ישיבת מליאה, כנסת 22, פרוטוקול מספר 3, 2019-10-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ט בתשרי התש"ף, 28 באוקטובר 2019.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמו כל האזרחים של מדינת ישראל, אנחנו חוזרים לשגרה אחרי החגים – אומנם לא שגרה רגילה, כי גם חודש וחצי אחרי הבחירות עדיין אין ממשלה, ובלאו הכי אין גם קואליציה ואופוזיציה בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני בשמי יכול לומר שאני ודאי שמחתי לראות את הפגישה בין ראשי הליכוד לראשי כחול לבן אתמול.

יולי יואל אדלשטיין: מקווה שבסופו של דבר תקום ממשלה רחבה, והכנסת תוכל לפעול כפי שהיא אמורה לפעול.

יולי יואל אדלשטיין: אבל גם בתקופה הזאת, חבריי חברי הכנסת, אני חייב להזכיר שהכנסת היא רשות עצמאית, ויש הרבה מאוד דברים שאנחנו יכולים לעשות על מנת לשרת את הציבור ששלח אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: עומדים לרשות

יולי יואל אדלשטיין: כם כלים שאתם מכירים היטב: שאילתות, גם דחופות וגם רגילות; הצעות לסדר-היום – היום התכנסה הנשיאות וכבר אישרנו סדרה של הצעות.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לכם גם בתקופה הזאת, של קצת בין הזמנים, לנצל את כל הכלים שעומדים לרשותנו לשרת את בוחרינו – עוד פעם, בתקווה שבסופו של דבר תוקם ממשלה ונוכל לעשות מה שהאזרחים מצפים מאיתנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור עכשיו להצהרת אמונים של שורה של חברי כנסת שלא הצהירו אמונים ביום הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שנמצא במליאה, מזכירת הכנסת תקרא בשמו והוא יגיד, או היא תגיד, "מתחייב אני" או "מתחייבת אני", כמקובל.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא לפניכם את נוסח הצהרת האמונים: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

יולי יואל אדלשטיין: אבקש ממזכירת הכנסת לקרוא בשמות חברי הכנסת הנבחרים, וכל אחד יענה, כפי שאמרתי, "מתחייב אני" או "מתחייבת אני".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סעיד אלחרומי – מתחייב אני יוסף ג'בארין – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – מתחייב אני היבה יזבק – מתחייבת אני עופר כסיף – מתחייב אני אוסאמה סעדי – מתחייב אני מנסור עבאס – מתחייב אני ג'אבר עסאקלה – מתחייב אני אנטאנס שחאדה – מתחייב אני עאידה תומא סלימאן – מתחייבת אני

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן?

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: נקווה שבסיבוב הבא יצטרפו עוד כמה חברי כנסת שירצו למלא את שליחותם בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בנאומים בני דקה – הוותיקים מכירים, החדשים תכף יכירו – אנחנו מפעילים את ההצבעה, וכל מי שרוצה להירשם לנאום ילחץ על הכפתור, יביאו לי את הרשימה, ואחד-אחד תוכלו לנאום.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשמור על מסגרת הזמן של עד דקה; לכן זה גם נקרא "נאום בן דקה".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההצבעה – או ההרשמה, ליתר דיוק – החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שרן השכל, תפתחי בבקשה את הנאומים.

שרן השכל: אני רוצה אחרי.

יולי יואל אדלשטיין: רוצה אחרי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, תפתח את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים יביאו לי את הרשימה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, וברכות גם לחברי הכנסת החדשים, בהזדמנות הזאת.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, יש מחיר לשיתוק הפוליטי שמלווה אותנו, ומי שנושא בו הוא בעיקר האזרחים במדינת ישראל.

איציק שמולי: המחלוקת הפוליטית בבית הזה לגבי הזהות של הממשלה הבאה היא מאוד מאוד ברורה.

איציק שמולי: יחד עם זאת, יש נושאים שבהחלט נוכל להסכים עליהם – נושאים כמו תוספת הפעימה השנייה לנכים; נושאים כמו תוספת לסל הבריאות הממלכתי, הקצבאות של האזרחים הוותיקים.

איציק שמולי: הבית הזה יכול לייצר הסכמה בשורה של נושאים רחבים כדי להביא מזור להרבה מאוד אוכלוסיות במדינת ישראל, שנושאות עיניהן לירושלים ומצפות להרבה מאוד פתרונות בנוגע לבעיות שמעיבות ובעצם רובצות על הכתפיים של הרבה מאוד אזרחים.

איציק שמולי: אנחנו יכולים להידרש למשימה הזאת, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אפשר מחר בבוקר, דרך הוועדה המסדרת – קל וחומר אם יש איום של עוד שבעה או שמונה שבועות של אי-פתרון במערכת הפוליטית – להקים ועדות אד-הוק שיתחילו להתעסק בנושאים של סל התרופות, הקצבאות של הנכים והקצבאות של האזרחים הוותיקים.

איציק שמולי: אפשר לייצר הסכמה, מבל"ד ועד הבית היהודי, או אפילו ימינה מזה, אם יש, כדי להביא פתרונות אמיתיים לאזרחים במדינת ישראל.

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: כידוע, סדר-היום של הכנסת בימי דמדומים אלה הוא לא עמוס מדי, לא רק בגלל שאלה בחירות שניות – ואולי, חס וחלילה, שלישיות – אלא זה ככה תמיד אחרי כל בחירות, עד שמוקמת ממשלה.

תמר זנדברג: לכן, יש דברים שבהם אנחנו יכולים לדון בנחת, וביניהם הצעות לסדר-היום – והנשיאות באמת החליטה לקבל ביום רביעי הצעות לסדר-היום, ואפילו החליטה שבניגוד למנהגה לקבל חמש בכל פעם, יתקבלו השבוע שמונה.

תמר זנדברג: אלא שממעבר על רשימת הנושאים שהתקבלו לעומת הנושאים שהוגשו ולא אושרו עולה איזושהי תהייה קלה, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות להעלות אותה בפניך, אדוני היושב-ראש, ובפני חברי הנשיאות.

תמר זנדברג: המון המון נושאים התקבלו – בין היתר הנושא שהתייחסת אליו, חברי איציק שמולי, וסל התרופות, והפיקוח במעונות, והמון המון נושאים חשובים מאוד – אבל עולה איזה רושם שהכנסת החליטה להעביר את עצמה תהליך של דה-פוליטיזציה.

תמר זנדברג: שום נושא פוליטי לא התקבל כנושא להצעה לסדר-היום, במיוחד נושא שהסעיר – וכידוע הצעות דחופות הן בדרך כלל נושאים שמעסיקים את התקשורת ואת הציבור: האלימות ביצהר נגד חיילי צה"ל, נגד הפלסטינים, נגד פעילי זכויות אדם, שהעסיקה אותנו מחול המועד ועד השבוע שעבר, הוגשה כהצעה לסדר-היום, לא התקבלה; כנ"ל המשבר בלימודי הדמוקרטיה.

תמר זנדברג: אני באמת רוצה להרים כאן איזה דגל: הכנסת היא לא רק מוסד אזרחי וחברתי.

תמר זנדברג: גם אלה נושאים מאוד מאוד חשובים, אבל יש גם נושאים פוליטיים, יש נושא האלימות; דברים קורים בשטחים, דברים קורים בכל מיני מקומות, והנושאים האלה לא מקבלים ביטוי כאן, בבית המחוקקים, שלא ידוע לי שהוא מוסד א-פוליטי במיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

תמר זנדברג: אז אני מאוד מבקשת לקחת את הנושא הזה לתשומת הלב, ובהזדמנות זו להעלות לסדר-היום את האלימות המתנחלית הקשה ביצהר ובסביבותיה, מאחזיה.

תמר זנדברג: לא בפעם הראשונה מתבצעים פוגרומים אלימים בחיילי צה"ל, בפלסטינים ובפעילי זכויות אדם – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

תמר זנדברג: – – והבית הזה דומם בנושא.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הבית לא דומם אף פעם.

יולי יואל אדלשטיין: הסירי דאגה מליבך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יעקב אשר.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, גם היום, בעת שאנחנו נשבעים בכנסת, מתקיימת הפגנה בכפר יאסיף, לאחר שהלילה היו יריות על הבית של ראש המועצה.

עאידה תומא סלימאן: את העניין של יריות ושל פשיעה נגד אזרחים אנחנו כבר העלינו כמה פעמים, אבל הפעם זה הולך ומחמיר ונעשה יותר מכוון לנציגי ציבור, לנבחרי ציבור, ראשי רשויות, וגם לאנשים שבעמדות קבלת החלטות ועמדות מפתח ברשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: היום זה שאדי שווירי, ראש מועצת כפר יאסיף, שהבית שלו נורה בלילה.

עאידה תומא סלימאן: גם ראש מועצת נחף – הבית שלו נורה.

עאידה תומא סלימאן: גם ראש עיריית טמרה – ירו על הבית שלו, בחצר שלו.

עאידה תומא סלימאן: גם מהנדס העירייה ברהט, והרשימה ארוכה ארוכה.

עאידה תומא סלימאן: רק לפני שבוע המשטרה הכריזה שהכניסה למעצר שמונה אנשים שסיכנו את החיים של ראש מועצת טירה.

עאידה תומא סלימאן: אם משטרת ישראל לא תפעל מהר מאוד, אנחנו נגיע למצב שאף אחד לא יוכל לקבל החלטה נכונה במועצות המקומיות, וכולם יפחדו מקבוצות הפשע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סעיד אלחרומי.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול נאחל לכולנו חורף בריא, שיהיה לנו חורף בריא.

אני רוצה להעלות על נס דמות מיוחדת במינה שהלכה לעולמה מייד אחרי החג, באסרו חג, והיא הגאון הגדול, פוסק הדור, הרב נסים קרליץ, שהיה מעל 60 שנה – הקים מערכת בתי דין רחבה, שהתפתחה מבני ברק לכל רחבי הארץ ולכל רחבי העולם.

הוא העלה את קרנה של מערכת בתי הדין והפך אותה למערכת שהיא כל כך חשובה לעם היהודי, שנות דור, ומיסד אותה.

הרב קרליץ הוא שבעצם הטביע את חותמו, וכולנו נהנים מזה עד היום הזה.

אני רוצה לומר ולהדגיש, מהיכרות אישית שזכיתי לה הרבה מאוד שנים, שהרב קרליץ, שבעצם שימש כראש אבות בתי הדין הללו, והיה פוסק הדור, כמשמעו, חי בצניעות בבית קטן, בסלון עם שולחן וכיסאות פשוטים שלא החליף אותם מעולם, לפחות לא ב-35 שנה שאני זכיתי להיות אצלו, עם מלא ספרים.

אנשים היו יכולים להגיע, ועלו לביתו לשאול שאלות, בלי תור, בלי לעבור בידוקים, בלי לעבור שום דבר.

הצניעות, הפשטות, היושרה והרצון הזה לתת את הביטוי הנכון להלכה היהודית ילוו אותנו.

יהי רצון שיהיה מליץ יושר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד אלחרומי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קרן ברק.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

סעיד אלחרומי: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לאחל הצלחה רבה לסטודנטים ולסטודנטיות שהתחילו אתמול את שנת הלימודים באוניברסיטאות ובמוסדות להשכלה גבוהה.

