת מני מאות אלפי ישראלים שמרגישים שהמדינה בגדה בהם.

אלכס קושניר: אבל מנגד יש אוכלוסייה שמרגישה מיוחסת ונתמכת, מלוקקת ואהובה.

אלכס קושניר: לפי הדוח של אגף הכלכלן הראשי מדצמבר 2019 כל אברך מקבל קצבת אברך – 850 שקלים, סיוע בשכר דירה – 890 שקלים, קצבת ילדים – 917 שקלים, סבסוד מעונות יום – 1,390 שקלים – –

יעקב מרגי: כמה תסית?

יעקב מרגי: אתה אומר כל אברך.

יעקב מרגי: למה אתה – אתה לא בקי בנתונים, למה אתה אומר דברים כאלה?

אלכס קושניר: – – הנחה בארנונה – 278 שקלים – –

יעקב מרגי: ההסתה שלך, מתקופת הבחירות לא הפסיקה.

אלכס קושניר: – – סך הכול – 4,000 – – –

יעקב מרגי: ההסתה גובלת באנטישמיות.

אלכס קושניר: אתה לא מפריע לי, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אני אפריע לך מתי שאני חושב.

יעקב מרגי: אם אתה לא תדייק – אתה תקבל את הזמן שלך, אבל אני אומר לך, אתה לא יכול לומר דברים שהם לא נכונים.

אלכס קושניר: אגף הכלכלן הראשי אומר שסך כל הסכום הוא 4,326 שקלים בחודש.

אלכס קושניר: ועכשיו גפני ודרעי סידרו תוספת של עוד 1,080 שקלים לכל אברך.

אלכס קושניר: אז בזמן שבחוק שעליו אנחנו דנים אין מנגנון הכרעה ברור בין גנץ לנתניהו, יש דבר אחד שהוא ברור מאוד: השליטים האמיתיים הם דרעי, גפני וליצמן, וכמובן, כמובן – האדמו"ר מגור.

אלכס קושניר: תודה.

יעקב מרגי: זה יותר טוב מאותו אחד שהשבית את המדינה שנה וחצי בבחירות סרק.

יעקב מרגי: השבתם את המדינה והבטחתם הבטחות שווא.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: חבר הכנסת איימן עודה, לאחר מכן – חברת הכנסת סונדוס סאלח ולאחר מכן – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: המטתם קלון ובושה על החברה הישראלית שנה וחצי.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

יעקב מרגי: אתה יודע מה טוב?

יעקב מרגי: שסרטוני ההסתה הפרועה שלך לא יימחקו לעולם.

יעקב מרגי: יש לך אות קלון על מצחך.

יעקב מרגי: אתה מסית ומדיח.

יעקב מרגי: אין לך אחריות בכלל לעם הזה שאתה יושב בו.

יעקב מרגי: בכלל.

קריאות: – – –

אלכס קושניר: בסדר, תקים קואליציה עם גנץ ונתניהו – – –

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, ואם תפריע תהיה גם שנייה ושלישית.

אלכס קושניר: אין בעיה, אני גם יוצא – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

יעקב מרגי: אני קורא אותך פעם ראשונה.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: המשך.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי וחברות הכנסת, בעוד יומיים נציין יום שבו הקולקטיבי מתערבב באישי ויוצר סערת נפש של זעם מהול בכאב של הקורבנות שלא רצינו שירימו עליהם את המאכלת.

איימן עודה: עצמאות, אדמה ומולדת נגזלו מעם ילידי בארצו וחולקו כשלל.

איימן עודה: הנכבה היא לא רק שרידי כפרים המתחבאים בין גבעות הגליל או ההרוגים התמימים והקדושים של דיר יאסין, אל-טנטורה ועיילבון; הנכבה היא לא רק שיירת הפליטים הטריים צועדים אל עבר הלא-נודע תחת איומי נשק.

איימן עודה: הנכבה היא גם פועל – פועל פלסטיני שחוזר לביתו – – –

יעקב מרגי: אלי אבידר, שב לשמוע את נאום הנכבה.

יעקב מרגי: למה אתה בורח?

יעקב מרגי: למה אתה בורח?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

אלי אבידר: – – – אתה יושב-ראש או שאתה ליצן?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: על חשבוני, על חשבוני.

אלי אבידר: אתה לא מנהל את הישיבה.

יעקב מרגי: אני רוצה לנהל את הישיבה ולסייע לחברי הכנסת הזחיחים והזחוחים, שישמעו את נאום הנכבה של שותפכם.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אלי אבידר: אתה יושב-ראש ישיבה או שאתה – – –

איימן עודה: הנכבה היא גם פועל פלסטיני שחוזר לביתו אחרי המלחמה ומוצא בה משפחה צעירה שאינו מכיר; סוחר בשוק שנשאל "מן ווינכ" במבטא גס, בלי לדעת שהתשובה על השאלה היא געגוע לכפר שאיננו.

איימן עודה: נכבה היא מפתח אכול חלודה הממתין לשובם של דיירים ומאז תלוי מצווארה של אישה, שכמו המפתח – ממתינה.

איימן עודה: הנכבה היא גם חוק הלאום ותוכנית המאה, והנכבה ממשיכה בכל פעם ששוטר מרביץ לנער ביפו או אדיש לרצח ביפיע.

איימן עודה: היא ממשיכה כאשר בונים יישוב יהודי על הריסותיה של אום אל-חיראן וכאשר ראש ממשלה עבריין מסית נגד ציבור ומנהיגיו הנבחרים.

איימן עודה: הנכבה היא חוק קמיניץ ומתווה פרוור.

איימן עודה: הנכבה היא צנזורה של מחמוד דרוויש.

איימן עודה: בזמן שרבים יציינו שמחה גדולה, אנחנו נציין אסון.

איימן עודה: שמחה וזעם – כמו שני קווים מקבילים שנגזר עליהם לא להיפגש לעולם.

איימן עודה: אבל כל עוד לא תיפגשו, כל עוד תסרבו להבין שהזכות להגדרה עצמית היא לא משחק סכום אפס, לא יהיה שלום, שוויון ודמוקרטיה בלי להכיר בנכבה ולתקן את העוול ההיסטורי.

איימן עודה: יש דרך אחרת, דרך של תקווה ואומץ, שבסופה שוויון אזרחי ולאומי מלא לכולם, שוויון לכל האוכלוסיות המוחלשות ושלום צודק בין שני העמים, בין שתי מדינות עצמאיות ודמוקרטיות.

איימן עודה: עוד נביא את היום שבו יכירו בנכבה ויתקנו את העוול ההיסטורי.

איימן עודה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סונדוס סאלח, ולאחר מכן – אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: אחריו – אנטאנס שחאדה.

יעקב מרגי: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

סונדוס סאלח: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, עם הכניסה שלנו למליאה הונחה לפנינו החלטה בדבר פיצול הצעות חוק-יסוד.

סונדוס סאלח: האמת היא שאנחנו לא רק עם פיצול חוק-יסוד – אנחנו עומדים מול ממשלה אלופה בפיצול: פיצול חוקי-יסוד, פיצול מפלגות, פיצול משרדים, פיצול מגזרים, פיצול אנשים.

סונדוס סאלח: אנחנו נפגשים עם אנשים ומוצאים אנשים שיש את הגרסה של לפני הבחירות ויש את הגרסה של אחרי הבחירות.

