ישיבת מליאה, כנסת 22, פרוטוקול מספר 12, 2019-11-13 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ו בחשוון תש"ף, 13 בנובמבר 2019.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 10, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: משבר טיפולי קרינה בבית החולים זיו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה בפני סגן השר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר – השר בפועל – באפריל משרד הבריאות הורה להפסיק קבלת מטופלים לקרינה בבית החולים זיו בנימוק של "אי-קיום הסכם", גם עבור טיפולים סטנדרטיים, כך שהחולים מגיעים לרמב"ם – למרות שבזיו יש צוות מקצועי וציוד מודרני – ולבתי חולים אחרים, ונאלצים לשלם גם בזמן של המשפחה וגם בעלות כספית.

אורלי לוי אבקסיס: ברצוני לשאול: מדוע מתמשכת הפגיעה בחולי הסרטן בצפון הארץ?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת אורלי אבקסיס, מכון הרדיותרפיה בזיו מופעל כמכון לווייני של מכון הרדיותרפיה במרכז הרפואי שיבא.

יעקב ליצמן: הפעלתו נעשית תוך בקרה הדוקה והכשרה מתמשכת של הצוות הרפואי בו.

יעקב ליצמן: בהתאם לכך מקבל המכון היתרי הפעלה פרטניים.

יעקב ליצמן: כיום מבצע המכון טיפולי רדיותרפיה בהיקף של כ-70% מכלל טיפולי הרדיותרפיה – היקף גדול ומשמעותי ביותר.

יעקב ליצמן: לאחרונה אף ניתן היתר להרחבה נוספת של היקף השירותים, ובהתאם לכך אף של אוכלוסיית המטופלים אשר יכולה לקבל טיפול במרכז הרפואי זיו.

יעקב ליצמן: אנחנו נמצאים בתהליך של העצמה נוספת של המכון ושל הגדלה נוספת של היקף הטיפולים הניתנים בו, עד להגעה הדרגתית להפעלה במתווה המלא אשר יועד לו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, וגם לחברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אדוני, נחשפתי לכמה סיפורים פרטיים קורעי לב של אנשים – בחלקם אנשים שוויתרו על הטיפולים – שנאלצו לשלוח אותם למרכז הארץ, לבית חולים רמב"ם או לכל בית חולים אחר, מרוחק מאזור מגוריהם, על כל המשתמע מכך: הילדים האחרים, העניינים הכלכליים, הניידות להגיע לאותו מקום – ובטח ובטח שהתחבורה הציבורית היא לא באמת מענה לאנשים שהם תוך כדי טיפול, עם כל תופעות הלוואי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה דיברת על ההסכם עם בית החולים שיבא.

אורלי לוי אבקסיס: הובא בפניי מכתב של הממונה שאמור היה לפקח על נתינת הטיפולים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רק נזכיר שבבית חולים זיו עובדים מומחים בעלי שם עולמי, רופאים עם ניסיון של למעלה מ-30 שנה, ניסיון קליני קודם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אזכיר לך שהם ביצעו את כל הטיפולים האלה באיכילוב ובאסותא.

אורלי לוי אבקסיס: המכשור קיים בבית החולים זיו, כוח האדם המקצועי והאיכותי נמצא בבית חולים זיו, ועדיין באפריל ניתנה החלטה להפסיק באופן חד-צדדי, בלי הרבה הסברים, ולשלוח את האנשים האלה אל סבלם, למקומות מרוחקים מהם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שלפעמים זה עולה לא רק באיכות חיים אלא ממש בחיים עצמם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ', ואז שר הבריאות יתייחס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבוד סגן השר, אסדת זיקוק הגז לווייתן אמורה להתחיל את פעולתה בתקופה הקרובה מאוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בתקופת ההרצה של האסדה, המקדימה את תחילת פעולתה השגרתית, מתוכננים להיפלט לאוויר, בשני חלונות זמן של שמונה שעות כל אחד, חומרים אורגניים נדיפים, לרבות מזהמים מסרטנים ודאיים דוגמת בנזן ואחרים החשודים כמסרטנים, בכמות הגדולה פי-שניים וחצי מזאת שיוּתר לאסדה לפלוט בשגרה בפעילות שלה בהמשך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זאת, על פי פרסומי המשרד להגנת הסביבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למרות שתקופת ההרצה תחל בקרוב, עד כה לא בוצע כל מודל המדמה את התפשטות המזהמים באוויר בתקופה הזאת, לא שוחרר לציבור מידע רלוונטי לצורך היערכות, או לוחות זמנים מדויקים לתקופת ההרצה, וכן לא נבחנה ההשפעה על בריאות הציבור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני סגן השר, אני מבקשת לדעת: מה בכוונת משרדך לעשות כדי להבטיח את בריאות הציבור ולשמור עליו בעת תקופת ההרצה של אסדת זיקוק הגז לווייתן?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת אבקסיס, את הרדיותרפיה בזיו אני יזמתי, אני התחלתי את זה – –

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אני זוכרת.

יעקב ליצמן: – – ואני אתן להם את כל המכשור, את כל מה שצריך.

יעקב ליצמן: אני גם עשיתי איתם הסכמים – מה שיש להם עם שיבא.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות לא ייתן לזוז מילימטר, מיליגרם, בעניין הרפואי, מה שצריך לעשות שם.

יעקב ליצמן: יש להם את המכשור.

יעקב ליצמן: יש בעיות עם כל מיני דברים, היו בעיות.

יעקב ליצמן: אנחנו חזרנו למסלול, מתחילים מחדש; עברנו כברת דרך.

אורלי לוי אבקסיס: – – – כולם?

יעקב ליצמן: אני מניח, כן, אבל שהכול יהיה לפי הסדר – מה שצריך לעשות.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לפרט יותר ממה שהיה.

יעקב ליצמן: הייתה תקופה שבכלל לא היו שם מומחים.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לזה.

יעקב ליצמן: כרגע זה על מסלול טוב.

יעקב ליצמן: בואו ניתן לזה להמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: באשר למכתב – – –

יעקב ליצמן: תעבירי לי את המכתבים.

יעקב ליצמן: זה אינטרס לאומי עליון שתהיה רדיותרפיה בזיו.

יעקב ליצמן: לא צריך לנסוע לרמב"ם, לא צריך לנסוע לשום מקום אחר.

יעקב ליצמן: טלטולים.

יעקב ליצמן: זה אני אומר – ואני יזמתי את זה.

יעקב ליצמן: אבל כשעושים רדיותרפיה, זה צריך להיות על פי כל הכללים – על זה אנחנו עומדים.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת חיימוביץ', אני מצטער להגיד, אני לא מכיר את הנושא.

יעקב ליצמן: תעבירי לי את זה, אני אעביר לך בכתב את התשובה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן ולשואלות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 13, של חבר הכנסת רם שפע.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: פעילות נתיב פלוס.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, נתיב פלוס זאת מילה באנגלית, ואני מחפש מילה בעברית.

בצלאל סמוטריץ': אם מישהו כאן יעזור, אני אשמח.

עודד פורר: הפלוס זה ועוד.

בצלאל סמוטריץ': נתיב פלוס זה לועזי.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים, אצלי במשרד יש עכשיו מיזם שרצו לקרוא לו אלטרנטיב.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי להם: אני מוכן לאשר את המיזם; בשום אופן לא את השם.

קריאה: זאת ועוד, זאת ועוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נתיב ויותר.

בצלאל סמוטריץ': אני קורא לזה הנתיב המיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: כשאנחנו בכנסת נעבור סופית ליחדה ונגדה, אז אנחנו גם נמצא מילה מתאימה לשר התחבורה.

מיכאל ביטון: התחלנו להיכנס מהצד הזה, היושב-ראש, להתרגל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רם שפע, נא לקרוא את נוסח השאילתה בפני השר.

רם שפע: שר התחבורה בצלאל סמוטריץ', כפי שאתה יודע, בעקבות נתיב פלוס נוצרו פקקים אדירים שיצרו בעצם, בינתיים, את התהליך ההפוך וגרמו למצב חמור משהיה בעבר בכל הכבישים.

רם שפע: כיצד השר והמשרד מתכוננים להתמודד, גם בטווח המיידי וגם בטווח הארוך, עם הבעיה החריפה שנוצרה בעקבות נתיב פלוס?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יוכל בינתיים לשבת, והשר ישיב.

בצלאל סמוטריץ': יש לי שעה?

בצלאל סמוטריץ': כמה?

בצלאל סמוטריץ': פעם ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני סומך על כישוריך להשיב בתוך כמה דקות.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שפע, קודם כול אני רוצה להודות לך על השותפות בהבנת החשיבות של התחבורה הציבורית והעידוד שלה – ולא רק לך – אבל לקחת את זה צעד אחד קדימה ותלית כאן את המפתחות מעל הדוכן, ואתה עושה את זה יפה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם העלאת המודעות וגם התובנות שאתה וחברים אחרים כאן בבית נותנים הם חשובות וטובות ומועילות, אז באמת תודה.

בצלאל סמוטריץ': תראה, את המיזם הזה של הנתיב המיוחד התחלנו כפרויקט ניסיוני בשלושה צירים.

בצלאל סמוטריץ': בשניים מהם הוא עובד יוצא מן הכלל: בכביש איילון, כביש 20, מדרום לצפון, הוא חוסך היום כמעט חצי שעה – תכף אני אתן נתונים מדויקים, ואני אסביר את המתודולוגיה שבאמצעותה אנחנו בוחנים את זה, אבל הוא חוסך כמעט חצי שעה למי שנוסע בתחבורה ציבורית או בנסיעות שיתופיות.

בצלאל סמוטריץ': המחיר לרכב הפרטי למי שנוסע לבד בנתיבים הרגילים הוא באמת כמעט אפסי.

בצלאל סמוטריץ': אותו הדבר בכביש החוף לכיוון צפון, גם בשעות העומס.

בצלאל סמוטריץ': נכון ששם הוספנו עוד איזשהו נתיב בהשתלבות של כביש 20 עם כביש 2, אבל באמת ששם זה עובד נהדר.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו קושי, נקודת תורפה, בציר השלישי – בכביש החוף לכיוון דרום בשעות העומס, באזור שבין כביש 57 – מחלף נתניה לפולג ווינגייט, בגלל שהנתיב המיוחד שיצרנו מתמודד עם לא מעט קונפליקטים, השתזרויות: יש שם שלוש תחנות דלק ויש שם בהתחלה השתזרויות של כביש 553.

בצלאל סמוטריץ': הקונפליקטים האלה מאוד מאיטים את התנועה.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול אני רוצה להסביר את המתודולוגיה: אנחנו בוחנים את הניסוי הזה – ואני, אגב, מדגיש: הניסוי הזה הוא לא ניסוי ל"האם" אלא ניסוי ל"איך" – לדייק נכון יותר את הביצוע של המהלך הזה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא נחזור בו אחורה.

בצלאל סמוטריץ': אם יהיה לי זמן אחר כך והיושב-ראש יאפשר לי אז אני אגיד שתיים וחצי מילים על למה זה כל כך חשוב.

בצלאל סמוטריץ': אבל אנחנו בודקים את זה ברמה היום-יומית: יש לנו חדר מצב בנתיבי ישראל שפתוח מ-05:30 ועד 22:00; בוחנים את זה במצלמות; בוחנים את זה באמצעות מכשירי ה-GPS שנמצאים על האוטובוסים ונותנים לנו מידע מדויק של זמנים; יש לנו שני רכבים שיוצאים כל בוקר כל חצי שעה בשני הנתיבים – בנתיב הרגיל ובנתיב המיוחד – ונותנים לנו פילוח לפי מקטעים, כמה זמן לוקח בכל שעה ובכל מקטע.

בצלאל סמוטריץ': אוספים את זה לאורך זמן.

בצלאל סמוטריץ': אני אתן לך דוגמה מהימים האחרונים.

בצלאל סמוטריץ': עוד נתון אחד שצריך לומר: אנחנו משווים את הזמנים שלוקח לעשות כל מקטע היום לא למה שהיה – לא ביולי-אוגוסט ואפילו לא בספטמבר-חגים, אלא מינואר עד מאי, שאז התנועה מתנהגת כמו שצריך.

בצלאל סמוטריץ': גם פה צריך לדעת שבחוויה של המשתמשים, לא פעם התחושה שהפקקים בבת אחת קפצו היא מכיוון שממילא כשאדם נוסע ביולי-אוגוסט, בחופש, או בספטמבר-חגים, אפילו באוקטובר, ובבת-אחת הוא מגיע לתחילת אוקטובר עם חזרה לעבודה וחזרה של סטודנטים ללימודים, ממילא הוא היה מרגיש, בפסיכולוגיה – מרגע שאתה עובר מיולי-אוגוסט לעומס אז אתה – אבל חלק גדול מהעומסים לא קשורים לתפיסה האובייקטיבית.

בצלאל סמוטריץ': אז נניח במאי 2019 אני לוקח מנתניה לגלילות – בין 06:00 ל-07:00 לקח לנו 24 דקות לעשות את המקטע הזה במאי.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זאת השעה היחידה שבה הנתונים כרגע הם יותר בעייתיים: ברכב הפרטי זה לוקח היום 31 דקות – תוספת של שבע דקות; אני לא מזלזל בזה, אבל זה לא סוף העולם – ובנתיב של התחבורה הציבורית, מאז שפתחנו את זה ועד היום אנחנו בממוצע של 33 דקות, שזה באמת הרעה של תשע דקות, ותכף אני אסביר מה אנחנו עושים כדי לתקן את זה.

בצלאל סמוטריץ': אבל קח לדוגמה – בין 07:00 ל-08:00 לקח לנו 42 דקות במאי, ואנחנו ב-40 דקות היום למי שנוסע בנסיעה שיתופית; בין 08:00 ל-09:00 לקח 44 דקות, היום 36 דקות – חיסכון של 8 דקות למי שנוסע בנתיב המיוחד; ובין 09:00 ל-10:00 היינו עם 32 דקות ואנחנו ב-27 דקות.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, זה במקום הכי בעייתי, כבר אנחנו בממוצע מיטיבים עם מי שנוסע בתחבורה הציבורית או בנסיעה השיתופית.

בצלאל סמוטריץ': נכון, יש הרעה, ואגב, היא לא נוראה.

בצלאל סמוטריץ': קח לדוגמה – בין 08:00 ל-09:00, אמרנו קודם: היה במאי 44 דקות, עכשיו כשאתה נוסע ברכב פרטי זה 45 דקות – הוספנו בסך הכול דקה לרכב הפרטי.

בצלאל סמוטריץ': אותו דבר בין 09:00 ל-10:00 – 32 דקות ועכשיו זה 33 דקות, אז גם הוספנו דקה.

בצלאל סמוטריץ': זה נכון שבשעות העומס הוספנו 8 דקות, נניח מ-42 ל-50 דקות לרכב הפרטי, אבל כבר הועלנו למי שעושה את מה שאנחנו מצפים שהציבור לאט-לאט יעשה – הוא עובר לתחבורה הציבורית ולנסיעה השיתופית.

בצלאל סמוטריץ': רק כדי לסבר את האוזן, אמרתי קודם באיילון, בכביש 20: מחולות לקיבוץ גלויות היינו בין 06:00 ל-07:00 עם 20 דקות במאי – אנחנו היום עם 11 דקות למי שנוסע בתחבורה ציבורית או נסיעה שיתופית; בין 07:00 ל-08:00 – ותקשיב טוב לנתון: היינו עם 43 דקות, מי שנסע מחולות לקיבוץ גלויות במאי עמד בפקק 43 דקות, והיום אנחנו ב-12 דקות, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': חסכנו 31 דקות למי שנוסע היום או בתחבורה ציבורית – – –

אורנה ברביבאי: וזה עולה בשעות שאחר כך?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, הינה, רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': עוד רגע אני אדבר לפי שעות.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

בצלאל סמוטריץ': בין 08:00 ל-09:00 זה לקח 48 דקות – זה לוקח היום 13 דקות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה נשאר 48 דקות לרכב הפרטי.

בצלאל סמוטריץ': לא יצרנו הרעה.

בצלאל סמוטריץ': גם קודם – זה נשאר בין 07:00 ל-08:00 43 דקות; בין 9:00 ל-10:00 זה היה 38 דקות, היום זה 11 דקות.

בצלאל סמוטריץ': שוב, זה חיסכון של חצי שעה – 29 דקות בשעות הבוקר, מי שנוסע לעבודה.

בצלאל סמוטריץ': פה גם הועלנו לרכב הפרטי – 34 דקות.

בצלאל סמוטריץ': אז יש פה גם חיסכון של ארבע דקות לרכב הפרטי.

בצלאל סמוטריץ': אז, שוב, זה עובד מצוין באיילון, זה עובד מצוין בכביש החוף לצפון, וזה מתחיל לעבוד טוב גם בכביש החוף לדרום.

בצלאל סמוטריץ': ופה צריך להבין: למה לוקח לזה זמן להתייצב?

בצלאל סמוטריץ': קודם כול לנו לוקח זמן ללמוד.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים, עשינו את השינוי בפולג.

בצלאל סמוטריץ': ברמפה של פולג היה נתיב תחבורה ציבורית – פתחנו אותו כדי להקל על הפקקים שזה מייצר בתוך נתניה.

בצלאל סמוטריץ': גם על זה אני אגיד תכף מילה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הבעיה היא שאין חיבור לערים שמהם זה יוצא.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נתניה – זו בדיוק הייתה הדוגמה, שאנשים נתקעו בפקקים בתוך נתניה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר על הפקקים בתוך נתניה, כי חלק גדול מהם – הם לא תוצאה של הפרויקט הזה.

בצלאל סמוטריץ': בדקנו את זה לעומק, עשינו עבודה גדולה על הרמזורים בתוך נתניה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אנחנו ניתן מענה לביטול של הנת"צ שהיה ברמפה של פולג, או שאנחנו נייצר את הנת"צ הזה על מחלף השלום ונשנה טיפה את המסלולים בתוך נתניה.

בצלאל סמוטריץ': זה משהו שאנחנו עדיין בוחנים אותו.

בצלאל סמוטריץ': אבל עוד רגע, תנו לי, אני אדבר על שלושה דברים שיקרו, בעזרת השם, ב-17 בחודש למניינם, שלדעתי הם ייתנו שם פתרון מאוד גדול.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אתחיל מההתלבטות הראשונה שהייתה לנו: האם לעשות את הנר"ת, את הנתיב המיוחד, בצד ימין או בצד שמאל.

בצלאל סמוטריץ': נניח, הנת"צ באיילון הוא בצד שמאל.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה נוסע בצד שמאל אין לך כל הקונפליקטים – כל מה שדיברתי קודם.

בצלאל סמוטריץ': מה שמייצר לנו את צוואר הבקבוק בין 57 לפולג זה כל ההשתזרויות שיש לנו כל הזמן מימין.

בצלאל סמוטריץ': יש שני חסרונות גדולים לנת"צ בצד שמאל: אחד זה אכיפה – הרבה יותר קשה לאכוף.

בצלאל סמוטריץ': אין היום בעולם, לא רק בישראל, אין בעולם היום אמצעי טכנולוגי שיודע לאכוף נסיעה שיתופית.

בצלאל סמוטריץ': אז אם אתה אומר רק תחבורה ציבורית, וקונס כל מי שנוסע ברכב הפרטי כמו שיש בנתיבים של תל אביב, אז אין בעיה, אתה מצלם את זה.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שאתה מדבר על רכב בתפוסה מלאה – אין היום אמצעי טכנולוגי שיודע לבדוק אם יש ברכב שני נוסעים או שלושה נוסעים.

בצלאל סמוטריץ': לכן אנחנו בנויים על אכיפה משטרתית של אופנועים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, במסגרת המיזם הזה – אני רוצה להגיד כבר בשלב הזה תודה גדולה למשרד האוצר, ששותף איתנו בעשרות מיליונים סביב המיזם הזה, כי הוא מבין שזה מהלך נכון.

בצלאל סמוטריץ': תכף אני אדבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו תגברנו כאן בארבעה אופנוענים, שלנו, 100% שלנו – של משטרת ישראל אבל מתוך התקציב שלנו בפרויקט הזה.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה הולך על נת"צ בצד שמאל מאוד קשה לאכוף – אתה צריך להזיז את הרכב שעובר את העבירה לצד ימין ואתה מייצר הרבה קונפליקטים בתנועה.

בצלאל סמוטריץ': דבר שני זה אוטובוסים, שבאים מימין וצריכים לעצור בתחנות בווינגייט ובאודים.

בצלאל סמוטריץ': גם את זה בדקנו, ולכן החלטנו ששם נכון ללכת על הנתיב בצד ימין, עם המחיר שהדבר הזה גובה.

בצלאל סמוטריץ': אני רץ רגע לפתרון: בעזרת השם, ב-17 בחודש – זה יקרה שני לילות קודם – מצאנו דרך – ושוב, תודה גדולה לאנשי המקצוע במשרד, למהנדסים, לחברת נתיבי ישראל – מצאנו דרך להוסיף נתיב נוסף מההשתזרות של 553 לפני הרמפה של פולג ועד אחרי וינגייט, ששם אנחנו עם הגיאומטריה המסובכת של הסיבוב, ההשתזרות שממילא הייתה מסובכת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מוסיפים שם עוד נתיב.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיו שניים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': – – –

בצלאל סמוטריץ': כן, כן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מסמנים אחרת את הנתיבים – יש שם בעיניי ניצול היסטורי לא נכון של הכביש, יש שם שוליים מאוד רחבים – הכול כמובן על בסיס הקריטריונים הקיימים והתקנים הקיימים.

בצלאל סמוטריץ': יישארו גם שוליים לבטיחות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מוסיפים שם עוד נתיב, ולהערכתנו, את צוואר הבקבוק שיש לנו היום באזור של פולג עד אחרי – זה מאוד יגדיל.

בצלאל סמוטריץ': כחלק מהלמידה, לקחנו את ההשתזרות – בהתחלה הייתה השתזרות של 553 בנפרד ואחר כך ההשתזרות של הרמפות של פולג אחרי וינגייט.

בצלאל סמוטריץ': אז הכנסנו היום את 553 עם קו הפרדה רצוף ימינה, לכיוון, הרמפה של פולג ומשתזרים יחד עם וינגייט, וברגע שנוסיף עוד נתיב לרכב הרגיל בכל המקטע הזה אנחנו – מקווים שאת צוואר הבקבוק הזה פתרנו, והוא כמובן מקרין הרבה מאוד אחורה, אז אני מעריך שזה ייתן מענה גדול.

בצלאל סמוטריץ': צריך לדעת שב-17 בחודש – ואם תרצו יש לי כאן רשימה – אנחנו משנים בצורה דרמטית, עם תוספות שירות של 70 מיליון שקלים, את כל התחבורה הציבורית באזור של חדרה, נתניה – איפה שאתה גר – עמק חפר, לכיוון תל אביב.

בצלאל סמוטריץ': ופה, שוב – אמרתי קודם למה לוקח לזה זמן להתייצב: כי אנחנו לומדים לדייק רמזורים ולדייק נתיבים ולראות איך עושים את זה טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני אתן דוגמה לדבר שלא היה אפשר לצפות אותו קודם:

בצלאל סמוטריץ': פתאום ראינו שזה מייצר לנו בעיה בכביש 57 – מי שבא מכפר יונה, מבית ליד לכיוון נתניה.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': כי ה-Waze לקח אנשים שמאלה ברחוב דגניה, וברגע שהרבה אנשים עושים שמאלה, המחסנית שיש לפנייה שמאלה לא מספיק ארוכה, והם תוקעים את כל הכביש.

בצלאל סמוטריץ': אז גם הארכנו שם את הרמזור, גם הוספנו עכשיו, בסימון על הכביש, הארכנו את המחסנית לשמאל, וזה שחרר את הכביש.

בצלאל סמוטריץ': אלה דברים שאין מה לעשות, לוקחים זמן.

בצלאל סמוטריץ': אין שום סימולטור – גם אם נריץ סימולציות – שיודע לצפות התנהגות כזאת, לא של הנהגים ולא של ה-Waze, אז לוקח זמן עד שאנחנו לומדים לדייק הסדרי תנועה מסביב; לוקח זמן לציבור לשנות את ההתנהגות.

בצלאל סמוטריץ': אני עוד רוצה להגיע לנקודה אחת של השעות.

יולי יואל אדלשטיין: בזה צריך לסכם את התשובה.

בצלאל סמוטריץ': במחילה, אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': הרי הנת"צים עבדו לפי שעות, בדרך כלל.

בצלאל סמוטריץ': באנו ועשינו את זה עכשיו 24 שעות.

בצלאל סמוטריץ': היו לזה כל מיני רציונלים: גם להרגיל את הציבור, אבל בעיקר כי רצינו לדייק נכון את השעות ולמצוא את שעת האופטימום.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן, בעזרת השם, לקראת 17 בחודש אנחנו נחזור להפעיל את זה לפי שעות, ואז המשמעות היא שמי שיצא קצת יותר מוקדם יוכל להשתמש בכל הנתיבים.

בצלאל סמוטריץ': אבל שוב, אנחנו לא רצינו לעשות את זה ספורדי.

בצלאל סמוטריץ': אמרנו: ניקח נתונים לאורך זמן, ננתח ממוצעים, נדייק – אם זה 06:00 בדיוק, אם זה 06:30.

בצלאל סמוטריץ': אלה שאלות שאנחנו עדיין דנים בהן.

בצלאל סמוטריץ': אבל סיכמנו שב-17 בחודש – אגב, ב-17 בחודש ייפתח חניון נוסף באולגה, עם שאטלים – 72 קווים ביום לשני הכיוונים; ייפתח חניון נוסף בתחנת הרכבת של נתניה כבר עד 17 בחודש.

בצלאל סמוטריץ': טרקטורים עובדים על זה 24/6 – לא להתבלבל, אבל עובדים על זה יפה.

בצלאל סמוטריץ': ורק מילה אחרונה של תודות לכל השותפים – במשרד, בחברות הביצוע, בעיריית נתניה, שמקבלת הרבה ביקורת ועומדת בגבורה, כי היא מבינה – ראש העיר – שזה הדבר הנכון, ומשתפת איתנו פעולה עכשיו גם במסופים וגם בתכנון נכון יותר של מערכת התחבורה בנתניה.

בצלאל סמוטריץ': יכולתי לדבר עוד שעה – לא סתם שאלתי, אדוני היושב-ראש – אבל נעצור כאן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת רם שפע.

רם שפע: השר סמוטריץ', באמת מנית את הזמנים, דייקת בכל כביש.

רם שפע: בסוף אנחנו מדברים על אנשים, אזרחים, עשרות אלפי אזרחים שבאמת סובלים בבוקר, ואני לא בטוח שאם היינו מביאים אותם לפה הם היו מחשבים את אותם הזמנים.

רם שפע: אני נוטה לסמוך על העבודה המקצועית במשרד, ואני גם אבדוק את זה בעצמי כדי באמת לראות – וכמו שאתה יודע, אני עושה את זה.

בצלאל סמוטריץ': אבל בשביל זה תצטרך יום אחד לנסוע באוטו, כדי שיהיה לך איך להשוות.

רם שפע: קארפול זה חלק מהעניין, ואני מוכן לעלות גם בקארפול.

רם שפע: אבל בסופו של דבר, ממה שאתה מתאר, ב-17 בחודש, שזה ממש עוד ארבעה ימים – לפי האופן שבו אתה מציג את הדברים, אנחנו – – –

בצלאל סמוטריץ': זה ישתפר.

רם שפע: זה ישתפר דרמטית.

רם שפע: כלומר, אם אתה מתסכל לטווח זמן קדימה, אני חושב שהאזרחים היו רוצים לדעת מתי אתה צופה שיגיע הזמן שבו הם יחזרו לנסוע כמו שהם היו בכל האזורים, וכמובן – שהמצב שלהם ישתפר.

רם שפע: תן הערכת זמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל ביטון, שאלה נוספת, ואז נשמע את התייחסות השר.

יולי יואל אדלשטיין: וגם חבר הכנסת מיקי לוי.

מיכאל ביטון: השר סמוטריץ, קודם כול ברכות.

מיכאל ביטון: יש לי שתי שאלות – זה מותר, היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: אם תעשה את זה בקצרה אז אני לא אשים לב.

מיכאל ביטון: קצר ולעניין.

מיכאל ביטון: על אחת הוא חייב לתת לי תשובה מהר, ובשנייה אני אבין אם הוא עוד לא בקי בנתונים.

מיכאל ביטון: שאלה ראשונה: החטיבה להתיישבות – שביקשת להחזיק את התיק הזה – עושה דברים יפים, רק באופן מסוים אסור לה לסייע להתיישבות בירוחם ובדימונה ובאופקים, כי העולים – 97% מעיירות הפיתוח זה לא התיישבות בנגב.

מיכאל ביטון: אתה מכיר את הבעיה.

מיכאל ביטון: מה אתם מתאם?

מיכאל ביטון: השר, אני איתך.

מיכאל ביטון: אתה שומע?

בצלאל סמוטריץ': כן, כן, החבר ביטון, אני איתך, אני איתך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מבקש ממני לעזור לו עם התשובה.

מיכאל ביטון: אני מבקש ממך, השר, מיידית לעזור לחקלאים ששתלו כרם וזיתים בירוחם – טייס במילואים ומג"ד צנחנים בפנסיה, שעשו כרם זיתים וענבים ולא יכולים להתברך בחטיבה להתיישבות, כי ירוחם זה לא התיישבות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכאל ביטון: אז אני מבקש ממך את זה.

מיכאל ביטון: דבר שני, שאני רק מעלה לסדר-היום: אתמול הייתי ביישוב סופה.

מיכאל ביטון: כדאי שכל הח"כים ילכו לעוטף ישראל, לגבול עזה ולשדרות – אנשים עושים את זה.

מיכאל ביטון: שם אתה רואה את כביש 232 מתחיל להיסלל ככפול, אבל נדמה שזה הולך להיות כפול אולי 5, 10 ק"מ, וצריך להגיע איתו עד סעד כדי להסיר צוואר בקבוק ביטחוני, בטיחותי, כבוד השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מיכאל ביטון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר כנסת מיקי לוי, בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני השר, לפני כשנה וארבעה חודשים, באוגוסט 2018, התנגדתי להעברת תקציב עבור משרד התחבורה כי לא ענו על המכתבים שלי בנושא מעלית – ואני לא מצפה – –

בצלאל סמוטריץ': בנושא – מה?

מיקי לוי: נושא שאני כבר אתאר אותו.

מיקי לוי: אני לא מצפה שתיתן לי תשובות, אני רוצה להעלות את זה לסדר-היום כדי שאני אוכל לשלוח לך את החומרים.

מיקי לוי: – – מעלית שאמורה להוביל תושבי בני ברק, דתיים, בתחנת הרכבת בבני ברק מול קניון רמת גן, שצריכים לעלות 25 או 30 מטר, אימהות עם עגלות וילדים קטנים, בגשם ובשמש.

מיקי לוי: הבטיחו להתקין שם מעלית ולא ביצעו את ההתקנה עד היום.

מיקי לוי: אני אשמח להעביר לך את החומרים.

מיקי לוי: אנחנו פשוט מתעללים – ואלה לא הבוחרים שלי, אבל אני לקחתי על עצמי לטפל בהם.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת לוי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, תשובות קצרות, ברשותך, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אני אשתדל.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, תודה לחברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם שההנחיה החד-משמעית שניתנה אצלי במשרד היא שפניות של חברי הכנסת ייענו בתוך שלושה ימים, אלא אם כן יש אישור חריג שלי.

בצלאל סמוטריץ': אז תפנו בכתב ובעל פה, ובלי נדר, בעזרת השם, בתוך שלושה ימים יתקבלו תשובות.

בצלאל סמוטריץ': אני אעשה את זה ממש קצר.

בצלאל סמוטריץ': תראה, חבר הכנסת שפע – ושוב, חזקה עליי מצוות היושב-ראש לקצר – אתה יודע כמוני – – –

אורית פרקש הכהן: נתיב השפע.

בצלאל סמוטריץ': נתיב השפע, ואללה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח להעלות את זה לוועדת השמות.

יולי יואל אדלשטיין: וואו, זאת הייתה הברקה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, בסוף בסוף בסוף, 300,000 כלי רכב חדשים עולים על הכבישים במדינת ישראל בכל שנה.

בצלאל סמוטריץ': דיברו כאן בשנים האחרונות המון על משבר הדיור, ולא נתנו את הדעת על התוצאות של פתרון המשבר הזה על התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': בנו עשרות אלפי יחידות דיור בלי שאף אחד יסתכל על איך האנשים האלה ייסעו מהבית לעבודה.

בצלאל סמוטריץ': לסבר את האוזן, אפרופו כביש החוף, שדיברנו עליו עכשיו: בדקנו את זה – רק בקיץ האחרון אוכלסו באזור אור עקיבא ואולגה 3,000 דירות חדשות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, תגיד לי מה זה עושה לכביש.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים, למדתי מילה חדשה, "אקספוננציאלי"; לא הכרתי את זה קודם.

בצלאל סמוטריץ': תנו לי את המילה בעברית.

בצלאל סמוטריץ': צריך להבין שכביש יכול לזרום, ובשנייה אחת הוא קורס, כי תוספת של עוד 500 כלי רכב על קיבולת של 1,500 כלי רכב לשעה לנתיב פוקקת לנו את הכביש.

בצלאל סמוטריץ': אז לפעמים יכול להיות שהפער בין מאי, שדיברנו עליו קודם, לאוקטובר, אם בספטמבר אכלסת 3,000 יחידות דיור, ומספיק לי 1,500 רכבים בשעות העומס שנוסעים לעבודה בתל אביב מהדירות האלה שאוכלסו – והכביש הזה קורס.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מצוין שהפתרון בסוף בסוף הוא ארוך טווח.

בצלאל סמוטריץ': אז יש לנו את המסילה המזרחית ואת המסילה הרביעית באיילון, ואת הכפלת מסילת החוף, ואת הרק"ל – הקו האדום ייפתח בעזרת השם באוקטובר 2021.

בצלאל סמוטריץ': אתה שואל אותי מתי האזרחים יראו?

בצלאל סמוטריץ': הם יראו ככל שאנחנו ניתן יותר ויותר פתרונות.

בצלאל סמוטריץ': חלק זה דברים שקורים מייד, שזה הנתיבים שעשינו ותוספות של קווי שירות, וחלק זה פרויקטים שלוקחים קצת יותר זמן.

בצלאל סמוטריץ': לשם אנחנו הולכים, לא תהיה ברירה, וככל שההיצע יהיה יותר טוב – אנחנו מפתחים מודלים גמישים של תחבורה ציבורית כדי לתת מענה ליישובים במרחב הכפרי, ולא לצאת סתם עם אוטובוס שעושה טיול שנתי ומגיע ריק ועולה הון תועפות ולא נותן שירות בתדירות גבוהה.

בצלאל סמוטריץ': סל שלם.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הטכנולוגיה שנכנסת עכשיו פותחת בפנינו אפשרויות חדשות שלא היו קודם לנסיעה בהזמנה ולתכנון מראש.

בצלאל סמוטריץ': זה הולך לשם.

בצלאל סמוטריץ': אז חלק קורה עכשיו, חלק ייקח שנה-שנתיים, חלק ייקח שמונה-תשע שנים, אבל לשם זה הולך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטון, החטיבה להתיישבות – איפה אתה?

מיכאל ביטון: אני פה.

בצלאל סמוטריץ': אתה כזה קטן שלא רואים.

בצלאל סמוטריץ': החטיבה להתיישבות, היסטורית, עובדת רק במרחב הכפרי.

בצלאל סמוטריץ': היא יודעת היום לעבוד רק ביישובים שעל בסיס נתוני הלמ"ס נחשבים יישובים כפריים, שזה עד 2,000 תושבים.

בצלאל סמוטריץ': אני אהיה הראשון שישמח מאוד לתת לפעילותה הציונית והחשובה להתרחב כמה שרק אפשר.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה לקבל בעזרת השם את החטיבה – – –

מיכאל ביטון: זה החלטת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה לקבל את החטיבה לאחריותי.

בצלאל סמוטריץ': בוא נעבוד על זה ביחד.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע כמוני שהחלטה 998 – אני לא זוכר בדיוק את מספרה – מאוד מאוד סנדלה את החטיבה, וצריך יהיה לתקן אותה.

בצלאל סמוטריץ': ככל שנשלב פה ידיים, אני השותף הראשון.

בצלאל סמוטריץ': תראה, כביש 232 – אני אפתיע אותך, אני כן מכיר את האירוע – לא עומד בקריטריונים הקבועים במשרד התחבורה להכפלה, למשל כדאיות כלכלית וכו'.

בצלאל סמוטריץ': כחלק מהרצון של הממשלה לחזק את היישובים בעוטף ישראל התקבלה החלטת ממשלה בקדנציה הקודמת שתקצבה אותו ב-250 מיליון שקלים, בלי שעשו בדיקה אמיתית כמה הדבר הזה עולה.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, עשו בערך ככה, אמרו: יאללה, תקצבנו ב-250 מיליון שקלים.

בצלאל סמוטריץ': נכנסו שם לתכנון מפורט, והבינו שזה פרויקט הרבה הרבה יותר יקר.

בצלאל סמוטריץ': הושקעו שם 196 מיליון שקלים, במקטע שכן בוצע, ונשארו 50 ומשהו מיליון שקלים, והייתה לנו דילמה אם להשקיע אותם בעוד קילומטר, שהוא באמת חסר משמעות – בסוף, אם אתה לא גומר מקטע, כמו שאמרת, זה חסר משמעות – או – אפרופו תחבורה ציבורית, אנחנו היינו צריכים לאתר מקורות ל-700 מיליון שקלים לרכש של 70 קרונות בעשרה מערכים לרכבת ישראל – ואני לא אתן על זה עכשיו הרצאה.

בצלאל סמוטריץ': באנו ואמרנו יחד עם האוצר: בסדר, ניקח את הכסף כרגע לקרונות, אבל – וזה סיכום שלי עם ראש הממשלה – כשתהיה ממשלה נצטרך להביא החלטת ממשלה נוספת שתיקח את ה-50 האלה ותביא עוד 200 כדי לסיים את כל הכביש.

מיכאל ביטון: התושבים מבקשים קודם כול תאורה לכביש.

מיכאל ביטון: תאורה זה עלויות קטנות.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, בני, בני, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אז אמרתי: האתגר – מבחינתי, ברגע שתקום ממשלה – – –

מיכאל ביטון: בני ביטון זה מדימונה.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, גם כאן נשלב ידיים – לא חשוב עכשיו מי מאיתנו יהיה איפה – קואליציה ואופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': צריכה לבוא החלטת ממשלה שתתקצב בנוסף, ומכיוון שזה לא עומד בקריטריונים, אני חייב החלטת ממשלה כדי להיות יכול לבצע את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יכול חוקית לבצע כביש שלא עומד אצלנו בקריטריונים, אלא אם כן יש לי החלטת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': נביא החלטת ממשלה, נאגם לה את התקציב, בעזרת השם, ונבצע את הכול.

בצלאל סמוטריץ': בין לבין הייתה אצלי ישיבה, יחד עם ראש המועצה גדי וכל אנשי המקצוע, ומיפינו כמה נקודות מאוד בעייתיות שצריך לטפל בהן עכשיו – אפילו רמזורים של מעברי חצייה בקריית החינוך שיש שם על הכביש.

בצלאל סמוטריץ': זה יבוצע.

בצלאל סמוטריץ': איתרנו לזה 6 או 7 מיליון שקלים.

בצלאל סמוטריץ': אז הכמה-דברים המיידיים יבוצעו מתוך התקציבים הפנימיים שלנו, עד שנביא את אותה החלטת ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי – המעלית.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, המעלית בבני ברק.

בצלאל סמוטריץ': תראה, האירוע שם היה קשור למערכת היחסים בין המשרד לבין העירייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו הסכמנו לתקצב את בניית המעלית, והדרישה – אני חושב, הצודקת מאוד – שלנו מול העירייה הייתה שהעירייה תיקח את האחריות על התחזוקה.

בצלאל סמוטריץ': הרי בסוף זה קניון, זה מרכז מסחרי, שלא שייך לנו.

בצלאל סמוטריץ': יש בו תחנת רכבת – אמרנו: אין בעיה, אנחנו נעשה את המעלית.

בצלאל סמוטריץ': בסוף מישהו צריך לחתום אחריות על המעלית הזאת בהיבטי בטיחות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו קרובים מאוד לסיכום – הגענו להבנות עקרוניות עם העירייה שם.

בצלאל סמוטריץ': גם פה, אני רוצה להגיד מילה טובה על עיריית בני ברק בהרכב החדש שלה.

בצלאל סמוטריץ': היא מבינה מאוד טוב תחבורה ציבורית; מינתה את מנכ"ל העירייה שמוליק ליטוב לרכז צוות היגוי שמתעסק מולנו בתחבורה הציבורית, ואנחנו מקבלים שם POC אחר לחלוטין ממה שהיה קודם.

