ישיבת מליאה, כנסת 22, פרוטוקול מספר 18, 2019-11-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ט בחשוון התש"ף, 27 בנובמבר 2019.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 24, של חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: התוכנית הלאומית למניעת אובדנות.

יולי יואל אדלשטיין: רק אתמול ציינו כאן בכנסת את המאבק בתופעת האובדנות, ולצערי, אנחנו עדיין ממשיכים באותו נושא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, נכבדי סגן השר, ב-2019 הועברו למשרדך כ-18 מיליון שקלים לטובת תוכנית למניעת אובדנות.

אילן גילאון: כ-4 מיליון ש"ח מהסכום שהועבר למשרדך טרם הועבר למשרדי הרווחה והחינוך, מה שמונע היערכות לטיפולים פרטניים, טיפול בחריגים, אירועי הנצחה ופעילות מניעה.

אילן גילאון: ברצוני לשאול: מדוע לא הועבר הכסף?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת גילאון, משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בטיפול בתופעת האובדנות.

יעקב ליצמן: להפחתת שיעורי ההתאבדויות יש ערך אנושי מהמעלה הראשונה, וטיפול בתופעה אף יכול לחסוך מיליארדי שקלים בשנה למשק.

יעקב ליצמן: לשם כך הוקמה במשרד היחידה למניעת אובדנות, אשר מפעילה ומתכללת את התוכנית הלאומית למניעת התאבדויות.

יעקב ליצמן: בהתאם להחלטת מנכ"ל משרד הבריאות, ולאחר גיבוש תוכנית עבודה רב-שנתית בשיתוף משרד החינוך, הועברה במהלך חודש יוני התחייבות חשב משרד הבריאות למשרד החינוך בגובה של 4 מיליון שקל, דבר המאפשר למשרד החינוך לקדם את הפעילות בנושא זה בדומה למצב שבו התקבל התקציב בפועל.

יעקב ליצמן: בהתאם לכך, הבקשה להעברת התקציב במזומן למשרד החינוך הוכנסה לפניית ה"בין גגות", מה שנקרא, שמתגבשת בימים אלו.

יעקב ליצמן: לעניין העברת תקציב למשרד הרווחה – לתוכנית לסיוע ולטיפול בבני משפחה אשר יקיריהם התאבדו יש חשיבות רבה, בפרט בשל הסיכון הגבוה להתאבדות נוספת במשפחה.

יעקב ליצמן: משרד הרווחה אמון על תחום זה וקיבל לכך תקציב ייעודי ממשרד הבריאות בשלוש השנים האחרונות.

יעקב ליצמן: לצערי, נוכח הקיצוץ התקציבי החל על תקציבי משרד הבריאות, יש משמעויות הנגזרות גם על התוכנית הלאומית למניעת התאבדויות, לרבות התוכנית לסיוע לבני המשפחה.

יעקב ליצמן: בהתאם לכך, הקיצוץ התקציבי חל גם עליה.

יעקב ליצמן: ברצוני לציין כי מתוך הכרת חשיבות הפעילות, משרד הבריאות תקצב את הצעדה שהתקיימה ביום חמישי האחרון, שקיימה עמותת בשביל החיים, אשר הוקמה כידוע על ידי משפחות המתאבדים כדי להגביר את המודעות לנושא ולצמצם את מקרי ההתאבדויות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אילן גילאון, וגם חבר הכנסת מיכאל ביטון יכול לשאול שאלה נוספת.

אילן גילאון: אדוני, אם זה ככה, אז איך מסתבר שאותו תסריט של אי-העברת תקציב היה בשנה הקודמת?

אילן גילאון: כמעט אותו דבר.

אילן גילאון: מה קרה פה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל ביטון, רצית לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, אתה בקי בפערים בבריאות בנגב.

מיכאל ביטון: אנחנו שומעים שמועות רבות על בית חולים חדש, שאנחנו לא יודעים מתי הוא יקום, בכמה הוא מתוקצב ובאילו לוחות זמנים.

מיכאל ביטון: במיוחד הדבר צורב כאשר רוב השירות בנגב מסופק על ידי קופת חולים כללית – כ-70% מהמרפאות ו-100% בית חולים.

מיכאל ביטון: איך יכול להיות שאותה קופת חולים מספקת במרכז מספר רופאים ואחיות כפול ממספר הרופאים והאחיות שהיא מספקת בנגב?

מיכאל ביטון: האם אפשר לשים עין על הפערים האלה באותה קופה, בשירות לציבור?

מיכאל ביטון: ומה הם לוחות הזמנים והמימון לבית החולים הנוסף?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת גילאון, לצערי, כל שנה מטילים על משרד הבריאות פלאט 1, פלאט 2, פלאט 3, פלאט 4.

יעקב ליצמן: אז מתוך הפלאטים האלה, לצערי, מה אני עושה?

יעקב ליצמן: אני עושה לכל אחד את הפלאט שלו; לכל סעיף תקציבי כמעט אני עושה את הפלאט שלו, ולכן זה נגזר גם מזה.

יעקב ליצמן: אין לי עצה, לצערי.

יעקב ליצמן: הנושא חשוב.

יעקב ליצמן: אני משתדל להעביר כל שנה, אבל כל שנה יש לי כמה פלאטים.

יעקב ליצמן: נדמה לי שהשנה היו ארבעה או חמישה פלאטים.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ביטון, חד-משמעית בית חולים הולך לקום בבאר שבע.

יעקב ליצמן: זה בשלבים.

יעקב ליצמן: הכול הולך כשורה: המקום, התקציב.

יעקב ליצמן: הכול בסדר, אין שום בעיה בזה.

יעקב ליצמן: יהיה מכרז.

יעקב ליצמן: אני לא מתערב במכרזים, אני חייב להגיד לך את זה, אבל השכל אומר – אני אומר שהשכל אומר שאי-אפשר שכל בית חולים יהיה מאותו סוג של בית חולים כפי שקיים.

יעקב ליצמן: דהיינו, אם קיימת בבאר שבע קופת חולים, אני רוצה שהחדש – שיהיה, אגב, על שם הנשיא פרס – יהיה ממשלתי.

יעקב ליצמן: ככה אני רוצה.

יעקב ליצמן: אין ראיה שאני אקבל את זה.

יעקב ליצמן: אני מניח שיהיו לי ויכוחים עם האוצר, כי אני לא חושב שצריך לתת גם אותו לקופת חולים כללית – גם את זה וגם את זה.

יעקב ליצמן: זו דעתי האישית.

מיכאל ביטון: לוחות זמנים להקמה יש?

יעקב ליצמן: יש.

יעקב ליצמן: זה הולך בצעדים נורמליים, יפה.

יעקב ליצמן: לא צריך שום התערבות, הכול הולך בסדר.

יעקב ליצמן: אין עיכובים כרגע.

יעקב ליצמן: אם לא הבחירות, אם לא כל הסיפורים האלה כרגע, הייתי עושה מזמן טקס הנחת אבן הפינה ופתיחה של זה, אבל כמובן כרגע זה לא הזמן, אז לא נעשה את זה.

יעקב ליצמן: אבל בעיקרון אני חושב שהכול בסדר.

יעקב ליצמן: לאחרונה אפילו קיבלתי עדכון מראש העיר.

יעקב ליצמן: דיברתי איתו.

יעקב ליצמן: אני לא רואה שום בעיה ברגע זה.

מיכאל ביטון: והשירותים בתוך הקופה?

מיכאל ביטון: הפערים בין המרכז לנגב באותה קופה?

יעקב ליצמן: זה דיון אחר בכלל, על הפערים וההבדלים.

יעקב ליצמן: יש פערים, אני לא אשקר לך.

יעקב ליצמן: לצערי, יש פערים.

יעקב ליצמן: הפערים מצטמצמים, חד-משמעית, חד-משמעית מצטמצמים, לטובה, וזה טוב.

יעקב ליצמן: אני לא יודע, יש כל מיני פרסומים אחרים, אבל מצטמצמים הפערים בין הפריפריה למרכז.

יעקב ליצמן: זה טוב.

יעקב ליצמן: זה מצוין.

יעקב ליצמן: אנחנו גם מקפידים לתת שירותים שלא היו בפריפריה, לפתוח אותם בפריפריה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לך גם על זיו – אף שהיו כל מיני בעיות, בסדר שם, ומתקדמים כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אותו דבר פתחנו סיעוד בכרמיאל, ועוד כמה דברים.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לפרט את כל הדברים.

יעקב ליצמן: זה שווה דיון לעצמו – אני מוכן לדיון הזה – אבל עושים את הצעדים.

יעקב ליצמן: כמובן, הכול תלוי במה שיהיה לי בתקציב לשנת 2020.

יעקב ליצמן: היה לי הסכם עם ראש הממשלה ושר האוצר שאנחנו נעלה ב-0.5% את מס הבריאות.

יעקב ליצמן: זה יביא 3 מיליארד שקל, וזה יאפשר למשרד הבריאות לפתח כל מיני דברים: מיונים ציבוריים, חדרי ניתוח חדשים – הכול; את סל התרופות להגדיל ל-700.

יעקב ליצמן: בוא נראה מה יהיה, מי תהיה הממשלה, מה יהיה בממשלה ומה יהיה הכסף.

יעקב ליצמן: אני מבין שזו בעיה לא פשוטה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרת, קודם שיהיו ראש ממשלה ושר אוצר, אחר כך נחשוב איתם על ההסכמים.

מיכאל ביטון: אולי יש לנו 3 מיליארד לתת לו, אם ימנע את הבחירות.

יולי יואל אדלשטיין: בעזרת השם.

יעקב ליצמן: אני פוחד שהם יגידו – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: זה בדיוק – אין לנו לתת לו.

יולי יואל אדלשטיין: זה באחריות שלנו.

יעקב ליצמן: אני פוחד שגידו שבינתיים המצב קשה, עוד שלושה חודשים, אז אין.

יעקב ליצמן: גם לזה אני מוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 25, של חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: סייעות והסעות לילדי השילוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ילדי השילוב זכאים להסעה ולסייעת.

בפועל בצהרונים אין סייעות, ובמוסדות המוכרים שאינם רשמיים גם אין הסעות בחנוכה ובחודש יולי, דבר המונע מהם להשתתף בלימודים ואף עלול לסכן את שלומם.

ברצוני לשאול: מה בכוונת משרד החינוך לעשות על מנת להביא לפתרון הבעיה?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת והשואל הרב אשר, בהמשך לפסיקת בג"ץ השילוב קבע משרד החינוך כללים להסעת תלמידים משולבים.

מאיר פרוש: בהתאם לכך, הסעות ילדי השילוב מאושרות בהתאם למערכת השעות הרשמית בכיתה שבה לומד התלמיד ובהתאם לימי הלימוד המאושרים על ידי המינהל הפדגוגי, מה שאנחנו יודעים בשפה – 1 בספטמבר עד 30 ביוני, לא כולל חגים וחופשות.

מאיר פרוש: בקשר למוכר שאינו רשמי, משרד החינוך משתתף בהסעות ילדי השילוב במהלך השנה לפי לוח החופשות של משרד החינוך.

מאיר פרוש: לבתי ספר שמקבלים אישור להאריך את שנת הלימודים או לקיים ימי לימוד מחוץ ללוח החופשות הרשמי, האישור מותנה בכך שהמשרד אינו משתתף בעלויות התוספתיות כמו שמירה והסעות.

מאיר פרוש: מקומות שמתקיימים בהם בתי ספר של החופש הגדול זכאים להסעות.

מאיר פרוש: באשר להפעלת סייעות בצהרונים, זוהי סוגיה מוכרת שאנו מנסים להביא לפתרונה מזה זמן.

מאיר פרוש: בשלב זה מפתח התקצוב של הצהרונים, שמאושר ומתוקצב על ידי משרד האוצר, אינו כולל תקציב ייעודי להפעלת סייעות בצהרונים.

מאיר פרוש: הסייעות מלוות את התלמידים בשעות הלימודים, ולא במסגרת הצהרון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב אשר, וגם לחבר הכנסת ינון אזולאי.

אדוני סגן השר, אני לא כל כך הבנתי.

למיטב ידיעתי – אשאל את זה אחרת:

האם יש הבדל בהסעות לבתי ספר בחופשת חנוכה או בחופשות אחרות?

האם יש הבדל בהסעות לילדי החינוך המיוחד בין החינוך הרשמי, הממלכתי, לבין המוכר שאינו רשמי?

למיטב ידיעתי, לפחות לפי מה שהגיע אליי, יש הבדל.

אני לא הבנתי כל כך את התשובה עם הפילוח של החופשות.

השאלה: האם יש השוואת תנאים?

ואני אומר את זה במיוחד – כמו שאתה יודע, ואתה שותף איתנו למאבק הזה, בנושא השוואת התנאים של ילדי המוכש"ר בחינוך מיוחד, מה שנמצא כרגע לפתחו של בית המשפט.

לצערי הרב, משרד החינוך ענה היום, לפי מה שהתפרסם, תשובה מקוממת על כך שהוא עדיין צריך ללמוד את הנושא.

בינתיים הילדים האלה יסבלו.

זה דבר אחד.

לגבי הצהרונים, אני מבין שהסוגיה היא באמת סוגיה כללית, לכל המגזרים, אבל מי שמכיר ויודע, ילד של חינוך מיוחד שנמצא במסגרת ואושרה לו סייעת בשעות הלימודים הסטנדרטיות, לא סתם אושרה לו הסייעת; יש בזה צורך פדגוגי, צורך נפשי, כדי לקדם את הילד.

ולהשאיר אותו בצהרון בלי סייעת – א.

זה מסוכן; ב.

זה לא נכון, זה בזבוז זמן, זה פחות מבייביסיטר.

לכן צריך לראות איך העניין הזה יובא לטיפול ולהכרעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: האמת, אדוני היושב-ראש, סגן השר, חברי חבר הכנסת הרב יעקב אשר נגע בזה, ואני רק אחדד.

ינון אזולאי: הבוקר פורסם בתוכניתו של צרור בגלי צה"ל – דורון קדוש הוא הכתב לחינוך, והוא מסר שהמדינה מבקשת לדחות את התקציב למוכש"ר בעוד שנה.

ינון אזולאי: אני שואל: הרי הבטיחו לנו כבר ב-2020 שהגננות ייכנסו, שהילדים האלה לא יפסידו.

ינון אזולאי: מה יהיה?

ינון אזולאי: האם נכון שגם משרד החינוך דורש את זה?

ינון אזולאי: זה דבר שבעצם אתה אומר לגננות ולילדים: לכו תסבלו עוד שנה, ואני ממש מצר על זה.

ינון אזולאי: הייתי מבקש רק להדגיש: זה בתוכנית של רינו צרור.

ינון אזולאי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי השואלים וחברי הכנסת, אני לא שמעתי את התוכנית של רינו צרור בגלי צה"ל, רק אמרו לי שמיודענו חבר הכנסת יאיר לפיד מאוד מחזק את ילדי החינוך המיוחד של המגזר החרדי, והוא טוען שלא יכול להיות מצב כזה שפוגעים בילדי החינוך המיוחד, אז אני שמח על כך שיאיר לפיד, בשעות ובימים שהוא מנסה לתפוס כותרות, מנסה גם לומר שהוא דואג לילדי החרדי.

מאיר פרוש: אני רק שואל מדוע הוא לא עשה את זה כשהוא היה שר האוצר ומדוע הוא תמיד, השכם והערב, מתקיף את הציבור החרדי והוא לא אומר מה שאנחנו לפחות אומרים כשאנחנו מנהלים משא ומתן.

מאיר פרוש: חבר הכנסת הרב יעקב אשר, כחבר בסיעת יהדות התורה, יודע שאנחנו, במשמרת הקצרצרה של הבחירות בד' בניסן, בחירות 2019, סיבוב ראשון, במשא ומתן אמרנו לאוצר: למה ילד חינוך מיוחד שנולד להורים חרדים צריך לסבול ולא לקבל את כל מה שמקבל ילד חריג במגזר הכללי?

מאיר פרוש: והאוצר אמר: אבל זה מה שיש לנו.

מאיר פרוש: ואנחנו אמרנו: אנחנו מלינים על עצם התקציב כפי שהוא מוגש.

מאיר פרוש: למה בחינוך המיוחד יש הבדל בין ילד לילד?

מאיר פרוש: אז זה טוב למשא ומתן קואליציוני, ולעמוד במשא ומתן קואליציוני לקבל את זה – ואני מבין גם את הכאב שמובא כאן.

מאיר פרוש: אני עניתי דבר אחד: עד כמה שאני מכיר את זה – וגם אמרתי לך קודם, לפני שעליתי לדוכן, שאנשיי המיומנים ליבנו את זה שוב.

מאיר פרוש: אני יודע לומר כך: שמה שיש בממלכתי ובממלכתי-דתי יש למוכר שאינו רשמי.

מאיר פרוש: אבל באותם ימים שמאושרים לפי המינהל הפדגוגי, שהם לא בדיוק תואמים את הימים שבמוכר שאינו רשמי, החרדי לומדים, כי אנחנו לומדים יותר מאשר – אני לא יודע אצל בנות, אבל אצל בנים בוודאי שאנחנו לומדים יותר; אנחנו לומדים גם ביולי, ואנחנו לא מתחילים דווקא ב-1 בספטמבר – אולי השנה זה יצא כיוון שהיה א' אלול.

מאיר פרוש: זה בכל מה שקשור להסעות.

מאיר פרוש: אני יודע שאני נתקל בבעיות דווקא אצל ילדים במוכר שאינו רשמי שההורים שלהם מחפשים מסגרת ביידיש, ויש על זה ויכוח במשרד: יידיש כן מוכר או לא מוכר כשפה שצריכים לעזור להורים?

מאיר פרוש: וגם שם, אם יש הורים שהם דוברי יידיש והילד, אולי, אם הוא מבין משהו, אז הוא מבין את זה ביידיש, אז הוא מסכן.

מאיר פרוש: אז גם בשביל המסכן הזה צריכים לתת?

מאיר פרוש: בזה אני יודע שיש בעיות.

מאיר פרוש: אם אתה יודע על דברים ספציפיים במוכר שאינו רשמי לגבי ההסעות שלא בימים שמוכרים על ידי המינהל הפדגוגי – אז זה משהו אחר.

מאיר פרוש: אם הם בימים שלא מוכרים על ידי המינהל הפדגוגי ובכללי, כשבממלכתי ובממלכתי-דתי לא לומדים, יכול בהחלט להיות שיש בעיה.

מאיר פרוש: אני יודע לומר לך – אתה יודע, הרי תמיד אני אוהב לספר גם מה שהיה בהיסטוריה.

מאיר פרוש: אני מכיר מכתבים זועמים של שרי החינוך לראשי החינוך העצמאי: איך אתם מעיזים ללמוד יותר מאשר בחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי?

מאיר פרוש: והיו צריכים להיאבק על זה.

מאיר פרוש: פעם לא נתנו את זה.

מאיר פרוש: היום נותנים ללמוד.

מאיר פרוש: אם יש הסעות – אני לא יודע.

מאיר פרוש: לגבי הצהרונים, הבנת נכון.

מאיר פרוש: הבעיה היא לאו דווקא במוכר שאינו רשמי אלא עמדה כללית של האוצר, שהם לא רוצים לקחת על עצמם את המטלה הזאת – לא רוצים, או שהם יגידו: לא יכולים.

מאיר פרוש: אני לא מצוי בכל מה שמתחלק בקופה הציבורית כדי לומר לך אם זה מוצדק או לא מוצדק.

מאיר פרוש: מכאן אני – – –

קטי קטרין שטרית: סגן השר – – –

מאיר פרוש: רק רגע.

מאיר פרוש: מכאן אני חוזר לחבר הכנסת ינון אזולאי.

מאיר פרוש: אנחנו לא בסיעה אחת, אבל הרב יעקב אשר יודע שאני חושב שמי שיהיה כסגן שר החינוך וייצג את המגזר החרדי צריך לבקש – אם זה מיהדות התורה ואם – צריך לבקש.

מאיר פרוש: אין מצב שנותנים תשובות לבג"ץ בלי שסגן השר מודע לכך.

מאיר פרוש: אז אתה שואל אותי:

מאיר פרוש: האם העמדה – אני לא יודע עד כמה זה עבר במסננת של השר.

מאיר פרוש: בוודאי שזה לא עבר את סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: גם אם נניח שזו המציאות, לא הייתי מסכים שככה ייכתב.

מאיר פרוש: בבקשה, איך אתם כותבים כאלה דברים?

מאיר פרוש: למה שילדים חריגים יסבלו עוד שנה?

מאיר פרוש: אבל זה דיון למשא ומתן קואליציוני.

קטי קטרין שטרית: זה הרבה יותר חמור.

קטי קטרין שטרית: זה הרבה יותר חמור, כי מדובר ברפורמה שעברה את החוק – אופק חדש.

קטי קטרין שטרית: מה שההחלטה הזאת באה ואומרת זה שאופק חדש מוציאה את הילדים של החינוך המיוחד של המוכר שאינו רשמי, פשוט מוציאה אותם.

קטי קטרין שטרית: היא מבדילה בין ילד לבין ילד, וזה מה שחמור.

מאיר פרוש: אני שמח שחברת הכנסת שטרית משתתפת בוויכוח, ואומר לך שהמגזר החרדי בכלל לא נמצא באופק חדש.

מאיר פרוש: הוא לא נמצא שם, אז השערורייה היא עוד יותר גדולה.

קטי קטרין שטרית: אבל כשרוצים – – –

מאיר פרוש: את רוצה להיכנס ליהדות התורה?

מאיר פרוש: הרב גפני תמיד היה מציע – –

קטי קטרין שטרית: לא, לא – – –

מאיר פרוש: – – לעוד חברים שייכנסו ליהדות התורה.

קטי קטרין שטרית: במקרה הזה רוצים.

מאיר פרוש: טוב שבליכוד תגידי את הדברים האלה, שידעו שפוגעים בחרדים בכל מצב.

יולי יואל אדלשטיין: רשמנו שמקבלים – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – נשים ביהדות התורה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר, אני מאוד מודה לך על התשובות המפורטות, כרגיל.

מאיר פרוש: יש לי עוד שאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: יש, אתה נשאר איתנו על הדוכן על מנת להמשיך ולהשיב על שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: הפעם שאילתה דחופה מס' 28, של חבר הכנסת אחמד טיבי: העיכוב בהנפקת תעודות בגרות והפגיעה בעתידם של סטודנטים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי סגן השר, משרד החינוך הבטיח להנפיק תעודות בגרות בנובמבר – התעודה גופה.

אחמד טיבי: לקראת סוף נובמבר, כלומר עכשיו, אין עדיין תעודות, לא הונפקו.

אחמד טיבי: הדבר פוגע בעתידם של הסטודנטים הערבים דווקא, שנמצאים באוניברסיטאות בחו"ל, לרבות אוניברסיטאות – –

מאיר פרוש: שכם וג'נין.

אחמד טיבי: – – פלסטיניות בשכם ובג'נין.

אחמד טיבי: ההנהלות – –

מאיר פרוש: אתה צריך – – –

אחמד טיבי: – – אמרו להם – – –

מאיר פרוש: אתה צריך להיצמד לטקסט, לכן אני עזרתי לך.

אחמד טיבי: אני צמוד לטקסט.

אחמד טיבי: אתה – –

מאיר פרוש: לא, לכן עזרתי לך.

אחמד טיבי: – – תהיה צמוד לתעודות.

אחמד טיבי: אמרו להם: בלי תעודות אתם תסולקו מהאוניברסיטה.

אחמד טיבי: על סמך ההבטחות שלכם.

אחמד טיבי: הכיצד?

אחמד טיבי: האומנם?

אחמד טיבי: עד מתי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: השואל כותב כך: הכיצד, מתי יונפקו התעודות – כי אני הולך לענות, שידעו שחבר הכנסת אחמד טיבי שואל – והאם תיפתר הבעיה שאנחנו פוגשים כל שנה?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת והשואל חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: כן, כן.

מאיר פרוש: מדי שנה – קודם כול קצת לספר מה – מדי שנה מסיימים את לימודיהם כ-110,000 בוגרי כיתה י"ב.

מאיר פרוש: עם סיום הלימודים, ולאחר פרסום ציוני בחינות הבגרות בסוף אוגוסט, מתחיל תהליך שבסיומו מופקות תעודות הבגרות ונשלחות באמצעות שליח לבתי הספר.

מאיר פרוש: תהליך זה כולל: 1.

מאיר פרוש: השלמת נתונים עבור הבוגרים.

מאיר פרוש: זהו תהליך שמבוצע במהלך החודשים ספטמבר ואוקטובר, ובמסגרתו מתקבלים מבתי הספר ציוני הערכה חלופית, ציונים פנימיים – לא ציוֹנים, ציונים פנימיים – ציוני בחינות מעשיות וכדומה.

מאיר פרוש: תהליך זה הכרחי משום שרבים מהתלמידים לא זכאים לתעודה בשל אי-דיווח על רכיב כזה או אחר, ולא מפני שלא מילאו את כל החובות המוטלות עליהם.

מאיר פרוש: זה דבר אחד שכלול בתהליך.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: ביצוע חישוב הזכאות לבוגרים.

מאיר פרוש: זהו תהליך המבוצע במהלך החודשים נובמבר-דצמבר, ובשלב זה נדרשים בתי הספר לאשר באופן סופי את נתוני הבוגרים טרם הפקת התעודות.

מאיר פרוש: מה אמרתי פה?

מאיר פרוש: ביצוע חישוב הזכאות לבוגרים.

מאיר פרוש: זהו תהליך המבוצע במהלך החודשים נובמבר-דצמבר.

מאיר פרוש: בשלב זה נדרשים בתי הספר לאשר באופן סופי את נתוני הבוגרים טרם הפקת התעודות.

מאיר פרוש: במסגרת זו בתי הספר בודקים את נתוני התלמידים הלא-זכאים ומאשרים את תקינות הנתונים, ולא פחות חשוב מכך – בעיקר לבוגרים המבקשים ללמוד במכללות ובאוניברסיטאות בחוץ לארץ – בתי הספר נדרשים לטייב את תעודות התלמידים – חבר הכנסת טיבי, אני מבקש שתשמע.

מאיר פרוש: בתי הספר נדרשים לטייב את תעודות התלמידים הזכאים.

מאיר פרוש: במקרים אלו התלמידים נדרשים לבחור אם הם מעוניינים להשמיט מקצוע מורחב עודף אשר עשוי לפגוע להם בממוצע האוניברסיטאי, לבחור רמה במתמטיקה או אנגלית במקרים שבהם נבחנו ביותר מרמה אחת ועוד.

מאיר פרוש: דבר שלישי, בתום הטיפול בטפסים האישיים מופקות התעודות, בתחילת חודש דצמבר, ונשלחות לבתי הספר.

מאיר פרוש: בתי הספר שסיימו לטפל בטפסים האישיים מקבלים את התעודות מייד בתחילת חודש דצמבר; בתי הספר שטרם סיימו מקבלים את התעודות רק לאחר סיום הטיפול בבוגרים.

מאיר פרוש: יודגש כי על פי בקשת ראשי המגזר הערבי תרגם אגף הבחינות את כל אישורי הבגרות וגיליונות הציונים לשפה הערבית עבור בוגרים במגזר הערבי העתידים ללמוד באוניברסיטאות בשכם ובג'נין.

מאיר פרוש: הגיליונות גם נושאים חיתום דיגיטלי.

מאיר פרוש: יתרה מזאת, בתחילת חודש ספטמבר, בשיתוף הממונה על המגזר הערבי במשרד, אסף האגף את נתוני הבוגרים מהמגזר אשר מבקשים לצאת ללמוד בחוץ לארץ והופקו להם אישורי זכאות שהם קבילים ושווי ערך ותוקף לתעודת בגרות.

מאיר פרוש: הטענה שהתעודות מעוכבות מדי שנה אינה ברורה למשרד כלל ועיקר.

מאיר פרוש: אם יואיל חבר הכנסת לעיין ברשומות, ימצא כי בעבר הלא-רחוק, לפני כשנתיים, תעודות הבגרות הופקו במהלך החודשים ינואר-פברואר.

מאיר פרוש: בסיפה של הדברים נחזור ונציין כי הבוגרים צוידו בראשית ספטמבר באישורי זכאות – כמו שאמרתי קודם, שווי ערך לתעודות בגרות – וכעת אנו עסוקים במשרד בטיוב הנתונים טרם הפקת תעודות הבגרות, מהלך בעל חשיבות רבה לעתידם של הבוגרים.

מאיר פרוש: זה מה שיש לי לענות, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי מבקש לשאול שאלה נוספת.

אחמד טיבי: מכובדי סגן השר, שמעתי רבות את הביטוי "אומת סטרטאפ", סטרטאפ ניישן.

אחמד טיבי: במקביל אני התחלתי לטפל בנושא מאז שגדעון סער היה שר החינוך, אחר כך שי פירון ושרים נוספים.

אחמד טיבי: וכל הזמן אומרים: עובדים על הנפקת התעודה, התעודה גופה, ואולי בשנה הבאה; יש בעיות של מחשוב בהנפקת התעודה.

אחמד טיבי: אדוני אומר שהמצב יחסית טוב השנה, כי פעם הנפיקו בינואר-פברואר.

אחמד טיבי: עכשיו אתה אומר שמנפיקים בדצמבר, למרות שהבטיחו לי באופן אישי שזה יהיה בנובמבר.

אחמד טיבי: האוניברסיטאות לא יכולות לחכות למחלקות במשרד החינוך, הן חיכו חודשיים.

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה לספר לך, אדוני: ברשות הפלסטינית מנפקים את התעודות גופן, של התאוג'יהי, בספטמבר-אוקטובר; בקונגו-ברזוויל – באוקטובר; בפינלנד – באוקטובר; בנורבגיה – בספטמבר.

אחמד טיבי: בסטרטאפ ניישין מחכים לדצמבר.

אחמד טיבי: יכול להיות, אדוני, שמישהו לא אכפת לו מהסטודנטים הערבים כי הם לא מתגייסים לצבא ואז הם ניגשים לאוניברסיטאות אחרי י"ב?

אחמד טיבי: יכול להיות שזאת הסיבה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך רוצה להוסיף משהו?

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: אני חושב שחבר הכנסת טיבי רצה לבטא את הכאב.

מאיר פרוש: אני אמרתי שמשרד החינוך הנפיק תעודה שהיא שוות ערך לתעודת בגרות כדי שיוכלו להציג את זה באוניברסיטאות.

מאיר פרוש: אבל את מה שאתה רצית לומר, חבר הכנסת טיבי – המסר נשמע טוב.

מאיר פרוש: לא אומר שזה מתקבל, אבל הוא נשמע טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך – – –

מאיר פרוש: הוא נשמע טוב, אני אפילו לא מנסה – – –

אחמד טיבי: אנחנו רוצים פתרון בקרוב.

אחמד טיבי: האישור לא מקובל על האוניברסיטאות.

אחמד טיבי: מישהו – – –

מאיר פרוש: אתה יודע מה, אני מעל הדוכן מוסר את מה שמשרד החינוך אומר: שזה שווה ערך לתעודת בגרות.

מאיר פרוש: אם אתה יודע להגיד לי שלא, אני רוצה לקבל – –

אחמד טיבי: אבל היא לא.

מאיר פרוש: – – אני מבקש לקבל את זה, מבקש לקבל מסמך שאומר: אדוני היקר, סטודנט זה וזה במקום זה וזה, הצגת בפנינו את התעודה הזאת.

מאיר פרוש: היא לא שווה בעינינו.

מאיר פרוש: תביא לי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר נהרי ישיב על שאילתה דחופה מס' 17, מאת חבר הכנסת אלכס קושניר.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: אזור עדיפות א' לעיר אשקלון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קושניר, נא לקרוא את נוסח השאילתה כפי שמופיע אצלך.

אלכס קושניר: אדוני סגן השר, השר שלך, אריה דרעי, ביקר באשקלון בתאריך 12 בנובמבר 2019 והבטיח בפומבי שאשקלון תקבל הטבות שלהם זכאים יישובי עוטף עזה.

אלכס קושניר: אז ברצוני לשאול שתי שאלות: 1.

אלכס קושניר: מה תכלול התוכנית ומה תקציבה? 2.

אלכס קושניר: בתוך כמה זמן התוכנית הזאת תיושם?

אלכס קושניר: תודה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007, מגדיר את אזור קו העימות הדרומי בטווח של 7 קילומטר בלבד מגדר המערכת המקיפה את רצועת העוטף.

משולם נהרי: העיר אשקלון מחוץ להגדרה, כאמור.

משולם נהרי: כידוע לכם, ארגוני הטרור בעזה אינם פועלים על פי הגדרה זו, ובכל סבב לחימה בשנים האחרונות העיר אשקלון סופגת אש קשה, הפוגעת בתושבי העיר ובתפקודה של הרשות.

משולם נהרי: ב-7 בנובמבר 2019 קיים ראש הממשלה דיון שעסק בתמיכה הממשלתית בעיר אשקלון בהשתתפות שר הפנים אריה דרעי, לאור החשיבות הגבוהה שרואים ראש הממשלה ושר הפנים במתן מענה הולם וראוי למצוקתה.

משולם נהרי: בדיון האמור הורה ראש הממשלה לממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה לפעול לתיקון חקיקה שיכלול את העיר אשקלון, להשוותה ליישובי העוטף.

משולם נהרי: חשוב לומר כי במהלך השנים נוצר פער עצום בעל משמעויות כלכליות בין העיר אשקלון לבין יישובי העוטף בכל הנוגע לתמיכה הממשלתית, שכן רשויות העוטף זוכות לתמיכה ממשלתית במגוון רחב של תחומים, לרבות מרכזי חוסן, תקציבי סיוע ועוד, ואילו העיר אשקלון אינה זכאית לתקציבים אלה.

משולם נהרי: בלי להיכנס לתהליך תיקון החקיקה המדובר שעליו הורה ראש הממשלה במטרה לצמצם ככל הניתן את הפער האמור, אני רוצה לציין כי חבר הכנסת ינון אזולאי הניח הצעת חוק המבקשת לכלול את עיריית אשקלון בתחום השירות של הרשות לפיתוח הנגב כדי שהרשות תוכל לתמוך באמצעות משאביה בעיר אשקלון ללא דיחוי נוסף.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלכס קושניר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלכס קושניר: אדוני סגן השר, אני לא יודע מה אתה עשית היום בלילה, אבל אני היום בלילה קמתי לאזעקה ורצתי לחדר לקחת את הבת שלי לממ"ד, כמו עוד עשרות אלפי תושבי אשקלון.

אלכס קושניר: ואז קמתי בבוקר לבוקר שמח, כי זו הייתה אזעקת שווא, אז הסברתי לבת שלי שהחרדה שלה הייתה חרדת שווא ובעצם היא לא צריכה לפחד והיא צריכה לקחת דוגמה מתושבי שדרות והעוטף, ושצריך לפחד רק מאזעקות אמת וצריך להרטיב בלילה רק מאזעקות אמת.

אלכס קושניר: ראש הממשלה בנימין נתניהו ביקר במהלך מערכת הבחירות באשקלון והבטיח את אותם דברים.

אלכס קושניר: הוא גם הבטיח להקים את מרכז החוסן באופן מיידי, ואגב, עד היום הוא לא קם.

אלכס קושניר: ולכן, זה ששר הפנים אריה דרעי מגיע באמצע סבב הלחימה ומבטיח דברים שהוא יודע שכרגע אי-אפשר לקיים – כי מה שאתה אמרת, והתוכנית שאתה הנחת היום, אי-אפשר לקיים אותה, כי לא ענית לי מה תכלול התוכנית, מה יהיה תקציבה ומתי היא תיושם.

אלכס קושניר: אז אני אומר לכם, אתם עוסקים בפופוליזם במקום לעסוק בלהסיר את האיום הצבאי מתושבי אשקלון.

אלכס קושניר: אני הנחתי הצעת חוק מאוד מאוד פשוטה שאומרת שצריך להגדיר את אשקלון כעיר תחת איום מיידי ואז לתת לה את כל ההטבות.

אלכס קושניר: אריה דרעי אמר שאין פה קואליציה ואין פה אופוזיציה, אז אני מבקש ממך שתתחייב, לפחות בשם הסיעה שלך, שאתם תתמכו בחוק הזה.