סעיד אלחרומי: ברכה מיוחדת לסטודנטיות ולסטודנטים מהכפרים הלא-מוכרים בנגב, שלמרות הקשיים, למרות המחסור העמוק בתשתיות ובתחבורה ציבורית, הם מצליחים להגיע ומצליחים להירשם לאוניברסיטאות ולמוסדות להשכלה גבוהה.

סעיד אלחרומי: אנחנו רואים עלייה מתמדת, בעיקר של סטודנטיות, בחברה הבדואית.

סעיד אלחרומי: בד בבד, התבשרתי לפני כמה שעות על חלוקת מאות התראות לפינוי של כפר אל-בקיעה – כפר אל בקיעה, מזרחית-צפונית לערד, יישוב שנמצא כבר מאז קום המדינה, אבל משום מה מקבלים התראות בזמן ממשלת מעבר.

סעיד אלחרומי: לא חיכו עד שתקום ממשלה, עד שנמצא פתרונות הידברות.

סעיד אלחרומי: לצערי הרב, המצב לא פסח על עוד ועוד כפרים.

סעיד אלחרומי: מאות אם לא אלפי התראות כבר חולקו.

סעיד אלחרומי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלחרומי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

קרן ברק: לפי הערכות שונות, כיום חיות בישראל כ-200,000 נשים נפגעות אלימות פיזית.

קרן ברק: מלבד אותן נשים שנמצאות כיום בסכנה, במהלך 15 השנים האחרונות נרצחו 163 נשים על ידי בני זוגן.

קרן ברק: כמחציתן היו מוכרות לשירותי הרווחה עוד לפני כן.

קרן ברק: בניגוד לדעות הרווחות, האלימות לא ייחודית לשכבות מסוימות בחברה.

קרן ברק: היא גם לא חלק מאירוע אקראי שמתרחש בסמטה חשוכה באמצע הלילה.

קרן ברק: להפך.

קרן ברק: היא חוצה שכבות ומגזרים ומתרחשת כל הזמן, לרוב במרחב הפרטי, בבית, ולעיתים במשך חיים שלמים, והאחראים לה הם ברובם האנשים הקרובים ביותר.

קרן ברק: הנתונים הללו צריכים לזעזע את המדינה.

קרן ברק: המקרים האחרונים, שכולנו חווינו אותם ושמענו עליהם, כמו של מריה טל ומיכל סלה, זיכרונן לברכה, אומנם צפים ועולים לכותרות, אבל הם נשכחים באותה מהירות.

קרן ברק: המציאות לא משתנה לטובה, ומקרי הרצח והאלימות כלפי נשים וילדים לא פוחתים.

קרן ברק: דרוש שינוי מערכתי, מהותי בהיקפו, אשר יצמצם את התופעה, בדומה לנעשה במדינות אחרות בעולם: 1.

קרן ברק: וזה נושא שאני הצהרתי שאני אטפל בו – שילוב הנושא במערכת החינוך, שתשמש מפתח לשינוי תודעתי ולרגישות המגדרית הדרושה; 2.

קרן ברק: פיתוח ויישום דרכים אפקטיביות יותר לטיפול והרחקת גברים אלימים, כדוגמת יישום שירותי מבחן; 3.

קרן ברק: ולסיום, הרחבת השימוש בטכנולוגיה, ובמסגרתה האיזוק האלקטרוני, שבו אף עוסקת אחת מהצעות החוק הראשונות שהגשתי בכנסת, ועוד רבים כמותם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת קרן ברק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אנטאנס שחאדה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, פנו אליי חברים מירדן, וגם מהארץ, לגבי המעצר המינהלי של היבא א-לבדי ועבד אל-רחמן מרעי.

אחמד טיבי: היבא א-לבדי הייתה אמורה להשתתף בחתונה באחד מיישובי הגדה המערבית אצל קרובי משפחה וחברים, אבל היא נעצרה ולאחרונה הועברה למעצר מינהלי.

אחמד טיבי: היא שובתת רעב, והיום אושפזה בבית החולים רוטשילד, נדמה לי, בגלל הידרדרות במצבה.

אחמד טיבי: עבד אל-רחמן מרעי נעצר גם הוא, ב-2 בספטמבר.

אחמד טיבי: היבא נעצרה ב-20 באוגוסט.

אחמד טיבי: הוא חולה סרטן מאז 2007, מקבל טיפול, וגם הוא במעצר מינהלי.

אחמד טיבי: מצבם הבריאותי בכי רע.

אחמד טיבי: הקונסול הירדני ביקר אותם.

אחמד טיבי: משרד החוץ הירדני זימן את השגריר הישראלי וביקש לשחרר אותם באופן מיידי.

אחמד טיבי: גם אנחנו ביקשנו לבקר אותם.

אחמד טיבי: אנחנו דורשים שהם ישוחררו באופן מיידי.

אחמד טיבי: כאשר עוצרים אנשים במעצר מינהלי, סימן שאין שום דבר מוחשי נגדם, אין האשמה נגדם, ולכן אנחנו דורשים לסיים את המעצר המינהלי במיידי ולשחרר את היבה א-לבדי ועבד אל-רחמן מרעי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אנטאנס שחאדה, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

אנטאנס שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבועות האחרונים היו מתקפות בנשק חם ורימוני הלם ורימוני רסס על ארבעה ראשי רשויות מקומיות ערביות: עבד אלבאסט קייס מכפר נחף, ד"ר סוהיל דיאב מהעיר טמרה, ראש העיר טמרה, אליאס אליאס מכפר ג'ש, גוש חלב, והיום שאדי שווירי מכפר יאסיף.

אנטאנס שחאדה: בהמשך, אנחנו יודעים על הרבה ראשי רשויות וחברי רשויות מקומיות שמאוימים על ידי גורמי פשע בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: זו עליית מדרגה מסוכנת ביותר – זו התערבות של ארגוני פשע בקבלת החלטות ברשויות המקומיות; זה ניסיון לכפות על ראשי רשויות מקומיות להיכנע לדרישות של ארגוני פשע; זו התערבות במכרזים, התערבות במינויים לתפקידים; זה עיוות של בחירת הבוחר הערבי ברשויות המקומיות.

אנטאנס שחאדה: חלק מהבעיה הוא פיתוח כלכלי או היעדר פיתוח כלכלי ברשויות המקומיות, שהפך את הרשות המקומית למקור פרנסה עיקרי ביישובים הערביים, והפך את הרשות המקומית למקור השקעות עיקרי בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: ולכן, חלק מהטיפול שאנחנו דורשים מהממשלה – תוכנית מערכתית לטיפול בפשיעה ובאלימות.

אנטאנס שחאדה: זו גם תוכנית לפיתוח כלכלי, ולא רק לתקציבים לרשויות מקומיות – פיתוח כלכלי כללי בחברה הערבית כחלק מהטיפול המערכתי בבעיות אלימות ופשע בחברה הערבית.

אנטאנס שחאדה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שחאדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אורי מקלב.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול חשף כתב המשפט אביעד גליקמן שלפני כחודשיים, במהלך מסע הבחירות, הגיעו לפני ביתו של עד המדינה פילבר וקראו בגנותו.

רויטל סויד: היו גם מי שחשבו וטענו שזה גימיק של בחירות.

רויטל סויד: אז בואו נבהיר דבר אחד מאוד מאוד ברור: לבוא ולהטריד עד זו לא רק עבירה פלילית בריונית אלא זו עבירה מאוד חמורה, ואי-אפשר לראות אותה כגימיק בחירות.

רויטל סויד: אם באמת יועצי ראש הממשלה הם שעומדים מאחורי העניין הזה – ואני מאוד מקווה שזה לא כך – הרי שמדובר על חומרה יתרה, שמשליכה גם על ראש הממשלה, ואי-אפשר להקל בה ראש.

רויטל סויד: מי שניסה באיזשהו אופן להשוות בין זה לבין הפגנות מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה ממש גם הטעה, גם מטעה – גם טועה וגם מטעה.

רויטל סויד: היועץ המשפטי לממשלה הוא פקיד ציבור נבחר, ויש זכות יסוד להפגין מול ביתו.

רויטל סויד: לעומת זאת, עד מדינה – לבוא ולנסות להניא אותו מלהעיד או לנסות להניא אותו מלומר אמת זה עבירה פלילית.

רויטל סויד: אני מאוד מקווה שלא ניסו להטעות את הציבור במכוון.

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אתה קראת לתקופה הזאת תקופת בין הזמנים, ומבחינתנו, אנחנו קוראים לתקופת בין הזמנים תקופת החגים – שתכף נגמרת; היום כבר תיגמר.

אורי מקלב: אבל תקופת בין הזמנים הזאת, אנחנו אולי דנים היום בכן תופסים פלאפונים ולא תופסים פלאפונים – הדבר הפוגעני הזה של תפיסת פלאפונים לחשודים, בין שזו עבירה יותר חמורה או פחות חמורה – אבל בתקופת בין הזמנים הזאת קורים דברים אחרים לגמרי, ושם האזרחים הרבה יותר מרגישים, וזו הפגיעה בנושא החינוך.

אורי מקלב: מערכת החינוך, בכל התקופות שלה, נפגעת בתקופת בין הזמנים הזאת.

אורי מקלב: ראינו את זה בפתיחת שנת הלימודים בנושא החינוך המיוחד, בנושא הסייעות.

אורי מקלב: הרחיקו את הפגיעה ואמרו: אנחנו ניקח את התקציב של פתיחת שנת הלימודים עבור מערכת החינוך המיוחד מתקופת בית הספר לחגים.

אורי מקלב: אנחנו תכף בחנוכה, לא עוד הרבה זמן, ואנחנו יודעים שהמערכת המיוחדת הזאת, שהתחילה בפסח בחצי מיליון ילדים שהשתתפו במערכות בית הספר של החגים – בתי הספר של החגים נתנו מענה לתקופת החופש, והיתרונות שלהם הם יתרונות גדולים גם מבחינת ההורים, גם מהבחינה הזאת שלילדים היה רצף של לימודים ולא פגעו בהם החופשות הארוכות באמצע.

אורי מקלב: אנחנו היום נמצאים בפתח, כבר עכשיו – הרשויות המקומיות, אלה שנתנו את הפתרונות האלה, בעצם לא יוכלו לתת את הפתרונות, או בעלות מאוד מאוד גבוהה שציבור גדול לא יכול.

אורי מקלב: לכן, אנחנו כן חושבים – אתה אמרת שאנחנו יכולים, יש לנו כלים, בידינו, בכנסת, וזה אחד מהדברים, אם אין ועדות.

אורי מקלב: אבל בכל אופן הקריאה הזאת, שכבר עכשיו, כדי שלא נגיע למצב שבחנוכה בית הספר של החגים ייסגר והפעילות הזאת לא תהיה, או שתהיה יקרה מאוד.

אורי מקלב: אדוני, לך אני יכול להגיד מה ההבדל.

אורי מקלב: אתמול הייתי בחנוכת בית הכנסת בקיבוץ מגידו, ואחד שאל אותי שאלה – שאל אותי: מדוע "תן טל ומטר לברכה" אנחנו עכשיו לא אומרים – מכיוון שיש עולי רגלים שחוזרים, אבל למה בתקופת פסח אנחנו ממשיכים להגיד "תן טל ומטר" עד חג הפסח עצמו, למה אנחנו לא מקדימים להפסיק את זה כדי שיוכלו לבוא.