בצלאל סמוטריץ': להערכתי, האירוע הזה ייפתר בתוך ימים.

בצלאל סמוטריץ': תקציבית – אנחנו תקצבנו, נחתום איתם הסכם על ההפעלה, והאירוע הזה מאחורינו.

מיקי לוי: מדהים אותי שאתה מכיר את הנושא.

מיקי לוי: שאפו.

בצלאל סמוטריץ': מה שבא לשולחננו אנחנו משתדלים להכיר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיכאל ביטון: השר מגלה בקיאות.

מיכאל ביטון: אנחנו מודאגים, כי – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר בצלאל סמוטריץ' על תשובותיו המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי, אני לא רואה כאן את שר התקשורת בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורית פרקש הכהן, אני מקווה שהשר יגיע בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה גם לברך את החברים ממעון איל"ן בשכונת גילה, יחד עם המתנדבים שלהם, שנמצאים כאן איתנו ביציע הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שמחים לראות אתכם כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה של חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: השביתה במערכת החינוך במועצת אל-קסום.

סעיד אלחרומי: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, ביום ראשון פרצה שביתה במערכת החינוך ביישובי מועצת אל-קסום ובכפרים הלא-מוכרים המקבלים ממנה שירותי חינוך, כך שעשרות אלפי תלמידים נותרו בביתם.

סעיד אלחרומי: מדובר על 34,000 תלמידים.

סעיד אלחרומי: ברצוני לשאול: 1.

סעיד אלחרומי: האם המשרד נקט צעדים לסיום השביתה?

סעיד אלחרומי: 2.

סעיד אלחרומי: האם יש לוח זמנים לפתרון כלל הסוגיות שבגינן פרצה השביתה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת השואל, משרד החינוך מעביר למועצה האזורית אל-קסום תקציבים ייחודיים לניהול המערך התפעולי של מערכת החינוך שבתחומה, לרבות עבור מוסדות החינוך שבפזורה הבדואית.

מאיר פרוש: בבקרה שנערכה על תחום הסעת התלמידים במועצה עלתה תמונה – מצטער לומר את זה כאן מעל דוכן הכנסת, אבל לאור השאילתה – עלתה תמונה מביכה שחושפת אי-סדרים חמורים בניהול תקציבי החינוך המועברים למועצה, ויותר מכך, נחשפה תמונה מורכבת של דרכי העבודה של מנגנון המועצה בכל הקשור להפעלת מערכת החינוך.

מאיר פרוש: משרד החינוך, כאשר הוא מצא את העניין הזה, פעל כמתחייב עת בוצעה הבקרה, אולם כתגובה לכך החליטה המועצה להשבית את מוסדות החינוך בתחילת שנת הלימודים.

מאיר פרוש: פנייה שנעשתה לערכאות הובילה למתווה הבנות שהוסכם ונחתם על ידי שני הצדדים, גם על ידי משרד החינוך וגם על ידי נציגי מועצת אל-קסום, וזה היה גם בחסות נציגי האוצר, אבל כעת מבקשת מועצת אל-קסום לחרוג מהמתווה המוסכם שעליו סיפרתי עכשיו, ומעלה דרישות כספיות מופלגות שתכליתן כיסוי גירעון הנובע בחלקו מהתנהלות לקויה או תפעול חובבני ואי-סדרים פנימיים במועצה.

מאיר פרוש: בפגישה שבין הצדדים הבהירו נציגי המשרד כי האינטרס הציבורי הוא הפעלה סדירה ומלאה של מערכת החינוך יחד עם מחויבות בלתי מתפשרת לפעילות גופי האכיפה והמינהל התקין.

מאיר פרוש: לצערי, המועצה מתנערת מהתחייבותה ומאחריותה למתן שירותי חינוך המתוקצבים על ידי המדינה, ואנחנו מצירים על בחירת ההנהגה במועצת אל-קסום להשתמש בתלמידים ככלי ניגוח ובכך להרחיב את הפערים הלימודיים עוד יותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, סגן שר החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – לחברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואיציק שמולי.

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השר, אני מלווה את השביתה הזאת כבר כמה ימים.

סעיד אלחרומי: ולצערי הרב, למרות הבקשות החוזרות ונשנות, אפילו ישיבה בין כל הגורמים עדיין לא נקבעה כדי לסכם את ההבנות שעליהן דיברת.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לשאול שאלה נוספת.

סעיד אלחרומי: אנחנו במצב שבו כל תלמידי הדרום מושבתים בגלל המצב בדרום, והשאלה היא: האם לא הגיע הזמן שעשרות בתי ספר בכפרים הלא-מוכרים – תלמידיהם יזכו למיגון?

סעיד אלחרומי: הם נשלחים הביתה והם יושבים בבית בעשרות כפרים שגם בהם אין מיגון, לכן הם נשלחים ממקום שאינו מוגן למקום שהוא עוד יותר חמור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: סגן השר, רציתי להסב את תשומת ליבך לנושא שכבר הרבה מאוד זמן נמצא על שולחננו, וזה הנושא של הילדים בחינוך המיוחד הלא-רשמי.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אתה יודע, ילדים באשר הם ילדים, בטח ובטח כאשר יש להם קושי, לקות מסוימת, ובין היתר אני מדברת על מי שנמצא על הרצף האוטיסטי, על כל אותם ילדים, וביניהם גם ילדים אחרים בעלי מוגבלויות, שלא מקבלים את התקציב המתאים כדי לרכוש את המיומנויות שייתנו להם ולמשפחות שלהם את האפשרות של, אתה יודע, כל העניין של להיטמע בחברה, להצליח, תרבות פנאי וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זה תלוי בבסיס של התקצוב של אותם ילדים שנמצאים במסגרות, שכמעט לא מקבלים את המינימום הדרוש כדי שיוכלו לתפקד כמבוגרים בתוך חברה נורמטיבית.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי: מדוע משרדך לא עושה שום דבר בנדון?

אורלי לוי אבקסיס: מדוע אותן העברות תקועות, כאשר אנחנו העברנו מיליארדים בשבועות האחרונים?

אורלי לוי אבקסיס: בכל אותם נושאים, כשמדובר בילדים החלשים ביותר בתוך המערכת – אין להם פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שמפליא אותי זה שאתה, סגן שר החינוך, נמצא בתפקיד – שלא מעט מאותם הנפגעים באים מהמגזר שלך.

אורלי לוי אבקסיס: יכולתם להביא את ההעברות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא היינו מתנגדים לזה, בטח כשמדובר בילדים עם קשיים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: למה זה לא קורה?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, זה ארבעה חודשים המטפלים של השירות הפסיכולוגי בעוטף עזה לא מקבלים שכר.

איציק שמולי: הייתה בעיה גם במרכזי החוסן, והדבר הזה, להבנתי, נפתר דרך התקצוב של משרד הבריאות.

איציק שמולי: בהעברות התקציביות שהיו לפני כשבוע בוועדת הכספים משרד החינוך קיבל את התקציב שמגיע לו כדי לסגור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

איציק שמולי: כולם מבינים עכשיו את המשמעות של ילדים שנמצאים בטווח הירי, מלאים חרדה ולחץ, ולא מקבלים מענה או מקבלים מענה חסר בגלל מטפלים חסרים – בגלל שמטפלים מאוגוסט, אדוני סגן השר, לא מקבלים שכר.

איציק שמולי: אני רוצה לדעת דבר אחד, אדוני סגן השר: למה בחודשים אוגוסט, ספטמבר, אוקטובר, וגם בימים שעברו בחודש נובמבר, בכל ערב מחדש סגרתם את המשרד בידיעה שגם היום וגם הלילה לא שולמו המשכורות לעשרות מטפלים שעושים עבודת קודש בעוטף עזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: תודה לאדוני.

מאיר פרוש: ראשית לשואל, לחבר הכנסת סעיד אלחרומי.

מאיר פרוש: אתה ציינת בדבריך, וטוב שציינת, שבימים האחרונים אתה מעורב היטב במה שקורה בכל מה שקשור לשביתה באל-קסום, אבל לא התייחסת למה שאני סיפרתי.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שזה מאוד כואב.

מאיר פרוש: אתה, כנציג ציבור, כחבר כנסת – טוב שאתה מעורב, טוב שאתה מגלה את הסימפתיה והאכפתיות לתושבים, אבל יש מציאות מסוימת, כפי שתיארתי, שלא הייתי מציע לחזור עליה, אבל המציאות היא מאוד עגומה.

מאיר פרוש: היה מתווה, והמתווה הזה נעשה בעקבות פנייה לערכאות, וזה היה על דעת המועצה וכמובן משרד החינוך, בחסות משרד האוצר, ומי שחוזר בו כרגע מהעניין הזה זה נציגות של המועצה באל-קסום.

מאיר פרוש: אז נכון שיש שביתה, וזה לא טוב, ואני מציע שכל מי שיכול להשפיע, שישפיע שיחזרו ללימודים.

מאיר פרוש: אני מקווה שזה יקרה.

סעיד אלחרומי: כבוד סגן השר – – –

מאיר פרוש: מה שהיה קודם – בגלל הבעיה הכללית.

מאיר פרוש: אבל בגלל הסיבה הזאת של הדברים הלא-טובים, הלא-סימפתיים, שמצאו בניהול של המועצה – זה לפחות שלא תהיה עילה כדי שלא ילמדו עכשיו.

מאיר פרוש: אתה שואל שאלה על מיגון לבתי הספר.

מאיר פרוש: זו שאלה מאוד טובה, שאלה מאוד טובה.

מאיר פרוש: אני יכול לומר לך שאני מכיר למשל עיר כמו אשדוד.

מאיר פרוש: יש שם אלפים רבים של תלמידים – אומנם לא בממלכתי ובממלכתי-דתי, אבל הם במוכר שאינו רשמי ובפטור – שהם נמצאים בקרוונים באשדוד, וכאשר יש איזשהו אירוע בעוטף או מסביב לזה אין לימודים שם.

מאיר פרוש: לגבי הצורך למגן בתי ספר – על בתים פרטיים אני לא יודע לענות לך.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה קשור לבעיה של הפזורה.

מאיר פרוש: על כל פנים, זה שיש בתי ספר בלי מיגון זאת בעיה שהיא לא רק בקרב הבדואים.

מאיר פרוש: אני יכול לומר לך שגם בקרב היהודים.

מאיר פרוש: אמרתי לך גם קודם: לפי הסימנים, אתה יכול לדעת על איזה יהודים מדובר.

מאיר פרוש: אולי גם יש בממלכתי ובממלכתי-דתי, אבל אני יודע הרבה על הציבור במוכש"ר ובפטור, שהילדים שלהם נמצאים באשדוד בלי מיגון.

מאיר פרוש: בוודאי שמשרד החינוך עושה את הכול כדי שיהיה את הכסף הזה, אבל לעת עתה יש בעיה גדולה.

מאיר פרוש: חברת הכנסת אבקסיס, כולנו יודעים על הבעיה בקשר לחינוך המיוחד בחינוך הלא-רשמי.

מאיר פרוש: אני מודה לך על המעקב, על הפעילות שאת עושה ועוד עושים אחרים.

מאיר פרוש: אני לא מוכן לקבל את המילים האלה "משרד החינוך לא עושה שום דבר" – לא בגלל שאני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אני לא מקבל את זה.

מאיר פרוש: גם את לא חושבת שהוא לא עושה שום דבר.

מאיר פרוש: אולי הוא לא עשה כדי שבסוף יהיה כסף לחינוך מיוחד לכולם.

מאיר פרוש: תאמיני לי, אני נזכר במשא ומתן – לא עם מפלגת העבודה, אבל היה לנו משא ומתן לפני חצי שנה עם הליכוד.

מאיר פרוש: נמצא פה גם מי שהיה מולנו.

מאיר פרוש: התחלנו את המשא ומתן ואמרנו: לפחות בחינוך המיוחד.

מאיר פרוש: למה בחינוך המיוחד צריך להיות הבדל בין זה לבין זה?

מאיר פרוש: הילד המסכן הזה, מה הוא אשם שהוא נולד – לא, הוא שמח על כך שהוא נולד בבית של הורים ששלחו אותו לרשמי או לפטור, אבל למה אתם מבדילים בין לבין?

מאיר פרוש: נמצא פה במקרה גם יושב-ראש ועדת הכספים, שפעל בעניין הזה, וניסה לעשות איזה linkage, לא לעשות העברות וכדומה.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שאת היית מוכנה לעזור.

מאיר פרוש: בפוזיציה שאת נמצאת, בוודאי שלכל דבר טוב את יכולה להצטרף, ואין לך שום דבר שמונע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מאיר פרוש: הוא לא צלח.

מאיר פרוש: אני חושב שתהיה התקדמות.

מאיר פרוש: הייתה עתירה לבית משפט, ובית משפט גם חייב את המשרד.

מאיר פרוש: אני מקווה שלאוצר לא תהיה ברירה, מכיוון שמי – לא הליכוד – שאמר לפני חצי שנה שהוא לא רוצה לתת אלא אמר שאין כסף – האוצר.

מאיר פרוש: אני מקווה שעכשיו תהיה התקדמות בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מאיר פרוש: אבל את זה לפחות למחוק מהפרוטוקול, שמשרד החינוך – שום דבר לא עשה.

מאיר פרוש: תרשי לי להסכים איתך שזה לא נכון.

מאיר פרוש: חבר הכנסת שמולי, אני לא יודע מי אמר לך שסוגרים במשרד את החשמל.

מאיר פרוש: 24 שעות, מתי שאני רוצה לבוא אני נמצא ומתי שאני צריך להיות אני נמצא שם.

מאיר פרוש: זו שאלה טובה אולי כשאלה רטורית.

מאיר פרוש: אם לפני כמה ימים הייתה העברה בוועדת כספים לצורך העניין הזה, אז במדינה, כמו במדינה מתוקנת, כל דבר עובר – נעשית בדיקה.

מאיר פרוש: אם יש כסף במשרד החינוך לנושא הזה ספציפית, כמו שאתה מתאר, אני לא מכיר את זה.

מאיר פרוש: אני סמוך ובטוח שהדבר הזה יגיע לידיהם של אותם עובדים בשירות הפסיכולוגי שנמצאים בעוטף עזה.

מאיר פרוש: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך חבר הכנסת פורוש.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים הגיע שר התקשורת חבר הכנסת דוד אמסלם, אז אני מבקש ממנו לעלות לדוכן על מנת לענות על שאילתה דחופה מס' 8, של חברת הכנסת אורית פרקש הכהן.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: הסדרת הרגולציה מול גופי סטרימינג דוגמת נטפליקס, פרטנר ואמזון להשקעה ביצירה מקומית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

אורית פרקש הכהן: צוהריים טובים.

אורית פרקש הכהן: חרף העיתוי והתקופה המתוחה, אנחנו כחברי הכנסת צריכים להמשיך ולעבוד לטובת עם ישראל, ולכן אני מעלה את השאילתה היום.

אורית פרקש הכהן: השאלה שלי נוגעת להסדרת הרגולציה בתחום התקשורת מול גופי סטרימינג דוגמת נטפליקס, אמזון פריים, אפל TV וכדומה להשקעה ביצירה מקומית.

אורית פרקש הכהן: אני מאוד מודאגת ממצב היצירה המקומית ומעתידה.

אורית פרקש הכהן: חברות הסטרימינג – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כולנו מודאגים, לכן אישרתי את השאילתה.

אורית פרקש הכהן: בסדר גמור.

אורית פרקש הכהן: חברות הסטרימינג נטפליקס, אמזון פריים ואפל TV אינן מחויבות לשדר או להשקיע ביצירה מקומית ישראלית, בשונה מגופי שידור ישראליים.

אורית פרקש הכהן: המצב הזה יפגע קשות בעתיד היצירה והיוצרים וייצר תחרות לא שוויונית בין הגופים שמגיעים מחו"ל לבין גופי השידור הישראליים.

אורית פרקש הכהן: רציתי לשאול את כבוד השר: כיצד ומתי מתכנן משרד התקשורת לפעול בנושא?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר התקשורת.

דוד אמסלם: תודה רבה על השאלה ששאלת.

דוד אמסלם: זאת הזדמנות גם להתייחס לנושא.

דוד אמסלם: חוק התקשורת קובע הסדרה בתחום השידורים הרב-ערוציים שחלה בעיקר על שידורים באמצעות הכבלים ושידורי הלוויין.

דוד אמסלם: זה החוק היום.

דוד אמסלם: דרך אגב, במסגרת החוק הזה באמת יש רגולציה על הכבלים והלוויין.

דוד אמסלם: הרגולציה מתייחסת גם לתוכן וגם לנושא של השקעות מקור.

דוד אמסלם: הם מחויבים ב-8% השקעות מקור מסך ההכנסות שלהם.

דוד אמסלם: החוק כיום בעצם לא מסדיר את סוגיית השידורים באמצעות פלטפורמת האינטרנט.

דוד אמסלם: זה – הלכה למעשה.

דוד אמסלם: משרד התקשורת מודע לנושא כבר די הרבה זמן.

דוד אמסלם: הוקמה ועדה בין-משרדית בנושא.

דוד אמסלם: ב-2018 גם הוצא תזכיר חוק להתייחסות הציבור.

דוד אמסלם: דרך אגב, מדובר בחוק מאוד מורכב, מסובך, לא פשוט.

אורית פרקש הכהן: מכירה, מכירה.

דוד אמסלם: יש בו צדדים לכאן ולכאן; אני לא רוצה לפתח כאן את הדיון.

דוד אמסלם: לכן, מדובר בסוגיה מאוד כבדת משקל.

דוד אמסלם: הציבור, חלקים ממנו – ואני מניח שמי שהגיבו אלה אנשים שרלוונטיים לתחום – הגיבו והעלו הרבה קושיות וקשיים שונים ומשונים.

דוד אמסלם: לכן המשרד מתחיל כרגע להתגבש סביב הסיפור הזה, כדי לטייב את אותה הצעת חוק או תזכיר הצעת חוק שהוגש ב-2018.

דוד אמסלם: כרגע, בימינו אנו, בוודאי אנחנו לא יכולים לבוא ולהציע הצעת חוק, לכן, את מתפרצת לדלת פתוחה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר צריך להחליט על איזה פלטפורמות בעצם כן מחילים את ההסדרה.

דוד אמסלם: צריך להבין עוד דבר: בזמנו, כשהתחלנו את כל הדרך בכלל במדינת ישראל, כפי שאמרתי, היו מוסדרים רק הכבלים והלוויין.

דוד אמסלם: כשהעסק נפתח, בעיקר בשנים האחרונות – – –

יועז הנדל: כשהתחילו היה רק הכבלים.

דוד אמסלם: אני התכוונתי, כשכבר נכנס הלוויין, אז מכאן – התחילו הכבלים.

דוד אמסלם: אני התייחסתי לנקודה שבה כבר היה הלוויין.

דוד אמסלם: אתה צודק.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, מה שקרה, היום כמעט כל חברות התקשורת הן חברות שמוכרות לך את כל החבילה, כולל טלוויזיה, לכן גם פרטנר וגם סלקום נכנסים.

דוד אמסלם: אנחנו, יש לנו עניין כמדינה לייצר תחרות, וייכנסו הגופים האלה.

דוד אמסלם: לכן, גם זה מובא בחשבון, זאת אומרת, אם בתחילת הדרך מייצרים איזו רגולציה דרקונית על הגופים האלה, הם לא נכנסים.

דוד אמסלם: לכן, יש פה שיקולים הרבה יותר רחבים.

דוד אמסלם: בזה בעצם המשרד עוסק.

דוד אמסלם: בעזרת השם, אחרי שתוקם ממשלה, אני מניח שזה ייכנס לפס ייצור הרבה יותר משמעותי, כדי להביא את זה באמת לכלל הכרעה.

דוד אמסלם: אנחנו בסופו של דבר נחליט איך אנחנו עושים את הרגולציה, באיזו רמה ובאילו נושאים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, סליחה, רק רגע.

יולי יואל אדלשטיין: יש שאלה נוספת לחברת הכנסת אורית פרקש הכהן, וגם לחבר הכנסת ינון אזולאי, ואז נשמע את ההתייחסות שלך.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה, כבוד השר, על התשובה.

אורית פרקש הכהן: מאוד מעריכה את זה שבאת לכאן להשיב.

אורית פרקש הכהן: בכל זאת, הייתי רוצה לתת את ההסבר – איך זה נוגע לחיים שלנו, לחיים עצמם.

אורית פרקש הכהן: התרבות והיצירה המקומית הישראלית בשידורי הטלוויזיה הן בעצם נכס שלנו, נכס תרבותי שלנו.

אורית פרקש הכהן: סדרות כמו פאודה, כמו שטיסל, כמו "איש חשוב מאוד", כמו עוד הרבה דברים שאנחנו מכירים – יש את "מתיר עגונות" כרגע, ו"להיות איתה" – הדברים האלה גם מעודדים את היצירה ואת היוצרים הישראלים וגם מתווכים את המציאות הישראלית ועושים לנו גאווה גדולה בכל העולם.

אורית פרקש הכהן: הדבר הזה לא קרה מעצמו, הוא קרה בגלל רגולציה שדיברה עם הטכנולוגיה שהייתה בגופי השידור הישראליים ואמרה להם: אתם חייבים להשקיע 8% בהפקות מקור.

אורית פרקש הכהן: שאלת ההמשך שלי: אני שמחה שאתה רואה חשיבות בשאלה שלי ואתה אכן רואה שיש כאן ואקום.

אורית פרקש הכהן: מה הוואקום שאנחנו רואים, כמו שאני מכירה מהעבר שלי?

אורית פרקש הכהן: שהטכנולוגיה התפתחה.

אורית פרקש הכהן: ההישג הזה הוא בסכנה.

אורית פרקש הכהן: הטכנולוגיה התפתחה, ובעצם שירותי התקשורת יצרו גופי שידור שעובדים בטכנולוגיה אחרת, שנקראת סטרימינג – אמזון, אפל TV וכדומה.

אורית פרקש הכהן: בעולם מצטרפים אליהם מיליארדים רבים של צרכנים.

אורית פרקש הכהן: בישראל כבר עזבו 230,000 צרכנים את גופי השידור הישראליים שאנחנו מכירים, ומתחיל להיות כאן מצד אחד חוסר שוויון, ומצד אחר יוצרים ישראלים מגיעים למצבים מוזרים.

אורית פרקש הכהן: אני שמעתי למשל על מדינות באיחוד האירופי שכן חייבו גופים כגון נטפליקס ואמזון להשקיע בגופי יצירה מקומיים.

אורית פרקש הכהן: מקבלים מימון מגופים כמו קרן נורבגית, ומייצרים שם יצירה ישראלית שכביכול נושאת חן בעיני נורבגיה.

אורית פרקש הכהן: ולכן, השאלה שלי – זו דוגמה אמיתית איך חוקי תקשורת לא מצליחים להדביק את הפער הטכנולוגי בשוק שבו אנחנו נמצאים.

אורית פרקש הכהן: אבל השאלה שלי: מתי?

אורית פרקש הכהן: מהם לוחות הזמנים שאתה צופה להסדיר את הנושא הזה?

אורית פרקש הכהן: כי ממה שאני הבנתי כשדיברתי עם האנשים שבתחום הזה, שזה הולך להיות חלק מחקיקה נורא נורא גדולה, נורא נורא מורכבת, והדברים האלה, אדוני, לוקחים הרבה מאוד זמן.

אורית פרקש הכהן: השאלה היא אם יש אפשרות שאתה תקבל החלטה מיניסטריאלית שיטפלו ספציפית בנושא הזה של היצירה המקומית, ויחייבו את הגופים האלה לעבוד במגרש משחקים שווה והגיוני עם השוק הישראלי, כדי שתהיה תחרות הוגנת ושאנחנו נמשיך לפתח את היצירה הישראלית הזאת, שהיא נכס – שלנו ועבורנו.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, השאלה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה, אדוני, ואז נשמע את השר.

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השר, שאלתי:

ינון אזולאי: לפני החגים שלחתי מכתבים – ואני בטוח שעוד הרבה כמוני שלחו מכתבים, ואני רק ניסיתי לייעל את המערכת ושיגיע בזמן, בדואר 24.

ינון אזולאי: דואר 24 יצא מפה – משלמים על זה יותר – וזה לא הגיע באמת בתוך 24, ואני אגלה לך – גם לא ב-48 וגם לא ב-72 שעות.

ינון אזולאי: השאלה: מה נעשה עם זה?

ינון אזולאי: בכלל, בדואר הרגיל – למה זה קורה?

ינון אזולאי: בדואר 24 עוד יותר.

ינון אזולאי: השאלה: מה עושים על מנת שנוכל באמת לחזור לשפיות של הדואר?

ינון אזולאי: זה שאנחנו מקבלים את האירועים אחרי שמתקיימים האירועים – לא נורא, אז חסכת לנו אולי איזו מעטפה לשים.

ינון אזולאי: אבל אנחנו רוצים להיות בקשר עם הציבור, וכל אחד יש לו איזו בעיה, וזו בעיה מאוד גדולה, הייתי מבקש תשובה על כך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת איתן גינזבורג – שאלה נוספת, ואז שר התקשורת ישיב.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: אדוני שר התקשורת, רציתי לשאול אותך:

איתן גינזבורג: מדוע היום מחייבים צרכן של כבלים או לוויין לרכוש חבילות עם ערוצים שהוא לא מעוניין בהם?

איתן גינזבורג: אתה רוצה לרכוש חבילה עם כמה ערוצים שאתה באמת צופה בהם, אבל על הדרך יש לך חבילה של עוד 100 ערוצים שאתה לא בהכרח צופה בהם.

איתן גינזבורג: וכשאתה רוצה להוסיף איזה ערוץ שמעניין אותך, אתה צריך להוסיף על זה או חבילה שלמה של עוד ערוצים שאתה לא צופה בהם כדי לקבל את אותו ערוץ ספציפי שמעניין אותך, או לחלופין לשלם מחיר מופקע בגין אותו אפיק כדי לצפות באותו ערוץ שאתה רוצה לצפות בו.

איתן גינזבורג: שאלתי: מדוע אתם, כמשרד תקשורת, לא פותחים את השוק הזה כמו שעשו בזמנו עם חברות הסלולר – מה שנקרא, הפסיקו עם כל מסחטת הכספים של חבילות התקשורת הסלולריות – ומאפשרים לצרכנים של הכבלים והלוויין לצרוך באמת, או לבחור מתוך בחירה אישית את הערוצים שמעניינים אותם, ולא כופים עליהם ערוצים שהם לא מעוניינים בהם?

איתן גינזבורג: ואחרי זה להגיד – אבל כשאתה מתקשר לחברה ואומרים לך בשירות: אבל יש לך 150 ערוצים, מה אתה רוצה?

איתן גינזבורג: אני לא צופה ב-150 ערוצים, רוצה עשרה או 12.

איתן גינזבורג: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גינזבורג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאתה יודע, אם יש שאלות שלא קשורות לשאילתה המקורית, אתה לא חייב לענות במקום.

דוד אמסלם: טוב, אני אחבר את השאלה ששאלה חברת הכנסת פרקש למה שהעיר חבר הכנסת גינזבורג.

דוד אמסלם: בגדול, בתקופה האחרונה, בשנים האחרונות, נכנסות גם פרטנר וגם סלקום לתחום הטלוויזיה.

דוד אמסלם: יש לנו עניין שהם ייכנסו, בגלל שזה פותח את השוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם יש לך 50 ערוצים, אתה לא חייב להסתכל בכולם; תסתכל רק על מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה גם תשלם את אותו מחיר, אתה תשלם את המחיר על מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: לדעתי, היה מצב כזה בזמנו, שהציעו חבילה קצת יותר מופחתת, ולא כל כך רצו לרכוש אותה, ולכן אנחנו נמצאים כרגע – – –

איתן גינזבורג: – – –

דוד אמסלם: אמרתי, בגדול, אני רואה את התחרות בלהכניס עוד חברות חדשות, לא להגיד לכל אחת מה למכור.

דוד אמסלם: אתה תרכוש מה שאתה רוצה, תסתכל על מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: הרעיון הוא לתת לך בעצם כמה חברות שיתחרו בינן לבין עצמן, ואז אתה תבחר את מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: ככה מתנהל שוק חופשי במדינה דמוקרטית.

דוד אמסלם: לגבי השאלה של חברת הכנסת פרקש – תראי, היצירה הישראלית חשובה מאוד בעיניי, ולכן בעצם בחוק הם חויבו ב-8% מההכנסות שלהן.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שזה מה שנשאיר לדורות הבאים.

דוד אמסלם: אני בעד, דרך אגב, להעלות את הסיפור של היצירה הישראלית.

אורית פרקש הכהן: – – –

דוד אמסלם: אני אומר לך ככלל.

דוד אמסלם: אני חושב שהיצירה הישראלית, כפי שאמרתי, זה מה שאנחנו משאירים לדורות הבאים.

דוד אמסלם: זה נכס צאן ברזל להדורות הבאים שאנחנו היום משקיעים בו, בימינו, וככה בעצם אתה מייצר את התרבות, בעיקר שלך, בדור הזה.

דוד אמסלם: יש פה איזשהו מסירת – כל אחד מוסיף את הנדבך שלו, כל דור, וככה בעצם אתה מייצר את התרבות של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: ולכן, גם פה יש לי הרבה מחשבות – הכול במסגרת חוק התקשורת.

דוד אמסלם: חוק התקשורת זה חוק גדול מאוד, ענק, לא פשוט, אבל דווקא בהיבט של הנקודה הזאת, אמרתי: יש הרבה דברים אחרים.

דוד אמסלם: אני אתן סתם דוגמה: נטפליקס היא חברה בין-לאומית; מדינת ישראל זה משהו קטן מאוד.

דוד אמסלם: יכול להיות שהם יגידו לנו: חבר'ה, אתם רוצים דבר כזה – תנתקו אותנו.

דוד אמסלם: נשמע: לא רוצים אתכם.

אורית פרקש הכהן: גם באיחוד האירופי הם כבר משקיעים, ולכן אפשר ללכת אחריהם.

דוד אמסלם: אבל הסברתי.

דוד אמסלם: לכן, מה שאני רוצה לומר לך – אני לא רוצה עכשיו לפתח דיון בעניין.

דוד אמסלם: יש הבדל בין השוק האירופי, האיחוד האירופי – זה שוק ענק, גדול – ובין מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אז לכן, גם זה יושב בשולחן שלנו, גם זה חלק מהדיונים שאנחנו עושים.

דוד אמסלם: אבל בסופו של דבר, בוודאי צריכה להתקבל החלטה: אם כן – כן ומי וכמה, ולכן אנחנו במשרד באמת עובדים על הדבר הזה.

דוד אמסלם: לגבי מה שאמרת, ינון, אני לא מכיר את הנושא.

דוד אמסלם: אתה דיברת איתי לפני כמה ימים.

דוד אמסלם: בסך הכול דואר ישראל עבר מהפכה עצומה, גם בנושא של הדואר.

דוד אמסלם: הייתה תקופה פעם, דרך אגב, שהיית שולח דואר – היית מקבל אותו אחרי ארבעה חודשים.

דוד אמסלם: בדרך כלל, כשהיית הולך לחתונה, היית מקבל כבר את הזה לברית.

דוד אמסלם: אבל אנחנו כבר לא שם.

דוד אמסלם: היום הדואר באמת התייעל בצורה מאוד משמעותית.

דוד אמסלם: אם היה איזשהו משהו נקודתי – אשמח מאוד.

דוד אמסלם: אתה יודע, בכל מקרה, בהרבה מאוד גופים יש איזשהם פיקים נקודתיים בעייתיים.

דוד אמסלם: מקרה כזה או אחר – בוודאי נשמח.

ינון אזולאי: לא, גם מה שאנחנו מקבלים – – –

דוד אמסלם: אני אומר ככלל.

דוד אמסלם: דואר ישראל היום נמצא בתחרות.

דוד אמסלם: הרי מה שאתה אומר, דואר אקספרס 24 – יש חברה אחרת שגם יכולה לעשות את זה.

דוד אמסלם: לכן, הדואר נמצא בתחרות, ובנושא הזה הוא לא מחויב ברגולציה – זה מה שנקרא שירות פרימיום, אקסטרה – אז אם הוא לא טוב, יש חברה אחרת שתעשה את זה.

דוד אמסלם: לכן, אם היה משהו נקודתי אז בוא תגיד לי, אני אדבר איתם.

דוד אמסלם: תן לי קצת יותר אינפורמציה.

דוד אמסלם: אבל בגדול, אני חושב שדואר ישראל באמת עבר מהפכה עצומה בשנים האחרונות – לא במשמרת שלי.

דוד אמסלם: תודה רבה, רבותיי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התקשורת חבר הכנסת דוד אמסלם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו עוד שתי שאילתות דחופות, אבל ראש הממשלה פנה אליי וביקש למסור הודעה למליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בוודאי שגם התקנון מאפשר לו, וגם אני ודאי מאפשר לו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, נא למסור את הודעתך.

בנימין נתניהו: תודה, אדוני היושב-ראש.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אני, לפי ההסדרים החוקיים במדינת ישראל, מבקש למסור הודעה בפני חברי הכנסת.

בנימין נתניהו: שלשום סיכלנו את בהאא אבו אל-עטא, מפקד החטיבה הצפונית של ארגון הג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה.

בנימין נתניהו: תקיפה זו בוצעה בהתאם להחלטת ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי מיום 3 בנובמבר 2019, מכוח הסמכות שהממשלה האצילה על הוועדה במאי 2018 לפי סעיפים 40א ו-40א(1) לחוק-יסוד: הממשלה – הסמיך אותה לקבל החלטות על נקיטת פעולה צבאית משמעותית שעלולה להוביל בהסתברות קרובה לוודאי למלחמה.

בנימין נתניהו: אציין כי במקרה הנוכחי לא הייתה הערכה פוזיטיבית מצד גורמי הביטחון שפעילות זו תביא בהסתברות קרובה לוודאי למלחמה.

בנימין נתניהו: מכל מקום, למען הזהירות התקבלה ההחלטה מכוח סעיף זה.

בנימין נתניהו: בהמשך לכך, ולנוכח הוראות חוק-היסוד, נמסרה הודעה על ההחלטה לוועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

בנימין נתניהו: כעת מסרתי על כך הודעה לממשלה, ועכשיו, בהתאם להוראות חוק-היסוד, אני מעדכן את מליאת הכנסת.

בנימין נתניהו: עד כאן ההודעה הרשמית.

בנימין נתניהו: אני מבקש לומר שאנחנו איננו מוכנים לסבול התקפות יזומות על אזרחינו.

בנימין נתניהו: אנחנו, בשנה האחרונה במיוחד, צברנו צבר של התקפות כאלה, יזומות על ידי מחולל – לא רק מבצע פקודות, מחולל התקפות – אותו בהאא אבו אל-עטא, שיחד עם כמה גורמים אחרים בג'יהאד האסלאמי כל הזמן תוקף ללא שום סיבה וללא שום פרובוקציה, תוקף את יישובי העוטף, תוקף ללא הרף, פוגע, במטרה ברורה לפגוע באזרחים חפים מפשע.

בנימין נתניהו: ואנחנו עושים הכול, עשינו הכול במטרה לעצור את זה בדרכים אחרות.

בנימין נתניהו: האיש הזה עמד לחולל עוד ועוד פיגועים, כולל בימים אלה, ולכן אנחנו סיכלנו אותו.

בנימין נתניהו: אנחנו סיכלנו אותו ופנינו לא להסלמה, אבל אנחנו מוכנים לעשות כל מה שדרוש כדי להגן על אזרחינו.

בנימין נתניהו: כשאנחנו מגינים על אזרחינו אנחנו מנסים לפגוע במפגעים, והמפגעים חושבים שהם יכולים להסתתר מאחורי אזרחים.

בנימין נתניהו: הם בעצם מפגעים – המפגעים האלה מבצעים פשעי מלחמה כפולים: מצד אחד הם פוגעים בזדון, במכוון, באזרחים, ומצד שני הם מסתתרים בזדון מאחורי אזרחים במטרה לקבל לעצמם את אותה הגנה, כי הם יודעים, ככה, הם יודעים בפירוש שאנחנו נמנעים ככל הניתן מלפגוע באזרחים, ולכן הם מסתתרים מאחורי אזרחים.

בנימין נתניהו: ואנחנו איננו מוכנים לאפשר להם את המשך הפיגועים הללו, אבל מנגד אנחנו כמובן רוצים לצמצם ככל הניתן את הפגיעה בחפים מפשע.

אוסאמה סעדי: – – –

בנימין נתניהו: על כן אנחנו עושים את מה שאנחנו עושים.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: ואני רוצה להגיד לכם מה ההבדל, אני רוצה להגיד לכם מה ההבדל – –

אוסאמה סעדי: – – –

בנימין נתניהו: – – מדוע מה שהם עושים זה פשעי מלחמה, ומדוע אסור להאשים את צבא ההגנה לישראל, שהוא הצבא המוסרי ביותר בעולם, במעשים שלהם.

אנטאנס שחאדה: בושה וחרפה.

אנטאנס שחאדה: אתה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה מוסר הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשמור על שקט.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, בשורש העניין של חוקי המלחמה – ואני רוצה להגיד לכם שאני למדתי אותם היטב מאז היותי שגריר ישראל באו"ם – בשורש העניין של פשעי המלחמה, אם הייתי צריך להגיד מהו העיקרון האחד, האחד, המרכזי, שמכתיר את פשעי המלחמה ואת אמנת ז'נבה בעניינים האלה, זה עיקרון פשוט אחד: בצד אחד ישנם לוחמים, מעורבים, צבא, חיילים, אוחזי נשק, משתמשים בנשק, ומצד שני נמצאים אזרחים.

בנימין נתניהו: אתה יכול לעבור את הקו הזה בשגגה, לא בכוונה תחילה, אתה יכול לפעמים לפגוע בחפים מפשע, בבלתי מעורבים, אבל אסור לך לעשות זאת בזדון, בכוונה תחילה.

בנימין נתניהו: אתה פוגע קודם כול בלוחמים, ואם אתה פוגע בכוונה תחילה, בשיטתיות, בעקביות, באזרחים, בבלתי מעורבים – אז אתה מבצע פשעי מלחמה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: כל צבא – הצבאות המוסריים ביותר בעולם פוגעים בשגגה בחפים מפשע, לא בכוונה, אבל זה לא נחשב לפשע מלחמה.

בנימין נתניהו: פשע מלחמה הוא לעשות מה שעושים הטרוריסטים מעזה.

בנימין נתניהו: כשהם יורים רקטות על אשקלון לתוך אזור מגורים – –

עופר כסיף: – – –

בנימין נתניהו: – – מה הם עושים?

בנימין נתניהו: הם באים בכוונה תחילה לפגוע באזרחים.

עופר כסיף: – – –

בנימין נתניהו: ואסור לך גם להסתתר מאחורי אזרחים.

בנימין נתניהו: לכן – זאת הפעילות שלהם.

בנימין נתניהו: זה מה שאתם עושים – אתם בעצם מקדשים את פשעי המלחמה שלהם.

בנימין נתניהו: זה מה שאתם עושים.

היבה יזבק: – – –

עופר כסיף: אנחנו?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת כסיף, חברת הכנסת היבה יזבק, אני קורא אתכם לסדר בפעם הראשונה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אני לא אישרתי בקשות חוזרות ונשנות – –

היבה יזבק: – – –

בנימין נתניהו: – – של גורמי הביטחון, משום שבדקנו מה הסיכויים שייפגעו כאן, מה הסיכויים שייפגעו כאן בלתי מעורבים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את זה.

בנימין נתניהו: ופעם אחר פעם, כולל בחודשים האחרונים, כולל בשבועות האחרונים, אני לא אישרתי, משום שאנחנו רוצים לצמצם עד המינימום את הבלתי-מעורבים; אי-אפשר לגמרי.

בנימין נתניהו: אבל זה שונה לחלוטין ממה שעושים אותם טרוריסטים, שיש כאן חברי כנסת שניגשים להגן עליהם, שהם בכוונה תחילה, בזדון, ללא הבחנה, עם הכוונה – הם בכוונה מכוונים לאזרחים, בכוונה מכוונים לשכונות מגורים.

בנימין נתניהו: בכוונה מכוונים.

בנימין נתניהו: לא לפגוע – כשהם פוגעים בשכונת מגורים באשקלון, מה הם חושבים – שיש שם צבא?

בנימין נתניהו: יש שם בסיס צבאי?

בנימין נתניהו: יש שם כוחות צבאיים?

בנימין נתניהו: קשקוש.

בנימין נתניהו: הם פוגעים בכוונה תחילה באזרחים, וזה טרור.

בנימין נתניהו: והם בכוונה גם מסתתרים מאחורי.

בנימין נתניהו: הינה אחמד טיבי.

בנימין נתניהו: אחמד טיבי, אתה אמרת עליי, כן – אתמול שמעתי הפגנה תומכת שלכם שבה חברת כנסת – –

אחמד טיבי: – – –

בנימין נתניהו: – – חברת כנסת מבקשת בכל דרך להוקיע אותנו כפושעי מלחמה.