אלכס קושניר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: האם סגן שר הפנים רוצה להוסיף משהו לתשובתו?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני הייתי רוצה להוסיף, כי היה פה איזשהו נאום חשוב מאוד, ואני מתאר לעצמי שהוא מכוון לאיזשהו מקום.

משולם נהרי: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת קושניר, אני מבין לרגשותייך, אבל אתה חבר כנסת חדש ועדיין אינך בקי בחקיקה, וחשוב לדעת שאף אחד לא יכול לתת צ'קים, גם לא ראש הממשלה וגם לא שר ולא אף אחד.

משולם נהרי: יש איזשהו תהליך חקיקה ובתהליך חקיקה הדבר – – –

אלכס קושניר: להקים מרכז חוסן זו לא חקיקה, זו החלטה, וראש הממשלה הבטיח את זה לשווא.

אלכס קושניר: אל תתלה את הכול בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: תאמין לי, אני אולי חבר כנסת חדש, אבל הייתי מנכ"ל משרד, ואני יודע איך התהליכים עובדים, אז זה שאני חדש לא אומר שאני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קושניר, אתה כבר שאלת.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע סגן שר הפנים עונה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע התשובה היא של סגן שר הפנים.

משולם נהרי: יהיה לך עוד זמן ללמוד את החקיקה, ואז הטונים ירדו ותתחיל לחשוב לפני שאתה אומר את הדברים.

משולם נהרי: בתהליך חקיקה – – –

עודד פורר: עם כל הכבוד, זו לא תשובה של סגן שר.

עודד פורר: עם כל הכבוד, תענה תשובה לעניין.

עודד פורר: אל תענה תשובה: תחשבו לפני שאומרים.

עודד פורר: ידעתם להבטיח מצוין.

אלכס קושניר: להקים מרכז חוסן זה עניין של החלטה.

אלכס קושניר: איזה סוג של חקיקה?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אתם מעוניינים לשמוע התייחסות של סגן השר?

אלכס קושניר: זו לא התייחסות לכלום, אדוני היושב-ראש, באמת.

אלכס קושניר: היא לא קשורה.

עודד פורר: אדוני, היה ראוי שתעיר לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: לא אתה ולא אני, חבר הכנסת פורר, לא כתבנו לו את הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא עונה מה שהוא מוצא לנכון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אני מציע לך להקשיב עד הסוף.

משולם נהרי: תהליך החקיקה – רק אז אתה יכול להעריך ולקבוע מה העלויות ומתי, אבל אתה לא יכול לעקוף – – –

עודד פורר: שטויות.

משולם נהרי: שטויות, שטויות, למי שלא יודע.

משולם נהרי: רק אז אתה יכול להעריך בדיוק מתי.

משולם נהרי: בינתיים אנחנו יודעים שאנחנו עדיין לא מצליחים להביא לפה – להעביר שום הצעת חוק, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים.

אלכס קושניר: אז מה שאתה אומר בעצם זה ששר הפנים שלך הגיע לאשקלון ושיקר לתושבים.

אלכס קושניר: הוא אמר שזה הולך לקרות מייד – – –

משולם נהרי: הוא לא שיקר.

משולם נהרי: הוא לא יכול לעשות את זה בלי חקיקה.

משולם נהרי: על מה אתה מדבר?

יולי יואל אדלשטיין: אתם יכולים בבקשה להמשיך את הוויכוח הזה – – –

משולם נהרי: את הצעת החוק שלך העברת?

משולם נהרי: על מה אתה מדבר?

משולם נהרי: אתה יכול לתת בלי להעביר הצעת חוק?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הפנים, הבנו, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתם רוצים להמשיך להתווכח אפשר לעשות את זה מחוץ למסגרת הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, תושב אשקלון, יש לומר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 26, מאת חבר הכנסת מנסור עבאס, בנושא תמ"ל 1043 עראבה, העתקת קו חשמל בעל מתח גבוה.

אוסאמה סעדי: ביקשתי שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אז חבר הכנסת סעדי, מכיוון שזה היישוב שלו – הוא גם תיקן אותי – יקבל שאלה נוספת.

אלכס קושניר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, אנחנו עברנו לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: היישוב עראבה מחכה לתשובה של סגן השר.

יוליה מלינובסקי: יש לנו פה ויכוח.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שיש לכם ויכוח, אבל אנחנו רוצים להמשיך בסדר-היום.

אלכס קושניר: אני מנסה להגן על תושבי אשקלון.

אלכס קושניר: אתם לא יודעים להסיר את האיום מצד אחד ואתם יודעים להבטיח הבטחות שווא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קושניר, אמרתי לך, אני רוצה לשמוע את תושב אשקלון סגן השר יצחק כהן, אבל אני לא מצליח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יצחק כהן: קושניר, קמת בלילה?

יצחק כהן: התעוררת בלילה?

יצחק כהן: גם אני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנסור עבאס, בבקשה.

יצחק כהן: וחזרת לישון?

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה, אתם עושים צחוק?

יולי יואל אדלשטיין: להוציא אתכם מהאולם?

יולי יואל אדלשטיין: נו, באמת.

עודד פורר: אבל מה הקשר לחבר כנסת חדש?

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, שב, תפסיק את הוויכוח הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מנסור עבאס.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, התוכנית שמפקיעה – – –

יצחק כהן: אני לא שומע את השאילתה, קושניר.

מנסור עבאס: חברים, אולי לכבד גם את עראבה; גם סח'נין וגם דיר חנא, לא רק עראבה, אוסמה.

יצחק כהן: לא רק אשקלון.

מנסור עבאס: לא רק אשקלון, כן.

מנסור עבאס: התוכנית שמפקיעה 666 דונם מסח'נין, עראבה ודיר חנא אושרה לאחרונה על ידי הוותמ"ל למרות שהוצעו חלופות.

מנסור עבאס: עלות התוכנית עומדת על מיליארדי שקלים, וקיימות התנגדויות של מאות תושבים, שלוש רשויות מקומיות, חברת החשמל וועדת התכנון המקומית.

מנסור עבאס: ברצוני לשאול: מדוע משרדך לא מאמץ את החלופות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה אדוני, בבקשה, סגן שר האוצר, תשובתך.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: תודה, חבר הכנסת מנסור עבאס.

יצחק כהן: תחילה נבין שהתוכנית בעראבה, תמ"ל 1043, עדיין לא אושרה, אוקיי?

יצחק כהן: עדיין לא אושרה.

יצחק כהן: אתה שאלת כאילו היא כבר אושרה.

יצחק כהן: עדיין לא אושרה.

יצחק כהן: התוכנית הופקדה להתנגדויות ולהשגות הציבור בתאריך 26 ביולי 2019, וכיום היא נמצאת בתהליך שמיעת ההתנגדויות על ידי חוקר שמונה במיוחד לצורך זה.

יצחק כהן: אגב, את אותה שאלה שאל אותי חברך דוקטור אחמד טיבי.

יצחק כהן: הוא היה בכמה מפגשים היום.

יצחק כהן: כפי שאמרתי, היא נמצאת בשמיעת ההתנגדויות על ידי חוקר שמונה במיוחד לצורך העניין הזה.

יצחק כהן: בסוף הליך שמיעת ההתנגדויות שהוגשו לתוכנית יגיש החוקר למליאת הוותמ"ל דוח מפורט ומקצועי הכולל את המלצותיו בנוגע להתנגדויות השונות.

יצחק כהן: לאחר מכן תדון מליאת הוותמ"ל בהמלצות החוקר במסגרת הדיון באישור התוכנית.

יצחק כהן: עד כאן.

יצחק כהן: יזם התוכניות הוא הוועדה המקומית לתכנון ובנייה לב הגליל.

יצחק כהן: התוכנית מרחיבה את שטח הפיתוח של עראבה ומציעה כ-5,300 יחידות דיור ואזור תעשייה ותעסוקה בשטח של כ-300 דונם.

יצחק כהן: ביישוב עראבה ובגבולות התוכנית קיים קו חשמל עליון – 161 קילוואט – המהווה מפגע לאוכלוסייה ומגבלה לפיתוח היישוב.

יצחק כהן: מליאת הוותמ"ל החליטה ביום 27 באוקטובר 2018 להפקיד את התוכנית.

יצחק כהן: אחד התנאים להפקדת התוכנית היה הסטת קו החשמל מגבולות הפיתוח המוצע בתוכנית.

יצחק כהן: ההסטה נועדה לתת מענה למגבלות השונות שמטיל הקו הקיים על היישוב.

יצחק כהן: כמו כן נכללה בתוכנית הוראה המתנה את האכלוס של 260 יחידות דיור בהעתקה בפועל של הקו.

יצחק כהן: לעניין בחינת החלופות, הנחת העבודה בהכנת התוכנית הייתה שהעתקת קו החשמל הקיים תביא לשיפור משמעותי באיכות חייהם של התושבים.

יצחק כהן: בהתאם, נערך מסמך סביבתי מפורט על ידי חברת החשמל, מסמך אשר מהווה חלק ממסמכי התוכנית המופקדת, הכולל בדיקת חלופות להסטת הקו.

יצחק כהן: בחינת החלופות התבססה על כמה קריטריונים: א.

יצחק כהן: היבטים סביבתיים-תכנוניים: קונפליקטים עם שימוש הקרקע וייעודיה, ערכי טבע, נוף ונצפות, השפעה על פעילות חקלאית; ב.

יצחק כהן: היבטים תפעוליים-הנדסיים; ג.

יצחק כהן: היבט כלכלי.

יצחק כהן: ממצאי הבדיקה הראו שהחלופה הצפונית היא המועדפת, בתוואי של קו חשמל עילי, המאפשר בין היתר המשך הפעילות החקלאית לאורך התוואי.

יצחק כהן: כפועל יוצא מכך הקרקעות הנמצאות בתחום תוואי קו החשמל אינן מיועדות להפקעה, ואפשר יהיה להמשיך את הפעילות החקלאית בשטחים אלה.

יצחק כהן: יובהר כי הצוות המקצועי בוחן פתרונות נוספים לנושא זה וכי מליאת הוותמ"ל תדון בכובד ראש בכל הנתונים כאמור, לרבות בטענות המתנגדים ובהמלצות החוקר במסגרת ההליך הקבוע בחוק.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מנסור עבאס, וגם חברי הכנסת אורית פרקש הכהן ואוסאמה סעדי ביקשו לשאול שאלה.

יצחק כהן: גבי אשכנזי, מקימים ממשלה?

מנסור עבאס: אדוני סגן השר, אין ספק שהתוכנית שהופקדה מיטיבה עם היישוב עראבה, אבל מצד שני היא פוגעת בשני יישובים נוספים, דיר חנא וסח'נין.

מנסור עבאס: עכשיו, יש חלופה שמוצעת על ידי שלושת היישובים; שלוש העיריות – מועצה מקומית בדיר חנא – מאשרות את החלופות.

מנסור עבאס: צריך גם להביא בחשבון: כאשר אנחנו מדברים על הקרקע החקלאית, שים לב שיישובים ערביים, בדרך כלל, בסופו של דבר, מנצלים את עתודת הקרקע הזאת לצורכי בנייה, כי גם אין פתרונות של תכנון ובנייה לבתים.

יצחק כהן: 5,300 יחידות דיור.

מנסור עבאס: זה לעראבה.

מנסור עבאס: מה עם סח'נין ומה עם דיר חנא?

מנסור עבאס: חוץ מזה, בואו נחשוב על זה שאם ממשיכים עם התוכנית הזאת, היא תהיה נתונה גם לערכאות משפטיות וגם להתנגדות – ציבורית וגם מאנשים.

מנסור עבאס: ולכן, אם יש לך תוכנית שמקובלת גם על המועצות המקומיות, גם על הציבור וגם על ועדת התכנון המקומית, למה לא לאמץ את החלופה, ואז נוכל להריץ את התוכנית וכל הכפרים שם ייהנו מהתוכנית הזאת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו חברת הכנסת אורית פרקש הכהן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אורית פרקש הכהן: כבוד סגן השר יצחק כהן, יום טוב.

אורית פרקש הכהן: השאלה שלי נוגעת לשאילתה שהגשתי וקשורה לרווחי היתר של חברות הגז, לקרן הגז.

אורית פרקש הכהן: כמו שאתה יודע, בשנת 2014, אחרי ועדת ששינסקי, נחקק החוק לטובת אזרחי ישראל שלפיו רווחי קרן הגז אמורים להיות מופקדים בקרן מיוחדת וינוהלו על ידי מועצה, על ידי חברים וגוף, בשיתוף עם בנק ישראל.

אורית פרקש הכהן: הכסף הזה מרווחי הגז המיותרים – –

יצחק כהן: קרן הון ריבונית.

אורית פרקש הכהן: – – אמור לדאוג לכולנו.

אורית פרקש הכהן: שאלותיי הן: מה קורה עם הקרן הזאת, מה קורה עם ההקמה שלה?

אורית פרקש הכהן: מה הסטטוס של המוסדות שמנהלים את הכספים שם?

אורית פרקש הכהן: צריכים להיות שם כבר כמה מאות מיליוני שקלים, ובעוד ארבע או חמש שנים – יותר מ-10 מיליארד שקלים.

אורית פרקש הכהן: מי אחראי לשקיפות של הקרן הזאת בממשלה?

אורית פרקש הכהן: מדובר בהרבה כסף שמיועד לדורות הבאים ולציבור היום, וחשוב לי מאוד להבין מה קורה עם הדבר הזה ומה הממשלה עושה כדי לוודא שהכספים האלה מנוהלים כיאות וגם יש צפי לפיקוח בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא קלאסי לשאילתה רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: היית יכולה להפנות שאילתה רגילה, ולא שאילתה דחופה.

אורית פרקש הכהן: הגשתי שאילתה רגילה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: הגשת שאילתה דחופה, ולא אישרתי אותה, כי כמו שאמרתי, זה נושא קלאסי לשאילתה רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, כאמור, אני בן היישוב עראבה.

אוסאמה סעדי: חשוב לנו מאוד אישור התוכנית של הרחבת שטח השיפוט – – –

יצחק כהן: גם אלפי יחידות דיור, גם אזור תעשייה.

אוסאמה סעדי: 5,500 יחידות דיור זה חשוב מאוד, ותעשייה וכל זה, אבל אנחנו לא רוצים שזה יבוא על חשבון סח'נין ולא על חשבון דיר חנא, וגם חלק מהקרקעות של עראבה נפגעות.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני סגן השר, שיש עוד ארבע חלופות לקו הזה של חשמל, מתח גבוה, ושלוש מהן לא פוגעות בקרקעות של עראבה ולא של סח'נין ולא של דיר חנא.

אוסאמה סעדי: העלות שלהן היא פחות מאשר האלטרנטיבה והאופציה שדווקא חברת החשמל בחרה.

אוסאמה סעדי: יש שתי אלטרנטיבות דרומיות שלא עוברות ולא פוגעות באף קרקע פרטית, יש חלופה של הטמנה, בכלל, ויש חלופה של השארת הקו כמו שהוא תוך אישור התוכנית.

אוסאמה סעדי: אני וחבריי חבר הכנסת אחמד טיבי, איימן עודה וג'אבר עסאקלה נפגשנו לפני יומיים עם ראש מטה הדיור זאב בילסקי, ואני חושב שיש אפשרות של הגעה לפתרון בלי כל ההתנגדויות.

אוסאמה סעדי: מחר יש דיון בוותמ"ל בהתנגדויות.

אוסאמה סעדי: ההתנגדויות יכולות לתקוע את התוכנית הזאת.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא רוצים שהתוכנית הזאת תיתקע; רוצים לאשר, להתפתח, אבל מצד שני יש חלופות שפחות פוגעות, ולכן אנחנו רוצים לאשר את החלופות האלה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: אכן, תוכנית נהדרת וחבל לתקוע אותה, אבל לדעתי אתם מקדימים את המאוחר.

יצחק כהן: יש הליך שמיעת התנגדויות, הוא עדיין בעיצומו.

יצחק כהן: במקום להשמיע אותן פה, תשמיעו אותן שם.

יצחק כהן: אם שם לא תבוא – – –

אחמד טיבי: – – –

יצחק כהן: גם וגם.

יוסף ג'בארין: סומכים עליך יותר.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: על כל פנים, גם הגשתם את זה לבילסקי, אחמד טיבי ואתם, וגם הגשתם בכתב, והחוקר בודק את זה, והשאילתה של מנסור עבאס הושמעה.

יצחק כהן: אני מאמין שהם גם שומעים את השידור, את הדיון פה.

יצחק כהן: בואו נחכה להחלטות.

יצחק כהן: אחרי ההחלטות נדבר.

יצחק כהן: אני מאמין שאם הצלחתם לשכנע את בילסקי אתמול ואת הוועדה ואת החוקר המיוחד, אז – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: אבל מה שכן, אסור לעצור את התוכנית של עראבה.

יצחק כהן: 5,300 יחידות דיור ואזור תעשייה זה דבר נפלא ביותר, ובהצלחה.

יצחק כהן: לגבי השאילתה של גברת אורית הכהן, אני הייתי שם ב-2014, אני זוכר את ועדת ששינסקי, גם הייתי שותף.

יצחק כהן: היא תתנהל ומתנהלת בשקיפות גמורה, אבל לגבי המספרים והסטטוס – אני אשמח מאוד לבדוק ולהביא לך מספרים.

יצחק כהן: כפי שאמר היושב-ראש, זה נושא לשאילתה נפרדת.

יצחק כהן: זה מספיק כבד בשביל שאילתה נוספת.

אורית פרקש הכהן: אנחנו בגירעון, הסכומים האלה חשובים מאוד.

יצחק כהן: ודאי שחשובים, וזה מה שאמר לך היושב-ראש:

יצחק כהן: תגישי שאילתה מסודרת – תקבלי תשובה מסודרת.

דוד ביטן: סיימת, אדוני?

יצחק כהן: ברשותך, אסיים.

דוד ביטן: תודה לסגן השר.

דוד ביטן: << הלסי >>נתונים על פגיעות מיניות בשנת 2018 שפורסמו השבוע מציפים בעיות רבות הדורשות טיפול מיידי של הממשלה והכנסת << הלסי >>

דוד ביטן: אני עובר להצעות דחופות לסדר-היום.

דוד ביטן: הצעות בנושא: נתונים על פגיעות מיניות בשנת 2018 שפורסמו השבוע מציפים בעיות רבות הדורשות טיפול מיידי של הממשלה והכנסת, מס' 237, 250 ו-255.

דוד ביטן: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: חבריי וחברותיי, פגיעות מיניות, כולנו יודעים את השפעתן הנוראה על הנפש של בני הנוער ושל הילדים.

יעל גרמן: למעשה, פגיעה מינית פוצעת לכל החיים את נפשו של הילד.

יעל גרמן: היא יכולה לגרום להפרעות אכילה, לשימוש בסמים, לעבריינות, ואפילו להביא לאובדנות.

יעל גרמן: אנחנו כחברה באמת צריכים לעשות הכול גם כדי לחנך כנגד פגיעה מינית וגם כדי להעניש ולהעמיד לדין.

יעל גרמן: לכן הדוח האחרון של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית כל כך זעזע אותי.

יעל גרמן: מהדוח עולה כי בשנת 2018 הגיעו כ-51,000 פניות למרכזים, ומתוכן 12,000 פניות חדשות.

יעל גרמן: 60% מהפונים והפונות היו קטינות וקטינים.

יעל גרמן: 88% מהתקיפות נעשו על ידי אדם מוכר: על ידי בן משפחה, שכן, מישהו שלומדים איתו, שעובדים איתו – אדם שמכיר אותך ופוגע בך.

יעל גרמן: הגידול החד ביותר חל בתלונות על אונס – 1,166 תיקים יותר מאשר ב-2017.

יעל גרמן: אבל מה שמזעזע יותר מכול בדוח הוא הנתון הבא: 83% מתיקי העבירות שטופלו בפרקליטות ב-2018, אדוני היושב-ראש, נסגרו.

יעל גרמן: 83% מהתיקים נסגרו, לא טופלו, מרביתם בשל חוסר בראיות.

יעל גרמן: יש לציין שב-17% מהתיקים, שכן הוגש בהם כתב אישום – 80% נגמרו בהרשעה, אחוז מאוד גבוה.

יעל גרמן: אז אולי הפרקליטות דואגת לאחוזי הרשעה גבוהים, אך אני סבורה שבמקרים של הטרדה מינית, אולי גם במקרים אחרים, חייבים להעמיד לדין.

יעל גרמן: צריך כמובן לעשות מאמצים רבים לאיסוף ראיות מרשיעות, אך צריך להגיש כתבי אישום כדי לקבוע נורמה – נורמה חברתית ומשפטית.

יעל גרמן: בהקשר זה, אני חייבת לומר בזמן הזה שהיחס לפרקליטות והערעור של הלגיטימציה שלה עלול לפגוע בה ולגרום לכך שאכן תהסס להגיש תיקים גם כאשר יש ראיות אבל הן לא לגמרי סגורות.

יעל גרמן: בשנת 2018 סגרה הפרקליטות 3,227 תיקי עבירות מין כנגד 3,559 חשודים.

יעל גרמן: 3,559 אנשים שפגעו, שהגישו נגדם תלונות – לא הוגשו נגדם כתבי אישום.

יעל גרמן: שערו בנפשכם מה מרגישה מתלוננת.

יעל גרמן: עד שהיא כבר העזה לבוא ולהתלונן, עד שהיא הגישה את התלונה, ובסוף היא רואה את התיק שהיא הגישה נסגר מחוסר הוכחות, והאדם שפגע בה מסתובב ברחוב חופשי לחלוטין.

יעל גרמן: אז אני קוראת, ראשית, להגדיל את התמיכה במרכזי הסיוע שעושים עבודת קודש; שנית, אני מבקשת מהפרקליטות לשים דגש על תיקי פגיעה מינית, ובפרט על תיקי אונס, ולעשות הכול כדי להגיש כתבי אישום, גם כדי לחזק את אותן מתלוננות, שעד שהן מגישות עוברות תקופה איומה, כדי שיגישו יותר ויותר תלונות, אבל גם כדי להרתיע ולמנוע את הפגיעה המינית הבאה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשבוע שעבר התפרסם דוח של איגוד הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

קטי קטרין שטרית: נתוני הדוח מדירים שינה מעיניי, ואתמקד בנתון אחד בלבד: 91% מתיקי האונס בישראל נסגרים.

קטי קטרין שטרית: יקום האדם שמאמין ש-91% הללו הם כולן תלונות שווא.

קטי קטרין שטרית: לא הגיוני שכל ה-91% מהתלונות הן תלונות שווא.

קטי קטרין שטרית: נראה שיש קושי במערכת המשפט להגיע לחקר האמת בתיקים הללו, אך הנתון הזה בלתי נתפס, ומחובתנו כחברה מוסרית לעשות צדק עם אותן נפגעות ולמנוע קורבנות נוספים.

קטי קטרין שטרית: מעגלי האשמה והבושה שנדרשת הנפגעת לעבור – וכרגע סיימנו כנס שסיפרה שם אחת הבנות את מה שהיא עברה – מעגלי האשמה והבושה שנדרשת הנפגעת לעבור והמחירים החברתיים שהיא משלמת על חשיפת הסוד קשים הם, משתקים, ולפעמים אף מביאים אותה, את אותה מתלוננת, לחזור בה מתלונתה.

קטי קטרין שטרית: נדרשת הבנה מעמיקה של השלכות הטראומה, אשר יש להן לעיתים ביטויים בלתי הגיוניים או מעוררי חשד למי שאינו בקיא בתחום.

קטי קטרין שטרית: זה גורם לאובדנות, להפרעות אכילה, והם הביטויים הטבעיים של הטראומה אשר מבטאות הנפגעות, אך מערכת החוק מפרשת אותם לא פעם אפילו כשיגעון.

קטי קטרין שטרית: תיקי האונס נסגרים בעיקר מפני שגורמי מערכת המשפט לא חשופים לשפת הפגיעה.

קטי קטרין שטרית: זו שפה מיוחדת.

קטי קטרין שטרית: הם לא חשופים לשפת הפגיעה.

קטי קטרין שטרית: בין שפת הפגיעה שבה מתקשרת הקורבן לשפת המשפט יש פער תהומי.

קטי קטרין שטרית: עלינו לחייב את מערכת המשפט ללמוד את השפה הזאת.

קטי קטרין שטרית: ההתנגשות בין האופן שבו פועל הזיכרון האנושי כשהוא חווה את הטראומה לבין היכולת של האדם לשחזר את האירוע לפרטיו ברף הנדרש להרשעה בפלילים – זה פער עצום ומרכזי.

קטי קטרין שטרית: המצב כיום הוא שאף לא אחת, אף לא אחד מזרועות מערכת אכיפת החוק הגדירה הכשרה בתחום טראומה מינית כתנאי להתחיל לעסוק בתיקי עבירות מין.

קטי קטרין שטרית: ברוב המקומות אף לא הוגדר סף של ניסיון או גיל כתנאי לעיסוק בתחום.

קטי קטרין שטרית: אין הכשרות לא לשוטרים, לא לפרקליטים וגם לא לשופטים.

קטי קטרין שטרית: יש מעת לעת הכשרות בהיקפים שונים ברמת מקצועיות שונה, אך על פי רוב אין דרישה מערכתית שההשתתפות בהן תהיה בגדר חובה.

קטי קטרין שטרית: לפני יותר משנה הורתה נשיאת בית המשפט העליון כבוד השופטת חיות על הקמת ועדה לבדיקת הטיפול בנפגעי ונפגעות עבירות המין במערכת המשפט – ועדת ברלינר.

קטי קטרין שטרית: איגוד הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית דרש בפניה כי הוועדה תמליץ על הקמת בתי משפט ייעודיים בתחום עבירות המין, בדומה לנעשה במדינות אחרות בעולם, וכפי שישנם בתחומים אחרים, דוגמת תעבורה ומיסים.

קטי קטרין שטרית: כך, שופטים אשר עברו הסמכה ייעודית בנושא, הם ורק הם ישבו בדיון בתיקי עבירות מין.

קטי קטרין שטרית: ארגז הכלים הייעודי שלהם יאפשר להם לבחון כל מקרה ומקרה במשקפיים ייחודיים הנדרשים בתיקים מעין אלה.

קטי קטרין שטרית: אני מקווה שהוועדה תאמץ מסקנה זו, והיא תתקבל על ידי כבוד השופטת חיות בסוף חודש זה.

קטי קטרין שטרית: אני מציעה שאנו נצביע כעת על העברת הנושא הזה לדיון בוועדת הכספים, כדי שתמצא באופן מיידי תקציב לפיילוט ראשוני אשר יתחיל לפעול כבר בעוד שנה וחצי.

קטי קטרין שטרית: אל לנו להתנכר לנשים האמיצות האלה שהעזו להתלונן.

קטי קטרין שטרית: בואו ונביא לחברה מתוקנת יותר.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת היבה יזבק.

יעל גרמן: למה באמת סוגרים כל כך הרבה תיקים?

קטי קטרין שטרית: 91%.

יעל גרמן: מה זה הדבר הזה?

קטי קטרין שטרית: דמיוני.

קטי קטרין שטרית: כי לא יודעים לטפל בזה.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשנת 2018 התקבלו במרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית כ-51,000 פניות, מתוכן כ-12,770 פניות חדשות.

היבה יזבק: זה אומר עלייה של כ-40% בחמש השנים האחרונות.

היבה יזבק: נתון מזעזע, נכון, אבל זה לא הכול.

היבה יזבק: הינה עיקר הנתונים שפרסם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בשבוע שעבר: ב-67% מהפניות על פגיעה עד גיל 12 הפוגע הוא בן המשפחה; 6,220 תיקי עבירות מין והטרדה מינית נפתחו במשטרת ישראל, אבל שימו לב לנתון הבא, שהוא מאוד בעייתי: 83% מתיקי עבירות המין נסגרו בפרקליטות, ורק ב-17% מהתיקים הוגש כתב אישום, והעילה העיקרית לסגירה היא מחסור בראיות.

היבה יזבק: אלימות מינית כן פוגעת בגוף, כן פוגעת בנפש, והחלמה ממנה דורשת השקעה, דורשת טיפול רב-מערכתי ומתמשך.

היבה יזבק: זה דורש השקעה, זה דורש תכנון, זה דורש פיתוח וזה דורש גם מחויבות.

היבה יזבק: ובכן, דבר אחד חשוב לי לומר על הנתונים האלה: הם לא רק מזעזעים אלא הם גם מעידים על כשל חמור של רשויות אכיפת החוק באיסוף ראיות בזמן, להגיע לעדים, להביא את החשודים לדין על מעשיהם ולספק צדק לא רק לנפגעות אלא גם לחברה כולה.

היבה יזבק: מי שמבצע עבירות מין הוא מסוכן לכולנו וצריך לשבת בכלא.

היבה יזבק: נקודה.

היבה יזבק: הנתונים מעידים לא רק על כשלים אלה אלא גם על אובדן אמון של נפגעות ונפגעי אלימות מינית במערכת אכיפת החוק.

היבה יזבק: יש פער משמעותי בין היקף הפניות שהגיעו לאיגוד מרכזי הסיוע לבין היקף התיקים שנפתחו במשטרה.

היבה יזבק: זה לא מקרי, כמובן: אנשים, ובמיוחד נשים, פשוט חוששים להתלונן, כי הם יודעים שברוב המקרים התלונה לא תוביל לכלום.

היבה יזבק: בנוסף לנתונים אלה, מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה כי כ-95% מהנשים שהוטרדו מינית לא דיווחו על כך למשטרה.

היבה יזבק: זה מטורף.

היבה יזבק: קיימים חוקים חשובים שנועדו לגונן על כולם מפני תקיפה והטרדה מינית, אז חייבים פשוט לאכוף אותם.

היבה יזבק: חייבים מכלול פתרונות הוליסטי כדי לשנות את המציאות המזעזעת הזאת.

היבה יזבק: חייבים לפעול בתיאום מלא בין כל הגורמים הרלוונטיים, אם זה אכיפת החוק, אם זה רווחה, אם זה בריאות ואם זה חינוך.

היבה יזבק: זה לא מקרי שהנתונים האלה עולים כאן השבוע יומיים אחרי ציון היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים.

היבה יזבק: נשים הן עיקר הסובלות מאלימות מינית, אבל לא רק הן.

היבה יזבק: חייבים שינוי יסודי באופן הפעולה של הרשויות כדי לשים לזה סוף.

היבה יזבק: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: ישיב בשם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: ברכות.

דוד ביטן: תודה.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להשיב בשם משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, וגם להודות לחברות וחברי הכנסת שהעלו את הנושא החשוב הזה.

יריב לוין: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מפעיל מגוון רחב של שירותים עבור בגירים וילדים נפגעי אלימות מינית.

יריב לוין: שירותי הטיפול מכוונים כולם למתן סיוע רגשי ואחר על מנת שהנפגעים יחזרו למסלול חיים תקין על אף האלימות המינית שחוו.

יריב לוין: להלן פירוט של חלק מהמענים הניתנים: יש תמיכה שנתית על סך 8 מיליון שקלים ל-12 מרכזי סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בפריסה ארצית; מופעלים 62 מרכזים ויחידות טיפוליות עבור בגירים ובגירות שנפגעו מינית ברחבי הארץ.

יריב לוין: הטיפול במרכזים הוא ללא כל עלות למטופלים; מופעלים 73 מרכזים ושלוחות טיפוליות עבור ילדים ובני נוער שנפגעו מינית, ביחד עם בני משפחותיהם.

יריב לוין: גם הטיפול הזה הוא ללא כל עלות למשפחה; ניתן טיפול רגשי לכ-450 ילדים ובני נוער בשנה שהפגינו התנהגות מינית לא מותאמת ופוגענית אך לא הובאו לפלילים בשל האירועים האלה.

יריב לוין: המשרד מפעיל הוסטל לנשים שהוא חלופת אשפוז ודירת מעבר עבור נשים נפגעות מינית במצבי משבר.

יריב לוין: הטיפול שניתן על ידי המשרד ניתן על ידי מטפלים המתמחים בטיפול בנפגעי טראומה מינית ומפוקחים על ידי המפקחים המקצועיים של המשרד.

יריב לוין: המטפלים מלֻווים בהדרכות קליניות והכשרות שוטפות על מנת לשמור על רמתם המקצועית.

יריב לוין: המשרד גם שותף לתוכנית פיילוט בין-משרדית, "מיניות במרחב בטוח", במטרה להנחיל פעולות של חינוך למיניות בריאה ומניעת אלימות מינית בקרב ילדים, נוער, צעירים, הורים ואנשי מקצוע.

יריב לוין: בכך המשרד מבקש לקחת חלק בצמצום התופעה של אלימות מינית ולהגביר את שיעור האיתור והזיהוי של מקרים של פגיעות מיניות כבר בשלבים המוקדמים.

יריב לוין: המשרד פועל וימשיך לפעול ברגישות ובמקצועיות לשם מתן הטיפול המיטבי ביותר לנפגעי אלימות מינית.

יריב לוין: אוסיף גם שלצד כל הפעולות האלה כמובן ישנה פעילות משולבת של הרבה מאוד משרדי ממשלה שעוסקים בתחום הזה בכל ההיבטים שלו – גם בתחום החינוכי, גם בתחום האכיפה.

יריב לוין: אנחנו כולנו בוודאי מחויבים להמשיך ולעשות כל שניתן כדי למנוע מקרים כאלה וכדי לתת טיפול מיטבי למי שלצערנו נפגע באותם מקרים.

דוד ביטן: זהו?

יריב לוין: זהו.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: כבוד השר, אתה מוכן שיתייחסו מהמקום?

יריב לוין: כן, בוודאי.

יריב לוין: אני לא חושב שצריך את רשותי.

דוד ביטן: יש מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתייחס, לשאול שאלה את השר?

דוד ביטן: אוקיי, אז אתה יכול לרדת.

יריב לוין: אנחנו מסכימים להעביר את זה לדיון היכן שהמציעים מבקשים.

דוד ביטן: אז אני מציע שנצביע להעביר את זה לוועדת כספים, בסדר?

דוד ביטן: מי שרוצה להצביע בעד יצביע בעד, מי שנגד – נגד.

יעל גרמן: ההצעה של קטי הייתה להעביר את זה לוועדת כספים.

דוד ביטן: זה מה שאנחנו מצביעים.

דוד ביטן: תצביעו.

דוד ביטן: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

דוד ביטן: שמונה בעד, אין מתנגדים.

דוד ביטן: זה עובר לוועדת הכספים.

דוד ביטן: << הלסי >> ריבונות בבקעת הירדן לאור הכרזת הממשל האמריקאי << הלסי >>

דוד ביטן: הסעיף השני בסדר-היום – הצעה דחופה לסדר-היום בנושא: ריבונות בבקעת הירדן לאור הכרזת הממשל האמריקאי, מס' 241, 244, 258, ו-373.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, את יכולה לדבר.

דוד ביטן: אני אתן לך שלוש דקות.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום על החלת הריבונות בבקעת הירדן.

מיכל שיר סגמן: הימים שאנו נמצאים בהם הם ימים היסטוריים, ימים של הכרה בין-לאומית גורפת מקיר אל קיר בהחלת ריבונות בבקעת הירדן – –

סמי אבו שחאדה: – – –

מיכל שיר סגמן: – – ימים שבהם ידידתנו הגדולה ביותר, ארצות הברית – –

סמי אבו שחאדה: – – – היסטוריה.

דוד ביטן: לא להפריע.

מיכל שיר סגמן: – – מרימה לנו להנחתה שאפילו שחקן כדורעף מתחיל לא היה מצליח לפספס, גם אם היה נורא מתאמץ.

מיכל שיר סגמן: אבל משום מה אנו מתעקשים לפספס את ההזדמנות שנקרית לפתחנו פעם אחר פעם.

מיכל שיר סגמן: פעם אחת אנו מסרבים לקחת אחריות ולהחליט על גורלנו במו ידינו למרות כל הסימנים, למרות המועד ההיסטורי שספק אם אי-פעם יהיה מתאים יותר.