סונדוס סאלח: אנחנו פוגשים ממשלה מפצלת בין אישיות ותפקידים: יש את האישיות של ראש הממשלה, ואתם טועים כשאתם אומרים שיש שני ראשי ממשלה.

סונדוס סאלח: יש שני חצאים – יש חצי אחד ויש חצי שני, כי אף אחד מהם לא ממלא תפקיד ואין לו את האומץ לומר "אני ראש ממשלה" או יכול להצליח בתקופה הזאת, בבחירות או בתקופת הקורונה, להגיד שהוא זכאי להיות ראש ממשלה אחד.

סונדוס סאלח: לכן, אנחנו מול שני חצאי ראשי ממשלה.

סונדוס סאלח: אנחנו מול ניסיון לפצל בין משרדים שונים, ושוב העובדים ישלמו מחיר על זה.

סונדוס סאלח: אני רוצה להתייחס לכוונה לפיצול בין זרוע העבודה והרווחה לזרוע הכלכלה.

סונדוס סאלח: מי שישלם על זה מחיר, האוכלוסייה הראשונה שתשלם, היא של עובדי הבניין, שהם קבוצה שבונה לנו בתים, והממשלה כל פעם הורסת להם את החיים.

סונדוס סאלח: עשרות אנשים מאבדים את החיים שלהם באתרי הבנייה, והפיצול הזה של זרוע העבודה בין משרד הרווחה למשרד הכלכלה זה לתת לחתול לשמור על השמנת, זה להפקיר שוב את ביטחונם של עובדי הבניין מאילוצים כלכליים ולא להגביר את האכיפה החוקית והפיקוח עליהם, וזה שוב להפקיר אותם ולגרום לרצח ולעוד הרוגים ועוד קורבנות באתרי הבנייה.

סונדוס סאלח: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ולאחר מכן – אנטאנס שחאדה.

יעקב מרגי: לאחר מכן – יואב סגלוביץ'.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כל אתמול וכל הלילה בילינו אני וחברי הוועדה המיוחדת, אני וחברי עופר, בדיון בהצעת החוק הזאת, שהיא הצעת חוק מבישה שמתנוסס דגל שחור מעליה.

אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו את הביטוי, אדוני היושב-ראש, "ממשלה פריטטית" – שיש למעשה שתי ממשלות ולא ממשלה אחת עם שני ראשים, עם זכות וטו של ראש הממשלה נגד ראש הממשלה החלופי וזכות וטו של ראש הממשלה החלופי על ראש הממשלה הנוכחי.

אוסאמה סעדי: אבל בדבר אחד אין זכות וטו – בכל ההסכם הקואליציוני אין זכות וטו לבני גנץ ולכחול לבן על ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: אתם יודעים במה זה?

אוסאמה סעדי: בסיפוח, בסיפוח שיתחיל ב-1 ביולי.

אוסאמה סעדי: אנחנו יומיים לנכבה של העם שלנו.

אוסאמה סעדי: בסיפוח, דווקא פה בני גנץ ויתר על זכות הווטו שלו והסתפק בכך שראש הממשלה יכול להתייעץ איתו.

אוסאמה סעדי: בשאר הדברים כתוב שעמלו על כך שרוצים לעגן את ההסכם בחוק-יסוד, ודווקא פה ויתר.

אוסאמה סעדי: כמובן, יהיו לנו עוד ימים להתעסק עם החוק הזה, אבל אני רוצה לנצל את הזמן שנותר לי, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה לדבר על מצוקתם של האזרחים הערבים ועל מצוקתן של הרשויות הערביות, שזועקות.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר כמה ימים, בכל הישיבות העלינו את המצוקות של הרשויות הערביות, ובמיוחד עכשיו, כשהן מתמודדות עם נגיף הקורונה, שמטיל עליהן עוד ועוד ועוד מעמסה ועוד נטל כלכלי כבד, והן לא יכולות לעמוד בזה.

אוסאמה סעדי: פנו אלינו ראשי הרשויות, שלחו מכתבים, אדוני היושב-ראש, גם לראש הממשלה, גם לשר הפנים, גם לכחלון, שר האוצר, ועד עכשיו לא קיבלו שום תוספת.

אוסאמה סעדי: והעניין הזה של השיפוי על הארנונה לעסקים, אדוני היושב-ראש – אני רק נותן לך מספר: מתוך 2.8 מיליארד, כמה כל הרשויות הערביות מקבלות?

אוסאמה סעדי: 40 מיליון שקלים, שזה בקושי 2%.

אוסאמה סעדי: כל הפיצוי על הארנונה לעסקים של כל הרשויות הערביות זה כמו של עירייה אחת, של בני ברק: בני ברק מקבלת 12 מיליון שקל מתוך ה-150 מיליון, וכל ראשי הרשויות הערביות מקבלות 11 מיליון.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, המצוקה הזאת היא מצוקה אמיתית.

אוסאמה סעדי: ראשי הרשויות שלחו מכתב ומאיימים להשבית, ואנחנו בעד דרישתם הצודקת.

אוסאמה סעדי: אם יפתחו בשביתה – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: – – אנחנו נהיה הראשונים שנתמוך במאבק הזה, נצא לרחובות ונצא לכבישים ולא נסכים שהחיים הרגילים יימשכו כאשר הרשויות – –

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: – – וגם האזרחים וגם העסקים הקטנים הערביים הם בקריסה.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא נסכים לזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנטאנס שחאדה, אחריו – יואב סגלוביץ', ואחריו – ווליד טאהא.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאז 1998 אנחנו מציינים את יום העצמאות כיום הנכבה.

אנטאנס שחאדה: זה כבר הפך למנהג, מה שנקרא "מסירת אלעודה", שזה צעדה שכל שנה בוחרים כפר הרוס ואנחנו מבקרים בכפר הזה, כל הקולקטיב הפלסטיני בישראל.

אנטאנס שחאדה: זה מנהג של 20 ומשהו שנה.

אנטאנס שחאדה: השנה, לצערנו, בגלל הקורונה גם המנהג הזה יצוין בדרך אחרת, אבל חשוב מאוד שנמשיך לציין את היום הזה, כי זה הפך לחלק מהזיכרון הקולקטיבי, מהנרטיב הקולקטיבי של הפלסטינים בישראל.

אנטאנס שחאדה: ולמה אני אומר את זה?

אנטאנס שחאדה: במיוחד היום, כאשר אני הולך לוועדה המיוחדת לדיון בחוק-יסוד: הממשלה ולדיונים בכנסת בכלל אני שומע אנשים שמתנגדים – בצדק – לשינוי המשטרי, לשינוי החוק, בטיעון שזה מזיק לדמוקרטיה, בטיעון שזה משנה או הופך את ישראל למדינה לא דמוקרטית.

אנטאנס שחאדה: עכשיו, אני תוהה לפעמים – אני באמת רוצה לשמוע אנשים שמגינים על הדמוקרטיה, אני רוצה לשמוע שנלחמים על הדמוקרטיה, אבל אני לא שמעתי אף אחד מהם מדבר על דמוקרטיה מהותית, על מה פירושה של דמוקרטיה, מה זה משטר דמוקרטי.