אוסאמה סעדי: – – – חברי הכנסת הערבים.

אוסאמה סעדי: אתה מסית נגדנו כל הזמן.

אוסאמה סעדי: לא יאה לראש ממשלה.

וליד טאהא: – – –

אחמד טיבי: אתה משקר במצח נחושה.

אחמד טיבי: אתה מסית.

אחמד טיבי: אתה שקרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: ביבי נתניהו, אתה משקר.

אחמד טיבי: אתה מסית נגדנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אוסאמה סעדי: – – –

אחמד טיבי: אתה נמצא באחריות הזאת.

אוסאמה סעדי: אתה חוזר על זה כל שני וחמישי.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: קראתי אותך לסדר שלוש פעמים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

אחמד טיבי: תקרא אותו לסדר על הסתה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי קריאה רביעית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: בגללך המשפחה שלי מקבלת איומים.

אחמד טיבי: המשפחה שלי.

אחמד טיבי: בגללך.

אחמד טיבי: שקרן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, נא לצאת.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

אוסאמה סעדי: אנחנו לא צריכים להקשיב, לא צריכים לשמוע אותך עם ההסתה שלך.

היבה יזבק: תמשיך להסית.

קריאה: מלחמת המשא ומתן.

קריאה: מבצע להצלת נתניהו.

אוסאמה סעדי: כל הזמן מסית.

ניצן הורוביץ: עושה פה סיבוב פוליטי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הורוביץ, נו, באמת, חבר הכנסת הורוביץ.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אדוני, אני חושב שהגיע הזמן לומר את האמת, גם ביחס למה שאנחנו עושים וגם ביחס למה שאומרים עלינו שאנחנו עושים.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים כל מאמץ להימנע מפגיעה בבלתי מעורבים, בחפים מפשע.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים מאמץ ששום צבא בעולם לא עושה.

בנימין נתניהו: אנחנו מנסים לפגוע בדיוק כירורגי שאין כדוגמתו – הוכחנו את זה שלשום – בדיוק כירורגי במפגעים ובמשלחים, תוך כדי מניעה מקסימלית – מקסימום פגיעה בטרוריסטים, מינימום פגיעה בבלתי מעורבים.

בנימין נתניהו: והפעולה של צה"ל שלשום ברצועת עזה היא פעולה שעוד ילמדו אותה וכבר לומדים אותה בצבאות בעולם בניסיון לעשות את ההבחנה הזאת.

בנימין נתניהו: אני חושב שאם רומסים את ההבחנה הזאת – משום שלפעמים, לצערנו, יש פגיעה בבלתי מעורבים – בעצם הופכים על פניו את כל הרעיון של חוקי המלחמה, כי אז לעולם לא תוכל לפעול נגד הטרוריסטים.

בנימין נתניהו: הם תמיד יתחבאו, תמיד יטילו את הנשק שלהם על חפים מפשע ויסתתרו מאחורי חפים מפשע.

בנימין נתניהו: בצורה כזאת לעולם לא נוכל להילחם בהם.

בנימין נתניהו: אבל לצערי, מה שחלק מחברי הכנסת כאן עושים – רוב חברי הכנסת כמובן לא שותפים לזה, בלשון המעטה, אבל חלק מחברי הכנסת עושים דבר שהוא בלתי נתפס: בעצם את אלה שמכבדים את חוקי המלחמה – חיילי צה"ל, מפקדי צה"ל וגם ממשלת ישראל, ששולחת אותם – הם מגדירים כפושעי מלחמה, ובכך הם מעוותים את כל הבסיס המוסרי של לחימה צודקת והכרחית מול הטרור שהולך ומתארגן בצורה הזאת.

בנימין נתניהו: הינה למשל דברים שסיעת רע"ם-תע"ל שלחה, מכתב רשמי ליועץ המשפטי בזמנו, בזמן צוק איתן, וביקשה לפתוח – שימו לב – בחקירה רשמית נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, שר הביטחון משה יעלון והרמטכ"ל גנץ בגין – שימו לב בגין מה: בגין ביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות ברצועת עזה במהלך מלחמת צוק איתן שניהלה ישראל.

בנימין נתניהו: לצערי, הדבר הזה חוזר על עצמו על ידי כמה מהגורמים, ואני חושב שיש פה סכנה כפולה, או יותר נכון עוול כפול: עוול לחיילי צה"ל ומפקדיו, שעושים מאמצים יותר מכל צבא אחר למנוע פגיעה רחבה, אפילו לצמצם עד המינימום את הפגיעה בבלתי מעורבים, והדבר השני זה כמובן לערער את היסודות הכלל-אנושיים שהאנושות כולה צריכה עכשיו להתאגד סביבם – לאפשר פעולה נגד גורמי הטרור שמבצעים פשע כפול: גם ממקדים את ההתקפה שלהם על אזרחים בכוונה תחילה, פשע מלחמה אחד, וגם מסתתרים מאחורי אזרחים, פשע מלחמה שני.

בנימין נתניהו: מי שנותן סיוע לשני הדברים הללו בעצם מסייע לפשעי המלחמה האמיתיים שמתבצעים כאן באזור, ושום מחאות ושום צעקות ושום טריקת דלתות ויציאה מהאולם לא ישנו את האמת הפשוטה הזאת שאמרתי כאן.

בנימין נתניהו: תודה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, זאת הייתה הודעת ראש הממשלה למליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חוזרים, חברי הכנסת, לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 11, של חברת הכנסת היבה יזבק.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: צווי הריסה לשכונה בקלנסווה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר, נא לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת היבה יזבק, נא לגשת למיקרופון ולקרוא בפני סגן השר את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

היבה יזבק: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, עקב הפצת צווי הריסה ל-25 מבנים בקלנסווה, שבהם מתגוררים כ-300 איש – לדברי הרשויות השכונה נבנתה על שטח שלא מיועד למגורים, ויש תוכנית לקו חשמל שיעבור באזור.

היבה יזבק: רצוני לשאול: מדוע הממשלה לא מציעה אלטרנטיבה שתמנע את הריסת הבתים וחיי המשפחות?

היבה יזבק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: תודה על השאילתה של חברת הכנסת היבה יזבק.

יצחק כהן: גם חבר הכנסת אחמד טיבי שאל אותה בכמה הזדמנויות, אז התשובה היא גם לך וגם לד"ר אחמד טיבי.

יצחק כהן: היחידה הארצית מבצעת פעילות אכיפה במרחב תנובות מצפון לקלנסווה על מנת לאפשר העברת קו מתח גבוה 161 בצמוד לקו 400 הקיים, בהתאם לתוכנית המתאר הארצית תמ"א 10.

יצחק כהן: בתוואי המתוכנן נבנו מבנים לא חוקיים שעצם קיומם מסכן את העברת הקו.

יצחק כהן: יש לציין כי קו 161 מתח עליון הוא תשתית לאומית קריטית שפרויקטים לאומיים רבים תלויים בביצועה, לדוגמה כל פרויקטי האנרגיה המתחדשת בצפון.

יצחק כהן: בהתאם למה שנמסר ממשרד האנרגיה, יש דחיפות בהולה בהתחלת ביצוע הקו.

יצחק כהן: עוד יש לציין כי המבנים שנבנו בצמידות לקו הקיים, מתחת לתוואי המתוכנן, פועלים ללא היתר, בניגוד לתוכנית מתאר ארצית ומחוזית, ברמת החומרה הגבוהה ביותר של העבירה.

יצחק כהן: בחודש פברואר 2017 – לשאלה הנוספת שלך לגבי האלטרנטיבה; אני עונה לך, תקשיבי.

יצחק כהן: בחודש פברואר 2017 אושרה תוכנית מתאר כוללנית בקלנסווה, ובמסגרתה נקבעו אזורי הפיתוח של היישוב.

יצחק כהן: התוכנית החדשה מוסיפה עתודות ל-2,800 יחידות דיור ליישוב.

יצחק כהן: 2,800 יחידות דיור.

יצחק כהן: הפתרון למחזיקי המבנים הבלתי-חוקיים שאליהם מתייחסת השאילתה הוא פשוט להעתיק את מגוריהם לתוך אזורי הפיתוח בתחומי התוכנית הכוללנית החדשה בצורה חוקית.

יצחק כהן: אנחנו מדינת חוק, וזה לא משנה אם זה בקלנסווה או בעיר אחרת.

יצחק כהן: שאילתה נוספת?

יעקב מרגי: שאלה נוספת לחברת הכנסת.

היבה יזבק: תודה רבה.

היבה יזבק: השאלה שלי היא שאנחנו מתמודדים עכשיו עם צווי הריסה, ובכל זאת, גם אם יש הצעה להקמת בנייני מגורים חלופיים, שוב אני שואלת:

היבה יזבק: אני חושבת שבכל זאת אנחנו מדברים על מצב קיים – 25 בתים; אנחנו מדברים על שכונה שלמה.

היבה יזבק: אי-אפשר עכשיו להרוס להם בתים ולהעתיק להם מגורים.

היבה יזבק: למה אין אלטרנטיבה מבחינת התשתיות – לעסוק בהקמת תשתיות אחרות, אם זה לקו החשמל ואם זה לכל הדברים האחרים שקשורים לפיתוח?

היבה יזבק: אני חושבת שהדבר שנכון לעשות זה להשאיר את האנשים במקומם ולעשות תוכניות אלטרנטיביות בבנייה, ולא להרוס ולהעביר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלה נוספת – לחברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני סגן שר האוצר, היום אחר הצוהריים, בשעה 16:00, צפוי להתקיים דיון במליאת מועצת מקרקעי ישראל על מתן הרשאה לרישיון לחיפוש וחקירה של פצלי שמן באתר אורון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חייבת להגיד שאישור העסקה הזאת, אם הוא יעבור, הוא לא פחות מאשר עוול היסטורי, והוא עומד בסתירה – האישור של העסקה הזאת עומד בסתירה למדיניות ולהתחייבויות של ממשלת ישראל לפיתוח משק חשמל ודלקים בר-קיימא, הפחתת פליטות גזי חממה ונטילת חלק במאבק הגלובלי במשבר האקלים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מדובר בניצול של משאב טבע שבניצול שלו או בעיבוד שלו יש פוטנציאל גדול ביותר לזיהום משמעותי, ולכן גם הפסיקו את הנושא הזה של פצלי שמן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מדיניות אנרגיה רציונלית ושקולה מחייבת – – –

יעקב מרגי: מה השאלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מבקשת מסגן שר האוצר להבין מה עמדת המשרד בנוגע לסוגיה, והאם בכוונתכם להנחות את רשות מקרקעי ישראל שלא להתיר מתן רישיון היום אחר הצוהריים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אוסמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, בהמשך לשאלתה של חברתי היבה יזבק וגם לשאלתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, אנחנו קיבלנו – – –

יצחק כהן: איפה הוא, אגב?

אוסאמה סעדי: הוא הוצא.

יעקב מרגי: הוא הורחק.

יצחק כהן: הוא שאל אותי כמה פעמים את השאלה הזאת במסדרון, בכנסת, במליאה.

אוסאמה סעדי: נכון.

יצחק כהן: איפה הוא?

אוסאמה סעדי: היושב-ראש הוציא אותו בשלוש קריאות.

יצחק כהן: לא, הוא יכול להיכנס.

יצחק כהן: זה נושא חדש.

יעקב מרגי: לא, הוא לא יכול.

יעקב מרגי: הוא לא יכול.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השר, הוא לא יכול.

אוסאמה סעדי: ביקשנו שהוא ייכנס.

יצחק כהן: אבל זה נושא שגם הוא טיפל בו.

יעקב מרגי: נאמן עליי אוסאמה סעדי שיעביר לו את הדברים.

אוסאמה סעדי: אדוני סגן השר, לא רק בקלנסווה קיבלו 25 צווים, גם בעיר טירה ליד כבר קיבלו עשרות מכתבים ואזהרות, וגם קנסות במאות אלפי שקלים כל אחד, גם בזלפה וסאלם, גם בעוד יישובים.

אוסאמה סעדי: מאז כניסתו לתוקף של תיקון 116, מה שנקרא בלשוננו חוק קמיניץ, באמת אנחנו רואים הסלמה גם בצווי הריסה וגם בקנסות מינהליים.

אוסאמה סעדי: ואני שואל אותך: האם לא הגיע הזמן, אחרי ששמענו שזה חוק דרקוני – מדובר בקנסות במאות אלפי שקלים, שפוגעים גם בחברה הערבית אבל גם במושבים ובחלק מהחברה היהודית.

אוסאמה סעדי: אנחנו גם שמענו – – –

יעקב מרגי: ולכן, מה השאלה?

יעקב מרגי: אלה לא הצעות לסדר-היום.

יעקב מרגי: האומנם?

אוסאמה סעדי: שרת המשפטים הקודמת וגם ראש הממשלה, האם אתם בוחנים מחדש ומעיינים מחדש בחוק קמיניץ ומבטלים אותו?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השר.

יצחק כהן: לגבי השאילתה הנוספת של חברת הכנסת היבה יזבק, יש תוכנית מתאר, תמ"א 10 – מתוכננת, חוקית, תשתיות לאומית.

יצחק כהן: החברים האלה עשו עבירות פליליות ובנו בצורה לא חוקית, והם לא יכולים להפריע להניח תשתיות.

יצחק כהן: לגבי שאלתך – כן, יש תוכניות לגבי קלנסווה ל-2,800 יחידות דיור.

יצחק כהן: שיתפנו משם ויעברו לתוכנית היותר-חוקית ויותר נכונה.

אוסאמה סעדי: זה כל כך קל להגיד – – – זה הפתרון שלך?

יצחק כהן: אבל תדע לך, מבנה לא חוקי, לא משנה איפה הוא נמצא, אם בקלנסווה או באשדוד – לא משנה.

יצחק כהן: אם הוא לא חוקי, הוא לא חוקי.

יצחק כהן: אתה לא נגד החוק.

היבה יזבק: – – –

יצחק כהן: מה להשאיר?

יצחק כהן: צריך לעבור שם קו מתח, צריך לעשות תשתיות לאומיות.

אוסאמה סעדי: – – – אלטרנטיבות.

יצחק כהן: לא, אי-אפשר, ממש לא.

יצחק כהן: אי-אפשר אלטרנטיבה בגלל עבירה פלילית.

יצחק כהן: אי-אפשר.

אוסאמה סעדי: – – – האלטרנטיבה הקלה ביותר זה הריסת בתים.

היבה יזבק: בדיוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה, חברי הכנסת.

יצחק כהן: מי עוד שאל?

יצחק כהן: מיקי.

יצחק כהן: אני מניח שהמשרד להגנת הסביבה – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא נגד זה.

יצחק כהן: ודאי, ברור לי.

יצחק כהן: אז הוא יביע את דעתו שם.

יצחק כהן: יהיה דיון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז תהיו גם אתם נגד.

יצחק כהן: בבקשה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז תהיו גם אתם נגד.

יצחק כהן: על כל פנים, הדברים ברורים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה תחתכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הרי רשות מקרקעי ישראל זה תחת משרד שלכם, זה באחריות שלכם.

יצחק כהן: כן, אבל יש שם דיון, ויש שם את העמדות של המשרדים – משרד הבריאות וגם המשרד להגנת הסביבה.

יצחק כהן: בואי נראה מה יהיו תוצאות הדיון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה יהיו תוצאות הדיון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתם צריכים להגיד בדיון שאתם נגד, זה נורא פשוט; לא לחכות לתוצאות הדיון.

יצחק כהן: המינהל וראש המינהל ינהלו את הדיון הזה יחד עם מי שצריך לנהל את זה, ואני מאמין שהדבר האחרון שיקרה זה פגיעה בבריאות הציבור.

יצחק כהן: האחרון.

אורית פרקש הכהן: כבוד סגן השר, אולי תבקשו בינתיים לעכב את הדיון שצפוי לעלות היום ברמ"י?

אורית פרקש הכהן: אתה הרי מכיר אותי מהרקע הקודם, אתה מכיר היטב – – –

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: שאלות נוספות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם היא יודעת שזה מסוכן.

אורית פרקש הכהן: זה לא שהולכת להיות אימפריה – – –

יצחק כהן: מה שאמור להיות מונח למול עיניהם זה בריאות הציבור ואיכות הסביבה מעל לכול, אוקיי?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו יודעים שזה לא ממש תמיד עומד לנגד עיניהם – – –

יצחק כהן: אז אני אומר לך מה שאמור להיות מונח, ואני מבין שזה גם מה שיהיה מונח מול עיניהם: בריאות הציבור והגנת הסביבה.

יצחק כהן: נחכה לתוצאות.

יצחק כהן: הרי כל הדיון היום זה בעקבות ערעור שהגיש המשרד להגנת הסביבה, אז בואו נקווה שיהיו תוצאות טובות.

יצחק כהן: עוד מישהו שאל שאלות?

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: תודה, מכובדי סגן השר.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, של חבר הכנסת מיקי לוי: אי-העברת תקציב תמיכה לטובת חלוקת סלי מזון.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: ישיב על השאילתה הזאת השר יריב לוין.

מיקי לוי: אני מאוד מעריך, אדוני, את השר יריב לוין, גם באופן אישי – הוא יודע את זה – אבל חבל שהוא עונה על זה.

מיקי לוי: אני מניח שהמשרד הכתיב לו את זה, ובכל זאת.

מיקי לוי: השנה טרם הועבר תקציב של 8 מיליוני שקלים לעמותות ולמוסדות ציבור המחלקים סלי מזון – תקנה תקציבית 98.10.01.23.

מיקי לוי: לכולנו ברור שמדינת ישראל אינה יכולה לתפקד בלי המעגל השלישי, התומך באותם אנשים שצורכים את חבילות המזון.

יעקב מרגי: מיקי, אתה משופשף ויודע שנצמדים לטקסט שכתוב בשאילתה.

מיקי לוי: אני יודע, אני הוספתי כי זה – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תהיה לך הזדמנות נוספת.

מיקי לוי: מתוך הלב אני כואב את הכסף הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, כבוד השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת מיקי לוי, במענה על השאילתה שלך, להלן ההתייחסות של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יריב לוין: אכן, מוקצה סכום של 6 מיליון שקלים לטובת סלי מזון.

יריב לוין: המשרד נערך לפרסום מבחני התמיכה, עד כמה שאפשר במהירות, על מנת להבטיח שהכסף אכן ינוצל ומשפחות נזקקות אכן יקבלו את סל המזון שהן זקוקות לו ושמגיע להן במסגרת התקציב שנקבע.

יעקב מרגי: יש לך שאלה?

מיקי לוי: לא הבנתי.

מיקי לוי: הכסף יועבר – – –

יעקב מרגי: אתה מעוניין לשאול שאלה נוספת?

מיקי לוי: כן, שאלת המשך.

יעקב מרגי: אז בבקשה, לך למיקרופון.

מיקי לוי: יש לי קול גבוה, אני לא צריך רמקול.

יעקב מרגי: למיקרופון, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני השר, תודה רבה על התשובה.

מיקי לוי: האם הבנתי מתשובתך ש-6 מיליוני שקלים יועברו?

יריב לוין: הבנת נכון.

יריב לוין: המצב הוא רק שצריך, כפי שאתה יודע, בכל עניין מן הסוג הזה לקבוע מבחני תמיכות ולפרסם אותם בצורה מסודרת.

יריב לוין: זה לא שמישהו סתם – – –

יעקב מרגי: ותהליך כזה לוקח לפעמים כמעט שנה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: והתהליך הזה לוקח הרבה זמן, שלא באשמת הגורמים שקבעו את המדיניות והחליטו להקצות את הכסף, קרי, חברנו – –

יעקב מרגי: ייאמר לזכותו של השר שהוא הוגן ואומר את הדברים בצורה הכי ברורה.

יריב לוין: ברור.

יריב לוין: – – קרי, חברנו השר חיים כץ כאשר כיהן בתפקיד הזה בשעתו, אלא שהוא את עבודתו עשה, רק לצערי התהליכים – הביורוקרטיה היא בלתי נגמרת.

יריב לוין: זה לוקח זמן, אבל זה יוסדר, ובסופו של התהליך – הכסף ישנו, והוא גם יגיע ליעדו.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: שאלה נוספת – לחבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אי-אפשר להתעלם ממה שהעלה חבר הכנסת מיקי לוי.

אורי מקלב: הצורך שלו בשאילתה על הנושאים האלה של סלים ותמיכה בסלים – הדבר הזה לא מובנה בתקציב.

אורי מקלב: מדוע כל פעם צריך להיות חוסר ודאות, ורק בשאילתות מתברר אם הם יקבלו על דברים שהם נתנו?

אורי מקלב: העמותות האלה נותנות בסדר גודל ענק, ומקבלים 3 שקלים, 5 שקלים, 7 שקלים על סל אחד.

אורי מקלב: מדוע כל פעם הדברים האלה – הבושה הזאת, חוסר הוודאות, שעמותות לא רוצות לקבל?

אורי מקלב: חלק מהן, הן מוכנות לעבור את הכול רק בגלל שהתורמים שואלים אותם: איך יכול להיות שהממשלה לא מכירה בפעולות שלכם?

אורי מקלב: כל זה מביא אותם לעבור את כל ההשפלה, את כל חוסר הוודאות, ודווקא בנושא הזה, שצריך להיות הרבה יותר ברור, אנחנו נמצאים כל הזמן בחוסר ודאות – –

יעקב מרגי: תודה.

אורי מקלב: – – ובשאלות, ובתאריכים אחרים לגמרי.

אורי מקלב: מה שנותנים זו בושה, באמת בושה – באופן יחסי.

אורי מקלב: צריך להעלות את זה כל פעם מחדש.

אורי מקלב: תודה לך, חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: שאלה נוספת – לחבר הכנסת מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: אני רוצה לברך את חבר הכנסת מיקי לוי על העלאת הנושא, אבל השר נתן לזה התייחסות לכאורה משפטית.

מיכאל ביטון: עכשיו, סוגיה של – אתה יודע, לא ניתן לאנשים חכות או דגים; אנחנו רוצים שכולם יהיו דייגים.

מיכאל ביטון: אבל לפעמים הם עוד לא למדו לדוג ולהפעיל חכה, ובינתיים נותנים דגים.

מיכאל ביטון: זה הביטחון התזונתי.

מיכאל ביטון: ממשלת ישראל עשתה מיזם לביטחון תזונתי, עשתה פיילוט.

מיכאל ביטון: סוגיית המזון שמחולק, זה מאות מיליונים, מה שהעמותות עושות.

מיכאל ביטון: זה בכלל ביזיון שאנחנו מדברים על 6–8 מיליון כסף ממשלתי על מזון לאנשים שצריכים.

מיכאל ביטון: יש לה מיזם שנקרא ביטחון תזונתי, והפעלנו אותו בירוחם בשילוב הממשלה ועמותה, ויש פטור ממכרז לרשויות מקומיות, ולרשויות מקומיות יש את מחלקת הרווחה.

מיכאל ביטון: אז אם הממשלה תעמיד תקציב לכל רשות מקומית – במיוחד בסוציו-אקונומי נמוך – תקציב זמין, גמיש, לביטחון תזונתי, אנחנו נכבד את האנשים, לא נשפיל אותם עם קופסאות, עם כרטיס מגנטי.

מיכאל ביטון: מה, אנשים רעבים רק בפסח ובראש השנה?

מיכאל ביטון: כל חודש, עם בקרה של עובד סוציאלי, הדבר הזה פתיר.

מיכאל ביטון: אני רוצה להציב בפניך אתגר שהוא לא מתחום העיסוק הרגיל שלך – – –

יעקב מרגי: להזכיר לחבריי, זו שאלה נוספת.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אני סיימתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, כבוד השר.

יריב לוין: ידידי חבר הכנסת ביטון, לא הבנתי כל כך איפה ממוקדת השאלה, למרות שאני חושב שהרעיונות שהעלית הם בהחלט רעיונות טובים ונכונים.

יריב לוין: אבל אני אומר שוב: לפחות בעניין של התמיכות צריך להבין שהמצב הוא שאנחנו מחויבים בכללים שקובעים מי יכול לבקש את התמיכות ואיך מחלקים את כספי התמיכות האלה.

יריב לוין: לצערי, הדברים האלה לוקחים יותר מדי זמן, לא רק בנושא הזה אלא בהרבה מאוד נושאים אחרים.

יריב לוין: באשר לשאלה של חבר הכנסת מקלב, אני אומר לך, חבר הכנסת מקלב – ואני חושב שיש לך שני יתרונות עצומים עליי: האחד, שאתה יותר ותיק ממני פה, והשני, שעם כל חברותי וידידותי הקרובה עם יושב-ראש ועדת הכספים, לך יש דלת עוד יותר פתוחה אצלו, אפילו ממני.

יריב לוין: אז אני מניח שאתה יודע אפילו יותר טוב ממני להשיב על השאלה הנכונה ששאלת – –

אורי מקלב: – – –

יריב לוין: – – אבל באמת, אם נגיע סוף-סוף – וכאן אני חושב שאתה צודק בשורה התחתונה.

יריב לוין: אני חושב שאם נגיע סוף-סוף למצב שנוכל לאשר תקציב מדינה, ויפה שעה אחת קודם, צריך יהיה לתת את הדעת לעניין הזה.

יריב לוין: ויכול להיות שגם מה שאתה מציע וגם הפתרונות של חבר כנסת ביטון לפחות בחלקם יכולים להיות מאומצים, ואז אנחנו נגיע לתוצאה סופית טובה יותר בנושא, שאין חולק כמובן על החשיבות שלו.

יריב לוין: וצריך לומר שחברנו חבר הכנסת חיים כץ, כאשר היה שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, אני חושב שעשה בעניין הזה הרבה מאוד וקידם את הנושא הזה, גם בהיבט התקציבי.

יריב לוין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה לשר יריב לוין.

יעקב מרגי: תמו השאילתות.

יעקב מרגי: << הלסי >> תאונות עבודה באתרי בנייה << הלסי >>

יעקב מרגי: ואנחנו נעבור עתה להצעות דחופות לסדר-היום מס' 127, 132 ו-159: תאונות העבודה באתרי הבנייה, של חבר הכנסת עופר כסיף וחברי כנסת אחרים.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת עופר כסיף.

יעקב מרגי: ישיב על ההצעה לסדר-היום הנוכחית השר יריב לוין.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות עומדות לרשותך.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מתחילת השנה נהרג פועל בניין בישראל מדי שבוע בממוצע.

עופר כסיף: למה?

עופר כסיף: אני שואל.

עופר כסיף: למה יש ענף תעסוקתי בישראל שבו נהרג עובד מדי שבוע – ענף תעסוקתי שהעובדים בו קמים בבוקר, נפרדים לשלום מבני משפחותיהם ולא תמיד חוזרים לארוחת הערב?

עופר כסיף: מדוע הם נפצעים ונקטלים בקצב הזה?

עופר כסיף: את התשובות אנחנו חייבים לציבור כולו, ובמיוחד לפצועים ולמשפחות ההרוגים.

עופר כסיף: הנרי פורד, מסמלי הקפיטליזם הבולטים, התלונן פעם ותהה: מדוע כל פעם שאני מבקש זוג ידיים עובדות אני מקבל איתן בן אדם?

עופר כסיף: זהו עיקר השיטה הקפיטליסטית.

עופר כסיף: האדם, בעיקר הפועל השכיר, אינו אלא סחורה בידי מעסיקו, כלי האמור להניב לו רווח ותו לא.

עופר כסיף: ביטחונם של הפועלים נשקל ומחושב על ידי יזמים וקבלנים מתוך שיקולי רווח והפסד: מה עולה יותר – פציעה של פועל או פיגום חדש?

עופר כסיף: מוות של פועל או שיפוץ למנוף?

עופר כסיף: הם בוחרים בכוונה ובצורה מחושבת במה שמניב להם יותר רווח, או לפחות במה שמסב להם פחות הפסד.

עופר כסיף: כל עוד הרווח הוא המניע, אחריותה וחובתה של המדינה לדאוג לחיי העובדים ולרווחתם, ולגרום לכך שכל קבלן ויזם ישלם מחיר הפסד על זלזולו בביטחונם וברווחתם של עובדיו.

עופר כסיף: סיבה נוספת לכך שחייהם של פועלים הפכו זולים כל כך היא שהפועלים הם כמעט תמיד ערבים פלסטינים ומהגרי עבודה, בדרך כלל מסין.

עופר כסיף: מדובר באנשים משכבות מוחלשות, עניים שעובדים קשה משעות הבוקר המוקדמות בעבודה פיזית מפרכת כדי לפרנס את משפחותיהם.

עופר כסיף: כשהם מתים הם מקבלים בוקסה קטנה בעיתון, הרבה פעמים ללא תמונה ושם.

עופר כסיף: לא סופרים אותם, לא זוכרים אותם.

עופר כסיף: לכן אני אומר: יש כאן עניין מעמדי מובהק ועניין גזעני מובהק.

עופר כסיף: יש אנשים שהדם שלהם זול יותר ומותם עובר בשקט.

עופר כסיף: אם אנו חפצים באמת לשים סוף לקטל בענף הבנייה, אנו חייבים להתמקד בעיקר.

עופר כסיף: חיים של פועלים הם לא עניין כלכלי אלא אנושי.

עופר כסיף: מי שפצע פועל, מי שהרג פועל, צריך לשלם על הרשלנות שלו.

עופר כסיף: אתרי בנייה שמפירים חוקי בטיחות צריכים להיסגר לתקופות ארוכות, ואפילו להיות מועברים לידיים אחרות.

עופר כסיף: המצב של סגירה ופתיחה מהירה של אתרי בנייה שבהם התרחשו תאונות הוא יריקה בפנים של הפצועים, ההרוגים והמשפחות.

עופר כסיף: חברי הכנסת, עברה שנה בדיוק מאז נחתם ההסכם בין ההסתדרות למדינה – –

יעקב מרגי: נא לסיים.

עופר כסיף: ברשותך, עוד כמה שניות.

עופר כסיף: – – בעקבות איום ההסתדרות בהשבתת המשק.

עופר כסיף: באופן לא מפתיע, רוב ההסכם שנועד לבלום את מגפת התאונות לא מומש.

עופר כסיף: פיגומים לפי התקן האירופי, במקום בעוד חצי שנה יהיו, אולי, עוד שנתיים; רשתות מגן לעבודה בגובה – עוד אין הנחיות; קו חם לדיווחים על ליקויי בטיחות לא נפתח; השתלמויות בטיחות לכלל העובדים לא נקבעו.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: הצעה לסדר-היום היא שלוש דקות.

יעקב מרגי: אני יכול לתת לך טיפ, מניסיוני: כשכותבים על A4 בכתב גדול עם רווחים – זה דקה, אז תכינו לכם מראש את הנאומים בשלושה דפי A4, בכתב גדול.

עופר כסיף: כנראה שהקצב שלי איטי מדי, אדוני.

עופר כסיף: אני מבקש להעביר – – –

יעקב מרגי: משפט לסיום.

עופר כסיף: אני מבקש להעביר את הנושא לוועדה המסדרת – –

יעקב מרגי: טוב, נראה אחר כך מה השר – – –

עופר כסיף: – – לוועדה המסדרת לטובת החלטה לאיזו ועדה זה יועבר.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

עופר כסיף: תודה רבה.

יעקב מרגי: כשיוקמו הוועדות, קח זאת לתשומת ליבך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לשלוח מכאן – לחזק את חיילי צה"ל ואת כוחות הביטחון על מה שהם עושים ועל האופן שבו הם מגינים עלינו ולחזק את תושבי עוטף עזה והשפלה על העמידה האיתנה בפני המציאות הקשה.

איתן גינזבורג: בדיוק לפני שבוע הנחתי על שולחן הכנסת הצעה לסדר-היום בנושא תאונות הבטיחות בענף הבנייה, ובאותו יום נהרג העובד ה-41 השנה כתוצאה מתאונה באתר בנייה.

איתן גינזבורג: בזמן שעבר מאז – שבעה ימים – נוספו עוד שני קורבנות: שריף עבדאללה אל-טרדה, בן 50, וסמיר קרמאוי, בן 25.

איתן גינזבורג: ואם לא די בכך, חמישה עובדי בניין נוספים נפלו השבוע מפיגומים ונחבלו בדרגות פציעה שונות.

איתן גינזבורג: ב-2019 כמעט בכל שבוע נהרג פועל בניין: 43 הרוגים ב-46 שבועות שעברו עד היום.

איתן גינזבורג: עוד לא הזכרנו את הפצועים ואת הנפגעים, שאם נמנה אותם נגיע כמעט לתאונה ביום.

איתן גינזבורג: אבל מה הכי מתסכל?

איתן גינזבורג: הכי מתסכל הוא שאת רוב המקרים האלה אפשר למנוע; אפילו קל למנוע.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הנתונים צריכים לגרום לכולנו לעצור.

איתן גינזבורג: הם מעידים שאין מערכת אכיפה אפקטיבית; שהממשלה נעלמת, שלא בוער לה לטפל בכשל כל כך חמור; שאת התוצאות סופרים בארונות קבורה.

איתן גינזבורג: ואיך יודעים שזה לא מעניין?

איתן גינזבורג: כי במקרה הטוב סוגרים את אתר הבנייה ליומיים ואחרי יום חוזרים לעבודה, ובמקרה הגרוע מניחים את ההרוג בצד וממשיכים לעבוד, ואני אומר את זה ממקרים שקרו.

איתן גינזבורג: אבל זה בעיקר מעיד שהפכנו לאדישים, כי הם אנשים ועובדים כנראה שקופים.

איתן גינזבורג: אולי זה רחוק מאיתנו ולא נוגע לנו, אבל הם בני אדם, בעלי משפחות עם חלומות ועם עתיד שנהרס.

איתן גינזבורג: וצריך לומר ביושר שהיו כאלה שפעלו כדי לשנות את המציאות.

איתן גינזבורג: בכנסת העשרים ועדת העבודה והרווחה פעלה ודנה בכך.

איתן גינזבורג: גם יושב-ראש ההסתדרות לשעבר, ידידי חבר הכנסת אבי ניסנקורן – שממש לפני שנה הוביל להסכם מול הממשלה – שילבו פעולות כדי לתקן את הנושא הזה, אבל לצערנו מאז שהוא עזב ההסכם לא יושם במלואו.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נכון להיום אין מפקחים ואין להם יכולת להטיל סנקציות משמעותיות על עבירות בטיחות; הקנסות לא מרתיעים את הקבלנים; צווי הסגירה, אם ניתנים, תקפים למספר ימים מצומצם.

איתן גינזבורג: ככה לא פועלים ברצינות כדי למנוע מקרי מוות של בני אדם.

איתן גינזבורג: אפילו משטרת ישראל, שהקימה יחידה ייעודית לחקירת תאונות העבודה, לא ממש פועלת ומממשת את היכולות שלה במטרה להרתיע ולהעמיד את האחראים לדין.

איתן גינזבורג: לכן, חברי הכנסת, הגיע הזמן להתעורר.

איתן גינזבורג: לא צריך לנקוט פעולות מאוד מאוד דרמטיות או מרחיקות לכת.

איתן גינזבורג: צריך להפעיל ולהרחיב את האכיפה, לאפשר הטלת עיצומים כספיים משמעותיים על יזמים וקבלנים – אני מסיים, אדוני – ולדאוג שיציגו רשתות מגן על פיגומים ועוד כל מיני פעולות שהן לא ממש מורכבות כדי להציל חיי אדם.

איתן גינזבורג: לכן אני מבקש מחברי הכנסת: בואו נתגייס ונפעל כדי למנוע מקרי פגיעה או אובדן נוספים ומיותרים, ובואו נראה להם שאכפת לנו.

איתן גינזבורג: אני מצטרף לקריאה להעביר את ההצעה לדיון בוועדה המסדרת, כדי שיראו לאיפה זה יעבור הלאה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת הרב יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אפתח את דבריי בהתייחסות למצב הביטחוני.

יואב בן צור: אחרי תקופה של אי-שקט ברצועת עזה, ובעקבות החיסול, עם ישראל כולו עובר ימים מאתגרים במיוחד.

יואב בן צור: זה המקום לחזק את ידיהם של תושבי עוטף עזה, המתמודדים חדשות לבקרים בגבורה עם המצב המשתנה, תושבי הדרום וכל אזרחי ישראל.

יואב בן צור: החיסול הממוקד הזה ודיוקו הם הוכחה למנהיגות מצוינת, בראש ובראשונה של ראש הממשלה בנימין נתניהו, המוביל קו ביטחוני נחוש, שקול ואחראי והרמטכ"ל וכל בעלי התפקידים ואנשי כוחות הביטחון באשר הם המקריבים את חייהם למען חייו של הציבור הישראלי.

יואב בן צור: כמו כולם, גם אני שמעתי את דברי ההבל שלפיהם מדובר במבצע פוליטי, אך כחבר ועדת החוץ והביטחון אני גאה לראות כל יום מחדש את ההפרדה המקצועית בין השיקול המדיני-ביטחוני למצב הפוליטי.

יואב בן צור: מיותר לציין כי כל ניסיון לקשור קשר בין השניים שייך למתנגדי ראש הממשלה המבקשים לחבל בהצלחתו.

יואב בן צור: לדאבוננו זה מתפשט גם לנושאים הרי גורל כמו הביטחון של כולנו.

יואב בן צור: ובמעבר חד להצעה לסדר-היום.

יואב בן צור: חדשות לבקרים אנו שומעים על אסונות באתרי בנייה, על עבירות על חוקי בנייה ובטיחות, על פועלים שנופלים אל מותם ועל משפחות שמאבדות את יקיריהן.

יואב בן צור: בחסות ההפקרות והזנחת הטיפול בתחום אנו עדים לתופעה שבה פועלי הבניין הצטרפו בעל כרחם למגזר השקוף, המגזר שלא שומעים אותו ולא רואים אותו עד שהוא נופל קורבן לאסון ומשלם בחייו.

יואב בן צור: גם אז, יום-יומיים של הלם עד שאותה טרגדיה מתויגת אי-שם בקטגוריית השקופים.

יואב בן צור: המצב הזה לא יכול להימשך עוד, ורק הבית הזה יוכל לעצור אותו.

יואב בן צור: נכון שכרגע אנחנו נמצאים תקופה ארוכה בממשלת מעבר, אך כשנחזור בהקדם ובעזרת השם לפעילות שגרתית – וכולם כאן מסכימים איתי שהגיע הזמן – יהיה עלינו, וקודם כול, עלינו לשפר את מנגנוני הפיקוח על הבטיחות בתחום הבנייה.

יואב בן צור: עד אז כל אדם המנהל צוותים בתחום הבנייה צריך להתרחק מהחבר המסוכן ששמו "יהיה בסדר", להיצמד לחוקי הבטיחות ולכל הנהלים, ולראות את קדושת החיים לנגד עיניו.

יואב בן צור: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ישיב על ההצעה לסדר-היום כבוד השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, להלן התשובה על ההצעה החשובה בהחלט הזאת לסדר-היום כפי שקיבלתי אותה ממשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יריב לוין: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מוביל ויוזם החל משנת 2018 רפורמות משמעותיות להעמקת הפיקוח, האכיפה והחקיקה בתחומי הבטיחות בענף הבינוי.

יריב לוין: רפורמות אלו ושינויי החקיקה הרבים שבוצעו נכנסו לתוקף רק בשנה האחרונה או בחודשים האחרונים.

יריב לוין: זהו תהליך מתמשך, והמטרה היא להביא לשיפור בתחום הבטיחות בענף הבנייה, וכמובן – להביא להפחתה משמעותית במניין הבלתי-נסבל והגבוה של ההרוגים, וגם הפצועים.

יריב לוין: בהיבט החקיקתי – בהשוואה לשנים עברו, המשרד קידם חקיקה נרחבת בתחום הבטיחות בענף הבינוי, דוגמת תקנות מעודכנות לפיגומים כך שיעמדו בתקן שווה ערך לזה האירופי, איסור מוחלט של העסקת נוער באתרי בנייה, חובת העסקת עגורנאים רק על ידי חברות כוח אדם ייעודיות לנושא, חובת מינוי עוזר בטיחות, הטלת עיצומים כספים על הפרות בטיחות, כפי שהוצע פה, ועוד.

יריב לוין: לפני כמה שבועות המשרד פרסם להערות הציבור תיקון נרחב של תקנות הבטיחות בעבודות בנייה, שבמסגרתו הוטמעו שינויים מרחיקי לכת המפרטים לראשונה תוספת אחריות לשורת גורמי מפתח כגון יזם הבנייה ומתכנן המבנה.

יריב לוין: עם השלמתה והעברתה של חקיקה נרחבת זו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת תעמוד רגולציית הבטיחות בישראל בשורה אחת עם זו של מדינות מובילות במערב.

יריב לוין: בהיבט האכיפתי – המשרד פועל להגברת הפיקוח והאכיפה בענף.

יריב לוין: אחד מכלי מדיניות האכיפה החדשים שעליהם הושם דגש הוא סגירת אתרי בנייה שבהם קיימים ליקויי בטיחות רבים עד לתיקונם.