מיכל שיר סגמן: בהיבט הביטחוני בקעת הירדן היא נכס אסטרטגי וגיאוגרפי חשוב וחיוני מאין כמוהו.

מיכל שיר סגמן: האחיזה שלנו בשטח קריטית לביטחונה של מדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: לצערי, האבסורד הגדול הוא שגם היום מדינת ישראל מתייחסת לשטח כשטח כבוש, בזמן שארצות הברית כבר מזמן רואה בו חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: דוח אדמונד לוי, שופט בית המשפט העליון, קובע באופן חד-משמעי שההתיישבות בבקעת הירדן חוקית ושאין שום מניעה חוקית להכריז עליה כחלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: אני מציעה לכנסת בחום לאמץ את הדוח החשוב הזה.

מיכל שיר סגמן: אני חוזרת ומדגישה זאת שוב: לא בטוח שיהיו תנאים כאלה בעתיד.

מיכל שיר סגמן: חבל יהיה לפספס את ההזדמנות ההיסטורית הזאת.

מיכל שיר סגמן: ביום המיוחל שלאחר החלת ריבונות בבקעת הירדן אנחנו צריכים גם לחשוב קדימה, מעבר להצהרות הפוליטיות, איך לקדם בשטח – בתכל'ס, מה שנקרא – את בקעת הירדן מבחינת תחבורה, לפתח את כביש 5 ואת כביש 90, את תשתיות החשמל והמים, פיתוח התעסוקה והתיירות בבקעה.

מיכל שיר סגמן: יש לנו, כפי שכבר אמרתי, הזדמנות היסטורית להחיל את הריבונות בבקעת הירדן, ובזמן הזה שכל הממשל האמריקני תומך – – –

יזהר שי: – – – זאת הייתה הבטחת הבחירות שלכם.

דוד ביטן: היה לנו – – – מה אתה רוצה?

מיכל שיר סגמן: בזמן שכל הממשל האמריקני תומך במהלך הזה, זאת תהיה טעות היסטורית לוותר עליו וללכת לבחירות שלישיות ברצף.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, ההצעה שלי היא לקיים דיון מיוחד בנושא הזה, ואני מקווה שחברי הבית יקבלו את הצעתי.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

דוד ביטן: באיזו ועדה?

איתן גינזבורג: חוץ וביטחון.

מיכל שיר סגמן: חוץ וביטחון.

דוד ביטן: טוב, בסדר, אבל – אתה צריך – – –

קריאה: – – –

דוד ביטן: רגע רגע, חבר הכנסת שחאדה, אתה צריך לעלות.

מיכל שיר סגמן: אני לא שומעת – – –

דוד ביטן: אתה צריך לעלות ולדבר.

קריאה: – – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הבא שצריך לעלות.

דוד ביטן: אני אתן לך אפשרות לדבר אחר כך, בסדר?

דוד ביטן: בסוף.

דוד ביטן: אז לא להפריע.

מיכל שיר סגמן: אולי עדיף כשאני לא שומעת.

דוד ביטן: חבר הכנסת מתן כהנא.

מתן כהנא: כמה יש לי?

דוד ביטן: שלוש דקות.

דוד ביטן: אל תדאג, אני לא מוריד אנשים אם אין להם מספיק – בשביל חצי דקה.

מתן כהנא: אני אגמור את זה אחרי דקה.

דוד ביטן: דבר חופשי.

מתן כהנא: הכול בסדר.

מתן כהנא: כנסת יקרה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: אתה יכול לדבר על מה שאתה רוצה.

דוד ביטן: אם אתה מסיים את הזמן שלך, אתה יכול לדבר אחר כך על נושא אחר.

מתן כהנא: איזה נושא שאני רוצה?

דוד ביטן: איזה נושא שאתה רוצה.

מתן כהנא: בסדר.

מתן כהנא: חברים יקרים, לפני שבוע וחצי שר החוץ של ארצות הברית פומפאו השעה את "מזכר הנסל", שבמשך 40 שנה קבע שההתיישבות ביהודה ושומרון מנוגדת לחוק הבין-לאומי.

מתן כהנא: לשמחתנו, ההצהרה של פומפאו בעצם ביטלה את התובנה הזאת והצהירה משהו שאנחנו יודעים אותו כבר מזמן.

מתן כהנא: לנו לא היה שום ספק שההתיישבות ביהודה ושומרון היא חוקית לחלוטין, גם לפי החוקים הבין-לאומיים וגם יש את מה שהשופט אדמונד לוי אמר ב-2012.

מתן כהנא: אז אנחנו כאמור לא היינו צריכים את ההצהרה הזאת של פומפאו כדי לדעת שהכול חוקי.

מתן כהנא: לכן, משהוסרה המניעה הזאת, אני קורא פה למדינת ישראל להחיל את החוק הישראלי ולהגדיר את הריבונות שלה לאלתר בשטחי בקעת הירדן, כספתח לכל שטחי C.

מתן כהנא: אני רוצה להקריא משהו שהוא רלוונטי לתקופה הזאת של תחילת חודש כסלו: "לא ארץ נוכרייה לקחנו ולא על נוכרים השתררנו, אלא על נחלת אבותינו, אשר נכבשה בידי אויבינו באחת העיתים בלי צדק.

מתן כהנא: ואנחנו כאשר הייתה לנו שעת כושר, השיבונו אלינו את נחלת אבותינו" – שמעון החשמונאי.

מתן כהנא: הוא אמר את זה לשליחו של אנטיוכוס השביעי.

מתן כהנא: כאז גם היום, זו נחלת אבותינו, ושם אנחנו צריכים לחיות, להתפתח ולהחיל את הריבונות.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעביר את הנושא הזה של החלת הריבונות על שטחי בקעת הירדן לכאן, לדיון במליאת הכנסת.

מתן כהנא: תודה.

דוד ביטן: לא, ועדת החוץ והביטחון.

מתן כהנא: למה לא מליאה?

דוד ביטן: כי עכשיו יש דיון ועדיף בוועדה מאשר במליאה.

מתן כהנא: לא, זה לא דיון, מה, תראה, אין פה אף אחד.

דוד ביטן: לא משנה, אנחנו לא נוהגים – – –

קריאה: תתרגל, זה מה שקורה בדרך כלל.

דוד ביטן: מעבירים לוועדה.

דוד ביטן: זהו?

דוד ביטן: סיימת?

מתן כהנא: כן, אדוני.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כמה שבתות קראנו את מעשה בריאת שמיים וארץ: "בראשית ברא ה' את השמים ואת הארץ".

משה אבוטבול: ושם התורה מתארת לנו: "והארץ היתה תֹהו ובֹהו", ואת כל הסיפור של יצירת העולם – איך שבורא עולם ברא את עולמו.

משה אבוטבול: ושם רש"י מביא את שאלתו של רבי יצחק.

משה אבוטבול: רבי יצחק שואל: למה התחילה התורה לספר על מעשה בריאת השמיים והארץ?

משה אבוטבול: היא יכלה לבוא ולהגיע, התורה, לספר לנו על המצווה הראשונה שקיימת בתורה, קידוש החודש: "החודש הזה לכם ראש חדשים".

משה אבוטבול: הרי תורה זה מלשון הוראה, היא מחלקת הוראות.

משה אבוטבול: למה היו צריכים לספר את כל הסיפור על איך שנבראו השמיים והארץ וכל הדברים מסביב?

משה אבוטבול: ענה רבי יצחק תשובה ברורה – עם זה אפשר להסתובב בהרבה מקומות שלא מספיק מכירים במדינת ישראל.

משה אבוטבול: אמר רבי יצחק: "בא להגיד לך "כח מעשיו הגיד לעמו".

משה אבוטבול: זה בא ללמד אותנו שהקדוש ברוך הוא ברא את העולם, ברא את ארץ ישראל, ברא את הכול, וברצונו נתן אותה לאותן אומות אחרות, אבל ברצונו גם העביר אותה מאותן אומות אחרות ונתן אותה לנו, לעם ישראל, את ארץ ישראל.

משה אבוטבול: לכן התורה באה וסיפרה את מעשה הבריאה.

משה אבוטבול: אני אומר את זה כי צריכים לדעת שאם אנחנו רוצים לנפנף בכל העולם בספר התנ"ך, כמובן צריכים לקחת את כל המכלול, לא רק לקחת את הצימוקים מהעוגה.

משה אבוטבול: אז יש גם מצוות אחרות: שמירת שבת, כשרות, מוסד הנישואים – הכול בא יחד כמכלול אחד.

משה אבוטבול: אבל אם אנחנו כבר באים ורוצים לדבר, עלינו לזכור שיש לנו פה הזדמנות נאותה שבה גם הממשל בארצות הברית וגם הנשיא טראמפ מכירים בריבונות שלנו בבקעת הירדן, וזה מאוד מאוד יכול לעזור לנו גם לעתיד, שנוכל כבר להעביר את החוק בנושא הזה.

משה אבוטבול: אסור לנו להתמהמה בנושא הזה.

משה אבוטבול: אני חושב שבאמת חייבים להעביר את זה בצורה נאותה כאן אצלנו, ויפה שעה אחת קודם.

משה אבוטבול: אנחנו לא יודעים מתי מתחלפים ממשלים, אבל אם יש כאן הסכמה כזאת ברורה מהידידה הכי גדולה שלנו בעולם, ארצות הברית, אני חושב שזה יהיה עוול וטעות היסטורית אם לא נחיל את הריבונות בבקעת הירדן.

משה אבוטבול: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מנסור עבאס.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אי-אפשר להתייחס להצהרת מזכיר המדינה האמריקני אלא בביטול.

מנסור עבאס: ארצות הברית אינה מוסמכת לשנות את המעמד המשפטי של השטחים הכבושים לפי חוק הבין-לאומי, שקובע חד-משמעית שהגדה המערבית ורצועת עזה וירושלים המזרחית הן שטח כבוש, ושאין לכובש רשות או סמכות לשנות בהם את מצב הדברים.

מנסור עבאס: ובכן, ההתנחלויות – כמעשה כיבוש וייהוד המכוון לשנות את המציאות – אינן חוקיות בעליל, ומנוגדות לכל דין בין-לאומי וכללי ההיגיון הבריא.

מנסור עבאס: גם אם אלף מזכירי מדינה אמריקניים יקבעו אחרת – אולי הוא צריך את זה במסגרת קמפיין הבחירות של נשיאו – בוודאי אינם אלא מלל שמעכיר את האווירה ולא משנה מאומה לעם הפלסטיני הכבוש.

מנסור עבאס: רבים במערכת הפוליטית רואים בהצהרה זו תעודת הכשר לכל החלטה עתידית לסיפוח חד-צדדי של שטחים בגדה המערבית, לכן הדיון סביב הסוגיה הזו לא מסתכם בדיון משפטי ברמה הלאומית או הבין-לאומית.

מנסור עבאס: לעם הפלסטיני שמורה הזכות הלאומית הטבעית, ההיסטורית והמוסרית להגדרה עצמית במולדתו.

מנסור עבאס: הוא בחר לממש את הזכות הזאת על 22% משטח מולדתו פלסטין – הגדה המערבית, רצועת עזה ומזרח ירושלים – ליד מדינת ישראל.

מנסור עבאס: העם היהודי בישראל וגם בעולם לא יכול להמשיך להתעלם מזכותו של העם הפלסטיני להשתחרר מעול הכיבוש ועוולותיו המתמשכות ולהקים מדינה עצמאית ליד ישראל העצמאית; הוא גם לא יכול להתנער מהאחריות המוסרית על המשך הכיבוש, שגורר סבל נוראי העובר על עם שלם בתוך מולדתו וגם במחנות הפליטים.

מנסור עבאס: מי שעושה כן ומתעלם בכל זאת יתקשה לבוא לעולם בטענות בדבר היחס לעם היהודי.

מנסור עבאס: נוכחנו לדעת שצעדים חד-צדדיים, כגון ההתנתקות החד-צדדית מרצועת עזה, לא מובילים לפתרון או אפילו לשיפור המצב המדיני-ביטחוני.

מנסור עבאס: נהפוך הוא, הדבר יוצר מצב מסובך ואף הסלמה, מצור מתמשך, כפי שראינו עם גטו עזה ועוד סבבים של מלחמה כפי שהיו רק לפני שבועיים.

מנסור עבאס: בגדה המערבית מרחפת עננת סיפוח חד-צדדי והחלת הריבונות הישראלית על חלקים מהגדה המערבית, תוך התעלמות מההשלכות מרחיקות הלכת של צעד חפוז ובלתי אחראי זה, גם מבחינה ביטחונית וגם מבחינה מדינית.

מנסור עבאס: סיפוח מלא או אפילו חלקי של הגדה המערבית או בקעת הירדן משמעו סיכול כל סיכוי לפתרון של שתי מדינות, או אפילו פתרונות חלופיים.

מנסור עבאס: במקרה כזה ייווצר כאן משטר אפרטהייד, אפרטהייד מוצהר, ואין שם אחר לכך.

מנסור עבאס: פשוט אין.

מנסור עבאס: ישראל תתאמץ לשלוט בעם הפלסטיני ככל שתוכל, דבר שיביא מטבע הדברים להתנגדות, שתוביל להסלמה וחוזר חלילה – דיכוי והתנגדות במעגל סגור.

מנסור עבאס: במצב של שוויון דמוגרפי בין הים לנהר, בין האוכלוסייה היהודית לפלסטינית, תסכימו איתי ששליטה במצב דברים כזה היא בלתי אפשרית אלא במחירים כבדים לשני העמים, מחירים מיותרים לחלוטין.

מנסור עבאס: חזוננו, אדוני היושב-ראש, חזוננו המדיני, קובע שלשני העמים, היהודי והפלסטיני, שמורה הזכות לחיות בשלום, בביטחון ובשותפות במולדת הזאת.

מנסור עבאס: על מנת שחזון זה יתממש יש להימנע מצעדים חד-צדדיים וליזום מהלך מדיני שמבוסס על עקרונות הפיוס ההיסטורי בין שני העמים, המסוכסכים זה כ-100 שנים, על שלושה עקרונות: הראשון – פיתוחו של תהליך פיוס היסטורי בין שני העמים, שיכירו הדדית בנרטיב של העם השני ויצעדו יחד לנרטיב שלישי, שיכלול את שניהם באותה טריטוריה של פלסטין ההיסטורית-ישראל; השני – הכרה בעוול ההיסטורי כנגד העם הפלסטיני וסיום הכיבוש, ומחילה מהצד הפלסטיני, תוך כדי הקמתן של ועדות משותפות – לעבד את העבר ולפרק את מטעניו הקשים בשני הצדדים; השלישי – הכרה הדדית של שני העמים בזכות להגדרה עצמית של העם האחר והסכמה במשא ומתן על הדרכים לממש את זה כשתי מדינות, או אופציה אחרת.

מנסור עבאס: מדינה דו-לאומית היא אופציה שנייה.

מנסור עבאס: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעביר הצעה להמשך דיון במליאה, מאחר שאין לנו הזדמנות להביא את דברינו בוועדת חוץ וביטחון.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: ישיב, בשם ראש הממשלה, השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ארץ ישראל כולה שייכת לעם ישראל.

יריב לוין: זאת עובדה פשוטה וברורה שאכן לא מצריכה לא הכרה בין-לאומית ולא אישור מאף אחד.

יריב לוין: אבל אין שום ספק שכאשר אנחנו עומדים איתן על זכויותינו ועל שלנו ולא מרכינים את ראשנו, מסתבר שבסוף גם בעולם, גם במקומות אחרים, בארצות אחרות, מתחילים להבין פתאום שיש אמת במה שאנחנו אומרים.

יריב לוין: כי באופן טבעי, מי שנחוש ועומד על שלו, יש קשב למה שהוא אומר; ומי שנכנע, מתרפס ומוותר – באופן טבעי גם רואים אותו כמי שמלכתחילה לא היה צדק בעמדה שלו, וגם דוחקים בו לעשות עוד פשרות ועוד ויתורים, ולהכניע אותו עוד יותר.

יריב לוין: ולכן אני חושב שהעמדה האמריקאית כפי שהיא באה לידי ביטוי בהצהרה של מזכיר המדינה פומפאו היא פשוט אמירת האמת הפשוטה, והיא בהחלט הישג מדיני עצום של ראש הממשלה ושל המדיניות שאנחנו מובילים, והיא ההוכחה שאם אנחנו נאמין בצדקת דרכנו ונלך בדרך הזו נגיע להישגים גדולים מאוד גם במישור הבין-לאומי, ונזכה להכרה הבין-לאומית, שכפי שאמרתי קודם, היא לא משהו שאנחנו זקוקים לו או תשנה את האמת ההיסטורית, אבל היא בהחלט נדבך טוב וחשוב בביסוס העוצמה של ישראל אל מול העולם והאתגרים שאנחנו מתמודדים איתם.

סמי אבו שחאדה: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אני יכול לומר לך – –

דוד ביטן: אני אתן לך בסוף להגיד משהו.

יריב לוין: – – אני יכול לומר לך בצורה הברורה ביותר את מה שאמרתי בתחילת דבריי: ארץ ישראל שייכת לעם ישראל.

יריב לוין: אפשר לנסות, אתה יודע, להפוך את זה בכל מיני כיוונים.

סמי אבו שחאדה: נקודת המבט – – –

יריב לוין: לא, התשובה היא לא.

יריב לוין: ארץ ישראל שייכת לעם ישראל, אני אחזור פעם נוספת.

דוד ביטן: חבר הכנסת שחאדה, לא הפריעו לך בתור שלך.

יריב לוין: כך היה, כך הווה וכך יהיה, והדבר הזה לא ישתנה.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לומר לחברי חבר הכנסת יזהר שי, שבצדק רב שאל כאן מדוע אנחנו לא ממשים את הבטחת הבחירות שנתנו, לנצל את חלון ההזדמנויות יוצא הדופן הזה ולהחיל את הריבונות הישראלית על בקעת הירדן וצפון ים המלח.

יריב לוין: אני אומר לך, חבר הכנסת שי, ואני יכול לומר את זה גם לחבר הכנסת שוסטר ולחברי הכנסת האחרים של כחול לבן שנמצאים כאן – אני באופן אישי העליתי את הנושא הזה בכל אחת מפגישות המשא ומתן שקיימנו עם הצוות שלכם.

יריב לוין: אמרתי להם, ואני אומר גם לכם ופונה אליכם כאן ומבקש: בואו נתגייס כולנו למאמץ הזה.

יריב לוין: אמרתי להם: תראו, בלי קשר לשאלה אם נגיע להסכם; בלי קשר לשאלה אם נצליח להקים כאן ממשלה או לא נצליח; בלי קשר לשאלה אם תקום כאן ממשלת אחדות או כל ממשלה אחרת, או שחס וחלילה נלך לבחירות – בואו סביב העניין הזה נתאחד עכשיו, באופן מיידי.

יריב לוין: בואו נסכים, אנחנו ביחד, שמביאים את חוק החלת הריבונות באופן מיידי לכנסת.

יריב לוין: הינה, אני אומר לכם, מייד בשבוע הבא, בהסכמה – – –

איתן גינזבורג: זה הכי חשוב, אתה אומר.

איתן גינזבורג: זה הכי חשוב.

יריב לוין: מכובדיי, מכובדיי, רגע, אני עונה לחבר הכנסת יזהר שי – – –

איתן גינזבורג: אין בתי חולים, אין – – –

יריב לוין: רבותיי, רבותיי, כן, זאת הזדמנות אדירה – –

דוד ביטן: חבר הכנסת גינזבורג, אתה רוצה לדבר אחר כך?

דוד ביטן: אני אתן לך משהו, אין צורך להפריע.

יריב לוין: – – חבר הכנסת גינזבורג, זאת הזדמנות אדירה, הזדמנות בלתי חוזרת, הזדמנות שאסור להחמיץ אותה.

יריב לוין: זאת תהיה בכייה לדורות אם אנחנו לא נעשה את זה.

יריב לוין: ואני אומר לכם בצורה מפורשת: אנחנו התחייבנו, ורוצים לעמוד בהתחייבות הזו.

יריב לוין: אני חושב שבמערכת הבחירות גם אתם הצגתם לציבור עמדה שתומכת במהלך הזה, לפחות כך אפשר היה להבין.

יריב לוין: ואם זה לא כך, אז תאמרו באופן מפורש ואל תטשטשו את הדברים.

אלון שוסטר: כשיהיה הסכם.

יריב לוין: הסכם לא יהיה, חבר הכנסת שוסטר, בטח לא עכשיו.

אלון שוסטר: אז תמתין בסבלנות.

יריב לוין: אז אם העמדה של כחול לבן, כפי שאתה אומר, היא שאתם מתנגדים להחיל כרגע את הריבונות על בקעת הירדן וצפון ים המלח, תאמרו את זה ביושר, באומץ לב.

יריב לוין: תגידו את זה לציבור.

יריב לוין: הייתם צריכים לומר את זה במערכת הבחירות.

יריב לוין: לא אמרתם את זה.

אלון שוסטר: אנחנו מתנגדים לראש ממשלה מושחת שיקבל החלטות שיהיו לדיראון עולם.

יריב לוין: טוב, בסדר, שמענו, שמענו.

יריב לוין: טוב, חבר הכנסת שוסטר, שמענו.

דוד ביטן: שוסטר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יריב לוין: אז המצב הוא – ואני אומר, אדוני היושב-ראש, צריך לומר את הדברים בצורה ברורה.

יריב לוין: אומר לנו כאן חבר הכנסת שוסטר: אני מתנגד וסיעתי מתנגדת.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: אני מצטט אותך באופן מדויק.

איתן גינזבורג: לא, הוא לא אמר את זה.

יריב לוין: אני מתנגד וסיעתי מתנגדת להחלת ריבונות מיידית על בקעת הירדן וצפון ים המלח – –

איתן גינזבורג: את זה אתה אומר.

דוד ביטן: חבר הכנסת גינזבורג, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד ביטן: אל תפריעו.

דוד ביטן: אל תפריעו.

יריב לוין: – – ואנחנו רוצים לא לעשות את זה כרגע, ולחכות, גם אם ייקח שנים ארוכות, עד שיהיה הסכם.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: דייקתי.

אלון שוסטר: אחדות יותר חשובה מהסכם כזה או אחר .

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: בחירות יותר חשוב.

יריב לוין: יפה מאוד.

אלון שוסטר: תדאג לחקלאים בבקעת הירדן.

יריב לוין: שמעת, חבר הכנסת מאיר כהן?

יריב לוין: אל תגיד לנו אחר כך באולפנים, אם תהיה חס וחלילה מערכת בחירות נוספת, משהו אחר.

אלון שוסטר: תדאג לחקלאים בבקעת הירדן – – –

דוד ביטן: חבר הכנסת שוסטר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד ביטן: חבל להוציא אותך.

יריב לוין: שמעת את הדברים המפורשים והכנים של חבר הכנסת שוסטר.

יריב לוין: ולכן, חבר הכנסת יזהר שי, זאת התשובה – בעיניי חרפה, בושה וחרפה.

יריב לוין: הזדמנות היסטורית, הזדמנות אדירה, ובמקום שאנחנו נאחד כוחות סביב הדבר הזה ונעשה את זה כאן באופן מיידי, לטובת הביטחון של ישראל, לטובת קביעת הגבולות שלנו, לטובת מימוש זכותנו על הארץ – זו לא מילה גסה – ובוודאי ובוודאי לטובת המתיישבים היקרים והחלוצים בבקעת הירדן ובצפון ים המלח – –

איתן גינזבורג: למה לא – – – את נהריים?

יריב לוין: – – אנחנו, במקום זה, מתעסקים או עם פוליטיקה קטנה או עם חלומות הזויים, וברוב המקרים – עם שני הדברים ביחד.

יריב לוין: זה מה שאתם עושים, וזאת התשובה על השאלה שלך.

יריב לוין: עכשיו אני אומר, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נפסיק לחתור כדי לממש את ההזדמנות הזו.

יריב לוין: נעשה כל מאמץ לממש אותה.

יריב לוין: חברי כנסת של הסיעה שלנו – למיטב ידיעתי גם חברת הכנסת השכל וגם חבר הכנסת שלמה קרעי כבר הגישו הצעות חוק כאלה, הן מונחות על השולחן, ואפשר באופן מיידי, לו תהיה הסכמה, להביא אותן.

יריב לוין: ואני מבקש – חבר הכנסת כהן, אתה בכיר חברי הכנסת של סיעתך שנוכח פה כרגע.

יריב לוין: אני מבקש ממך, אנא תביא את העניין הזה – – –

מאיר כהן: אני מעביר את הבכורה אליו.

יריב לוין: מאה אחוז, אני לא מנהל לכם את הסיעה, אני רק אומר, אנא תעבירו את הבקשה והפנייה הזו להנהגת הסיעה שלכם, תנו לנו אור ירוק, בואו נלך – – –

דוד ביטן: תלוי באיזה.

דוד ביטן: הם שלוש סיעות.

יריב לוין: לא, סיעת כחול לבן, אני לא – – –

דוד ביטן: הם שלוש, הרי.

דוד ביטן: הוא בכיר פה – מישהו אחר בכיר שם.

יזהר שי: היושב-ראש, אתה אמור להיות אובייקטיבי עכשיו.

יריב לוין: לעניין הזה אנחנו רוצים את כולם ביחד.

יריב לוין: בואו נלך ונעשה את הדבר הזה, בואו לא נחמיץ את ההזדמנות, ובואו לא נמצא תירוצים, סליחה, מגוחכים ממש כדי לדחות את הדבר הזה.

יריב לוין: אני אומר עוד דבר אחד, לסיכום, אדוני היושב-ראש:

יריב לוין: אני חושב שהחזון של בקעת הירדן וצפון ים המלח בריבונות ישראלית הוא חזון חוצה מחנות; הוא דבר שיש עליו הסכמה רחבה והייתה לאורך הרבה מאוד שנים; הוא חזון שבא במקורו גם מבית מדרשה של מפלגת העבודה, אולי אפילו התחיל משם.

יריב לוין: ולכן אני חושב שכל עיכוב וכל המתנה וכל חשש – והינה, אני אומר, אנחנו גם מוכנים לחלוק איתכם את הקרדיט באופן מלא על ביצוע המהלך הזה – אני חושב שכל המתנה בעניין הזה תהיה פשוט בכייה לדורות.

אוסאמה סעדי: זה לא יעזור לכם.

אוסאמה סעדי: זה לא יעזור.

יריב לוין: בואו ונעשה את הפעולה הזאת מייד.

יריב לוין: בואו ונחיל מייד, כבר מהשבוע הבא, את הריבונות על בקעת הירדן וצפון ים המלח.

אוסאמה סעדי: אם תעשה, זה לא יעזור לכם.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי – –

אוסאמה סעדי: זה לא יעזור לכם.

אוסאמה סעדי: זה לא יעזור.

יריב לוין: – – אתה בצדק – – –

אוסאמה סעדי: זה שטח פלסטיני – – –

דוד ביטן: אוסאמה סעדי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתה בצדק – –

דוד ביטן: – – –

יריב לוין: – – בצדק מודאג, כי אתה יודע עוד דבר – – –

אוסאמה סעדי: אתם מוכנים להפסיק עם הכיבוש?

אוסאמה סעדי: אתה רוצה להפסיק את הכיבוש?

דוד ביטן: אם אני אקרא אותך פעם שנייה, לא תביא חומוס לישיבה המאוחדת.

יריב לוין: חבר הכנסת סעדי, אתה בצדק מודאג, מזווית הראייה שלך, מטעם אחד פשוט – –

אוסאמה סעדי: אני לא מודאג בכלל – –

יריב לוין: – – מטעם אחד פשוט – –

אוסאמה סעדי: – – כי אני אומר לך, בסופו של יום – –

יריב לוין: – – חבר הכנסת סעדי – – –

אוסאמה סעדי: – – לא בקעת הירדן ולא – –

דוד ביטן: חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – ולא כל השטחים – הם שטחים של מדינה פלסטינית – – –

יריב לוין: כאשר אנחנו – – –

דוד ביטן: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד ביטן: פעם שנייה.

יריב לוין: כאשר אנחנו נשלים – – –

משה ארבל: הוא יגיד שתי גדות לירדן.

יריב לוין: כאשר אנחנו נשלים את המהלך הזה – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: את זה הוא לא יגיד.

יריב לוין: – – חבר הכנסת סעדי – ואנחנו נשלים אותו; למרות כל ההפרעות אנחנו נשלים אותו, אני מבטיח לך – הוא לא יהיה המהלך האחרון, ואנחנו בסופו של דבר נעשה את מה שחובתנו לעשות, והוא: נממש את זכותנו המלאה על ארצנו – –

אנטאנס שחאדה: מה הכוונה?

דוד ביטן: – – –

יריב לוין: – – נחיל את הריבונות בכל רחבי ארץ ישראל.

אוסאמה סעדי: זה לא ארצכם.

אוסאמה סעדי: שם תקום מדינת פלסטין, זה לא ארץ ישראל.

דוד ביטן: חבר הכנסת סעדי, אני קורא אותך לסדר פעם 2.5.

יריב לוין: כך צריך להיות, וכך, חבר הכנסת סעדי, גם יהיה.

יריב לוין: תודה רבה.

דוד ביטן: פעם 2.5.

דוד ביטן: שימו לב, אני לא רוצה להוציא – – –

אנטאנס שחאדה: רק כדי שנבין.

דוד ביטן: רגע, רגע, רגע.

דוד ביטן: אל תרד, כמה ביקשו לדבר.

אנטאנס שחאדה: רק כדי שנבין מה הוא אומר.

דוד ביטן: חבר הכנסת שחאדה, הפרעת, אמרתי לך שאני אתן לך לומר.

דוד ביטן: אם יש לך משהו להגיד, תגיד עכשיו, בלי הפרעות.

אנטאנס שחאדה: הוא אומר "ארץ ישראל", אני בודק אצלכם – – –

דוד ביטן: – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע – – –

אנטאנס שחאדה: – – – המדינות השכנות ייקחו אותו בחשבון.

יריב לוין: אני מוכן לענות.

דוד ביטן: אין מצב.

דוד ביטן: אם אתה מוכן להשיב, בסדר.

יריב לוין: אם אדוני מוכן, אני בוודאי אשמח.

יריב לוין: אין שום בעיה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מאיר כהן, רצית להגיד משהו?

מאיר כהן: לא.

דוד ביטן: אמר.

דוד ביטן: חבר הכנסת שי.

מאיר כהן: לא, לא, לא.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד.

דוד ביטן: אז תגיד, תגיד, נו.

דוד ביטן: תגיד מהמקום, אתה לא חייב ללכת למיקרופון שם.

מאיר כהן: רציתי להגיד, אדוני, א.

מאיר כהן: אני שמחתי מאוד שלדיון החשוב הזה המילה "חומוס" נכנסה.

דוד ביטן: אני לא הוצאתי אותו בגלל שהוא רוצה לקנות אותנו.

דוד ביטן: מי יביא לנו חומוס מבית צפאפא?

מאיר כהן: אני רוצה להגיד עוד משהו: אין בינינו ויכוח על בקעת הירדן.

מאיר כהן: בקעת הירדן תהיה הגבול המזרחי של מדינת ישראל – – –

יריב לוין: שמעת, חבר הכנסת שוסטר?

מאיר כהן: שנייה, שנייה.

אלון שוסטר: תהיה בהסכם שלום.

אלון שוסטר: בהסכם שלום.

מאיר כהן: יכול להיות שבדחיפוּת שאתה מייצג יש משהו הרבה יותר דחוף, וזה להקים ממשלה.

דוד ביטן: אבל בלי הרצאה, בלי הרצאה.

דוד ביטן: קצר.

דוד ביטן: קצר.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: לא הרצאה.

מאיר כהן: צריך להקים ממשלה.

יריב לוין: מה זה סותר?

יריב לוין: מה זה סותר?

מאיר כהן: אני רק רוצה להגיד לך, השר לוין – – –

יריב לוין: בשבוע הבא יש לנו משהו לעשות יותר טוב מזה?

יריב לוין: מה הבעיה?

מאיר כהן: כשאנחנו נוסעים על כביש 90, אנחנו רואים את החרפה הזאת, באמת, ואנשים נהרגים שם, אז קצת רצינות למקום הזה.

מאיר כהן: שני דברים אני רוצה להגיד לך: האחד – עשר שנים או 12 שנים יכולנו לטפל בכביש הזה; הדבר השני – צופר ונהריים הם שני דברים שאני חייב להגיד שלא טיפלתם נכון.

דוד ביטן: מאיר, בלי הרצאות.

דוד ביטן: בלי הרצאות.

דוד ביטן: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה לך גם על זה.

דוד ביטן: חבר הכנסת שי.

יריב לוין: איזה תירוצים עלובים.

מאיר כהן: לא – – –

דוד ביטן: תוכל להשיב לו.

דוד ביטן: תוכל להשיב לו – – –

מאיר כהן: יריב, אתה הרי יודע – – –

יריב לוין: גודל השעה וקוטן העמדה.

מאיר כהן: יריב, אני יכול להגיד על הדברים שלך "עלובים".

מאיר כהן: למה אתה משתמש במילה הזאת?

יריב לוין: למה?

יריב לוין: כי אלה תירוצים עלובים.

יריב לוין: אתה איש רציני – –

מאיר כהן: יש דיון – – –

יריב לוין: – – אתה איש רציני, ואתה יודע טוב מאוד – – –

מאיר כהן: שמה?

יריב לוין: אתה יודע טוב מאוד שאין שום סיבה שלא נביא את הדבר הזה מייד.

יריב לוין: זה לא שייך לא לצופר ולא לכביש.

מאיר כהן: יש סיבה.

מאיר כהן: זה מה שעכשיו צריך?

יריב לוין: – – –

מאיר כהן: בוא תקים ממשלה.

מאיר כהן: בוא תקים ממשלה, באמת.

יריב לוין: – – – לא חשוב, תקים.

מאיר כהן: עשר שנים לא עשיתם כלום – – –

דוד ביטן: גם את זה צריך.

יריב לוין: זה מונע להקים ממשלה?

מאיר כהן: עשר שנים לא עשיתם כלום.

מאיר כהן: זה מה שמעניין עכשיו?

מאיר כהן: זה שאלה פופוליסטית.

יריב לוין: זה מונע הקמת ממשלה?

יריב לוין: זה מונע הקמת ממשלה?

דוד ביטן: עכשיו יש הזדמנות.

דוד ביטן: לא הייתה לפני זה.

דוד ביטן: חבר הכנסת שי.

יריב לוין: בחייך, אתה איש רציני, אתה יודע את זה טוב מאוד.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: בבקשה.

יזהר שי: אני אפתח בזה שאדוני – – –

יריב לוין: גם תירוץ וגם עלוב, מה לעשות.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, אני אפתח בזה שהיינו פה כולנו במתח אם תיתן פה היסטוריה ותוציא חבר כנסת מהמשכן, ועמדנו לברך אותך על כך, אבל זה לא קרה, אז אנחנו נחכה בסבלנות.

דוד ביטן: לא נורא, אמרתי לו 2.5.

יזהר שי: זה היה 2.5?

יזהר שי: כמעט הגעת לשלוש.

יזהר שי: השר לוין, כבוד היושב-ראש, קודם כול, ברכות על כך שראש הממשלה וכנראה גם נציגיו מאמצים את מצע כחול לבן.

יזהר שי: יש לנו עוד כמה דברים שאנחנו ממליצים לכם לאמץ שם, כמו הגבלת הכהונה של ראש הממשלה לשתי קדנציות, ועוד כמה חוקים כנגד שחיתות, ועוד כמה דברים טובים.

יזהר שי: תקראו בעיון, יש לנו מצע מצוין, ואם תביאו אותנו לכאן, נדון בהם.

יריב לוין: רק אתם לא מממשים אותו.

יזהר שי: אנחנו נעשה את זה.

יריב לוין: תראה מה אתם עושים.

יריב לוין: שמעת את חבר הכנסת שוסטר, הוא לא קרא את המצע.

יזהר שי: קודם כול, כבוד על כך שאימצתם את הדברים שאנחנו מאמינים בהם – –

יריב לוין: חבר הכנסת שוסטר קרא את המצע שלכם?

יריב לוין: לא נראה לי.

יזהר שי: – – ואנחנו מברכים אתכם.