אורי מקלב: אחד התירוצים – שדברים של ברכה לא מפסיקים.

אורי מקלב: אפשר לדחות, להגיד שגשמים, דבר טוב, עדיין לא נבקש אותם.

אורי מקלב: אבל ברכה לא דוחים; דבר שהיה מבורך לא דוחים ולא מפסיקים אותו.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת אכן תקיים דיון ביום רביעי בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול הייתי בכפר קרע, ושם ליווינו לדרכו האחרונה את המנוח, קורבן מס' 76 בחברה הערבית, קאסם גאווי.

אוסאמה סעדי: כמה ימים לפני זה היה קורבן נוסף מעכו, תייסיר אלפאר.

אוסאמה סעדי: מאז אוקטובר 2000, חבריי חברי הכנסת, אנחנו איבדנו כ-1,400 קורבנות בפשיעה ובאלימות בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: לזה מצטרפים האיומים והיריות כלפי ראשי מועצות, כפי שהזכירו חבריי קודם, ואתמול בלילה – ירי על ביתו של חברי ראש מועצת כפר יאסיף עו"ד שאדי שווירי.

אוסאמה סעדי: אנחנו מגנים בתוקף אלימות כלפי ראשי מועצות וגם זועקים את זעקתה של החברה הערבית: די, מספיק קורבנות.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה לקשור את זה, אדוני היושב-ראש, עם אלימות של משטרה וירי והרג של שוטרים כלפי אזרחים.

אוסאמה סעדי: היום התפרסם פסק דין של בג"ץ בתיק של השהיד ח'יר א-דין חמדאן מכפר כנא, וסוף-סוף יצאה האמת ויצא הצדק לאור, ובג"ץ החליט לבטל את החלטת היועץ המשפטי לממשלה ואת החלטת מח"ש, כבוד השר דרעי, שהורה לסגור את התיק והורה ליועץ המשפטי להגיש כתב אישום על ירי נגד אותו שוטר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אוסאמה סעדי: סוף-סוף השהיד ח'יר חמדאן נח בתוך קברו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'אבר עסאקלה, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת שרן השכל.

ג'אבר עסאקלה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברות הכנסת, אני רוצה להעלות את נושא הבינוי בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: מאז כניסתו של חוק קמיניץ לתוקף מחולקים ביישובים הערביים אלפי קנסות, אלפי צווי הריסה, ואני חושב שהגיע הזמן שממשלת ישראל, במקום שתעניש את אלה שנאלצו לבנות ללא היתר, שתתכנן את היישובים הערביים.

ג'אבר עסאקלה: היישובים הערביים זקוקים מאוד לתכנון מתארי, זקוקים מאוד להרחבת שטחי השיפוט, וזה תפקידה של המדינה לעשות עבורם.

ג'אבר עסאקלה: בנושא האלימות – דיברנו על אלימות, דיברו חבריי על אלימות – אני רוצה להגיד שבשבוע הבא, מיום ראשון עד יום שלישי, אנחנו נהיה באוהל מחאה כאן, מול בנייני הממשלה, ואני מזמין את חברי הכנסת להצטרף אלינו לאות הזדהות בבקשה ובדרישה מהממשלה ומהמשטרה לקיים את תפקידן במיגור הפשע, במיגור האלימות בחברה הערבית.

ג'אבר עסאקלה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עסאקלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עופר כסיף.

שרן השכל: שלום לכולם, חברי הכנסת.

שרן השכל: אני רוצה קודם כול לפתוח ולאחל לכל הסטודנטים שנת לימודים מוצלחת, פורייה וטובה, ולברך אותם לכבוד פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: אני מאוד מקווה שהכנסת הקרובה באמת תהיה קצת יותר ארוכה מהקודמת, ונוכל להשלים כמה חקיקות, ואולי גם נוכל לבטל להם את אחת החקיקות שהעברנו בכנסת הקודמת, שלמעשה מטילה עליהם עוד מיסים והיטלים, וגם ככה אנחנו יודעים שהסטודנטים הם אלו שיש להם כרגע הכי פחות כסף בזמן שהם לומדים.

שרן השכל: אבל לכבוד פתיחת שנת הלימודים אני דווקא רוצה ככה להכווין את דבריי לחברי הרשימה המשותפת ולהקריא לכם את כותרת המשנה מתוך עיתון שלא כל כך מזוהה עם הימין, מתוך עיתון הארץ, כתבה שפורסמה בסוף השבוע האחרון, שאומרת: "הימין מקדם את הערבים באופן חסר תקדים": "שליש מהסטודנטים שהצטרפו השנה לטכניון הם מהחברה הערבית; בתוך עשור הוכפל שיעור הערבים במגזר הציבורי; בהייטק זינק מספרם פי 18.

שרן השכל: זה לא כל הרפורמות ולא כל התקציבים שהעברנו בשנים האחרונות תחת שלטון הליכוד.

שרן השכל: אנחנו נמשיך לעשות, ואני מאוד מקווה – אולי בדברים האלה אני אגע במה שחבר הכנסת איציק שמולי אמר לפני כן; הוא דיבר על עשייה שאנחנו יכולים לעשות בשיתוף פעולה, ואכן, יש המון עשייה.

שרן השכל: אני מאוד מאוד מקווה ומאחלת שחלק מחבריי שיושבים פה היום על הספסל יורידו את הרגליים לקרקע ואולי יצטרפו אלינו ככה לקואליציה רחבה, וכך נוכל לשתף פעולה.

שרן השכל: אבל יש נושא שהעליתי גם לנשיאות – עניין החקיקה בתחום הקנביס הרפואי.

שרן השכל: אנחנו נמצאים היום במשבר אדיר – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

שרן השכל: – – עם עשרות אלפי חולים שאין להם תרופה.

שרן השכל: יש חקיקה בפתח.

שרן השכל: אני חושבת שיכולה להיות על כך הסכמה רחבה, ואני אשמח שנשתף פעולה דווקא בתחום הזה.

שרן השכל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת שרן השכל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת היבה יזבק.

עופר כסיף: אדוני כבוד היושב-ראש, דניאל סיריוטי, כתב ישראל היום, הותקף במוצאי שבת בקריית אתא.

עופר כסיף: הוא הותקף לאחר שחבורת בריונים זיהו אותו כעיתונאי.

עופר כסיף: הם קראו לו שמאלני ובוגד, ואז הכו אותו באגרופים, הפילו אותו, בעטו בו, שברו את שיניו ודקרו אותו בידו.

עופר כסיף: חברי הכנסת הנכבדים, הכתובת הייתה על הקיר – על הקיר של נתניהו בפייסבוק.

עופר כסיף: ראש הממשלה הזמני לא מפסיק להסית נגד התקשורת.

עופר כסיף: הוא מסמן עיתונאים המבקרים אותו כמטרה, בתקווה, כנראה, שמישהו יפעל.

עופר כסיף: לא סתם הוא טען שערוץ 12 הפיץ סדרה אנטישמית; לא סתם הוא אמר שמנהלים נגדו מסע ציד.

עופר כסיף: נתניהו רוצה להרתיע אנשי תקשורת מלעשות את עבודתם.

עופר כסיף: מדוע עד עכשיו נתניהו ונאמניו לא גינו את האירוע?

עופר כסיף: כי הם מעדיפים את התקשורת מאוימת ומפוחדת.

עופר כסיף: עמיתיי חברי הכנסת, על כולנו ללא יוצא מן הכלל לצאת בקול ברור בעד חופש העיתונות, ללא איומים, ללא אלימות, ללא שוחד.

עופר כסיף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עופר כסיף.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת היבה יזבק.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת איתן גינזבורג.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אתמול התחילו יותר מ-50,000 סטודנטים ערבים את לימודיהם האקדמיים במוסדות בתוך המדינה.

היבה יזבק: נתון זה אומנם מעורר השראה, מעורר תקווה ומעיד על חברה שבאמת רוצה להתקדם ורוצה להתפתח.

היבה יזבק: אך מול רצון זה עומדת מדיניות, מדיניות ממשלתית, אשר לא עושה מספיק להבטיח להם עתיד יותר בטוח, עתיד שבו הם יכולים באמת להתפתח.

היבה יזבק: רק החודש נרצחו שמונה אזרחים צעירים ערבים.

היבה יזבק: אין מילים לתאר את הזוועה הזאת.

היבה יזבק: ואנחנו מדגישים שוב שבלי תוכנית ממשלתית ובלי אכיפת החוק, בלי איסוף הנשק, אין פתרון.

היבה יזבק: החודש התקיימו יותר משש הפגנות מרכזיות בחברה הערבית.

היבה יזבק: החברה הערבית נרתמה כולה למען המאבק באלימות ובפשיעה, והיא זעקה את מחאתה, ואנחנו היינו איתה.

היבה יזבק: אין קול ברור יותר מזה.

היבה יזבק: אין קול ברור יותר מזה נגד הפשיעה ונגד האלימות.

היבה יזבק: אבל הממשלה עדיין לא עושה כלום.

היבה יזבק: אנחנו נמשיך להתעקש ונמשיך לדרוש תוכנית חירום ממשלתית נגד הפשיעה ונגד האלימות.

היבה יזבק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת יזבק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת גדי יברקן.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, עוד מעט תודיע כנראה הממשלה על מינוי שר תפוצות חדש, אז בראשית דבריי אני רוצה לברך את שר התפוצות הנכנס מר בנימין נתניהו, שהוא גם ראש הממשלה, וכעת מחזיק בחמישה תיקי שר בממשלה שלו, ממשלה של איש אחד.

איתן גינזבורג: מדינת ישראל לא ידעה כדבר הזה.

איתן גינזבורג: כבר שנה מכהנת פה ממשלה, ממשלת מעבר, ואנחנו עדים חדשות לבקרים למינויים חדשים של שרים, של סגני שרים, כאוות נפשו של מר נתניהו.

איתן גינזבורג: ממנים סגן שר ביטחון כפיצוי על ועדת החוץ והביטחון; מפטרים שרים; ממנים שר חינוך ושר תחבורה כי זה מסייע לקמפיין של הליכוד; ממנים שר משפטים כי זה מס שפתיים לקהילה הגאה ושר תקשורת כי פשוט התפנה מקום.

איתן גינזבורג: ואני שואל את מר בנימין נתניהו, שלא נמצא כאן: תגיד לי, אתה נבחרת כדי לחלק ג'ובים, תיקים, תפקידים, פוזיציות?

איתן גינזבורג: אזרחי ישראל כבר יודעים שאתם לא עוסקים בכלום.

איתן גינזבורג: הממשלה בקושי מתכנסת, וכשהיא כבר מתכנסת אין שום דיון רציני, שום דיון מהותי, לא על מהות – לא על גירעון, שום משבר חברתי או כלכלי לא עלה לדיון, לא סל תרופות, לא משבר התחבורה, לא מערכת החינוך או האלימות כלפי אוכלוסיות כאלה ואחרות, לא על הקטל בכבישים או על המשבר החוקתי והדמוקרטי שאנחנו מצויים בו.

איתן גינזבורג: על שום דבר לא דנים.

איתן גינזבורג: כלום לא מעניין.