אנטאנס שחאדה: מדברים על פרוצדורה, על תהליך דמוקרטי, על הרגל או מנהגים, אבל מהות דמוקרטית, מה זה דמוקרטיה, איך זה להיות מדינה דמוקרטית בלי להכיר בעוול שנעשה לחלק גדול מאזרחיה, בלי להכיר בכיבוש – הרי לפני כמה ימים הופתעו פה בכנסת שיש שוחד ואין דמוקרטיה.

אנטאנס שחאדה: עוד חודש או כמה חודשים, כאשר יביאו את הסיפוח, יופתעו שיש כיבוש.

אנטאנס שחאדה: פתאום ידעו: ואללה, יש כיבוש.

אנטאנס שחאדה: אבל מכאן אני אומר לאותם חברי כנסת: זה מצוין להגן על הדמוקרטיה, ונהיה ביחד להגן על הדמוקרטיה, אבל כאשר אני חוזר כמה שנים אחורה, כמעט כל המפלגות והח"כים שעכשיו נלחמים על הדמוקרטיה הצביעו בעד כל החוקים שפגעו בדמוקרטיה בעשר השנים האחרונות, החל בחוק הנכבה, המשך בחוק ועדות קבלה ליישובים קהילתיים – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אנטאנס שחאדה: – – המשך בחוק החרם – אתם זוכרים?

אנטאנס שחאדה: יש דיכוי לחופש של האזרח, דיכוי – –

יעקב מרגי: תודה.

אנטאנס שחאדה: תן לי עשר שניות, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אנטאנס שחאדה: – – דיכוי לחופש הפוליטי, וכמעט כולם הצביעו בעד חוק הלאום.

אנטאנס שחאדה: אי-אפשר, חברים יקרים – – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

אנטאנס שחאדה: אי-אפשר לתמוך בחוק הלאום ולהלין עכשיו על כך שאין דמוקרטיה.

אנטאנס שחאדה: או שתהיו דמוקרטיים – –

יעקב מרגי: תודה.

אנטאנס שחאדה: – – עד הסוף, למען דמוקרטיה מהותית, או שתמשיכו להיות מופתעים כל פעם מחדש.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', אחריו – ווליד טאהא ולאחר מכן – חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

יעקב מרגי: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שאני רואה את הסידור החדש בכנסת, אדוני היושב-ראש, ועכשיו אני רגוע – יש מקום לכולם.

יואב סגלוביץ': אני מוטרד כבר כמה ימים שלא יהיה פה מקום ל-36.

יואב סגלוביץ': עכשיו אפשר גם בשורה השנייה, ככה שיש דברים טובים בקורונה, לא הכול רע.

יואב סגלוביץ': ההסכם הקואליציוני הוא הסכם בין שני אנשים.

יואב סגלוביץ': שני אנשים.

יואב סגלוביץ': אני יושב בוועדה הזאת כבר יומיים, ואני רואה שצד אחד נמצא שם ואני לא רואה את הצד השני.

יואב סגלוביץ': אני מחפש איפה מיקי זוהר – הוא לא שם; חבר הכנסת ניר ברקת – ראיתי אותו מקודם, הוא היה כאן – הוא לא שם.

יואב סגלוביץ': נהיה איזשהו דיון מוזר, חד-צדדי, טענות כבדות משקל, ואין אף אחד.

יואב סגלוביץ': האם באמת שני הצדדים רוצים לקיים את ההסכם, אדוני היושב-ראש?

יואב סגלוביץ': לפי מה שאני רואה, אולי.

יואב סגלוביץ': אולי לא.

יואב סגלוביץ': אולי הם אדישים.

יואב סגלוביץ': אולי יבוא משיח.

יואב סגלוביץ': כמה מילים על תרגום ההסכם.

יואב סגלוביץ': במילה אחת: זה שימוש בסמכות של הכנסת כרשות מכוננת – משתמשים בה עכשיו למימוש הסכם קואליציוני.

יואב סגלוביץ': אז כמה מילים על ההסכם הקואליציוני: ממשלת החילופים – כתוב שכל שר וסגן שר יזדהה כבעל זיקה לראש ממשלה.

יואב סגלוביץ': זיקה זה מונח חדש.

יואב סגלוביץ': מה זו זיקה – חברות?

יואב סגלוביץ': ידידות?

יואב סגלוביץ': יצאו לבלות ביחד?

יואב סגלוביץ': נאמנות?

יואב סגלוביץ': אני מדמה בנפשי: הממשלה החדשה באה, ויש את הצהרת האמונים הרגילה, ואז יבוא השר בעזוז ובכוח ויגיד: אני מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה ולמי שיש לי זיקה אליו – זיקה – ולמלא באמונה את תפקידי למי שאני מחויב אליו בזיקה.

יואב סגלוביץ': מה זו אחריות משותפת?

יואב סגלוביץ': מהי האחריות המיניסטריאלית?

יואב סגלוביץ': האם האחריות היא רק לבעל הזיקה?

יואב סגלוביץ': ומי זיקתו למי?

יואב סגלוביץ': ומה יעשו הזיקיות?

יואב סגלוביץ': הרי אנחנו רואים פה זיקיות רבות בכנסת, שמעבירות זיקה.

יואב סגלוביץ': מהי הזיקה?

יעקב מרגי: רק שלא יעבירו את הזיקה.

ניצן הורוביץ: יש מחלה כזאת – – –

יואב סגלוביץ': סעיף 8 להסכם הקואליציוני אומר: "הצדדים ייתנו זה לזה ביטחונות נוספים לקיום מלא של הסכם זה, ובפרט לעניין הסדרי הרוטציה לתפקיד ראש הממשלה, מ"מ ראש הממשלה" – מה הם ביטחונות?

יואב סגלוביץ': מה זה, הערת אזהרה על הדירה?

יואב סגלוביץ': למשכן את האוטו?

יואב סגלוביץ': להעביר מניות?

יואב סגלוביץ': שטר חוב?

יואב סגלוביץ': עד עכשיו, דרך אגב, הכנסת לא יודעת, לא הניחו מה הן אותן ביטחונות.

יואב סגלוביץ': "כל המינויים למועצות ותאגידים" ייעשו בהסכמה ובחלוקה – כמובן על פי החוק ועל פי הכללים.

יואב סגלוביץ': מה זה, חלוקת שלל?

יואב סגלוביץ': "תיקבענה הוראות נוספות לעניין אבטחת ראש הממשלה החלופי ולמ"מ ראש הממשלה ונושאים הנגזרים מכך דוגמת סידורי דיור, משרד וכל הנגזר מכך", כלומר המחוקק החכם – לא במירכאות – חשב על ראש הממשלה החילופי העתידי, שהוא יהיה חסר בית, ואז באמת אנחנו נדאג לו, כי הוא חסר בית.

יואב סגלוביץ': ללא ספק הצעת חוק מעולה.

יואב סגלוביץ': ממתי סידורי האבטחה נקבעים בהסדר קואליציוני, אדוני?

יואב סגלוביץ': ממתי?

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד לך לסיום משפט אחד אחרון שאולי יתמצת את הכול: בסוף עוד יתברר שהקורונה הגיעה מזיקית שיש לה זיקה לעטלף.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ווליד טאהא, לאחר מכן – חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לא היינו צריכים כל כך הרבה זמן כדי לקבוע שהחלטת הממשלה על הסגר, הסגר הקורונה על היישובים הערביים, הסגר שמתחיל בשעה 18:00, כלומר שעה וחצי לפני שבירת יום הצום, ומסתיים בשעה 03:00, כלומר שעה וחצי לפני תחילת מועד הצום, היא החלטה שגויה, לא נכונה, ויש צורך לבטל אותה לאלתר.