יזהר שי: אני רוצה בכל זאת, כיוון שגם אני אישית בעד ריבונות בבקעת הירדן וגם כולנו בעד שנגיע לשם – –

יריב לוין: נו, אז תעשו משהו.

יזהר שי: – – אני כן רוצה, רגע אחד, ברצינות – –

דוד ביטן: קצר.

דוד ביטן: קצר.

יזהר שי: – – לקרוא למציעים, להציע לכם להסיר את ההקשר הזה שלאור הכרזת הממשל האמריקני – תראו, אנחנו בממשלת ישראל, במדינת ישראל הריבונית, דנים בנושא חשוב, אסטרטגי ומשמעותי, שכל חלקי הבית מסכימים על חשיבותו הרבה ועל משמעותו הלאומית – – –

דוד ביטן: זה הנוסח של ההצעה לסדר-היום.

יזהר שי: הבנתי, ואני מציע לכם להסיר – ובטח כשזה יגיע לכאן לדיון במליאה או בוועדה.

יזהר שי: אנחנו הפסקנו להיות בגלות, רבותיי וגבירותיי.

יזהר שי: אנחנו מדינת ישראל הריבונית.

יזהר שי: בואו נדון בהחלת הריבונות הישראלית איפה שאתם רוצים, בלי קשר לאף אחד אחר בעולם.

יזהר שי: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני רק, אם נתת לי את הזכות לענות, אז אני אומר לחבר הכנסת יזהר שי: תראה, קודם כול נכון, הרי זה מה שאתם אמרתם בבחירות.

יריב לוין: זה בדיוק מה שאמרתי.

יריב לוין: ולכן, כאשר עכשיו מציג לי חבר הכנסת שוסטר – בהגינות, אגב – עמדה, אבל לגמרי אחרת, חדשה לגמרי, שאומרת: עזבו מה הבטחנו לכם בבחירות, אנחנו בכלל לא באמת התכוונו – – –

אלון שוסטר: אתה משקר על במת הכנסת?

אלון שוסטר: אני אמרתי לך שהנושא הזה נמצא במצע – –

דוד ביטן: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

דוד ביטן: להוציא אותו.

אלון שוסטר: – – נמצא במצע, והנושא הזה יידון בהסכם סופי.

יריב לוין: אדוני, אני רוצה לבקש, חבר הכנסת שוסטר – –

דוד ביטן: פעם שלישית אני קורא אותך לסדר – – –

יריב לוין: – – כי אני לא רוצה לומר משהו שאחר כך הוא יגיד שלא דייקתי.

דוד ביטן: אני אמרתי לך לא להפריע, נכון?

יריב לוין: אז אני אומר:

יריב לוין: אמר פה חבר הכנסת שוסטר – – –

דוד ביטן: רגע, רגע, רגע.

דוד ביטן: שיצא ואחר כך נמשיך.

יריב לוין: אבל אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפנות אליו, אז אני לא רוצה לעמוד במצב שהוא לא ישמע את הדברים.

דוד ביטן: מה אני יכול לעשות?

דוד ביטן: שלא יפריע.

דוד ביטן: אתה רוצה לקבל חנינה?

אלון שוסטר: אני אשמח.

יריב לוין: הייתי מבקש – –

דוד ביטן: אוקיי, תחזור.

יריב לוין: – – אם הוא יכול להיות כאן, כי אני באמת – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: אני לא רוצה, לא רוצה, היושב-ראש, לומר משהו שאיננו מדויק.

אוסאמה סעדי: – – –

דוד ביטן: הינה, אתה רואה.

יריב לוין: חבר הכנסת שוסטר, אני לא רוצה לומר משהו שאיננו מדויק ולא רוצה לשקר, בסדר?

יריב לוין: אצלכם כולם מייד כבר שקרנים וכולם הכול, אז בסדר.

יריב לוין: יכולת לבחור מילים אחרות.

אלון שוסטר: זה לא מה שאמרתי.

יריב לוין: בסדר, אז אני אדייק שוב, ואם טעיתי, תתקן אותי, בסדר?

יריב לוין: גם אני בן אדם, אבל נדמה לי שלא טעיתי.

יריב לוין: משום מה נדמה לי, כי אתה אמרת בהגינות דברים ברורים וחדים – מקוממים, אבל חדים.

יריב לוין: ואתה אמרת את הדבר הבא.

יריב לוין: רבותיי, אומר כאן חבר הכנסת – אני פשוט אחבר, אני רק אגיד מה אתה אומר.

יריב לוין: אומר חבר הכנסת יזהר שי: אני שמח לראות שהליכוד אימץ את מצע כחול לבן.

יזהר שי: לא במלואו.

יריב לוין: בעניין הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת שי, בוא.

יריב לוין: אתה אמרת, לא אני.

יריב לוין: אמרת: אני שמח.

יריב לוין: הווה אומר שאני לא טעיתי כאשר עמדתי כאן על הבמה ואמרתי שאתם הבטחתם בבחירות שאתם תלכו להחלת ריבונות.

יריב לוין: אומר עכשיו חבר הכנסת שוסטר: לא, תראה, כשאמרנו את זה לא התכוונו עכשיו, התכוונו שפעם, כשיהיה הסכם, נעשה את זה.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: אני מדייק?

יריב לוין: אני לא משקר, נכון?

אלון שוסטר: כמו שכתוב במצע.

יריב לוין: זה מה שאמרת.

יריב לוין: אז אחד משניים: או שאתה צודק, ואז חבר כנסת שי לא יודע לקרוא את המצע שלכם, או שחבר הכנסת שי צודק, ואתה לא קראת את המצע.

יריב לוין: תחליטו ביניכם.

דוד ביטן: הסכם עם מי?

דוד ביטן: כבוד השר, הסכם עם מי?

דוד ביטן: עם מי?

דוד ביטן: אני לא מבין.

יריב לוין: אני לא יודע.

יריב לוין: תאמין לי, אין לי מושג.

יריב לוין: זה תשאל את – –

דוד ביטן: הסכם עם ירדן כבר יש לנו.

יריב לוין: – – חבר הכנסת שוסטר, בטח לא אותי.

יריב לוין: אבל יש דבר אחד ברור: אחד מכם לא קרא את המצע או לא מבין אותו.

אוסאמה סעדי: הסכם עם – – –

יריב לוין: אני אגיד לך מה אני הבנתי, חבר הכנסת שוסטר.

יריב לוין: עכשיו אני אגיד לך מה אני הבנתי.

אלון שוסטר: גם בזה אתה טועה.

יריב לוין: אני הבנתי, אני הבנתי כמו חבר הכנסת שי, אני מוכרח להודות.

יריב לוין: אולי שנינו לא קוראים טוב, אבל אני הבנתי כמוהו, שאתם בעד החלת הריבונות המיידית על בקעת הירדן וצפון ים המלח.

יריב לוין: אז אם זאת עמדתכם, בואו נעשה את זה בשבוע הבא, בלי תירוצים ובלי סיפורים.

יריב לוין: ואם זאת לא עמדתכם, תאמרו את זה לציבור באופן הגון ותגידו: רבותיי, מה שאמרנו לכם, ומה שחלק משמעותי מסיעתנו הסביר לכם ערב הבחירות – בכלל לא התכוונו לזה, ואנחנו בעצם מתנגדים לזה.

יריב לוין: אני אגיד לך עוד משהו, חבר הכנסת שוסטר, ואגיד את זה גם לחבר הכנסת שי: תראו, אני מסכים איתך, חבר הכנסת שי, ואמרתי את זה בפתח דבריי.

יריב לוין: אנחנו לא צריכים אישור, לא מארצות הברית ולא מאף אחד, על זכויותינו על הארץ, בזה אין בכלל ספק.

יריב לוין: אבל גם לא צריך להיות עיוורים ולהגיד: אנחנו מתנהגים כאילו אין עולם ואנחנו – איך אומרים – עושים מה שאנחנו רוצים.

יריב לוין: אנחנו לא צריכים אישור מהם, אבל אנחנו בהחלט רוצים ובהחלט שמחים להימצא במצב שיש לנו הכרה בין-לאומית וגיבוי לעניין הזה, וזה דבר לגיטימי וגם דבר הגיוני.

יריב לוין: ולכן, ברור לגמרי שאם נוצרה לנו עכשיו הזדמנות, שלא הייתה לנו קודם – כי הרי לו היינו יכולים לעשות את זה קודם היינו בוודאי עושים, והיא נוצרה לא מהשמיים אלא בזכות מאמץ עקבי ולא פשוט שעשה ראש הממשלה בנושא הזה, אחרי שהצלחנו להשיג הכרה ברמת הגולן, ולהעביר את השגרירות האמריקאית לירושלים, ולקבל הכרה בירושלים כבירת ישראל, ולקבל עכשיו את ההצהרה של מזכיר המדינה פומפאו ולקבל את ההסכמה הזאת.

יריב לוין: אני לא יודע אם נהיה במצב כזה עוד פעם, ואם נהיה – מתי זה יקרה.

יריב לוין: ואני חושב שחובתנו כלפי אזרחי ישראל, כלפי הדורות הקודמים, כלפי הדורות הבאים, ובטח כלפי המתיישבים באזורים האלה – שרבים מהם, אגב, באים דווקא מתוך שורשיהם בתנועת העבודה – חובתנו לממש את הזכות הזאת ולעשות את זה בלא דיחוי, כי זה סוג של חלון הזדמנויות שהיום ישנו ועלול מחר להיסגר.

יריב לוין: ולכן אני אומר עוד פעם: יש לפעמים מצבים שצריך להתעלות מעל כל השיקולים הפוליטיים הקטנים.

יריב לוין: ואני מציע לכם, במקום שנלך למערכת הבחירות, ונשדר קליפ בהילוך חוזר של הדברים שאמר חבר הכנסת שוסטר – – –

דוד ביטן: כבוד השר, לצמצם.

יריב לוין: כן, משפט אחרון.

יריב לוין: אני לא רוצה את זה.

יריב לוין: הינה, אני אומר לך, לא רוצה את זה.

יריב לוין: אני רוצה שנלך למהלך הזה ביחד, שההישג יהיה הישג משותף שלנו, שהנושא הזה יהיה מחוץ לכל מחלוקת.

יריב לוין: בואו נעשה מעשה ציוני אמיתי; אפשר גם במצב הפוליטי הלא-פשוט הזה.

יריב לוין: אני חושב שזו חובתנו.

יריב לוין: תודה.

דוד ביטן: תודה רבה לך, כבוד השר.

איתן גינזבורג: גם – – –

דוד ביטן: גינזבורג, רציתי לתת לך לדבר ולא דיברת.

דוד ביטן: אתה חייב לעשות את זה בהפרעה.

דוד ביטן: למה?

איתן גינזבורג: כי רק – – –

דוד ביטן: נתתי לך לדבר ולא עשית את זה, אז בפעם הבאה.

דוד ביטן: כשאני נותן לך לדבר – דבר, ולא אחר כך.

דוד ביטן: טוב, יש הצעה אחת להעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון, והצעה שנייה, של חבר הכנסת עבאס, להעביר את זה למליאה.

דוד ביטן: אני מציע שאולי במקום להצביע על מליאה או על ועדת חוץ וביטחון – להעביר את זה לוועדה המסדרת, שהוועדה המסדרת תחליט על המשך הדיון בעניין הזה, כי כרגע אין ועדות אחרות.

דוד ביטן: בסדר?

דוד ביטן: מקובל.

דוד ביטן: אז נצביע על להעביר את זה לוועדה מסדרת.

דוד ביטן: צריך להצביע על הוועדה מסדרת.

דוד ביטן: הצבעה.

מתן כהנא: למה?

דוד ביטן: כי אין להם חברים בוועדת חוץ וביטחון.

מתן כהנא: אפשר להעביר את זה למליאה.

דוד ביטן: לא צריך מליאה, עזוב.

דוד ביטן: עשינו עכשיו – נעשה עוד דיון?

דוד ביטן: בוועדה המסדרת תבקש מה שאתה רוצה.

קריאה: אז ועדת כספים.

דוד ביטן: לא, ועדה מסדרת.

דוד ביטן: הם אומרים: אין לנו נציגות, אנחנו לא יכולים להתייחס, אז מה?

דוד ביטן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע הוועדה המסדרת נתקבלה.

דוד ביטן: תשעה בעד, אחד נגד – עובר לוועדה המסדרת.

דוד ביטן: << הלסי >> התגברות מקרי האנטישמיות בעולם, בעיקר פגיעה בבתי כנסת ובבתי עלמין << הלסי >>

דוד ביטן: הסעיף הבא בסדר-היום – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: התגברות מקרי האנטישמיות בעולם, בעיקר פגיעה בבתי כנסת ובבתי עלמין, מס' 260 ו-274.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב בן צור.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, ברכות.

יואב בן צור: פעם ראשונה שאני נמצא במליאה כשאתה סגן.

דוד ביטן: תודה רבה.

יואב בן צור: ובאמת, נאה לך ויפה לך, גם החליפה וגם העניבה.

יואב בן צור: זה קצת מרענן.

דוד ביטן: קניתי עניבה שתעבור את הבטן, שים לב.

דוד ביטן: זה לקח לי זמן.

יואב בן צור: בגלל האורך זה עלה יותר?

דוד ביטן: אני יודע, אתה יודע – כל העניבות – – –

יואב בן צור: מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, ביום שני האחרון פתחתי את עיתון המודיע ועיניי חשכו מכמות הדיווחים על התגברות מקרי האנטישמיות והפגיעה ביהודים בכל רחבי העולם.

יואב בן צור: כתבה אחת מספרת על שנאת היהודים וההתרחבות שלה במזרח אירופה ועל כך ש-75% מאזרחי פולין חושבים שהיהודים מדברים יותר מדי על השואה.

יואב בן צור: כתבה נוספת מדווחת על אווירת שנאה קשה ורעילה כלפי יהודים, במיוחד כלפי יהודים חרדים, ועל דקירת יהודי סתם כך סמוך לבית הכנסת הקהילתי.

יואב בן צור: כתבה נוספת מדווחת על כך שבבריטניה, ברכבת התחתית, תקף אדם אפריקני יהודי חובש כיפה ליד ילדיו, כשהוא מטיח בו כי יהודים הם אלה שהתחילו את סחר העבדים.

יואב בן צור: התקיפה הייתה כל כך חמורה וכל כך בוטה עד שאישה מוסלמית ברכבת באה לעזרתו של אותו יהודי.

יואב בן צור: רבה הראשי של בריטניה הביע חשש מעלייתו של קורבין להיות ראש ממשלה בגלל אמירותיו האנטישמיות והאווירה הכללית, אם כי מפלגת הלייבור הכחישה ואמרה שאם הם יהיו בשלטון, כשיהיו בשלטון, הם ידאגו לשמור על ביטחונם של יהודי אנגליה, לא כמו שקורה בכל אירופה.

יואב בן צור: אלו לא מקרי אנטישמיות יחידים ובודדים אלא חלק ממגמה שהולכת ומתפשטת בעולם.

יואב בן צור: בבוגוטה שבקולומביה הושחתה אנדרטה יהודית בתחילת החודש ורוסס עליה צלב קרס.

יואב בן צור: בארגנטינה קיבלו תלמידים ציון לשבח על יצירה שבה הם לבושים כנאצים ומשפילים יהודים, ועוד ועוד.

יואב בן צור: המצב הידרדר עד כדי כך שוועידת רבני אירופה, שמתכנסת בז'נבה, גרמה לכך שבמקומות מסוימים הרבנים רוצים להתערב – מה שהם לא עשו מעולם – ולומר למי להצביע: למועמדים שאינם אנטישמיים ולא אמרו אמירות אנטישמיות.

יואב בן צור: הגענו למציאות שלא רצינו להגיע אליה.

יואב בן צור: נכון שאנחנו יכולים להגיד לאותם יהודים: יהודים יקרים, יש לנו מדינה, יש לנו ארץ – בואו לפה.

יואב בן צור: כאן אף לא יפריע לכם ולא יציק לכם.

יואב בן צור: אבל לצערי – היינו רוצים לומר את הדבר הזה – שיח השנאה הזה, שמוביל למתקפות פיזיות כלפי יהודים, לצערנו מחלחל גם לתוכנו, וחלקים מיושבי הבית הזה קוראים להדרת הציבור החרדי מהמרחב הציבורי תוך רמיסת כל הקדוש והיקר לו.

יואב בן צור: כשאני צריך להיות לפני עולים חדשים שעלו מבוכרה, שאמרו לי – הם לא מבינים את המציאות שקיימת כרגע במדינת ישראל, ששבת מחוללת בראש חוצות.

יואב בן צור: אמרו לי אותם יהודים: כדי לראות שבת שבה הכול עובד היינו נשארים בבוכרה, לא היינו צריכים לבוא לארץ.

יואב בן צור: באנו לפה כי במדינת ישראל יש סממן, יש צביון יהודי.

יואב בן צור: לכן באנו לארץ הזאת, בגלל זה הגענו לפה, וזה לא מה שאנחנו מקבלים.

יואב בן צור: ולכן, רבותיי, אני פונה אליכם, חבריי, ואני מבקש: יש לנו אחריות.

יואב בן צור: בואו נעצור את שיח השנאה.

יואב בן צור: בואו ונפעל יחד למען אזרחי ישראל ויהודי אירופה באשר הם – בעצם יהודי כל העולם; גם בארצות הברית, לצערי, מדי פעם – לא באותה רמה כמו באירופה – מתגלים מקרי אנטישמיות.

יואב בן צור: בואו נתאחד כולם, נוריד את שיח השנאה הזה, נשתדל לשמור על הצביון היהודי של מדינת ישראל כפי שקבעו קברניטי המדינה כשהקימו אותה, לא נפרוץ את המסגרות ואת הסטטוס קוו, ונפעל בכבוד הדדי למען אזרחי ישראל ויהודי העולם.

יואב בן צור: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, השרים, חבריי חברי הכנסת, אין ספק שהאנטישמיות מרימה ראש ברחבי העולם, ואנחנו חווים גל נוסף של אנטישמיות בתקופה האחרונה, שבא לידי ביטוי, כפי שאמר יוזם ההצעה הדחופה לסדר-היום ידידי חבר הכנסת בן צור, בהתנכלויות ליהודים – התנכלויות ליהודים שיש להם סממנים של יהודים שמזהים אותם כיהודים; התנכלויות לבתי העלמין, לקברים וכו'.

ואנחנו כמובן צריכים כולנו לעצור את הסחף הזה.

אבל אנחנו גם צריכים לתת דוגמה.

בטח כאן, במדינת היהודים, צריך לתת דוגמה בדברים האלה.

אם ניקח את אחת ההתבטאויות המקוממות שנאמרו – מיכל, חברת הכנסת שיר.

דוד ביטן: לא שיר.

איתן גינזבורג: קרן ברק.

דוד ביטן: קרן ברק, את מפריעה.

המליאה ריקה, אז זה עושה הד.

אחת ההתבטאויות המקוממות שנאמרו על ידי מנהיג האופוזיציה באנגליה ג'רמי קורבין הייתה כשהוא השווה בלשון דיפלומטית מתוחכמת בין מדינת ישראל לבין ארגון הטרור דאעש.

ומה הוא אמר בסך הכול, אדוני השר?

מה הוא אמר?

אני מצטט: חברינו היהודים לא אחראים לפעולות של ממשלת ישראל יותר משחברינו המוסלמים אחראים לפעולות של ארגון דאעש.

זו דיפלומטיה של הסתה והשוואה בין טרוריסטים ליהודים, אבל בצורה מתוחכמת.

אז אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, איך אפשר לבוא בטענות למנהיג האופוזיציה באנגליה, קורבין, כשכאן בארץ ישראל שר החוץ לשעבר, שאף חווה בילדותו אנטישמיות נגד יהודים, אחראי לקמפיין שהוא עומד בראשו שהופך ציבור שלם לגיס חמישי ומחבר לכך גם את הציבור החרדי האנטי-ציוני, כלשונו, והכול בנשימה אחת, כשחיבור הדברים ביחד בדיוק לפי שיטת קורבין פירושו שגם הציבור החרדי הוא גיס חמישי.

באותה דיפלומטיה ארסית שנוהג מר קורבין עמד גם שר החוץ לשעבר של מדינת ישראל ובמסיבת עיתונאים הציג קמפיין: "ליברמן לא דופק חשבון לחמאס" ובאותה נשימה: "ליברמן לא דופק חשבון לחרדים".

זאת דיפלומטיה מתוחכמת של הסתה נגד אנשים יהודים או יהודים חרדים.

מר ליברמן, שר החוץ לשעבר, חרדים גם הם יהודים, והסתה נגד חרדים כאן היא בדיוק אותו דבר כמו ההסתה נגד יהודים בחו"ל.

תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: ישיב בשם שר התפוצות השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על שאילתה בשם משרד התפוצות וראש הממשלה, המחזיק בתיק, כדלקמן: משרד התפוצות אמון מטעם ממשלת ישראל על המאבק באנטישמיות, ומטבע הדברים המשרד עוקב אחר האירועים האנטישמיים ברחבי העולם ומקיים שיח בשיתוף משרד החוץ עם ממשלות ובכירים בארצות הברית ובאירופה במטרה לצמצם את מספרם וחומרתם של האירועים האנטישמיים.

יריב לוין: כמובן שעוסקים בזה גם כאשר מדובר באירועים שנעשים במקומות אחרים.

יריב לוין: בנוסף מקיים המשרד מעקב עולמי אחר תקריות אנטישמיות ברחוב וברשת האינטרנט ומקיים קשרים שוטפים עם הקהילות היהודיות במקומות השונים.

יריב לוין: בימים אלה מרחיב המשרד פרויקט חדשני שמטרתו הכשרת כוחות שיטור וחירום ממדינות העולם למאבק באנטישמיות.

יריב לוין: מאמץ זה מצטרף למאמצים אחרים שעושה המשרד בתחום הניטור, הנגשת המידע והחינוך למאבק באנטישמיות.

יריב לוין: זאת ועוד, לאחרונה הנחה ראש הממשלה את משרד התפוצות לגבש ולתקצב תוכנית להגנה על הקהילות היהודיות מהאנטישמיות האלימה, והיא מגובשת בימים אלה.

יריב לוין: יש להדגיש כי מאמצים אלה תומכים במאמצי הממשלות המקומיות ואינם מחליפים אותם.

יריב לוין: עמדת המשרד היא שהאחריות לביטחונם של היהודים בתפוצות מוטלת בראש ובראשונה על הממשלות המקומיות, ועליהן להבטיח שאזרחיהן היהודים, הנהנים מחופש פולחן מלא כאזרחים שווים, יוכלו לקיים חיים יהודיים מלאים, ובכלל זה לתת ביטוי מלא ליהדותם גם במרחב הציבורי.

יריב לוין: ממשלת ישראל כאמור מסייעת ועוסקת לא מעט בהבטחת החופש הזה ועומדת לצד הקהילות בכל עת ובכל שעה.

יריב לוין: אני אציין גם כמובן שלמאמץ הזה שותפים עוד גורמים רבים, ובהם כמובן הסוכנות היהודית.

יריב לוין: גם אומר שאשרינו שזכינו שיש לנו היום מדינה שלנו, מדינת ישראל.

יריב לוין: מי ייתן ונקבץ אלינו את יהודי העולם כולו, ללא קשר כמובן לתופעות כאלה ואחרות, ונמשיך כמובן לעמוד איתן על כך שיהודי באשר הוא יהודי יוכל להיות כזה ולקיים את אמונתו ואת חייו בביטחון מלא וללא כל הגבלה בכל מקום בעולם שבו הוא נמצא.

יריב לוין: תודה רבה.

גם בארץ?

יריב לוין: אתה יודע, לפחות ככל שזה תלוי בי התשובה היא כן.

יריב לוין: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אשר, אתם מסתפקים בדיון פה או רוצים להעביר לוועדה?

דוד ביטן: כי אין ועדה שתדון בזה היום.

קריאה: ועדת כספים.

דוד ביטן: מה כספים – תדון באנטישמיות?

דוד ביטן: נו, באמת.

קריאות: ועדת חוץ וביטחון.

דוד ביטן: ועדת חוץ וביטחון?

קריאות: כן.

קריאות: כן.

דוד ביטן: אוקיי, מי שרוצה ועדת חוץ וביטחון שיצביע, בבקשה.

יש לנו נציגים שם.

דוד ביטן: אין שום בעיה, שיהיה חוץ וביטחון.

דוד ביטן: אז לפחות תדונו שם באבטחה של בתי הכנסת בחו"ל, כן?

דוד ביטן: בזה הממשלה צריכה להשקיע קצת יותר ממה שהיא משקיעה.

דוד ביטן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דוד ביטן: שישה בעד, אחד נגד.

דוד ביטן: זה עובר לוועדת חוץ וביטחון.

דוד ביטן: << הלסי >> צמצום פערי השכר בהעסקת חרדים, ערבים ונשים << הלסי >>

דוד ביטן: ההצעות הדחופות הבאות לסדר-היום – בנושא: צמצום פערי השכר בהעסקת חרדים, ערבים ונשים, מס' 238, 242 ו-253.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תרשה לי בתחילת דבריי לברך אותך, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: זו פעם ראשונה שאני נואם מעל דוכן – –

דוד ביטן: מאה אחוז.

אוסאמה סעדי: – – הנאומים במליאה ואתה משמש כיושב-ראש, ועכשיו סגן יושב-ראש.

דוד ביטן: עוד פעם?

דוד ביטן: מה עשית?

דוד ביטן: לא לוחץ על כלום.

דוד ביטן: אני לוחץ על שעונים.

אוסאמה סעדי: עוד לא התרגלת?

דוד ביטן: לא, אני לא לוחץ על הצבעה.

דוד ביטן: שנייה, רגע.

אוסאמה סעדי: אתה יודע, זו אפליה נגד ערבים.

דוד ביטן: דבר, דבר, לא משנה.

אוסאמה סעדי: רק עליתי וזה – בסדר.

דוד ביטן: דבר, דבר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני וחבריי אורי מקלב – –

דוד ביטן: חברת הכנסת קרן ברק – –

אוסאמה סעדי: – – ומשה ארבל – – –

דוד ביטן: – – אני לא מבין את זה.

אוסאמה סעדי: את מפריעה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

דוד ביטן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: הוא היום באטרף של קריאות לסדר.

דוד ביטן: שבי במקום.

דוד ביטן: את לא מפסיקה להפריע.

אוסאמה סעדי: אחד וחצי אפשר לתת לי?

דוד ביטן: טוב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד ביטן: פעם שלישית.

דוד ביטן: תוציאו אותה החוצה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: מה זה הצחוקים האלה?

דוד ביטן: תוציאו אותה החוצה.

דוד ביטן: תוציאו אותה.

דוד ביטן: צוחקת.

דוד ביטן: בושה וחרפה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה.

אוסאמה סעדי: (חברת הכנסת קרן ברק יוצאת מאולם המליאה.)

דוד ביטן: כן, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד השרים, אנחנו מדברים על נושא שהוא נושא חברתי ממדרגה ראשונה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על פערי שכר, פערי שכר בהעסקת חרדים, ערבים ונשים, והמספרים ממש מדהימים, וזוועתיים אפילו.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים לפי נתוני האוצר, אדוני היושב-ראש, בשנת 2017 עמד שיעור התעסוקה של גברים יהודים לא חרדים, השר לוין, על 88%, לעומת 78% אצל גברים ערבים ו-47% אצל חרדים.

אוסאמה סעדי: השכר הממוצע לגבר יהודי לא חרדי עמד על 15,300 שקל, בעוד גברים חרדים וערבים השתכרו בערך 50% מסכום זה.

אוסאמה סעדי: שיעור התעסוקה של נשים יהודיות לא חרדיות עמד על 82%, של חרדיות – 74%, ושל ערביות – כמה?

קריאה: מעט מדי.

אוסאמה סעדי: 35%.

אוסאמה סעדי: מאז הוא עלה ל-40%, אבל גם זה עדיין נמוך מאוד – –

קריאה: ולא סביר.

אוסאמה סעדי: – – ולא סביר.

אוסאמה סעדי: השכר הממוצע לאישה יהודייה לא חרדית עמד על בערך 10,000 שקל, של חרדיות – על 76% מסכום זה, ושל ערביות – 58%.

אוסאמה סעדי: הדוח של הביטוח הלאומי שהתפרסם לפני שבועיים מגלה שהתמונה לא השתנתה.

אוסאמה סעדי: גברים מרוויחים יותר מנשים, יהודים משתכרים יותר מערבים ושליש מהשכירים מתקיימים על שכר מינימום.

אוסאמה סעדי: פערי השכר המגדריים נותרו גבוהים ביותר; השכר הממוצע של נשים הסתכם ב-8,500 שקל בממוצע בחודש, והגברים הרוויחו הרבה יותר – בערך 12,598 שקלים.

אוסאמה סעדי: גם הפערים בין היהודים לערבים נותרו בעינם: השכר הממוצע ביישובים עירוניים יהודיים היה גבוה ב-45% מהשכר הממוצע ביישובים עירוניים לא יהודיים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, המצב בנגב הוא יותר חמור.

אוסאמה סעדי: הפערים בשכר בין היישובים שם הם הרבה יותר גבוהים.

אוסאמה סעדי: לדוגמה, ביישוב להבים השכר הממוצע הוא 18,830 שקל, והשכר הנמוך ביותר נמדד בכפר ביר הדאג' – 5,800 שקל.

אוסאמה סעדי: הנתונים האלה, אדוני היושב-ראש, הם באמת נתונים שמחייבים דיון והתייחסות של משרדי הממשלה, אבל בוודאי שאנו בכנסת חייבים לעסוק בזה.

אוסאמה סעדי: הם מראים פערים גדולים מאוד בין גברים לנשים, בין יהודים לערבים.

אוסאמה סעדי: גם הדוחות של ה-OECD התייחסו לנתון הזה ששני המגזרים האלה, חרדים וערבים, מושכים את הכלכלה כלפי מטה.

אוסאמה סעדי: הגיעה השעה שבאמת יהיה דיון רציני, התייחסות רצינית וצמצום הפערים האלה בין גברים לנשים, בין יהודים לערבים.

אוסאמה סעדי: לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, להעביר את זה לדיון בוועדת הכספים.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, אני הצטרפתי להצעה הדחופה לסדר-יום של חבר הכנסת אוסמה סעדי, אבל זה לא היה ברור מאליו, ותכף אני אגיד למה.

אורי מקלב: אבל לפני זה, הפעם אנחנו מדברים לא על מחקר או דרישה אלא על עובדה שקבעה ועדה שהממשלה הקימה, ועדה של משרד העבודה והרווחה בראשותו של פרופ' צבי אקשטיין.

אורי מקלב: היא קבעה את העובדה שיש פערי שכר בין אנשים, או שהיה צריך לצמצם את פערי השכר בין נשים חרדיות וערבים לכל השאר, והוויכוח – אולי – והמסקנות מה צריך לעשות בשביל זה.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על פערים, אנחנו מדברים, כפי שאמר חבר הכנסת אוסאמה סעדי, על פערים לא קטנים.

אורי מקלב: אם השכר הממוצע אצל נשים זה בסביבות 10,000 שקל, אז אישה חרדית תקבל 7,000, 7,000 ומשהו.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: לא מדברים כאן על מקצועיות.

אורי מקלב: אין בעיה עם מקצועיות.

אורי מקלב: נשים שעובדות כתף אל כתף בתוך אותו צוות – מדוע אישה אחת, יהיה פער שכר של 30%?

אורי מקלב: מדוע?

דוד ביטן: אולי בגלל ותק או דברים מהסוג הזה.

אורי מקלב: לא, לא, אנחנו מדברים על אותה מידה – אותה השכלה באותו הצוות ובאותו תפקיד.

דוד ביטן: ותק, ותק.

אוסאמה סעדי: אותם הנתונים.

אוסאמה סעדי: אותם הנתונים.

אורי מקלב: ואנחנו במגזר הפרטי.

דוד ביטן: אתה יודע שבסקטור הציבורי הוותק קובע.

אורי מקלב: אבל במגזר הפרטי, במגזר הפרטי.

אורי מקלב: עזוב רגע את המגזר הציבורי.

אורי מקלב: המגזר הפרטי.

אורי מקלב: אתה מדבר על חברות שעובדות כתף אל כתף.

אורי מקלב: אישה אחת שבאה מחברה כזאת, חברת השמה, חברת כוח אדם – החברה השנייה, היא תקבל בפער של 30%.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: בגלל אורח חיים?

אורי מקלב: בגלל השקפת עולם?

אורי מקלב: אין בעיה של מקצועיות.

אורי מקלב: אם מישהו היה מדבר על פחות מקצועיות, לא היינו מתווכחים על כך.

אורי מקלב: ראשי צוות – אישה חרדית שעומדת בראש צוות מקבלת פחות מעובדת מקבילה שעומדת בראש צוות, כשהצוות שלה הוא צוות מצטיין, אז אתה יכול להגיד שהסיבה היא ותק ודברים אחרים?

אורי מקלב: לא.

דוד ביטן: לא, אמרתי "אולי".

אורי מקלב: אז לא, אז אני אגיד לך גם למה.

אורי מקלב: אני אסביר לך למה זה קורה.

אורי מקלב: יכול להיות שיגידו שחברי הכנסת לא מבינים את המסקנה או את המחקר או את מסקנות הוועדה, ולא מדברים פה רק בגלל פערי שכר לשעה, אלא בסך הכול הממוצע של השכר הוא יותר נמוך בגלל סיבות אחרות – בגלל שנשים חרדיות לא עובדות במשרות מלאות.

אורי מקלב: קודם כול, גם זאת סיבה שצריכה להדאיג אותנו וצריך להסביר למה.

אורי מקלב: זה לא בגלל שהיא לא רוצה.

אורי מקלב: למה היא לא עובדת במשרה מלאה, האישה החרדית?

אורי מקלב: בגלל שהיא צריכה – וזה ב-99% מהמקרים, אם לא ב-100% – היא לא יכולה לעבוד במשרה מלאה מכיוון שיש לה צורך למצוא לילדים סידור, סידור לילדים; היא צריכה לנסוע בתחבורה הציבורית את המרחק ממקום העבודה שלה למקום המגורים שלה; יש לה לא רק ילד אחד במוסד או בסידור של הילדים, אם זה מעון או אם זה גן; היא צריכה להספיק מרחקים – יש מחסור חמור במקומות מסודרים להחזקת ילדים כמו מעונות ומשפחתונים; יש לא מעט, אם לא רבות, שנוסעות או צריכות להגיע למרחק של 3 ו-4 ו-5 קילומטר מהבית לקחת את הילד, ואם צריך להביא שני ילדים?

אורי מקלב: היא חייבת לצמצם את המשרה.

אורי מקלב: זה דבר שבפני עצמו דורש תיקון, ואם המסקנה תביא לשינויים בעניין הזה, אם אנחנו חושבים, אם האוצר ובנק ישראל חושבים, שעבודת נשים ונשים חרדיות זה דבר קריטי למשק, הדבר הראשון שצריך לעשות בדבר מתוקן זה לתת את הסיבות מדוע הן לא יכולות להגיע לשכר יותר גבוה.

אורי מקלב: אבל הסיבה השנייה יותר חמורה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שהאפליה בשכר זאת לא הבעיה, זאת תוצאה של אפליה, וכאן היא מתחילה, זה הדבר שצריך להדאיג אותנו.

אורי מקלב: מדוע באמת אישה חרדית מרוויחה פחות?

אורי מקלב: מכיוון שהדעה המובנית היא שלנשים חרדיות צריכים לשלם פחות.

אורי מקלב: כשאני עומד פה, יש כאלה מהמגזר החרדי שאומרים לי: אסור לך בכלל לעמוד פה ולהעלות את זה.

אורי מקלב: בזה שאתה כל הזמן בא ומטמיע וקובע עובדה שלנשים חרדיות יש שכר נמוך, זה כמעט נהפך למצווה לתת לנשים שכר נמוך; יש לך אוכלוסייה מסוימת, אדוני היושב-ראש, שלה משלמים שכר נמוך, אז מה פתאום שאני אהיה הפראייר שישלם לה שכר גבוה?