איתן גינזבורג: רק בעצמו הוא מתעסק, בו ובעתידו הפוליטי.

איתן גינזבורג: כך כנראה גם נראה המשא ומתן הקואליציוני – ההישרדות הפוליטית מעל הכול.

איתן גינזבורג: ומגיע לאזרחי ישראל הרבה יותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן גינזבורג: מגיע להם ממשלה שתדאג להם, שיכולה להוציא אותם מהמשברים שאנחנו נמצאים בהם ולעסוק באמת במה שחשוב.

איתן גינזבורג: אבל עד שנקים ממשלה בראשותו של בני גנץ, אני בטוח שבין שאר התפקידים החשובים של מר נתניהו, שר התפוצות יעשה את עבודתו בצורה מצוינת, כי שם הוא באמת מצטיין.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גינזבורג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

דסטה גדי יברקן: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אני רוצה לפנות לשר התפוצות החדש, שאו-טו-טו יישבע אמונים, שהוא גם ראש הממשלה שלנו: מדינת ישראל היא בית לאומי לכל יהודי באשר הוא, ומדינת ישראל פותחת את שעריה כשקורה דבר כזה או אחר בעולם – פוגרומים או מעשי שנאה – ומבקשת מכל היהודים שמרגישים מצוקה לבוא למדינתם, הרי היא מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לפנות לראש הממשלה ולבקש: כרגע כנראה אתיופיה על סף מלחמת אזרחים, למרות שראש הממשלה זכה בפרס נובל לשלום.

דסטה גדי יברקן: בשני מחנות גדולים, אחד באדיס אבבה ואחד בגונדר, ממתינים אלפי אנשים שמשפחותיהם כבר פה, והמדינה קיבלה החלטה, הממשלה קיבלה החלטה ב-2015 להעלות אותם.

דסטה גדי יברקן: הם נמצאים בסכנת נפשות.

דסטה גדי יברקן: אני מבקש מראש הממשלה ומממשלת ישראל לתת יד בעניין הזה ולהעלות את הממתינים במיידי, משום שרובם המוחלט נמצאים בסכנת נפשות בימים אלו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יועז הנדל.

בועז טופורובסקי: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, אני מתכוון להמשיך גם בכנסת העשרים-ושתים את הקראת שמות הרוגי תאונות הדרכים בכל שבוע, כפי שעשיתי בכנסת התשע-עשרה ולכל אורכה של הכנסת העשרים-ואחת.

בועז טופורובסקי: לצערי, בסוף השבוע הזה ובשבוע אחרון היו המון המון הרוגים, אז ייקח לי קצת יותר מדקה.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 22 באוקטובר, התבשרה דוחא סלאמה בת 25 מקלנסווה כי אחיה, שנפצע קשה בתאונת דרכים, שב להכרה.

בועז טופורובסקי: היא נסעה אליו ובדרכה לבית חולים נפגעה מאוטובוס ונפטרה.

בועז טופורובסקי: עוד באותו יום מתה מפצעיה יעל רוז גולדשטיין בת השש, ארבעה ימים לאחר שנפגעה קשה מכלי רכב ליד מושב אמונים.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 24 באוקטובר, נהרג נחמן יוסף מרקוביץ' בן ה-24 בתאונה בנתיבי איילון.

בועז טופורובסקי: באותו היום נהרג חאלד אחמד דבאח בן ה-14, שנפגע באורח אנוש מפגיעת רכב כאשר רכב על אופניו החשמליים סמוך לדיר אל-אסד.

בועז טופורובסקי: ההרוג השלישי באותו יום הוא גבר צעיר בשנות ה-30 לחייו שנפטר מהתנגשות בין אופנועו לבין רכב פרטי בירושלים.

בועז טופורובסקי: בהמשך אותו יום ארור נהרג מפגיעת רכב ניסים יונתנוב בן ה-15 – תראו כמה ילדים – מאשדוד כאשר רכב על קורקינט חשמלי.

בועז טופורובסקי: קורקינט חשמלי, אופניים חשמליים, אופנוע ורכב.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 26 באוקטובר, נהרגה כרמית סררו בת ה-30 סמוך לצומת אבליים בתאונה בין מכוניתה לאוטובוס.

בועז טופורובסקי: עוד באותו יום נהרג ערפאת חסנין מסארווה בן ה-57 מפגיעת טרקטור סמוך לטייבה.

בועז טופורובסקי: אם לא די בכך, בהמשך לסוף שבוע דמים זה נהרגו שני צעירים בני 25 בתאונה בין רכב פרטי לרכב מסחרי בצומת כפר יאסיף.

בועז טופורובסקי: ההרוג התשיעי בפחות מ-48 שעות הוא גבר בשנות ה-40 לחיו.

בועז טופורובסקי: הוא מת לאחר שרכבו הפרטי התנגש ברכב חונה בבית שמש.

בועז טופורובסקי: מאז הנאום בן הדקה האחרון שלי, מ-1 ביולי, פחות מארבעה חודשים, התווספו 117 משפחות למעגל השכול.

בועז טופורובסקי: 276 הרוגים מתחילת השנה – 38 יותר מהתקופה המקבילה אשתקד.

בועז טופורובסקי: ואני חייב לסיים בשאלה מאוד פשוטה ומאוד כואבת: עוד כמה הלוויות?

בועז טופורובסקי: עוד כמה מודעות אבל?

בועז טופורובסקי: עוד כמה משפחות הרוסות?

בועז טופורובסקי: עוד כמה אזרחים?

בועז טופורובסקי: ולעזאזל, עוד כמה ילדים הולכים למות ולהיהרג עד שממשלת ישראל תתעורר, גם שר התחבורה יתעורר, ונכריז על מצב חירום לאומי בדרכים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בועז טופורובסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טופורובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יועז הנדל, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אלון שוסטר.

יועז הנדל: בשבוע שעבר קרו שני דברים שנעלמו לנו מתחת לרדאר בתוך כל הכאוס הפוליטי, ואני חייב לומר אותם.

יועז הנדל: למרות תמיכתי במערכת המשפט והרצון לייצר ביקורת בריאה, כאן הדברים צריכים להיאמר.

יועז הנדל: הראשון – בית המשפט הטיל על המחבל המעורב ברצח שני השוטרים כמיל שנאן והאיל סתאוי בהר הבית 16 שנות מאסר בלבד; עונש מגוחך.

יועז הנדל: השני, שגם נוגע לפרקליטות, עוסק בעבריין המורשע אליעזר ברלנד, שסוחט כספים ומורה להתעלם מטיפול רפואי באופן שמעלה חשד לעבירות פליליות חמורות הנוגעות לדיני נפשות.

יועז הנדל: במקרה הראשון – עונש מופחת; במקרה השני – בדיקה שנמשכת במקום חקירה, חקירה אמיתית, כדי לבדוק איך עוצרים את זה.

יועז הנדל: בשני המקרים עולה מסקנה אחת ברורה: דרושה הרתעה ודרושה חקירה רצינית.

יועז הנדל: על הפרקליטות – ואני כאן משמיע את הביקורת הזאת מתוך הכבוד הראוי – לנקוט יד קשה נגד מחבלים עם דם על הידיים כדי לייצר הרתעה, ולהבדיל – לנקוט יד קשה כנגד פושעים, ולא משנה מאיזה מגזר הם ולמה הם עושים את זה.

יועז הנדל: במקרה של המחבל על הפרקליטות להילחם בשם דמם של השוטרים ובשם ההרתעה הלאומית.

יועז הנדל: במקרה של הכת של ברלנד, על חשדות חמורים בהרבה, היינו מצפים מהפרקליטות להורות על פתיחה בחקירה מייד.

יועז הנדל: בפועל אין חקירה ואין הרתעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יועז הנדל: אין ממשלה, אומנם, אבל משילות צריך גם בתקופה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יועז הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלון שוסטר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת צבי האוזר.

אלון שוסטר: שלום.

אלון שוסטר: בפריים טיים של ערב שבת, ערוץ 12, דווקא השף אייל שני העלה למודעות הציבור באופן מאוד משמעותי את מה שבעיניי הוא המובן מאליו: עגבניות, ירקות, פירות, קונים בארץ; חיילי צה"ל אוכלים מתוצרת ישראל, ולא מתוצרת טורקיה.

אלון שוסטר: מדינה צריכה לשאוף לייצר לעצמה את המזון, לייצר ביטחון תזונתי.

אלון שוסטר: עוצמה של מדינה, גאווה מקומית, באה לידי ביטוי במגוון תעשיות, ובהקשר הזה – ביכולת לייצר מזון בעצמה.

אלון שוסטר: הממשלה היא שצריכה להוביל את ביצור ענפי החקלאות השונים, ובמערכות הביטחון, בבתי חולים ובמוסדות חינוך צריך לאכול מתוצרת כחול-לבן, תוצרת ישראלית, תוצרת מקומית.

אלון שוסטר: אכן, במדינה דמוקרטית ראוי לקיים כלכלה חופשית, אבל מתוכננת.

אלון שוסטר: מותר לייבא, בתנאים מתאימים, גם ירקות וגם פירות, ובלבד שמבטיחים את היציבות של ענפי החקלאות הישראלית.

אלון שוסטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שוסטר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צבי האוזר, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יזהר שי.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, החודש קרס ההסדר הפוליטי ששרר בצפון סוריה בשנים האחרונות.

צבי האוזר: ההתפתחויות בצפון סוריה אינן טובות לאזור, לכורדים, ואינן טובות לישראל.

צבי האוזר: הכורדים בצפון סוריה יצרו חברה אזרחית בעלת מאפיינים דמוקרטיים וליברליים – מדברים פה הרבה על ממשלה ליברלית – ולא רק זאת, הם גם הבלם האחרון שנותר במסדרון היבשתי בין טהרן לקונטרה, מסדרון שאיראן עמלה כבר כמה שנים על יצירתו.

צבי האוזר: כבר ב-2012-2011 היה על ישראל, כמעצמה אזורית, לשאול את עצמה היכן מקומה מול איראן וטורקיה בתהליכים הגיאו-אסטרטגיים המתרחשים באזור, ולהיערך – כן, להיערך כבר אז – ליום שאחרי מלחמת האזרחים בסוריה, לימים שמגיעים עכשיו.

צבי האוזר: לצד הגיאו-אסטרטגיה הישראלית, שמעוררת ספק, אדוני היושב-ראש, כמדינת לאום של מיעוט אתני במזרח התיכון היינו צריכים להשמיע קול ברור אל מול מה שמתרחש לנגד עינינו שם, אצל הכורדים.

צבי האוזר: היה עלינו לשאול גם בבית הזה שאלות מוסריות שלא נשאלות כאן כפי שהן נשאלות בכל פרלמנט ופרלמנט בעולם החופשי.

צבי האוזר: ואני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני חושב שזו – אין לי מילה אחרת – בושה שבבית הזה לא התקיים דיון על מה שמתרחש שם, לא רחוק מאיתנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יזהר שי, בבקשה, אדוני, ואחריו – אחרונת הדוברים בנאומים בני דקה תהיה חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, תודה.

יזהר שי: חברי הכנסת, החל מאתמול אנחנו שומעים פרץ של הערות וביקורת על רשויות החוק והמשטרה בישראל מקרב "לוחמי דמוקרטיה", במירכאות, ועיתונאי חצר.