וליד טאהא: החברה הערבית עוברת תקופה כלכלית קשה ביותר.

וליד טאהא: רשויות מקומיות אינן מצליחות לספק שירותים לתושבים, וחלקן אף על סף קריסה.

וליד טאהא: העסקים בחברה הערבית מתמוטטים, וההכרזה על הסגר שיימשך חודש ימים היא טירוף מושלם והזמנה לפשיטת רגל ודאית, ויש לבטל את הגזרה ההרסנית הזאת באופן מיידי.

וליד טאהא: במקום הסגר והגבלות על העסקים צריך להחליט באופן מיידי על החזרת הפעילות העסקית ללא הגבלות זמן, תוך שמירה נוקשה וקפדנית על שימוש במסכות, שמירת מרחק בין אנשים, איסור מגע פיזי, ניקיון, רחיצת ידיים וכו'.

וליד טאהא: החברה הערבית צריכה את השינוי הזה באופן מיידי, צריכה את השינוי הזה היום, צריכה את השינוי הזה עכשיו, ולא בעוד כמה ימים.

וליד טאהא: אני קורא לראש הממשלה לחזור בו מההחלטה על הסגר ביישובים הערביים ולהחזיר את החיים, להחזיר את הפעילות העסקית לאנשים, שמתחילים להתקשות למצוא את מזון היום שלהם, אבל עם זאת, לשמור בנוקשות על כל ההנחיות של בריאות הציבור.

וליד טאהא: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, לאחר מכן – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – בועז טופורובסקי.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא אדבר על החוק – דיברו מספיק, ונראה לי שזה חוק מביש שהוא סידור עבודה וחלוקת כוח וממון ותפקידים – – –

אנטאנס שחאדה: ג'אבר, תגביה את המיקרופון, שנשמע – – –

עופר כסיף: ג'אבר, תגביה את המיקרופון.

יעקב מרגי: סוף-סוף הוא מדבר בנחת.

יעקב מרגי: אתם רוצים רק צעקות.

ג'אבר עסאקלה: יאללה, נתחיל מהתחלה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

ג'אבר עסאקלה: אני אמרתי: לא אדבר על החוק המוצע, כי דיברו מספיק, (אומר בערבית: דיברו די והותר על המשמעות שלו,) והוא חוק של סידור עבודה, חלוקת ממון, כוח ושחיתות בין שני אנשים למען הצרכים האישיים שלהם.

ג'אבר עסאקלה: בזה אני אסתפק לגבי החוק הזה.

ג'אבר עסאקלה: אבל אני רוצה להציג את המצוקה של הרשויות המקומיות הערביות בכלל, ובתוכן גם הרשויות המקומיות הדרוזיות.

ג'אבר עסאקלה: הרשויות המקומיות הערביות, שלמעשה אין להן אזורי תעשייה ומסחר, לא מפוצות על הנזקים כמו שאר היישובים בארץ, ועל כן הן מפוצות במעט מאוד על העניין של איסוף אשפה.

ג'אבר עסאקלה: אבל אנחנו יודעים מתחשיבים של ועד ראשי הרשויות שרק לחודש הרמדאן, כדי לטפל במצוקה בשל הקורונה, הם צריכים 70 מיליון שקל.

ג'אבר עסאקלה: מתוך זה הם מקבלים עד עכשיו 0 שקלים.

ג'אבר עסאקלה: לכן אני חושב שהם הולכים לקראת מאבק.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו כמובן נתמוך בהם.

ג'אבר עסאקלה: לגבי היישובים הערביים הדרוזיים והיישוב הצ'רקסי, אנחנו כבר חודשים – בדצמבר שנה שעברה העלינו את הנושא הזה ודרשנו תוכנית חומש ברורה ליישובים האלה.

ג'אבר עסאקלה: משרד האוצר וראש הממשלה הבטיחו הבטחות ולא קיימו.

ג'אבר עסאקלה: אנחנו היום ארבעה חודשים אחרי דצמבר, וליישובים הדרוזיים אין תקציבים.

ג'אבר עסאקלה: הם עומדים בסכנת סגירה, בסכנה אמיתית של אי-תשלום משכורות ואי-קיום פרויקטים.

ג'אבר עסאקלה: על כן נדרש לטפל בזה באופן מיידי.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שהסוד של מה שנקרא "תוכנית חומש" – צריך עכשיו לחשוף אותו.

ג'אבר עסאקלה: חבר'ה, צריך להפסיק את תוכניות החומש האלה.

ג'אבר עסאקלה: צריך שיהיה תקציב לרשויות המקומיות בבסיס התקציב, בבסיס התקציב, כי אז אפשר להבטיח שהכסף הזה מגיע.

ג'אבר עסאקלה: הבטחות לא מקוימות.

ג'אבר עסאקלה: כל ההבטחות של ראש הממשלה – אנחנו רגילים להבטחות השקר שלו – לא מתקיימות, ועל כן גם היישובים הערביים הדרוזיים וגם היישובים הערביים בכלל, כולם יוצאים למאבק, לשביתה, בקרוב.

ג'אבר עסאקלה: אני מבקש מוועדת הכספים, ממשרד האוצר, ממשרד ראש הממשלה, להתחיל באופן מיידי לטפל בסוגיה הזאת.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, אדוני.

יעקב מרגי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לאחר מכן – חבר הכנסת בועז טופורובסקי, ואחריו – חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להציע שם לממשלה שמתכננים לנו ואמורה לקום אחרי שמחוקקים את החוקים האלה: ממשלת פרנקנשטיין.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה שהחוק הזה מתכוון ליצור היא המפלצת של פרנקנשטיין.

עאידה תומא סלימאן: יצור גדול, בגודל של 2.4 מטר, ליצור הזה יש צורה כללית של בן אדם, אבל כשמסתכלים מאוד טוב רואים – ואני מצטטת – שהעור הצהוב שלו מכסה רק בקושי את השרירים והעורקים מתחת.

עאידה תומא סלימאן: יש לו שער ארוך ושחור – – זה רועש מאוד.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

עאידה תומא סלימאן: – – גולש, ושיניים לבנות כמו פנינה, שנראות מפלצתיות לצד העיניים המימיות שלו, שלהן יש צבע חום-אפרפר, והצבע הכמוש של פניו והשפתיים שחורות.

עאידה תומא סלימאן: ככה נראית הממשלה הזאת והחקיקה המופרעת שמנסים להעביר כדי להקים אותה –יצור ענק ומעוות, גיבוב של איברים בגדלים שונים, מבעיתה, מפלצתית.

עאידה תומא סלימאן: כמה מהמילים שממשלת פרנקנשטיין מכניסה ללקסיקון שלנו: זיקה, ראש ממשלה חלופי, חוק נורבגי מקפץ.

עאידה תומא סלימאן: איזה עוד עיוותים ימציאו המשפטנים של כחול לבן כדי להציל את נתניהו?