יריב לוין: אציין שעד כה נרשמו עשרות רבות של מבצעי אכיפה ממוקדים, בשיתוף יחידות אכיפה ורגולטורים ממשרדי ממשלה מקבילים, ומאות רבות של צוותי בטיחות שהורו על הפסקת עבודה באתרי בנייה בגין ליקויי בטיחות – נתון המהווה עלייה של עשרות אחוזים לעומת שנים עברו.

יריב לוין: בנוסף, כחלק מהגדלת היקפו וכשירותו המקצועית של מערך המפקחים במשרד, ועל מנת לחזק את יכולות האכיפה של מינהל הבטיחות, הוגדלה מצבת המפקחים בעשרות תקנים נוספים.

יריב לוין: הכשרתם של מפקחים אלו, שגויסו רק לאחרונה, הסתיימה זה עתה, ואני מניח שגם בכך נראה איזשהו שיפור במערך האכיפה.

יריב לוין: במקביל לכל האמור לעיל נוקט המשרד מדיניות של פרסום מיידי באתר האינטרנט של מינהל הבטיחות של פרטי כל צו בטיחות המוטל על קבלן, וזאת לשם הגברת השקיפות, הן של פעולות המינהל והן של מדד הבטיחות הציבורי של הקבלן.

יריב לוין: באשר להסכם שנחתם אל מול ההסתדרות, שהוזכר כאן, הרי שסעיפים רבים בו הושלמו, ומקצת הסעיפים שעדיין נותרו פתוחים נוגעים בעיקר לפעולות חקיקה, שדורשות את כינונה של הכנסת הבאה וועדותיה.

יריב לוין: כך, למשל, עמד המשרד בשורת סיכומים ארוכה המופיעה בהסכם עם ההסתדרות, ובכלל זה: הנפקת רישיונות קשיחים למפעילי עגורן; שיתוף פעולה עם רשם הקבלנים, המתקיים תדיר ואף נשא פירות בדמות התליית רישיונות קבלן על בסיס המלצת מינהל הבטיחות; שיתוף פעולה עם החשכ"ל לעניין השעיית קבלנים הרשומים לביצוע עבודות ממשלתיות מהמשך עבודתם עבור המדינה; חקיקת חוק עוזר בטיחות.

יריב לוין: לסיכום, אדגיש כי בעיות הבטיחות באתרי הבנייה נובעות בראש ובראשונה מתרבות ארגונית קלוקלת, כאשר רבים מבין העוסקים בתחום, מהיזמים עד לקבלנים המבצעים בשטח, אינם שמים את נושא הבטיחות וחשיבותו במקום הראוי לו, וזאת בלשון המעטה.

יריב לוין: המטרה העומדת לנגד עיני המשרד היא שינוי בתרבות הבטיחות בענף הבינוי בישראל.

יריב לוין: מדובר בשינוי עומק שאורך זמן, דורש עשייה נחושה, וכאמור – את מעורבותם של שותפים רבים לדרך, לרבות מעורבות הכנסת בחקיקה ובאישור חקיקת משנה מתאימה.

יריב לוין: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ימשיך לפעול לצמצום היקף הנפגעים בתאונות העבודה בענף הבינוי ובכלל, כדי שכל עובד היוצא לעבודתו ישוב אל ביתו ואל משפחתו בריא ושלם, כפי שצריך להיות.

יריב לוין: בהחלט, אם וכאשר נגיע למצב שסוף-סוף הכנסת תשוב לתפקוד מלא ותהיה ממשלה שאיננה ממשלת מעבר, הנושא הזה בהחלט צריך להיות ויהיה במקום מרכזי בסדר העדיפויות, ואני מקווה שבמאמץ משותף – פה באמת אין שום עניין פוליטי אלא עניין אנושי שכולנו שותפים בו – נצליח לייצר שינוי במצב הבאמת-בלתי-נסבל הקיים.

יעקב מרגי: בהיעדר ועדות, מה שנותר זה עוד דיון במליאה, כי – – –

איתן גינזבורג: לא, ועדה מסדרת.

יעקב מרגי: ועדה מסדרת – מה?

איתן גינזבורג: שתחליט, תראה איך – – –

יעקב מרגי: אבל אתה יודע שזה יקרה אם יחליטו רק – אוקיי.

יעקב מרגי: תודה לשר יריב לוין, שהשיב בשם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

יעקב מרגי: עמדות נוספות: ראשון המביעים – אוסאמה סעדי.

יעקב מרגי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר לוין, מדובר בנושא חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: אני בעצמי הגשתי הצעה דחופה לפני שבועיים, ולא נתקבלה.

אוסאמה סעדי: השבוע חבריי הגישו את זה – וכן נתקבלה, אז באמת כל הכבוד על הנושא החשוב הזה, והכאוב.

אוסאמה סעדי: היום היינו עדים לעוד פצוע קשה, עכשיו בעיר רהט, שנפל גם הוא מגובה.

אוסאמה סעדי: איך שאמר חברי גינזבורג – מדובר ב-43 קורבנות מאז תחילת השנה.

אוסאמה סעדי: זוהי מגפה.

אוסאמה סעדי: ואני, בכנסת העשרים-אחת – אני כבר התבלבלתי; היום אנחנו בכנסת העשרים-ושתיים, אדוני היושב-ראש, נכון?

יעקב מרגי: אל תתאמץ, כי יכול להיות שתצטרך לשנות את המספר.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

איתן גינזבורג: – – – אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אז בכנסת העשרים-ואחת, הכנס היחיד, אדוני היושב-ראש, שעשינו לפני התפזרות הכנסת היה בנושא תאונות העבודה – אני חושב שגם אתה השתתפת – ואז דיברנו על ההסכם ביוני בשנה שעברה בין ההסתדרות לבין הממשלה.

אוסאמה סעדי: ואני שואל, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: שום דבר מההסכם הזה לא מקוים – –

יעקב מרגי: תודה.

אוסאמה סעדי: – – ולכן צריך דיון במליאה בנושא החשוב הזה.

יעקב מרגי: עמדה נוספת – לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – ווליד טאהא.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, פשוט בושה וחרפה מה שקורה בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: כמעט באופן יומי אנחנו עדים לקורבנות של תאונות עבודה, ואנחנו יודעים שאם הממשלה הייתה לוקחת את הנושא הזה באופן רציני, כפי שצריך, חייהם של הפועלים הללו היו נחסכים.

יוסף ג'בארין: הנושא הזה עולה שוב ושוב בדיונים כאן

יוסף ג'בארין: בכנסת בלי שאנחנו חשים שיש התקדמות משמעותית בנושא – לא מבחינת אכיפה, לא מבחינת תקנים, לא מבחינת איוש תקנים, לא מבחינת סגירת מקומות עבודה בעייתיים.

יוסף ג'בארין: לצערי, הדם של הפועלים ממשיך להישפך.

יוסף ג'בארין: די.

יוסף ג'בארין: הגיע הזמן לטפל בנושא הזה באופן רציני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.

וליד טאהא: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אכן, אין תפיסת בטיחות ארגונית, והעובדים מוצאים את עצמם מופקרים לגמרי.

וליד טאהא: תאוות הכסף גוברת בנושא זה על קדושת חיי אדם.

וליד טאהא: השאלה שלי והתהייה שלי: האם לא הגיעה העת להתחיל להתייחס לנושא תאונות העבודה כנושא שקשור לזכות הבסיסית ביותר של כל אדם, הלוא היא הזכות לחיים?

וליד טאהא: אם אנחנו נתחיל להתייחס לנושא מנקודת מבט זו, שהיא זכות בסיסית של כל אדם לחיים, יכול להיות שכולנו בבית הזה נתחיל להתייחס אחרת למכה הגוברת הזאת, שלצד מכת תאונות הדרכים ותופעות הרצח הקיימות, זורעת אימים בקרב החברה הישראלית בכלל.

וליד טאהא: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אתם עדיין עומדים על הצבעה?

יעקב מרגי: אוקיי, השר לא התנגד.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה.

יעקב מרגי: מי שתומך – עובר לוועדה המסדרת; מי שמתנגד – להסיר את זה מסדר-היום.

יעקב מרגי: בבקשה, הצבעה.

יעקב מרגי: עד להקמת הוועדות הקבועות.

יעקב מרגי: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע הוועדה המסדרת נתקבלה.

יעקב מרגי: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: זה יעבור לוועדה המסדרת, שתחליט – כמובן, עד להקמת הוועדות הקבועות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: << הלסי >>סיום הנוכחות הישראלית במובלעות צופר ונהריים << הלסי >>

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצעה דחופה לסדר-היום בנושא: סיום הנוכחות הישראלית במובלעות צופר ונהריים, מס' 137, 146, 155 ו-162, של חבר הכנסת צבי האוזר ועוד חברי כנסת.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת צבי האוזר.

יעקב מרגי: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת השר יריב לוין.

יעקב מרגי: בבקשה.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, ראשית, לאור אירועי היממה האחרונה, הצעתי הדחופה לסדר-היום עלולה להיראות כמו היסטוריה רחוקה.

צבי האוזר: אבל בכל זאת, גם בימים האלה, כשחיל האוויר תוקף בעזה ותושבי ישראל נתונים למתקפות בלתי פוסקות, אל לנו כאן בכנסת לתת לנושאים היסטוריים, נושאים אסטרטגיים, לחמוק בערפל הקרב.

צבי האוזר: לפני כשנה, אדוני היושב-ראש, הודיעה ירדן כי לא תאריך את תוקפו של נספח להסכם השלום שאפשר במשך 25 שנים גישה ישראלית למובלעות צופר ונהריים, אזורים שבהם לישראל יש זכויות קניין וזכויות שימוש.

צבי האוזר: לממשלת ישראל הייתה שנה תמימה לשאת ולתת עם ירדן ולשנות את רוע הגזרה, אך לצערי הרב ולצערנו, דבר לא קרה.

צבי האוזר: במבחן התוצאה, חבריי חברי הכנסת, מדובר בכישלון היסטורי; הייתי אומר כישלון היסטורי מהדהד, בייחוד כאשר הדבר קורה במשמרתה של ממשלה שמחשיבה את עצמה לממשלת ימין; יש לה קשר לאדמה, לחקלאות, זה חשוב לה, וטוב שכך, אבל הממשלה פטרה את עצמה ואמרה: אין מה לעשות.

צבי האוזר: אגב, היסטורית, מאוד מעניין – ואני יודע שאתה חובב סיפורים היסטוריים – זה קצת מזכיר לי בדיוק שז'בוטינסקי ב-1921, באירועי תל חי, אומר לטרומפלדור: תיסוגו, אין מה לעשות.

צבי האוזר: אז אולי גם כאן, בלשון תנועת החרות – – –

יעקב מרגי: וכבודו חשוב לו נושא השימור, אז ודאי הנושאים ההיסטוריים עוד יותר חשובים.

צבי האוזר: אמת ואמת.

צבי האוזר: ואם ניגע עוד טיפה היסטורית, כי הדברים האלה שכאן בכנסת אומרים – בעיקר דברים היסטוריים, דברים להיסטוריה, לפרוטוקול, לעוד שנים רבות.

צבי האוזר: אולי זאת ממשלה שבה האנשים – אליבא דאחד הטקסטים החשובים, ההיסטוריים – שכחו את "שמאל הירדן".

צבי האוזר: גבירתי המזכירה, את יודעת במה מדובר.

צבי האוזר: אבל אינני מגלגל הכול לפתחה של ממשלת ישראל.

צבי האוזר: אני מבקש לומר דברים שלא נוהגים לומר כאן בבית הזה, ואומר אותם בזהירות המתבקשת: בביטול נספח ההסכם, שאמור היה להתחדש אוטומטית, פעלה ירדן בניגוד גמור לרוח ההסכם – וקבע זאת האדם הבקיא ביותר ברזי ההסכם, מי שנטל חלק בעיצובו, השופט העליון בדימוס אליקים רובינשטיין.

צבי האוזר: האופן שבו פועלת ירדן בעניין זה הוא לא רק פגיעה ברוח ההסכם, הוא גם פגיעה, כן, בכבוד הישראלי – ויש גם לנו כבוד – אך יותר מכול זו פגיעה באמון הציבור הישראלי, כי בהסכם שלום באזורינו שני הצדדים צריכים ליהנות מפירות השלום.

צבי האוזר: ייחודו של ההסכם עם ירדן הוא שגם בענייני אדמה – כן, בענייני אדמה – הוכח שאפשר להגיע להסדר שמכבד את שני הצדדים, והייתה לכך חשיבות קריטית באשר להסדרי העתיד באזור.

צבי האוזר: מרכיב זה קרס לנגד עינינוף, וכל מי שמאמין ברעיון השלום צריך להיות מוטרד היום.

יעקב מרגי: נא לסיים.

צבי האוזר: אני מסיים.

צבי האוזר: הסכם השלום בין ישראל לירדן משקף איזון אינטרסים בין המדינות.

צבי האוזר: ישראל צריכה לשמור על האינטרסים שלה בהסכם זה בכל האמצעים העומדים לרשותה, ברגישות, בנדיבות וגם בנחישות, בגזרים ולעיתים אף במקלות.

צבי האוזר: לאחר הכישלון הזה אנחנו חייבים לדון ולברר אם יש דרך לתקן בעתיד את העניין ואם אפשר לשוב למצב שהיה נהוג במשך חצי יובל.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה לא צריך להיות פומבי, ולכן אני כן אבקש להעבירו לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

צבי האוזר: הדברים הם חשובים, הם היסטוריים, הם אסטרטגיים, וזה המקום הנכון לדון בהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו – חבר הכנסת עמר בר לב.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום הזה אי-אפשר להפריד בין הדברים, ואנחנו מדברים במכלול על כישלון התפיסה המדינית והדרך המדינית של נתניהו.

ניצן הורוביץ: אנחנו רואים את הדוגמה לזה בפספוס, ההחמצה ההיסטורית, של אי-הארכת הסכם החכירה בנהריים וצופר ואובדן החכירה החקלאית בשטחים האלה – דבר שניתן היה למנוע אם ראש הממשלה היה מקדיש תשומת לב ליחסים עם ירדן – ואנחנו רואים את זה בהתלקחות הבלתי-פוסקת, בסבבים הבלתי-נגמרים בעזה.

ניצן הורוביץ: כל ההבטחות, פעם אחר פעם, של המבצעים והחיסולים והפעולות, ו"נביא שקט", ו"נרגיע", ו"נרתיע" – וכל פעולה כזאת רק מביאה אחריה עוד שובל של תגובות, ושל אש, ושל דם, ושל נפגעים בשני הצדדים והרבה מאוד נזק.

ניצן הורוביץ: וזה פשוט לא נגמר.

ניצן הורוביץ: וזה האיש, נתניהו, שמתגאה בהישגים מדיניים – "ליגה אחרת", הוא מגדיר את זה – כשכל המרחב סביבנו קורס בגלל המדיניות הזאת.

ניצן הורוביץ: הגיעה העת לממשלה ולראש ממשלה שבאמת ייקחו את הספינה שלנו לחוף מבטחים.

ניצן הורוביץ: זה אומר שימור הסכמי השלום שיש לנו עם מצרים ועם ירדן; התקדמות להסדרת העניין עם הפלסטינים, כולל עזה.

ניצן הורוביץ: עזה לא יכולה ולא תהיה מובלעת נפרדת, והפתרון בעזה – ואת זה מבינים גם אנשים שנמצאים בצד הזה של הבית – חייב בסופו של דבר להיות פתרון מדיני.

ניצן הורוביץ: באמצעים צבאיים, חיסולים, פעולות, סבבים כאלה ואחרים, לא פותרים את שורש הבעיה.

ניצן הורוביץ: ושורש הבעיה הוא הבעיה של הפלסטינים והיחסים שלהם איתנו.

ניצן הורוביץ: אנחנו מציינים עכשיו 25 שנה להסכם השלום עם ירדן, שהגיע בעקבות חתימת הסכם אוסלו.

ניצן הורוביץ: זאת הדרך שצריך ללכת בה.

ניצן הורוביץ: מזמן כבר היינו צריכים להיות אחרי ההשלמה של העניין, עם מדינה פלסטינית שכוללת את עזה, עם פיתוח כלכלי, עם הסדרה.

ניצן הורוביץ: ואגב, הדברים האלה זוכים לתמיכה גם סביב שולחן הממשלה, אך הם לא מיושמים, ואנחנו ממשיכים עם הראש בקיר הזה של הדם והאלימות שלא מביאים אותנו לשום מקום.

ניצן הורוביץ: ואם מישהו חושב שאפשר לנהל את היחסים הראויים עם הפלסטינים, ואפשר להמשיך בסבבים האלה עם עזה, וזה לא משפיע על ירדן וזה לא משפיע על המרחב, מקבל את התשובה בסיפור כזה כמו נהריים.

ניצן הורוביץ: אדוני, לפני כמה שבועות באתי לביקור.

ניצן הורוביץ: זה מקום שבקיבוצים מסביב – הרבה תומכים שלנו מעבדים שם.

ניצן הורוביץ: אגב, זה שטח שהוא בבעלות יהודית על הקרקע ממש, כן, עוד לפני קום המדינה – האזור ההיסטורי של תחנת הכוח של רוטנברג; היה שם יישוב שקראו לו תל אור.

ניצן הורוביץ: כל האזור הזה היה יכול להיות פנינה תיירותית – קראו לזה אפילו אי השלום – עם פרויקטים סביבתיים-חינוכיים לשני הצדדים.

ניצן הורוביץ: במקום זה הגבול נסגר, אנחנו מסתגרים, הם מסתגרים, וזאת ההחמצה.

יעקב מרגי: תודה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עמר בר לב, ולאחר מכן – חבר הכנסת עודד פורר.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: השבוע, 25 שנים לאחר חתימת הסכם השלום עם ירדן, מובלעת נהריים הושבה לירדן, ובתוך כמה חודשים תלך בעקבותיה גם מובלעת צופר.

עמר בר-לב: ואני שואל: האם הופתענו?

עמר בר-לב: לצערי, כלל לא.

עמר בר-לב: זהו עוד נזק של המדיניות חסרת האחריות של זה שמתרברב מעל לכל במה שהוא המדינאי הגדול מכולם, ראש הממשלה נתניהו.

עמר בר-לב: ואני רוצה להזכיר: בארבע השנים האחרונות פגע ראש הממשלה כמה פעמים בהסכם השלום עם ירדן ובכבודו של מלך ירדן: אירוע הצבת המגנומטרים בהר הבית, שעליו החליט הקבינט בניגוד להמלצת השב"כ והמשטרה, אירוע שבסופו נאלצה ישראל לחזור בה בבושת פנים מהחלטתה ולפרק את המגנומטרים; התמונה של אותו חיבוק חם שחיבק נתניהו את המאבטח הישראלי שהרג בשוגג אזרח ירדני – היה בכך, ואני לא מגזים, כמו יריקה בפרצופו של מלך ירדן; ולאחרונה – הכרזתו של נתניהו ערב הבחירות, ללא תיאום מוקדם או לפחות עדכון של שותפתנו האסטרטגית ירדן, שבכוונתו לספח את בקעת הירדן לאחר הבחירות.

עמר בר-לב: שנה שלמה הייתה לממשלת ישראל לשקם את הקשר עם ירדן, את הקשר האסטרטגי, אבל הקבינט והממשלה כשלו בזה.

עמר בר-לב: היום כולנו אחרי יממה קשה, שעדיין נמשכת, של רקטות הנורות אל עבר ישראל מעזה.

עמר בר-לב: את אותו מרצח, בהאא אבו אל-עטא, שלדברי הרמטכ"ל וראש השב"כ היה אחראי לרוב-רובן של ההתקפות כנגד ישראל בשנה וחצי האחרונות, היה צריך לחסל, ומזמן.

עמר בר-לב: אך הקבינט ההססן, שבראשו עומד ראש ממשלה מפוחד, נמנע מלעשות זאת באף אחד מ-500 הימים האחרונים, שבהם נורו מעל ל-1,500 רקטות על עוטף עזה, ולכן סימן השאלה שהצבתי אתמול על בחירת העיתוי הנוכחי עומד בעינו.

עמר בר-לב: אבל מהרגע שהחיסול בוצע, ולשמחתי המרובה – בהצלחה, נשאלת השאלה אם נתניהו מנצל הזדמנות זו למהלך אסטרטגי בדרום, או שיימשך היעדר המדיניות, שמלווה את ישראל כבר למעלה מעשור, כמו אותו משחק פינג-פונג בין הצדדים שבו תושבי הדרום הם הכדור הנחבט.

עמר בר-לב: חבריי חברי הכנסת, ודאי תשאלו אותי מה המהלך האסטרטגי האפשרי.

עמר בר-לב: ראשית, אני מציע להפסיק את ההכרזות ששמענו מראש הממשלה ואחרים שבסבב הנוכחי פנינו להכלה ושאין כוונה לחזור למדיניות החיסולים – כן, שמעתם אותי נכון; מדיניות זו מזכירה לי את המדיניות של אותו בריון שאומר: תחזיקו אותי, תחזיקו אותי – ובמקום זה להכריז מעל לכל במה על מדיניות של מקל וגזר לתושבי הרצועה, ובפרט לחמאס, שעיקרה הודעה ברורה וגלויה לחמאס שאם לא יצטרף לסבב האלים של הג'יהאד, ישראל תיישם מיידית סדרה של החלטות הומניטריות שכל תושבי הרצועה ייהנו מהן, אבל מצד שני, אם יצטרף למעגל האלימות, המקל שבו תכה ישראל את החמאס, ובעיקר אותו, יהיה נבוט גדול וכואב.

עמר בר-לב: בכך תציג ישראל מדיניות חדשה וגלויה שיש בה כדי להעמיק את החיץ בין החמאס לג'יהאד, ובכך תשיג לא רק הצלחה טקטית של חיסול רוצח מתועב, כי אם גם הישג אסטרטגי לביטחון מדינת ישראל.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

עמר בר-לב: אז כאשר ראש ממשלה הססן אינו מוביל מדיניות בדרום, מה הפלא שאינו מצליח לשמור ולשמר את פירותיו של הסכם השלום עם ירדן, שנחתם לפני 25 שנה?

עמר בר-לב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: חבריי השרים, חבריי חברי הכנסת, אולי אני אפתח דווקא את הדברים שלי בעניין הזה בשיר שבוודאי השר יריב לוין והשר חיים – חבר הכנסת חיים כץ – –

חיים כץ: השר לשעבר.

עודד פורר: בעזרת השם השר לעתיד, אני מאחל לך.

עודד פורר: – – והשר דודי אמסלם – שיר שכתב ז'בוטינסקי.

עודד פורר: הוא מוכר כ"שתי גדות לירדן", אבל נקרא בשם "שמאל הירדן".

יריב לוין: יש לך את זה בתרגום לערבית?

עודד פורר: "שתי ידיי לך הקדשתי, מולדת" – זה בית מתוך השיר, לא כל השיר.

עודד פורר: מי שירצה, אני בטוח שידע למצוא את המילים.

עודד פורר: "שתי ידיי לך הקדשתי, מולדת / שתי ידיי – למגל ומגן: / אך תשכח ימיני הבוגדת, / אם אשכח את שמאל הירדן! // שתי גדות לירדן: זו שלנו, זו גם כן!" ועכשיו אנחנו נמצאים במצב שגדה אחת שככה אפשרו לחקלאים הישראלים לעבד אותה – מאבדים אותה.

עודד פורר: והסיפור הוא, אדוני השר, פשוט הזנחה – פשוט הזנחה של ממשלה שבוודאי בשנים האחרונות, ואם אני אקח את השנים לקראת השלב הזה, שהיה ידוע לכולם – הרי התאריך ידוע – בארבע שנים האחרונות, שר החוץ שהיה אז – גם שר החוץ דהיום כבר לא מטפל בזה, אבל אני לא יכול לבוא אליו בטענות, אבל שר החוץ בשנים האחרונות לא טיפל בעניין הזה, אדוני השר לוין, לא במקלות ולא בגזרים.

עודד פורר: אפשר היה לעבוד מול הירדנים.

עודד פורר: יש לנו מספיק מנופי לחץ, יש לנו מספיק יכולות איך לפעול.

עודד פורר: זאת בדיוק שיטה של הזנחה – שיטה של הזנחה שבסוף פתאום מגלים ואומרים: אוי, פתאום זה קרה, פתאום התאריך הזה הגיע.

עודד פורר: ואני לא יכול שלא לנצל את הזמן שלי גם כדי לומר כמה מילים על המצב.

עודד פורר: אז ראשית, צריך לברך – צריך לברך סוף-סוף על ההחלטה לחסל את מי שהיה צריך, לעשות את אותו סיכול ממוקד, ולהגיד "שאפו".

עודד פורר: מוטב מאוחר מאשר אף פעם לא.

עודד פורר: אבל גם באותו עניין, אדוני השר, את הטיפול הזה, שכחלק ממנו היום יושבים מיליוני אנשים כן ליד הממ"ד, לא ליד הממ"ד, תלמידים נמצאים בבית, הורים לא הלכו לעבודה – הציבור הישראלי מוכן לספוג את זה.

עודד פורר: הציבור הישראלי הוא בעל עמידות בלתי רגילה, והוא מוכן לאפשר לממשלה שלו לנהל קרב ככל שצריך וככל שיידרש.

עודד פורר: אבל צריכה להיות מטרה בסוף לעניין הזה, וצריך להבין לאן הולכים ומה היעד.

עודד פורר: אבל אם היעד שמגדירים – כך שמעתי גם את ראש המטה הכללי וראש הממשלה אומרים – היעד הוא בסוף כדי שנוכל להגיע לאיזושהי הסדרה עם חמאס, זה לא יעד.

עודד פורר: זה לא יעד.

עודד פורר: אנחנו לא צריכים לשים את נפשנו ביד חמאס.

עודד פורר: מה זה הסדרה עם חמאס?

עודד פורר: זה אומר שאנחנו מסדירים לחמאס את האפשרות להמשיך ולאיים עלינו.

עודד פורר: ולכן, אדוני, אני רוצה לקרוא מכאן: תעשו את העבודה שצריך לעשות.

עודד פורר: תקבלו את מלוא הגיבוי מבחוץ ומבפנים.

עודד פורר: אל תושיבו את עם ישראל, מה שנקרא, על הגדר, בין הממ"ד לבין העבודה לבין הבית לבין הלימודים.

מאיר כהן: תודה רבה.

עודד פורר: תעשו את זה – אם אתם כבר מושיבים אותם – כדי לסכל את מה שצריך לסכל, ולא להזניח.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד לעמוד בלוח הזמנים.

מאיר כהן: אדוני השר.

מאיר כהן: הערתי גם לשרים.

מאיר כהן: נכון שאתם לא מוגבלים בזמן, אבל היו גם שרים שעלו והגיבו 30 דקות, וזה הרבה.

מאיר כהן: אתה לא תעשה את זה.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני קודם כול מוכרח לומר לך, להתוודות על משהו: זה ממש מזל שכמעט באופן קבוע ראש הממשלה מחזיק תיק, שניים, שלושה, כי אחרת אני לא הייתי יודע איך הדוכן הזה נראה.

יריב לוין: לצערי הרב אף אחד – לא בכנסות הקודמות, והינה, גם לא בכנסת הזאת – תיירות לא מעניינת איש.

יריב לוין: אז אנא מכם.

יריב לוין: לא, אני אומר ברצינות.

עודד פורר: אני מוכן לשאול אותך שאלות.

יריב לוין: בבקשה, נו, קדימה.

יריב לוין: רבותיי, אני אומר לכם באמת.

צבי האוזר: יש שר רציני – – –

יריב לוין: אני יכול להגיד לכם שבכנסת הקודמת – – –

מאיר כהן: רגע, לא מעניין עד כדי כך, אבל אנחנו יודעים שהשנה שעברה הייתה שנת שיא בתיירות במדינת ישראל.

יריב לוין: גם השנה יש.

יריב לוין: זהו, אני יכול לומר לכם שבקדנציה הקודמת הייתי צריך להתחנן בפני ועדת הכלכלה שתסכים להזמין אותי לדיון ביקורת על משרדי, כי גם זה לא קרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה הקשר של המצב הביטחוני לתיירות – – –

יריב לוין: אז קודם כול אני אנצל את ההזדמנות לומר שהשבוע, חרף המצב הביטחוני, אנחנו נקבל את התייר ה-4 מיליון שמגיע לישראל השנה.

יריב לוין: זה אומר שאנחנו השנה נשבור את השיא שהיה בשנה שעברה, של 4 מיליון ו-100,000, ונרשום עלייה בתוך שלוש שנים מ-2.9 מיליון לאזור ה-4.5 מיליון, אני מקווה, ככה שזאת ההזדמנות להודות לכל העוסקים בענף הזה ולהציע להתעניין בו יותר, כי המשקל שלו במשק, על כל ההיבטים, גם התעסוקתיים וגם האחרים, הוא משקל הולך וגדל.

יריב לוין: אני רוצה להתייחס לשאילתה ולומר כמה דברים לפני שאני אתייחס באופן נקודתי לעובדות.

יריב לוין: תראו, רבותיי, איך לומר את זה בעדינות?

יריב לוין: אני קצת מתקשה להתרשם מהזעקה.

יריב לוין: קודם כול, אני בטוח מתקשה להתרשם ממנה כשהיא מגיעה מהצד השמאלי של המפה הפוליטית – שבה, לצערי, חבר הכנסת האוזר, גם אתה נמצא עכשיו, וחבר הכנסת פורר בצעדי ענק דוהר לשם – משום שעם כל הכבוד – –

רויטל סויד: ומה רע בזה?

צבי האוזר: צריך לכייל את המצברים.

יריב לוין: – – עם כל הכבוד, עם כל הכבוד, מצד אחד לרוץ לבחירות עם מצע שצריך לעשות פשרות מדיניות גדולות ולחלק ולמסור חלקי מולדת בהיקפים ענקיים ואחר כך לבוא כאן להתלונן על איזה שטח חקלאי שאני חושב שהוא – – –

מיכאל ביטון: איפה, באיזה מצע זה כתוב?

יריב לוין: אתה מתנגד?

יריב לוין: אתה תומך בשלמות הארץ?

מיכאל ביטון: – – –

צבי האוזר: הפרוטוקול נרשם – – –

יריב לוין: חבר הכנסת ביטון – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת ביטון, אתה מאמץ את עמדתי שצריך לשמור על שלמות הארץ במלואה – – –

מיכאל ביטון: – – –

יריב לוין: תן לי לסיים, תן לי לסיים.

יריב לוין: אתה – אם לא היה קוטע אותי.

מיכאל ביטון: – – – אתם אלופי ההחזרות.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אוקיי, זהו.

מיכאל ביטון: – – –

יריב לוין: אז קודם כול, היושב-ראש יגן עליי.

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטון.

יריב לוין: אז אני אומר כמה דברים – – –

מאיר כהן: חבריא, לא כל פעם שיגידו "ימין", "שמאל", אתם תתייחסו ותכעסו.

מאיר כהן: תעזבו.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אז אני אומר כמה דברים.

יריב לוין: קודם כול, חבר הכנסת ביטון, אני אתקן לך את הטרמינולוגיה: לא החזרנו שום דבר.

יריב לוין: אתה יודע למה?

יריב לוין: כי אי-אפשר להחזיר מה ששייך לנו.

יריב לוין: לכל היותר אפשר לתת אותו.

יריב לוין: כבר עצם הטרמינולוגיה מעידה על קו המחשבה.

יריב לוין: שנית, אני אשמח לדעת – והאמן לי שאם תצהיר על כך כאן

יריב לוין: במליאה בהחלט נברך אותך – שאתה תומך בשלמות הארץ ומתנגד באופן מוחלט למסירת חלקי מולדת בכל מצב ובכל עניין.

דסטה גדי יברקן: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גדי.

מיכאל ביטון: – – – בר-אילן – – –

יריב לוין: שלישית – ואני מסכים עם חבר הכנסת האוזר שכל שטח, קטן ככל שיהיה, כל עץ וכל שעל הוא מאדמת ארץ ישראל וחובתנו לשמור עליו, והכאב על מסירת השטח הזה הוא כאב גדול מאוד.

יריב לוין: אבל צריך לומר בגילוי לב: זו לא איזו החלטה שמישהו קיבל היום ועשה מעשה של מסירת השטח הזה, אלא לצערי הרב, זאת תולדה של הסכם שנחתם אז; הסכם שהיו בו הרבה מאוד יתרונות אבל היו בצידו גם נקודות שאני באופן אישי, לו הייתי אז חבר כנסת, יכול להיות שגם לא הייתי תומך בו – אני לא יודע – כי אני מתנגד באופן עקבי למסירת חלקי מולדת, בין אם זה מטר או סנטימטר או כל שטח אחר.

דסטה גדי יברקן: – – –

יריב לוין: ואני אומר לכם יותר מזה: אני בעיקר מתנגד לריטואל שמנסים לפזר מסך עשן.

יריב לוין: מה עושים?

יריב לוין: אותו דבר גם קרה בהסכמי קמפ דייוויד, בנושא של טאבה; חותמים על הסכם ואומרים: שטח כזה או שטח אחר, בעוד 20 שנה, בעוד 25 שנה, בעוד 15 שנה – – –

צבי האוזר: כאן יש מקלות וגזרים.

צבי האוזר: כאן יכולתם לעשות משהו.

יריב לוין: חבר הכנסת האוזר, אני לא הפרעתי לך.

יריב לוין: אי-אפשר לנהל דיון בצורה הזאת.

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: ואני חושב – – –

מאיר כהן: חבריא, יש כאן מיעוט אנשים, ואני משתדל שלא להתערב ולא להתחיל להתנהג כמורה, אבל אל תפריעו.

מאיר כהן: אפשר להעיר, אבל שזה לא יהפוך להרגל.

מאיר כהן: הוא רוצה לענות – תנו לו לענות.

יריב לוין: אז אני אומר לכם, אני חושב שכל השיטה הזאת שבה פעם אחת קוראים לזה "בוררות בין-לאומית", כמו שהיה עם טאבה, ובפעם השנייה עושים איזה הסכם החכרה וכו' – כל הדברים האלה, סופם להסתיים תמיד באותה תוצאה: כשיגיע המועד השטח יועבר לצד השני.

יריב לוין: זה המצב.

צבי האוזר: יש חידוש אוטומטי בהסכם.

יריב לוין: זה המצב.

יריב לוין: רבותיי, אין חידוש אוטומטי, ואתם כולכם יודעים היטב את הדבר הזה.

יריב לוין: אני מציע לא להטעות את הציבור ולא להטעות אף אחד.

עמר בר-לב: מה עם הסכם חברון?

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חבר הכנסת בר לב, ואי-אפשר להימנע מזה – כי הרי ניצלת את הבמה הזאת פעם נוספת לדברים שהם גם לא נכונים וגם לא ראויים.

יריב לוין: וגם אם אתה חושב כך – – –

עמר בר-לב: אתה לא תגיד מה ראוי ומה לא, עם כל הכבוד.

יריב לוין: אני אומר לך מה דעתי.

יריב לוין: מותר לי?

יריב לוין: אני עוד זכאי לדעתי או שגם זה אסור לי ואני צריך להתיישר לפי דעתך?

עמר בר-לב: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת בר לב, תסלח לי, מכיוון שאני מכבד אותך אני לא אשתמש במילים הקשות שבהן היה ראוי לכנות את ההתנהגות הלא-ממלכתית – בלשון עדינה – שלך, עם הדברים שאמרת אתמול, ולצערי, אתה ממשיך וחוזר עליהם; דברים שאין להם שחר, הם לא נכונים.

עמר בר-לב: מה לעשות?

עמר בר-לב: מה שעובר בראש של כל אזרחי מדינת ישראל – – – צריך להגיד בקול.

יריב לוין: הם לא נכונים, אין להם בסיס, אין להם בסיס, והם דברים שאדם עם ניסיון כפי שיש לך במערכת הביטחון – –

עמר בר-לב: אדם עם ניסיון כמו שיש לי אומר שאפשר היה לחסל אותו לפני שנה והיה צריך לחסל אותו, ולא – –

יריב לוין: – – היית צריך לדעת היטב – – –

עמר בר-לב: – – ולא עשיתם את זה.

יריב לוין: חבר הכנסת בר לב, היית צריך לדעת היטב שהם לא נכונים – הם לא נכונים לא בצד הטקטי שלהם ולא בצד האסטרטגי שלהם, ומסיבות מובנות אני לא ארחיב.

עמר בר-לב: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת בר לב, זהו.

יריב לוין: אני לא ארחיב.

עמר בר-לב: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת בר לב, זהו.

מאיר כהן: אל תפריע לו יותר.

יריב לוין: רק אומר שאזרחי ישראל, למרות הדברים הלא-מכובדים והלא-ראויים האלה, יודעים היטב שההחלטה בעניין הזה, כמו בכל סוגיות הביטחון האחרות, התקבלה בשיקול דעת, בקור רוח ובאופן ענייני לחלוטין, ובמקרה הזה – גם בגיבוי מוחלט ועל דעת כל גורמי הביטחון באשר הם.

יריב לוין: אני חושב שהתוצאה הסופית היא תוצאה שצריך היה לברך עליה, וצריך בשעות האלה, שהן עדיין שעות מורכבות, דווקא להימנע מאמירת דברים מן הסוג הזה, שלא תורמים שום דבר.

יריב לוין: הם גם לא נכונים, ועלולים להתפרש בעיני הצד השני באופן שאתה לא מתכוון אליו, אבל אני חושב שאף אחד מאיתנו לא רוצה שכך נובן.

יריב לוין: מעבר לדברים האלה אני גם אולי אתייחס לצדדים הפורמליים יותר של העניין.

יריב לוין: ב-10 בנובמבר 2019 פג תוקפם, חבר הכנסת האוזר, של הנספחים להסכם השלום בין ישראל לירדן שבהם נקבעו ההסדרים המיוחדים עבור מובלעות צופר ונהריים, והאזורים הוכפפו לחוק הירדני.

יריב לוין: ישראל בהחלט מצירה על ההחלטה הירדנית – לא החלטה שלנו – להביא את ההסדרים המיוחדים לסיומם.

יריב לוין: הודעת ממלכת ירדן על החלטתה שלא להאריך את נספחי המובלעות צופר ונהריים התקבלה באוקטובר 2018.

יריב לוין: ההודעה שלהם – והם היו זכאים לכך, לפי ההסכם; הם לא הפרו את ההסכם בהיבט הזה – וזאת שנה בדיוק לפני פקיעת תוקף הנספחים הקובעים – –

צבי האוזר: זה כפוף להתייעצויות.

יריב לוין: תשמע עד הסוף.

יריב לוין: – – כי על הצד המחליט שלא להאריכם להודיע שנה קודם לכן על כוונתו באופן שיאפשר לצדדים להיכנס להתייעצויות היה ואחד הצדדים ירצה בכך.

יריב לוין: בעקבות ההחלטה, על פי הנחיית הדרג המדיני, ישראל אכן ביקשה להיכנס להתייעצויות עם הצד הירדני, דבר שלכולנו ברור שמעבר לפורמליות אין בו שום תועלת אמיתית.

צבי האוזר: אין מקלות ליחסים עם ירדן?

צבי האוזר: אי-אפשר לעשות שום דבר?

צבי האוזר: מה זה ככה?

יריב לוין: חבר הכנסת האוזר, אל תיתמם ואל תטעה.

יריב לוין: כי אתה הרי יודע טוב מאוד שאני עוד לא מכיר ולא פגשתי מנהיג ערבי שיודע להגיד: מגיע לי על פי הסכם או על פי כל דבר אחר לקבל שטח שבראייתי שייך למדינה שלי, ואני אוותר עליו לטובת מדינת ישראל.

יריב לוין: כשתמצא את המנהיג הזה – – –

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: כשתמצא את המנהיג הזה – בואו, רבותיי, אפשר לספר סיפורים כל הזמן.

יריב לוין: אין כזה וכנראה גם לא יהיה כזה.

יריב לוין: לכן, ברור שביום שחותמים על כך שהדבר הזה נתון להחלטתם, גם התוצאה הסופית היא תוצאה ברורה לחלוטין.

צבי האוזר: – – – לנהל את אותם דיונים בצורה יעילה.

יריב לוין: – – – אבל אני אומר שוב.

יריב לוין: אתה חוזר על מה שאמרת קודם.

צבי האוזר: – – – לא ברגע האחרון.

יריב לוין: אני מתרשם מהדבקות ומהדאגה שלכם לכל סנטימטר מאדמת ארץ ישראל.

יריב לוין: הלוואי שזה יבוא לידי ביטוי גם כאשר אנחנו – – –

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת האוזר – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן גינזבורג, אני מתחיל לקרוא לסדר.

יריב לוין: אתה לא יכול להחזיר את מה ששלך.

יריב לוין: אתה יכול לתת.

צבי האוזר: – – – אמר לטרומפ

צבי האוזר: לדור – – –

יריב לוין: אבל יש לי בשבילך הצעה, חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: הבנתי, חבר הכנסת האוזר.

יריב לוין: יש לי בשבילך הצעה.