יזהר שי: הנושא הוא פעילותה של המשטרה והחרמת טלפונים של שני יועצים מקורבים ובכירים למי שהוא היום ראש ממשלת ישראל ובנוסף הוא גם שר הביטחון, שר הבריאות, ממלא מקום שר העבודה, והחל מעוד שעה – שר התפוצות.

יזהר שי: שני היועצים הללו חשודים, רבותיי לוחמי הדמוקרטיה, חשודים בחשד של הטרדת עד מדינה, ואני רוצה להזכיר לכולנו על מה מדובר על פי חוק העונשין, פרק ט': פגיעה בסדרי השלטון והמשפט, סימן א': שיבוש עשיית משפט.

יזהר שי: יש שם כל מיני סעיפים חמורים ומרתקים, כמו עדות שקר, שבועת שקר, שיבוש מהלכי משפט, הדחה בחקירה, הדחה בעדות, זילות בית המשפט, בריחה, אי-מניעת פשע, וכן יש הטרדת עד.

יזהר שי: ובכך חשודים שני הנ"ל, שהם יועצים קרובים לראש ממשלת ישראל, שר הביטחון, שר הבריאות, ממלא מקום שר העבודה, והחל מעוד שעה גם שר התפוצות.

יזהר שי: הם חשודים בכך, והעונש על הטרדת עד, רבותיי וגבירותיי חברי הכנסת: "המטריד אדם בנוגע להודעה שמסר האדם, או עומד למסור, בחקירה על פי דין, או בנוגע לעדות שמסר האדם – – – דינו – מאסר שלוש שנים".

יזהר שי: עבירה מספיק חמורה?

יזהר שי: אם שניים נועדים ביחד, על פי החוק, על פי סעיף 249א, אם הם עושים את הטרדת העד ביחד, בעבירה אחת, מאסר של שבע שנים יהיה עונשם; עבירה אחרת – עשר שנים, וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יזהר שי: מדובר בעבירות חמורות ומדובר באנשים שחשודים בעבירה חמורה.

יזהר שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יזהר שי.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, חברת הכנסת גרמן – אחרונת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי, כבר למעלה מ-300 ימים אין ממשלה, או יותר נכון הממשלה נמצאת בהקפאה; אין מי שיקבל החלטות בנושאים הקריטיים.

יעל גרמן: ועדת סל התרופות, שהחלה את עבודתה, החלה למעשה את עבודתה ללא תקציב.

יעל גרמן: היא לא יכולה לדעת כמה להקצות ולאילו תרופות.

יעל גרמן: גם קופות החולים עובדות למעשה ללא תקציב עתידי.

יעל גרמן: החוק שמסדיר את יחסי הגומלין בין הקופות לבין הממשלה – לבין האוצר, למעשה – יפוג בעוד חודשיים, ב-31 בדצמבר, ובהיעדר ממשלה שתאריך את החוק, הקופות יכולות להימצא במצב שהן לא יכולות לשלם לבתי החולים, ואת המשמעויות כולנו מבינים.

יעל גרמן: המצב יפגע גם בבתי החולים ובמוכנות שלהם לחורף.

יעל גרמן: כידוע לכם, בחורף משרד הבריאות מתגבר את כוח האדם, נותן לאחיות מה שנקרא "אחיות זהב" – נותן להן יכולת לעבוד יותר, וגם לרופאים.

יעל גרמן: לא ניתן לעשות זאת, כי אין תקציבים.

יעל גרמן: נוכח המצב החמור פניתי ליושב-ראש ועדת הכספים משה גפני בבקשה לקיים דיון דחוף בנושא התקצוב, גם של סל התרופות, גם התקצוב הנדרש לקופות החולים וגם התקצוב הנדרש במיידית לתגבור הצוותים שמגבים את בתי החולים לקראת החורף.

יעל גרמן: מדובר פה בחיי אדם.

יעל גרמן: אני יודעת שישנם חברי כנסת נוספים שהצטרפו לבקשה.

יעל גרמן: אני מבקשת מחבר הכנסת משה גפני לקיים את הדיון במהירות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן הודעתי בדבר החלפת יושב-ראש הוועדה המסדרת: אבקש להביא לידיעת

יולי יואל אדלשטיין: כם כי לאחר שנשיא המדינה הטיל על חבר הכנסת בנימין גנץ את התפקיד להרכיב ממשלה, הודיעה סיעת כחול-לבן כי חבר הכנסת אבי ניסנקורן יכהן כיושב-ראש הוועדה המסדרת, והוא מכהן בתפקידו החל מיום חמישי כ"ה בתשרי התש"ף, 24 באוקטובר 2019.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר רפי פרץ ימסור – בעצם, אלה שתי הודעות:

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה והודעת הממשלה בהתאם לסעיף 30(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך בהצבעה, הודעה בלבד.

רפאל (רפי) פרץ: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת הנכבדים, אני מתכבד להודיע כי בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה החליטה הממשלה, בהסכמת ראש הממשלה ושר הביטחון, לאשר את מינויו של חבר הכנסת אבי דיכטר לסגן שר במשרד הביטחון.

רפאל (רפי) פרץ: אבי דיכטר, בן לניצולי שואה, למעלה מ-45 שנה עוסק בביטחון המדינה, היה לוחם בסיירת מטכ"ל, ראש השב"כ, השר לביטחון הפנים והשר להגנת העורף, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, והוא איש אשכולות בהרבה נושאים, בוודאי בנושא הביטחון.

רפאל (רפי) פרץ: שתהיה ברכה.

צבי האוזר: איש הדרום.

רפאל (רפי) פרץ: בשבילי זה צפון, איפה שאני גר.

רפאל (רפי) פרץ: סגן השר ייכנס לתפקידו לאחר מסירת הודעה זו בכנסת.

רפאל (רפי) פרץ: בשעה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן ההודעה בדבר מינויו של חבר הכנסת דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי מברכים את חבר הכנסת אברהם דיכטר על המינוי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה בהתאם לסעיף 30(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

רפאל (רפי) פרץ: נודיע או נחכה רגע?

יולי יואל אדלשטיין: אה, פרק ברכות ולחיצות ידיים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, הודעה שנייה, בבקשה.

רפאל (רפי) פרץ: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, בהתאם לסעיפים 9(א) ו-10 לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע כי בהתאם לסעיף 30(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה למנות את ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לתפקיד שר התפוצות נוסף על תפקידיו כראש הממשלה, שר הביטחון, שר הבריאות וממלא מקום שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

רפאל (רפי) פרץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר רפי פרץ.

יולי יואל אדלשטיין: מוסרים לי שגם חבר הכנסת ווליד טאהא מעוניין להצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אקרא בפניך את נוסח ההצהרה ואתה תגיד: "מתחייב אני".

יולי יואל אדלשטיין: וזה נוסח הצהרת האמונים: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

וליד טאהא: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נזמין את חבר הכנסת אבי ניסנקורן, כפי שהודעתי, יושב-ראש הוועדה המסדרת, למסור הודעה למליאה; הודעה בלבד, אין צורך בהצבעה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אבקש להודיע לפי סעיף 10 לתקנון הכנסת כי הוועדה המסדרת אישרה ביום י"א בתשרי התש"ף, 10 באוקטובר 2019, לפי סעיפים 59(2) ו-60 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, את התפלגות סיעת ימינה בראשות איילת שקד, הבית היהודי, האיחוד הלאומי, הימין החדש, לשתי סיעות: סיעת הבית היהודי-האיחוד הלאומי, אשר תמנה ארבעה חברי כנסת – רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', מרדכי יוגב ואופיר סופר; סיעת הימין החדש, אשר תמנה שלושה חברי כנסת – איילת שקד, נפתלי בנט ומתן כהנא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש הוועדה המסדרת חבר הכנסת אבי ניסנקורן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, מי שמעוניין.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנאומי בכורה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נכבד את חברינו.

יולי יואל אדלשטיין: הראשון הוא חבר הכנסת החדש משה אבוטבול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

משה אבוטבול: אדוני יושב-ראש הכנסת, כבוד השרים, ידידי יושב-ראש תנועת ש"ס ושר הפנים, הפריפריה, הנגב והגליל הרב אריה דרעי, אורחים יקרים, כנסת נכבדה, ברוכים תהיו.

משה אבוטבול: ניצב אני כאן לפניכם, חבריי היקרים, בנאום ראשון מעל בימת הכנסת, ודווקא כאן אני בוחר לפתוח בתודה והודיה לה' יתברך, שזיכני להגיע עד הלום לקדמת הבמה הציבורית בארץ, שבה אוכל, בעזרת השם, לשטוח את משנתי הציבורית, התורנית, החברתית ותמצית חשיבתי כחלק מהחברה החרדית וכפעיל בעשייה החברתית הכללית של תנועת ש"ס היקרה.

משה אבוטבול: נולדתי בעיר באר שבע להוריי היקרים אליהו, זכרו לברכה, ואימי היקרה ורדה, שתחיה.

משה אבוטבול: אבי היקר זכרו לברכה היה עובד שנים רבות בעיריית באר שבע, ותמיד רצה שכשאגדל אהיה שופט.

משה אבוטבול: לא מילאתי את משאלת ליבו זו; הלכתי לאפיקים אחרים, תורניים, ולשדה החינוך.

משה אבוטבול: אך אבא יקר שלי, אני נואם כעת בבית המחוקקים של מדינת ישראל.

משה אבוטבול: מכאן אשתדל לפעול יחד עם חבריי לחוקק חוקים טובים ומתוקנים למען החברה בישראל, חוקים של שוויון וצדק בין כל חלקי העם, חוקים שייתנו לשופטים בישראל ארגז כלים לעשיית משפט וצדק בעם.

משה אבוטבול: חברי היקרים, אנו נמצאים כיום במדינה בתקופה כלל לא פשוטה.

משה אבוטבול: השסע בחברה הישראלית גואה, וכמאמר חז"ל במסכת סוטה, דף מ"ט, "והאמת – נעדרת", ויש שפירשו: האמת נעשית עדרים-עדרים – כל קבוצה נהפכת לעדר של דעות וכל מגזר נאבק על דעותיו ועמדותיו הנראות לו הכי צודקות.

משה אבוטבול: מצב זה אינו חדש ליהדות הצרופה.

משה אבוטבול: חז"ל כבר גילו לנו במסכת ברכות, דף נ"ח, שכשם שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות.

משה אבוטבול: וידע לחדד זאת היטב הרבי מקוצק בהסבר נפלא:

משה אבוטבול: כשם שפרצופיהם שונים אחד מרעהו ואנחנו מקבלים את זה בהבנה, כך גם עלינו לקבל בהבנה שדעותיהם של בני אדם שונות זו מזו.

משה אבוטבול: עלינו בחברה הישראלית לדעת להכיל זה את זה ולדעת שאחרי הכול בני עם אחד אנו ולכבד כל אדם, כמאמר חז"ל על מה שקראנו בתורה בשבת האחרונה על בריאת השם את האדם, "חביב אדם שנברא בצלם".

משה אבוטבול: נמצאים אנו בשבוע שבו מציינים ברחבי העולם כולו, ובעיקר בעולם התורני, את יום השנה השישי לפטירתו של מנהיגה הרוחני של תנועתנו, תנועת ש"ס, אביר הרועים, מרן מלכא, הגאון הראשון לציון הרב עובדיה יוסף זצ"ל.