עאידה תומא סלימאן: אבל בהסכם הזה ובחקיקה להקמת ממשלת פרנקנשטיין הזאת אין שום התייחסות לחירום: אין התייחסות למצוקה של מיליון ו-200,000 מובטלים, או לעצמאים שלא מקבלים מענה, לשירותי הרווחה שלא יודעים איך להתמודד עם המשבר או למספר המתרבה של משפחות הנופלות מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: ממשלת פרנקנשטיין מעוניינת רק להציל את נתניהו, למנוע ממנו את הדיון ולהפיח חיים בממשלה שלו, ההולכת ודועכת.

עאידה תומא סלימאן: היום פורסם שממשלת נתניהו כבר פרסמה 70 תקנות לשעת חירום – מספר שיא שלא היה מאז קום המדינה בכל מצבי החירום שהוכרזו עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אבל כחול לבן מתכננת רק להמשיך את המגמה הזאת של חיסול כוחה של הכנסת, רמיסת מערכת החוק ודיקטטורה של הרוב.

עאידה תומא סלימאן: ממשלת פרנקנשטיין, שהיא ממשלה של הסיפוח ושל ההון, היא מסוכנת, אבל אנחנו נציב לה אופוזיציה עיקשת.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: ממשלת נתניהו הייתה חסרת תעודת כשרות, ומי שטענו להיות אלטרנטיבה נתנו לה את תעודת הכשרות.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בועז טופורובסקי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, סלאם עליכום, רמדאן כרים.

סמי אבו שחאדה: אני שואל את עצמי: למה אנחנו בדיון הזה?

סמי אבו שחאדה: מאוד פשוט, ורבים גם השיבו לפניי שבני ג' לא סומך על בני נ' ובשביל זה צריך לחוקק חוקים.

סמי אבו שחאדה: אין פתרון בחוק הקיים.

סמי אבו שחאדה: צריך לשנות להם את החוקים, כי שני האנשים לא סומכים אחד על השני.

סמי אבו שחאדה: לא סומכים אחד על השני, אבל הם רוצים להקים ביחד ממשלה – שזה מסכן בכלל את כל הציבור וכל המדינה.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, כמו שאנחנו יודעים במתמטיקה, כבוד היושב-ראש, הקו הקצר בין שתי הנקודות הוא הקו הישר שעובר דרכן.

סמי אבו שחאדה: ברגע שאתה לא יכול ללכת ישר ואתה הולך סחור-סחור, זה לא הקו הקצר וזה לא הקו הישר.

סמי אבו שחאדה: זה הקו של גנץ ונתניהו, שממציאים לנו פה חוק שלא קיים – לא קיים אפילו בספר החוקים של הדמוקרטיה היהודית הבעייתית, ולא בשום ספר של דמוקרטיה בכל מקום אחר בעולם.

סמי אבו שחאדה: לכן גם היועצים המשפטיים מתקשים מאוד בישיבה בדיון ואין להם תשובות לחברי הכנסת.

סמי אבו שחאדה: אז מה קורה?

סמי אבו שחאדה: אנחנו עוברים להליך שהוא מאוד טכני, כמו שכבוד היושב-ראש עכשיו עושה פה במליאה.

סמי אבו שחאדה: זה הופך להיות דיון שאנשים לא צריכים להקשיב; אנשים לא צריכים לדון פה ולנסות להשפיע אחד על השני.

סמי אבו שחאדה: זה פשוט דיון טכני, כמו הדיון בוועדה עצמה שדנה בחוק.

סמי אבו שחאדה: יש שם גם יושב-ראש שמנהל את כל הדיון באיזושהי בריונות שקשה להאמין שדבר כזה קורה בפרלמנט.

יעקב מרגי: הצלחתם להביא כמה שינויים, לא?

סמי אבו שחאדה: אתה לא מבין בכלל מה קורה שם.

סמי אבו שחאדה: הוא מחליט מתי להפסיק, מתי להתחיל, למי כן, למי לא, וכל הזמן עוצר את הדיון כדי לעבור לדברים אחרים.

סמי אבו שחאדה: אין היגיון במליאה: אפשר להתחיל עם נאומי דקה ואז לעצור את נאומי הדקה; להתחיל דיון בחוק ואז להפסיק את הדיון בחוק.

סמי אבו שחאדה: וכל זה למה?

סמי אבו שחאדה: כל זה כי כולם מבינים שכל מי שעסוק בתהליך הזה ומנסה להוביל אליו מנסה להכשיר את השרץ.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, ניחא החילונים רוצים להכשיר את השרץ, אבל גם הדתיים והחרדים רוצים להכשיר את השרץ?

סמי אבו שחאדה: אבל אלה כבר התרגלו לגור איתו.

סמי אבו שחאדה: הם חיים איתו כבר המון זמן, עם השרץ הזה, אז הם לא צריכים להכשיר אותו, כי הם כבר התרגלו, אפילו החרדים והדתיים שבהם, שעם השרץ הזה אפשר לחיות.

סמי אבו שחאדה: ועכשיו הוא כבר לא שרץ – הוא יכול להיות אפילו רב אצלם.

סמי אבו שחאדה: החוק הזה לא רק שהוא מסוכן לנו, אנחנו, הוא מסוכן למדינה, הוא מסוכן לחברה.

סמי אבו שחאדה: כשמחוקקים חוק-יסוד חושבים צעד אחד קדימה – מה יקרה אם לא יסתדרו?

סמי אבו שחאדה: חוקקתם את החוק הזה ואין קואליציה, חוקקתם את החוק הזה ואין ממשלה – מה יקרה לממשלה הבאה?

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

סמי אבו שחאדה: מה, אנחנו נבוא כל פעם ונצביע על שני ראשי ממשלה, על שני שרים, שני סגני שרים, שני חברי כנסת, אחד שימלא את מקומו של השני?

יעקב מרגי: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: תחשבו קצת יותר קדימה.

שלמה קרעי: אל תדאג, יש לך ארבע שנים – שלוש שנים לשבת באופוזיציה.

יעקב מרגי: מי זה עם מיקרופון?

יעקב מרגי: מי זה?

סמי אבו שחאדה: אין לי שאיפות אחרות.

יעקב מרגי: חברי הכנסת ביציע, לא לקרוא קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אתם מחוברים לרמקול.

שלמה קרעי: לא שומעים.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: בעת הזאת – להתאפק.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת שנוכחים כאן ואלה שבחדרים, אנחנו מתקרבים לזמן ההצבעה.

יעקב מרגי: אי לכך נא להתחיל לתפוס את מקומותיכם במליאה, כי ייקח לכם זמן למצוא את המקום ולהתרגל אליו.

יעקב מרגי: הסדרנים יבואו ויסייעו בידכם.

יעקב מרגי: כמובן, ההצבעה תהיה אלקטרונית.

יעקב מרגי: ההצבעה תהיה אלקטרונית ולא שמית, לכן להתכונן ולתפוס את המקומות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יבגני סובה, ולאחר מכן – חבר הכנסת עודד פורר.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, לפני שאתה פותח שעון, הערה קטנה בקשר לוויכוח האידיאולוגי שלך עם אלכס קושניר.

יעקב מרגי: אני לא – רק הזכרתי לו את הסרטונים שלו.

יעקב מרגי: אין לי ויכוח איתו בכלל.

יבגני סובה: לא, באמת, שמעתי היום ששר הפנים ביקש – – –

יעקב מרגי: אדוני, בוא, בוא, דבר איתי אחר כך ביציע.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות, ברשות.

יבגני סובה: לא, חצי משפט.