אורי מקלב: אישה חרדית שחברת כוח אדם באה ומגישה אותה להתמודדות במכרזים – הם מגישים אותן במחיר יותר נמוך.

אורי מקלב: החלק המקצועי הוא מעולה, הוא הכי טוב, השכר הוא נמוך, לה אין ברירה, ולכן זאת התוצאה.

אורי מקלב: התוצאה היא – וזה מה שצריך להדאיג אותנו – התוצאה היא אפליה, סטיגמה שנוצרה, שיש נשים, יש אוכלוסיות שהן סוג ב', ולהן אפשר לשלם שכר נמוך.

אורי מקלב: זה מה שצריך להדאיג, ואת הדבר הזה צריך לשנות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אין לנו את הזמן להאריך.

אורי מקלב: לפני כמה שעות, שעתיים-שלוש, חבר הכנסת שמולי ארגן כינוס של קשישים בנושא הביטוח הסיעודי, ודיברו על המצוקה.

אורי מקלב: היו שם עשרות, עשרות קשישים שדיברו על המצוקה ועל הסבל שהם סובלים מחוסר הביטחון הסיעודי העתידי שלהם בגלל הביטוח הסיעודי.

אורי מקלב: ועלה דובר שאני מאוד מכבד אותו – לא מכיר אותו – ודיבר מייד אחריי, ואני שומע שהוא מדבר על איך שהממשלה מתנכלת להם, ומדוע הקשישים החרדים מקבלים תרופות חינם וקשישים אחרים לא.

אורי מקלב: אני שואל אותו: תגיד לי, מאיפה הנתון הזה?

אורי מקלב: היו עשרות בחדר, ואם לא הייתי שם במקרה – או לא במקרה – זה היה נשאר, זה היה נשאר ככה, שעומד אדם שמושפע מתעמולה והסתה שיש בעיתונות שחרדים מקבלים תרופות חינם.

אורי מקלב: לא מכיר דבר כזה.

אורי מקלב: ההורים שלי, שיהיו בריאים, כל מי שאין סיבה – לא מכיר שמקבלים תרופות.

אורי מקלב: למי שמגיע – מגיע; למי שלא מגיע – לא מגיע.

אורי מקלב: אנשים שם אמרו:

אורי מקלב: אנחנו חשבנו; לא ידעו אחרת.

אורי מקלב: זאת תוצאה של הסתה שאנחנו עוברים, וזאת חובה.

אורי מקלב: אז אם אנחנו נדע למגר את הדבר הזה, לעקור מהשורש, אני חושב שאנחנו נהיה אחרים.

אורי מקלב: והסיבה, אדוני היושב-ראש, שיש כאלה שבאמת לא חושבים שצריך לדבר על זה היא האופן הזה, שמציגים את הפערים בשכר ולא מביאים את הסיבות שמביאות לכך.

אורי מקלב: הצמצום בהיקף העבודה זה בגלל מצוקה שיש, זה לא בגלל הרצון שלהן לעבוד פחות.

אורי מקלב: הן עובדות עם הנשים.

אורי מקלב: היום אחוז העבודה של נשים במגזר החרדי הוא כמעט כמו במגזר הכללי, וצריך להבין שמדובר בחלקן במשפחות מאוד גדולות.

אורי מקלב: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה ארבל.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, מכובדיי השרים, חבריי חברי הכנסת, הנושא שאנחנו מעלים היום לסדר-היום, צמצום פערי השכר בהעסקת חרדים, ערבים ונשים, הוא נושא כאוב וקריטי.

משה ארבל: כמובן שהוא עלה לאחרונה לכותרות בעקבות הפרסום בשבוע שעבר של מחקר מאת הכלכלנית הראשית במשרד האוצר גב' שילה גרינברג שלפיו הגדלת שיעור התעסוקה כשלעצמה אינה מספיקה כדי להגדיל את הצמיחה, ונדרשת מגמה נוספת של טיפול בפערי השכר – פערים שגדלו, לפי האוצר, כפי שצוין, לרעת הגברים והנשים החרדים וכן המגזר הערבי.

משה ארבל: בתפקידי הקודם כראש המטה של השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל פעלנו יחד עם חברת הכנסת אתי עטייה והשר דאז כץ לקדם מדד חדש, בנוסף למדדים שהיו עד היום שבהם המדינה מדדה את שיעור המועסקים.

משה ארבל: ניסחנו מדד – הדרג המקצועי ניסח מדד שאומץ על ידי השרים – לקביעת מדד תעסוקה איכותית.

משה ארבל: תעסוקה איכותית פירושו של דבר שלא מודדים רק השמה, כן או לא, אלא אם ההשמה היא באופן כזה שמאפשר מצב שכאשר שני בני הזוג יוצאים לעבודה בבוקר, אנחנו נבטיח שהם יצאו ממעגל העוני.

משה ארבל: המצב הקיים היום, שבו שני בני הזוג עובדים והמשפחה ענייה, הוא מצב בלתי נסבל, בלתי מתקבל על הדעת, לא הגיוני.

משה ארבל: אחת ההצעות שהאוצר ציין בדוח שלו היא הצעה חשובה מאוד של תקצוב דיפרנציאלי בתקציבי חינוך ורווחה.

משה ארבל: המצב הזאת, שבו בעצם רשויות מקומיות חזקות מאוד מקבלות את אותו תקציב לחינוך כמו רשות מקומית חלשה, יהיה המגזר אשר יהיה, הוא מצב מעוות, מצב לא הגיוני.

משה ארבל: המדינה לא יכולה להשקיע את אותם סכומים, באופן זהה.

משה ארבל: הכסף שנדרש להביא אנשים למוביליות ולקדם את הילדים האלה כך שיוכלו להגשים את החלומות שלהם – המצב הזה הוא מצב שמביא אותנו למעגל הקסמים הזה של תעסוקה ברמה מאוד מאוד נמוכה, בשכר מאוד נמוך וביחס משפיל.

משה ארבל: אני רוצה לקרוא מעל הבמה הזאת דווקא לחברותיי משדולת הנשים: במימון הקרן החדשה לישראל הלכתן וקידמתן מאבקים ממש הירואיים, חשובים מאוד, למען מניעת הפרדה באירוע בעפולה.

משה ארבל: רצתן לבית המשפט המחוזי, ולאחר מכן לבית המשפט העליון.

משה ארבל: מאבקים על גבי מאבקים.

משה ארבל: הינה, לפניכן מצב שבו נשים שקמות בבוקר לעבודה, והחטא היחיד שלהן הוא שהן חרדיות או ערביות – זה החטא היחיד, ולכן הן יקבלו שכר נמוך יותר.

משה ארבל: מה זה אם לא עילה לתביעה ייצוגית, לתביעה לקום ולהקים קול זעקה?

משה ארבל: האפליה הזאת היא אפליה בלתי מתקבלת על הדעת.

משה ארבל: היא לא חוקית.

משה ארבל: בואו באמת ותרימו את הכפפה למען אותן נשים שקולן, לצערי הרב, לא נשמע.

משה ארבל: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: ישיב, בשם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, השר יריב לוין.

מאיר כהן: – – –

דוד ביטן: אחר כך, בסוף, דעה נוספת.

דוד ביטן: כשהוא יסיים תהיה דעה נוספת.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להשיב את התשובה כפי שקיבלתי אותה ממשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יריב לוין: בפתח הדברים אני רק אומר שתי הצהרות, שבעיניי הן ברורות מאליהן, אבל אני חושב שחשוב שייאמרו:

יריב לוין: אחת היא שזה יעד מרכזי וחשוב במדיניות הממשלה להגיע למצב שתהיה עלייה, ובסופו של עניין שוויון, בשיעורי העסקה, וכמה שיותר גבוהים, של הציבור הערבי, של הציבור החרדי, של גברים וגם של נשים.

יריב לוין: במסגרת הזאת – וזו הצהרה שנייה – זה בוודאי גם יעד להגיע למצב שבו לא יהיו פערים שכר וכולם ישתכרו בהתאם לאופי העבודה שהם עושים ולא בהתאם לפרמטרים אחרים.

יריב לוין: הממשלה עוסקת בשני היעדים האלה הרבה ומחויבת להם, ואני חושב שגם הושגו שיפורים לא מעטים, אם כי נדמה לי שהנתונים שהציג כאן חבר הכנסת סעדי מעידים על כך שיש לנו עוד מרחק משמעותי לעבור.

יריב לוין: בעניין הזה כולנו בהחלט מגויסים למאמץ הזה.

יריב לוין: כפי שאמרתי, הנושא מצוי על סדר-היום של הממשלה בכלל, ובוודאי של זרוע העבודה במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, במשך תקופה ארוכה.

יריב לוין: הנתונים מצביעים על כך שמדיניות המשרד מצעידה את שוק העבודה הישראלי לכיוון צמצום פערים כללי, תוך תרומה למשק בכללותו – אם כי, כפי שאמרתי, אנחנו בעיצומו של תהליך, וצריך להמשיך בו, ויש עוד הרבה מה לעשות.

יריב לוין: זרוע העבודה במשרד פועלת לקידום הון אנושי וסביבה תעסוקתית העונים על צורכי שוק התעסוקה המשתנים, תוך שמירה על זכויות העובדים וחתירה לצמיחה ולשיפור הפריון במשק.

יריב לוין: לטובת קידום יעד זה מתבצעת גם באגף אסטרטגיה בזרוע העבודה בחינה מתמדת של נתוני שוק העבודה הישראלי, המעלה תמונה דומה לזו שהוצגה, ומדגישה כי אומנם עדיין קיימים אתגרים בשילוב בשוק העבודה, אבל יש גם פערים גדולים בין אוכלוסיות שונות, גם כאשר מדובר כבר באנשים שנמצאים בתוך מעגל העבודה.

יריב לוין: בהתאם, מעבר לעיקרון הראשון – שהוא להכניס את האנשים לשוק העבודה ולצמצם את הפערים בתחום הזה – נוסף לליבת העשייה של המשרד דגש על שילוב בעבודה איכותית והולמת, וכפועל יוצא ממנה גם יצומצמו פערי שכר.

יריב לוין: כך, נוסף על יעדי שיעורי התעסוקה שהוצבו לשנת 2030, בראשונה הוצבו גם יעדים המתייחסים לאיכות התעסוקה, ובפרט להקטנת פערי השכר בין קבוצות האוכלוסייה שצוינו כאן על ידי המציעים בהצעות השונות.

יריב לוין: על מנת לעמוד ביעדים שהוצבו מפעיל מינהל תעסוקת אוכלוסיות במשרד מגוון תוכניות לקידומן ולשילובן של אוכלוסיות היעד במשק: חרדים, הציבור הערבי, נשים, יוצאי אתיופיה, אנשים עם מוגבלויות, אוכלוסיית בני ה-45 ומעלה, אוכלוסיות רווחה, הורים במשפחות חד-הוריות, צעירים בסיכון ואוכלוסיות דומות שעדיין לא נמצאות במקום שאנחנו היינו רוצים שהן תגענה אליו.

יריב לוין: מושם דגש על קידום תעסוקה איכותית המורכבת ממכלול מאפיינים, ובהם התאמת המשרה לכישורי העובד, שכר גבוה, פריון גבוה, תעסוקה בהיקף משרה רצוי ואפשרויות קידום.

יריב לוין: תוכניות אלו פועלות במטרה לשפר את איכות חייהם של המשתתפים בתוכניות ולשלבם בצורה מיטבית בעבודה מתאימה ומקדמת.

יריב לוין: התוכניות עוסקות בקידום אנשים עובדים, במתן כלים והכשרה לאורך החיים, בבניית קהילות מקצועיות, בסיוע בהשמה ובהסבה של עובדים בעלי הכשרה קודמת ועוד.

יריב לוין: אפרט כאן בקצרה חלק מהתוכניות שאותן מפעיל המינהל לקידום תעסוקה איכותית בחלוקה לאוכלוסיות: תוכניות שמיועדות לציבור החרדי: שילוב חרדים בתעשיית ההייטק ובתארים מתקדמים באמצעות ליווי משלב העידוד וההכוונה ועד לאחר ההשמה ותוך פעילות מול מגזר המעסיקים; תוכנית ח"ן – קידום תעסוקה איכותית ומגוונת בקרב תלמידות סמינרים חרדיים, שמקבלות מעטפת חיצונית של ליווי וייעוץ; תוכנית קידום שמטרתה לשפר את השכר בקרב מקבלי שירותים במרכזי הכוון; "לשמור ולעסוק" – תוכנית ייעודית העובדת בשיתוף קהילות חרדיות ומקצועיות.

יריב לוין: יש תוכניות שמיועדות לאוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית, ובהן "פורסטק" – שילוב אקדמאים מהאוכלוסייה הערבית בתעשייה עתירת ידע ובהייטק באמצעות איתור, הכשרה והשמה בחברות סטרטאפ, צמיחה וחברות בין-לאומיות; בניית עתודה ניהולית ותוכנית מנטורינג; לימודי הנדסאים בדואים – סיוע כספי ומעטפת תמיכה לבדואים שלומדים לימודי הנדסאים במסגרת המכון הממשלתי להכשרה טכנולוגית; הקניית כישורים באמצעות מגוון כלים לקידום תעסוקתי במרכזי ההכוון התעסוקתיים הפרוסים ב-23 תשתיות ברחבי הארץ.

יריב לוין: המרכזים פועלים הן לשילוב והן לקידום של האוכלוסיות בשוק העבודה, בין היתר באמצעות קורסי עברית, הכשרות מקצועיות מתקדמות, ובעתיד הקרוב גם עבודה להסבה והכשרת אקדמאים.

יריב לוין: ישנו מיזם חדשני לשילובן וקידומן של נשים בתעשיית ההייטק.

יריב לוין: במסגרת המיזם הזה סיימו את קורסי ההכשרה בשנה האחרונה כ-1,200 נשים בשישה מסלולים והתבצעו כ-500 השמות של בוגרות התוכנית.

יריב לוין: מטרות המיזם הן מתן הכשרות טכנולוגיות לנשים עם רקע בתחום וללא רקע, שילובן בתפקידי פיתוח וקידומן, לצד חשיפה של צעירות ללימודים טכנולוגיים במערכת ההשכלה הגבוהה ועידוד לבחור בהם.

יריב לוין: נוסף לתוכניות הייעודיות האלה פועל המשרד, במסגרת פעילות שוטפת, לעידוד תעסוקה ולקידום תעסוקתי באמצעות הכשרות מקצועיות, שוברים, תמריצים מעודדי שכר במכרזי הכוון ועוד.

יריב לוין: כמו כן הוא פועל בצורה ממוקדת לצורך טיפול בצמצום פערי שכר שמקורם בהיקף משרה באמצעות תמרוץ עלייה חלקית בשעות העבודה בדרכים הבאות:

יריב לוין: מתן מדרגות זכאות במבחני התמיכה של מעונות היום, שילוב בענפים שבהם יש עבודה במשרה מלאה, כגון ענף ההייטק, באמצעות לימודי הנדסאות ותוכניות נוספות כגון הזנקים, מיזם משותף חדש שמגובש כיום עם הקואליציה לתעסוקת חרדים, תוכניות קידום וסדנאות שמעודדות נושא זה.

יריב לוין: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ימשיך להוביל וליישם מדיניות אפקטיבית להבטחת שוק עבודה מתקדם, יעיל ובטיחותי המספק הזדמנויות תעסוקה בתנאים הולמים לכול.

יריב לוין: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: דעה נוספת – חבר הכנסת אלון שוסטר.

יריב לוין: אני מסכים שזה יעבור לאן שהמציעים מעוניינים.

אלון שוסטר: היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה לכם על שהעליתם את הנושא החשוב הזה.

אלון שוסטר: אני רוצה לקבוע שבעידן שבו אנחנו מהללים את כלכלת השוק, כלכלת השוק לבדה לא תוכל להתמודד עם סוגיה כל כך מורכבת.

אלון שוסטר: נחוצה כאן מדיניות ממשלתית, ואני שמח לשמוע שהיא לפחות נמצאת על סדר-היום – תכנון, ביצוע ומעקב.

אלון שוסטר: חברים, הצעד הראשון הוא השכלה מתאימה מגילים צעירים, גם בקהילה החרדית וגם בקהילה הערבית, ועידוד תרבותי וקהילתי.

אלון שוסטר: מכאן נובע שנחוצה עבודה משותפת: מצד אחד ממשלה שלוקחת אחריות ומצד אחר הקהילות הערביות, החרדיות והרלוונטיות האחרות מפנימות ערכים שלא סותרים את העקרונות של אותן קהילות אבל כן עוזרות לנו להגיע לעבר מציאות, בעוד 20–30 שנה, של צמצום פערים משמעותי בשכר.

אלון שוסטר: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: אנחנו נצביע להעביר את זה לוועדת הכספים, נכון?

אוסאמה סעדי: כן.

דוד ביטן: זה מה שרציתם.

דוד ביטן: אז מי שבעד יצביע בעד, ומי שנגד – נגד.

אחמד טיבי: בעד זה בעד, נגד זה נגד.

דוד ביטן: כן.

אחמד טיבי: כל הכבוד.

קריאות: – – – הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

דוד ביטן: 13 בעד, אפס מתנגדים.

דוד ביטן: זה עובר לוועדת הכספים.

דוד ביטן: << הלסי >> סיום תוכנית החומש למגזר הדרוזי והצ'רקסי בדצמבר 2019 וסכנת קריסתן של רשויות אלה << הלסי >>

דוד ביטן: הנושא הבא – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: סיום תוכנית החומש למגזר הדרוזי והצ'רקסי בדצמבר 2019 וסכנת קריסתן של רשויות אלה, מס' 228 ו-247.

דוד ביטן: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לאחל לך, גם אני, בהצלחה.

דוד ביטן: מאה אחוז.

חמד עמאר: פעם ראשונה שאני מדבר כשאתה מנהל את המליאה.

דוד ביטן: תודה רבה.

חמד עמאר: תתבלבל, תתבלבל, אל תדייק.

דוד ביטן: בסדר.

חמד עמאר: אני שוב אעלה את הנושא של תוכנית החומש של המגזר הדרוזי, שמסתיימת ב-31 בדצמבר 2019.

חמד עמאר: ולמה אני מעלה את זה?

אוסאמה סעדי: – – –

חמד עמאר: עוד חודש, בוא נגיד.

חמד עמאר: בעוד חודש אין יותר תוכנית חומש למגזר הדרוזי, כי כל התקציב התוספתי של המגזר הדרוזי נמצא בתוכנית חומש.

דוד ביטן: עברו חמש שנים כבר?

חמד עמאר: עברו חמש שנים.

חמד עמאר: כל המטרה של תוכנית החומש היא סגירת פערים בין היישוב הדרוזי ליישוב היהודי.

חמד עמאר: זו המטרה של תוכנית החומש.

חמד עמאר: בכנסת העשרים נלחמתי מאוד בנושא הזה – להכניס את זה לבסיס התקציב, שתוכנית החומש תהיה בבסיס התקציב.

חמד עמאר: היא לא הייתה בבסיס התקציב.

חמד עמאר: למרות ששר האוצר ענה לי יותר מפעם ואמר שהיא נמצאת בבסיס התקציב, שום דבר לא נמצא בבסיס התקציב, וכשזה לא נמצא בבסיס התקציב ואין תוכנית חומש המשכית, זה אומר שאין תקציב יותר.

חמד עמאר: יש לנו פרויקטים שרצים עכשיו – בחינוך, ברווחה, בתשתיות – וייעצרו.

חמד עמאר: ראשי הרשויות דיברו איתי אתמול, ואנחנו נקיים ישיבה בסוף השבוע בנושא הזה, ש-600 עובדים ייאלצו הרשויות לשלוח הביתה, כי לא יכולים להמשיך את התוכניות, כי אין תקציב.

חמד עמאר: אין תקציב.

חמד עמאר: אנחנו נקלענו למצב מיוחד.

חמד עמאר: מדינת ישראל שנה במערכת בחירות, שנה בממשלת מעבר, ונאמר לי שבגלל שזה ממשלת מעבר לא יכולים לאשר תקציב.

חמד עמאר: לא יכולים לאשר תקציב.

חמד עמאר: אני לא דורש תוכנית חומש עכשיו, אני דורש לאשר תוכנית לשנת 2020 – והיה תקדים, אני הייתי כאן בכנסת בתקדים.

חמד עמאר: גם בסוף שנת 2014 נגמרה תוכנית חומש של המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: היועץ המשפטי לא אישר תוכנית חומש המשכית, אבל אישר לשנה אחת – שיש אפשרות לאשר לשנת 2015.

חמד עמאר: לכן אני אומר: בואו נאשר את שנת 2020, בואו נמשיך עם התוכניות שרצות עכשיו.

חמד עמאר: אתה לא יכול לשלוח 600 איש הביתה; אתה לא יכול לעצור את החינוך במגזר הדרוזי; אתה לא יכול לעצור את כל נושא הרווחה במגזר הדרוזי, את הפיתוח של היישוב.

חמד עמאר: אתה עוצר – אתה אומר:

חמד עמאר: אני עוצר – וכמו שאמר לי אחד מראשי הרשויות, הרשויות הדרוזיות יקרסו; בתוך חודשיים אין יותר רשויות דרוזיות.

חמד עמאר: שהמדינה, שהממשל המרכזי, שהממשלה תלך ותנהל את המגזר הדרוזי, את הרשויות, כי אף ראש רשות לא יכול להמשיך לנהל, אף ראש רשות – אין לו תקציב, אין לו תקציב, הם בלי תקציב.

חמד עמאר: ממילא גם בתוכנית חומש לא כל התקציב הועבר, ורק אתמול דיברתי על הנושא של התרבות, שאושרו שם 60 מיליון, 30 למרכז המורשת, ולא הועבר אף שקל, למרות שאני הייתי בהנחת אבן הפינה לפני שנתיים וחצי והובטח על ידי השרה מירי רגב שבתוך שנה ייבנה המקום.

חמד עמאר: עברה שנה ועוד שנה ועוד חצי שנה, ואני מבטיח לכם, נעבור עוד שנה ועוד שנה ולא יקום המרכז – –

אוסאמה סעדי: כמה מהכסף נוצל?

חמד עמאר: – – וגם מתוך ה-30 מיליון לספורט ותרבות רק 4 מיליון עברו.

חמד עמאר: עם כל זה אני אומר:

חמד עמאר: אסור לתת למצב הזה להימשך.

חמד עמאר: ראשי הרשויות פנו לראש הממשלה במכתב, פנו לשר האוצר במכתב.

חמד עמאר: אפילו תשובה לא קיבלו, אדוני היושב-ראש, תשובה, להגיד להם: אנחנו לא יכולים לאשר.

חמד עמאר: לא הייתה תשובה ממשרד ראש הממשלה לראשי הרשויות.

חמד עמאר: אז בבחירות, למה אנחנו מגיעים והולכים אליהם?

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: אז תגידו: אנחנו לא רוצים את המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אנחנו, מפלגת הליכוד, החלטנו שאנחנו לא רוצים לקבל קולות מהמגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אל תלכו אליהם.

חמד עמאר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: יש מישהו שמשיב?

אוסאמה סעדי: יש עוד מציע.

דוד ביטן: השר אמסלם ישיב בשם – – –

חמד עמאר: יש עוד – – –

דוד ביטן: סליחה, טעות שלי.

דוד ביטן: ג'אבר עסאקלה.

דוד ביטן: טעות שלי, סליחה.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, גם בלי הבעיה הזאת של אי-אישור התקציב לשנת 2020 יש עיכובים בהזרמת כספים לרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות.

ג'אבר עסאקלה: למעשה, גם העיכובים שקורים עכשיו חוסמים ומונעים קיום פרויקטים או המשכיות של פרויקטים קיימים.

ג'אבר עסאקלה: עכשיו, כשאנחנו אומרים שאין תקציב בשנה הבאה, זה למעשה חיסול, זה סגירה של הרשויות המקומיות.

ג'אבר עסאקלה: פעם חשבתי, כולנו חשבנו שתוכנית אסטרטגית ל-2020 – לא חשבתי שתוכנית אסטרטגית ל-2020 זה לסגור את הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות.

ג'אבר עסאקלה: היום נדרש באופן דחוף גם לאשר תקציב ל-2020 וגם להזרים את הכספים של 2019, חבר'ה.

ג'אבר עסאקלה: 2019 – הכספים לא מוזרמים, עיכובים קורים כל הזמן.

ג'אבר עסאקלה: לכן, בשבוע שעבר גם פניתי לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, בעל פה במסדרון, וגם כתבתי לו בקשה לדיון דחוף בוועדת הכספים.

ג'אבר עסאקלה: אני חושב שזה גם ועדת כספים אבל נדרש שר האוצר, נדרש מנכ"ל משרד האוצר, הממונה על התקציבים, לנוע ממש באופן מהיר לאשר תקציבים ל-2020 וגם להעביר את הכספים המעוכבים – – –

חמד עמאר: ראש הממשלה.

חמד עמאר: ראש הממשלה.

ג'אבר עסאקלה: ראש הממשלה לא פנוי.

ג'אבר עסאקלה: ראש הממשלה לא פנוי, הוא איננו, בוא נעזוב אותו.

ג'אבר עסאקלה: נלך על שר האוצר, על מנכ"ל משרד האוצר ועל הממונה על התקציבים כדי שיעבירו את הכספים ב-2019, לאשר תקציב ייחודי ל-2020, ואנחנו נוכל לפתור את הבעיה.

ג'אבר עסאקלה: אחרת, שיתוק מלא; אחרת, פיטורי עובדים; אחרת, סגירת מועצות.

ג'אבר עסאקלה: והפנייה של ראשי הרשויות – הם לא נענו אף פעם, לא מראש הממשלה, לא משר האוצר, לא ממנכ"ל משרד האוצר.

ג'אבר עסאקלה: חבר'ה, הגיע הזמן להתייחס ברצינות לרשויות האלה.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: השר אמסלם ישיב בשם הממשלה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דבריי, קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לאחל לך בהצלחה בתפקיד.

דוד ביטן: תודה.

דוד אמסלם: זו פעם ראשונה שאני נמצא כאן ואני רואה אותך מנהל את הישיבה.

דוד אמסלם: אני התבקשתי על ידי השר לפיתוח אזורי להשיב במקומו.

דוד אמסלם: בסוף השנה הנוכחית יפקע תוקפה של החלטת ממשלה מס' 959 מיום 10 בינואר 2016 בנושא פיתוח כלכלי וחברתי ביישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

דוד אמסלם: על המשרד לשיתוף פעולה אזורי, באמצעות המינהלת, הוטלה האחריות למימוש החלטת הממשלה מס' 959 הנ"ל.

דוד אמסלם: החלטה זו העמידה תקציב רב-שנתי בסך כ-2 מיליארד ש"ח במגוון תחומים וסייעה רבות לקידום הרשויות המקומיות הדרוזיות והצ'רקסיות, לפי עדותן.

דוד אמסלם: החלטה מס' 959 אושרה על ידי הממשלה בהמשך להחלטות קודמות דומות, שתרמו רבות לפיתוח היישובים הנ"ל ותאמו את מדיניות הממשלות השונות בעניין צמצום הפערים בין המרכז לפריפריה.

דוד אמסלם: אין עוררין על כך שלשמירת הרציפות בתוכניות הפיתוח הממשלתיות ליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים חשיבות מכרעת בשמירה על ההישגים שהושגו לאורך השנים ובהשגת היעדים העתידיים שקבעה הממשלה בתחום זה של קידום ופיתוח היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

דוד אמסלם: אין לי ספק שאם לא תהיה תוכנית המשך לתוכנית 959 התוצאות וההשלכות יהיו קשות מאוד, הן בטווח המיידי והן בטווח הרחוק.

דוד אמסלם: משרדי הממשלה ייאלצו להפסיק מספר רב של תוכניות שנבנו בעמל רב במשך עשור וחצי ובהשקעה ממשלתית עצומה.

דוד אמסלם: הפסקת תוכניות אלה תביא, בין היתר, לפיטוריהם המיידים של מאות עובדים בתחומים רבים וחיוניים כגון חינוך, חינוך בלתי פורמלי, רווחה והטיפול בגיל הרך.

דוד אמסלם: כמו כן, היא תשפיע לרעה על התהליך המואץ שהתחלנו בו, במשרד לשיתוף פעולה אזורי, לקידום התכנון המתארי והמפורט ביישובי התוכנית כדי לפתור את מצוקת הדיור.

דוד אמסלם: יש לציין שפגיעה זו היא במעגל המועסקים הראשון.

דוד אמסלם: ההשפעה במעגל השני תהיה רחבה אף יותר, וכל זה באזור פריפריאלי שאינו משופע במקומות תעסוקה, בייחוד לנשים, שהן רוב העובדים בפרויקטים אלה.

דוד אמסלם: אציין גם את חומרת הפגיעה בתחום החינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי ובמסגרות הרווחה השונות, כי נאלץ להפסיק תהליכים פדגוגיים חינוכיים שאנו מקדמים זה יותר מעשור והביאו לתוצאות יפות ומרשימות במערכת החינוך הדרוזית והצ'רקסית.

דוד אמסלם: יתרה מזו, תהיה פגיעה קשה באלפי החניכים והצעירים שלומדים ומקבלים טיפול במסגרות אלה, שהיוו עבורם מפלט תעסוקתי וחברתי.

דוד אמסלם: הפסקת ההשקעה בתחום התיירות, שהוא מנוע הצמיחה העיקרי של היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים, תביא לפגיעה אנושה בתחום זה, כולל בתהליך המיתוג, שמחייב פעילות רציפה לאורך כל השנה.

דוד אמסלם: כמו כן, היא תאלץ אותנו להפסיק את התמיכה ביזמים הפרטיים, שמהווים את אבן הפינה בתעשייה זו.

דוד אמסלם: לאור כל הנ"ל, אין צורך להכביר מילים על הצורך הדחוף והמיידי באישור החלטת ההמשך לשנת 2020, שתמנע את הקריסה הצפויה ביישובים אלה.

דוד אמסלם: אני גם רוצה להבהיר ששיקום תוכניות אלה בעתיד ידרוש מהממשלה השקעה עצומה ומאמצים רבים שניתן לחסוך.

דוד אמסלם: בשנה האחרונה במשרד לשיתוף פעולה אזורי בראשותי – הכוונה בראשות השר צחי הנגבי – ובאמצעות המנכ"ל והמינהלת לפיתוח היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים עשינו עבודת הכנה רחבה מאוד ומעמיקה, יחד עם כל ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות ומשרדי הממשלה השונים, כדי להכין תוכנית רב-שנתית חדשה שתענה על הצרכים הרבים של היישובים האלה בכל תחומי החיים.

דוד אמסלם: תוכנית ההמשך מוכנה, אך לנוכח הנסיבות הפוליטיות ואי-הרכבת הממשלה אין אנו יכולים להניח אותה לפני הממשלה.

דוד אמסלם: על כן, ובתיאום עם פורום הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות, הכנו תוכנית חלופית לשנה אחת בהיקף של מיליארד ש"ח, והיא הוצגה למשרד ראש הממשלה ולמשרד האוצר.

דוד אמסלם: כרגע אנו מקיימים סדרת דיונים, כולל פגישה מחר – מציין השר – כולל פגישה מחר עם אגף התקציבים, כדי למצוא את המקורות התקציביים הדרושים לשנת המעבר, עד שתוקם ממשלה ונוכל להביא את התוכנית הגדולה לאישור.

דוד אמסלם: אני גם מתכוון לפנות בהקדם ליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לאשר את התוכנית החד-שנתית עד אשר תוקם הממשלה החדשה, מהטעמים שפירטתי קודם.

דוד אמסלם: כולנו תקווה שמאמצים אלה יישאו פרי במהרה כדי להביא בשורה ליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, כבוד השר.

ג'אבר עסאקלה: לוחות זמנים יש?

דוד אמסלם: מה שראיתי כאן – קודם כול, לגבי 2019.

דוד אמסלם: לדעתי אתה מעלה שאלה טכנית לגבי 2019.

דוד אמסלם: מדובר על תקציב מאושר, לכן משרד האוצר צריך לשבת עם הפקידים שם ולבדוק מדוע התקציב באמת לא הוזרם.

דוד אמסלם: אם הוא לא הוזרם – לא תקין.

דוד ביטן: הוא אמר שהם יושבים עם אגף התקציבים.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: לגבי 2020 – שמעת, שמעת שהשר הנגבי ציין במפורש שמחר הוא נפגש עם אגף התקציבים.

דוד אמסלם: אני מניח שיושבים על המדוכה בימים אלה כדי להתחיל לקדם את העניין הזה, לפחות לגבי 2020.

דוד אמסלם: לגבי השאר – אללה כרים.

חמד עמאר: התשובה שלך מאוד טובה.

חמד עמאר: אני מקווה שזה – – – נקיים דיון בוועדת הכספים כדי לעקוב אחרי הנושא.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: אנחנו נצביע על העברה לוועדת הכספים.

דוד ביטן: נא להצביע.

דוד ביטן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

דוד ביטן: תשעה בעד, אפס נגד.

דוד ביטן: זה עובר לוועדת הכספים.

דוד ביטן: << הלסי >> מתווה משרד התקשורת לפריסת סיבים אופטיים מסכן את הפריפריה הגיאוגרפית ומאפשר קיפוח ואי-שוויון הזדמנויות << הלסי >>

דוד ביטן: הסעיף הבא – הצעות דחופות לסדר-היום בנושא:

דוד ביטן: מתווה משרד התקשורת לפריסת סיבים אופטיים מסכן את הפריפריה הגיאוגרפית ומאפשר קיפוח ואי-שוויון הזדמנויות, מס' 232, 239 ו-283.

דוד ביטן: הדובר הראשון – חבר הכנסת יזהר שי.

יזהר שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יזהר שי: חברות וחברי הכנסת, ההצעה הדחופה שלפנינו היום עלולה להטעות וחלילה לשעמם את מי שקוראים אותה בפעם הראשונה: סיבים אופטיים, תקשורת מהירה, פריסת תשתיות – כל מיני מילים גבוהות, מפחידות כאלה.

יזהר שי: אבל הינה הסיפור האמיתי: אנחנו מדברים על הענקת הזדמנויות שוות וחיבור הפריפריה של מדינת ישראל אל מרכז הליבה החברתית והעסקית שלה, או לחלופין – התעלמות המדינה, התעלמות באמצעות הרגולטור שלה, מהחובה הבסיסית של המדינה לוודא שהפריפריה מקבלת את כל מה שהיא זקוקה לו על מנת להיות חלק בלתי נפרד ממרקם החיים הישראלי, ולשם כך אנחנו כאן היום.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, ביום 5 בנובמבר, לא מזמן, פרסם משרד התקשורת את מתווה המדיניות החדש שלו לפריסת סיבים אופטיים ברחבי מדינת ישראל, סיבים שיאפשרו גלישה אינטרנטית במהירות גבוהה ותקשורת מהירה ומודרנית.

יזהר שי: תשתית כזאת נחשבת כיום מרכיב קריטי בבניית יכולות כלכליות ובהבטחת קישוריות בזמני חירום.

יזהר שי: הצורך במתווה חדש עלה לנוכח העובדה המצערת שבשנים האחרונות מדינת ישראל נכנסה לפיגור אחרי מדינות מתפתחות בפריסת סיבים אופטיים, כאלה שמאפשרים תקשורת מהירה ואמינה יותר מכל טכנולוגיה אחרת שהכרנו עד היום.

יזהר שי: מי שפורס את התשתיות האלה ברחבי המדינה הוא חברת בזק.

יזהר שי: יש לה את המשאבים הנדרשים לכך ויש לה רישיון שהוענק לה על ידי המדינה.

יזהר שי: נכון להיום נפרסו בישראל, על פי נתוני משרד התקשורת, רשתות בהיקפים מצומצמים – כ-22% בלבד ממשקי הבית – וזה פיגור משמעותי יחסית לתוכניות המקוריות.

יזהר שי: משרד התקשורת, שעוקב אחרי מימוש מדיניות הממשלה וההתחייבויות של בעלי הרישיונות לפריסת תשתיות התקשורת, התערב – בצדק – במהלך העניינים, ובהנחיית המשרד התגבש מתווה ופורסם בתחילת החודש הזה.