משה אבוטבול: כאן המקום להזכיר את מפעליו כדמות נערצת שאף זכתה בפרס ישראל ובפרס מוסד הרב קוק.

משה אבוטבול: בהלווייתו, כידוע, השתתפו כמיליון איש – ההלוויה הגדולה ביותר מאז הקמת המדינה.

משה אבוטבול: מרן, בין יתר מפעליו הרוחניים והפסיקה האדירה שלו בכל חלקי התורה, פעל רבות גם בהקמת רשת חינוך תורנית, שכיום גם נושאת את שמו, "בני יוסף", שמטרתה לקרב ולהביא עוד ועוד תלמידים לשתות מן הבאר, באר מים חיים, מן המעיין המפכה בגלים של תורה ומעשים טובים.

משה אבוטבול: במפעלו "אל המעיין" מתקיימים אלפי שיעורי תורה בכל רחבי הארץ, שיעורים שנועדו לקרב ולחזק את המורשת היהודית ואת השבת העטרה ליושנה, עטרת יהדות ספרד, שמתוכה צמחו גדולי עולם כמו הרמב"ם, רבי משה בן מימון, רפי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך, הבן איש חי ועוד מאות גדולי תורה, וכן מגדולי דורנו שלנו.

משה אבוטבול: מטרתו של מרן בקירוב זה הייתה להסיר את המחיצות ואת המחלוקות ולהיות יחד סביב דבר אחד מלכד: יהדות, תורה, מעשים טובים.

משה אבוטבול: על דרכו זו שומה עלינו יחד לשאוף לחוקק את חוק מורשת מרן, שיביא את דרכיו הנפלאות לידיעת הדורות הבאים.

משה אבוטבול: חבריי, רק כעת יצאנו מחג הסוכות, ששם פגשנו בסוכת שלום את ארבעת המינים, האתרוג, הלולב, ההדס והערבה, כל אחד ומעלותיו, אך כולם נאגדים יחד זה עם זה.

משה אבוטבול: לא ייתכן לקיים את מצוות ארבעת המינים ללא הערבה – "כֻלם נקבצו באו לך".

משה אבוטבול: מצֻווים אנו לאגד את כולם, ורק כך מקיימים אנו את המצווה החשובה הזאת.

משה אבוטבול: קו מקביל וברור ומאפיין נוסף מוצאים אנו בליל הסדר, במצוות "והגדת לבנך".

משה אבוטבול: שם סביב שולחן אחד בהגדה מסיבים ומתארחים – כלל הדעות בבית: גם החכם, גם התם, גם מי שאינו יודע לשאול, גם מי שאינו נחשב צדיק גדול, בלשון המעטה.

משה אבוטבול: כולם סביב שולחן הסדר, לא מוותרים על אף אחד מהבנים; כולם אהובים, כולם ברוכים.

משה אבוטבול: תהיינה שאלות, תהיינה קושיות והתנצחויות, אך לבסוף כולם זוכרים ויודעים שעבדים היינו לפרעה במצרים וכעת הוציאנו השם משם.

משה אבוטבול: דבריי מכוונים לידיעה הברורה שעלינו להפנים ולדעת שאחרי הכול אנו במדינת ישראל, מדינה יהודית.

משה אבוטבול: חייבים אנו לשמור היטב על המרקם והצביון היהודי שלנו, כי זה מה שמבדיל אותנו מעמים אחרים ומארצות אחרות.

משה אבוטבול: זכורני שלפני למעלה מ-20 שנה קיימתי ויכוח מר ונוקב עם נשיא המדינה דאז, המנוח עזר ויצמן זכרו לברכה, במהלך כנס במוזיאון ישראל שכותרתו הייתה "מדינת ישראל – מדינה יהודית או מדינת היהודים?

משה אבוטבול: " הנשיא אמר אמירה מאוד מקוממת ומחיתי בחוזקה.

משה אבוטבול: ייאמר לשבחו של הנשיא שידע הוא מייד למוחרת להתנצל בכלי התקשורת.

משה אבוטבול: לא ניתן לחמוק מהמוטיבים התורניים של המדינה: שבת המלכה, מוסד הנישואים, הכשרות, המרחב הציבורי המשותף וגם חיזוק עולם התורה והמצוות.

משה אבוטבול: אם אנו רוצים להמשיך ולדבוק בכך שארצנו תהיה שייכת לעם היהודי – כפי שרש"י בתחילת פרשת השבוע שקראנו מצא את הסברו מדוע הקדוש ברוך הוא התחיל לספר על מעשה הבריאה ולא החל בעצם הוראת מצוות התורה וקיומן, כדי ללמד לכל העולם שהארץ נבראה על ידי בורא עולם, ברצונו נטלה מהאחרים ונתנה לנו, לעם ישראל – את כל זה נוכל לטעון רק אם אכן ניקח כאמת צרופה את כל חלקי התורה ומצוותיה, ואז עם ספר התנ"ך נוכל לנופף בכל מקום בעולם, ולא רק במוסדות האו"ם.

משה אבוטבול: חובתנו היא לחבר את כל חלקי החברה בישראל, ודווקא בשעה זו, כשאיש אינו יודע כיצד תסתיים, אם תסתיים בכלל, מלאכת הרכבת הממשלה.

משה אבוטבול: כולנו שמענו את דבריו של מרן ראש הישיבה, הגאון הגדול חכם שלום כהן שליט"א, נשיא מועצת חכמי התורה של תנועת ש"ס, שבקול כואב ומשתנק אמר ברור שהוא, בעת נשיאת כפיים כל בוקר, מברך ומתפלל על כל עמו ישראל באהבה – כן, כן, גם על מר יאיר לפיד ואביגדור ליברמן.

משה אבוטבול: והביא בדבריו את הפוסק הגדול מרן החזון איש, זכר צדיק לברכה, שהמשיל את אותם אלו שלא למדו ושנו בדרך התורה לתינוקות שנשבו, שקשה לבוא אליהם בטענות על דרכם ועלינו גם לקרבם.

משה אבוטבול: חשוב לחבר את כולם לעשייה הברוכה.

משה אבוטבול: גם אני, בהיותי ראש העיר בית שמש במשך עשור פעלתי לקואליציה רחבה, 16 מתוך 19 חברים, לחיבור וחיזוק העיר בעשייה גדולה ומכוונת.

משה אבוטבול: בסיום דבריי אני רוצה גם להודות להוריי היקרים שגידלוני, לאבי עליו השלום ולאימי היקרה שתחיה, לאחיי ואחיותיי ולכל משפחתי.

משה אבוטבול: תודה מיוחדת לרעייתי היקרה אסתר שתחיה, שבמשך למעלה משלושה עשורים עומדת לצידי בגידול ילדינו מתוך מסירות נפש עד אין קץ, לבניי, לבנותיי, לנכדיי ולנכדותיי, אשר מן הסתם סולחים לי על כי נשאבתי שנית לעבודה הציבורית על חשבון חיי הבית והמשפחה.

משה אבוטבול: אני מבקש להודות כאן גם למוסדות החינוך העיקריים שבהם למדתי בצעירותי: לבית הילדים ציון בלומנטל בירושלים ולמי שעמד בראשו, הרב אליעזר רקובסקי, זכר צדיק לברכה, ולכל המורים בבית הספר בני ציון, לישיבת איתרי שבה למדתי ולראשי הישיבה הרבנים הגאונים הרב רפאל ויכסלבוים והרב מרדכי אליפנט, זכר צדיקים לברכה.

משה אבוטבול: תודה מיוחדת לתנועת ש"ס היקרה ולמועצת חכמי התורה הרבנים הגאונים שליט"א, ובראשם מרן ראש הישיבה הגאון הגדול הרב שלום כהן.

משה אבוטבול: תודה מיוחדת למי שלמעלה מ-30 שנה מדריך אותי בעשייה הציבורית, סמל ודוגמה לקירוב לבבות, הגאון הרב ראובן אלבז שליט"א, ראש ישיבת אור החיים בירושלים, וכן לרבני העיר בית שמש, ובראשם רב העיר הגאון הרב שמעון ביטון שליט"א.

משה אבוטבול: תודה מיוחדת וענקית למחולל המהפכה החברתית והספרדית, ידידי ואהובי עשרות בשנים, כבוד השר היקר הרב אריה דרעי, אשר משמש לנו, נציגי הציבור, סמל ודוגמה לחיקוי בעשייה הציבורית, בחריצות ללא הפסקה, במתן מענה מהיר לכל אזרח מתוך כבוד וענווה ובעיקר בדבקות במטרה ובהשקעה בכל אזרח במדינה, הן ברוחניות והן בגשמיות.

משה אבוטבול: כאן המקום להודות לו על הכול, גם על קידומי בזירה הארצית בעת הזאת.

משה אבוטבול: אני רוצה לסיים את דבריי ולהודות לאחיי ורעיי, תושבי עירי בית שמש היקרים והאהובים, האהובים עליי מאוד מאוד, וכן להנהגה המקומית כיום בעיריית בית שמש.

משה אבוטבול: שירתי אתכם במשך חצי יובל שנים בתפקידים שונים – הן כחבר מועצה, הן כסגן ראש עיר, כממלא מקום ראש עיר, ממונה על הבנייה וההנדסה, ובעשור האחרון גם כראש העיר בית שמש.

משה אבוטבול: פעלתי במגוון תפקידים במסדרונות העירייה ומול משרדי הממשלה.

משה אבוטבול: בתקופה נפלאה זו למדתי לאהוב כל תושב וכל עובד בעירייה ולדעת את ערכו של הפרט כמו של הכלל.

משה אבוטבול: הייתם ונשארתם לי כאחים.

משה אבוטבול: הרשו לי לחבק אתכם מכאן ולהודות לכם על שנים נפלאות בעשייה משותפת.

משה אבוטבול: אני מקווה, בעזרת השם, כי מתוך הבית הזה של כנסת ישראל אסייע, אתמוך ואעזור בכל צורכי עירנו היקרה בית שמש, ואגשים את חלומי הגדול בבנייה והקמה של מרכז רפואי, בית חולים ובית החלמה לעיר הגדולה בית שמש, המונה כיום כ-130,000 תושבים, ועתידה לצמוח לרבע מיליון איש בעשור הקרוב.

משה אבוטבול: בעירנו יש כ-5,000 לידות בשנה ו-500 רופאים ואחיות.

משה אבוטבול: בתקופת כהונתי שריינתי 120 דונם לצורך הקמת המרכז הרפואי.

משה אבוטבול: הגיע הזמן שכולנו נפעל יחד בנושא חשוב זה.

משה אבוטבול: אני אעשה את הכול להביא את החלום הזה להגשמה, וכבר אמר אדם חכם: החלומות של האתמול הם המציאות של המחר.

משה אבוטבול: אני שמח שהותרתי חותמות טובים בעיר בבניית העיר: כ-30,000 יחידות דיור בשלבים שונים; בנייתן של כ-500 כיתות לימוד; גני משחקים; כבישים רבים – כביש 38, כביש 10; הקמת בית הבנים, מועדוני נוער ומועדון לעולי מבצע משה לבני הקהילה האתיופית בעיר; מעונות יום, מקוואות, בתי כנסת, טיפות חלב ומבני ציבור רבים.