יבגני סובה: תן לי לפרגן לך, תן לי לפרגן לך.

יעקב מרגי: אל תפרגן לי, אחר כך תפרגן לי, לא על חשבון – – –

יבגני סובה: אני בעד העיקרון "חיה ותן לחיות".

יבגני סובה: אני בעד הדבר הזה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: רק חבל שחלק מהאוכלוסייה החרדית לא ישמעו בטלוויזיה ש-67% מהציבור לא מרוצים משר הבריאות ליצמן.

יבגני סובה: זה, ככה, הערה, אבל אני בעד העיקרון "חיה ותן לחיות".

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: אנחנו בעוד כמה שעות, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ניכנס ליום הזיכרון, ואנחנו נשמע הרבה על מנהיגות, כי מנהיגות זה מה שמאפיין את טובי בנינו.

יבגני סובה: את המילה מנהיגות שומעים גם בתקופת הבחירות – אדוני, זה מפריע לי, יש פה רעש.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: בבקשה.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: בתקופת הבחירות המילה הכי נפוצה בקמפיינים היא המילה "מנהיג": מנהיג חזק, מנהיג בטוח, מנהיג עם ניסיון, מנהיג עם ערכים וכו' וכו'.

יבגני סובה: לא, הם לא שומעים, הם ממשיכים לדבר.

יעקב מרגי: שומעים אותך היטב.

יעקב מרגי: בבקשה, תרים את המיקרופון אליך.

יבגני סובה: בין שזה מנהיג מפלגה – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

יעקב מרגי: בבקשה.

יבגני סובה: דווקא כשמדברים על מנהיגות, פתאום מתחילים לדבר.

יבגני סובה: אני לא מצליח להבין את זה.

יבגני סובה: מנהיגות זה משהו שצריך לאפיין את כולנו, לא קשור קואליציה או אופוזיציה.

יעקב מרגי: לא פשוט.

יעקב מרגי: כדאי שחברי כנסת – עכשיו זה על חשבוני – כדאי שחברי הכנסת שסובלים כאן כשמפריעים להם, גם כשהם יושבים ביציע יביאו זאת בחשבון.

יעקב מרגי: העולם הוא הדדי, מה לעשות.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: לא אליך, אני מדבר אליו.

יבגני סובה: אני מסכים איתך במאה אחוז.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אני מחזיר לך את הקריאות.

יבגני סובה: אז בקשר למילה "מנהיג" – וזה לא משנה אם זה מנהיג מפלגה, מנהיג חברתי או מנהיג מדינה – אם נפתח מילון, או יותר נכון היום – אנחנו אוהבים ויקיפדיה – אז מה אנחנו מקבלים?

יבגני סובה: "מנהיגות היא יכולתו של אדם או קבוצת אנשים להוביל אנשים אחרים אל עבר מטרה משותפת" – שימו לב – "במינימום סמכות".

יבגני סובה: אתם קולטים?

יבגני סובה: מינימום סמכות.

יבגני סובה: הרי זה כל ההבדל בין מנהיגות לסמכות, בדיוק הפער שמגדיר את המושג מנהיג.

שלמה קרעי: זה בדיוק ליברמן.

יבגני סובה: לא ביקשתי את ההערות שלך.

יעקב מרגי: ביקשנו בלי קריאות ביניים.

יעקב מרגי: תתחשבו.

יבגני סובה: אני – תקשיב – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: אז תרד ליציע, תרד למליאה.

יעקב מרגי: תתאפק עכשיו.

יבגני סובה: אגב, יש להם יתרון.

יבגני סובה: התקינו להם שם רמקולים, ואנשים יחשבו שהם עומדים על הדוכן.

יעקב מרגי: אל תנצלו את זה.

יעקב מרגי: מספיק.

קריאה: אבל מותר לנו לקרוא קריאות ביניים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: אם העם הולך אחריך ואתה יודע שהוא איתך, אתה צריך מינימום סמכות, כי העם איתך.

יבגני סובה: אתה גם לא זקוק לשום חוק, ובטח שאתה לא זקוק למושגים כמו "זיקה לראש הממשלה".

יבגני סובה: למה בחוק שאנחנו דנים בו – וגם אתמול דנו בחוק הזה – למה בחוק הזה אין זיקה לצניעות, זיקה לחיסכון, זיקה ליושר אישי, זיקה לאמון הדדי?

יבגני סובה: הרי הולכים להנהיג את המדינה.

יבגני סובה: אין את זה בחוק הזה.

יבגני סובה: אני לא יודע למה, אין לי תשובה.

יבגני סובה: אולי למישהו מהנוכחים יש תשובה לזה – אבל בלי סיסמאות.

יבגני סובה: ובכל זאת אני חייב להגיד שהחוק הזה הצליח לעשות משהו שאין בכנסת למעלה משנה ובאמת באמת לאחד, באמת לאחד את הנוכחים בבית הזה, ואני תכף אני אסביר למה אני מתכוון.

יבגני סובה: אני מתכוון שהרוב הגדול של הבית הזה מקווה שהחוק הזה ייפול בבג"ץ, ובזה החוק הזה מאחד את הנוכחים בבית הזה.

יבגני סובה: האופוזיציה בטוחה שהחוק לא יעבור.

יבגני סובה: חלק נכבד מהקואליציה בונה על זה שהחוק ייפול בבג"ץ.

יבגני סובה: קשה להיפרד מכל כך הרבה תיקים כשמדובר על קבוצה – אני לא אוהב להשתמש במילה "אופורטוניסטית", אבל אין לי מילה, אין לי הגדרה אחרת.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יבגני סובה: כשאתה נפרד מהתיקים ונותן כל כך הרבה תיקים לקבוצה אופורטוניסטית שלמעשה הבטיחה משהו לבוחרים שלה ולא קיימה, אז זה צורם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

יבגני סובה: חצי משפט, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: אני כבר מסיים.

יעקב מרגי: בבקשה.

יבגני סובה: ולכן, בשבוע הבא אל תתפלאו אם אנשים יתחילו להוציא מהבוידעם את כל השלטים עם המושג "מנהיג חזק" – –

יעקב מרגי: תודה.

יבגני סובה: – – "מנהיג עם ערכים", "מנהיג עם יושרה", כי אנחנו נתכונן לבחירות רביעיות.

יבגני סובה: אני מקווה שלא נגיע לזה.

יבגני סובה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר, ולאחר מכן – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יעקב מרגי: יוסף.

יעקב מרגי: אתה רואה, עבר זמן מאז שהיית אצלי בוועדה, שהייתי איתך בוועדה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת מאיר כהן, אם הוא יהיה נוכח, אחרי יוסף ג'בארין.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ערב יום הזיכרון.

עודד פורר: אני לא חושב שראוי בכלל לנהל את הדיון הזה בשעה כזאת ואנחנו מוכרחים את הדיון הזה בשעה כזאת, ולכן אני לא אתייחס לחוק.

עודד פורר: התייחסנו לחוק הזה מספיק, אמרנו כבר מספיק בגנותו.

עודד פורר: אני אתייחס לחרפה – לחרפה שמתחילה בזה שלא מאפשרים כינוס של ועדת הכספים ביום חמישי.

עודד פורר: את יודעת, חברת הכנסת ברק – וחבר הכנסת מיכאל ביטון – הרבה אנחנו עובדים בוועדת הכספים כדי לאשר הלוואות לעסקים קטנים, ואנחנו מבקשים להגדיל את הקרן, ובאמת נידרש לזה.