יריב לוין: כמי שיושב היום בספסלי השמאל זאת הזדמנות טובה שנעשה שיתוף פעולה בעניין שלא צריכה להיות עליו מחלוקת בין ימין ושמאל ואמור להיות משותף לכלל חלקי הבית הזה – אני יכול לומר לכם שאני העליתי אותו כסעיף ראשון במה שהיו אמורות להיות שיחות משא ומתן עם כחול לבן כאשר הצוותים נפגשו – והוא שאין צורך להמתין להקמת ממשלה, ואין צורך לחכות: בואו נלך יחד ונביא לכאן מיידית את החוק לסיפוח הירדן וצפון ים המלח.

עודד פורר: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, מספיק כבר עם הדמגוגיה, באמת.

יריב לוין: הרי אתה יודע היטב – –

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: – – שההצעה הזאת – – –

צבי האוזר: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת האוזר, אני מבקש להפסיק להפריע.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לסיים את הסוגיה הזאת ולעבור הלאה.

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: תראה איך יישור הקו עם השמאל – איך זה עובד יפה.

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: אז בוא אני אגלה לך סוד: היה, חבר הכנסת האוזר – – –

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: אדוני, באמת זה ייקח 30 דקות בסוף.

מאיר כהן: כן, אני רואה שזה ייקח 30 דקות.

צבי האוזר: – – –

יריב לוין: בוא אני אספר לך משהו מדהים שאתה לא מכיר; הרי אתה בתקופה הזאת לא היית אפילו מזכיר הממשלה, לא ידעת שום דבר.

יריב לוין: היה פעם בארצות הברית נשיא, קראו לו ברק אובמה.

יריב לוין: הוא לא כל כך רצה שנעשה את הצעד הזה.

יריב לוין: וכשאתה, אדוני, היית מזכיר הממשלה, לא בטוח שאתה המלצת בפני ראש הממשלה שלמרות שהנשיא אובמה לא כל כך רוצה את הדבר הזה, בכל זאת אנחנו נעשה את זה, אז.

יריב לוין: אבל באמת זה נכון שאחרי הרבה מאוד עבודה והרבה מאוד שנים של מאבק שראש הממשלה ניהל, הוא הצליח לייצר את התנאים המדיניים שמאפשרים לעשות את זה עכשיו – – –

צבי האוזר: רק לפני שבוע, רק לפני חודש, טראמפ הגיע.

יריב לוין: בדרך היו עוד כמה דברים – – –

צבי האוזר: שלוש שנים היית יכול להביא את זה.

צבי האוזר: שלוש שנים הייתם יכולים להביא הצעת החוק על בקעת הירדן ולא הבאתם.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר ככה, נו.

מאיר כהן: צביקה, צביקה – – –

יריב לוין: אני כמובן גם לזה אענה לך – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת האוזר, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: אתה היוזם, אני לא רוצה להוציא אותך החוצה.

יריב לוין: גם לזה אענה לך.

יריב לוין: מה לעשות, הנשיא טראמפ, שהוא באמת ידיד אמת של מדינת ישראל, עדיין לא עובד אצלנו.

יריב לוין: הצלחנו לקבל ממנו, בתהליך מדורג ובמשא ומתן לא פשוט, הכרה בירושלים כבירת ישראל, העברה של השגרירות האמריקנית לירושלים – –

דסטה גדי יברקן: איראן גרעינית.

יריב לוין: – – הכרה בריבונות שלנו ברמת הגולן, כפי שאתה יודע את החשיבות של הדבר הזה, ועוד כמה דברים אחרים, אתה יודע, שאתה ואני מכירים ואין צורך לחזור עליהם כאן.

יריב לוין: והצלחנו עכשיו – נכון, לא קודם, אבל הצלחנו עכשיו להגיע למצב שיש לנו את הדבר הכל-כך חשוב הזה ביד, יכולת להעביר באופן מיידי, בלי שהות, בלי מגבלה, את הנושא של החלת הריבונות שלנו על בקעת הירדן וצפון ים המלח, ואני – – –

צבי האוזר: אז תעשו ממשלת אחדות ונעשה זאת, בבקשה.

יריב לוין: טוב, אדוני היושב-ראש, זה בלתי ניתן – – –

מאיר כהן: צבי האוזר.

יריב לוין: ולכן, חבר הכנסת האוזר, אני אומר לך שבעניין הזה לפחות בוא נשים את כל החשבונות בצד.

יריב לוין: בוא נלך ביחד ונעשה את זה מיידית.

יריב לוין: מיידית.

יריב לוין: עכשיו, מבחינתי בוא נביא את זה בשבוע הבא לכנסת, אם אתם רק תסכימו, כי אני ביקשתי, ועד עכשיו לא קיבלתי הסכמה.

צבי האוזר: יש רוב לזה.

יריב לוין: רגע.

יריב לוין: ואני אומר לך יותר מזה: בוא נביא את זה – – –

צבי האוזר: יש רוב.

יריב לוין: זה לא עניין של רוב ומיעוט, אנחנו צריכים הסכמה שלכם כדי להביא את זה, אתה מבין את זה לבד.

יריב לוין: בוא נביא את זה ביחד, בוא נעשה את זה.

יריב לוין: באמת, יש לפעמים דברים שצריכים להיות גדולים.

יריב לוין: יכול להיות שנצליח להקים ממשלה, יכול להיות שלא נצליח, אבל בוא, את הדבר הזה, שאני יודע שהוא קרוב לליבך – ואני לא אומר את זה בציניות, גם עם אני חולק על הדרך שבחרת בה – אני יודע שבעניין הזה אתה בעד ואתה תתמוך, אני בטוח.

יריב לוין: אין לי בכלל ספק, אני לא חושב שאתה צריך להוכיח את זה.

מאיר כהן: אדוני, אם אפשר לקצר, אני אודה לך.

יריב לוין: ולכן אני אומר לך, באמת: בוא – תהיה ממשלה, נקים ממשלה, נצליח, תלכו לממשלת מיעוט – לא יודע מה יקרה פה בסוף, אבל בוא, את הדבר הכל-כך חשוב הזה לביטחון ישראל – ולכן אני מרשה לעצמי לדבר עליו היום, כי זה דבר שהוא חיוני לביטחון ישראל, מעבר לכל דבר – בוא נעשה את זה.

יריב לוין: ואם אתה יודע להוביל את זה מהצד שלך ולהביא את ההסכמה הזאת, שנלך למהלך הזה ביחד כמהלך משותף.

יריב לוין: הינה, אני אומר לך, נעשה כאן דבר ענק, אפילו אם חס וחלילה כהונת הכנסת הזה תהיה קצרה ממה שאנחנו מקווים.

יריב לוין: ואני אומר שוב: אני עומד לרשותך לכל שיתוף פעולה בעניין הזה, עד כמה שניתן.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: אני רק אשלים.

יריב לוין: בעקבות ההחלטה, ועל פי הנחיות הדרג המדיני, ישראל ביקשה להיכנס להתייעצויות עם הצד הירדני.

יריב לוין: צוות ישראלי שהוקם לעניין הזה הובל על ידי משרד החוץ, וכלל נציגי מל"ל ומערכת הביטחון.

יריב לוין: המטרה הייתה לנסות לבחון אפשרות להאריך את תוקף הנספחים במתכונת כזאת או אחרת.

יריב לוין: למרבה הצער, ובאופן לא מפתיע, לא היה אפשר להגיע להסכמות עם הצד הירדני, שדבק בהחלטתו לא להאריך את הנספחים ולהשיב, בראייתו, את המובלעת לידיו בתום 25 שנה.

יריב לוין: עם זאת, יצוין כי בנוגע למובלעת נהריים, ממשלת ירדן תמשיך לכבד את זכויות הקניין הפרטיות שבבעלות ישראלים בנהריים, כפי שנקבע גם בהסכם השלום.

יריב לוין: אשר לצופר, ממשלת ירדן תאפשר לחקלאים הישראלים לקטוף את אשר שתלו במובלעת טרם פקיעת תוקפם של ההסדרים המיוחדים.

יריב לוין: מיותר לומר שאנחנו רואים חשיבות עליונה בשימור וחיזוק היחסים עם ממלכת ירדן.

יריב לוין: מדובר ביחסים אסטרטגיים ועדינים שאנחנו משתדלים שלא לפגוע בהם.

יריב לוין: נמשיך בשיתוף הפעולה הביטחוני בין המדינות לנוכח האתגרים הרבים, שלא מעטים מהם משותפים לנו.

יריב לוין: במקביל, ננסה להגיע להסכמות בשורה של סוגיות שפתוחות בינינו – ויש הרבה מאוד נושאים כאלה, גם בתחום המדיני, גם הכלכלי, וגם סוגיות אזרחיות דוגמת נושא השטחים החקלאיים.

יריב לוין: ואני אומר שוב: צריך יהיה ללמוד לקח מהדבר הזה לעתיד.

מאיר כהן: להסכמי השלום הבאים.

יריב לוין: הלוואי שיהיו.

יריב לוין: אני רק אומר שכדאי מאוד מאוד שלא נמהר למסור חלקי מולדת, לא בתנאים כאלה ולא בתנאים אחרים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: אם כן, המציעים, אתם רוצים המשך דיון או נסתפק בזה?

מיכאל ביטון: יש למציעים שאלת המשך, השר.

צבי האוזר: חוץ וביטחון.

מאיר כהן: חוץ וביטחון, אוקיי.

מאיר כהן: אז אנחנו נעשה הצבעה, ולאחר מכן – – –

קריאה: יש עמדות נוספות.

מאיר כהן: כמה עמדות נוספות יש?

מאיר כהן: מיכאל ביטון ומשה אבוטבול.

מאיר כהן: אוקיי, בבקשה, דקה לכל אחד.

מאיר כהן: תיגשו למיקרופונים.

מאיר כהן: אדוני משה אבוטבול, בבקשה.

מאיר כהן: אה, מיכאל ביטון.

מאיר כהן: משה אבוטבול, אתה היית ראשון, אבל הם מוותרים, זה בסדר.

מאיר כהן: בבקשה, מיכאל.

מיכאל ביטון: השר לוין, החלום שלך התגשם: השאלה מתמקדת במשרד התיירות.

מיכאל ביטון: אני חייב לציין אותך לשבח, גם שהיית שר היית נגיש וענייני.

מאיר כהן: חבריא, בעמדה נוספת – – –

מיכאל ביטון: עכשיו נופלים טילים והביטולים של הלינות מגיעים גם לירוחם, כי התיירן מחוץ לארץ – או המקומי – שומע "טילים בנגב" והוא מבטל בירוחם.

מיכאל ביטון: עשינו כמה עשרות צימרים, גסטהאוס, בית מלון – שהיית מעורב – והם נפגעים.

מיכאל ביטון: האם יש פתרון למקום כמו ירוחם באירועים האלה, שהיזמים שם נפגעים בהזמנות?

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבריא, אני רוצה להזכיר שעמדה נוספת, ראוי שהיא תהיה בנושא, כי אין אפשרות להשיב, לכן אנחנו מקפידים על זה.

מאיר כהן: תודה רבה, מיכאל.

מאיר כהן: אדוני משה אבוטבול, אני מבקש להזכירך: בנושא של השאילתה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: רק בנושא הזה.

משה אבוטבול: אני רק רוצה להזכיר: דובר על הנושא של ההסכם עם ירדן.

משה אבוטבול: אסור לנו לשכוח עוד דבר, וגם זה חלק מהחיים שלנו: את אותו רצח שפל שהיה שם באי השלום נהריים.

משה אבוטבול: שם אותו מחבל רצח שבע נערות מהעיר בית שמש, שאפילו לא סיימו את כיתה ח'.

משה אבוטבול: אני רוצה, ולו רק למען ההיסטוריה, שלא נשכח את זה; למען ידעו דורותיכם את אותם שמות של אותן בנות שנרצחו שם: נטלי, עדי, שירי, קרן, סיון, נירית ויעלה.

משה אבוטבול: כל אלו בנות מבית שמש שנרצחו שם.

משה אבוטבול: הכאב הגדול – מעבר לנושא של המובלעת, כי המובלעת כוללת את האזור הירדני ולא כוללת את גבעת הפרחים, שמטפחת אותה האישה היקרה גב' שמעוני לעילוי נשמת בנה איל, שהוא חייל שהיה שם.

משה אבוטבול: מעבר לזה, אני רק רוצה לומר שהכאב הגדול שלנו – אסור לשכוח שממשלת ירדן שחררה את אותו מרצח בסעיף שהוא משוגע.

משה אבוטבול: אז אני באמת לא מבין: אם משוגעים, למה משחררים להסתובב ברחובות?

משה אבוטבול: אסור היה לעשות את הדבר הזה.

משה אבוטבול: זה פגע בכל המשפחות, פגע בנו.

משה אבוטבול: אני כראש עיר שלחתי מכתב חריף לשגריר ירדן – בזמנו, כשהייתי ראש העיר בית שמש.

משה אבוטבול: אני חושב שזה פשע מאוד גדול שאותו רוצח של שבע הבנות מסתובב חופשי.

משה אבוטבול: לא נשכח ולא נסלח.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו נערוך הצבעה.

מאיר כהן: מי שמצביע בעד – זאת אומרת לשלוח את ההצעה להמשך דיון.

מיכאל ביטון: רגע, השר לא משיב על השאלה שלי?

מאיר כהן: לא, לא, לא.

מאיר כהן: ההצעה היא המשך דיון בוועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: הצבעה.

מאיר כהן: מי שמצביע בעד, תומך בהמשך דיון בחוץ וביטחון, ומי שנגד – להוריד מסדר-היום.

מאיר כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 17 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, המשך דיון בוועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני השר.

מאיר כהן: << הלסי >> הפסקת ההשתלמויות למורים במשרד החינוך תפגע באיכות החינוך של תלמידי ישראל << הלסי >>

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה דחופה לסדר-היום בנושא: הפסקת ההשתלמויות למורים במשרד החינוך תפגע באיכות החינוך של תלמידי ישראל, מס' 125.

מאיר כהן: יעלה ויבוא המציע, חבר הכנסת מיכאל ביטון.

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטון, בבקשה.

מיכאל ביטון: כבוד היושב-ראש, תדמיין שאת ההודעה הבאה פקיד ממשרד הביטחון שולח לכל מפקדי האוגדות בצה"ל: הריני להודיעכם כי החל מהיום יתבטלו כל ימי המילואים בשל היעדר תקציב למדינת ישראל.

מיכאל ביטון: אופס, פתאום מבצע בעזה.

מיכאל ביטון: זה מה שקרה בהשתלמויות למורים.

מיכאל ביטון: יושבת עינת רום, ראש האגף להכשרה והשתלמויות של מורים, ומודיעה באופן שרירותי לפני שבוע על ביטול כלל ההשתלמויות.

מיכאל ביטון: אותם מורים שאנחנו מעלים על נס – אתה היית מנהל בית ספר, אדוני היושב-ראש – אנחנו יודעים שמורה נשחק, וצריך השראה, ורוצה העמקה, ורוצה להתאוורר.

מיכאל ביטון: אנחנו יודעים שההשתלמויות פוגעות בהכנסה שלו: אם הוא לא עושה השתלמות, הוא לא מקבל גמול השתלמות, ואז הוא לא מקבל משכורת טובה יותר.

מיכאל ביטון: וככה הודיעו באופן שרירותי.

מיכאל ביטון: אבל מה הבשורה?

מיכאל ביטון: שנעשו כמה דברים – תנועת מלקחיים יפה: יושבת-ראש הסתדרות המורים יפה בן דוד פעלה מיידית, אנחנו בכנסת הבאנו הצעה דחופה לסדר-היום ואתם בנשיאות אישרתם, וזה הגיע לתקשורת ונהיו כמה כתבות.

מיכאל ביטון: ובאמת, בתוך ימים ספורים יצא מכתב מתקן מהמשרד: מצאנו כמה שקלים – ההשתלמויות לא יבוטלו.

מיכאל ביטון: כיוון שיש בשורה, אז לא נאריך, אבל נגיד: א.

מיכאל ביטון: למה לעשות דברים כאלה שפוגעים במורים?

מיכאל ביטון: ב.

מיכאל ביטון: זאת החלטה של שר, זו לא החלטה של אף אחד אחר, והוא צריך לקבל החלטה כזאת, וגם בימים כאלה לא פוגעים במורים.

מיכאל ביטון: הם יקרים לליבנו.

מיכאל ביטון: ואני באמת רוצה לומר שלמרות שעבודתנו כאן נראית לפעמים לא רלוונטית ולא משפיעה, הפעם הייתה נקודה שהעלינו נושא והוא טופל בתוך שבוע.

מיכאל ביטון: גם כשצריך להגיד מילה טובה למשרד ולשר ולסגן אז אומרים מילה טובה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני סגן השר, בבקשה.

מאיר כהן: היות שבא לציון גואל, אז אנחנו נקצר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע, חבר הכנסת ביטון, משרד החינוך מפעיל בכל שנת לימודים כ-14,000 קורסים לפיתוח מקצועי לעובדי הוראה.

מאיר פרוש: השנה, בשל העובדה שהתעכבו העודפים המחויבים באוצר – אני מתאר לעצמי שכבר למדת בחצי השנה האחרונה מה זה עודפים מחויבים – נקלענו למצב שבו לא קיבלנו אישור להפעיל קורסים המבוצעים על ידי מבצעים פדגוגיים.

מאיר פרוש: משמעות הדבר הייתה שכ-60% מהקורסים הללו החלו ופעלו, ו-40% נדחו עד לאישור החשב הכללי.

מאיר פרוש: ב-10 בנובמבר 2019 ניתנו כל האישורים הנדרשים, והחל מיום ב' השבוע, 11 בנובמבר 2019, כל הקורסים מבוצעים כמתוכנן.

מאיר פרוש: לידיעה: סך התקציב לפיתוח מקצועי הוא כ-115 מיליון ש"ח.

מאיר פרוש: אמרתי ש-60% מהקורסים החלו לפעול לאחר החגים.

מאיר פרוש: 40% עוכבו בשבועיים וחצי בגלל הסוגיה התקציבית, ומדובר ב-45 מיליון ש"ח שהוחרגו עד לקבלת כספי העודפים המחויבים.

מאיר פרוש: אני מבקש למסור שלוש דוגמאות של קורסים: קהילות מקצועיות במתמטיקה עם אוניברסיטת חיפה; הכשרת רכזים פדגוגיים עם האוניברסיטה הפתוחה; תוכנית התנ"ך החדשה.

מאיר פרוש: עוכבו בפועל כ-5,000 השתלמויות לפיתוח מקצועי, וכמו שאמרתי קודם, הסיפור מאחורינו – הכול שוחרר והחל לפעול.

מאיר פרוש: אני מבקש מעל במת הכנסת לומר את הימים: הודעת העצירה נשלחה ב-23 באוקטובר 2019, ופחות מ-20 יום לאחר מכן הכול שוחרר – כמו שאמרתי, ביום 11 בנובמבר 2019.

מיכאל ביטון: כי הביאו את זה לסדר-היום הציבורי.

מאיר פרוש: מה העבירו?

מיכאל ביטון: זו מהירות תגובה יפה בהמשך לפעילות ציבורית.

מאיר פרוש: כן כן, כולנו יודעים.

מאיר פרוש: הכול בא מפעילות ציבורית.

מאיר פרוש: לפעמים אתה אומר: קצת קצת משנים פה, אבל לפעמים זה גם מעניין ולפעמים גם מועילים.

מאיר פרוש: לשאלה מדוע חלק החלו והשאר לא, הדבר היה תלוי בהתקשרויות שבגינן היה צורך לקבל אישור מהאוצר.

מאיר פרוש: אבל סוף טוב הכול טוב, ואני שמח על כך שגם אתה שמח, וכולנו שמחים, ובא לציון גואל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר פרוש: ונאמר אמן.

מאיר כהן: ונאמר אמן.

מאיר כהן: דעה נוספת – חבר הכנסת ג'בארין, דקה.

יוסף ג'בארין: כמובן, כבוד סגן השר, שיש לברך על החזרת ההשתלמויות, אבל מה שבטוח הוא שצריך לחשוב איך מרחיבים את ההשתלמויות הללו, מרחיבים את התקציב שעומד לקידום מעמד המורים.

יוסף ג'בארין: הרחבת ההשתלמויות, אני חושב שהיא דרך מאוד חשובה ואולי כמעט היחידה לשמור על האנרגיה של המורים ועל רמת מעורבות מקצועית שנמשכת עם הזמן.

יוסף ג'בארין: אז אני מקווה שסגן השר ישקול את הדרישה התקציבית הזאת בעתיד, בגלל חשיבות הנושא.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו לא ניגשים להצבעה, כי הנושא נפתר, ואנחנו נעבור להצעה לסדר-היום הבאה.

מאיר פרוש: לא נקיים על זה הצבעה בין קואליציה לאופוזיציה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני סגן השר.

מאיר כהן: << הלסי >>המצב הקשה של מערך בריאות הנפש בישראל << הלסי >>

מאיר כהן: הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: המצב הקשה של מערך בריאות הנפש בישראל, מס' 134, 143 ו-150.

מאיר כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

מאיר כהן: סגן שר הבריאות נמצא כאן לענות בשם הממשלה.

מאיר כהן: שוב, אני מבקש להקפיד על שלוש דקות לכל נואם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, חבריי חברי הכנסת, מערך בריאות הנפש בישראל מצוי כיום במשבר עמוק אשר נובע ממחסור במשאבים וממחסור בתקינה.

משה ארבל: ממש לאחרונה פורסמה כתבה בדה-מרקר שהיה בה כדי לזעזע כל בן אנוש, שבה נראים שני חולים, לוקים בנפשם, מאושפזים במיטה אחת.

משה ארבל: מערך בריאות הנפש בישראל פועל בתנאים לא פשוטים, בתנאים של מחסור כרוני ברופאים פסיכיאטריים ובכוח אדם סיעודי ומחסור במיטות אשפוז.

משה ארבל: התנאים הקשים פוגעים כמובן בראש ובראשונה בחולים וביעילות הטיפול במצבם ובבני משפחתם המסורים שרואים את מצב קרוביהם, אך הם פוגעים גם בכוח האדם הפסיכיאטרי ובמוטיבציה של אנשי מקצוע אחרים להיקלט בתחום זה.

משה ארבל: כך נוצר כדור שלג של מחסור קיים אשר גורר מחסור עתידי.

משה ארבל: כפי שאתם ודאי זוכרים, חבריי חברי הכנסת, בשנים האחרונות הייתה מגמה ברוכה של צמצום בשימוש בקשירות כפויות במוסדות בריאות הנפש, חלקה כתוצאה מחשיפה תקשורתית ולחץ ציבורי, וכמובן ממדיניות סגן השר – ועל כך הוא ראוי לשבח.

משה ארבל: טוב שזה המצב והכיוון שאליו הולכים מוסדות בריאות הנפש.

משה ארבל: אולם הצד השני של המטבע הוא שהמוסדות לבריאות הנפש דורשים כוח אדם מספיק לטפל בחולים, ללא שימוש יתר באמצעים חריגים, כדי להגן על שלומם של החולים.

משה ארבל: הרפורמה מיולי 2015, אשר נועדה להעביר את מרכז הטיפול בבריאות הנפש לקהילה וממשרד הבריאות לקופות החולים, החלה תהליך נכון, תהליך שהגביר את נגישות הטיפול, הפחית את הסטיגמה הכרוכה בו והגיעה לאוכלוסיות חדשות שנזקקו לטיפול ולא קיבלו טיפול הולם עד לרפורמה, ובהן אוכלוסיות פריפריאליות.

משה ארבל: צריך להבין כי לצד גידול במספר הפונים ובדרישה לטיפול נפשי עולה גם הצורך בהגדלת כוח האדם, אחרת אנו מגיעים לתורים ארוכים ולאוכלוסייה נזקקת שלא מקבלת את הטיפול הדרוש לה.

משה ארבל: המצב כיום, מכובדי סגן השר, מנוגד בתכלית לערכי יסוד של כבוד האדם.

משה ארבל: הוא איננו אנושי ולא חוקתי, לטעמי.

משה ארבל: בתי החולים – מלבד המחלקות המשופצות, שאותם מראים לך בזמן סיורים רשמיים – סובלים מהזנחה וצחנה נוראית, ממקקים ומתנאים ירודים ומחוסר יכולת לשוחח עם איש צוות.

משה ארבל: בעיניי, לא פחות חמורה מהתמונה הקשה של שני מאושפזים במיטה אחת היא התופעה הקשה מאוד שאין שעות צוות.

משה ארבל: דיברתי ושוחחתי עם רופאים פסיכיאטרים; אין להם זמן לשוחח עם המטופלים שחייבים לדבר עם אנשים.

משה ארבל: הם ממש כמו בצינוק.

משה ארבל: מבחינת המספרים, לפי דוח מדגם שערך משרד הבריאות, נכון ל-2018 משך ההמתנה לריאיון אבחוני או לתור לפסיכיאטר בקופות החולים אורך בין שבועיים לשמונה שבועות למבוגרים, ושבועיים עד 16 שבועות לילדים ונוער.

משה ארבל: משך ההמתנה בין הריאיון האבחוני לתחילת הטיפול נע בין חודש ל-52 שבועות.

משה ארבל: עבור מבוגרים וילדים זמן ההמתנה הממוצע לרופא הוא 40 יום, ולפסיכותרפיה – 150 יום.

משה ארבל: לשם השוואה, על פי הדוח, זמן ההמתנה בעולם עומד על 14 יום עד 30 יום לרופא בבריאות הנפש ועל 28 עד 42 יום לפסיכותרפיה.

משה ארבל: אני יודע עד כמה אתה עושה מאמצים רבים מאוד לטובת התקצוב, והטיפול בנושאים הללו.

משה ארבל: חשוב מאוד להעלות את הנושא הזה לסדר-היום, וכן להמשיך מעקב בוועדת הכספים – לטעמי, אם יורשה לי – ואבקש על כן להעביר את הדיון בנושא לוועדת הכספים של הכנסת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

משה ארבל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: אני מבקש להחזיר את חבר הכנסת טיבי לאולם.

מאיר כהן: הוא הוצא מהאולם – – –

קריאה: למה?

מאיר כהן: אתה שואל למה?

נפתלי בנט: – – –

קריאה: לא נורא.

קריאה: הוא חבר כנסת, אבל רופא.

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: הסכם קואליציוני חדש?

נפתלי בנט: – – – לא הרגשנו בחסרונו – – –

מאיר כהן: שר התחבורה, אנשים עומדים בפקקים, ואתה יושב פה ומדבר בטלפון?

מאיר כהן: תגיד לי.

מאיר כהן: בבקשה, המציע השני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני משה ארבל.

מאיר כהן: יוסף ג'בארין, בבקשה, כבודו.

דוד ביטן: – – – אם הייתי יודע שיש – – – לא הייתי – – –

מאיר כהן: דוד, אנחנו תכף נעשה טקס.

דוד ביטן: איך?

מאיר כהן: תכף יהיה טקס.

דוד ביטן: תעשה הפסקת אוכל רגע, לפני – – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני מודה תחילה לחברי חבר הכנסת משה ארבל על הצגה מאוד מפורטת ומקצועית של הנושא הכאוב הזה.

מאיר כהן: נכון.

יוסף ג'בארין: אני שמח שסגן השר יושב ומקשיב, שכן מי שראה את הכתבה של רוני לינדר מלפני שבועיים בדה-מרקר פשוט רק מזדעזע.

יוסף ג'בארין: כתבה כזאת ועדותו של יו"ר ארגון הרופאים עובדי המדינה ד"ר זאב פלדמן על מה שראה במחלקות הפסיכיאטריות בבתי החולים – תמונת המצב הזאת צריכה לטלטל את המערכת.

יוסף ג'בארין: מישהו באמת יכול לחשוב שבתחילת המאה ה-21 אפשר למצוא שני מטופלים ששוכבים במיטה אחת?

יוסף ג'בארין: עד כדי כך הזלזול בכבוד המטופלים, ברמת השירותים שהם אמורים לקבל?

יוסף ג'בארין: טענות של מחסור תקציבי אינן יכולות לעמוד אל מול המצב הקשה בתחום של בריאות הנפש.

יוסף ג'בארין: היום אנחנו ארבע שנים אחרי הרפורמות.

יוסף ג'בארין: מסתבר שהרפורמות לא השיגו את יעדן, ולצערי המצב עדיין הולך ומידרדר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להוסיף על דבריו של חברי משה ארבל שהמצב חמור במיוחד וגרוע יותר בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: עד כמה שהתמונה שהוא צייר עגומה באופן כללי, המצב חמור שבעתיים בכל מה שקשור למטופלים ולנזקקים לטיפול ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: מספיק לומר שבקרב הפסיכיאטרים רק 2%, 2% מהפסיכיאטרים הם מהחברה הערבית, והם אמורים לטפל באוכלוסייה שייצוגה בקרב האוכלוסייה הנזקקת הוא יותר מ-20%.

יוסף ג'בארין: זה כשלעצמו יכול ללמד על הצורך בהתערבות משמעותית, מהותית וחיונית של המשרד כדי לקדם את השירותים הללו ולתת מענה ראוי בשירותים.

יוסף ג'בארין: אני גם נחשפתי, כבוד סגן השר, לבעיה של משכורות נמוכות בתחום הזה, בתחום של הפסיכיאטריה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יוסף ג'בארין: לכן, גם הבנתי שהיום סטודנטים לא רוצים להתמחות בתחום הזה, כי הם יודעים שהעתיד הכלכלי שלהם לא כל כך מזהיר.

יוסף ג'בארין: גם זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: נעשה הפסקה מתודית.

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן, סגן היושב-ראש, מרגע זה יהיה יושב-ראש תורן זאת הפעם הראשונה, יושב-ראש הישיבה, ואנחנו מקבלים אותו בברכה.

דוד ביטן: אין חיבוקים?

מאיר כהן: אנחנו נחבק אותך כאן שניים-שניים.

מאיר כהן: סליחה, גדי, שנייה.

דוד ביטן: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: ידעתי שבאת לשמוע אותי.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

דוד ביטן: בית המשפט!

דסטה גדי יברקן: – – שותפיי לבקשה להצעה הדחופה בעניין הזה נתנו כבר את הפרטים ואת הנתונים, אז אני אפסח על העניין הזה כדי לא להאריך ולא לבזבז את הזמן.

דסטה גדי יברקן: יחד עם זאת, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מחלקות הפסיכיאטריה במערכת הבריאות הן בקטסטרופה שאין לתאר, כבר אמרנו.

דסטה גדי יברקן: הייתי רוצה להיכנס טיפה למספרים, כדי שנבין במה מדובר.

דסטה גדי יברקן: המחסור ברופאים פסיכיאטרים במקומות הללו הוא משווע.

דסטה גדי יברקן: בבאר יעקב חסרים 20 רופאים; בכפר שאול חסרים שישה רופאים; בבאר שבע – 12 רופאים; באברבנאל – עשרה רופאים; במזור – עשרה רופאים; במעלה הכרמל – עשרה רופאים; בלב השרון – עשרה.

דסטה גדי יברקן: בסך הכול 70 רופאים פסיכיאטרים חסרים בבתי החולים.

דסטה גדי יברקן: זאת אומרת שהמטופלים שאמורים לקבל סיוע ואת הטיפול הרפואי הנדרש בבתי החולים הללו – התקינה שלהם לא מלאה ואפילו רחוקה מזה.

דסטה גדי יברקן: ב-2015 עברה רפורמה במשרד הבריאות.

דסטה גדי יברקן: אדוני סגן השר, הרפורמה הזאת מבורכת, אך יש בה הרבה תקלות, ואני מניח שגם משרד הבריאות יודע את זה.

דסטה גדי יברקן: ברפורמה הזאת הוספה תוספת תקציבית של 600 מיליון שקלים לקופות החולים כדי שייקחו את האחריות עליהם בנושא הפסיכיאטריה – מה שהיה אמור בכלל לצמצם את התור, ועשה את ההפך.

דסטה גדי יברקן: עוד אפקט של הרפורמה הוביל לכך שיותר ויותר רופאים פסיכיאטרים מעדיפים לעבוד בקופות החולים, וזה מוביל לכך שהמחסור באותם רופאים בבתי החולים הממשלתיים הולך וגדל.

דסטה גדי יברקן: כיום לא רק שהפסיקו את המענקים לרופאים שבוחרים בתחום בריאות הנפש, גם אלו שכן בוחרים להתמחות בתחום ברגע מסוים, את ההתמחות שלהם, הם מייד עוברים לקופות החולים.

דסטה גדי יברקן: נכון לשנת 2018, על פי דוח המתבסס על מדגם משרד הבריאות, זמן ההמתנה לאבחון – כבר דובר על זה, השעות – אנחנו רחוקים ממדינות ה-OECD, שאנחנו כל כך מתגאים להזכיר בחלק מהנתונים שאנחנו טובים, ובחלקם פחות; במקרה הזה אנחנו מפגרים.

דסטה גדי יברקן: דבר שמאוד חורה לי בנושא הזה של בריאות הנפש הוא שיש המון אנשים שבכלל לא אמורים להיות במחלקות האלה והם הגיעו לבריאות הנפש.

דסטה גדי יברקן: האבחנה של הרופאים או של המחלקות שאומרים מי זקוק לטיפול נפשי צריכה להיבדק.

דסטה גדי יברקן: יש המון אזרחים שמגיעים לטיפול ומוצאים את עצמם במחלקות לבריאות הנפש.

דסטה גדי יברקן: זה בעיקר במגזר העולים, יכול להיות מקשיי שפה, אבל כמה אפשר לתרץ בעניין הזה של שפה, ולקחת אנשים שאמורים לקבל טיפול רפואי ולהמליץ להם שהם צריכים להיות במחלקה סגורה?

דסטה גדי יברקן: לא רק במגזר העולים אלא בכלל, אצל שאר האזרחים במדינה, יש חבר'ה, נערים ונערות, שאמורים להיות במרכזי חוסן, והמערכת באופן כמעט אוטומטי, אדוני היושב-ראש, מעבירה אותם למחלקות פסיכיאטריות.

דסטה גדי יברקן: האנשים האלה באו לקבל עזרה והפכו אותם לפגועי נפש כשהם לא.

דסטה גדי יברקן: הגיע אליי סיפור מזעזע לפני חודש.

דסטה גדי יברקן: ראינו נערה שצרכה סמים ודרדרו אותה עד לרמה שהיא כבר נפטרה.

דסטה גדי יברקן: יכולנו למנוע את המוות הזה, ואנחנו יכולים למנוע את המוות הבא.

דוד ביטן: גדי, לסיים.

דסטה גדי יברקן: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, במשפט הבא.

דסטה גדי יברקן: בחורה בשם מיקה – שם בדוי – הייתה צריכה להיות בחוסן, ומשום מה העבירו אותה למחלקה לפגועי נפש, מחלקת הבריאות.

דסטה גדי יברקן: היא כותבת כך ומתחננת בהודעה מוקלטת ששלחה למדריכה שלה: את לא מבינה, אני מה זה בבאסה.

דסטה גדי יברקן: בא לי לבכות, בא לי למות – זה מה שבא לי לעשות עכשיו.

דסטה גדי יברקן: תקשיבי, אני הייתי בריאיון במסגרת מסוימת – זו מסגרת שלא כל כך מתאימה לי.

דסטה גדי יברקן: אני עכשיו הייתי במסגרת אחרת – גם זו מסגרת שלא מתאימה לי.

דסטה גדי יברקן: אני כל כך מיואשת, כל כך מיואשת.

דסטה גדי יברקן: הבחורה הזאת, היא יכולה למצוא את עצמה מתה רק בגלל אבחון לקוי של מסגרות לא נכונות.

דסטה גדי יברקן: המערכת הזאת צריכה לעשות restart ולהתחיל לדאוג לאזרחים שהם באמת בחצר האחורית של כולנו ושל המדינה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שסגן השר – אני בטוח שכוונותיו ומעשיו טובים, אבל הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות; כבר אמרו את זה.

דסטה גדי יברקן: תודה.

דוד ביטן: תודה, גדי.

דוד ביטן: מנכ"ל הכנסת, תגיד לטלוויזיה קצת לצלם את היושב-ראש, בחייך.

דוד ביטן: אני לא רואה, לא עוברים אליי.

דוד ביטן: כן, סגן השר, בבקשה.

דוד ביטן: יש פה ערוץ 99 – אין, לא רואים אותי.

דוד ביטן: אה, הינה, עכשיו מראים אותי.

קריאה: – – –

דוד ביטן: צריך לבקש את זה במיוחד פה.

דוד ביטן: בית המשפט!

קריאה: – – –

קריאה: בטח.

קריאה: בית המשפט העליון.

דוד ביטן: העליון – לא, את כבר יודעת למה אני מתכוון.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תן לי קודם כול לברך אותך – ישיבה ראשונה – ואם אלה הולכים להיות סדרי הניהול אז אני מציע לך להיות כאן יושב-ראש כל יום.

דוד ביטן: האמת שאני אמרתי למזכירת הכנסת:

דוד ביטן: כל חצי שעה יש לי סמכות לעשות הפסקת אוכל.

דוד ביטן: קחו בחשבון את זה, שלא יהיו אי-הבנות.

דוד ביטן: היא כועסת עליי.

יעקב ליצמן: זה דווקא אני לא כל כך ממליץ לך.

דוד ביטן: כשר הבריאות אתה אומר לי.

דוד ביטן: זה נכון, כשר הבריאות.

יעקב ליצמן: כשר הבריאות אני אומר את זה.

יעקב ליצמן: יש אדום ויש ירוק, אני לא יודע.

יעקב ליצמן: אז קודם כול איחוליי.

יעקב ליצמן: בהצלחה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כאשר נכנסתי לתפקידי הזדעז

יעקב ליצמן: עתי מהמראות הקשים שבהם חזיתי בביקוריי התכופים במרכזי בריאות הנפש ברחבי המדינה.

יעקב ליצמן: חזיתי במראות שהם תוצאה של הזנחה רבת-שנים של האוכלוסייה הפגיעה והרגישה ביותר, אוכלוסייה שבשל הסטיגמה כלפי מחלות הנפש מתביישת להרים את קולה ולדרוש את המגיע לה.

יעקב ליצמן: כבר בימים הראשונים בתפקידי הבהרתי שמצב מערך בריאות הנפש יהיה לנגד עיניי ועל ליבי ואעשה את כל שאוכל על מנת לקדמו.

יעקב ליצמן: ואכן, בשנים האחרונות עשינו רבות למען המתמודדים עם מחלות הנפש.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר קודם כול, לפני שאני מתקדם: כל שר לפניי הייתה לו תוכנית לבריאות הנפש.

יעקב ליצמן: כל אחד הביא פתרונות אחרים.

יעקב ליצמן: היות שמשרד הבריאות זה סוג של תחנת מעבר, כל אחד היה שם תקופה קצרה, ואחר כך עבר לתפקיד אחר.

יעקב ליצמן: השר שבא אחריו היה אומר: זה לא טוב, בוא נעשה משהו אחר, יותר טוב, אז הוא זרק את הקודם.

יעקב ליצמן: הוא שר חדש, גם הוא לא נשאר הרבה זמן, והשר שבא אחריו זרק את זה – בקיצור, 20 שנה כל שר זרק את הקודם, ופתרון לבריאות הנפש לא היה.

יעקב ליצמן: אני באתי – מצאתי תוכנית.

יעקב ליצמן: עכשיו, להגיד את האמת, לא אהבתי את התוכנית, אבל אמרתי לעצמי: אם אני לא אעשה משהו, שום דבר לא יהיה.

יעקב ליצמן: יש סיפור ידוע שאני אומר כל הזמן: שאלו פעם אחת את הרב מבריסק: מה יותר טוב, שעון שלא הולך או שעון שלא הולך טוב?

יעקב ליצמן: ישב תלמיד ואמר לרב: שעון שלא הולך.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי לפחות פעמיים ביום הוא נכון.

יעקב ליצמן: אמר הרב: לא, שעון שלא הולך זה לא שעון; שעון שלא הולך טוב אפשר לתקן.

יעקב ליצמן: עכשיו, גם תוכנית לא טובה אפשר לתקן.

יעקב ליצמן: לקחתי את התוכנית, עשיתי את הרפורמה, ונכון שיש המון דברים לתקן, ותיקנו הרבה; לא הכול עדיין.

יעקב ליצמן: לפחות דבר אחד עשיתי – וזו הרפורמה העיקרית – שהפריפריה, בפעם הראשונה, קיבלה איזה מענה על בריאות הנפש שלא היה עד אז.

יעקב ליצמן: כשכל קופת חולים הייתה חייבת להעביר את בריאות הנפש, להתייחס בתוך הסניף של הקופה – זה לבד נתן מענה.

יעקב ליצמן: יש לי עוד הרבה דברים להגיד כאן, אז תחליטו מה אתם רוצים – או שאני אגיד את זה עכשיו, או שאתם בין כך רוצים להעביר את זה לוועדה, לוועדת כספים – כשאין משהו אחר – אני מסכים.