משה אבוטבול: התודה והברכה לכל משרדי הממשלה שפעלו איתי יחד עם חבריי לקואליציה בעיר בהישגים הללו.

משה אבוטבול: אשמח לסייע ולפעול, בעזרת השם ובעזרת חבריי היקרים מסיעת ש"ס ומכל סיעות הבית במשכן הכנסת, בכל התחומים שאותם אהבתי – חינוך, רווחה, קליטה ודיור – ואשמח לחלוק את ידיעותיי וניסיוני המצטבר בוועדות הכנסת ובערי ישראל, והכול מתוך אהבה ואחווה, שלום ורעות.

משה אבוטבול: תודה רבה לכם על ההקשבה, ובעזרת השם ניפגש בעשייה היום-יומית הברוכה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

יולי יואל אדלשטיין: כדרכנו בקודש נשאיר כמה דקות לחיבוקים.

יולי יואל אדלשטיין: לשומרי נגיעה אני נותן פחות זמן, השר דרעי, אז אל תדאג, אתה עוד מעט עולה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, ברור, גם לפי אחוז הנשים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זו פורמולה לא פשוטה.

מאיר כהן: תודה רבה, חברים.

מאיר כהן: תודה רבה לכולם.

מאיר כהן: בהצלחה, חבר הכנסת אבוטבול.

מאיר כהן: אני אוסיף שהיינו ראשי ערים, והוא ראש עיר מצוין.

מאיר כהן: אדוני השר, בכבוד.

מאיר כהן: יברך את חבר הכנסת אבוטבול שר הפנים אריה דרעי, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבריי השרים, אני אעשה את זה קצר; אחרי נאום כזה חבל לקלקל.

אריה מכלוף דרעי: אני רק רוצה לומר שאם יצא משהו טוב ממועד ב' של הבחירות – אי-אפשר להגיד על מועד ב' כזה שהוא טוב, שיש משהו טוב – בשבילי זה שמשה ידידי נכנס לכנסת.

אריה מכלוף דרעי: אז בכל דבר אפשר למצוא גם את הדבר הטוב שבו.

קריאה: – – – מועד ג'.

אריה מכלוף דרעי: אני מאוד מקווה בשבילו, וגם בשבילנו, שהוא לא יכהן תקופה קצרה בכנסת הזאת אלא היא תאריך ימיה.

אריה מכלוף דרעי: משה, כפי שהוא אמר, כמו כל חברי הכנסת של ש"ס, גדל בפריפריה למשפחה ברוכת ילדים – אני לא רוצה לומר קשת יום, אבל שהתפרנסה בדוחק גדול מאוד אבל בלב שמח; הייתי בבית של המשפחה כשישבו שם שבעה וראיתי.

אריה מכלוף דרעי: מהשטח הוא גדל, וכמו שמשה ראה בסבלותם של אֶחָיו כשהוא ירד לראות את סבלותם מהארמון של פרעה – משה לא ירד מהארמון, אבל הוא גדל בסבלות אֶחָיו.

אריה מכלוף דרעי: אני זוכר את משה לפני למעלה מ-30 שנה, כשבאתי כשר הפנים לבקר בפעם הראשונה – כמנכ"ל משרד הפנים – אצל יהודה בן זאב, זכרו לברכה, כשבית שמש עדיין הייתה כפר, והביוב זרם ברחובות, ולא היה עדיין ביוב מוסדר בבית שמש, היו עדיין בורות סופגים.

אריה מכלוף דרעי: אני זוכר את משה פעיל צעיר, דינמי, איש חינוך אומנם, אבל פעיל שאכפת לו ממה שקורה במקום.

אריה מכלוף דרעי: מאז אנחנו בקשר הדוק.

אריה מכלוף דרעי: ראיתי איך שהוא באמת מתמסר לפרט, לציבור.

אריה מכלוף דרעי: עשר שנים הוא כיהן כראש עיר – עיר לא פשוטה, עם משימות מאוד מאוד לא פשוטות.

אריה מכלוף דרעי: דבר אחד אפשר לומר על משה, בנוסף לכל השבחים שיש: אי-אפשר לריב איתו.

אריה מכלוף דרעי: יש לו מידות ואופי מיוחדים במינם.

אריה מכלוף דרעי: עם כו-לם הוא יודע להסתדר.

אריה מכלוף דרעי: לא משנה שהוא משיג בסוף את מה שהוא רוצה – זה לא שהוא מתפשר על הדרך – אבל הוא עושה את זה בנועם, בסבר פנים יפות, בסבלנות אדירה, במילים נכונות, וככה הוא מצליח לדבר עם כולם, אבל עם כולם, ללא יוצא מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: זה לא היה קל לנהל.

אריה מכלוף דרעי: הייתי כמה פעמים בישיבות מועצה וראיתי שם את הקטבים בתקופות הכי קשות שהיו שם.

אריה מכלוף דרעי: ומשה מנהל את זה בחוכמה, בתבונה, בסבלנות, בחיוך, וברוך השם מעביר את ההחלטות, וכולם יוצאים מרוצים פחות או יותר.

אריה מכלוף דרעי: לא שמחתי על התוצאה בבית שמש.

אריה מכלוף דרעי: רציתי שתמשיך.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שהיה לך עוד הרבה מה לעשות שם.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני חייב לומר לחברים: איך שקיבלת את ההפסד שלך שם – שזה היה הפתעה גדולה; אף אחד לא חשב שאתה הולך להפסיד.

אריה מכלוף דרעי: הפסדת בכמה מאות קולות.

אריה מכלוף דרעי: ראיתי איך קיבלת את זה – באיזושהי אצילות, באיזושהי השלמה – ואיך עשית הכול הכול כדי שמחליפתך תיכנס בצורה הכי ממלכתית, הכי מכובדת.

אריה מכלוף דרעי: העברת בלי שום קשיים, הכול כדי שהעיר תוכל להמשיך לתפקד.

אריה מכלוף דרעי: באמת, זה מראה את האופי ואת התכונות שלך.

אריה מכלוף דרעי: כפי שאמרתי, אני מאוד מקווה, משה, שבעזרת השם הכנסת הזאת תמלא את ימיה, אבל הינה, אני אומר לך מראש שאם נגזר עלינו ללכת לבחירות, אתה, בעזרת השם, תהיה גם בכנסת הבאה.

אריה מכלוף דרעי: אבל דבר אחד אני מבטיח לך: לא תהיה אחרון ברשימה.

אריה מכלוף דרעי: יהיו אחריך עוד חברי כנסת, בעזרת השם.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך את משפחתך, מי שנמצאים כאן, את חבריך.

משה אבוטבול: – – –

אריה מכלוף דרעי: לא נמצאים?

אריה מכלוף דרעי: טוב, נעביר את הברכות.

אריה מכלוף דרעי: שירוו ממך נחת.

אריה מכלוף דרעי: אתה תהיה עכשיו הרבה יותר – בלילות ארוכים כאן, אבל אני משוכנע שהניסיון המוניציפלי שלך, המידות שלך, הסבלנות וכל התכונות הטובות יתרמו כאן בכנסת, ותצטרף לנבחרת הנהדרת של חברי הכנסת מסיעתנו – אחד-אחד, באמת, ברוך השם.

אריה מכלוף דרעי: יש להם בבניין הזה שם מיוחד וטוב – נבחרת של אנשים טובים, צנועים, שעושים את עבודתם במסירות, בחברות, ואתה תשתלב בזה, בעזרת השם.

אריה מכלוף דרעי: הרבה הצלחה.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בהצלחה, חבר הכנסת אבוטבול.

מאיר כהן: אני מזמין לנאום בכורה את חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: לאחר סיום נאומו יעלה לברך אותו חבר הכנסת אחמד טיבי.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, סלאם עליכום.

סמי אבו שחאדה: (אומר בערבית ומתרגם:) כמה חנוקים יהיו החיים ללא חלון של תקווה.

סמי אבו שחאדה: דווקא במציאות הקשה שבה אנחנו חיים ובאווירה הגזענית השוררת שממנה אנחנו סובלים החלטתי היום לפתוח את נאום הבכורה שלי בכנסת בלדבר על נושא שנשכח מהשיח הפוליטי במדינת ישראל זה שנים רבות.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר על התקווה ועל החזון שבעשייה פוליטית.

סמי אבו שחאדה: אני, סמי אבו שחאדה, בנם של חסיין וסובחייה אבו שחאדה, נולדתי בשכונת הרכבת בלוד, חי אל-מחטה.

סמי אבו שחאדה: למדתי בבית ספר טרה סנטה ברמלה ויפו, ושלוש ערים היסטוריות וחשובות אלה הן מרכז החיים שלי.

סמי אבו שחאדה: בחרתי להיות פעיל חברתי ופוליטי ולהיבחר לכנסת במטרה לייצג את המיעוט הלאומי הפלסטיני במדינת ישראל שאליו אני משתייך בפרט ואת הציבור במדינת ישראל באופן כללי.

סמי אבו שחאדה: אני מעוניין לשים דגש בפעילות שלי בכנסת בעיקר על שירות האוכלוסיות המוחלשות במדינה, מתוך אמונה שפוליטיקה היא מוסרית יותר ברגע שהיא משרתת דווקא את החלקים המוחלשים בחברה, ולא את ההפך.

סמי אבו שחאדה: על אילו תקוות אני רוצה לדבר?

סמי אבו שחאדה: אני מדבר על התקווה שרווחת, לצערי, היום בקרב הציבור ששלח אותנו לכנסת: לחיות בביטחון – הדבר הבסיסי, שהבן שלך יוצא מחוץ לבית ואתה חושב שהוא יכול לחזור.

סמי אבו שחאדה: ההחלטה של מדינת ישראל ומשטרת ישראל להפקיר את החברה הערבית במדינת ישראל בידי ארגוני הפשיעה שמה אותנו במצב שלחשוב על חיים בביטחון זה כבר חלום בחברה שבה אני נמצא.

סמי אבו שחאדה: זאת תקווה גדולה לחזור לחיות חיים בטוחים.

סמי אבו שחאדה: אני מדבר על התקווה שילד שנולד וגדל בג'יסר א-זרקא יהיו לו את אותם הסיכויים לגדול ולהצליח כמו השכן שלו בקיסריה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר על התקווה של שוויון בין כל האזרחים במדינה – שכל אזרחי המדינה חיים והשוויון הוא המצב הטבעי, לא האפליה והגזענות; פשוט חברה שמתייחסת לשוויון ברצינות ורואה את כולם בצורה שוויונית.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר על התקווה שהחברה שבה אנחנו חיים דואגת לכל האוכלוסיות המוחלשות שנמצאות בה.

סמי אבו שחאדה: אנשים מבוגרים, אנשים נזקקים, אנשים עם מוגבלויות – הם לא צריכים לחשוב שהם לא יכולים לסיים את החודש בכבוד; חברה שלא מפקירה את הבנים שלה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר על התקווה של מדינת כל אזרחיה; מדינה דמוקרטית, נאורה; מדינה שלא יכולה להשלים עם מצור על עם אחר; מדינה שלא מקבלת כיבוש של עם אחר; מדינה שהשיח של שוויון כן נראה בה דבר טריוויאלי, ולא גזענות, ולא אפליה.