עודד פורר: היינו אמורים להידרש לזה ביום חמישי, אבל אצה הדרך עד כדי כך פה בעניין של החקיקה הזאת, שגם ביום חמישי לא יתקיים דיון בוועדת הכספים, כי הקדימו את המליאה לשעה 09:00.

עודד פורר: גם ביום חמישי לא יהיה אפשר לעשות את הדיון הזה.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: כי את הסכם הקואליציוני שלכם החלטתם שאתם צריכים לעגן בחקיקת-יסוד, וזה צריך לבוא בערב יום הזיכרון.

עודד פורר: עשיתם הסכם קואליציוני.

עודד פורר: נעשו הרבה מאוד הסכמים קואליציוניים.

עודד פורר: תקימו ממשלה ותחוקקו את החוקים שלכם בזמן הקמת הממשלה.

עודד פורר: אני לא מצליח להבין את הטירוף הזה שבערב יום הזיכרון מחזיקים את כל הכנסת כאן, כולל אתמול בערב, עם כל מה שהיה עם המשפחות השכולות.

עודד פורר: וחשוב לכם גם לקיים את הדיון ברוויזיות אחרי המליאה, ולהחזיק את כולם, כי שכחתם שלפחות – כך אני חשבתי – ערב יום הזיכרון ויום הזיכרון הם קווים אדומים; שאחרי הצוהריים הכול נעצר וכולם מתאחדים עם הנופלים ועם זכרם וכל אחד עם החברים שלו או המשפחות שלו ואנשים שהוא מכיר והלוחמים שלחמו לצידו והחיילים שלו.

עודד פורר: וכאן אני חייב לומר ולהעביר מכאן מסר, כי הוא לא נמצא כאן – יושב-ראש הכנסת לא נמצא בדיונים האלה.

עודד פורר: פעם אחר פעם במליאה הוא מתחמק מהם, הוא שולח לכאן אנשים אחרים.

עודד פורר: הוא לא מגיע.

עודד פורר: הוא לא עומד במלוא גובהו ואומר: זה הכי חשוב עכשיו להעביר את החקיקה הזאת, בערב יום הזיכרון.

עודד פורר: לכן אנחנו צריכים לעשות את זה עכשיו ולהגיד לו, לרמטכ"ל לשעבר, שברח מהדיון הזה, ולשאול אותו לאן הוא יוליך את החרפה של מה שקורה כאן בימים האחרונים.

עודד פורר: ואולי בפרפרזה על דברים שכתב נתן אלתרמן, שפשוט מבטא יותר טוב – וקצת שניתי את חלקם: לאן תוליכו את החרפה.

עודד פורר: לאן תוליך את החרפה, חבר הכנסת בני גנץ?

עודד פורר: כי בעפר תבוא ואין ממנה מחבוא, וביאור תצלול כמטיל ואין ממנה מציל, ודרוך תשכב על המשמר ותזכור כל זאת ותאמר: לנשכחים ירווח, ולחיים ירפא, וארץ עוד תחליף קֵיצה וגם חורפה.

עודד פורר: אבל לאן, לאן תוליך את החרפה?

עודד פורר: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף.

עודד פורר: אני רק אציין, אדוני, שאנחנו, כמובן, לא נישאר כאן להשתתף בהצבעה.

עודד פורר: כפי שסוכם, חשבנו שיסיימו כאן את הדיונים בשעה 16:00.

יעקב מרגי: תודה.

עודד פורר: אנחנו כן נמתח את הקו האדום הזה בין ימים רגילים לערב יום הזיכרון ויום הזיכרון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין, לאחר מכן – חבר הכנסת מאיר כהן, ואם הוא לא יהיה נוכח – חברת הכנסת היבה יזבק.

יעקב מרגי: כן, יוסף ג'בארין.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לצעוק את צעקתם של ראשי הרשויות המקומיות הערביות, שנאלצים בימים הללו להתמודד עם מצוקה כלכלית קשה ביותר, שמאיימת בעצם לחסל גם את הכלכלה המקומית ביישובים הערביים וגם להביא לקריסתם הטוטלית, אם לא תהיה העברה של תקציבים ומשאבים משמעותיים ליישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: יו"ר הוועד הארצי של ראשי הרשויות המקומיות הערביות פנה השבוע לראש הממשלה ולשרים הרלוונטיים – שר הפנים ושר האוצר ושר הרווחה – והתריע שהשלטון המקומי הערבי יצטרך לקיים שביתה ללא הגבלה, החל בתחילת השבוע הקרוב, החל ב-3 במאי, אם לא יועברו לרשויות הערביות התקציבים הנדרשים והנחוצים כל כך כדי להתמודד עם המשבר הנוכחי.

יוסף ג'בארין: שיעור האבטלה ביישובים הערביים כיום הוא מעל 40%.

יוסף ג'בארין: העסקים נסגרים בזה אחר זה.

יוסף ג'בארין: המצב שנוצר אינו מאפשר גביית הכנסות עצמיות, שהן בעיקר הכנסות ממגורים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה גם להביע לא רק את האכזבה העמוקה של ראשי הרשויות ושל הציבור הערבי אלא גם את המעשה שלא ייעשה.

יוסף ג'בארין: אני מתייחס להסכם שנחתם בין השלטון המקומי לבין האוצר שהקצה כ-3 מיליארדים לרשויות המקומיות, לשלטון המקומי.

יוסף ג'בארין: 3 מיליארדים.

יוסף ג'בארין: מה היה חלקן של הרשויות הערבית?

יוסף ג'בארין: 47 מיליונים, שזה פחות מ-2%.

יוסף ג'בארין: התקציב שקיבלו כל היישובים הערביים, יותר ממיליון ורבע אזרחים, שווה פחות או יותר לתקציב שקיבלה העיר אילת.

יוסף ג'בארין: במצב הזה אי-אפשר כמובן לתפקד; אי-אפשר לספק את השירותים ההכרחיים והבסיסיים לתושבים; אי-אפשר לתמוך בהם; אי-אפשר לנהל את משבר הקורונה ולהיאבק בנגיף.

יוסף ג'בארין: לכן אני מקריא לכם את הסיכום של ועד ראשי הרשויות המקומיות, שהופנה – אמרתי – לראש הממשלה, שככל שהממשלה לא תיתן מענה הולם על הדרישות, ראשי הרשויות המקומיות הערביות רוצים להשבית – אנחנו רוצים להשבית איתם – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נא לסיים, בבקשה.

יוסף ג'בארין: – – את כל הרשויות המקומיות הערביות, לרבות מערך החינוך, אם החינוך יחזור – –

יעקב מרגי: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: – – החל ביום ראשון.

יוסף ג'בארין: אני מתריע כאן על הקריסה המאוד-מסוכנת הזאת בתקופת המשבר – –

יעקב מרגי: תודה.

יוסף ג'בארין: – – ועל הצורך שכל שרי הממשלה, הממשלה כולה וראש הממשלה יעבירו בהקדם ובאופן מיידי את התקציבים הנדרשים, לפני שזה יהיה מאוחר מדי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת היבה יזבק.

יוסף ג'בארין: אני מחזק את ידיהם של ראשי הרשויות המקומיות הערביות, ואדוני – –

יעקב מרגי: גם אנחנו.