יעקב ליצמן: מה שאתם רוצים.

דוד ביטן: הם ירצו להעביר לוועדה.

דוד ביטן: איזו ועדה אתם רוצים?

דסטה גדי יברקן: ועדת כספים.

יעקב ליצמן: אין משהו אחר, אין אלטרנטיבה.

דוד ביטן: האמת, אין אלטרנטיבות.

יעקב ליצמן: רבותיי, יש אלטרנטיבה – דיון במליאה, וזה לא יהיה.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם, זה לא יהיה.

משה ארבל: אני ביקשתי מלכתחילה בוועדת הכספים.

דוד ביטן: ועדת הכספים.

דוד ביטן: מישהו אומר משהו אחר?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: צריך לעשות הצבעה על זה, גברתי?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: מי בעד ועדת הכספים?

דוד ביטן: יעל גרמן, שרת הבריאות לשעבר, רוצה עמדה נוספת.

דוד ביטן: בבקשה.

יעל גרמן: כבוד השר, סגן השר, לגבי בריאות הנפש, האמת היא שאני מברכת על הרפורמה.

יעל גרמן: היו עליה הרבה מאוד ביקורות, אבל כמו שאמר סגן השר, מוטב שיש משהו ושנתנו לו כספים ושבאמת יש שיפור מאשר אין בכלל.

יעל גרמן: עם זאת, אני חושבת בהחלט שצריך לקיים דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

דוד ביטן: אין לנו ועדה כזאת.

יעל גרמן: אין ועדה כזאת, נכון, אבל ברגע שתהיה כזאת, ללא ספק.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להאיר את הזרקור על נושא מסוים וספציפי בתוך הנושא הגדול הזה שנקרא בריאות הנפש, ואני מדברת על האשפוז הפסיכיאטרי.

יעל גרמן: כאשר אנחנו מדברים על בריאות הנפש אנחנו מדברים יותר על באמת בעיות נפשיות שיש לאדם שהוא בא, הוא מקבל עצה, אם על ידי פסיכולוג ואם על ידי פסיכיאטר, מקבל תרופות וכו'.

יעל גרמן: אבל האשפוז הפסיכיאטרי הוא אחד הדברים המוזנחים במדינת ישראל, וגם במשרד הבריאות.

יעל גרמן: זאת החצר האחורית של משרד הבריאות.

ינון אזולאי: כמה שנים זה מוזנח?

יעל גרמן: המון שנים.

יעל גרמן: אני לא מאשימה.

יעל גרמן: חברי היקר, אני לא מאשימה פה.

יעל גרמן: אני מבקשת להביע עמדה נוספת.

דוד ביטן: היא רק רוצה שיטפלו בזה.

יעל גרמן: אני לא עוסקת בהאשמות, אני עוסקת בלצייר את התמונה.

יעל גרמן: האשפוז הפסיכיאטרי מוזנח.

יעל גרמן: הוא החצר האחורית, בין השאר מפני שבאמת האנשים שנמצאים בו נעלמים.

יעל גרמן: הם שקופים לחלוטין – הם נעלמים, גם בעי"ן וגם באל"ף.

יעל גרמן: ואני מבקשת כאן לבוא ולומר שכמו שנעשתה תוכנית בבריאות הנפש, יש צורך לשבת ולעשות רפורמה בכל הנושא שנקרא אשפוז פסיכיאטרי.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: אנחנו נעשה הצבעה על להעביר את זה לוועדת הכספים.

דוד ביטן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

דוד ביטן: הצבעתם?

יעל גרמן: אני הצבעתי, לחצתי, ואני לא רואה – – –

דוד ביטן: לא נורא, זה יהיה בסדר.

דוד ביטן: אז ההצעה לסדר-היום הזאת עוברת לדיון בוועדת הכספים.

דוד ביטן: 13 בעד, אפס נגד.

קריאה: ההצבעה שלה לא נקלטה.

דוד ביטן: אין שום בעיה.

דוד ביטן: אז ההצעה לסדר-היום הזאת עוברת לדיון בוועדת הכספים.

קריאה: – – –

דוד ביטן: היא אמרה שכן, שהיא הצביעה, לא נקלטה, אז 14, ואפס מתנגדים.

דוד ביטן: << הלסי >> המחסור החמור בקנביס רפואי בבתי המרקחת << הלסי >>

דוד ביטן: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: המחסור החמור בקנביס רפואי בבתי המרקחת, מס' 138 ו-169.

דוד ביטן: אני רואה, ליצמן, שהיום התלבשו עליך, אה?

דוד ביטן: חברת הכנסת אורלי פורמן, בבקשה.

דוד ביטן: שלוש דקות, בבקשה.

אורלי פרומן: בהצלחה, היושב-ראש.

אורלי פרומן: חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לחזק את כוחות הביטחון ותושבי עוטף ישראל, הנגב והשפלה, ונייחל לימים שקטים במהרה.

אורלי פרומן: ואני אעבור לנושא של הקנביס הרפואי.

אורלי פרומן: "אין כרגע", "תנסו שוב ביום אחר", "חסר במלאי" – אלו רק חלק משלל התשובות שמקבלים חולים רבים הזקוקים לקנביס כאשר הם מגיעים לבתי המרקחת ברחבי הארץ.

אורלי פרומן: כפי שזה נראה כרגע, רפורמת הקנביס נכשלה.

אורלי פרומן: למעלה מ-50,000 אזרחים צורכים קנביס רפואי ברישיון משרד הבריאות – מטופלי פוסט-טראומה, קרוהן, איידס, פרקינסון, טרשת נפוצה, תסמונת טורט, פיברומיאלגיה, וכמובן סרטן על תופעותיו – ולחלק גדול מהם אין, אין מענה, אין מזור, אין הקלה.

אורלי פרומן: המגדלים והמטופלים טוענים כי הרפורמה נועדה לאפשר לכלל המטופלים לרכוש תרופה באיכות גבוהה בכל אחד מבתי המרקחת, אך למעשה הרפורמה הובילה לפחת משמעותי ולצוואר בקבוק במפעלי העיבוד ובקרת האיכות, ולדרישות גבוהות מצד רשתות הפארמה כדי לאפשר את מכירת התרופות.

אורלי פרומן: ללא התערבות משרד הבריאות, המטופלים יישארו ללא התרופה שכה חשובה להם.

אורלי פרומן: מטופלי הקנביס הרפואי מתמודדים יום-יום, שעה-שעה, עם מחלות קשות.

אורלי פרומן: אם זה לא מספיק, הם נאלצים לנהל מערכה מתישה כדי לקבל את התרופה, ונתקלים שוב ושוב באוזלת ידה של המדינה.

אורלי פרומן: כתוצאה מכך אין להם ברירה אלא לפנות לדרכים לא חוקיות כדי לקנות לעצמם הקלה.

אורלי פרומן: הפרסומים בשבועות האחרונים בכלי התקשורת הבהירו לכולנו שהמצב נמצא על סף פיצוץ.

אורלי פרומן: מצד אחד, החולה שמגיע לבית המרחקת ומתחנן לקבל את התרופה שהוא זקוק לה; מצד שני, הרוקח, שאין לו מספיק מהתרופה, ולכן אינו מוכן לספק את הכמות המבוקשת, ואף לעיתים לא מספק אותה בכלל.

אורלי פרומן: זאת אטימות של המערכת כלפי אנשים שנמצאים במצב הכי קשה של חייהם ושזקוקים לצמח הקנביס פשוט כדי לעבור עוד יום, עוד לילה.

אורלי פרומן: הגיעה העת לעבור למדיניות אחראית ומוסדרת שתאפשר אספקה סבירה ומכבדת למשתמשי הקנביס הרפואי כך שיוכלו לרכוש את התרופה באופן חוקי.

אורלי פרומן: שנת 2020 תוכל להיזכר כשנת מהפך בתחום אם נתעורר עכשיו, לפני שיהיה מאוחר.

אורלי פרומן: את הגברת הייצור והגדלת המכסות נעשה לא מתוך מניעים כלכליים, אלא מתוך דאגה אמיתית לחיי אדם ולמען שיפור איכות חייהם של החולים.

אורלי פרומן: מהפכה אמיתית ואחראית תהיה אפשרית רק על ידי איזון היצע השוק עם הביקוש, והכול במסגרת החוק.

אורלי פרומן: מהפכה כזאת תביא להעלאת איכות חייהם של החולים הרבים, והיא צריכה להתחיל מחר בבוקר.

אורלי פרומן: אני מבקשת להעביר את הדיון בנושא הזה לוועדת הכספים, שבכנסת הקודמת, הקצרה, דנה בנושא זה, ותמשיך לדון בנושא הזה – יחד עם משרד הבריאות, כמובן.

אורלי פרומן: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת רויטל סויד.

קריאה: בית המשפט!

דוד ביטן: תכף, היא תבוא לפה – נגיד בית המשפט.

דוד ביטן: לאט-לאט.

דוד ביטן: כשהיא תהיה על הדוכן.

דוד ביטן: כל הזמן בית המשפט.

דוד ביטן: הייתה לנו הפסקה של חודשיים-שלושה מבית המשפט.

דוד ביטן: בית המשפט.

דוד ביטן: עם פטיש.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת.

רויטל סויד: קודם כול אני רוצה לברך אותך – זו הישיבה הראשונה שלך.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: זה לא להרבה זמן, אבל, שתדעי.

דוד ביטן: השעון, רגע.

דוד ביטן: לא, אמרתי להם: חודש וחצי.

רויטל סויד: אתה חודש וחצי?

רויטל סויד: בכל זאת אני מברכת אותך.

רויטל סויד: אני כבר רואה שאתה הולך לחולל פה מהפך בכיסא היו"ר.

דוד ביטן: בפעם הבאה אספר לכם בדיחה.

דוד ביטן: הפעם החלטתי לא לספר.

דוד ביטן: מותר בדיחות?

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: בתור סגנית יו"ר הכנסת לשעבר אני אומרת לך.

דוד ביטן: בהתחלה אמרתי: אני אהיה כמו שצריך.

רויטל סויד: בדיוק.

רויטל סויד: וזה כמו שצריך, כן?

רויטל סויד: תשימו לב.

יעקב ליצמן: איפה כתוב שאי-אפשר לומר בדיחות?

דוד ביטן: ברור.

דוד ביטן: לא, היא נוקשה מדי.

דוד ביטן: לא כתוב בתקנון שאסור.

יעקב ליצמן: אם רוצים שיהיה מעניין – – – או דבר תורה.

דוד ביטן: גם כן טוב, רק יש עתיד יתנגדו לעניין הזה.

רויטל סויד: ממש לא.

רויטל סויד: גם בצלאל נדלק פה.

רויטל סויד: פתאום הוא הרים את הראש.

רויטל סויד: טוב, אדוני, עכשיו ברצינות.

רויטל סויד: אדוני היו"ר, השרים, חבריי חברי הכנסת, אתמול ביצעו צה"ל וכוחות הביטחון פעולה מדויקת ומוצדקת, שבה בחיסול ממוקד נהרג הטרוריסט אבו אל-עטא – פעולה שוודאי היה צריך לבצע אותה.

רויטל סויד: אין לי אלא לברך את כוחות הביטחון ולחזק את ידיהם גם עכשיו.

רויטל סויד: השאלה שנשאלת היא מדוע היה צריך להגיע למצב שבו המדינה, או חצי מדינה, משותקת לחלוטין כתוצאה מביצוע פעולה כזאת על טרוריסט שכולנו מסכימים עליו שהוא טרוריסט מדרג ביניים.

רויטל סויד: היום הגיע לפה ראש הממשלה, ובזחיחות רבה עלה פה לדוכן, בשעה שתושבי הדרום עדיין נמצאים תחת מטחי אש כבדים – ואנחנו מפה מחזקים אותם.

שלמה קרעי: הוא יצא למלחמה בשבילך.

רויטל סויד: הגיע לפה, בא לכאן, והייתי מצפה ממנו שייתן לנו הסבר – שייתן לנו הסבר למה היה צריך לשתק חצי מדינה; שייתן לנו הסבר למה זה לא קרה לפני שנה.

שלמה קרעי: אלה הנחיות פיקוד העורף.

שלמה קרעי: גם עם פיקוד העורף יש לכם בעיה עכשיו?

דוד ביטן: ובמקום זה מה שאנחנו ראינו פה זה שראש הממשלה – –

דוד ביטן: לא להפריע, למרות שהיא לא מדברת לעניין שעל סדר-היום.

רויטל סויד: – – בזמן פעולה ובזמן שתושבי הדרום עדיין נמצאים במרחבים המוגנים, עושה פה במליאה סיבוב פוליטי, כשבפועל שינוי אסטרטגי אין.

רויטל סויד: זה היה כיבוי שרפה.

רויטל סויד: השרפות הן עדיין מאוד גדולות.

רויטל סויד: אנחנו עדיין מוחזקים בידי החמאס, ובמקום שראש הממשלה יגיע לכאן ויסביר לנו מה המדיניות שלו – זאת המדיניות שהוא לא מוביל אותה בכל העשור האחרון.

רויטל סויד: לכן אנחנו נמצאים במצב הזה שחצי מדינה משותקת כשמחסלים חיסול ממוקד – שהיה צריך לעשות, אבל עם כל הכבוד, של טרוריסט דרג ביניים.

רויטל סויד: אנחנו רואים פה רק סיבוב פוליטי.

רויטל סויד: ולגופה של ההצעה לסדר-היום.

דוד ביטן: רויטל, סיימת את הזמן.

דוד ביטן: הקנביס – לא ראיתי שהוא חשוב לך כל כך, אם דיברת על ראש הממשלה.

רויטל סויד: לא סיימתי.

רויטל סויד: אתה לקחת יותר מחצי מהזמן כדי לדבר.

דוד ביטן: אז יש לך עוד עשר שניות לדבר על העניין שלשמו עלית.

רויטל סויד: לא חשבתי לשנייה שביום הראשון שלך, כשאתה לוקח חצי מהזמן לדבר על העניינים שלך, אתה אחר כך גם לא תוריד את זה.

דוד ביטן: אם הקנביס חשוב לך, היית צריכה לדבר על זה קצת.

רויטל סויד: עכשיו, אדוני סגן השר ליצמן, אנחנו נמצאים באמת במצב שבו – חולי הקנביס, הם נמצאים במצב; נתחיל ככה.

יעקב ליצמן: מה זה חולה קנביס?

רויטל סויד: קנביס זה תרופה.

רויטל סויד: האנשים שצורכים את הקנביס הם אנשים שבלי הקנביס הרפואי הזה לא מתפקדים.

רויטל סויד: אם הגענו למצב שבית המשפט לפני כחודש היה צריך לעשות את העבודה של משרד הבריאות, להוציא את צו הביניים הזה, זה מצב לא הגיוני.

רויטל סויד: אנחנו לא יכולים.

רויטל סויד: אנשים גם משלמים היום יותר כסף, גם מקבלים זנים שהם לא הזנים שמתאימים להם, וגם בכמויות מופחתות.

רויטל סויד: את הדבר הזה, במקום למנף את זה, באמת, שהרפורמה הזאת תעשה פה מהפך, אנחנו רק הולכים ברוורס, עד שבית המשפט צריך לעשות פה את העבודה.

רויטל סויד: לכן, אדוני סגן השר, צריך להבין, האנשים שצורכים את הקנביס הם אנשים שרובם לא מסוגלים לצאת מהמיטה בלי זה, לא מסוגלים לתפקד.

רויטל סויד: המצב שקורה עכשיו הוא בלתי אפשרי.

רויטל סויד: תודה רבה.

שלמה קרעי: זה שאת מזלזלת פה בהנחיות פיקוד העורף – הביקורת שלך כלפי משרד הבריאות כבר לא מציאותית בכלל.

דוד ביטן: קרעי.

דוד ביטן: כבוד סגן השר.

שלמה קרעי: מה היא אומרת לתושבי עוטף עזה – לא להיכנס למרחבים מוגנים?

שלמה קרעי: אני לא מבין.

דוד ביטן: אה, אורלי רוצה עמדה נוספת.

דוד ביטן: ודאי שאתן.

אורלי לוי אבקסיס: חצי דקה.

דוד ביטן: קחי דקה וחצי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בואו נתחיל מהסוף.

יעקב ליצמן: קנביס זה סם, חבר'ה, שלא תטעו כאן.

יעקב ליצמן: זה רפואה; זה עוזר במקרים מסוימים – – –

רויטל סויד: קנביס רפואי – – –

יעקב ליצמן: רבותיי, רבותיי, תנו לי.

יעקב ליצמן: לא התחלתי לדבר – וזה לא נוגע לעזה.

יעקב ליצמן: תנו לי לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: גם מורפיום זה סם.

יעקב ליצמן: תנו לי לדבר.

יעקב ליצמן: קנביס זה סם, וקנביס צריך לתת ולאשר ולהקל למי שצריך את זה.

יעקב ליצמן: צריך להחמיר עם מי שלא צריך את זה.

יעקב ליצמן: זה קודם כול היסוד שלי במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: אנחנו עושים את זה.

יעקב ליצמן: ניסינו לעשות כל מיני הקלות.

יעקב ליצמן: עוד מעט אקריא את התשובה הפורמלית של המשרד, אבל קודם כול אסביר את מה שאני חושב כאן.

יעקב ליצמן: צריכת הקנביס במדינה היא בין הכי גבוהות בעולם.

יעקב ליצמן: לא נורמלי; זה לא צריך להיות ככה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שיש הרבה אנשים שצריכת הקנביס שלהם היא מעל 100 גרם, 100 ומשהו גרם לחודש.

יעקב ליצמן: מוגזם ביותר.

יעקב ליצמן: יש 20 – בסדר, למי שצריך, אלה שיש להם כאבים וכל מיני דברים.

יעקב ליצמן: יש יותר קשים, יש יותר קלים.

יעקב ליצמן: מה שקרה, שאלה שמשתמשים בפחות סבסדו את אלה שלוקחים בגדול, בהרבה.

יעקב ליצמן: ואלה שלוקחים הרבה, בדרך כלל שלושת רבעי לא בשבילם – זה הולך לכל מיני מקומות צדדיים.

יעקב ליצמן: את זה אני אומר לכם – – –

אורלי פרומן: אז את אלה צריך – – – תעניש את מי שצריך.

יעקב ליצמן: תני לי, אני אענה לך, יש לי זמן.

יעקב ליצמן: אני אענה לכם, רבותיי.

יעקב ליצמן: היות שאני לא בורח, אני אענה לכם.

יעקב ליצמן: תנו לי רק להגיד מה שאני יודע, אפילו, לא מעבר לכך.

יעקב ליצמן: מה שאני יודע.

יעקב ליצמן: אז יש כאלה שבאים וכל פעם מבקשים תוספת – 100, עוד יותר, 120.

יעקב ליצמן: זה לא בשבילם, ממש לא בשבילם.

יעקב ליצמן: הם נותנים את זה למשפחה, או שגונבים; אנחנו אפילו לא יודעים כמה.

יעקב ליצמן: הייתה אפילו הצעה במשטרה פעם, לפני הכנסת הראשונה שלי, נדמה לי, שאנחנו בכלל נייבא כדורי קנביס כרצפט וניתן את זה באופן פורמלי, לא מה שהיה.

יעקב ליצמן: היו בעיות עם המגדלים – לא רצינו להוסיף מגדלים; בג"ץ חייב שננסה – בסדר גמור, עשינו את זה; עשינו רפורמה.

יעקב ליצמן: אבל אל תקשיבו רגע אחד לכל מה שאומרים, כאילו לא רוצים לתת קנביס.

יעקב ליצמן: עשיתי רפורמה, והרפורמה היא לקבל את זה בבית מרקחת כמו בן אדם נורמלי; לא להידחף, לא לחפש פרוטקציה.

יעקב ליצמן: לצערי, כשהתחלנו לעשות את זה, אז המגדלים עשו לי קצת סנקציות.

יעקב ליצמן: חלק מהם – חלק מהם – לא סיפקו מה שצריך, כי לא רצו שזה יעבור דרך בית המרקחת.

יעקב ליצמן: בית המרקחת זה המקום, כפי שאת אומרת, שיש בו כל מיני סמים שנותנים ברישיון, בבית מרקחת, אז גם את זה שהם ייתנו, אז מה ההבדל?

יעקב ליצמן: בכל אופן, עשו לנו סנקציות.

יעקב ליצמן: אז לפני שאני ממשיך, ברשות אדוני היושב-ראש, אם תיתן לי אפשרות, אני מוכן לשמוע מה שהם רצו להגיד, חברי הכנסת.

דוד ביטן: מכיוון שרויטל דיברה על משהו אחר, אז אני אתן לפרומן לדבר כרגע.

דוד ביטן: בפעם הבאה דברו על הנושא ולא על משהו אחר.

רויטל סויד: כבוד סגן השר, תראה, אני בטוחה שהכוונה שלך באמת – מה שנקרא, הלב שלך היה במקום הנכון.

רויטל סויד: אבל בפועל אנחנו נפגשים, לצורך העניין, אנחנו נפגשים כל הזמן עם צרכני הקנביס הרפואי.

יעקב ליצמן: את יודעת שב-50% מהמכתבים שלי כמעט, כמעט ב-50% אני עונה על קנביס.

יעקב ליצמן: טירוף, מה שאני מקבל במכתבים, ואני עונה לכל אחד ובודק כל אחד.

רויטל סויד: והיום אנשים חולים באמת, וחברתי פה אמרה בדיוק באיזה מחלות משתמשים בקנביס.

יעקב ליצמן: אני לא מכחיש את זה.

יעקב ליצמן: אני בעד.

רויטל סויד: אז אם יש אנשים – – –

יעקב ליצמן: אני בעד, לאלו אני בהחלט בעד.

יעקב ליצמן: אני אומר, אנחנו רוצים לעשות רגולציה, רפורמה, שאנשים מקבלים מה שמגיע, ולא – – –

דוד ביטן: אבל שתדע, כבוד סגן השר, שיש המון תלונות.

דוד ביטן: לוקח יותר זמן ומקבלים פחות.

יעקב ליצמן: אני יודע, אני יודע, אני יודע.

יעקב ליצמן: אנחנו מטפלים בזה.

אורלי לוי אבקסיס: משלמים יותר – מקבלים פחות.

יעקב ליצמן: ואני אגיד לך יותר מזה; זה לא למיקרופון.

רויטל סויד: מה שקורה עכשיו – אניח בטוחה שהכוונה הייתה טובה, אבל היישום של זה – – –

יעקב ליצמן: אמרתי לך מה זה.

יעקב ליצמן: המחסור שהיה, המחסור שהיה – והיה – עכשיו אנחנו מעלים את זה, מדביקים את זה, אבל מה שהיה היה פשוט נגד משרד הבריאות, על הרפורמה.

רויטל סויד: לכל אחד היו הזנים שהיו מתאימים למה שהוא היה צריך, אז עכשיו לא מקבלים את הזנים הספציפיים.

יעקב ליצמן: מקבלים.

רויטל סויד: וגם מקבלים פחות.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת סויד, מקבלים, וצריכים לקבל, ויקבלו כל מה שצריכים.

יעקב ליצמן: הייתה תקופה שלא היו כל הדברים, נכון, אני לא מכחיש את זה.

יעקב ליצמן: והסיבה הייתה בגלל שבאנו לרפורמה והיו בעיות עם המגדלים, היו בעיות מכל מיני מקורות אחרים שהתחמקו מלספק.

יעקב ליצמן: אז הודענו להם: רבותיי, תספקו את החומר, ואם לא, נבטל את הרישיון.

יעקב ליצמן: אז פתאום התחלנו לקבל.

רויטל סויד: אבל עובדה שבית המשפט הוציא את הצו – – –

יעקב ליצמן: אז היה מכרז.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לזה.

יעקב ליצמן: המכרז זה משהו אחר.

דוד ביטן: רויטל, תודה.

דוד ביטן: את רוצה להגיד משהו, אולי?

דוד ביטן: אוקיי.

יעקב ליצמן: זהו?

אורלי לוי אבקסיס: הייתה לי דעה נוספת.

דוד ביטן: אבל את תעלי, תעלי עוד מעט.

דוד ביטן: את רוצה לשאול שאלה?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשמוע את השר, כן.

דוד ביטן: את רוצה לשאול שאלה?

דוד ביטן: תשאלי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהדבר שהכי צריך להסב את תשומת ליבנו זה אותם ילדים שמטופלים.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אף אחד לא יכול לומר על אותם ילדים שהם הפכו להיות סוחרי סמים בשוק השחור.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה בא ואומר שמי שמבקש מינון גבוה, סביר להניח שחלק מזה בכלל לא בשבילו אלא בשביל הכנסה נוספת, אני קודם כול יוצאת נגד האמירה הזאת, גם כמי ששומעת לא פעם את הביטוח הלאומי שמדבר על אותם רמאים שגונבים קצבאות או מציגים מצג שווא – אז כולם בחזקת חשודים.

אורלי לוי אבקסיס: שם מדובר על 4% בסך הכול, ובסוף כל ה-100% צריכים לשלם את המחיר של אותם עברייניים.

אורלי לוי אבקסיס: באותה מידה גם פה.

אורלי לוי אבקסיס: תתפסו את העבריינים.

יעקב ליצמן: אמרתי לך שאנחנו יודעים את זה ומטפלים בזה.

יעקב ליצמן: עשינו וממשיכים לחלק ולספק את הסחורה, אף שאני יודע מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי הילדים, הבעיה העיקרית היא מעבר – – –

אורלי פרומן: – – – המחסור.

אורלי פרומן: אבל עדיין יש מחסור.

יעקב ליצמן: היום כמעט אין.

אורלי פרומן: אנחנו מדברים על השבוע-שבועיים האחרונים.

יעקב ליצמן: אני מדבר גם על מה שבדקתי.

יעקב ליצמן: כמעט אין.

יעקב ליצמן: אנחנו מדביקים את זה.

יעקב ליצמן: היה מחסור.

יעקב ליצמן: מדביקים את זה.

יעקב ליצמן: כמעט אין.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, המחסור הגדול ביותר הוא דווקא בשמן הרפואי.

אורלי לוי אבקסיס: באותו שמן, אף אחד לא סוחר בו, כי את השמן לא מעשנים, והשמן – לא מתמסטלים ממנו.

אורלי לוי אבקסיס: השמן הזה הוא לילדים אפילפטיים, לילדים שחולים במחלות מאוד מאוד קשות.

יעקב ליצמן: אורלי, תני לי רגע.

יעקב ליצמן: אני לא איכנס איתך לוויכוח על טיפות ועל שמן.

יעקב ליצמן: אני פעם אחת בחיים ראיתי קנביס, וזה היה לפני שהופעתי בוועדת הסמים של תמר, שהייתה היושבת-ראש, ואז אמרתי: מה זה קנביס?

יעקב ליצמן: לא ידעתי, לא ראיתי את זה אף פעם.

יעקב ליצמן: הביאו לי לשולחן במשרד 40 סוגי קנביס, שמו לי על השולחן לילה לפני שהייתי צריך להופיע בוועדה.

יעקב ליצמן: למוחרת הופעתי בוועדת הסמים, באתי כדי להגיד את הבשורה שאני מצליח לעשות את הרפורמה.

יעקב ליצמן: זה היה חידוש גדול, ואפילו קיבלתי מחיאות כפיים שם.

יעקב ליצמן: החדר היה דחוס, מלא.

יעקב ליצמן: אמרתי לעוזרים שנראה לי שחלק גדול מהם השתמשו באותו יום בקנביס בחדר.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם לא בצחוק – בכאב, בכאב אני אומר את זה.

יעקב ליצמן: הרבה צעירים שם – רבותיי, אנחנו לא משחקים כאן בכאילו.

יעקב ליצמן: יש בעיה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שמדינת ישראל היא מדינה קטנה, ואנחנו עוברים את גרמניה בשימוש בקנביס.

רויטל סויד: אבל לפי מה שאתה אומר אתם מנסים אפילו למנוע מאנשים – – –

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: לא שמעת אותי.

יעקב ליצמן: הוספנו רופאים שיאשרו קנביס.

יעקב ליצמן: הכפלנו את זה פי שלושה, נדמה לי, לא זוכר כמה – פי-שלושה ממה שהיו, רופאים.

יעקב ליצמן: הקלנו בכל הדברים.

יעקב ליצמן: היום לא צריך את כל הביורוקרטיה.

יעקב ליצמן: אפשר להיכנס לזה ולקבל את זה ממש אונליין.

אורלי לוי אבקסיס: יש תרופות נוספות בשוק, אולי, שאנחנו צורכים אותן יותר ממדינות אחרות, כמו למשל נוגדי דיכאון או נוגדי חרדה?

אורלי לוי אבקסיס: כי יכול להיות שהמצב הביטחוני אצלנו וחוסר השקט גורמים – – –

יעקב ליצמן: אורלי, אני לא איכנס – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אם אתה אומר שאנחנו צורכים קנביס רפואי יותר מאשר גרמניה, יכול להיות מאוד שבאותה מידה יש תרופות אחרות שאנחנו צורכים יותר, בגלל האפיון המיוחד של החיים במדינה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל דבר נוסף אני רוצה לדעת: כשדיברתם על אותם כדורים של קנביס, האם חברת תרופות שעומדת מאחורי איזושהי הוצאה של תרופה כזאת או אחרת, עם אינטרס כלכלי מובהק, מתערבת בנושא הזה ורוצה לראות את הפתח שבו אנחנו נותנים את הצמח – – –

דוד ביטן: אורלי, אורלי, תני לו לענות.

יעקב ליצמן: בינתיים אתם נותנים את השאלות וגם את התשובות, אז בואי, תנו גם לי.

דוד ביטן: בסוף תהיי עיתונאית – הם גם שואלים וגם עונים.

דוד ביטן: תירגעי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב ליצמן: תני לי.

יעקב ליצמן: קודם כול, אני אומר שזה לא נכון.

יעקב ליצמן: אנחנו, יש לנו ביקורת ויש לנו דברים ויש לנו כל מיני מחקרים, ואנחנו בודקים.

יעקב ליצמן: לא בכדי לא כל רופא יכול לתת מרשם לקנביס.

יעקב ליצמן: יש רופאים מיוחדים שלומדים את זה, כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אבל, אני אומר, בסופו של דבר – אגב, אנחנו עכשיו עושים בדיקה רצינית כדי להוריד את המחיר של הקנביס.

יעקב ליצמן: צריך להוריד את זה בכל מחיר – גם אני חושב ככה – אבל הבעיה היא בעיה אחרת, ותנו לי רק להקריא את התשובה.

דוד ביטן: עכשיו אתה מקריא – – –

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: אז עד כאן – – –

דוד ביטן: אני לא חושב שצריך.

יעקב ליצמן: לא צריך.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: רבותיי, רגע, רגע.

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: שיקריא – – –

דוד ביטן: שנייה, רגע.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: היושב-ראש – – –

דוד ביטן: יש עוד חבר כנסת שרוצה לשאול שאלה?

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז אני – – –

דוד ביטן: אבל לא נאום.

דוד ביטן: שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה – – – מהצד – – –

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: תעביר את זה לוועדה.

דוד ביטן: נעביר את זה לוועדה, אבל אולי מישהו רוצה לשאול.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – –

רויטל סויד: גם אני רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: – – יכולתי לומר את הדברים מהצד, אבל מאחר שאני אומרת את זה ממקומי פה – – –

דוד ביטן: כן, אבל קצר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים לבדוק תיקים רפואיים – דרך אגב, אני יודעת על מחקר צה"לי שהיה על שימוש בקנביס רפואי לפוסט-טראומטיים.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה שם הצלחה גדולה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: נכי צה"ל הפסיקו לקחת תרופות פסיכיאטריות, שדפקו להם הרבה מאוד בתחומי החיים האחרים, כאשר התחילו להשתמש באותה תרופה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה היה אולי המחקר הרפואי הראשון בארץ בנושא של הקנביס הרפואי.

אורלי לוי אבקסיס: דבר שני שאני רוצה לומר: תבדקו את הגיליון של החולה הספציפי.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שברגע שהוא ייקח קנביס רפואי – – –

יעקב ליצמן: גברתי, חברת הכנסת אורלי, אני לא הולך לבדוק את התיקים ולא הולך לבדוק אף אחד – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה תראה – – –

יעקב ליצמן: תנו לי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד ביטן: אורלי.

יעקב ליצמן: תני לי לענות לך.

יעקב ליצמן: בקנביס יש לי מחלקה שלמה שם – לא מחלקה, אבל יש לי כמה אנשים שעובדים שם, ולא מספיקים, יש המון פניות.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים מה שצריך לבדוק.

יעקב ליצמן: צריך לקבל מרשם רפואי מרופא מיוחד שעבר תהליך ושלמד את הנושא וקיבל רישיון מיוחד.

יעקב ליצמן: רק דרכו יקבלו אפשרות לקבל קנביס.

רויטל סויד: סגן השר ליצמן, הבעיה היא שהתקנות כרגע יוצרות ביורוקרטיה כזאת – – –

יעקב ליצמן: לא נכון.

יעקב ליצמן: שינינו את זה.

יעקב ליצמן: אני מציע לכם ללמוד את זה מחדש.

יעקב ליצמן: תראו כמה שינויים עשינו בחודשים האחרונים.

רויטל סויד: אנשים עולים כל יום בתקשורת ובוכים – – –

דוד ביטן: אורלי, את רוצה לעלות?

יעקב ליצמן: תקשורת עוד פעם?

יעקב ליצמן: את לא רוצה לשאול אותי על תקשורת.

רויטל סויד: מה?

דוד ביטן: טוב, כבוד סגן השר.

יעקב ליצמן: את לא רוצה – – –

רויטל סויד: לא, אבל אנחנו רואים את החולים.

יעקב ליצמן: רבותיי, אני מציע להעביר את זה לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי השמן, אדוני סגן השר – – –

דוד ביטן: אורלי, את רוצה לתת עמדה?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

דוד ביטן: אבל בקיצור, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: אפשר לשאול שאלה?

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: רגע, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנצלת את זכותי לדעה הנוספת – – –

דוד ביטן: שנייה.

דוד ביטן: מכיוון שכולם שאלו, אני מאפשר.

דוד ביטן: אורית, את רוצה לשאול משהו?

אורית פרקש הכהן: כן.

אורית פרקש הכהן: עלתה שאלה – – –

דוד ביטן: זה הצעה לסדר-היום ושאילתות ביחד, בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: אתה כזה נחמד בתור יושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני ממליצה לנשיאות להושיב אותך להרבה מאוד זמן, ואז – – –

אורית פרקש הכהן: זה כמו נאום בכורה ביום הראשון.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: זו המלצה שלא מקובלת עליי.

יעקב ליצמן: בפעם הבאה יצנזרו אותו, אל תדאגו.

אורלי לוי אבקסיס: או שהוא יעשה בדיחות.

דוד ביטן: אי-אפשר, הם לא יכולים לצנזר אותי.

יעקב ליצמן: לא?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: כשאני מנהל, אני מנהל איך שאני מבין.

יעקב ליצמן: תקבל נזיפה למה זה לקח כל כך הרבה זמן.

דוד ביטן: אז אני אקבל נזיפה, מה אני אעשה.

אורית פרקש הכהן: סגן השר, רציתי לשאול שאלה אינפורמטיבית.

אורית פרקש הכהן: אחד ההישגים החשובים שעשית ברפורמה זה שהעברת את הנושא של הקנביס אל קופות החולים, ולא רק לעולם הפיראטי הפרטי, כמו שקוראים לזה.

אורית פרקש הכהן: אבל אני קיבלתי תלונות שקופת חולים – שאני לא זוכרת בדיוק מה שמה, אולי מכבי – הוציאה מכתב לרופאים שלה, ובו היא בעצם אומרת להם: אנחנו אוסרים עליכם לקבל, למרות הרפורמה, חולי קנביס רפואי.

אורית פרקש הכהן: רציתי לשאול אם אתה יודע – – –

יעקב ליצמן: לא כל רופא של קופת חולים יכול לאשר קנביס – –

אורית פרקש הכהן: אני יודעת.

יעקב ליצמן: – – מי שיש לו רישיון.

אורית פרקש הכהן: מי שעבר את – – –

יעקב ליצמן: רגע, אני אתן לך תשובה, כי אני כבר מכיר את הנושא.

יעקב ליצמן: מה שאת שואלת זה נכון, ואני אסביר.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: לא כל רופא יכול לתת מרשם; ב.

יעקב ליצמן: בקופות החולים לא אוהבים שאלה שרוצים קנביס יבואו למרפאות שלהם, כי זה גונב להם הרבה זמן ותורים.

יעקב ליצמן: זה נכון, וטיפלנו בזה.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להגיד לך כרגע מה עשינו – אני לא זוכר – אבל טיפלנו בזה.

אורית פרקש הכהן: טיפלת בזה.

אורית פרקש הכהן: תודה.

יעקב ליצמן: אורלי.

דוד ביטן: אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, ידוע שעלות הייצור של השמן היא היקרה ביותר בשוק הקנביס הרפואי.

אורלי לוי אבקסיס: דווקא השמן הרפואי הזה הוא אותו תוצר של קנביס רפואי שהוא לא ממסטל שאתה יכול לסחור בו בשוק השחור – לכל אותם אלה, כמו שאתם מנסים להציג אותם, מי שבמקום ללכת לעבריינים אז קונים את הקנביס.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: אם זו החלופה, אני אעדיף שהם ייקחו קנביס רפואי ולא ילכו לשוק השחור.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה מאוד חולים נאלצים למצוא את עצמם עבריינים כדי להשיג את מה שהם לא מצליחים במערכת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השמן, בעיקרון, דווקא אותם ילדים וקשישים, אלה שלא יכולים לעשן, או אסתמטיים שיש להם בעיות נוספות, שזה עונה על הדרישות הבריאותיות שלהם – ויש לכם באמת יותר מדי הורים שבאים ונותנים לכם דוגמה על כמה התקפים היו לילד לפני הטיפול בשמן, כמה אחרי וכמה אחרי השינוי של הרפורמה.

אורלי לוי אבקסיס: המחסור בשמן הוא לא חדש.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת: מה הצפי?

אורלי לוי אבקסיס: האם הוא יחזור במתכונת הישנה?

יעקב ליצמן: גברתי, אני נתתי הוראה למנכ"ל, כנושא מיוחד לגבי הילדים, להקל ולחפש פתרון.

יעקב ליצמן: זה היה כבר לפני חודש.

יעקב ליצמן: אני חושב שגם בוועדת הסל דנים על זה, להכיר בזה גם כסוג של תרופה, משהו כזה, קנביס לילדים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דוד ביטן: טוב.

יעקב ליצמן: ועדה, אדוני.

דוד ביטן: אתה מבקש להעביר את זה לוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: כן, להחזיר לוועדה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: אין הצעה אחרת, אז אנחנו נצביע על זה.

יעקב ליצמן: אולי רוצים חוץ וביטחון.

יעקב ליצמן: אין לי בעיה.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: העברה לוועדת הכספים.

דוד ביטן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

יעקב ליצמן: לא הספקתי לשים את קולי.

דוד ביטן: תשעה בעד ואפס מתנגדים.

קריאות: – – –

דוד ביטן: אני מוסיף את קולו של סגן השר, אז עשרה בעד ואפס מתנגדים.

דוד ביטן: זה עובר לוועדת הכספים.

דוד ביטן: << הלסי >> כשלים במוסדות האשפוז הגריאטריים בישראל << הלסי >>

דוד ביטן: נעבור לנושא הבא – הצעות דחופות לסדר-היום מס' 145, 158 ו-171, בנושא: כשלים במוסדות האשפוז הגריאטריים בישראל.

דוד ביטן: חברת הכנסת עומר ינקלביץ', בבקשה.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עומר ינקלביץ': ברכות.

עומר ינקלביץ': בהצלחה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

עומר ינקלביץ': חברותיי וחבריי חברי הכנסת, אומרים שכשהתותחים רועמים המוזות שותקות, אבל לנו לצערי אין את הפריבילגיה לשתוק בימים כאלה, גם כשהתותחים רועמים, כי יש נושאים שאסור להניח בצד.

עומר ינקלביץ': אז קודם כול, אני מבקשת לחזק את כוחות הביטחון ואת תושבי הדרום, ועכשיו – לשתף אתכם במשהו אישי.

עומר ינקלביץ': אדוני השר, כשסבתי – –

יעקב ליצמן: סגן השר.

עומר ינקלביץ': סגן השר.

עומר ינקלביץ': – – כשסבתי חלתה – כבר הייתה מבוגרת, הייתה כבר דמנטית – לקחנו אותה לחיות איתנו בבית.

עומר ינקלביץ': ירון בעלי והילדים, חמישתם, כולנו ככה נרתמנו למשימה, כי רצינו שתהיה איתנו.

עומר ינקלביץ': וזה היה לא פשוט בכלל, אבל זה היה מרגש, ולמדנו ממנה המון, ועברנו ביחד תקופה מאוד מאתגרת.