יזהר שי: המתווה הזה אמור להסדיר את המשך הפריסה של תשתיות התקשורת המהירה, שכאמור, הופכות להיות יותר ויותר קריטיות בעולם המודרני הזה שלנו.

יזהר שי: על פי המתווה המתגבש תקום קרן מיוחדת.

יזהר שי: הקרן הזאת תשתמש ברווחי חברות התקשורת בעלות הרישיונות לצורך מימון פריסת תשתיות מתקדמות באזורים שאליהם לא תגיע תשתית הסיבים של בזק.

יזהר שי: מתוך עיון במתווה המוצע של המשרד מסתבר שההחלטה לגבי סדרי עדיפויות ולוחות זמנים לחיבור חלקי הארץ השונים לתשתיות התקשורת המתקדמות – ההחלטה הזאת תהיה נתונה בידי הזכייניות, חברות התקשורת, שקיבלו מאיתנו, מהמשרד, את הזכות הזאת, והיא תתבסס על מה שנקרא "כדאיות כלכלית".

יזהר שי: אז בואו נדבר רגע, כבוד השר אמסלם, על כדאיות כלכלית.

יזהר שי: ברור לכולנו שפחות כדאי כלכלית להשקיע בתשתית תקשורת בבית שאן או בדימונה או בעראבה מאשר להשקיע פחות מאמץ, פחות זמן, פחות משאבים וגם להרוויח רווחים גדולים יותר בבניית תשתית תקשורת לתפארת בהרצליה פיתוח, ברמת אביב או ברמת השרון.

יזהר שי: ברור לחלוטין שאם השיקולים הם עסקיים בלבד יש פה סכנה לפגיעה ארוכת טווח – עוד קיפוח של הפריפריה הישראלית, זו שברובה חשופה לסכנות הטילים בצפון ובדרום, זו שסובלת מנחיתות בגישה שלה לשירותים רפואיים מתקדמים, זו שאיננה מחוברת באופן ראוי למרכז המדינה כי תשתית הכבישים והתחבורה הציבורית שלנו רחוקים מלהיות מסוגלים לשרת את הפריפריה כנדרש.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התקשורת, יש סיבה שבגללה מוגדרת חובת אוניברסליות במדינות נאורות, אפילו קפיטליסטיות לגמרי.

יזהר שי: למרות ההתערבות הבוטה לכאורה בשוק החופשי, מטרתה של האוניברסליות היא להבטיח כי גם לאוכלוסיות מוחלשות וגם לאלה שמתגוררים באזורי פריפריה תהיה נגישות של שירותי תקשורת בסיסיים המתעדכנים לפי הצורך.

יזהר שי: זוהי חובה מוסרית, ערכית וחברתית לספק שירותי תקשורת מתקדמים באופן שוויוני לכלל אזרחי מדינת ישראל.

יזהר שי: אבל עיון במתווה המוצע, זה שפורסם בשבועות האחרונים, להבטחת פריסה אוניברסלית מעלה שאם לא נתערב בכך מיידית – ככל הנראה, מדינת ישראל לא מתכוונת להתערב בשיקולים המסחריים של בעלות הרישיונות לפריסה הזאת.

יזהר שי: הם הולכים להרוויח הרבה כסף, אני לא מודאג מהרווחיים שלהם; אני מודאג מההתערבות שלנו.

יזהר שי: משום כך עולה צורך בדיון ציבורי דחוף בשאלת הקריטריונים לחיבורם של אזורים שמוגדרים כרגע כחסרי כדאיות כלכלית לפריסת תשתיות תקשורת מתקדמות.

יזהר שי: המדינה חייבת להיות מיוצגת, עמדתה חייבת להישמע, ואני טוען אפילו שבמקרים מסוימים – שצריך לקיים לגביהם דיון מקצועי ומעמיק – המדינה צריכה להתערב בשיקולים המסחריים של מי שקיבלו מהמדינה את הרישיון להרוויח הרבה מאוד כסף.

יזהר שי: כי תקשורת, כמו שאנחנו יודעים, היא עסק טוב ורווחי עבור חברות עסקיות, והן עוסקות בזה בהצלחה – שיהיו בריאים כולם שם – וטוב שכך.

יזהר שי: זאת תשתית חיונית לכל חברה מודרנית ומתקדמת כמו זו שלנו כאן, במדינת ישראל.

יזהר שי: התפקיד של התשתית הזאת – ושל חיבורה לפריפריה – הוא עד כדי כך משמעותי, שצריך להתייחס אליה כאל משאב לאומי.

יזהר שי: בתור שכזה, המדינה חייבת להיות שם כדי להגן על האינטרסים, על מי שאינם נמצאים בראש סולם הכדאיות הכלכלית, אולי, אבל בהחלט נמצאים בראש סולם העדיפויות הלאומי, הערכי, של כולנו.

יזהר שי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מארק איפראימוב.

מרק איפראימוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני הכול, אתם יודעים שלמרות תחזיות מזג האוויר, בזמן שבכל הארץ השמיים היו נקיים אצלנו ירד גשם – גשם של רסיסי רקטות קאסם וכיפת ברזל שנפלו על ראשינו.

מרק איפראימוב: כנראה שמדינת ישראל תצטרך לממן לנו מטריות מברזל – עוד משהו חדש.

מרק איפראימוב: עכשיו נעבור לסדר-היום.

מרק איפראימוב: היום קשה לדמיין שישנם בתים שאין להם אינטרנט מהיר.

מרק איפראימוב: ככל שאנו מתקדמים כך גם חברות תקשורת מרכזיות כל פעם מנסות לשכנע אותנו להצטרף על ידי הצעות של חבילות נרחבות וזולות יותר.

מרק איפראימוב: כאשר הצטרפתי לראשונה רכשתי חבילה מבזק, והובטחה לי מהירות גלישה של 100 מגה בייט.

מרק איפראימוב: לאחר בדיקות מהירות מקיפות גיליתי כי היכולת של רשת האינטרנט באזורנו לא עולה על 40 מגה.

מרק איפראימוב: הרגשתי שעבדו עליי בחברת בזק והחלטתי לעבור למתחרה, שכיום מבטיחה מהירות כפולה ממה שמציעים בחברת בזק, כלומר 200 מגה בייט.

מרק איפראימוב: כמובן שנציג המכירות הבטיח כי מדובר על רשת נפרדת ומהירה.

מרק איפראימוב: הצטרפתי והחלטתי לבדוק את המהירות גם בחברה זו.

מרק איפראימוב: פעם נוספת גיליתי כי מהירות הגלישה לא מגיעה אפילו ל-40 מגה.

מרק איפראימוב: לאחר ביקור טכנאי גיליתי שגם פה מדובר על תשתיות שאינן מאפשרות מהירות זו, כלומר, קיימת הטעיה ברורה של לקוחות ביחס לשירות וגביית התשלום.

מרק איפראימוב: זו הנקודה הראשונה.

מרק איפראימוב: לאחר בדיקתי הנרחבת הבנתי ששוב אני ניצב מול אפליה מבנית שבה במרכז הארץ גרים תושבים שיש להם זכויות יתר לקבלת שירותים רפואיים טובים וזמינים יותר, חינוך טוב יותר, תחבורה ציבורית זמינה יותר, תרבות ופנאי רחב ואיכותי יותר, ואפשר להמשיך עוד ועוד.

מרק איפראימוב: תחילה חשבתי כי מדובר בחברות תקשורת שהינן עסקים לכל דבר ועל כן מטרתן היא רווח, כלומר, במקומות שיכולים להרוויח – משקיעים יותר.

מרק איפראימוב: אבל בואו נסתכל קצת לעומק.

מרק איפראימוב: קודם כול, מדובר בפיל תקשורת ענק שקרוי "בזק", שהחל את דרכו כחברה לאומית.

מרק איפראימוב: חברת בזק זכתה לקבל משאבים רבים מהממשלה, והחשוב מהם הוא הבלעדיות.

מרק איפראימוב: יתרה מזו, גם לאחר ההפרטה כביכול, עד שנת 2014 היא המשיכה להיות מונופול לתשתית האינטרנט, כלומר עסק פרטי שקיבל מהמדינה אפשרות לפעילות עסקית ללא תחרות.

מרק איפראימוב: אני מדמיין כמה רווחים היא גרפה בזמן הזה.

מרק איפראימוב: לנושא שאנו מעלים היום יש השלכות רבות על חיינו בארץ.

מרק איפראימוב: מאז בזק פיתחה רשת ADSL ולאחרי מכן NGN, וכיום אנחנו מדברים על סיבים אופטיים, ובזמן שנהנתה ממונופול מוחלט, מתמיכה בלתי מסויגת מצד הממשלה, מצד משרד התקשורת, ובפרט כמעט מכל שר תקשורת, תושבי הצפון והדרום הופלו באופן שיטתי.

מרק איפראימוב: למעשה, עד ליום זה תשתית האינטרנט בפריפריה היא שוות ערך ל-40% ממה שיש במרכז.

מרק איפראימוב: דרך אגב, גם בשנת 2014, כשניתנה אפשרות להוט להצטרף לשירותי תשתית האינטרנט, גם פה לא נעשה שום תיקון, ופריסת הרשת שלה המשיכה את האפליה בין המרכז לבין הצפון והדרום.

מרק איפראימוב: לאחר עיון מעמיק בהמלצות הוועדה לפריסת התשתית של הסיבים האופטיים ניתן לראות כי קיימת התייחסות לפריפריה הקרויה "אזורי תמרוץ", כמו שאני הבנתי.

מרק איפראימוב: אך גם כאן אני, כתושב שדרות, אולי אזכה לקבל את השירות רק לאחר שבזק – ושוב בזק – תפרוס במרכז את התשתית, ואנחנו אולי נקבל את השירות, אם יימצא זכיין, ובתנאי שתתמלא הקרן, ובתנאי שיחליטו על הסבסוד.

מרק איפראימוב: בקיצור, אני מבין שהממשלה ממשיכה להיות שייכת בעיקר לתושבי מרכז הארץ.

מרק איפראימוב: אני דורש – כי חייבים לשנות את השיטה – קודם כול פריסת תשתית סיבים אופטיים חייבת להתחיל מהדרום והצפון, ואם צריך לתת סבסוד, אז נותנים.

מרק איפראימוב: ואם בזק מקבלת עדיפות יתר מצד ממשלת ישראל, אז אני מצפה ממשרד התקשורת לדרוש ממנה שתתחיל פריסה זו.

מרק איפראימוב: לא ייתכן שחברה עסקית אחת שלאורך השנים מקבלת זכויות יתר על המשאבים שלנו לא תהיה מגויסת קודם כול לצרכים הלאומיים של מדינת ישראל.

מרק איפראימוב: אנו – תושבי שדרות, אופקים, באר שבע, ירוחם, מצפה רמון, נוף הגליל, נהריה, קריית שמונה, חצור הגלילית, תושבי הגולן וכל שאר הערים שנמצאות בצפון ובדרום – בסופו של דבר איננו תושבים סוג ב'.

מרק איפראימוב: הפוך – על כתפינו עומדת מדינת ישראל.

מרק איפראימוב: תודה רבה על ההקשבה וחג סיגד שמח.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר אמסלם, הצטרפתי להצעה החשובה הזאת של פריסת סיבים אופטיים כי כאשר מדברים על הפריפריה, אני חושב שצריך להדגיש גם את היישובים הערביים, שמזה שנים סובלים מאי-אספקת השירותים המתקדמים האלה; גם כשהיו הוט ויס ובזק – היו האחרונים בתור.

אחמד טיבי: שירותים לא הגיעו גם ליישובים הערביים בנגב בזמנו, כך שזו פריפריה של הפריפריה; הערבים הם הפריפריה של הפריפריה מבחינת יחס הממשלה.

אחמד טיבי: כמו שיזהר אמר, הפריסה של הסיבים האופטיים של בזק עד עכשיו היא ל-22% ממשקי הבית בישראל, שזה שיעור נמוך.

אחמד טיבי: אגב, השיעור הגבוה ביותר באירופה הוא בספרד44% – .

אחמד טיבי: אני מבקש לדעת, אדוני שר התקשורת: האם היישובים הערביים נכללים בפריסה של הסיבים האופטיים?

אחמד טיבי: איזה יישובים ערביים נכללים, אם בכלל?

אחמד טיבי: כפי שאני מניח, רובם לא נכללים.

אחמד טיבי: למה רובם לא נכללים?

אחמד טיבי: ויישובים בפריפריה – אני חוזר ומדגיש את מה שאמרו קודמיי:

אחמד טיבי: למה הם לא נכללים?

אחמד טיבי: האם המושג "כדאיות כלכלית" מחייב קיפוח מתמשך של היישובים הערביים ויישובי הפריפריה?

אחמד טיבי: פריסת סיבים אופטיים – מה מטרתה, סעיד?

אחמד טיבי: אינטרנט מהיר יותר, טלפוניה, כל המדיה המתקדמת.

אחמד טיבי: זה הפך להיות משהו חיוני בחיי כל מדינה מתקדמת בעולם, ואסור שברעננה, רמת השרון וצפון תל אביב ייהנו מהפריבילגיה הזאת כאשר היישובים הערביים, יישובי הפריפריה, לרבות היישובים בנגב, יישארו בסוף ומהירות אינטרנט והטלפוניה יהיו באיכות פחות טובה, באיכות פגומה.

אחמד טיבי: אגב, הרי אנחנו יודעים, בכמה וכמה יישובים ה-AP Load של האינטרנט הוא כל כך חלש ולא אפקטיבי שאנשים מתחילים לחשוב שהם חיים – – –

סעיד אלחרומי: בנגב זה בכלל לא קיים.

אחמד טיבי: איפה שזה קיים.

אחמד טיבי: לכן אני הדגשתי ופניתי לסעיד, הדגשתי את היישובים הערביים בנגב במיוחד.

אחמד טיבי: מדינה נבחנת במתן השירותים האלה לאזורי קצה: פריפריה, ערבים, לרבות הנגב.

אחמד טיבי: אבל אני אומר לך, אני מטייבה.

אחמד טיבי: טייבה, טירה, קלנסווה, כפר קאסם, ואדי עארה, אום אל-פחם – אני בטוח שאין.

אחמד טיבי: יש כמה יישובים שנכללו, מעט יישובים, אבל רוב היישובים הערביים לא נכללים בפריסה הזאת, ועל כן אני כאן, אדוני שר התקשורת, כדי לשאול: מה נכלל ומה לא נכלל, ולמה?

אחמד טיבי: ואם תענה טוב, אני אקזז אותך כדי שתוכל להשתתף בעוד הפגנה של הליכוד.

אחמד טיבי: מה שתרצה.

דוד ביטן: אתה חייב משהו פוליטי, אה?

אחמד טיבי: בסוף, כן.

דוד ביטן: ישיב שר התקשורת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אחמד טיבי, חבר הכנסת טיבי, אני שומר לעצמי את הקיזוז להזדמנות אחרת.

דוד אמסלם: עכשיו אני תורן במליאה ממילא.

דוד אמסלם: קודם כול, אני שמח על הדיון הזה.

דוד אמסלם: זאת באמת הזדמנות לדבר על נושא שאני רואה אותו כאחד הנושאים האסטרטגיים שמדינת ישראל נמצאת בפתחם.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר עוד דבר לפני שאני נכנס לפרטים.

דוד אמסלם: זה בעצם נושא שמובל על ידי ועדה בין-משרדית שהוקמה עוד לפני כניסתי לתפקיד, זאת אומרת, הקרדיט הוא לא שלי.

דוד אמסלם: זה אנשים טובים שיושבים על המדוכה הזאת ועובדים עליה למעלה משנה, ונפל בחלקי לבוא, ממש רק לקראת הסוף, כדי לתת להם רוח גבית, ואם יכולתי גם לתרום קצת פה ושם לתהליך אז באמת נפלה בחלקי זכות גדולה.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר במה מדובר.

דוד אמסלם: בגדול מדובר במה שנקרא טכנולוגיה דור 5.

דוד אמסלם: מה המשמעות?

דוד אמסלם: דרך אגב, זאת טכנולוגיה עולמית, היא לא קשורה רק למדינת ישראל.

דוד אמסלם: המשמעות היא מאוד פשוטה: כל העולם הולך לתחום האוטונומי.

דוד אמסלם: אני רוצה להמחיש את זה באופן קצת יותר מוחשי.

דוד אמסלם: ניקח את האוטו האוטונומי שאנחנו שומעים עליו חדשות לבקרים.

דוד אמסלם: זה משהו שבדמיון שלנו כמעט אף אחד לא היה יכול לדמיין שזה יכול לקרות.

דוד אמסלם: מהאירוע הזה – שכל אחד ייקח את זה לאן שהוא רוצה, לכל שירות שהוא רוצה: מבריאות וחינוך ועד התחבורה הציבורית, העולם שלנו הולך להיות עולם אוטונומי.

דוד אמסלם: הנגזרת של הדבר הזה היא תעבורת אינטרנט.

דוד אמסלם: בסוף זאת תעבורה של נתונים שאמורים לנהל את כל האוטונומיה הזאת באמצעות האינטרנט, ולכן תעבורת האינטרנט צריכה להיות כמעט פי 20 או 50 יותר מהיום, וגם בטוחה.

דוד אמסלם: כדי שזה יקרה – דרך אגב, העולם כבר מתקדם לשם.

דוד אמסלם: יש מדינות שכבר נמצאות במקום הרבה יותר טוב ממדינת ישראל.

דוד אמסלם: יחסית לעולם אנחנו מפגרים משהו בסדר גודל של שנה וחצי בפריסה.

דוד אמסלם: סיפור דור 5 נתמך על ידי שני מרכיבים מרכזיים: האחד – דבר שיצאנו אליו לפני חמישה חודשים, סיפור הקצאת התדרים.

דוד אמסלם: האינטרנט, כידוע לכם, בתוצאה שלו יש לו שני מרכיבים, האחד – האלחוטי, והשני – הסיפור הקרקעי.

דוד אמסלם: המשרד יצא למכרז לחברות בעלות רשת בלבד.

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו נמצאים כמעט ב-close שלו, כדי לבוא ולהתקדם ולתת את ההצעה של התדרים, מ-700, התדר הטוב – אני לא רוצה להיכנס לזה, זה פחות חשוב.

דוד אמסלם: זה נותן כרגע את המענה בספקטרום.

דוד אמסלם: הנדבך השני זה הסיפור של הסיבים האופטיים.

דוד אמסלם: מה זה הסיבים האופטיים?

דוד אמסלם: זה פשוט סיב שצריך להגיע אליך עד הבית באופן מעשי, ולכן אנחנו בעצם נמצאים כרגע בסיפור הזה.

דוד אמסלם: לא מזמן, לפני כחודשיים, אני שמחתי, נפלה הזכות בחלקי לחתום ל-IBC, חברה שנמצאת עם חברת החשמל ועוד כמה חברות שהתחברו כדי להזיז את כל הסיפור שמטרתו בעיקר פריסה של הסיבים האופטיים.

דוד אמסלם: לי נאמר – דרך אגב, יזהר, כשדיברו איתך מהמשרד גם הסבירו לך את הנושא, אבל אני אשמח להסביר אותו בצורה יותר רחבה פה לשאר האנשים.

דוד אמסלם: דרך אגב, במדינת ישראל יש כבר פריסה של סיבים אופטיים.

דוד אמסלם: מי שפורס את הסיבים זה לא הממשלה.

דוד אמסלם: כבר מזמן אנחנו לא בכלכלת ההסתדרות ולא בשנות השישים.

דוד אמסלם: אנחנו לא בברית המועצות.

דוד אמסלם: כל הפעולות שאנחנו רוצים לעשות – אנחנו רוצים לתמרץ ולעודד את החברות הפרטיות שינהלו את העסק הזה, גם בהשקעות וגם בניהול של זה.

דוד אמסלם: עכשיו אני בא למושג הכי חשוב כאן.

דוד אמסלם: המושג פריפריה הוא לא רלוונטי לגבי הנושא הזה, שתבינו.

דוד אמסלם: זה לא הפריפריה שאנחנו מכירים.

דוד אמסלם: לכאורה, מבחינתנו, יש מרכז, והפריפריה היא היישובים החלשים יותר בקצוות – אלה המונחים הפריפריאליים שמוכרים לנו.

דוד אמסלם: בעניין הזה, הסיפור הפריפריאלי, המשמעות שלו זה צמודי הקרקע.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הסיב, יש לו היתכנות כלכלית להגיע לבית שהוא רב-קומות, ובית שהוא צמוד קרקע, וילה כזאת או אחרת – לא משנה דרך אגב אם זה במרכז הרצליה או בכל עיר ועיר; בכל הערים יש פריפריה – פשוט החברה צריכה לחפור, להניח את הסיב בשביל מנוי אחד שמשלם לה אולי 100, 150 שקלים, לא חשוב כמה.

דוד אמסלם: זה המונח פריפריה בנושא הזה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אין פריפריה של עיר.

דוד אמסלם: איפה שיש בנייה לגובה, בניין – זה יגיע אליו, באופן כלכלי; איפה שזה צמוד קרקע – בעיקר דווקא באזורים, לטעמי, העשירים, בדרך כלל הם גרים בצמודי קרקע – יותר קשה להגיע אליהם.

אוסאמה סעדי: או הערבים.

אוסאמה סעדי: היישובים הערביים לא יקבלו סיבים אופטיים.

דוד אמסלם: לא חשוב מי.

דוד אמסלם: הערבים הם עשירים, אז הם גרים בצמודי קרקע.

דוד אמסלם: אתה צודק, אוסאמה.

דוד אמסלם: אתה יודע שזה כבר דיון אחר, שהערבים אוהבים לחיות, אמרתי לך, גם בצמוד קרקע, גם בגינה גדולה.

דוד אמסלם: הם רוצים לחיות במושב בתוך העיר.

דוד אמסלם: יש לזה מחירים, אבל זה לא משנה, אני בא לעיקרון עכשיו.

דוד אמסלם: זה המושג "פריפריאלי".

דוד אמסלם: חבר הכנסת יזהר, אני רוצה להגיד לך מה קורה: בזק היא חברה שפרוסה כמעט ב-60% ממדינת ישראל בסיבים האופטיים.

דוד אמסלם: לא משקי הבית – יש הבדל בין משקי הבית לבין הפריסה הקווית, זאת אומרת, בקילומטרז', מה שנקרא, מרחק.

דוד אמסלם: הם לא מפעילים אותם.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שיש להם את החובה האוניברסלית.

דוד אמסלם: ודרך אגב, זה שנים על גבי שנים.

דוד אמסלם: הם גם לא יפעילו כל עוד אין להם היתכנות כלכלית; הם לא יפעילו, ואני גם לא מצפה שהם יפעילו את זה.

דוד אמסלם: בזק זה לא חברה של גמילות חסדים, רבותיי, זאת חברה פרטית ששייכת לכל מיני אנשים שהפונקציה, המטרה שלה, קודם כול היא להרוויח כסף.

דוד אמסלם: בסוף השנה, אם הבעלים שלה חושב שהוא רוצה לתרום לאיזשהו מוסד כזה או אחר – אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: לכן התפקיד שלנו זה לגרום לחברות האלה שכן יפרסו.

דוד אמסלם: וכאן נוצר מודל שלדעתי – זה לא מודל שלי, אבל אני אומר לכם, אני כלכלן במקצועי הרבה שנים, וכשהמודל בא אליי, לפתחי, אני ככה די התפעלתי מהחשיבה שבו.

דוד אמסלם: אהבתי.

דוד אמסלם: המודל אומר דבר מאוד פשוט: קודם כול, חובת האוניברסליות – אני קבעתי אותה למדינת ישראל.

דוד אמסלם: היא לא של בזק, בזק לא אמורה לסבסד את המדינה.

דוד אמסלם: החובה של המדינה זה לגרום שלכל בית יגיע סיב אופטי, בגלל שצריך להבין: מבחינתי, אלה החיים.

דוד אמסלם: זה לא שישתפר לנו האינטרנט, חבר הכנסת טיבי.

דוד אמסלם: זה לא שנראה טלוויזיה באיכות או ברזולוציה יותר טובה.

דוד אמסלם: זה לא שם.

דוד אמסלם: מי שלא יהיה לו סיב אופטי, לטעמי, לא יוכל לקבל טיפול רפואי, לא חינוך, לא שום דבר; יהיה לו קשה לחיות את החיים; הוא יהיה כאילו מנותק מהעולם; רופא לא יוכל לתת לו שירות; לדעתי, ילד לא יוכל ללמוד בבית הספר באיכות הנכונה, הוא לא יוכל לקבל שירות; הוא לא יוכל להגיע הביתה ברכב ובתחבורה; הוא לא יוכל להזמין – בגלל שאנחנו מדברים, כפי שאמרתי, על איזה עולם אוטונומי.

דוד אמסלם: כמעט כל נושא ונושא יהיה כזה.

דוד אמסלם: לכן, אלה החיים עצמם, זה לא לוקסוס.

דוד אמסלם: זה בדיוק כמו שבן אדם היום לא יכול לחיות בלי חשמל.

דוד אמסלם: זה מה שיקרה.

דוד אמסלם: לכן קבעתי בתוך המשרד והנחיתי אותם וישבתי עם הוועדה הבין-משרדית – שכוללת גם את אנשי האוצר, גם את אנשי המשרד וגם את הממונה על התחרות – ואמרתי שקודם כול חובת האוניברסליות היא של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: עכשיו, השאלה היא איך עושים את זה.

דוד אמסלם: ולכן נקבע מודל שלטעמי הוא מאוד יפה ומאוד טוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, הדבר הכי פשוט זה שבאה מדינת ישראל ומשלמת את הכסף – באה למישהו פרטי ואומרת לו: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אני רוכשת לך את האוטובוס.

דוד אמסלם: דרך אגב, תזכרו שזה בא תמיד על חשבון דברים אחרים.

דוד אמסלם: אבל כאן נוצר מודל – אני רוצה לומר עוד נתון אחד, כדי שתדעו: ב-80% ממדינת ישראל תהיה פריסה – – –

מאיר כהן: אבל לבזק יש את התשתיות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אני אסביר את זה עוד מעט.

דוד אמסלם: לא, מדובר על הסיב.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים כרגע על השוק הסיטונאי.

דוד אמסלם: בזק מחויבת בשוק הסיטונאי.

דוד אמסלם: על הסיב עצמו.

דוד אמסלם: לא מדברים על הקנה הריק.

דוד אמסלם: הקנה הריק – עזוב, זו בוודאי לא השאלה.

דוד אמסלם: אף אחד לא מצפה עכשיו שכל חברה שתזכה תחפור את כל מדינת ישראל עם הקווים.

דוד אמסלם: זו לא השאלה, בוודאי שלא.

דוד אמסלם: זו סוגיה אחרת, שלא קשורה לאירוע הזה.

דוד אמסלם: אני מדבר על הסיב, הפריסה שלו עצמו בתוך הקנה.

דוד אמסלם: עכשיו, צריך להבין: ב-80% בערך ממדינת ישראל, זו הערכה שלנו, יש לזה היתכנות כלכלית.

דוד אמסלם: כוחות השוק עושים את שלהם.

דוד אמסלם: נשארים בערך 15% עד 20%.

דוד אמסלם: לטעמי ולהערכתי, זה משהו שיסתכם ב-5–7 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: דרך אגב, בלי קשר לכסף, מדובר בעבודה פיזית.

דוד אמסלם: זאת אומרת, גם אם נניח שמחר נשים את כל הכסף, אי-אפשר לפרוס את זה בשנה, בגלל שיש מה שנקרא סדר פעולות מסוים, כמו שבבניין, אם אתה בונה, גם אם אני אביא לך את כל הכסף במזומן, אתה לא יכול לגמור אותו בשבוע; יש תהליכים – יש חפירות, יש יציקות, יש תהליכים שצריכים הזמן שלהם.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, 20% – זה בערך מה שחסר לנו בכיסוי התקציבי כרגע.

דוד אמסלם: אמרנו 5, 6, 7 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: להערכתי, ככל שנתקדם, כמו בכל פרויקט זה ילך ויתפח וילך ויגדל.

דוד אמסלם: לכן, הרעיון הוא מאוד פשוט: לבנות קרן שממומנת על ידי חברות התקשורת.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שזו התשתית שלהן.

דוד אמסלם: מזה הן מתפרנסות.

דוד אמסלם: זה שלהן, לא של המדינה.

דוד אמסלם: אנחנו חשבנו – אנחנו נמצאים כרגע בשימוע וכו', אבל מדובר על סדר גודל של 0.5% או קצת פחות – אני לא נכנס כרגע למספרים, הם פחות חשובים – בכל מה שנקרא, מההכנסות של החברות, של כולן.

דוד אמסלם: במדינת ישראל יש 3,000 אזורים סטטיסטיים של משרד הפנים.

דוד אמסלם: אנחנו מעריכים שב-1,000, 2,000 זה יסתדר, ואז אנחנו יוצאים למכרז ושואלים את בזק: בואי תחליטי את איפה את רוצה לפרוס, בתשתיות שלך, והיא תחליט.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם אנחנו לא שואלים – בזק לא פורסת.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שהיום יש לה תשתיות נחושת, והיא מוכרת לך כאילו 100 מגה.

דוד אמסלם: אתה משלם 100 שקלים בערך.

דוד אמסלם: למה שהיא תשקיע עכשיו 5, 6 מיליארד שקל, או 2 מיליארד, בשביל למכור לך איזה משהו שהוא ימכור לך ב-110 שקלים?

דוד אמסלם: היא לא תעשה את זה.

דוד אמסלם: לכן אתה אומר: תקשיב, בוא תחליט איפה אתה פורס.

דוד אמסלם: איפה שאתה לא פורס, מחליט שלא, אנחנו יוצאים למכרז מהקופה המשותפת – דרך אגב, שאספנו מכולכם, בעיקר מבזק, בגלל שהיא הגוף המרכזי ששופך לקופה את רוב הכסף.

דוד אמסלם: אז בזק לא יכולה להשתתף במכרז, רק האחרים, וכשאנחנו קובעים – גם על מה שאתה אומר בנושא השוק הסיטונאי – מחיר מאוד מינימלי לעניין הזה מראש, אז האחרים נותנים את ההצעה שהם פורסים את הסיבים.

דוד אמסלם: קרי, אתה נותן לו את הדלתא בין מה שהוא היה פורס ממילא לבין מה שנקרא המימון שהוא צריך מבחינת הדלתא, הפער בהשקעה שלו.

דוד אמסלם: אם הוא היה אומר: תשמע, במצב רגיל הייתי משקיע 10 שקלים, אבל כרגע, בגלל שזה בית פריפריאלי, כפי שאמרנו, אני מוכן ב-15 שקלים, אז לכאורה הוא ייתן לך את ההצעה במכרז של הדלתא.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה יתחיל להניע את המערכת של הפריסה.

דוד אמסלם: עד היום הם יכולים לפרוס, הכול בסדר, אבל הם לא כל כך פורסים, בגלל שאין את מה שאני אומר כרגע – אין את המכרז דווקא מול בזק, המנוע, כרגע, זאת אומרת הם יצטרכו לפרוס, ואיפה שהם לא יפרסו אז אחרים יפרסו בתשתיות שלהם.

דוד אמסלם: אני חושב שמבחינתי המודל הזה הוא מודל מעניין, מאוד חכם.

דוד אמסלם: כמובן שצריך לשפצר אותו, אבל זה הכיוון שאנחנו הולכים אליו.

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו פרסמנו – המשרד עכשיו פרסם את זה, לא מזמן, כדי לשמוע – כרגע אנחנו מחכים לשמוע את התגובות של החברות, ולפי זה אנחנו עושים גם את ההתאמות המתבקשות.

דוד אמסלם: מה שנשאר פתוח כרגע מבחינתי זה ה-gap, הפער שיש ביני לבין האוצר, ודיברתי גם עם שר האוצר על כך.

דוד אמסלם: תראו, אם אנחנו מדברים על אירוע של 5 מיליארד שקל, ו-0.5% זה פחות או יותר 300 מיליון, אז אנחנו דנים על פריסה של 12–15 שנים.

דוד אמסלם: אני לא מקבל את זה.

דוד אמסלם: אני אומר שבעולם שאני מדבר עליו התשתית מחכה למוצר, ולא המוצר לתשתית.

דוד אמסלם: תחשבו קצת שיש לנו רכבים אוטונומיים בעולם ואנחנו לא יכולים להביא אותם לארץ בגלל שאין לנו תשתית, או שיש איזה מכשיר רפואי, ואנחנו עכשיו מחכים שיבוא איזה קבלן עם הבובקט ויתחיל לחפור בעיר ולהניח את הכבל.

דוד אמסלם: זה לא נשמע.

דוד אמסלם: לכן, מה שכרגע אני מנסה להוביל זה לצמצם את לוחות הזמנים לשבע-שמונה שנים, גם אם המדינה תצטרך לתת מימון ביניים, בגלל שבסופו של דבר החברות חייבות לשלם על התשתית של עצמן.

דוד אמסלם: אלו חברות כלכליות.

דוד אמסלם: אני רואה בזה, דרך אגב, בוננזה גדולה.

דוד אמסלם: אני טוען שזה הזהב.

דוד אמסלם: מי שישקיע באינטרנט הזה, בסופו של דבר – היות שכפי שאמרתי החיים ילכו לשם, אז לדעתי זה יהיה מכרה זהב גדול מאוד באותה נקודת זמן.

דוד אמסלם: יכול להיות שהיום אתה משקיע ואתה לא כל כך רואה את הפירות, לכאורה, באופן מובהק, אבל בוודאי ובוודאי כשנגיע לטכנולוגיות שהן יהוו החיים שלנו הלכה למעשה, אני מניח שאז העלות של התשתית – בוודאי השימוש בה יהיה הרבה יותר רחב, וגם תוכל להפיק את הרווח המתאים באופן קצת יותר גבוה מאשר היום.

דוד אמסלם: לכן אני באמת שמח.

דוד אמסלם: אני רוצה לברך את המשרד.

דוד אמסלם: אמרתי שלא אני יזמתי את זה אבל נפל בחלקי להיות שותף בעניין הזה.

דוד אמסלם: אני מודה לכל צוות המשרד, שעבד על זה הרבה שנים, וגם לכל הצוות הבין-משרדי, כמו שאמרתי.

דוד אמסלם: יש שם אנשים נהדרים.

דוד אמסלם: ואני אשמח מאוד גם לקבל רעיונות שיכולים לשפר את זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו נמצאים בתהליך הזה.

דוד אמסלם: אם יש רעיון כזה אז אפשר לשלוח לנו.

דוד אמסלם: אנחנו נשמח.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, על התשובה המפורטת.

מאיר כהן: אתם מסתפקים בדיון כאן?

יזהר שי: לא, יש – – –

מאיר כהן: לא, לא, זה דעה נוספת, אחרי ההצבעה.

מאיר כהן: אתם מסתפקים בדיון כאן?

מאיר כהן: אין לאן להעביר את זה, אין ועדות.

מאיר כהן: בואו נסתפק בדיון, בסדר?

מאיר כהן: אוסאמה?

אוסאמה סעדי: לא, למליאה.

אוסאמה סעדי: אין לאן להעביר את זה, אין ועדות.

מאיר כהן: למליאה?

קריאות: ועדה מסדרת.

אחמד טיבי: אדוני, היות שאוסאמה ביקש מליאה – – –

מאיר כהן: הוא יקבל את זה.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין.

מאיר כהן: אוקיי, אז לפנים משורת הדין.

מאיר כהן: בסדר, אני אתן להם לדבר.

מאיר כהן: אז יזהר, חברי הכנסת מסתפקים בדיון כאן, וכשתקום הכנסת, אני מציע – זה נושא מאוד חשוב.

מאיר כהן: אני אאפשר דעה נוספת.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת – סליחה?

יזהר שי: אנחנו מצביעים על דיון במליאה כשתהיה כנסת, או שזה – – –

מאיר כהן: לא, לא, אנחנו לא יכולים לעשות הצבעה כזאת.

מאיר כהן: אנחנו נסתפק בדיון הזה, ואני אתן לכם את הזכות לדעה נוספת.

מאיר כהן: זה יזהר, זה אוסאמה, בבקשה, וזה שוסטר.