יוסף ג'בארין: – – ואדוני היו"ר, בדיוק, אני מצפה גם ממך לעמוד לצד הרשויות הללו.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת יזבק, ולאחר מכן, אם תהיה כאן – חברת הכנסת אורנה ברביבאי, ואם לא – חבר הכנסת מנסור עבאס, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: אם לא, אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת יאיר גולן.

קריאה: נולדה לו בת.

יעקב מרגי: מזל טוב שיהיה לו.

יעקב מרגי: נא לצלצל.

יעקב מרגי: חברי הכנסת ששומעים אותנו כאן, בפרוזדורים ובחדרים, אנחנו נקיים הצבעה על הודעת הפיצול בהצבעה אלקטרונית.

יעקב מרגי: לכן, נא להגיע למליאה ולתפוס את מקומותיכם ביציעים, מי שצריך ביציעים, ומי שצריך – באולם המליאה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, יש משהו מאוד אבסורדי בדיונים שמתקיימים בימים האחרונים בכנסת, בכך שנוצר מצב שיש לפנות את המקום רק לדיונים בעניינים של חוק הרוטציה וההסכם הקואליציוני, כאילו אין נושאים חשובים אחרים בעולם ובמדינה ואין קורונה.

היבה יזבק: אפילו חוקים שנוגעים בקורונה ישירות נמשכו אתמול מתוך המליאה.

היבה יזבק: הדיונים שמתקיימים כאן סביב הדמוקרטיה – שיש הרבה חלקים כאן שמופתעים שהמהלכים האנטי-דמוקרטיים – הם באמת מפתיעים אותי באופן אישי.

היבה יזבק: הלב של הדיון הדמוקרטי זה באמת המהות של איזו ממשלה תקום בעקבות הסכם כזה או אחר.

היבה יזבק: המהות של ההסכם הזה היא המשך הכיבוש, הסיפוח, המשך הגזענות, השחיתות.

היבה יזבק: האמת, בין זה לבין דמוקרטיה אין כלום.

היבה יזבק: זה לא קשור אפילו בדמוקרטיה.

היבה יזבק: דמוקרטיה וכיבוש לא הולכים ביחד, וערכים דמוקרטיים לא ניתנים לפיצול.

היבה יזבק: אז או שזה דמוקרטיה עד הסוף או שזה כיבוש עד הסוף.

היבה יזבק: אי-אפשר – לא הולכים ביחד.

היבה יזבק: אי-אפשר ללכת עם ולהרגיש בלי.

היבה יזבק: זה לא הולך ככה.

היבה יזבק: אנחנו רואים שהמהלכים האנטי-דמוקרטיים האלה לא רק נוגעים למדיניות הפוליטית הכללית, הם גם נוגעים לחיי היום-יום של האזרחים הערבים בתוך המדינה.

היבה יזבק: אומנם הממשלה מנסה באופן מאוד אקטיבי לאכוף את כל התקנות שקשורות בקורונה, היא מפעילה תוכנית חירום, אנחנו רואים את השוטרים מציבים מחסומים ונותנים גם דוחות וכו', וזה טוב.

היבה יזבק: אבל מצד שני, כבר נרצחו 17 אזרחים ערבים מתחילת השנה.

היבה יזבק: רק היום, לפני שעתיים, היה בנצרת ירי.

היבה יזבק: ביום שבת תשעה אזרחים חפים מפשע נפגעו, ובאותו יום גם עוד שניים בקלנסווה ועוד אחד בעארה.

היבה יזבק: בואו, תפעילו את הדמוקרטיה גם כלפי האזרחים הערבים.

היבה יזבק: איפה התפקיד של המשרד לביטחון הפנים?

היבה יזבק: התפקיד של המשטרה?

היבה יזבק: אנחנו רוצים לאכוף את החוק בכל מה שקשור לסיום התפשטות נגיף הקורונה, אבל גם כלפי נגיף הפשיעה בחברה, ובחברה הערבית במיוחד.

היבה יזבק: שאף אחד לא ישלה את עצמו: לא הקורונה וגם לא רמדאן יפסיקו מעצמם את הפשיעה.

היבה יזבק: זה התפקיד של המשטרה, אך ורק של המשטרה.

היבה יזבק: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן גינזבורג, יו"ר הוועדה המיוחדת, אתה רוצה לסכם?

איתן גינזבורג: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה אלקטרונית.

יעקב מרגי: זו הפעם הראשונה שאנחנו מצביעים במבנה הזה של פיזור חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אני מבקש הבנה.

יעקב מרגי: אנא, שכל אחד יתפוס את מקומו.

יעקב מרגי: אני אתן שהות.

יעקב מרגי: אני מקווה שלא יהיו תקלות, אבל אם יהיו תקלות אני אורה למזכירת הכנסת לעשות הצבעה שמית.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת, כולכם יושבים במקומותיכם מול המסכים?

יעקב מרגי: אני רואה שהתשובה היא כן פה.

יעקב מרגי: אני נותן דקה להתארגנות.

יעקב מרגי: נא לסייע לחבר הכנסת שמולי לתפוס את מקומו.

יעקב מרגי: הינה, הסדרן יסייע בידך.

איציק שמולי: הייתם שמים אותי מחוץ למליאה – – –

יעקב מרגי: גם אני שם, אל תדאג.

יעקב מרגי: האנשים הטובים נמצאים שם, כנראה.

יעקב מרגי: סדרנים, נא להוביל אותו למקומו.

יעקב מרגי: הוא הראשון.

יעקב מרגי: הוא היה מוכן להישאר שם קבוע, גם אחרי הקורונה.

יעקב מרגי: טוב, אנחנו ניגשים להצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הודעת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד.

יעקב מרגי: מי שמצביע בעד – הוא בעד הודעת הוועדה המיוחדת.

יעקב מרגי: זו הפעם הראשונה, לכן נעשה זאת בסבלנות.

יעקב מרגי: גם חבר הכנסת מקלב – נא לסייע בידו.

יעקב מרגי: טוב, חברי הכנסת, אני עובר להצבעה.

יעקב מרגי: בבקשה, ניגשים להצבעה.

יעקב מרגי: בבקשה, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה – 43 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הוועדה המיוחדת בדבר פיצול הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ממשלת חילופים) נתקבלה.

יעקב מרגי: בעד – 43 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שההודעה אושרה.

יעקב מרגי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

קריאה: תודה על שיתוף הפעולה.

יעקב מרגי: אני מודה לחברי הכנסת על ההבנה ועל שיתוף הפעולה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אבי ניסנקורן, תתכונן למסירת ההודעה למטה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית הסוציאליסטית של סרי לנקה בדבר העסקה זמנית של מטפלי בית סרי לנקים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: הודעה ליושב-ראש הוועדה המסדרת, בבקשה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הריני מתכבד להודיע על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (ממשלת חילופים).

אברהם (אבי) ניסנקורן: מטעם סיעת ימינה, במקום חברת הכנסת איילת שקד יכהן חבר הכנסת מתן כהנא.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ד' באייר התש"ף, 28 באפריל 2020, בשעה 10:55.

יעקב מרגי: שימו לב – 10:55.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להיות מוכנים לצפירה בדיוק ב-11:00.

יעקב מרגי: ישיבה זו נעולה.