עומר ינקלביץ': היא גידלה לי את הילדים, לימדה אותנו איך לקפל כביסה מהר, וכשכבר הגענו למצב שהיא לא יכלה להיות בבית אז היא עברה למוסד, למוסד גריאטרי, ואני כולי תקווה שהיה לה שם טוב.

עומר ינקלביץ': בשבוע שעבר נחרדתי, נחרדתי בעקבות פרסום תחקיר על כשלים חמורים ומתמשכים במוסדות האשפוז הגריאטרי בישראל – כשלים שגובלים בסיכון חיים.

עומר ינקלביץ': הממצאים שעלו מסקירה של יותר מ-100 ביקורות פתע שנערכו בידי משרד הבריאות מאז תחילת השנה:

עומר ינקלביץ': דוחות הבקרה הפנימיים של המשרד העלו ממצאים של חשד להזנחה, לזיהומים, לחוסר כבוד כלפי קשישים ואי-עמידה בהנחיות המשרד.

עומר ינקלביץ': למרות זאת, אדוני סגן השר, רק מיעוט קטן מהמוסדות קיבלו את הציון נכשל.

עומר ינקלביץ': השאר ממשיכים לפעול במימון המדינה, מכספי המיסים שלנו, של אזרחי ישראל.

עומר ינקלביץ': צוותי הבקרה של משרד הבריאות דיווחו בין השאר גם על טיפול סיעודי ירוד המסכן את בטיחותם, שלומם ובריאותם של המטופלים; ליקויים קשים בניקיון המוסדות; הזנחת הקשישים המתבטאת בין השאר בבעיות היגיינה חמורות; מטופלים שלא מקבלים תרופות כנדרש.

עומר ינקלביץ': ניסיתי ככה לבדוק איפה הבעיה.

עומר ינקלביץ': מומחים בתחום הגריאטריה טוענים ששיטת התקצוב של משרדי הממשלה היא הבעייתית.

עומר ינקלביץ': היא זו שלדעתם גורמת למצב החמור במוסדות.

עומר ינקלביץ': דרך אגב, אני רוצה לצטט את המומחה, את ד"ר יורם מערבי.

עומר ינקלביץ': הוא מומחה בגריאטריה מהמרכז הרפואי הדסה, ואני מצטטת אותו.

עומר ינקלביץ': הוא אומר: "המערכת נמצאת במחנק תמידי ומתקשה להתקיים.

עומר ינקלביץ': שיטת התקצוב אכזרית ומזעזעת, ולא מאפשרת טיפול הולם בקשישים".

עומר ינקלביץ': טוב, אז הנתונים הללו, אנחנו כבר מבינים שהם מציגים תמונה מדאיגה של הזנחה, הפרה בוטה של החוק וזלזול מחפיר בזכויותיהם של החולים.

עומר ינקלביץ': ביקורי הפתע של משרד הבריאות חשפו סכנת חיים שבה נמצאים החולים המאושפזים במוסדות הגריאטריים.

עומר ינקלביץ': לכן, יש לפעול באופן מיידי – – –

דוד ביטן: את מסיימת?

דוד ביטן: את צריכה לסיים.

עומר ינקלביץ': אני מסיימת.

עומר ינקלביץ': יש לפעול באופן מיידי להקמת מחלקת בקרה שתפקח על הטיפולים ועל איכותם.

יעקב ליצמן: – – –

עומר ינקלביץ': אז בסדר, אז גם יש לי – הצלחנו למצוא איזשהו מכתב שלהם שהם טוענים שמשרד האוצר לא מתקצב אותם, אז יש לנו פה איזושהי בעיה.

עומר ינקלביץ': אם משרד האוצר לא מתקצב אותם – – –

יעקב ליצמן: משרד הבריאות – – –

דוד ביטן: – – – ליצמן.

דוד ביטן: אני אומר – היום התלבשו עליך, נראה לי.

דוד ביטן: כל ההצעות לסדר-היום זה עליך.

אורלי לוי אבקסיס: זה השר היחיד שמגיע, אתה מבין את הבעיה?

עומר ינקלביץ': הנקודה היא שצריך למצוא תקציב.

עומר ינקלביץ': זה שיש מחלקה זה נהדר – ודרך אגב, יש לי פה דוח של האגף לגריאטריה, שהוא באמת נפלא – אבל הבעיה היא שאין תקציב.

עומר ינקלביץ': והינה, אתה יודע מה?

עומר ינקלביץ': אני מקריאה לך מהדוח, אדוני סגן השר: "קיים צורך חיוני בהקמת מחלקה לבטיחות הטיפול והאכיפה" – אז היא הוקמה; אין תוספת של תקנים ייעודיים וכו'.

עומר ינקלביץ': אני לא אקריא את הכול, אבל בסוף היא כותבת:

עומר ינקלביץ': לא התקבל מענה ממשרד האוצר, זאת אומרת שצריך למצוא תקציב לדבר הזה.

דוד ביטן: כמו להרבה דברים אחרים.

עומר ינקלביץ': מה זה?

דוד ביטן: צריכים למצוא תקציב להרבה דברים.

עומר ינקלביץ': כן, טוב.

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, ברכות.

דוד ביטן: תודה רבה.

משה אבוטבול: אני הצטרפתי לנושא של הכשלים במוסדות האשפוז הגריאטריים בישראל מזווית נוספת, שחשובה לכולנו.

משה אבוטבול: קודם כול, אנחנו יודעים שגם דוד המלך אמר: "אל תשליכני לעת זקנה ככלות כֹחי אל תעזבני", כלומר זה מצב שכולנו צריכים לדעת שאנחנו בעצם פועלים עבור עצמנו: גם לעת זקנה, שכולנו נגיע, וגם "ככלות כחי" – הרבה מאיתנו, בסופו של יום, ככל שהגיל מתקדם, צריכים לדאוג גם לדברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: אבל אני מדבר דווקא כי יש הרבה מאוד אנשים שלא זכו, נקרא לזה ככה, למצוות כיבוד אב ואם, כשההורים שלהם נמצאים בסמיכות אצלם – מכל מיני סיבות: חוסר התאמה, חוסר קשר וכו' וכו' – אז המקום שבעצם אנחנו נותנים בהם את הביטחון העצמי הגדול בסיעתא דשמיא זה דווקא באותם מוסדות.

משה אבוטבול: מצפים מהם, יש הרבה ציפייה, ששם ההורים שלנו, האנשים שאנחנו מפקידים, יקבלו את היחס הטוב ביותר, וכאשר חלילה יש מצבים של בעיות בתברואה, זיהום, בתשתיות או בתחזוקה, או בכבוד כלפי אותם מטופלים או כל דבר כזה – או אפילו דברים שהם צדדיים: חשיפת מידע חסוי לגבי אותם אנשים, אם נחשפים דברים שקשורים אליהם, לגבי אופן הטיפול בהם, אופן האכלתם או כל דבר אחר, זה יכול גם כן לגרום מבוכה למשפחה, וגם תחושה אישית לכל אחד מאותם המטופלים.

משה אבוטבול: לכן, אני בטוח שסגן השר הרב ליצמן, שבאמת ידוע כאיש של מהפכות ורפורמות, ייתן את הדעת בעזרת השם גם על הנושא הזה, כי זה דבר שחשוב גם מבחינה הלכתית, שלנו, לתת כבוד לזקן.

משה אבוטבול: ודבר אחרון – אפשר לסכם את זה: אנחנו חייבים להחזיר את האמון של הבנים במקומות האלה, להחזיר את האמון של המשפחות באותם מוסדות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

דוד ביטן: איציק, כבוד הוא לי להעלות אותך לבמה.

דוד ביטן: בוא נראה.

איציק שמולי: חיכיתי ליום הזה שנים טובות.

אורלי לוי אבקסיס: האמת, הופתעתי לראות אותך על הכיסא.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי בחוץ – – – ראיתי אותך עולה על כיסא היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: לא ידעתי.

דוד ביטן: נו, את רואה.

קריאה: – – – אבל לא הייתה לו עניבה.

דוד ביטן: בבקשה, איציק.

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: נעשה לך.

דוד ביטן: שלוש דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ובאמת – ברכות.

איציק שמולי: לראות אותך כאן בראש הישיבה, על הישיבה הראשונה מגמיש את התקנון – – –

דוד ביטן: למה לא?

איציק שמולי: לא, אני בעד.

דוד ביטן: שיהיה מעניין, מה?

קריאה: – – – איזה הפסקה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: רק מהפעם הבאה.

דוד ביטן: אני לא רוצה לעשות התקף לב למזכירת הכנסת.

דוד ביטן: בפעם הבאה.

יעקב ליצמן: אפשר להזמין – – – במליאה.

דוד ביטן: זו החלטה.

דוד ביטן: תראה, אני יכול לעשות הרבה בעיות, ואז לא ישימו אותי בחיים.

דוד ביטן: גם זה לא רע.

דוד ביטן: אתה מכיר את החניך התורן שעושה בלגן?

דוד ביטן: לא שמים אותו יותר חניך תורן.

איציק שמולי: טוב, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני סגן השר.

איציק שמולי: חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אז כאמור, בשבוע שעבר פורסם בסדרה של תחקירים על ידי הכתבת הבאמת-מעולה של התאגיד דקלה אהרון, כתבת הבריאות, תחקיר מקיף על מה שקורה במוסדות האשפוז הגריאטריים.

איציק שמולי: התחקיר הוא באמת מטלטל.

יעקב ליצמן: זה היה – – –

איציק שמולי: נכון, נכון.

איציק שמולי: אני אגע בזה.

יעקב ליצמן: שכחת להגיד את השם של – – – זה לא כאילו שמישהו – – – שם.

איציק שמולי: תכף אני אתייחס לזה.

איציק שמולי: התחקיר הזה נעשה על בסיס עבודה אינדוקטיבית של הכתבת, כלומר היא לקחה את הביקורת שנעשתה על ידי המשרד ובדקה מה קורה, מה יש באותם דוחות, ובעצם החיבור, התמונה המלאה הראתה שורה של כשלים ארוכים ומתמשכים עד כדי סיכון חיי אדם בחלק מאותם המוסדות.

איציק שמולי: העובדה, אדוני סגן השר, שזה מבוסס על דוחות המשרד זה לא דווקא דבר מקל.

איציק שמולי: זה דבר חמור, דבר ראשון בגלל מה שנאמר קודם – חלק מהמוסדות ממשיכים לתפקד כאילו כלום, ורק מיעוטם קיבלו ציון נכשל; דבר שני, אתה יודע, יש איזושהי תחושה שמאז התחקירים המטלטלים בטלוויזיה – איך נאמר?

איציק שמולי: עולם כמנהגו נוהג.

איציק שמולי: אנחנו כבר התרגלנו בכזאת קלות לראות אחת לכמה חודשים שבחלק מהמוסדות הללו לוקחים קשישים והופכים אותם לשקי אגרוף אנושיים, וזה לא צריך להיות ככה.

איציק שמולי: אני חושב שהתפתחה פה איזושהי תופעה, ומנצלים פה לרעה, אדוני היושב-ראש, את העובדה שהמוסדות האלה, חלקם – יש מוסדות שמתנהלים בצורה מצוינת וטובה, עם כוח אדם מסור ומקצועי, אבל חלק מאותם מוסדות מנצלים את העובדה שהם נמצאים מעבר להרי החושך של החברה הישראלית, ופשוט לוקחים את אותם אנשים מסכנים, שלפעמים הם גם חסרי ישע – ויש שם תופעות של הזנחה, ושל עליבות, ושל חוסר כבוד עד כדי התעללות ואלימות.

איציק שמולי: אנחנו רואים, אדוני היושב-ראש – בכנסת שעברה הייתה פה יוזמה נפלאה של חברי כנסת שיצאנו לביקורות לילה, ביוזמתנו, בחלק מאותם המקומות.

איציק שמולי: אתם רואים, באמת, חיסכון במזון, ומדלגים על תרופות כדי לחסוך בכסף.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, זה מגיע לתופעה שכדי לחסוך בכוח אדם – מה עושים?

איציק שמולי: לוקחים את הקשישים, שמים אותם במעגל ולא מביאים מספיק מטפלים; לוקחים מקל של מטאטא, שמים להם בכיסאות הגלגלים כדי שהם לא יוכלו לזוז.

איציק שמולי: ככה מתנהגים באותם מוסדות שאמורים לתת טיפול לאותם אנשים.

איציק שמולי: זה פשע בחסות המדינה.

איציק שמולי: אני חושב שהבעיה של התקצוב היא בעיה ברורה.

איציק שמולי: המוסדות מתלוננים שהמכרזים הם מכרזים בחסר – – –

דוד ביטן: זה בכל המכרזים של משרד הרווחה והבריאות, לא רק פה.

דוד ביטן: כולם מתלוננים על חסר.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אבל גם לגבי המחלקה, עומר, שהוקמה במשרד הבריאות, חלק מהבעיה זה שיש שיתוף פעולה בין אותם מוסדות לבין המפקחים.

איציק שמולי: המפקחים האלה – יש שם גם תופעה של שחיתות.

איציק שמולי: לפני שהם מגיעים לאותם מוסדות הם מרימים טלפון למנהלים, וככה יש להם שעתיים-שלוש להפוך את הגיהינום הזה לבית מלון חמישה כוכבים, שיכול לעבור ביקורת.

איציק שמולי: אז יש מחלקת בקרה; הבעיה היא שהיא דואגת בעיקר למנהלים ופחות ופחות למטופלים.

איציק שמולי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: כבוד השר ליצמן, סגן השר, אם אתה רוצה להשיב.

דוד ביטן: כל מי שרוצה לשאול שאלה – יתכונן, אבל קצר, כן?

דוד ביטן: ואני גם אומר לכם, כשאתם שואלים, ערוץ הכנסת עובר אליכם, אז הכול בסדר.

דוד ביטן: תתחיל, אבל אני אתן להם לשאול אותך כמה שאלות.

דוד ביטן: נראה לי שאתה מתמצא בנושאים, אז הכול בסדר.

דוד ביטן: בבקשה, אבל לפני שאתה יורד אני נותן להם.

יעקב ליצמן: אין שום בעיה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: האשפוז הסיעודי בארץ מתקיים היום ביותר מ-240 מוסדות בגדלים שונים.

יעקב ליצמן: מערך הבקרה שמפעיל האגף לגריאטריה במשרד הבריאות נועד לאתר בעיות וכשלים ולקדם את איכות הטיפול, תוך הפעלת מגוון דרכי אכיפה שעומדות לרשות המשרד.

יעקב ליצמן: ממצאי הבקרות המתפרסמים באתר משרד הבריאות נגישים לכול, ואנו מקדמים את ההתעניינות של אמצעי התקשורת באיכות הטיפול במוסדות הסיעודיים.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה דווקא לא רע.

יעקב ליצמן: מטבע הדברים, ממצאי הבקרות במוסדות מראים תמהיל של חוזקות לצד תחומים לשיפור, ובמקרים מסוימים אף כשלים.

יעקב ליצמן: ב-70%–80% מהמוסדות איכות הטיפול במטופלים מדורגת כטובה על פי קריטריונים מקצועיים, וקיימת התנהלות מקצועית ומסורה של אנשי הצוות בתחומים השונים – רופאים, אחיות, מקצועות הבריאות, מטפלים ועוד.

יעקב ליצמן: מנגד, יש מוסדות שבהם מאותרות בעיות באיכות הטיפול.

יעקב ליצמן: מרבית המוסדות נמצאים בהתקשרות עם משרד הבריאות במכרז לאשפוז סיעודי במימון המשרד, בקוד סיעודי, ומחיר היום שמשרד הבריאות משלם למוסדות הוא תלוי-איכות לפי ממצאי הבקרות, כך שיש תמריץ חיובי – מחיר גבוה יותר – למוסדות שאיכות הטיפול בהם גבוהה יותר לפי ממצאי הבקרות, ולהפך, אם ממצאי הבקרה מראים ירידת איכות.

יעקב ליצמן: בנוסף, ניתן להטיל על המוסד קנסות ולהטיל הפסקת אשפוז, דהיינו איסור קליטת מטופלים חדשים.

יעקב ליצמן: רוב המוסדות פועלים לתיקון הליקויים ולשיפור איכות הטיפול, אולם במקרים שבהם הליקויים חמורים ואין שיתוף פעולה מצד המוסד לתיקונם פועל משרד הבריאות לסגירת המוסד – צעד שננקט במקרים קיצוניים.

יעקב ליצמן: חשוב לציין שהעברת מטופלים זקנים ממוסד אחד לאחר כרוכה בעלייה בתמותה, ולכן יש להביא גם סיכון זה בחשבון.

יעקב ליצמן: אני מברך על עבודת הפיקוח שנעשית על ידי בקרים, אנשי מקצוע מלשכות הבריאות וממטה המשרד, אשר מבצעים חלק ניכר מהבקרות בשעות בלתי שגרתיות.

יעקב ליצמן: ברצוני להדגיש כי מערך האכיפה על המוסדות הסיעודיים הוא בין היעילים והמשמעותיים במערך הממשלתי.

יעקב ליצמן: אני גם מברך על השקיפות בפרסום דוחות הבקרה לציבור הרחב.

יעקב ליצמן: עם זאת, אחד הקשיים המשמעותיים שמערך האשפוז הסיעודי מתמודד עימם הוא חסר מתמשך בכוח אדם, ובפרט מחסור במטפלים וכוחות עזר סיעודיים שהם ישראלים ומיומנים.

יעקב ליצמן: התמודדות עם אתגר זה דורשת צעדי מדיניות ותוספות תקציב, והן עדיין לא הוקצו לכך.

יעקב ליצמן: בסופו של דבר היעד הוא השלמת הרפורמה בסיעוד והעברת האשפוז הסיעודי לאחריות קופות החולים, על מנת שיושקעו מלוא המשאבים הנדרשים במניעת מוגבלות, בשיקום ובמתן חלופות אשפוז סיעודי בבית הקשיש, היות שמרבית הזקנים היו מעדיפים להישאר בביתם.

דוד ביטן: רגע, ליצמן.

דוד ביטן: יש למישהו שאלה?

דוד ביטן: בבקשה, מירב.

דוד ביטן: תכף, תכף, כולם יקבלו, הכול בסדר.

מירב כהן: מפה או משם?

דוד ביטן: את, את.

מירב כהן: מפה.

מירב כהן: כבוד סגן השר – – –

דוד ביטן: אבל בקיצור, לשאול את השאלות בקיצור.

יעקב ליצמן: תגיד את השם של חברת הכנסת.

דוד ביטן: אמרתי, מירב כהן.

מירב כהן: השאלה הראשונה שרציתי לשאול: המוסדות טוענים שיש פער של למעלה מ-80 שקלים פר מיטת אשפוז, ושהפער הזה הוא מה שלא מאפשר להם לתת – – –

הבריאות עקב ליצמן: התשובה לזה – אני מכיר את הנושא.

הבריאות עקב ליצמן: אני אקצר, כי אני מבין מה שאת רוצה.

הבריאות עקב ליצמן: אני – – –

מירב כהן: אני רק אסיים את המשפט.

מירב כהן: ולראיה, בשנתיים האחרונות לפחות עשרה מוסדות נסגרו משיקול תקציבי.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז אמרתי לך: קודם כול, אני מסכים שצריך לשלם יותר.

יעקב ליצמן: המכרז של האוצר – זה המכרז, אני לא יכול – – –

דוד ביטן: זה בכל המקומות, לא רק – – – צריך להעלות לכולם.

יעקב ליצמן: אבל יש בעיה.

דוד ביטן: צריך להעלות לכולם – למפגרים, לאוטיסטים ולכולם.

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

יעקב ליצמן: המכרז שעשו להם לא מספיק.

יעקב ליצמן: הם הלכו לבית המשפט, נדמה לי, ולא הצליחו.

יעקב ליצמן: נכון, את צודקת בזה, אבל לא בסכום, בפער שאת אומרת; מה שהם אומרים – זה פחות.

יעקב ליצמן: לדעתי, ניתן להגיע להסכם.

יעקב ליצמן: אחרי שיהיה תקציב נוכל להגיע להסכם.

יעקב ליצמן: בהחלט יש פער, אני חושב שהם צודקים, אבל לא הפער שאת אומרת, 80.

מירב כהן: ומה הערכת הזמנים, מבחינתכם?

דוד ביטן: כשיהיה תקציב.

יעקב ליצמן: למה שלא תעשי ממשלה?

מירב כהן: השאלה השנייה: מבחינת הסנקציות – – –

יעקב ליצמן: לא התייחסת הרגע.

מירב כהן: מה זה?

יעקב ליצמן: אמרתי לך: תעשי ממשלה.

מירב כהן: אה.

מירב כהן: אני מצטערת, אני פשוט, אה, אחרי המליאה אנחנו – אני אעשה ממשלה.

דוד ביטן: האמת, שאמרו לנו לא לדבר, אז היא לא יכולה לדבר.

יעקב ליצמן: מה, על מה לא לדבר?

דוד ביטן: בתקשורת, אז זה כמו תקשורת פה.

יעקב ליצמן: לי לא אמרו את זה.

דוד ביטן: לך לא, אבל לאחרים.

יעל גרמן: ליצמן, אתה מוכן איתנו?

יעקב ליצמן: מה?

יעל גרמן: אתה מוכן איתנו?

יעקב ליצמן: לא שומע.

יעל גרמן: אני שואלת אם אתה מוכן איתנו, אם אתה מוכן לשבת איתנו.

יעקב ליצמן: יש לי צוות משא ומתן: יריב לוין ואלקין.

דוד ביטן: – – – זה אתם אומרים שאתם לא מוכנים.

יעקב ליצמן: הם מנהלים משא ומתן גם בשמי.

יעקב ליצמן: יש לך שאלות הבנה של קואליציה – הם הכתובת.

יעל גרמן: התחמקות.

שלמה קרעי: איך אתה יכול להצטרף – – –

דוד ביטן: אתם לא רוצים אותם.

דוד ביטן: עכשיו פתאום נזכרת לשאול?

יעקב ליצמן: רבותיי – גם לך אותה תשובה.

יעקב ליצמן: יש לי צוות, שני אנשים שמנהלים מטעמי – –

דוד ביטן: רבותיי, שאלות – רק בנושא, לא דברים אחרים, בסדר?

יעקב ליצמן: – – משא ומתן, אחד זה זאב אלקין ואחד זה יריב לוין.

דוד ביטן: שאלות – רק בנושא שעל סדר-היום.

דוד ביטן: בבקשה.

יעקב ליצמן: אמרת לי שאין צנזורה.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: בלי צנזורה.

דוד ביטן: כן, מירב.

מירב כהן: שאלה שנייה: מבחינת הסנקציות שהופעלו – – –

קריאה: ביטן, לא להתרגש.

דוד ביטן: לא, אנחנו צריכים לנושא שעל סדר-היום.

יעקב ליצמן: כן.

מירב כהן: מבחינת הסנקציות שהופעלו, אילו סנקציות הוטלו בפועל על מוסדות – – –

קריאה: היושב-ראש – – –

דוד ביטן: הכול בסדר.

דוד ביטן: היא משתפת איתי פעולה, אל תדאג.

מירב כהן: אני אשאל שוב: אילו סנקציות ובכמה מקרים הוטלו סנקציות על מוסדות שלא עמדו בסטנדרט?

יעקב ליצמן: אני מציע לך שתכתבי לי על זה – איזה סנקציות וגם על איזה מוסדות.

יעקב ליצמן: אני מוכן – מותר לי גם לענות על זה, כי עשינו את זה רשמי, אין שום בעיות.

יעקב ליצמן: אני אענה לך על זה.

מירב כהן: מצוין.

מירב כהן: וגם, אני חושבת שזאת עוד נקודה: יש גם סנקציות על מטפלים שסרחו – זאת אומרת על אנשים ספציפיים – ואנחנו רואים שבגלל שיש מחסור במטפלים סיעודיים, לפעמים אנשים נתפסו ואפילו פוטרו אחרי שהם התעללו בקשישים, והם עוברים לעבוד במוסד אחר.

יעקב ליצמן: אנשים שעשו דברים נוראים צריך לזרוק, צריך להעמיד לדין.

יעקב ליצמן: מה זה?

מירב כהן: אז אני יודעת בוודאות על מקרים ספציפיים של אנשים שנתפסו והוכח שהם התעללו, ובגלל שיש מחסור במטפלים הם עוברים לעבוד במוסד אחר.

יעקב ליצמן: אם יש לך שמות תעבירי לי ואני אעביר את זה למשטרה.

יעקב ליצמן: לא שייך אליי בכלל.

מירב כהן: אז תדע לך שדברים הועברו למשטרה – – –

יעקב ליצמן: אני בהחלט לא מגבה אף אחד.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שיעשו מעשים לאנשים חסרי ישע, אנשים זקנים שהם בבתי אבות, במקומות כאלה, ושיתעללו בהם.

יעקב ליצמן: אם מישהו עשה את זה ואת יודעת את זה, תעבירי לי את השם ואני אעביר למשטרה.

דוד ביטן: מירב, זהו, זהו, מספיק.

מירב כהן: עוד משפט אחד.

דוד ביטן: לא, לא, זהו.

דוד ביטן: זהו.

מירב כהן: האם אתם פועלים כדי – – –

יעקב ליצמן: את ענית כבר על שאלות – – –

דוד ביטן: מירב, זהו.

דוד ביטן: מספיק.

מירב כהן: שאלה אחרונה.

דוד ביטן: לא, לא, לא, שאלת מספיק.

יעקב ליצמן: אני יורד, אני אענה לך על זה.

דוד ביטן: אורלי, ואחר כך – עומר ינקלביץ'.

קריאה: לא, אני רוצה שנעביר את זה לוועדת הכספים, פשוט לא ציינתי את זה.

דוד ביטן: מה זה?

קריאה: לוועדת הכספים, ליצור את התקציב.

דוד ביטן: אנחנו – – – כן, בבקשה.

דוד ביטן: אורלי, אבל קצר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, הנושא הכי חשוב שלא הועלה פה עכשיו זה החוסר בפריסה ארצית.

יעקב ליצמן: אורלי, את יודעת את זה כי דיברנו, דיברנו כל כך הרבה על זה בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: אין מוסדות – – –

יעקב ליצמן: אין לי תשובה על זה, כי זה האוצר עם המכרזים.

יעקב ליצמן: אין לי תשובה.

יעקב ליצמן: לא יכול לתת לך תשובה יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: אין לנו איזה אופק?

יעקב ליצמן: לא, לא, אנחנו נדרוש לפתוח את זה, אם אנחנו נהיה במשרד – – –

אורלי לוי אבקסיס: שיתחילו לשלוח את הזקנים שלהם רחוק מאוד.

יעקב ליצמן: אורלי, אם אנחנו נהיה במשרד, נפתח את זה.

דוד ביטן: חייבים לפתוח את זה.

דוד ביטן: זה לא רק משרד הבריאות, זה גם משרד הרווחה, והכול ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: המוסדות האלה לא נפתחים בפריפריה, והאנשים נאלצים לזרוק את היקרים להם רחוק.

דוד ביטן: צודקת.

יעקב ליצמן: כן, מכיר.

דוד ביטן: – – – מוסד כזה, כנראה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר – סגן השר, השר בפועל – – –

יעקב ליצמן: זה המשכורת.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון.

אורלי לוי אבקסיס: גיוס כוח אדם שמתאים למשימה של האשפוזים הגריאטריים – אבל אנחנו יודעים שבכל הנושא של – – –

יעקב ליצמן: ביקשתי אישור לעובדים זרים בשביל בתי האבות.

יעקב ליצמן: ביקשתי משר האוצר, כתבתי לו מכתב פנייה רשמי, שאני רוצה שייתנו לי.

יעקב ליצמן: נקבל תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה להציע עוד הצעה: תראה, בימינו יש פה הרבה מאוד מטפלים, חלקם מטפלים מאוד מאוד טובים, שגם יש עליהם חוות דעת מאוד טובות של המשפחות שהם טיפלו ביקרים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הם סיימו את הטיפול מאחר שהמטופל שלהם – סליחה על זה – אולי סיים את חייו, והם נשארים בלא עבודה והם נחשבים פה לעובדים לא חוקיים.

אורלי לוי אבקסיס: האם בנקודת הזמן הזאת, מאחר שהם כבר מוכשרים, ומאחר שהחברות כבר נתנו להם את כל הכלים ואת כל היכולות, ויש עליהם גם חוות דעת טובה – זאת אומרת, אנחנו לא צריכים לייבא אנשים שלא מכירים, לתת להם עוד פעם את ההסמכה, להביא אותם לידי כך שעד שהם יבינו את השפה של אותו מטופל – – –

יעקב ליצמן: אורלי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: – – – את אלו שכבר נמצאים כאן, לפני שנגרש אותם או את הילדים שלהם, לעבודה, שאתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: זה win–win situation.

אורלי לוי אבקסיס: מרוויחים, בגלל שכבר יש להם ידע וניסיון, ויש להם גם חוות דעת טובה מהמעסיקים הקודמים, ועל הדרך אותם קשישים שזקוקים לדבר הזה לא צריכים לחכות באין אונים לכך שאם וכאשר – – –

יעקב ליצמן: היות ששכחת, אז אני אזכיר לכם:

יעקב ליצמן: אנחנו בתקופה שאין לי ממשלה ואין לי שר אוצר – יש לי, אבל אין תקציבים, אין שום דבר.

יעקב ליצמן: אי-אפשר להזיז עיפרון, כמעט, מכאן לשם.

יעקב ליצמן: כמעט.

יעקב ליצמן: דברים דחופים – היה עכשיו מבצע עם כל בתי החולים, בסדר, טיפלנו, אבל יש בעיות.

יעקב ליצמן: אי-אפשר לעשות שום רפורמה, שום דבר.

יעקב ליצמן: לכן, כל מה שאתם רוצים להגיד לי – אם אני אהיה במשרד הבריאות, בעזרת השם, אני אשמע.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

קריאה: להעביר את זה לוועדת הכספים.

דוד ביטן: רגע, רגע, ננצל אותך עוד קצת, בסדר?

יעקב ליצמן: אין לי בעיה.

יעקב ליצמן: אני לא ממהר.

דוד ביטן: אחר כך תקבל תודה רבה ושי.

יעקב ליצמן: עד תפילת מנחה אין לי בעיה.

דוד ביטן: בבקשה.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, יש לי שאלה אחת:

איציק שמולי: האם יש הנחיה ברורה ממך לאגף המפקח שלא להודיע לפני שהם באים לביקורות?

איציק שמולי: יש הנחיה כזאת?

יעקב ליצמן: בהחלט כן.

יעקב ליצמן: זו העמדה שלי.

דוד ביטן: שאלה גם מהצד הימני של המפה.

דוד ביטן: בבקשה, קרעי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה עדיין עושה ביקורי פתע?

דוד ביטן: רגע, אני אתן לך.

דוד ביטן: אני אתן לך, שנייה.

יעקב ליצמן: לאחרונה לא עשיתי, אבל כן.

יעקב ליצמן: בבתי חולים עשיתי דווקא, אבל זה – – –

דוד ביטן: חבר הכנסת קרעי, כן.

יעקב ליצמן: גם בבריאות הנפש כן עשיתי, אבל זהו.

דוד ביטן: אורלי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, דווקא כשצריך לפרגן גם צריך לפרגן.

דוד ביטן: ברור, אז תפרגני.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד ביטן: אם זה פרגון, אני מאפשר לך.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, ברכותיי על התפקיד החדש.

שלמה קרעי: אני חושב שזה משב רוח מרענן שיגרום ליותר חברי כנסת להיות נוכחים במליאה כשאפשר להשתתף בדיון.

שלמה קרעי: אדוני סגן השר, אנחנו מדברים כאן על אנשים חסרי ישע.

שלמה קרעי: יש סוגיה של מיגון מכון הדיאליזה בנתיבות.

שלמה קרעי: במצב שאנחנו נמצאים היום, כשיש רקטות על היישובים שלנו בעוטף עזה, חולי דיאליזה – גם מבוגרים וגם נכים עם כיסאות גלגלים – צריכים לנסוע לרהט כדי לקבל טיפולים, גם כשיש אזעקה בדרך.

שלמה קרעי: הם לא מסוגלים לרדת ולהתמגן.

שלמה קרעי: פנינו בזמנו למשרד הבריאות, למשרד הביטחון, לרשויות המקומיות.

שלמה קרעי: כולם מגלגלים את זה כמו כדור לוהט שאף אחד לא רוצה לגעת בו.

שלמה קרעי: אני מבקש ממך – – –

יעקב ליצמן: מה, יש בעיה בדיאליזה?

שלמה קרעי: הוא לא ממוגן.

שלמה קרעי: מכון הדיאליזה לא ממוגן והם לא יכולים לקבל טיפולים.

יעקב ליצמן: אבל ברהט זה ממוגן.

דוד ביטן: קרעי, אמרתי – –

שלמה קרעי: אז שולחים אותם למקומות מרוחקים – –

דוד ביטן: – – שאלות – רק על הנושא שבסדר-היום.

שלמה קרעי: – – כי הם לא – – –

יעקב ליצמן: תעביר לי את הפנייה, אני אטפל.

דוד ביטן: בסדר, חבר'ה – –

שלמה קרעי: תודה רבה.

יעקב ליצמן: כן.

דוד ביטן: – – שאלות – רק על הנושא שעל סדר-היום, לא על נושאים אחרים.

דוד ביטן: זו לא שעת שאלות.

שלמה קרעי: אבל זה חסרי ישע.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: חברת הכנסת גרמן – עמדה נוספת.

יעקב ליצמן: הכנסת זה גריאטריה?

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: כבוד סגן השר, אני רוצה להזכיר את הצעת החוק שלי ושל חברי כנסת רבים נוספים שמדברת על כך – –

דוד ביטן: כבוד סגן השר, אתה יכול לרדת.

דוד ביטן: עמדה נוספת, זו עמדה נוספת עכשיו.

יעקב ליצמן: אוקיי.

דוד ביטן: תודה רבה על שאפשרת לשאול שאלות.

יעל גרמן: – – שיש להטיל אחריות אישית על מנהלי בתי החולים הגריאטריים ומוסדות הסיעוד.

יעל גרמן: כל עוד הם לא יחושו שזו חובתם לדעת מה קורה בלילה ומיהו האדם שהם שוכרים ולוקחים לעבוד עם האוכלוסייה הכל-כך רגישה, אנחנו לא נהיה שקטים.

יעל גרמן: זו דעה אחת.

יעל גרמן: והדעה השנייה – ואני רוצה להפנות את תשומת הלב של סגן השר, שאני חושבת שהוא יודע – שכל עוד שאין לנו פתרון למרכזים הגריאטריים – ואמרה נכון חברתי מירב כהן:

יעל גרמן: גם הסיפור הזה של ההפרש המאוד-מאוד גבוה ליום אשפוז – כל עוד אין פתרון, זה משליך לא רק על המוסדות הגריאטריים אלא גם על האשפוז במחלקות הפנימיות, מפני שכיום במחלקות הפנימיות נמצאים מאושפזים גריאטריים שמקומם לא במחלקות הפנימיות אלא במרכזים הגריאטריים, ורק מפני שלא קולטים אותם שם הם נמצאים בפנימיות.

יעל גרמן: כך נוצר עומס חריג, והאנשים שזקוקים למיטות – לא מוצאים את המיטות, והם מאושפזים במסדרונות.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: חברת הכנסת אורלי לוי, את רוצה עמדה נוספת או מספיק מה שאמרת?

אורלי לוי אבקסיס: אני אמרתי את זה מהמקום.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: ההצעה היא להעביר את ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת הכספים.

דוד ביטן: מי שמצביע – שיצביע עכשיו.

אורית פרקש הכהן: סליחה.

דוד ביטן: בבקשה.

אורית פרקש הכהן: הצבעתי בטעות נגד.

דוד ביטן: מה הצבעת?

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת, את יכולה לתקן.

דוד ביטן: תשני, תשני את זה, כן.

דוד ביטן: בסדר?

אורית פרקש הכהן: אז אורלי, אורלי, אפשר להצביע גם בעד וגם נגד, בעצם?

יעקב ליצמן: זה אוטומט גם ככה, מה זה משנה?

יעקב ליצמן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה הזמנית לענייני כספים נתקבלה.

דוד ביטן: טוב, בעד להעביר לוועדת הכספים – 12, נגד – אפס.

דוד ביטן: ההצעה עוברת לדיון בוועדת הכספים.

דוד ביטן: << הלסי >> התגברות הפעילות והאלימות של ארגונים אנטי-ישראליים כנגד ההתיישבות ביהודה, שומרון ובקעת הירדן << הלסי >>

דוד ביטן: הצעות דחופות לסדר-היום שמספרן 53 ו-60, בנושא: התגברות הפעילות והאלימות של ארגונים אנטי-ישראליים כנגד ההתיישבות ביהודה, שומרון ובקעת הירדן.

דוד ביטן: חבר הכנסת מתן כהנא, בבקשה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר כץ, נוסיף אותך להצעה הקודמת.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך על תפקידך החדש.

מתן כהנא: ראיתי בטוויטר שאתה מתרגש.

דוד ביטן: אני לא מתרגש.

דוד ביטן: אני מתרגש?

מתן כהנא: היה כתוב בטוויטר שאתה מתרגש.

דוד ביטן: איפה, מי כתב את זה?

מתן כהנא: אז יש לך כנראה איזה פייק – – –

דוד ביטן: כנראה.

מתן כהנא: טוב, אז יש פה צירוף מקרים – – –

דוד ביטן: מה יש לי להתרגש?

שלמה קרעי: אנחנו מתרגשים.

דוד ביטן: אה, זה בסדר.

מתן כהנא: בסדר גמור.

מתן כהנא: כנסת נכבדה ומלאה – –

דוד ביטן: נלחצתי.

מתן כהנא: – – לפני שלושה שבועות, בשבת, ישבה משפחתו של צוריאל יחד עם משפחה נוספת ואכלו ארוחת שבת בביתם בצפון בקעת הירדן.

מתן כהנא: לפתע פתאום, לקראת השעה 12:00, הגיעו שלושה אוטובוסים מלאים בפעילי שמאל, פעילי BDS ופלסטינים, והתחילו להתקדם לכיוון הבית של משפחתו של צוריאל.

מתן כהנא: לחברים האלה יש שיטת פעולה מאוד ברורה: את הפלסטינים הם שולחים קדימה כדי להתעמת גופנית עם אנשינו; הפעילים של השמאל ופעילי ה-BDS האירופים מלבים את האווירה מבחוץ ויוצרים את הבלגן.

מתן כהנא: זה בדיוק מה שקרה גם בשבת האחרונה.

מתן כהנא: התחילו שם חילופי מהלומות ומכות רציניות, תוך כדי שהם מרביצים, כולל לנשים שהיו שם איתם בבית – ונזקים לרכוש.

מתן כהנא: זה לא קורה רק נגד מתיישבים; את הפעילות הזאת הם עושים גם נגד חיילי צה"ל.

מתן כהנא: הם מצלמים חיילי צה"ל במחסומים, הם מפיצים את התמונות של חיילי צה"ל ברשתות, ומצלמים אותם באימונים שלהם.

מתן כהנא: את כל הדברים האלה הם עושים כדי להפריע גם למתיישבים וגם לחיילי צה"ל.

מתן כהנא: כמו המקרה הזה שתיארתי יש עוד מקרים רבים, יותר מדי, בשנים האחרונות.

מתן כהנא: אני רוצה להראות לכם פה תמונה של אדם בשם פיליפ שבררון.

דוד ביטן: אסור להראות.

מתן כהנא: אסור להראות.

מתן כהנא: אז לא הראיתי אותו, תמחקו את זה מהפרוטוקול.

דוד ביטן: בלי אמצעי עזר.

מתן כהנא: פיליפ שבררון הוא אנרכיסט בן 42 מצרפת, שנכנס לארץ כל פעם באשרות מזויפות, לפעמים כתייר; אנשים אחרים אולי משתמשים באשרות של צליינים.

מתן כהנא: באפריל הוא נכנס לארץ והשתתף בהפרות סדר, כולל בעימותים עם חיילים, שהוא צעק להם: כלבים, אנחנו נדאג לחסל אתכם, כולל זריקת אבנים, ובגין המעשה הזה הוא אפילו נעצר.

מתן כהנא: אחרי שהוא נעצר הוא שוחרר ויצא מהארץ.

מתן כהנא: אחרי כמה חודשים, בספטמבר, הוא נכנס שוב לארץ ושוב השתתף בהפרות סדר, הפעם בחברון, והשתתף בהפרת הסדר גם במלחמה הזאת שהייתה נגד משפחתו של צוריאל.

מתן כהנא: חבר'ה, האנשים האלה הם אנשים ידועים, מוכרים; הארגונים האלה, ארגוני ה-BDS, הם ארגונים מוכרים; השמות של האנשים האלה הם שמות ידועים.

מתן כהנא: אף אחד במדינה לא פועל כדי לעצור אותם, לא מגרשים אותם, לא מפריעים להם להיכנס לארץ.

מתן כהנא: זה פשוט חוסר משילות מזעזע, שנותנים לאנשים האלה לעשות ככל העולה על רוחם.