מאיר כהן: אוסאמה, בבקשה, דעה נוספת.

מאיר כהן: אחריו – יזהר שי.

אחמד טיבי: ליזהר – דעה אחרת על הדעה שלו.

מאיר כהן: מה?

אחמד טיבי: דעה אחרת על הדעה שלו.

מאיר כהן: זה בסדר גמור, חבריא.

אוסאמה סעדי: הכול לפנים משורת הדין, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר אמסלם, אני באמת מברך את חבריי על הדיון החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: התשובה שלך מדליקה אצלנו יותר נורות אדומות מאשר שהיא סיפקה תשובות.

אוסאמה סעדי: אני מסכים איתך שבאמת מדובר היום בנושא חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: לא מדובר בלוקסוס או מותרות, אלא אמרת, ואני מסכים איתך, שמדובר על החיים עצמם.

אוסאמה סעדי: היום מי שאין לו את הסיבים האופטיים אז אין לו חיים, והוא לא יכול – לא רופא ולא בן אדם ולא אף אחד אחר.

אוסאמה סעדי: לכן חשוב מאוד שהעניין הזה לא יהיה נושא שנתון רק לשיקול ולכדאיות ולהיתכנות כלכלית.

אוסאמה סעדי: אם אתה מדבר על בנייה רוויה, אז אצלנו בחברה הערבית, ביישובים הערביים – חבר הכנסת טיבי דיבר על היישובים בנגב, שאין שם בכלל לא תשתיות ולא אינטרנט ולא שום דבר, אבל אנחנו מדברים גם על המרכז ועל היישוב שלי.

אוסאמה סעדי: חבר כנסת יזהר שאל אותי קודם לדיון.

אוסאמה סעדי: בעראבה – זו עיר היום, 25,000 – אין לנו קליטה של חברות התקשורת, כי שרפו את האנטנות בעקבות החשש למחלות וקרינה.

יוליה מלינובסקי: מי שרף?

אוסאמה סעדי: התושבים שרפו.

יוליה מלינובסקי: – – –

אוסאמה סעדי: התושבים שרפו, כי יש חשש לקרינה, והיו מחלות, ואנשים מתו, אז הלכו ושרפו את זה.

אוסאמה סעדי: אבל כל היישוב היום משותק.

אוסאמה סעדי: אין קליטה.

אוסאמה סעדי: אני הולך לכפר לבקר את המשפחה – אני out of service.

אוסאמה סעדי: ולכן זה חשוב מאוד, אדוני השר – –

מאיר כהן: מאה אחוז.

אוסאמה סעדי: – – שבאמת הנושא הזה יגיע לכל היישובים, לכל המגזרים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: – – ולא פריפריה ולא מרכז.

אוסאמה סעדי: לכל אזרח מגיעה הזכות הזאת להיות עם סיבים אופטיים, עם תקשורת עולמית אוטונומית.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יזהר שי, בבקשה.

דוד אמסלם: מאיר, אני יכול הערה קטנה?

מאיר כהן: אתה יכול תמיד.

מאיר כהן: בוא, אדוני השר.

דוד אמסלם: – – –

מאיר כהן: כן, בבקשה.

מאיר כהן: יזהר, אתה היית בין המציעים?

דוד אמסלם: אוסאמה, אני מציע, תגיד גם ליישוב שלך – – –

אוסאמה סעדי: שנייה, אדוני היושב-ראש, שנשמע את השר.

מאיר כהן: לא, יזהר.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אתה היית בין המציעים.

מאיר כהן: רק – לא, לא – – –

יזהר שי: להגיב לאנשים – – –

מאיר כהן: יזהר, בבקשה.

מאיר כהן: אנחנו מנסים לנהל כנסת עם נפח, אבל אנא ממך, יש דברים שלא נוכל.

דוד אמסלם: אני יכול לענות?

מאיר כהן: חבר הכנסת שוסטר, אתה לא היית בין המציעים.

מאיר כהן: בבקשה.

יזהר שי: האם אני יכול עדיין לדרוש דיון במליאה, או שלא הצבענו על זה, אדוני היושב-ראש?

מאיר כהן: אם אתה רוצה דיון במליאה, רק תגיד לי איזה דיון.

מאיר כהן: חבריא, אנחנו מנסים לייצר פעילות בכנסת, למרות שהיא כנסת מעבר, ולאפשר לכולם כמה שיותר הצעות לסדר-היום ושאילתות.

מאיר כהן: אז אנא מכם.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, מה שהשר ענה זה תשובה מפורטת וטובה, ותודה על כך, אבל על הנושא הלא-נכון.

יזהר שי: הוא ייצג פה את חברות התקשורת במקום את מדינת ישראל ואת הצורך של הפריפריה.

יזהר שי: חייב להיות על זה דיון, כי קיבלנו פה את תשובת בזק ובעלי ההון, ולא את תשובת – – –

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בסדר.

מאיר כהן: אז עדיין תוכל לבקש דיון, ואנחנו נעשה הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת שוסטר, דעה נוספת.

אלון שוסטר: כן, שתי הערות.

אלון שוסטר: אני קודם כול רוצה לומר שהדיון הוא דיון חשוב, ובכלל היום היו כמה סוגיות ענייניות מאוד.

אלון שוסטר: הערה אחת:

אלון שוסטר: אנחנו שומעים שוב ושוב שאנחנו לא אוהבים לחיות במשק סובייטי ומהללים את כלכלת השוק.

אלון שוסטר: פה אני שומע מהשר שאנחנו בעצם מדברים על משהו אחר – על מודל ביניים שמוכר בעולם כולו, וקוראים לזה או "מדינת רווחה" או "סוציאל-דמוקרטיה".

אלון שוסטר: כלומר, מעודדים את השוק, את החברות הפרטיות, את המגזר הפרטי – בהחלט – אבל עם דלתא משמעותית, עם תקציבים רציניים, כדי להבטיח את כל ההבטחות החברתיות, כפי שאנחנו עושים כאן, וזה בסדר גמור.

אלון שוסטר: מה שאני מבקש מהשר ומהמשרד הוא לוודא שכל הפטנט של הדלתא – כל מה שהסברת עכשיו, שהיה מאוד מעניין – כלומר התמריץ המיוחד לחברות הפרטיות להגיע לאותה פריפריה כפי שהגדרת, יהיה במקביל לפריסה שיש בה היתכנות כלכלית, ושזה לא יידחה לסוף השבע וחצי, שמונה או 15 שנים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת ארבל.

מאיר כהן: לא לא, זהו.

מאיר כהן: חבר כנסת ארבל, אנחנו סגרנו.

מאיר כהן: קושניר רשום.

מאיר כהן: חבר הכנסת ארבל ואחרי זה השר.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני מבקש מעל במה זו קודם כול לברך את חבריי לרשימה המשותפת, שבאמת מעלים את הנושאים הקריטיים והחשובים של החיים עצמם של אזרחי מדינת ישראל הערבים, וזה חשוב ומשמעותי.

משה ארבל: אני רק רוצה – – –

אחמד טיבי: – – –

מאיר כהן: תחילתה של ידידות מופלאה.

משה ארבל: אני רק רוצה באותה הזדמנות – – –

יוליה מלינובסקי: – – – מודה בעצמך.

מאיר כהן: כן, בבקשה.

משה ארבל: אני רק רוצה לציין לשבח את פעילותו של כבוד שר התקשורת דוד אמסלם.

משה ארבל: כשאני פניתי אליו לאחרונה, בעקבות העובדה ששכונה 9 בחורה במשך שנים לא הייתה מחוברת לקו בזק – לא היה להם טלפון בבתים – פעל, עשה, יזם, והיום, תודה לאל, השר מהליכוד דאג לשכונת 9 בחורה על מנת שיהיה להם קו טלפון בבית.

משה ארבל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלכס קושניר, אדוני.

מאיר כהן: אלכס, בבקשה.

אלכס קושניר: מהתשובה של כבוד השר אני הבנתי כמה דברים: כנראה למשרד התקשורת אין סיב אופטי, כי הוא כנראה מנותק מהמציאות, כי הוא לא מבין שאנחנו חיים כשבויים של חברה אחת שנקראת "בזק", שהיא מונופול.

אלכס קושניר: דבר שני, אני הבנתי שהמשרד הזה, כנראה אין לו באמת כלים להתמודד – הרי הם לא מסוגלים לממן פרויקט של 5–7 מיליארד שקל, כמו שהוא אמר.

אלכס קושניר: ודבר שלישי שאני הבנתי, וזה הדבר הכי עצוב, זה שבמשך עשר ו-15 השנים הקרובות כל הפריפריה לא תהיה כנראה מחוברת לאינטרנט, וזה מאוד עצוב.

אלכס קושניר: הייתי מצפה מהשר לענות תשובה טיפ-טיפה יותר עניינית, ובסופו של דבר גם להגן על אותם האנשים שגרים בפריפריה ואין להם שום יכולת להתחבר לעולם החיצון.

אלכס קושניר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: כבוד השר, אתה יכול לענות בקצרה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יזהר שי, הוא עונה לכבודך.

מאיר כהן: אדוני השר, בוא תענה בקצרה, בבקשה.

דוד אמסלם: טוב, כנראה לא הבנת את מה שאמרתי, אז בהרחבה.

אלכס קושניר: לא, הבנתי מצוין.

דוד אמסלם: אני הסברתי, הסיפור הפריפריאלי לא קשור כרגע לעניין.

דוד אמסלם: גם בשדרות – – –

אלכס קושניר: אני בטוח שבהרצליה פיתוח – – – יש אינטרנט, אין לי ספק.

דוד אמסלם: אבל הסברתי.

יזהר שי: השר, תבקש את מפת הפריסה – – –

דוד אמסלם: יזהר, יזהר, אני מסביר לך.

יזהר שי: אתה מסביר לי מה שהם אמרו לך.

יזהר שי: אני שמעתי את ההסבר.

דוד אמסלם: אם עובדים עליי – אז אתה לא מבין את השיטה, אתה לא מבין את האירוע.

דוד אמסלם: אני הסברתי.

דוד אמסלם: בחברות התקשורת לא צריכים את העידוד שלנו איפה שיש להם היתכנות כלכלית.

דוד אמסלם: אני אראה לך בהרבה מקומות.

יזהר שי: אני מבין.

דוד אמסלם: שנייה, תן לי עד הסוף.

יזהר שי: אתה נתת להם אישור, מדינת ישראל נתנה להם את האישור הזה, האוניברסלי.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

דוד אמסלם: גם היום, בלי שהתחלנו בזה, אני מספר לך שיש פריסת סיבים אופטיים, בלי התערבות שלנו.

דוד אמסלם: איפה הם קיימים?

דוד אמסלם: בעיקר במקומות, כפי שאמרתי קודם – אני חוזר על עצמי – –

קריאה: כדאיות כלכלית.

דוד אמסלם: – – איפה שיש כדאיות כלכלית, ואני אומר לך שב-80% ממדינת ישראל יש כדאיות כלכלית.

דוד אמסלם: זה נתון.

דוד אמסלם: אז לכן אנחנו מעודדים.

דוד אמסלם: אנחנו מדינה, אנחנו רגולטור.

דוד אמסלם: אנחנו לא מתכוונים להיות הבעלים של בזק.

דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו השתחררנו מהעולם הקומוניסטי.

דוד אמסלם: התפקיד שלנו זה לעודד יזמות פרטית, כדי לתת את השירות וגם להרוויח כסף.

יזהר שי: מה זה אוניברסליות, אתה יודע?

יזהר שי: זו התערבות של המדינה בשוק הפרטי.

דוד אמסלם: אז אני לא יודע.

דוד אמסלם: אז אני מבין.

יזהר שי: ממשלת נתניהו, בצדק – – – אוניברסליות.

יזהר שי: בצדק.

דוד אמסלם: אבל אני מסביר לך.

דוד אמסלם: לכן אני אומר:

דוד אמסלם: אנחנו אחראים לזה שזה יהיה אוניברסלי, קרי, כל אזרח במדינת ישראל – זה יגיע אליו.

דוד אמסלם: זו האחריות של המדינה, זו האחריות שלנו.

דוד אמסלם: ואני אומר לך עוד הפעם: בלי התנועה הזאת עכשיו, בלי להתניע את המהלך הזה, כלום לא יקרה.

דוד אמסלם: אתה תמשיך לקבל את האינטרנט שאתה מקבל גם היום, כפי שהוא קורה היום.

דוד אמסלם: שום דבר לא יקרה.

דוד אמסלם: הסיבים האופטיים זה דבר שקיים בעולם כבר הרבה שנים.

דוד אמסלם: המהלך הזה עכשיו שם את החברות מול קיר: או שאתם פורסים או שמישהו אחר נכנס אליכם, ולכן אני מעריך שזה יביא אותנו להתחיל לנוע קדימה.

דוד אמסלם: עכשיו למה שחבר הכנסת שוסטר אמר: זה בוודאי יקרה.

דוד אמסלם: איפה שיש היתכנות כלכלית הם לא צריכים אותנו, הם ירוצו לבד; איפה שאין, לכאורה, אנחנו נותנים להם את הדלתא כדי שיהיה, אז ממילא גם שם הוא יפרוס, הפריסה שלהם תהיה, לפי הסיפור הכלכלי, גם בדלתות.

דוד אמסלם: אנחנו לא מתכוונים לשבת ולהגיד לו: למשה אמסלם תשים, וליצחק כהן מחר.

דוד אמסלם: זה לא בזק של פעם, כשהייתי ילד, שהיינו מזמינים טלפונים וחיכינו שבע שנים והיינו צריכים להפעיל פרוטקציה כדי שיקצרו לנו את זה בחצי שנה, כדי לקבל טלפון הביתה.

דוד אמסלם: זה לא התפקיד של משרד התקשורת.

דוד אמסלם: זה לא התפקיד של מדינה.

דוד אמסלם: לגבי מה שאמרת, אוסאמה, אני רוצה להגיד משהו חשוב מאוד, וזה חשוב גם שישמעו אותי, בגלל שזה דבר חשוב לאזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה אמרת שביישוב שלך שרפו את האנטנות.

דוד אמסלם: צריך להבין: יש איזה פולקלור אצל אזרחי מדינת ישראל, והוא שקרי וגורם נזקים גם להם וגם לשירות.

דוד אמסלם: אזרח במדינת ישראל חושב שאם יש לו אנטנה ליד הבית אז האנטנה מקרינה אליו וזה גורם לו לבעיות בריאותיות.

דוד אמסלם: הסיפור הוא בדיוק הפוך: מה שמקרין זו לא האנטנה, זה הטלפון.

דוד אמסלם: הטלפון, ככל שהוא יותר רחוק מהאנטנה אז ההקרנה שלו יותר גדולה.

איתן גינזבורג: גם האנטנה מקרינה.

דוד אמסלם: עזוב עכשיו, אני מסביר כרגע את האירוע המרכזי.

דוד אמסלם: לכן, אם שורפים את האנטנות ומרחיקים אותן, מה קורה?

דוד אמסלם: המכשירים של אותם אנשים שגרים אצלך ביישוב, לא רק שיש להם פחות איכות קליטה אלא יש להם יותר קרינה באוזן.

דוד אמסלם: האוזן – המכשיר מקרין לתוך האוזן.

משה ארבל: במרחק של – – –

דוד אמסלם: לא, אני הסברתי.

דוד אמסלם: הסיפור של האנטנה הוא זניח כאן.

דוד אמסלם: לכן, גם במשרד אני מתחיל להוביל איזושהי חשיבה שבכל בניין תהיה אנטנה שהיא built-in בתוך הבניין, היות שאנחנו הולכים לעולם אחר, אוטונומי, ששם אתה כמעט צריך לוודא שאין דבר כזה שהאינטרנט מתנתק; אם האוטו נוסע באופן אוטונומי, אז הוא לא יכול להתנתק.

איציק שמולי: זאת סכנת נפשות.

איציק שמולי: בכל בניין לשים אנטנה?

דוד אמסלם: אמרתי, הרעיון בגדול, הרעיון – זה הפוך: אין שום סכנת נפשות בזה; או בכל כמה בניינים.

יזהר שי: – – –

דוד אמסלם: לכן אני אומר – יש פה משהו שהוא בדיוק הפוך.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, יש לנו חשיבה.

דוד אמסלם: אולי לא בכל בניין, אבל הרעיון, איציק, הוא שלא תקבל ניתוק, שאתה תקבל את השירות באופן בטוח, קצר ובמינימום קרינה, בוודאי של המכשיר שלך.

מאיר כהן: תודה רבה.

דוד אמסלם: לכן, אוסאמה, תודיע לחבר'ה שאם ירכיבו להם שוב אנטנות, שלא ישרפו אותן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

משה אבוטבול: אני מבקש – – –

מאיר כהן: רגע, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: – – –

מאיר כהן: רגע, אתה מוכן לאפשר לי?

מאיר כהן: לפנים משורת הדין תיגש, תדבר דקה, בבקשה.

דוד אמסלם: מה שנקרא: מתחת לפראק – תבקש.

משה אבוטבול: אדוני השר, הנושא של הסיבים האופטיים זה דבר חשוב.

משה אבוטבול: חשוב מאוד לדעת גם שיהיו רבבות של אנשים שלדעתי מטעמי דת לא ישתמשו בזה – המגזר החרדי.

משה אבוטבול: כדאי לתת את הדעת גם על זה, כי אם כל הדברים יהפכו להיות דרך זה – אם זה רישום לבתי ספר או כל הנושאים שהעלית קודם – כדאי שהמשרד ייתן את הדעת גם על אותם רבבות של משפחות שלא יוכלו להשתמש בזה.

מאיר כהן: למה?

משה אבוטבול: למה?

משה אבוטבול: כמו שאין להם אינטרנט בבתים, צריך למצוא את הדרך איך למצוא טכנולוגיה שתתאים גם לזה.

משה אבוטבול: חשוב לי שהשר יביא גם את זה בחשבון.

דוד אמסלם: תודה, משה, על השאלה.

דוד אמסלם: אתה יודע, מבחינתנו זו ביצה שעוד לא נולדה.

דוד אמסלם: כשתבוא הטכנולוגיה נטפל בה.

דוד אמסלם: אבל מה אני רוצה לומר?

דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על הצינור, לא על השימושים.

משה אבוטבול: – – –

דוד אמסלם: אז אמרתי – כמו בטלפונים.

דוד אמסלם: יש טלפונים כשרים ויש פחות.

דוד אמסלם: אני מניח שגם כשיגיעו – אתה מדבר איתי עכשיו על מוצרי הקצה.

דוד אמסלם: אני מניח שכשיגיעו מוצרי הקצה יעשו את ההתאמות, כל אחד לפי המגזר שלו והאמונה שלו.

מאיר כהן: תודה, אדוני השר.

משה אבוטבול: – – –

מאיר כהן: מוישה, חבר הכנסת אבוטבול, אנחנו מיצינו את הנקודה הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה.

יזהר שי: – – –

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בכל זאת אני מאפשר את זה.

מאיר כהן: יזהר חוזר בו ומבקש שאנחנו נצביע על המשך דיון במליאה, למרות שאין מליאה, אבל אנחנו נעשה את זה בשמחה.

יזהר שי: – – –

מאיר כהן: אי-אפשר לדעת.

מאיר כהן: אם היום תהיה ממשלת אחדות, אז מחר זה יהיה.

מאיר כהן: מי שמצביע בעד זה העברה למליאה; מי שמצביע נגד – מורידים מסדר-היום.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה הזאת לסדר-היום עוברת להמשך דיון במליאת הכנסת.

מאיר כהן: << הלסי >> ייזום תחבורה ציבורית בשבת תוך התעלמות מעמדת רוב אזרחי המדינה ותוך רמיסת הסטטוס קוו << הלסי >>

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום, מס' 275 ו-259, בנושא:

מאיר כהן: ייזום תחבורה ציבורית בשבת תוך התעלמות מעמדת רוב אזרחי המדינה ותוך רמיסת הסטטוס קוו.

מאיר כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: לצערי הגדול לא תהיה תשובת ממשלה על הדבר הזה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: זה בהסכמה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

קריאה: התשובה תהיה בכתב, אבל תיכתב ביום חול.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות, כבודו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לפני כשבוע דיברנו על המתנה הטובה, שבת שמה.

ישראל אייכלר: זה שייך לכל אחד, גם לרבים וגם ליחיד.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו עומדים היום במצב אחר – לא דנים היום על אנשים שבאופן אישי אינם שומרים את השבת אלא על הרשות השלטונית המקומית, עיריות שהכריזו קבל עם ועולם על חילול שבת המוני.

ישראל אייכלר: על זה אנחנו חייבים למחות, כי יש הבדל עצום בין חילול שבת פרטי למרד ציבורי של ראשי המורדים בשלטון נגד ה' אלוקי ישראל, כי את השבת לא אנחנו הבאנו לעולם.

ישראל אייכלר: אנחנו אומרים כל הזמן שיש שלטון חוק במדינה.

ישראל אייכלר: אין זכות לכל אזרח להפר את חוקי המדינה.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי ישבו פה 120 אנשים נבחרים, שכל אחד מהם יש לו אינטרסים, וקבעו חוקים.

ישראל אייכלר: אבל את חוקי ה' אלוקי ישראל וחוקי התורה כל אחד יכול לבוא ולהפר אותם במרד ובמעל באופן מאורגן.

ישראל אייכלר: מי שחושב שמה שקרה בתל אביב זה לא איזה מרידה אלא דאגה לטובת האזרח שצריך תחבורה ציבורית – אין לך עדות יותר גדולה ממצב התחבורה הציבורית במשך השבוע, מיום ראשון עד יום שישי, מה האזרחים סובלים, איזה תלונות אנחנו מקבלים כל יום ויום ממיליוני אזרחים שסובלים מהתחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: ללמדך שהתחבורה הציבורית בשבת לא נעשית לטובת האזרחים אלא כדי להכריז על מרד נגד ה' אלוקי ישראל.

ישראל אייכלר: זה לא שום דבר אחר.

ישראל אייכלר: לכן אנחנו צריכים לדעת שכשאנחנו פוגעים בשבת – התורה אומרת בפרשת כי תישא: "ושמרתם את השבת כי קֹדש היא לכם – – – כי כל העֹשה בה מלאכה ונכרתה הנפש ההיא מקרב עמיה".

ישראל אייכלר: הקדוש ברוך הוא אומר: "ושמרו בני ישראל את השבת לעשות את השבת לדֹרֹתם ברית עולם".

ישראל אייכלר: מהי הברית?

ישראל אייכלר: "כי ששת ימים עשה ה' את השמים ואת הארץ וביום השביעי שבת ויִנפש".

ישראל אייכלר: פרשת בראשית, שמספרת על בריאת העולם – אומר רש"י הראשון:

ישראל אייכלר: לפי שאומות העולם באים ואומרים: ליסטים אתם שכבשתם ארץ שבעה עמים, אנחנו אומרים: הקדוש ברוך הוא ברא את העולם ונתן לנו את ארץ ישראל.

ישראל אייכלר: אבל אם אנחנו מפירים את הברית הזאת ואומרים: לא רוצים לשמור את השבת – מפירים את הברית ביני ובין בני ישראל – אז איך אנחנו באים אל המוסלמים ואומרים להם שהארץ הזאת שייכת לנו?

ישראל אייכלר: אנחנו מאבדים את הזכות על הארץ הזאת במישור הכי בסיסי ופילוסופי ומעשי של הדבר, כי כל הרעיון שארץ ישראל שייכת לעם ישראל זה מן התורה.

ישראל אייכלר: תראו, רבותיי, יש סכנה ביטחונית בחילולי השבת.

ישראל אייכלר: אויבי הארץ הזאת מאיראן, מסוריה, מלבנון ומעזה רוצים להשמיד אותנו ואומרים את זה בגלוי.

ישראל אייכלר: מה מגן עלינו?

ישראל אייכלר: הזכויות שיש לכל אדם שעושה מצוות שבין אדם לחברו ובין אדם למקום, ובראשן מצוות השבת.

ישראל אייכלר: מאיפה אני יודע?

ישראל אייכלר: מה, אני נביא?

ישראל אייכלר: לא, אני לא נביא.

ישראל אייכלר: ירמיהו היה נביא.

ישראל אייכלר: ירמיהו אמר: "כה אמר ה' הישמרו בנפשותיכם ואל תִשאו משא ביום השבת והבאתם בשערי ירושלם".

ישראל אייכלר: אני לא מביא את כל הפרק, י"ז; מי שיכול ייכנס ויסתכל.

ישראל אייכלר: "וכל מלאכה לא תעשו וקִדשתם את יום השבת כאשר צִוִיתי את אבותיכם.

ישראל אייכלר: ולא שמעו ולא הִטו את אזנם ויקשו את עֹרפם לבלתי שמוע ולבלתי קחת מוסר".

ישראל אייכלר: אומר הנביא במפורש: "והיה אם שמֹע תשמעון אלי נאם ה' לבלתי הביא משא בשערי העיר ביום השבת ולקדש את יום השבת – – – וישבה העיר הזאת לעולם" – את זה מבטיח הנביא ירמיהו.

ישראל אייכלר: "ואם לא תשמעו אלי לקדש את יום השבת – – – והצתי אש בשעריה", חלילה, "ואכלה ארמנות ירושלם ולא תכבה".

ישראל אייכלר: והגמרא אומרת: "לא חרבה ירושלים אלא בשביל שחיללו בה את השבת", שנאמר בנביא יחזקאל: "ומשבתותי העלימו עיניהם".

ישראל אייכלר: כך שאנחנו לא עוסקים בעניין של חרדים, של חילונים.

ישראל אייכלר: כל יהודי ויהודי באשר הוא יהודי יש לו ברית עם הקדוש ברוך הוא, ומי שמפר את זה ומכריז על מלחמה צריך לדעת שיש דין ויש דיין, ודיין האמת יגן על כבוד השבת וכבוד שומרי השבת, ובזכות השבת ניגאל גאולת עולמים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

מאיר כהן: רק תשתדל להיות פחות אפוקליפטי, אתה יודע.

מאיר כהן: (אומר דברים במרוקנית.

מאיר כהן: ) בבקשה.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, "ושמרו בני ישראל את השבת לעשות את השבת לדֹרֹתם ברית עולם.

ינון אזולאי: ביני ובין בני ישראל אות היא לעֹלם".

ינון אזולאי: זה אות שהקדוש ברוך הוא נתן וכרת בינינו לבינו, אות של השבת.

ינון אזולאי: בימים אלו שהשבת נרמסת בחוצות על ידי ראשי ערים, בעידודם של חברי כנסת, אני רוצה רק לצטט ולהבין קודם כול מהי השבת.

ינון אזולאי: אצטט את דבריו של ראש הממשלה דאז מנחם בגין, זיכרונו לברכה: "עוד לא היה עם כזה בעולם, בעלי המלאכה, סנדלרים, חייטים, בעלי עגלות, שבת – מלך היה האיש.

ינון אזולאי: מלך.

ינון אזולאי: הילדים סביב השולחן, שבת מלכתא, בואי כלה, בואי כלה.

ינון אזולאי: כל יהודי מלך, בעיר אין תנועה, אין תזוזה, אין עגלה – שקט מוחלט.

ינון אזולאי: גם הגויים מכבדים את השבת.

ינון אזולאי: בסלוניקי, הנמל היה סגור, כל עובדיו היו יהודים".

מאיר כהן: אדוני השר וחבר הכנסת יזהר שי, בבקשה.

ינון אזולאי: זה היה מנחם בגין, ראש הממשלה, זיכרונו לברכה.

ינון אזולאי: הוא לא היה חרדי, הוא לא דתי; היה יהודי בלב ובנשמה.

ינון אזולאי: ראיתי סיפור מזעזע בספרו של הרב גלינסקי "והגדת" על פרשיות השבוע.

ינון אזולאי: מסופר בימי הצאר ניקולאי – המעשה היה ברוסיה, ישראל ביתנו, המעשה היה ברוסיה, תשמעו איזה מסירות נפש הייתה שם – על עשרה יהודים אשר העלילו עליהם.

ינון אזולאי: לקחו אותם למעצר ונגזר עליהם גזר דין מוות.

ינון אזולאי: גזר דין המוות היה אמור להיות ביום ראשון, יום החופש שלהם, על מנת שכולם ישתתפו בו.

ינון אזולאי: ביום ראשון התכנסו כולם בבית הכנסת והעתירו בתפילה.

ינון אזולאי: תפילתם לא הייתה שיינצלו מגזר דין מוות; תפילתם הייתה שיזכו למסור את נפשם ולעמוד בניסיון הזה ולקדש שם שמיים.

ינון אזולאי: בעוד הם זועקים הדליקו תשעה נרות כסגולה, ואז היה שם ילד, נער, ביניהם, שוליית עגלונים, אשר חשבו שאולי לא יוכל לעמוד בניסיון ואולי לא להתפלל כדי לא להביא אולי יותר צער.

ינון אזולאי: מייד זעקות מעזרת הנשים, מבקשת האימא: הבן שלי, אנא גם העתירו בעדו, שיזכה לקדש שם שמיים.

ינון אזולאי: אימא יודעת שהיא מוסרת את הבן שלה בגזר דין מוות, ביקשה זאת.

ינון אזולאי: מייד הדליקו עוד נר עשירי.

ינון אזולאי: תוך כדי תפילה הגיע שוטר עם שק שכולו עשרה ראשים.

ינון אזולאי: האימא פורצת לתוך בית הכנסת מעזרת נשים, מחפשת בין הראשים, ומוציאה את הראש של הבן שלה וזועקת ומודה לבורא עולם.

ינון אזולאי: זוהי מסירות נפש.

ינון אזולאי: על מה?

ינון אזולאי: על היהדות, על השבת.

ינון אזולאי: מה הסמל שלנו?

ינון אזולאי: על זה.

ינון אזולאי: פה במדינת ישראל זכינו שאנחנו חיים במדינת היהודים.

ינון אזולאי: לא צריך למסור נפש על שמירת שבת.

ינון אזולאי: אבל אנחנו לא צריכים להרוג נפש בשביל לחלל את השבת.

ינון אזולאי: צריכים לכבד אחד את השני.

ינון אזולאי: צריכים להמשיך את מסורת אבותינו.

ינון אזולאי: השבת היא שבת.

ינון אזולאי: אם נוסעים בתל אביב, ומדינה אחרת – מה ההבדל בינה לבין אותו מקום?

ינון אזולאי: אז מה אני אומר?

ינון אזולאי: מה אני מבקש?

ינון אזולאי: בואו, נשמור על הפרהסיה, על פרהסיית השבת, כי השבת היא מקור הברכה לכל אלה שדואגים לפרנסתם.

ינון אזולאי: השבת היא מקור הברכה.

ינון אזולאי: בואו יחד נוריד את הלהבות, ובעזרת השם נזכה לשמור שבת מתוך אהבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, דעה נוספת מהצד.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: – – –

מאיר כהן: לא, אין צורך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: ראשית, לחברי חבר הכנסת אייכלר, ההצדקה לקיומה, להקמתה ולעצמאותה של מדינת ישראל איננה הצדקה דתית, ובטח לא רק הצדקה דתית – –

ישראל אייכלר: אין לה שום הצדקה אחרת.

איציק שמולי: – – אלא הצדקה ממלכתית, לאומית והיסטורית.

איציק שמולי: אני מכבד את אמונתך, אבל לומר שאנחנו מאבדים את זכותנו על המקום הזה שנקרא מדינת ישראל, אחרי כל המאורעות שעברנו וההיסטוריה, בגלל שכמה אזרחים שומרים על השבת ואחרים לא שומרים על השבת, זו אמירה מרחיקת לכת.

איציק שמולי: אני דווקא מתחבר לדברים שאמר חברי ינון.

איציק שמולי: אני מעריך מאוד את הטון המתון שבו פנית לכולם, ואני לוקח את המשפט שאמרת שאנחנו צריכים לכבד האחד את השני.

איציק שמולי: ואני שואל: איפה מגיע השלב שבו מכבדים גם אותי?

איציק שמולי: אתה יודע מה היה הדבר היפה באותו ערב שבת?

איציק שמולי: שאנשים לא הגיעו עם שלטים, לא הגיעו בהתרסה, לא עברו דרך שכונות שנמצאים שם אנשים שהם דתיים או חרדים.

איציק שמולי: לא באו להכניס את האצבע בעין לאף אחד.

איציק שמולי: באו פשוט לצרוך שירות נורמלי, להגיע ממקום א' למקום ב' כדי להיות עם המשפחות המורחבות שלהם, כדי להגיע לבילויים.

איציק שמולי: חבריי חברי הכנסת החרדים, שאתם יודעים כמה אני מעריך אתכם וכמה אנחנו משתפים פעולה ביוזמות חברתיות, אני מוכן לעשות פשרות מרחיקות לכת גם בעבור השבת, אבל לדבר אחד אני לא יכול להסכים: למשוואה הזאת שנוצרת פה בכל פעם מחדש, שבצד אחד של השולחן יש חברי כנסת שבאים עם ערכים, עם עקרונות, עם חוסר יכולת להתפשר, ובצד האחר יש עגלה ריקה שבאה רק כדי לעשות דווקא.

איציק שמולי: המשוואה הזאת היא לא נכונה, ואני אומר לכם שאפשר לכונן הסכמות חדשות בתוך החברה הישראלית.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חבריא, מהצד אמורים לדבר דקה, אז אנחנו נקפיד על זה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: אני חייבת לציין שלכולנו יש חברים, שכנים, משפחות שהם שומרי שבת עם אורח חיים דתי, שומרי מצוות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מאוד מעריכים את הציבור, ואנחנו יוצאים נגד עסקנים שמנצלים את הציבור הזה לטובת העניינים הפוליטיים הפנימיים שלהם.

יוליה מלינובסקי: תחבורה ציבורית בשבת היא הוראת שעה, צו שעה.

יוליה מלינובסקי: הזמנים השתנו.

יוליה מלינובסקי: מה שהיה רלוונטי אולי לפני כמה שנים, 100 שנה, 50 שנה, עובר שינוי, גם בחברה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו עדים לכך שהיוזמה באה מהשטח, על ידי ראשי הערים, ויש לה ביקוש.

יוליה מלינובסקי: אם הייתם אומרים שהאוטובוסים ריקים, אף אחד לא השתמש והציבור לא צריך – אדרבה ואדרבה.

יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו רואים מהשטח דרישה ואנחנו רואים כבר אנשים מחולון, מבת ים, מראשון, אזרחים פונים ואומרים: גם אנחנו רוצים, גם לנו מגיע.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע, יש פתגם כזה, ואנסה לתרגם אותו: רק חמור לא משתנה.

יוליה מלינובסקי: יש עובדות בשטח, יש מציאות, יש מה שקורה בפועל.

יוליה מלינובסקי: אגב, אם אנחנו רוצים להישאר במאה ה-19, אני ממליצה לכולם לזרוק את הסמארטפונים לפח – ידעו להסתדר בלי.

יוליה מלינובסקי: אבל כולנו היום שם, אז אנחנו חייבים מה שנקרא לשמור על האיזון.

יוליה מלינובסקי: תחיו ותנו לחיות.

יוליה מלינובסקי: תחבורה ציבורית בשבת, כמו נישואים אזרחיים ושירות צבאי, היום הם דרישה בסיסית בתוך מדינת ישראל.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: יש פה כמה נתונים מעניינים שאני מחזיק ביד, אז ברשותך אתן אותם.

אלכס קושניר: ב-1948 היו 400 תלמידי ישיבות, והם היו רק 0.07% מכלל האוכלוסייה.

אלכס קושניר: ב-2018 שיעור תלמידי הישיבות הוא 1.38%.

אלכס קושניר: שיעור המועסקים בקרב הציבור החרדי – הגברים – עומד על 51%.

אלכס קושניר: ולמה אני אומר את זה?

אלכס קושניר: אני אומר את זה מסיבה מאוד פשוטה.

אלכס קושניר: הרי היום יש רק יום מנוחה אחד בשבוע, וזה יום שבת.

אלכס קושניר: עכשיו, אני חושב על אנשים שעובדים כל השבוע, חמישה ימים בשבוע, והיום היחיד שיש להם למנוחה זה יום שבת, וגם בדרך כלל אין להם רכב, ולכן תחבורה ציבורית אמורה לאפשר לאנשים האלה את החופש.