מתן כהנא: לעיתים אפילו משרד החוץ פועל כדי לשחרר את האנשים האלה אחרי שהם נעצרים.

מתן כהנא: אני מבקש להעביר את הנושא הזה לוועדת החוץ והביטחון, כדי לבדוק מה המדינה יכולה לעשות טוב יותר כדי למנוע מהאנרכיסטים האלה להפריע למתיישבים ולחיילי צה"ל.

מתן כהנא: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אופיר סופר.

אופיר סופר: טוב, בשעה טובה.

אופיר סופר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סגן שר הביטחון, למדינת ישראל יש שונאים רבים ואויבים רבים שיש להם דרכים רבות לפגוע במדינת ישראל – רבות ויצירתיות – ולהביא לפגיעה ישירה ולפגיעה עקיפה.

אופיר סופר: אנחנו חווים את זה בימים האחרונים גם בדרום.

אופיר סופר: הסיפור של הדרום אינו עומד בפני עצמו, אלא זה חלק ממערכה כוללת של אנשים שמנסים לפגוע.

אופיר סופר: אויביה של מדינת ישראל מנסים באופן תמידי לפגוע באזרחי ישראל בדרום, בצפון, מזרח ומערב; גם ביהודה ושומרון ובבקעת הירדן.

אופיר סופר: באירוע שהתרחש בצפון בקעת הירדן הותקפו משפחות ישראליות סמוך ליישוב מחולה.

אופיר סופר: בראש קבוצת הפורעים עמדו, למיטב ידיעתי – אני לא חוקר, אבל גם סיירתי שם, ומהקצת שידוע לי – אנשים שבטח יש להם קשר לרשות הפלסטינית, אולי אפילו שוטר ברשות הפלסטינית, אדם שישב בכלא במשך 17 שנים.

אופיר סופר: האירוע מתווסף לאירועים רבים שבהם פעילים אנרכיסטים ואויבים שונים צובאים על יישוב כזה או אחר, תוך הפעלת אלימות פיזית, קריאות גנאי.

אופיר סופר: דבר זה מביא אותנו לא פעם לסיטואציה מאוד מאוד מורכבת.

אופיר סופר: האנרכיסטים פועלים בצורה שיטתית וסדורה לפגיעה במדינת ישראל.

אופיר סופר: לעומתם, נראה כי מדינת ישראל לא מתייחסת לאירוע זה בצורה שיטתית ולא נותנת פתרון מערכתי.

אופיר סופר: תגובת מדינת ישראל ניתנת כמעט בכל המקרים כפעולה מגיבה, ולא כחלק ממערכה המתנהלת בשיטתיות על ידי הצד השני.

אופיר סופר: הפעילות היא פעילות טרוריסטית במסווה אזרחי.

אופיר סופר: האירועים האחרונים הם אירועים עם פוטנציאל נפיץ, ובשביל להיזכר כמה הפוטנציאל נפיץ, אדוני סגן השר, אני רוצה להזכיר את האירוע של סגן-אלוף שלום אייזנר, סמח"ט הבקעה, קצין מנוסה, עם ניסיון.

אופיר סופר: כל מדינת ישראל, לרבות הקהילה הבין-לאומית, עסקה בזה, ואללה, הרבה זמן.

אופיר סופר: אנחנו בקלות יכולנו להיות באירוע דומה, בסיטואציה דומה, בתקופה שסביב האירוע הזה בבקעה, האירוע הזה בצפון בקעת הירדן, וכל מה שמנע את האירוע הזה היא התנהגותו של האזרח שם, שהוא לוחם ביחידה מובחרת, בחור מאוד מאופק ומאוד קר רוח.

אופיר סופר: בסופו של יום זה מה שמנע אירוע שהיינו מאוד מאוד – בקיצור, מנע אירוע מאוד נפיץ.

אופיר סופר: לכן, יש לי כמה שאלות:

אופיר סופר: האחת – האם יש בבקשה כוחות עם מיומנות וזמינות רלוונטית לאירוע מעין זה?

אופיר סופר: גם מניסיוני הצבאי וגם מהיכרותי האזרחית אני יודע שבגזרות אחרות יש כוחות שיותר רלוונטיים, יותר מיומנים ויותר מתאימים להתמודד עם סוג כזה של פעילות.

אופיר סופר: לתחושתי ולמיטב הבנתי וידיעתי, בבקעת הירדן אין את הכוח הזה.

אופיר סופר: סוגיה יותר מערכתית: האם פעולות חתרניות אלו מאותרות מראש?

אופיר סופר: האם למערכת הביטחון יש כלים למנוע את האירועים האלה מראש, או שיש לנו מגבלות ובהן צריך לסייע – מגבלות חוקתיות או דברים כאלה?

אופיר סופר: האם מתגבשת או התגבשה תוכנית רב-משרדית לסילוק ארגון AFPS, הארגון האנרכיסטי הצרפתי שפעל באירוע הנדון במחולה?

אופיר סופר: יובהר כי הארגון הזה הוא באמת ארגון שמסומן כארגון BDS, שפועל כנגד מדינת ישראל וסומן על ידי המשרד לעניינים אסטרטגיים.

אופיר סופר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: סגן השר אבי דיכטר, אתה יכול להשיב על ההצעה לסדר-היום.

אבי דיכטר: שלום, אדוני היושב-ראש.

אבי דיכטר: ברכות, בהצלחה.

אבי דיכטר: רבותיי חברי הכנסת, חבר הכנסת כהנא וחבר הכנסת סופר, באזור יהודה ושומרון יש תופעה שבה פועלים גורמים ישראליים וזרים שמתסיסים את השטח ואת הפלסטינים שגרים באזור, ולעיתים נגררים לכדי חיכוכים אלימים עם מתיישבים ועם כוחות הביטחון.

אבי דיכטר: אפשר להרחיק את הפעילים האלה מתחומי יהודה והשומרון והבקעה באמצעות מסלול פלילי.

אבי דיכטר: במסגרת המסלול הזה מוגשת תלונה למשטרת מחוז ש"י כנגד הפעילים המסיתים לאלימות או פועלים באלימות, ואז במהלך חקירה עם הקצין, קצין המשטרה, הסובר שיש לו יסוד סביר להניח שאותו אדם עבר עבירה בת-מעצר, ובכלל זאת סיכון ביטחונו של אדם, ביטחון הציבור או ביטחון המדינה, הוא רשאי להורות על מעצר האיש.

אבי דיכטר: יש ערוץ טיפול נוסף, של ביטול אשרות והרחקתם מישראל.

אבי דיכטר: אין ספק, מדובר בתופעה פסולה, בתופעה בעייתית, וכמערכת זה ודאי בלתי נסבל, וחייבים לפתור את הנושא הזה – למנוע את הפעילות הזאת ואת ההשפעה שיש לה על דברים אחרים.

אבי דיכטר: צה"ל משקיע מאמצים רבים ואמצעים מגוונים לשמירה על ביטחון האזור והסדר הציבורי.

אבי דיכטר: בין הצעדים יש גם איסוף מידע מודיעיני באשר להפרות סדר אלימות שמסכנות חיי אדם.

אבי דיכטר: הוא כמובן פועל כמיטב יכולתו לאתר מבעוד מועד הפרות סדר מהסוג הזה שצוין כאן, כדי למנוע פגיעה אפשרית בנפש או ברכוש.

אבי דיכטר: במקרה שתואר כאן, בצפון בקעת הירדן, לא היה מודיעין מקדים לאירוע.

אבי דיכטר: עם זאת, ברגע שהובן כי ההפגנה היא אלימה, הגיעו כוחות צבא למקום תוך זמן קצר.

אבי דיכטר: מייד לאחר האירוע נעצרו 22 איש, וכחמישה ימים לאחר האירוע אחד מהם עוכב לחקירה – אותו אדם שארגן את האירוע, על פי החוקרים.

אבי דיכטר: בהיבט הצבאי התקיים תחקיר חטיבתי והושם דגש על השקעה מודיעינית לאיתור התארגנויות דומות בהמשך.

אבי דיכטר: אגב, על בסיס מיקוד זה התארגנו הכוחות בשבוע לאחר ההפגנה, לאור מידע שהיה קיים, ומנעו הפגנה דומה בחווה אחרת, שלפי המידע הייתה אמורה להיות שם – כוונת המפגינים הייתה לקיים הפגנה במקום הזה.

אבי דיכטר: צה"ל פועל מול כלל הגורמים הרלוונטיים לאכיפת החוק ביחס למעורבים מהסוג הזה.

אבי דיכטר: המטרה שעומדת לפנינו היא לבחון את מהות פעילותם של אותם פעילי שמאל רדיקליים, לעמוד על הסיכון הנשקף מהם ולבחון נקיטת אמצעים שירחיקו אותם מהאזור וגם ישמרו את הסדר הציבורי ואת הביטחון של כלל השוהים והעוברים במרחב הזה.

אבי דיכטר: לצערי, טרם החלה עבודת מטה מסודרת בנושא הזה, מאחר שישנם בנושא ממשקים של צה"ל ומשרד הביטחון מול כמה גופים, שזה שב"כ, המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל ומשרד הפנים.

אבי דיכטר: אני משוכנע שסיום העבודה ללא ספק יטייב את הטיפול בחבורת עבריינים זו.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דוד ביטן: אתה מבקש להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון?

אבי דיכטר: תראה, נדמה לי שחבר הכנסת כהנא ביקש להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

אבי דיכטר: אני חושב שזה יכול לזרז את הגופים להגיע לישיבה מסודרת, כדי לזרז את הטיפול המערכתי, כפי שאמרתי, ואני חושב שההצעה להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון מקובלת עליי.

דוד ביטן: יש למישהו שאלה?

דוד ביטן: אין שאלות?

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: תודה, כבוד סגן השר.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דוד ביטן: אנחנו נצביע על העברת ההצעה לוועדת החוץ והביטחון.

איציק שמולי: לפני כן אני רוצה להגיד משהו.

דוד ביטן: אה, אתה רוצה להגיד משהו?

דוד ביטן: אוקיי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן שר הביטחון, קודם כול, הרבה הצלחה בתפקידך.

איציק שמולי: באמת שלא קואליציה ואופוזיציה – האדם הנכון במקום הנכון, ובאמת בהצלחה רבה.

איציק שמולי: אני רוצה להעלות בפניך בקשה אחת שהגיעה אליי הבוקר בנושא שקרוב לליבך גם מתפקידך הקודם.

איציק שמולי: במושב יערה בגבול הצפון אין מערכת התרעה תקינה.

איציק שמולי: לנוכח התסריטים שמדובר בהם על מערכה רב-חזיתית שעלולה להיפתח, גם מהצפון, זה משהו שבהחלט מטריד את התושבים שם.

איציק שמולי: הייתי רוצה לבקש מאדוני לבדוק את העניין הזה, עכשיו כשאתה אפילו קרוב יותר למוקד קבלת ההחלטות, ולראות מה ניתן לעשות בנדון.

איציק שמולי: תודה רבה.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: טוב, אני מעביר את זה להצבעה – לא את מה שאמרת, אלא את ההצעה להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

דוד ביטן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דוד ביטן: אתה לא יכול להצביע?

דוד ביטן: אז אנחנו נוסיף אותך להצבעה.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: אני מוסיף גם את ההצבעה של חבר הכנסת מתן כהנא.

דוד ביטן: אני מבין שאתה בעד, כן?

דוד ביטן: הצבעת בסוף?

דוד ביטן: מי לא הצביע – מלכיאלי?

דוד ביטן: אז אני מוסיף את ההצבעה שלך.

דוד ביטן: אני מבין שאתה בעד.

דוד ביטן: תשעה בעד, אין מתנגדים.

דוד ביטן: ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדת החוץ והביטחון.

דוד ביטן: << הלסי >> פיתוח השוק היהודי בחברון << הלסי >>

דוד ביטן: הנושא הבא – הצעות לסדר-היום בנושא: פיתוח השוק היהודי בחברון, מס' 135, 142 ו-170.

דוד ביטן: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

דוד ביטן: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני קודם כול מצטרף לקודמיי, כבוד היושב-ראש, ומברך אותך על תפקידך החדש.

דוד ביטן: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: ואצרף את המלצתי לנשיאות הכנסת לתת לך יותר שעות פה.

מיכאל מלכיאלי: חברי הכנסת נהנים משהותך כאן כיושב-ראש.

דוד ביטן: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, אני בא לדבר על נושא שהוא עוול היסטורי מתמשך, בן עשרות שנים, בעיר חברון.

מיכאל מלכיאלי: כל מי שמגיע להתפלל על קברי אבותינו במערת המכפלה, מטייל ביישוב היהודי בחברון, רואה את המקום, רואה איזו אנדרטה כזאת מאוד מאוד ישנה; בניין, קומה אחת, לא מכבד את המקום במראה החיצוני שלו.

מיכאל מלכיאלי: פעם ראשונה, ממש כנער, כשהתחלתי לברר מה זה המקום הזה – ואז מספרים לך שהמקום שייך לפלסטינים.

מיכאל מלכיאלי: אז אתה מנסה לחפור יותר לעומק למי הוא באמת שייך, ואתה מגלה שהנכסים האלה שייכים לאותם יהודים שנרצחו במאורעות תרפ"ט; לא צריכים לחזור על מה שהיה שם.

מיכאל מלכיאלי: אנשים השאירו את הנכסים וברחו, ומאז עיריית חברון השתלטה ונהייתה בעלת הבית על המקום.

מיכאל מלכיאלי: במשך שנים היישוב היהודי בחברון – –

דוד ביטן: יש קואליציה או אין קואליציה?

דוד ביטן: ישבתם ביחד – – –

מיכאל מלכיאלי: – – שסובל ממצוקה גדולה מאוד גם בשטחי ציבור וגם בדיור, בחנויות, שרצה ורוצה להשתמש במקום עד היום, קיבל רגליים קרות, משרד הביטחון, כולל איסור להיכנס לבניין ולהשתמש במקום.

מיכאל מלכיאלי: אחד מהעוולות היא שכל כך הרבה שנים – זה מה שאני קראתי מהמידע – מחכים לראש עיריית חברון.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא ממכתבו של אברהם בן יוסף, ראש המינהלת: משרד הביטחון מחכה לראש עיריית חברון הערבית – אדם שההיסטוריה שלו בוודאי מוכרת לך יותר מלרבים כאן; אדם שהתגאה במעשה רצח שעשה; אדם שישב בכלא הישראלי, לצערנו הרב, רק מעט מאוד זמן.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מחכים לאיזה אישור שלו, שיבוא ויאשר.

מיכאל מלכיאלי: במשך שנים היישוב היהודי בחברון חיכה, בצדק, לחוות דעת משפטית, והיא בוששה להגיע.

מיכאל מלכיאלי: לפני כמה שנים קיבל היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט את עמדתו של היועמ"ש של משרד הביטחון שאפשר להיכנס ולגור שם ולבנות שם.

מיכאל מלכיאלי: היו כמה דרכים: פשוט להלאים את השטח ולקחת אותו, או על ידי מכתב שמודיעים לעיריית חברון שיבנו מעל הקומה הנוכחית.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל: ריבונו של עולם, יש לנו אפשרות לעשות את זה.

מיכאל מלכיאלי: למה אנחנו מחכים?

מיכאל מלכיאלי: אני שמעתי שמתאם הפעולות בשטחים נתן תשובה מאוד מוזרה, שלאדוני בוודאי תישמע מוזרה: שממתינים לסיפור של ההנגשה של מערת המכפלה, ואחרי זה יבואו לטפל בסיפור הזה.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל את עצמי: ריבונו של עולם, מה הקשר בין אחד לשני?

מיכאל מלכיאלי: יש הנושא של מערת המכפלה, שזה לא מאבק של תושבי המקום, זה מאבק של העם היהודי.

מיכאל מלכיאלי: אגב, גם אותם נכים פלסטינים תושבי העיר חברון שמתפללים במערת המכפלה – גם להם אין הנגשה.

מיכאל מלכיאלי: לא אחת קיימת אצלך בוועדת חוץ וביטחון דיונים על כך שעשרות ומאות נכים שרוצים לבוא להתפלל במערת המכפלה, משני הצדדים, אין להם אפשרות לבוא להתפלל שם.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: כי אין שם הנגשה.

מיכאל מלכיאלי: הבטיחו לנו תשובה המון זמן.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מקבל שיש קשר בין אחד לשני.

מיכאל מלכיאלי: אני מבקש ממך דווקא עכשיו, ואני חושב שלפני שבת חיי שרה, שבה עם ישראל באלפיו מגיעים למערת המכפלה, לעיר חברון – הייתי שם בשנה שעברה.

מיכאל מלכיאלי: נמצאת כאן חברת הכנסת לשעבר אורית סטרוק, שגם התארחתי בביתה, וגם השנה אני מתכוון ללכת לשם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שבשבוע שנותר לנו עד שבת חיי שרה, שר הביטחון החדש וראש הממשלה – ואני קורא גם לך, אדוני סגן השר – מחויבים לקדם את המהלך הזה ולתת מתנה לתושבי המקום ולעם היהודי.

מיכאל מלכיאלי: מגיע לנו להיכנס לבניין הזה, כי זה קניין שלנו.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שזה יתרום לתושבים של המקום.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאלי.

דוד ביטן: חבר הכנסת מרדכי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, ברכות לתפקידך החדש.

דוד ביטן: תודה.

מרדכי יוגב: אדוני סגן שר הביטחון, חברת הכנסת לשעבר אורית סטרוק, שמאירה ומעוררת ברקאי עד שייראה השחר בחברון, כנסת נכבדה, שחזרה למצבה הטבעי, כאילו יש פה שגרה, בעוד כשבוע וחצי נקרא בבתי הכנסת את פרשת חיי שרה, שבה מתואר כיצד רכש אברהם אבינו את מערת המכפלה בחברון לקבורת שרה, נתן את הכסף טבין ותקילין לעפרון, וקמה המערה.

מרדכי יוגב: חברון שלנו מאז ולתמיד.

מרדכי יוגב: המאמץ היהודי לרכוש קרקעות בחברון לא תם לפני 3,500 שנה, הוא נמשך לאורך כל הדורות.

מרדכי יוגב: יהודים חיו בעיר האבות והלכו בדרכו של אברהם, גאלו את הארץ.

מרדכי יוגב: זאת הייתה מורשת אבותינו; זאת המורשת שלנו; זאת החובה שלנו.

מרדכי יוגב: בימים הללו, שבהם יהודים מותקפים בטילים בדרום הארץ ובמרכזה, ניסיונות הרצח האלה אינם חדשים.

מרדכי יוגב: לפני כ-90 שנה קמו תושבים ערבים בעזה, בירושלים, ביפו ובחברון וטבחו את שכניהם.

מרדכי יוגב: האמת, צריך לציין לחיוב את תושבי עזה, ששילחו את שכניהם וחסכו מהם את הטבח.

מרדכי יוגב: בחברון לא רק שהערבים תקפו את היהודים, הם רצחו וגם ירשו את אדמותיהם שנרכשו בכסף מלא.

מרדכי יוגב: לפני יומיים כוחותינו הצליחו להשיג רוצח אחד בעזה, אבל רוצח אחר בחברון אוחז באדמות ובבתים שנרכשו כדת וכדין על ידי אבותינו.

מרדכי יוגב: ראש עיריית חברון תייסיר אבו סנינה נטל חלק בטבח בבית הדסה.

מרדכי יוגב: בוודאי, יושב פה סגן שר הביטחון, שבקיא יותר בפרטים ובעובדות.

מרדכי יוגב: בשנת תש"ם, 1980, אם אינני טועה, נהרגו שישה יהודים.

מרדכי יוגב: גם רוצח, גם גזלן.

מרדכי יוגב: לא מוסרי שהוא יהיה מישהו שיש לו סמכות כלשהי לאחוז באדמות היהודיות הגזולות.

מרדכי יוגב: ממשלת ישראל כבר הבהירה בעבר שאדמות השוק הסיטונאי בחברון מיועדות לבניית שכונה חדשה להשבת גבול חברון לבניה.

מרדכי יוגב: אפילו שמדינת ישראל נסוגה מחברון לפני 22 שנה, החלטת הממשלה הייתה שהממשלה תפעל להבטיח את קיומו, ביטחונו וביסוסו של היישוב היהודי בחברון.

מרדכי יוגב: הדבר עובר דרך השבת הקרקעות, בנייה וחיזוק ההתיישבות.

מרדכי יוגב: אני שומע טענות מצד גורמים במערכת הביטחון ובוועדה, שסגן שר הביטחון כיהן כיושב-ראש שלה, ועדת חוץ וביטחון, שלפיהן יש איזשהו Linkage, כפי שאמר גם קודמי, קשר בין בניית השוק – שמעוכבת עד שייפתר הנושא של הנגשת מערת המכפלה.

מרדכי יוגב: אמר כבר חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי: הכול כדי לא לפגוע במערכת יחסים.

מרדכי יוגב: עם מי?

מרדכי יוגב: עם רוצח.

מרדכי יוגב: אי-אפשר לעכב את ההתפתחות של היישוב היהודי בחברון כמו שאי-אפשר לעכב עניינים הומניטריים אחרים.

מרדכי יוגב: זה לא צודק, זה לא מקובל, זה לא חוקי ולא מוסרי.

מרדכי יוגב: צריך פשוט לקדם את שניהם.

מרדכי יוגב: דוד בן-גוריון אמר על חברון: נעשה משגה אם לא ניישב חברון, שכנתה וקודמתה של ירושלים, ביישוב יהודי גדל והולך בזמן הקצר ביותר.

מרדכי יוגב: לפני חודשיים הגעתי לחברון – הגענו רבים – לטקס ממלכתי לציון פרעות תרפ"ט.

מרדכי יוגב: התרגשתי מאוד לשמוע את ראש הממשלה אומר לאוזני העם והעולם כולו כי איננו באים לנשל אף אחד, אבל אף אחד גם לא ינשל אותנו.

מרדכי יוגב: איננו זרים בחברון; נישאר בה לנצח.

מרדכי יוגב: גם אדמות השוק הסיטונאי אינם נישול אלא השבת רכוש גזול לבעליו החוקיים.

מרדכי יוגב: אני קורא מכאן לשר הביטחון ולך, סגן שר הביטחון, שמייצג אותו: מדובר במכתב שצריך להישלח ולהבהיר זאת לראש עיריית חברון.

מרדכי יוגב: אפשר לעשות זאת כבר מחר בבוקר.

מרדכי יוגב: זה לא קשור אם יש קרבות בעזה או אין קרבות בעזה.

מרדכי יוגב: הייתה לכך – וגם היית עד – הסכמה מאוד רחבה בוועדת חוץ וביטחון, גם להנגשה.

מרדכי יוגב: אני יודע שההתיישבות בחברון חשובה לך.

מרדכי יוגב: אני יודע שזאת ממשלה שאוהדת את ההתיישבות בחברון, ולא רק הממשלה אלא גם רבים בכחול לבן.

מרדכי יוגב: נפעל יחד כדי לקדם ולחזק את חברון.

מרדכי יוגב: אני מבקש להצביע כאן על דיון במליאת הכנסת בנושא.

דוד ביטן: במליאה אתה רוצה?

דוד ביטן: בוועדת חוץ וביטחון זה מספיק.

מרדכי יוגב: מצוין.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת, לפני שאני אדבר על הנושא שלשמו עליתי לפה אני רוצה לחזק את תושבי הדרום ועוטף עזה, שעוברים ימים ולילות לא פשוטים.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לחזק את צה"ל ואת כוחות הביטחון ולהודות להם על המשימה החשובה שהם ממלאים היום עבור עם ישראל.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לדבר על נושא בוער – הוא בוער כי צריכה להתקבל בו החלטה בימים הקרובים ממש – על השוק בחברון.

מיכל שיר סגמן: אני לא אוהבת לקרוא לזה "השוק", אני מעדיפה לקרוא לזה "הרובע היהודי".

מיכל שיר סגמן: הרובע נרכש כדת וכדין לפני למעלה מ-200 שנים על ידי יהודים עניים בחברון, שחסכו כסף מפיות ילדיהם למען גאולת הקרקעות בעיר האבות והאימהות.

מיכל שיר סגמן: שטר הקנייה המוכיח את הבעלות קיים ומוכר ואין עליו עוררין.

מיכל שיר סגמן: 90 שנה שהאדמות של אלה שנרצחו בפרעות תרפ"ט נמצאות בידי הרוצחים.

מיכל שיר סגמן: הרב קסטל והרב חסון, ראשי הקהילות היהודיות שהקרקע שייכת להן, נשחטו במקום בפרעות תרפ"ט.

מיכל שיר סגמן: הרב פרנקו, ששרד, דאג שהקרקע הזאת תמשיך להיות רשומה שם בשם הקהילה היהודית.

מיכל שיר סגמן: 90 שנה שהקרקע הזאת נמצאת בידי ערבים, בהתחלה כשוק פעיל ואחר כך, כבר 25 שנה, כמקום שומם ומוזנח.

מיכל שיר סגמן: זו כבר שנה שלמה שאפשר מבחינה משפטית להקים במקום שכונה יהודית לתפארת, כפי שראוי לעשות.

מיכל שיר סגמן: ב-1997 התקבלה החלטת ממשלה שלפיה הממשלה תפעל להבטיח את קיומו, ביטחונו וביסוסו של היישוב היהודי בחברון.

מיכל שיר סגמן: למרות שהושג האישור המיוחל מהיועץ המשפטי לממשלה, השטח עדיין מוחזק על ידי עיריית חברון.

מיכל שיר סגמן: ראש עיריית חברון, הרוצח תייסיר אבו סנינה – רוצח מתועב שרצח ב-1980 שישה בחורי ישיבה בטבח נוראי בבית הדסה בחברון, רצח מתוכנן בדם קר, והוא מתגאה היום ברצח הזה – הוא-הוא שמחזיק בידיו המגואלות בדם את אדמות היהודים בשוק בחברון.

מיכל שיר סגמן: אותו רוצח מתועב הוא האיש שאליו צריך היה להישלח – אתמול, לא מחר – מכתב הקובע שעל אדמות השוק תוקם שכונה יהודית גדולה.

מיכל שיר סגמן: אני קוראת לשים סוף לאבסורד הזה; לשים סוף לסבל של הבעלים החוקיים במקום; לתבוע את מה ששלנו, של כולנו, של התושבים היהודים בחברון ושל שאר ישראל, ולקדם כבר היום את פרויקט השוק בחברון.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת דיכטר, סגן שר הביטחון, יעלה להשיב.

דסטה גדי יברקן: חשבתי שחברון הייתה שלנו ומישהו נתן אותה.

דוד ביטן: אף אחד לא נתן שום דבר.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברי הכנסת שהגישו את ההצעות הדחופות בנושא, מתחם השוק הסיטונאי בחברון מצוי על אדמות מדינה אשר היו במקורן בבעלות יהודים, והן מנוהלות על ידי הממונה על הרכוש הממשלתי באזור יהודה ושומרון.

אבי דיכטר: במתחם השוק קיים מבנה בן קומה אחת אשר הושכר לעיריית חברון עוד בתקופת המנדט הבריטי.

אבי דיכטר: העירייה השכירה את המתחם בשכירות משנה לשוכרים פלסטינים.

אבי דיכטר: בפועל המבנה מצוי בצו סגירה מזה 25 שנה – מאז 1994, הטבח במערת המכפלה.

אבי דיכטר: העירייה העמידה לרשות השוכרים אזור אחר בעיר חברון.

אבי דיכטר: לפני כמה שנים הוחלט על ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כי נוכח זכות הדיירות המוגנת העומדת לעירייה לא ניתן לבנות במתחם זה, ויש להשאירו לעת עתה סגור.

אבי דיכטר: לבקשת הדרג המדיני במשרד הביטחון פנה היועץ המשפטי למערכת הביטחון לפני למעלה משנה ליועץ המשפטי לממשלה – – –

עודד פורר: אפשר להגיד מי, לא צריך להגיד "הדרג המדיני".

עודד פורר: זה לא בושה.

עודד פורר: אפשר לתת קרדיט איפה שמגיע.

עודד פורר: מי פנה – שר הביטחון דאז פנה ליועץ המשפטי – – –

דוד ביטן: אני אתן לך לשאול שאלה, אם אתה רוצה אחר כך.

עודד פורר: כבר ביקשתי עמדה מהצד.

דוד ביטן: פורר, מותר לך לשאול שאלה, אבל לא צריך להפריע למי שמדבר.

דוד ביטן: אני מבין שכבר סיכמת קואליציה, נכנסת יחד עם יושב-ראש הסיעה של – – –

אבי דיכטר: לפני למעלה משנה היועץ המשפטי למערכת הביטחון פנה ליועץ המשפטי לממשלה והציע מתווה שעל פיו ניתן לבנות במתחם תוך שמירה, במגבלות מסוימות, על הדיירות המוגנת.

אבי דיכטר: יצוין כי הממשלה עומדת על הודעתה הקודמת בנושא, שלפיה בכוונתה לפעול ולבנות בשוק הסיטונאי בחברון.

אבי דיכטר: העיסוק המחודש בנושא זה נעשה ביוזמת משרד הביטחון, ובמסגרת הזאת נעשתה פנייה של היועץ המשפטי למערכת הביטחון ליועץ המשפטי לממשלה.

אבי דיכטר: בעקבות זאת אושר מתווה פעולה לשם התחלת תכנון הבנייה, וכבר בדצמבר 2018 – כמעט שנה לאחור – נתן הדרג המדיני הרשאה לתכנון.

אבי דיכטר: בתקופה האחרונה מתקיים שיח מקצועי בנושא בין המינהל האזרחי, משרד השיכון והיישוב היהודי בחברון במטרה לקדם את הנושא.

אבי דיכטר: מעבר לכך, הנושא נמצא בטיפול של גורמים בכירים במערכת הביטחון, והגורם המתכלל את הדברים האלה, נקבע – המועצה לביטחון לאומי.

אבי דיכטר: אגב, אדוני היושב-ראש, רק אתמול היה אמור להתקיים דיון; אתמול, 12 בנובמבר, היה אמור להתקיים דיון בנושא הזה בראשות ראש המל"ל, או המשנה לראש המל"ל.

אבי דיכטר: לצערנו, הנסיבות לא אפשרו לקיים את הדיון.

אבי דיכטר: אני חושב שהנושא הזה – פטור מלומר – הוא נושא שמקובל על כולנו.

אבי דיכטר: אני חושב שזה נושא שצריך להיגמר בצורה יסודית, מסודרת.

אבי דיכטר: כמו שאנחנו יודעים לומר: החיפזון מהשטן, אז תהליך סדור שמתכנן אותו המל"ל הוא המהלך הנכון, אני מקווה שגם לדעתכם.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דוד ביטן: הגיע הזמן, מה שנקרא.

דוד ביטן: החיפזון מהשטן, אבל הגיע הזמן.

דוד ביטן: חבר הכנסת משה אבוטבול, דעה נוספת, בבקשה.

משה אבוטבול: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני פניתי בזמנו גם אליכם וגם ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון בנושא ההנגשה של מערת המכפלה.

משה אבוטבול: צריכים לדעת שבדרך כלל אנחנו, כנציגי ציבור, בעיקר מקבלים את הפניות מהציבור עצמו; אנחנו קשובים לרחשי הלב שלהם, למכתבים שלהם.

משה אבוטבול: התמונות שהגיעו אליי הן פשוט תמונות מזעזעות – לראות חולים, לראות כל מיני קשישים, אפילו רבנים מאוד חשובים, כמו הראשון לציון, הרב הראשי לישראל הקודם, הרב בקשי דורון, מגיע לשם ומיטלטל בצורה מאוד מביכה ומבישה.

משה אבוטבול: אני חושב שהדחייה, לדחות בכמה חודשים את הנושא – ואמרו לי שעד פסח זה יהיה – אני חושב שזה דבר שהוא סתם לא טוב.

משה אבוטבול: צריכים לעשות את זה מיידית.

משה אבוטבול: אני זוכר שכראש עיר הוציאו לנו את הנשמה, כל רשויות ההנגשה: לעשות הנגשה בתחנות אוטובוסים, בכיתות, בכל המקומות.

משה אבוטבול: ופה פתאום משום מה אנחנו, איך שאומרים, באיזי, יש זמן לכל דבר.

משה אבוטבול: זה מאוד מוזר לי, כי אני חושב שדווקא כאן, כשאנחנו נמצאים עכשיו לקראת פרשת חיי שרה, והקניין של העם היהודי לגבי מערת המכפלה – זה מצריך אותנו להנגיש אותה לכל אזרח שרוצה לבוא להתייחד עם אבותיו, אברהם, יצחק ויעקב.

משה אבוטבול: אני רק מסיים בזה שאני שמח באותה הזדמנות לבשר שגם אני הצטרפתי לשדולה של ארץ ישראל, שחלק מהמטרות שלה זה חברון וקריית האבות וכל הדברים.

משה אבוטבול: אני מקווה שאני מבצע את שליחותי נאמנה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת פורר, הינה, אתה רואה?

דוד ביטן: יש לך הזדמנות.

דוד ביטן: וגם יש פה כמה מקומות שלא כתוב מי השר, אז מי שרוצה להיות שר יכול לשבת קצת ולראות איך זה להיות שר.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: קודם כול, אני רוצה לברך אותך.

עודד פורר: אני שמח לראות אותך מנהל את המליאה, ואתה עושה את זה בחן ובכישרון הידועים שלך, אז בהצלחה.

אבי דיכטר: זה לא מה שאמרת לי כשישבנו בכיסאות.

עודד פורר: את מה שאמרתי לך אני אגיד לו אחר כך באוזן.

דוד ביטן: אתה יודע שפעם הוא עשה לי בעיות כשהייתי יושב-ראש הקואליציה?

דוד ביטן: אז צלצלתי לאבא שלו, אז אבא שלו התקשר, הוא אומר לי: מה אתה מערב הורים?

דוד ביטן: בסוף הוא עשה מה שאמרתי לו עליו.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני חושב שהדיון הזה הוא באמת מאוד חשוב, ואני רוצה לברך את יוזמי הדיון.

עודד פורר: אבל כן יש מקום, וראוי – אומנם יושב-ראש המפלגה שלך, אדוני, הודיע שאנחנו חלק מהשמאל, אבל בכל זאת צריך לציין גם מה עשינו ומה עשה שר הביטחון הקודם בעניין הזה של חברון.

עודד פורר: יושבת פה גם חברת הכנסת לשעבר אורית סטרוק, שהיא פעילה בנושא הזה לילות כימים, וזכיתי להסתובב ולסייר גם איתה וגם עם הצוות שם ביישוב בחברון.

עודד פורר: ודווקא הבקשות שהעלו אז בפני שר הביטחון התמלאו, עם כל הרצון לעשות את התהליך.

עודד פורר: התהליך היה סדור ומסודר, אבל הוא פשוט גם קרה, ולא נמתח, החל מסמל מוניציפלי ליישוב היהודי בחברון, שמעניק ליישוב מעמד של מעין מועצה ומאפשר סוף-סוף, סוף-סוף, קבלת תקציבים ממשרדי ממשלה; שיפוץ תשתיות – שזה משהו שלא קרה, וחיכו לו וייחלו לו ביישוב היהודי בחברון שנים ארוכות; הקמת 31 יחידות דיור וגני ילדים ברובע חזקיה בחברון, לראשונה מזה 20 שנה.

עודד פורר: בנוסף נתן השר – –

מיכאל מלכיאלי: פעם הוא היה ימין.

עודד פורר: – – שר הביטחון הקודם היתר עסקה לבית לאה ורחל, נכס שהישראלים רכשו בחברון.

דוד ביטן: תשאיר את זה לבחירות, בחייך.

עודד פורר: לא, אני כן רוצה להתייחס גם לעניין הזה.

דוד ביטן: תשאיר את זה לבחירות.

עודד פורר: מה שפעל שר הביטחון הקודם אביגדור ליברמן זה באמת לקבל את אותה חוות דעת משפטית שנתקבלה.

עודד פורר: חוות הדעת המשפטית הזאת, שניתנה על ידי היועץ המשפטי של מערכת הביטחון, התקבלה על ידי היועץ המשפטי לממשלה, לגבי היכולת לבנות מעל השוק הסיטונאי הישן בחברון, שהוקם על אדמות בבעלות יהודית.

עודד פורר: ולכן אני אומר כאן, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר – – –

מיכאל מלכיאלי: מה קרה לו אחר כך?

עודד פורר: תאמין לי, אם שר הביטחון שהיה בשנה האחרונה ושר הביטחון עכשיו יקיימו מדי שבוע ישיבת סטטוס מה קורה עם פיתוח השוק היהודי בחברון, נראה לי שיצליחו לקדם את זה קצת יותר מהר.

עודד פורר: תודה.

דוד ביטן: עוד לא התחילו הבחירות, אתה יודע, פורר.

דוד ביטן: תשאיר משהו לריב אחר כך.

עודד פורר: לפחות את מה שמגיע צריך להגיד.

מיכאל מלכיאלי: פעם היה ימין ברור, עכשיו – – –

דוד ביטן: אתה יכול לרדת.

דוד ביטן: אתה רוצה להשיב לו?

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אני נתתי לו את הקרדיט שמגיע לו.

אבי דיכטר: אני אשיב על השאלות שעלו כאן.

דוד ביטן: בבקשה, אין שום בעיה.

אבי דיכטר: קודם כול, רק כדי לא להשאיר את חברי הכנסת במתח לנוכח מה שאמרתי לגבי הדברים שאמר עודד פורר.

אבי דיכטר: הוא אמר לי: תראה איזה שקט במליאה.

אבי דיכטר: הטכניקה שיושב-ראש הכנסת הצליח לגבש כדי לפתור את הבעיה של הרעש במליאה היא למנות את דוד ביטן לסגן יושב-ראש כנסת, וזה מבטיח שלא יהיו שיחות – –

דוד ביטן: רקע.

אבי דיכטר: – – מסדרון, מה שנקרא.

אבי דיכטר: מי אומר שאין חשיבה יצירתית ליושב-ראש הכנסת?

אבי דיכטר: לעצם העניין, הסיפור של ההנגשה של מערת המכפלה, מאחר שהכרתי את זה היטב, מקרוב, בדיונים כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, כשהגעתי לתפקיד סגן שר הביטחון לקחתי את הנושא הזה.

אבי דיכטר: היה נדמה שהוא היה תפור לחלוטין, אבל הוא לא היה תפור לגמרי.

אבי דיכטר: סגרנו אותו.

אבי דיכטר: עשינו דיון, הבאנו אותו פעם נוספת לראש הממשלה לדיון בסוגיה הזאת במסגרת הקבינט, ואנחנו יוצאים לדרך.

אבי דיכטר: אני חושב שנקבע אפילו תאריך יעד – עד פסח לסיים את ההנגשה.

אבי דיכטר: זו המטרה.

אבי דיכטר: התקציבים, דברים שהיה נדמה שהם פתורים, לא נפתרו.

אבי דיכטר: שמתי את התאריך הזה כיעד, ואני מקווה מאוד ששום דבר לא יטרפד את הדבר הזה.

משה אבוטבול: אני מזכיר לסגן שיש השנה רק אדר אחד.

אבי דיכטר: אנחנו כנראה נתמודד עם אדר אחד.

אבי דיכטר: תזכור שז'בוטינסקי זה הרבה הדר.

אבי דיכטר: בכל מקרה, לגבי הנושא של השוק הסיטונאי, זו סוגיה מקבילה, היא לא מסודרת בטור עם מערת המכפלה.

אבי דיכטר: כפי שאמרתי, ראש המל"ל מתכלל את זה, ואני חושב שבגלל שיש לזה היבטים של כמה משרדים, כמה גופים, לא נכון לעשות את הדבר הזה כל אחד מהזווית שלו.

אבי דיכטר: אגב, ראינו את התקלה במערת המכפלה, שכאשר עבדנו כל גוף בנפרד, בסוף בסוף, כשבאים לחבר את זה, מסתבר שזה לא חיבר connector פה והוא לא חיבר connector שם; לא דברים מסובכים, רק פשוט יד אחת שסוגרת את הכול והדברים יכולים לצאת לדרך בצורה יותר חלקה.

אבי דיכטר: אני חושב שבנושא הזה, אם ירצו לפקח על זה, אני חושב שהאכסניה הנכונה היא ועדת החוץ והביטחון.

אבי דיכטר: היא תרגלה את זה בעבר, ויהיה אפשר לעשות שם דיון ופיקוח.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: נעבור להצבעה – להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

דוד ביטן: מי שבעד – יצביע בעד; מי שנגד – יצביע נגד.

דוד ביטן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דוד ביטן: חבר הכנסת דיכטר, סגן שר הביטחון, לצרף אותך לבעד, נכון?

אבי דיכטר: כן.

דוד ביטן: שבעה בעד, אין מתנגדים.

דוד ביטן: ההצעה לסדר-היום עברה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

דוד ביטן: תם סדר-היום.

דוד ביטן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ו בחשוון התש"ף, 18 בנובמבר 2019, בשעה 16:00.

דוד ביטן: ישיבה זו נעולה.

דוד ביטן: תודה רבה לכולם.