אלכס קושניר: עכשיו, יש לי אלטרנטיבה.

אלכס קושניר: אפשר לשמור על השבת הקדושה, אבל בשביל זה צריך לעשות משהו אחר – צריך להוסיף יום חופש אחד, שיהיה יום ראשון.

אלכס קושניר: אבל כדי שלא תהיה פגיעה בכלכלת ישראל, בואו נצמצם את מספר תלמידי הישיבות לאותו 0.07%, כפי שקבע בן-גוריון, ונוציא את האנשים לשוק העבודה.

אלכס קושניר: כך נגדיל את אוצר המדינה וכך נאפשר למדינת ישראל לעבוד חמישה ימים בשבוע ונאפשר ביום ראשון חופש לכולם, ואז נשמור על השבת הקדושה.

אלכס קושניר: אגב, אני בעד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איפראימוב.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מרק איפראימוב: אני אהיה יותר רגוע.

מרק איפראימוב: יש לי שני דברים להגיד: קודם כול, באמת, שבת זו ברכה.

מרק איפראימוב: השבת חשובה.

מרק איפראימוב: אבל אסור לשכוח שהתורה ניתנה לעם ישראל, ולא עם ישראל ניתן לתורה.

מרק איפראימוב: ועוד דבר אחד: הרבה פעמים בדיבורים שלכם אני שומע שאתם מאשימים אותנו כאנטישמים, אבל זה מדהים שזה בדיוק הולך הפוך.

יעקב מרגי: מתי שמעת?

מרק איפראימוב: לא מעט פעמים שמעתי את זה.

יעקב מרגי: – – – בזה שימוש.

יבגני סובה: – – – התקשורת שלכם אשמה.

מרק איפראימוב: מה שקורה זה שבסופו של דבר יש דבר אחד:

מרק איפראימוב: אף אחד לא יכול לקחת או להגדיר אותי כיהודי יותר או יהודי פחות.

מרק איפראימוב: לאורך השנים, דורי-דורות, שמרנו על היהדות שלנו, שמרנו על הערכים ועל המסורת, והיום, דווקא במדינת ישראל, אף אחד לא יגיד.

מרק איפראימוב: זה דבר אחד.

מרק איפראימוב: דבר אחר – אני מחליט לעצמי איך אני מציין את השבת ובאיזו צורה.

מרק איפראימוב: השבת חשובה לכולנו, אבל באיזו צורה – זה תלוי בנו.

מרק איפראימוב: אז חברים יקרים, מאוד חשוב לתת כבוד ולכבד גם את האחר.

מרק איפראימוב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מסתפקים בדיון שהיה כאן.

מאיר כהן: << הלסי >> סכנת סגירת תוכנית החונכות הווירטואלית של משרד החינוך והפקרת תלמידי הפריפריה החברתית והגיאוגרפית << הלסי >>

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות הדחופות הבאות לסדר-היום, בנושא:

מאיר כהן: סכנת סגירת תוכנית החונכות הווירטואלית של משרד החינוך והפקרת תלמידי הפריפריה החברתית והגיאוגרפית, מס' 251, 262, 270 ו-271.

מאיר כהן: חבר הכנסת איציק שמולי, שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת מרגי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בתקופה שבה יש שיתוק פוליטי – זה ברור – והשיתוק הפוליטי הזה גובה מחיר חברתי כבד מאוד.

איציק שמולי: חלקו מגיע לשולחן שלנו, נושאים כמו שהיו פה היום: הפגיעה בגמלאים, ההשבתה והפגיעה בילדי חסות הנוער, כל המשבר הקטסטרופלי בתוך מערכת הבריאות ועוד ועוד ועוד.

איציק שמולי: יש לזה גם היבטים שונים בתוך מערכת החינוך, ועל אחד מהם התבשרנו הבוקר, כפי שפורסם הבוקר בגלי צה"ל.

איציק שמולי: באופן שערורייתי האפליה של ילדי החינוך המיוחד במוסדות של המוכש"ר נמשכת.

איציק שמולי: אחרי שהייתה התחייבות של משרד החינוך להפסיק את האפליה הזאת – כי אין דבר כזה ילד חינוך מיוחד סוג א' וילד חינוך מיוחד סוג ב' – החליטו להמשיך עם זה, והביאו פתרון של מריחה.

איציק שמולי: גם כאן, במקרה הזה, בנושא שאנחנו, כמה חברי כנסת, מעלים לסדר-היום – יחד איתי חברי הכנסת מרגי, סעיד אלחרומי ואלון שוסטר – מבקשים להביא לסדר-יומה של הכנסת את הדבר, את המהלך הבלתי-הנתפס הזה, שבו מערך של חונכות שכל התכלית שלו זה צמצום פערים ולתת לאותם ילדים הזדמנות להגיע למשהו – להגיע לבגרות, לא לנשור מבית הספר – הפרויקט הזה, שקיים 17 שנה, וכל שנה נוגע ב-8,000 ילדים, הפרויקט הזה לא התחיל השנה.

איציק שמולי: אז התירוץ הידוע הוא כמובן שיש שיתוק פוליטי, ועכשיו הזמן שהפוליטיקה מסדרת את הכיסאות של עצמה.

איציק שמולי: אבל הגיע הזמן שנתחיל לשאול את עצמנו שאלות נוקבות בבית הזה, בתקופה הזאת:

איציק שמולי: האם הילדים שאין להם עכשיו מטפל במרכז החוסן, שמחכים שבעה ושמונה חודשים למטפל, יחכו לנו, למערכת הפוליטית?

איציק שמולי: מה נגיד להם – יש פוליטיקה עכשיו?

איציק שמולי: הילדים האלה שמופלים, אדוני סגן שר החינוך, בחינוך המיוחד – רבים מהם מהמגזר שלך – מה נגיד להם, שעכשיו אנחנו עסוקים בעצמנו?

איציק שמולי: בפוליטיקה?

איציק שמולי: האם הילדים של חסות הנוער, 200, 300 ילדים שצריכים להיכנס בצו בית משפט לאותם המוסדות אבל אין להם מקום – מה נגיד להם, שאנחנו מתעסקים בעצמנו עכשיו?

איציק שמולי: וגם במקרה הזה של תוכנית נחשון.

איציק שמולי: יש פה 8,000 ילדים שיכולים, בזכות ממשלת ישראל וכנסת ישראל, לקבל הזדמנות נוספת בחיים.

איציק שמולי: זה לא דבר של מה בכך.

איציק שמולי: העובדה שבשם השיתוק הפוליטי אנחנו כאילו עצרנו את הכול זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

איציק שמולי: רק אתמול פורסמו נתוני האי-שוויון במדינת ישראל.

איציק שמולי: הממשלה היוצאת פשוט יצרה לנו נס מסוג אחר, אדוני היושב-ראש:

איציק שמולי: גם השאירו גירעון ענק וגם לא הקטינו את הבעיות החברתיות והאי-שוויון.

איציק שמולי: אז לאן הלך הכסף?

איציק שמולי: אני באמת מבקש, אדוני היושב-ראש, להביא את הנושא הזה באופן דחוף לדיון בוועדת הכספים של הכנסת, מתוך מטרה ומתוך כוונה למצוא את הנוסחה שתאפשר את הפעלת התוכנית הזאת, גם אם באיחור, עוד בשנת הלימודים הזאת.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, ידידי איציק שמולי, תודה על הובלת הנושא, וגם על הכינוס שעשית היום.

יעקב מרגי: אתה מתמיד בנושאים האלה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לקבל את השיתוק הפוליטי כתירוץ.

יעקב מרגי: הפרויקט הזה של החונכות, הוכח שהוא מצליח – הוא הצליח לצמצם פערים ולהביא תלמידים מהפריפריה להישגים טובים.

יעקב מרגי: אני צריך להסביר לשר החינוך או למנכ"לו מאיפה לקחת את המקורות?

יעקב מרגי: אם הוא רוצה, אני יכול לייעץ לו.

יעקב מרגי: לא ראיתי שהוא נגע בכל המיזמים והפרויקטים שקשורים – אתה יודע מה, אני אגע – לחינוך הממלכתי-דתי, בכל מה שקשור בתקציבים הקואליציוניים של השר או של מפלגתו או בפרויקטים שחשובים למנכ"ל המשרד ולצמרת המשרד.

יעקב מרגי: כבשת הרש ממש, אני אומר.

יעקב מרגי: זה לא השיתוק הפוליטי, אלה סדרי העדיפות העקומים והמעוותים של משרד החינוך וצמרת המשרד.

יעקב מרגי: הם יספרו לנו סיפורים של שיתוק פוליטי?

יעקב מרגי: בזה?

יעקב מרגי: זה דבר היחיד?

יעקב מרגי: הוא לא יודע לנייד תקציבים מפרויקטים שכרגע לא עומדים על הפרק?

יעקב מרגי: אני קורא פה למנכ"ל המשרד ולשר החינוך ואני אומר להם: ברגע שאתם מובילים את זה בקיצוץ, זו הצהרת כוונות.

יעקב מרגי: אלה סדרי העדיפויות העקומים שלכם, אלה סדרי עדיפויות של השר.

יעקב מרגי: הפריפריה?

יעקב מרגי: לא מעניין.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני כרגע מטפל – אנשים לא יודעים, חברי הכנסת לא יודעים.

יעקב מרגי: אתם יודעים שצה"ל לא לוקח ליחידות – 8200 ועוד יחידות – מירוחם, ממצפה ומדימונה?

יעקב מרגי: אם אתם מכירים מקרה כזה או אחר, אז זה המעט שבמעט, כמעט נושק לאפס.

יעקב מרגי: אני כרגע עושה עבודת מחקר בנושא הזה יחד עם הממ"מ.

יעקב מרגי: אז עכשיו אני אומר לכם, רבותיי, שכשאני מצרף את זה, זה וזה – אז תפסיקו לספר לנו על צמצום פערים.

יעקב מרגי: תפסיקו לספר לנו פה שהפריפריה חשובה.

יעקב מרגי: גם בנושא הקודם שדיברנו עליו, הסיבים האופטיים.

יעקב מרגי: הדבר היחיד שעומדת להם הזכות – כי הפרויקט תקוע בגלל זה.

יעקב מרגי: אז אם אני מקבל – אני מצטער, לא הייתי פה בדיון – הצהרה שעכשיו אני משחרר את זה, כי אי-אפשר לפרוס בכל הארץ, ותוך התחייבות שבשנים מסוימות גם הפריפריה תחובר, אז אני מוכן להבליג.

יעקב מרגי: אבל בפרויקט חונכות?

יעקב מרגי: זאת הצהרת כוונות, זה האני-מאמין של המשרד וצמרת משרדו.

יעקב מרגי: ברגע שאלה הקיצוצים שלכם – החינוך המיוחד, 80 מיליון ש"ח שהם לא יכולים להשוות את החינוך המיוחד במוכש"ר, ופרויקט החונכות – אז צר לי לומר, אני לא מוכן לשחק במשחק הזה.

יעקב מרגי: זה לא השיתוק הפוליטי, לא תעמוד לכם הזכות.

יעקב מרגי: פשוט אתם, המשרד, מדברים על צמצום פערים ביד אחת וביד שנייה המשרד מעצים פערים בחינוך.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מידיעה: בהפקרות באישור תשלומי הורים, בתשלומי תל"נים ועוד הפקרות כזאת המשרד מעצים פערים בחינוך, ואנחנו מובילים – ובזה אני מסיים – מדינת ישראל מהמובילות בפערים בחינוך בעולם.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלחרומי, בבקשה.

סעיד אלחרומי: תודה.

סעיד אלחרומי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני בהחלט מצטרף לחבריי בנושא ההצעה הדחופה לסדר-היום, בנושא תוכנית החונכות הווירטואלית, ואני חושב שזה נושא שיש לו חשיבות מאוד גדולה, בעיקר בפריפריה.

סעיד אלחרומי: אבל אני רוצה לדבר גם על נושא שהוא לא פחות חשוב, ובמיוחד כשאנחנו בתחילת החורף – נושא בתי הספר בכפרים הלא-מוכרים בנגב, שסובלים.

סעיד אלחרומי: עשרות אלפי ילדים סובלים משתי סוגיות עיקריות, אדוני היושב-ראש, ואחת מהן היא החיבור לחשמל.

סעיד אלחרומי: הרבה מבתי ספר בכפרים האלה, במרכזי השירותים, אינם מחוברים לחשמל הארצי, לרשת החשמל הארצית, ובתקופת החורף הילדים כמובן רועדים, ומהלך הלימודים הוא לא הדבר הרגיל שנמצא בכל בתי הספר שיש בהם חימום, ויש בהם אווירה לימודית, למרות שיש החלטת בג"ץ לחבר את בתי הספר האלה לרשת החשמל.

סעיד אלחרומי: הסוגיה השנייה – אנחנו מדברים על כבישי הגישה לבתי הספר האלה.

סעיד אלחרומי: תארו לעצמכם שאין אספלט בכניסה לוואדי א-נעם, בכניסה לשאר היישובים, והאוטובוסים שמעמיסים את הילדים בכל בוקר – עשרות אוטובוסים שמגיעים – דרך הגישה הופכת לבלתי נסבלת ובלתי אפשרית, ומי שמשלם את המחיר זה ילדי הכפרים האלה.

סעיד אלחרומי: אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מדברים על חשמל, כשאנחנו מדברים על בתי הספר בוואדי א-נעם, יש בהם מעל 2,000 תלמידים בשני בתי הספר.

סעיד אלחרומי: אנחנו מדברים על תל ערד, אנחנו מדברים על אל-פורעה, וכבישי הגישה – אפשר לספור את כל היישובים בכפרים הלא-מוכרים.

סעיד אלחרומי: זה המצב שבו אנחנו נמצאים היום, בחודשים של תחילת החורף.

סעיד אלחרומי: בחודשים הקרובים הסוגיה תחמיר יותר.

סעיד אלחרומי: אדוני סגן השר, אני חושב שהנושא הזה חייב להיפתר, ולא משנה מי נושא באחריות – אם זה הרשות המקומית, המועצות האזוריות או משרד החינוך באופן ישיר – אבל הסוגיה הזאת חייבת להיפתר, כדי שהתלמידים ייהנו לפחות מאווירה לימודית מקובלת ונורמטיבית.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שוסטר.

מאיר כהן: רק אגיד כמה מילים.

מאיר כהן: התוכנית הזאת היא תוכנית עם הרבה מאוד פעילויות, לרבות תלמידי י', י"א, י"ב, מתמטיקה, אנגלית, פיזיקה וצמצום פערים.

מאיר כהן: כן, אדוני.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברות וחברי הכנסת, הנושא שעל הפרק אמור להדיר שינה מעיני כולנו.

אלון שוסטר: הינה, לנגד עינינו התגלמות חיה של מהות הבעיה בהליכה לקראת מערכת בחירות נוספת, ובעקבות זאת – המשך של שיתוק המדינה.

אלון שוסטר: אגב, בין שזאת בעיה נקודתית ובין שאפשר לפתור, כפי שאמר חבר הכנסת מרגי, הרי על מה אנחנו מדברים כאן?

אלון שוסטר: אנחנו מדברים כאן על תוכנית חינוכית של חונכות עם הצלחה מוכחת למעלה מכל ספק שכולם רוצים בהמשכיותה.

אלון שוסטר: לא קיימת כאן איזו מחלוקת אידיאולוגית, אם ראוי או לא ראוי שילדים ונערים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית יקבלו סיוע שיגדיל את הסיכויים שלהם להגיע לתעודת בגרות, אבל המשמעות של שיתוק המדינה היא בדיוק זו.

אלון שוסטר: האם מישהו מאיתנו מעלה על הדעת, חבריי, שלנער ולנערה בכרמיאל, בעכו, במצפה רמון וברחבי המדינה חשוב יותר לתת לראש הממשלה המתבצר בבלפור עוד כמה חודשים בתפקיד מאשר שמאות צעירים ישיגו תעודות בגרות ויקבלו סיכוי שווה להצליח בחברה שלנו?

אלון שוסטר: וזאת רק דוגמה אחת מיני רבות למחירים שאנחנו משלמים, ואולי חס וחלילה עוד נשלם.

אלון שוסטר: האם מישהו מעלה על הדעת, חבריי וחברותיי, שבגלל מצבו המשפטי של אדם אחד יסבלו אלפי תיכוניסטים ברחבי הארץ?

אלון שוסטר: למשבר שבו אנחנו מצויים כרגע יש הרבה מאוד פנים ושמות.

אלון שוסטר: מדובר בישראלים צעירים מכלל מגזרי החברה.

אלון שוסטר: כאן, בבית הזה, אנחנו מכריעים את עתידם.

אלון שוסטר: לא את עתידנו האישי או הפוליטי אנחנו צריכים לראות לנגד עינינו אלא אותם.

אלון שוסטר: לשם כך נבחרנו.

אלון שוסטר: אני קורא מעל הדוכן הזה לכל יושבי הבית: בואו, הקימו ממשלה עם בני גנץ, רמטכ"ל לשעבר, פטריוט ישראלי, שבאמת ובתמים שם את ישראל לפני הכול, ובעת הזאת חובה גם לציין – אדם נקי כפיים, מפויס ומפייס.

אלון שוסטר: בואו לממשלה שתהיה נקייה מעננות משפטית, ממשלה שתוכל לפעול בלב שקט לטובת העתיד של נערות הפריפריה ונעריה.

אלון שוסטר: הממשלה הרחבה שנקים יחד תהיה פנויה להתמקד בתחומי החינוך, והרווחה, והתחבורה, במערכת הבריאות ובשלל אתגרי הביטחון, החוץ והפנים.

אלון שוסטר: אנחנו עומדים שבועיים לפני הגלישה אל מערכת בחירות נוספת, שתעלה הון עתק, על חשבון עתידם של אותם בני נוער.

אלון שוסטר: זוהי שעת חירום אמיתית.

אלון שוסטר: חברות וחברי הכנסת, עשו את המעשה הנכון.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני סגן השר.

מאיר כהן: ישיב בשם הממשלה – תשתדל, אדוני, להשיב גם על הצעותיו של הדובר האחרון.

מאיר כהן: בוא, בבקשה.

מאיר פרוש: אני יכול לתת לך לענות, או שהיושב-ראש לא יכול להביע דעה?

מאיר כהן: לא, אני לא יכול.

מאיר פרוש: גם אני לא יכול.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנושא שהועלה כאן הוא נושא מאוד מאוד חשוב.

מאיר פרוש: מתוך זה שאני נמצא במשרד אולי אני שומע את זה יותר מאשר אחרים, אבל כל מי שמתעניין בסוגיות האלה מבין שאנחנו נמצאים לפני תקופה ממש לא קלה – לא רוצה לומר שהיא לא פשוטה, אלא היא ממש לא קלה – מכיוון שהרבה פעולות שמשרד החינוך עושה הוא עושה מפני שיש כספים שהם לא בספר התקציב אלא הם מעוגנים בצורה כזאת או אחרת.

מאיר פרוש: אלו פעולות חשובות.

מאיר פרוש: למה הן לא בספר התקציב?

מאיר פרוש: זו סוגיה בפני עצמה.

מאיר פרוש: רבים יטענו שלאוצר יש עניין שזה לא יהיה בספר התקציב, כדי שבכל שנה תהיה התדיינות חדשה בעניין הזה, אבל בגלל שבהרבה סעיפים אין תקציב למדינה, והרבה סעיפים חשובים לא יופעלו, הרבה פעולות חיוניות וחשובות פשוט לא יופעלו.

מאיר פרוש: זה המצב הקשה שאליו אנחנו נכנסים במצב שאנחנו נמצאים בו כרגע.

מאיר פרוש: אבל התשובה של המשרד לגבי התוכנית הזאת, הספציפית: המשרד מכיר בחשיבות של תוכנית החונכות הווירטואלית, והיא איננה נמצאת בסכנת סגירה.

מאיר פרוש: בשל קשיים ביורוקרטיים, בשל מממשלת המעבר, חל עיכוב בהארכת ההתקשרות להפעלת התוכנית עד לסוף השנה.

מאיר פרוש: תקציב הארכת התוכנית ממתין לאישור ועדת הכספים במסגרת העודפים המחויבים.

מאיר פרוש: ברגע שיתקבל האישור יאשר החשכ"ל את הארכת ההתקשרות, ואנו נקדם את הפעלתה.

מאיר פרוש: כולנו יודעים שהייתה צריכה להיות ישיבה של ועדת הכספים השבוע, ורק בגלל שיושב-ראש ועדת הכספים לא הרגיש טוב לא התכנסה ועדת הכספים, והיא אמורה להתכנס בימים הקרובים.

מאיר פרוש: לפי ההודעה שאני מוסר כעת, הרי בוועדת הכספים הדבר הזה יאושר, ואז ברגע שיהיה האישור מהחשכ"ל נוכל לאשר את הארכת ההתקשרות ויוכלו לקדם ולהפעיל את הפעולה הזאת.

מאיר פרוש: אני מבקש גם להדגיש כי במקביל אנחנו נמצאים במהלכו של הליך מרכזי לקראת בחירת מפעיל לשנה הבאה, 2020.

מאיר כהן: מי שמפעיל זה מט"ח, נכון?

מאיר כהן: אם אני זוכר נכון.

מאיר פרוש: לא יודע לומר לך ברגע זה, אלו דברים שגם משתנים.

מאיר פרוש: אני רק אומר כאן לחבריי על אחד הפרויקטים שאנחנו מפעילים בארבע השנים האחרונות, חונכים לנוער בסיכון, שדווקא בשנה האחרונה, 2019, זה לא מופיע בספר התקציב אלא בא כתוספת.

מאיר פרוש: עד לרגע זה אין הבטחה ברורה שהתוכנית הזאת תופעל גם ב-2020, אבל מתוך הפעילות שלי במשרד אני מקווה מאוד שנמצא את הדרך, לפחות לחודשים הבאים בשנת 2020 – שימצאו את הדרך במשרד, כסף, שיוכלו להמשיך עם התוכנית הזאת של חונכים לנוער בסיכון.

מאיר פרוש: מדובר על פרויקט לגילאי על-יסודי שנמצא בכל המוסדות לגיל הזה – אצלנו זה נקרא ישיבות קטנות – מכל הזרמים.

מאיר פרוש: אני הייתי מאוד שמח אם הייתי יכול לומר שהדבר ברור וסגור, אבל אני מקווה מאוד שכך יהיה.

מאיר פרוש: זה כתוצאה מעבודה ושיחות עם המנכ"ל במשרד.

מאיר פרוש: אני מציע שהחברים המציעים, איציק שמולי, יעקב מרגי, סעיד אלחרומי ואלון שוסטר, יסתפקו בהודעה שאני מסרתי, שברגע שוועדת הכספים תתכנס הדבר הזה יאושר.

מאיר פרוש: אתה רוצה שנתייחס לנושא – – –

מאיר כהן: לא.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: שיח חירשים.

מאיר פרוש: כל צד מסביר את הצד שלו בצורה הטובה יותר.

מאיר פרוש: בימים האחרונים אני כבר אומר לאנשים: אני יותר לא מתערב, נותן לקדוש ברוך הוא שזה יזרום איך שזה זורם, כי מה מועיל?

מאיר פרוש: זה אומר כך וזה אומר כך.

מאיר פרוש: שמעתי שיושב-ראש הכנסת הולך למסור הודעה בשעה 16:00 על העניין הזה, אז נקווה שנשמע שם דברים ברורים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני חייב לציין שדיברתי עם מנכ"ל המשרד, וגם הוא נתן לי תשובה מאוד אופטימית שאכן זה יצא לפועל אחרי ועדת הכספים.

מאיר כהן: ובכל זאת, המציעים – איציק, לעשות הצבעה שזה יהיה בוועדת הכספים, כן?

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי.

מאיר כהן: חבר הכנסת בן צור, אתה נכנס, מעורר מהומות.

מאיר כהן: כן, לוועדת הכספים?

מאיר כהן: ובכן, חברים, אנחנו נעשה הצבעה.

מאיר כהן: מי שמצביע בעד – להעביר את זה לוועדת הכספים.

מאיר כהן: מי שנגד – להוריד את זה מסדר-היום.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

מאיר כהן: 11 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, זה יעבור לוועדת הכספים.

מאיר כהן: אתה מוסר את ההודעה, אדוני?

מאיר כהן: בוא, השר.

מאיר כהן: בבקשה, תעלה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אדוני השר – את סליחתך.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו עוברים להודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר זאב אלקין את הסמכות הנתונה לשר הפנים לפי סעיף 206(ב1) לפקודת העיריות באשר להמשך כהונת ראש עיריית טבריה על רקע אי-אישור תקציב העירייה לשנת 2019.

דוד אמסלם: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להעברת סמכות זו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אחרי הדיון הקצר – נרשמו חמישה איש – אנחנו נערוך הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת רויטל סויד.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל דובר ודוברת.

מאיר כהן: אם יש עוד מישהו שרוצה – אחרת אני סוגר את הרשימה.

מאיר כהן: הרשימה סגורה.

מאיר כהן: תודה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חבריי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, אתה משחק באש.

רויטל סויד: אתה מסית נגד שלטון החוק, נגד מערכת המשפט, נגד מערכת אכיפת החוק.

רויטל סויד: אתה מתניע במשך יומיים – אתה והאנשים מסביבך – את כל התומכים שלך להגיע להפגנה שהכותרת שלה היא "עוצרים את ההפיכה השלטונית" השליט עשר שנים במדינה הזאת לפחות מנסה לעצור את ההפיכה השלטונית.

רויטל סויד: אתמול, בהפגנה מביישת, עמדו שלטים: "ליאת בן-ארי למעצר"; שי ניצן – פרקליט המדינה – לחקירה.

רויטל סויד: ואני רוצה לשאול: מי מינה את המפכ"ל האחרון, אלשיך, זה שעמד בראש החקירות של נתניהו?

רויטל סויד: נתניהו.

רויטל סויד: מי מינה את שרת המשפטים שהייתה באותה תקופה?

רויטל סויד: נתניהו.

רויטל סויד: מי מינה את היועץ המשפטי לממשלה, שהיה קודם מזכיר הממשלה?

רויטל סויד: נתניהו.

רויטל סויד: אז עם כל הכבוד, על איזו הפיכה שלטונית אתם מדברים?

רויטל סויד: והחמור מכול הוא שאנחנו רואים איך ראש הממשלה מצוי בניגוד עניינים – לא רק בניגוד עניינים בתיקים שלו, בשלושת כתבי האישום על הפרת אמונים ושוחד.

רויטל סויד: ניגוד העניינים הכי גדול שנתניהו נמצא בו הוא מול מדינת ישראל, כי בסופו של דבר מה שאנחנו רואים זה ראש ממשלה שעומד בראשות הממשלה ומסית נגד הגופים השלטוניים של אותה המדינה.

רויטל סויד: ואם היינו צריכים באיזושהי דרך הוכחה לכך שנתניהו כבר לא כשיר יותר להיות ראש ממשלה, קיבלנו אותה עכשיו.

רויטל סויד: אז נתניהו, תעשה טובה, תפסיק לבלבל את המוח ופשוט תשחרר אותנו.

רויטל סויד: די.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, חבר הכנסת צבי האוזר – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההודעה של הממשלה היא עוד סימפטום למאבק מתמיד בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

איתן גינזבורג: גם בדיון הקודם – ההצעה לסדר-היום בנושא התחבורה הציבורית היא דוגמה מצוינת לכך.

איתן גינזבורג: יש פה איזה פער מטריד בין מה שהציבור רוצה באמת – כלל הציבור, רוב הציבור – לבין המענה שהשלטון המרכזי נותן או לא נותן.

איתן גינזבורג: ואנחנו רואים שהתחבורה הציבורית הייתה דוגמה מופלאה איך צורך של כל כך הרבה אנשים ברחבי המדינה לא מקבל מענה מטעם הממשלה, ולכן באים מהשלטון המקומי, המנהיגים המקומיים, ועושים מעשה.

איתן גינזבורג: ולא מדובר פה באיזו גחמה.

איתן גינזבורג: יותר מ-10,000 איש השתמשו ביום הראשון של השירות הזה בלי שידעו בדיוק מה מפת הקווים ואיפה התחנות.

איתן גינזבורג: פשוט יש צורך.

איתן גינזבורג: תחבורה ציבורית היא צורך בסיסי של אנשים להתנייד ולנוע גם ביום המנוחה שלהם.

איתן גינזבורג: ואנחנו לא מונעים מאף אחד שום זכות – כל אחד יכול לשמור על השבת כמו שהוא מאמין וכמו שהוא רוצה.

איתן גינזבורג: אבל היום מונעים מציבור גדול מאוד במדינה כל התניידות.

איתן גינזבורג: הרי ממילא נוסעים בשבת היום, זה לא שהמדינה עוצרת, אבל המציאות היא שרק החזקים והעשירים יכולים להרשות לעצמם לנסוע ולהתנייד בשבת למשפחה, למקומות בילוי, אפילו חלילה לבית חולים אם צריך, כי הנסיעה בשבת קיימת רק בכסף, והתחבורה הציבורית למי שאין לו פשוט אינה משגת.

איתן גינזבורג: ויש מקומות שהתחבורה הציבורית קיימת גם באופן רגיל – בחיפה, בנוף גליל, באר שבע – ולכן הטענה שאי-אפשר בכלל שתהיה תחבורה ציבורית בשבת פשוט לא תופסת.

איתן גינזבורג: ויש לנו מקומות היום בישראל במסגרת הסובלנות וההבנה של צורכי הציבור, שכונות וערים, שלא רק לתחבורה הציבורית אין אפשרות להיכנס אלא שום רכב לא יכול להיכנס לשם.

איתן גינזבורג: שום רכב לא יכול להיכנס לאותן שכונות וערים שבהן האוכלוסייה מאמינה בשבת בדרך מסוימת.

איתן גינזבורג: אבל למה למנוע ממי שמעוניין לנסוע, בערים שהאוכלוסייה מבקשת, בדרכים ובצירים שלא מפריעים או פוגעים באף אחד?

איתן גינזבורג: למה למנוע שם תחבורה ציבורית?

איתן גינזבורג: אנחנו מכבדים את השבת.

איתן גינזבורג: אנחנו לא רוצים לחלן אותה, אנחנו לא רוצים להתריס, וההסדרים שאנחנו מציעים הם הסדרים של תחבורה ציבורית בשבת באופן מוגבל, במקומות שאינם מפריעים, בערים שבהן הציבור רוצה בכך, לפי קביעה של הרשות המקומית, שהיא יודעת הכי טוב מה אופי האוכלוסייה, מהם צורכי האוכלוסייה בה, והיא תוכל לקבוע, אולי במשאל מקומי, אם להעביר שם תחבורה הציבורית, כן או לא.

מאיר כהן: תודה.

איתן גינזבורג: אני מסיים, אדוני.

איתן גינזבורג: הגיע הזמן שיחסי השלטון המקומי והשלטון המרכזי יעוגנו בצורה אחרת.

איתן גינזבורג: כשמעבירים כל כך הרבה תחומי אחריות לשלטון המקומי, צריכים גם להעביר להם יותר סמכויות.

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לכן, אנחנו צריכים להבין שהסיפור של תחבורה ציבורית בשבת הוא צורך, והוא צורך מקומי, והוא צורך של הרבה מאוד אזרחים, ואנחנו צריכים לתת לו מענה.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אחרון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, ההפגנה שהייתה אתמול היא הפגנה שדגל שחור מתנוסס מעליה, והיא אות קלון לכל המשתתפים והתומכים בה.

איציק שמולי: הסיבה היא הכותרת שניתנה לאותה הפגנה; הסיבה היא המטרה או הייעוד שהיא באה להשיג: לנסות ולהגן מפני הפיכה שלטונית כביכול.

איציק שמולי: אין פה שום הפיכה שלטונית.

איציק שמולי: להפך, יש פה רצון של ראש הממשלה, למרות כתבי האישום החמורים שעומדים כנגדו, להתבצר בתוך השלטון פנימה.

איציק שמולי: יש פה ניסיון בוטה ואלים ומסוכן להפנות את האש, לשים את הכוונת על גורמי אכיפת החוק, שעושים את עבודתם במקצועיות, ביסודיות, ללא משוא פנים.

איציק שמולי: יש שם גם טעויות.

איציק שמולי: כן, יש דברים, כמו בכל מערכת, שדורשים תיקון ובדק בית.

איציק שמולי: אבל עצם המחשבה או עצם תיאוריות הקונספירציה המכפישות, המעלילות, המסוכנות, המרעילות, שמפיצים ראש הממשלה ושלוחיו על אותם אנשים שמבצעים את מלאכתם ואת עבודתם, שמתכנסים כביכול באיזשהו חדר צדדי, סגור וחשוך ומסמנים אותנו הפוליטיקאים כדי להוריד אותנו מהשלטון, זה דבר מופרך; זה דבר מסוכן; זה דבר שרומס והורס את התשתית החברתית והפוליטית שעליה אנחנו יושבים, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני באמת תמה, גם נוכח הנושאים שעלו פה היום בישיבה, אדוני היושב-ראש, אם תמו הבעיות במדינת ישראל, אם ראש הממשלה, כל מה שהוא עושה בימים האחרונים, אחרי נאום השטנה וההסתה וההמרדה שלו, זה לעסוק בארגון הסעות ובהמרצת מפגינים לרחבת מוזיאון תל אביב.

איציק שמולי: איפה מערכת הבריאות הקורסת?

איציק שמולי: איפה האפליה בחינוך המיוחד?

איציק שמולי: איפה המשבר בחסות הנוער?

איציק שמולי: איפה המיגון של 2.5 מיליון אזרחים?

איציק שמולי: 2.5 מיליון אזרחים הם חסרי מיגון, ובכל רגע נתון, חס וחלילה, יכולה להיפתח עלינו הרעה גם מהצפון וגם מהדרום.

איציק שמולי: בדברים האלה מתעסק ראש הממשלה, ועצם העובדה הזאת בלבד מלמדת עד כמה הוא לא כשיר ולא מסוגל בכלל לעשות את אותה הפרדה בין הציבורי, בין ייעודו הציבורי, לבין המאבק על חפותו המשפטית והאישית.

איציק שמולי: לצערי, אדוני היושב-ראש, זה לא רק מה שכתוב בכתבי האישום: מדינת ישראל נגד בנימין נתניהו.

איציק שמולי: בימים האלה זה גם בנימין נתניהו נגד מוסדות המדינה.

איציק שמולי: אני מקווה מאוד שכאשר יסתכלו על התקופה הזאת לאחור, בעוד 20 שנה, בעוד 30 שנה, יראו פה כנסת שעמדה איתן ואמרה: יש מקומות שאליהם – גם נוכח הנאמנות לראש הממשלה, גם עם התמיכה בראש הממשלה, גם עם האמפתיה כלפי ראש הממשלה – אנחנו לא מוכנים להגיע, ובהם: לא להחרבת מוסדות המדינה ולא לרמיסת הממלכתיות.

איציק שמולי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ודאי גם ראינו – עד שתגיע למקומך להצבעה – את ההתקפה על יואב קרקובסקי.

מאיר כהן: זה היה איום ונורא, וראוי שכולנו נוקיע את זה.

מאיר כהן: אדוני השר, האם אתה רוצה תשובה – אתה זכאי לענות בשם הממשלה, לסכם את הדיון – או שאנחנו הולכים להצבעה?

דוד אמסלם: הצבעה.

מאיר כהן: להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אז אני מבקש מכולם לשבת.

דוד אמסלם: מה יש פה לשכנע?

דוד אמסלם: מי שלא רואה, לא ישתכנע.

מאיר כהן: אם כן, חברים, אנחנו מצביעים על אישור הודעת הממשלה כפי שהובאה על ידי שר התקשורת דודי אמסלם.

מאיר כהן: בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: מה?

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד הודעת הממשלה – 16 נגד – אין נמנעים – 2 הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר הפנים לשר להגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: אם כן, 16 בעד, אפס מתנגדים, שני נמנעים.

מאיר כהן: הודעת הממשלה אושרה.

מאיר כהן: אם כן, חברים, תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, אם ירצה השם, ד' בכסלו התש"ף, 2 בדצמבר 2019, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.