סמי אבו שחאדה: אנחנו ברשימה המשותפת, במפלגה שלי, בל"ד, החלטנו לקדם בכנסת הזאת את המצע שלנו, מצע שבנוי על תפיסה של שוויון, זכויות אדם ודמוקרטיה בלי להפלות אף אחד.

סמי אבו שחאדה: בן אדם שנולד לזהות מסוימת – זהות דתית, זהות לאומית, זהות מגדרית – אין לזה שום קשר לזכויות שהוא אמור לקבל כאזרח.

סמי אבו שחאדה: האזרח אמור לקבל את הזכויות שלו בהיותו אזרח של המדינה.

סמי אבו שחאדה: למדינה אסור להפלות על בסיס של שום זהות.

סמי אבו שחאדה: כמובן שבחברה דמוקרטית אמיתית זה לא היה צריך להיות תקוות, זה היה אמור להיות דברים טריוויאליים.

סמי אבו שחאדה: לא היה צריך להיאבק בשביל שוויון, זכויות אדם, דמוקרטיה.

סמי אבו שחאדה: צריך להיאבק כדי שהכיבוש יסתיים.

סמי אבו שחאדה: בחברה דמוקרטית אלה היו אמורות להיות הזכויות הבסיסיות של כולם, זה היה אמור להיות המצב הטבעי, רק שאנחנו לא נמצאים שם, ובשביל זה החלטנו ברשימה המשותפת לקדם את הדברים הבסיסיים שנראים לנו מאוד חשובים – הערכים של זכויות אדם, של דמוקרטיה, של שוויון ושל שלום.

סמי אבו שחאדה: אנחנו מאמינים שאפשר לשים קץ לסכסוך הישראלי–פלסטיני.

סמי אבו שחאדה: זה מחייב פשרה היסטורית.

סמי אבו שחאדה: אנחנו בעד הפשרה ההיסטורית, ואנחנו בעד שיהיה פה שלום ושיהיה אפשר שכולם יחיו ביחד.

סמי אבו שחאדה: עם זאת, בשביל להגיע לשם אי-אפשר להמשיך בגישה מתנשאת, ביהירות, כשחלק מהאוכלוסייה חושב שלו מגיע יותר בגלל שהוא נולד אחר, בגלל שהוא נולד יהודי; הוא שונה מהאוכלוסייה הילידית ולכן מגיע לו יותר.

סמי אבו שחאדה: בגישה כזאת אי-אפשר להגיע יותר מדי רחוק.

סמי אבו שחאדה: עם זאת, אני רוצה להמשיך בנאום שלי ולהאמין שעם תקוות כאלה אפשר לבנות שותפות פוליטית אמיתית, שתקדם חברה שוויונית, דמוקרטית ונאורה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לסיים את הנאום שלי בכמה מילות תודה בשפה הערבית.

סמי אבו שחאדה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ברצוני לפנות לבני עמנו בכל מקום.

סמי אבו שחאדה: שלום עליכם.

סמי אבו שחאדה: ברצוני להודות לכם על האמון הרב והיקר שנתתם ברשימה המשותפת.

סמי אבו שחאדה: קרוב לחצי מיליון קולות זה דבר לא מובן מאליו כלל.

סמי אבו שחאדה: נחלנו הצלחה גדולה בזכותכם, ובזכות האמון היקר שלכם אנחנו נמצאים פה היום.

סמי אבו שחאדה: ברצוני להבטיח לכם מעל במה זו שאנחנו ברשימה המשותפת נפעל לטובת בני עמנו ולפתרון בעיותיהם ונדרוש את זכויות הפרט והקולקטיב שלנו.

סמי אבו שחאדה: ברור שבנסיבות הפוליטיות הקיימות אין הדבר קל והמשימה שלפנינו קשה, אבל כמו שאנו תמיד אומרים, מרחק של 1,000 מיילים מתחיל בצעד אחד, וזכות אינה אבודה לעולם כל עוד מישהו דורש לקיימה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

סמי אבו שחאדה: שלום עליכם.

סמי אבו שחאדה: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בהצלחה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי, כבודו.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני אחכה עד שסמי ישוב למושבו.

מאיר כהן: כן, כן.

מאיר כהן: חברים.

מאיר כהן: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, יש לי הכבוד לברך את חברי חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

אחמד טיבי: סמי הוא בן יפו ולוד – נולד בלוד (אומר בערבית: בשכונת הרכבת) וחי בשכונת אל-עג'מי ביפו.

אחמד טיבי: אני מרגיש אמפתיה וסימפתיה לברך אותו, כי אבי מיפו, אימי מרמלה, ולכן יש מן המשותף בינינו, אבל יש יותר מן המשותף מאשר הנוסטלגיה וההיסטוריה של איפה שגדלנו כילדים.

אחמד טיבי: סמי הוא אינטלקטואל אמיתי.

אחמד טיבי: לסמי – ויש חברים שאולי הרגישו כאן, חבר כנסת גנץ – יש בעיית ראייה, הוא לא רואה טוב.

אחמד טיבי: ראייתו נפגעה כשהוא היה ילד והידרדרה בשנים האחרונות, ולכן אני רוצה שחבריי ידעו: אם נתקלו בסמי וסמי לא שם לב או לא אמר לכם שלום, זה לא בגלל שהוא מבל"ד אלא בגלל שיש לו בעיה אורגנית, פיזית, בראייה.

אורנה ברביבאי: את זה הרופא אמר.

אחמד טיבי: ואני אומר בתור רופא.

אחמד טיבי: אומנם יש לו פגיעה בראייה, אבל יש לו ראייה לטווח ארוך, ואם שמתם לב לנאום שלו – נאום מרענן, נאום אזרחי גאה, שמדבר על שותפות על בסיס שוויוני.

אחמד טיבי: רבותיי, חבריי ברשימה המשותפת, אני רוצה לציין עובדה חיובית.

אחמד טיבי: באגף הזה אין אף חבר כנסת שחיכה כדי לשמוע את חבר הכנסת סמי אבו שחאדה ואותי מברך אותו, אבל בעיקר את סמי.

אחמד טיבי: באגף הזה, ובראשו חבר כנסת בני גנץ, נשארו כדי לשמוע אותך ואותנו.

אחמד טיבי: זה שינוי.

עמיר פרץ: זה שינוי?

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לכם.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: אחמד, למה אתה אומר את זה?

אחמד טיבי: שניים שלא מייצגים את הכול.

עמיר פרץ: מר טיבי היקר – – –

אחמד טיבי: עמיר, עמיר, עמיר, לא פלא שאתה כאן, אבל מפלגת שלטון, שהיושב-ראש שלה הוא המיועד להרכיב את הממשלה, נשארת כדי לשמוע חבר כנסת ערבי מהמשותפת – זה שינוי.

אחמד טיבי: אני ותיק כמוך בכנסת.

אחמד טיבי: יפואי אסלי (חוזר על הדברים בערבית) שגדל על הקו (אומר בערבית ומתרגם:) בין לוד ויפו ורמלה, המשולש הזה, היקר לכולנו, והוא נציג אותנטי של מה שקרוי הערים המעורבות.

אחמד טיבי: ולכן, חברותך ברשימה המשותפת ובכנסת היא תוספת סגולית לרשימה המשותפת, ובעיקר למה שקרוי הערים המעורבות.

אחמד טיבי: תהיה לך תרומה, והתרומה הזאת שלך תוסיף לנו כרשימה משותפת.

אחמד טיבי: סמי הקים את רשימת יפו, שלאחרונה זכתה ב-6,000 קולות בתל אביב – אסף, אתה מכיר אותו.

אחמד טיבי: אתה יודע שגם הוא היה חבר במועצת העיר תל אביב, והייתה לו תרומה אזרחית לקהילה, והוא עבד בצורה רציפה כדי להביא הישגים למי ששלחו אותו, תושבי יפו בעיקר.

אחמד טיבי: האיש יישם את מה שהוא אמר עכשיו בנאום על שותפות יהודית-ערבית שווה וגאה גם בפעילות שלו במועצת העיר ובעיר יפו.

אחמד טיבי: הוא הקים עמותות אזרחיות רבות.

אחמד טיבי: אני זוכר את סמי כאשר הוא הגיע אליי לכנסת לפני כמה שנים כי הוא היה חבר בוועד הנאמנים של תיאטרון אל-סראיא, שהיה שרוי במשבר.

אחמד טיבי: באותו יום, סמי, פתרנו את המשבר.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לגלות יותר, כי בכל זאת, לא רוצה לסבך אותך, אבל היינו בדיאלוג מתמיד.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מנסור צוחק.

אחמד טיבי: ) היינו בדיאלוג מתמיד, ותמיד עם ראייה לטווח ארוך, כאשר האינטרס הציבורי עומד בבסיס הדיאלוג הזה והעשייה שלך, שהיא עשייה למען היישוב ולמען הקהילה שלך.

אחמד טיבי: סמי הוא מורה להיסטוריה.

אחמד טיבי: הוא בעל תואר שני.

אחמד טיבי: הוא התחיל בדוקטורט אבל הפסיק אותו לאחרונה, והפסיק אותו – עכשיו הוא בקדנציה בתפקיד מלא כחבר כנסת – אז תשהה את הדוקטורט שלך.

אחמד טיבי: הסבא שלך יכעס.

אחמד טיבי: הוא כבר כעס שאתה משהה את הדוקטורט שלך.

אחמד טיבי: הוא אמר לך את זה מייד כשנבחרת לכנסת: מה עם הדוקטורט?

אחמד טיבי: הדוקטורט ימתין.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תמתין,) ד"ר סמי.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על מה שסמי הזכיר, על האלימות והפשיעה.

אחמד טיבי: אתה עמדת ואתה ארגנת יחד עם כולם – ועדת המעקב והרשימה המשותפת – הפגנות נגד הפשיעה והרציחות, לאחרונה גם ביפו, גם בערים מעורבות, ששטפו את כל היישובים הערביים, והפעילות הזאת נמשכת.

אחמד טיבי: זה הדגל שלנו בימים אלה, זה הנושא שמדאיג אותנו הכי הרבה – הטיפול בהתגברות הפשיעה ומעשי הרצח, המאבק שאנחנו דורשים ממשטרת ישראל, מרשויות החוק – גם הפרקליטות, גם בבתי המשפט – נגד ארגוני הפשיעה בעיקר.

אחמד טיבי: יש לנו חובה ואחריות גם כלפי הסוג השני של האלימות – האלימות החברתית, לא של ארגוני הפשיעה.

אחמד טיבי: אנחנו אחראים כמובילי דעת קהל, כמנהיגי ציבור, פוליטיקאים, ראשי מועצות, אנשי דת, אנשי חינוך, אנשי ספורט, תקשורת – גם לנו יש אחריות, בדיוק כמו שאתה אמרת.

אחמד טיבי: אני בטוח שנמשיך לשאת באחריות הזאת יחד כדי למגר את הפשיעה הזאת.

אחמד טיבי: אני גאה שאנחנו חברים, סמי.

אחמד טיבי: אני מאחל לך הצלחה.

אחמד טיבי: אתה התחלת (אומר בערבית: התחלת את נאומך במשפט יפה: עד כמה קשים החיים ללא שביב של תקווה.

אחמד טיבי: אסיים את נאומי ואומר: להיות פלסטיני משמעו להיות נגוע בתקווה חסרת מרפא.

אחמד טיבי: בהצלחה.

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: יעלה ויבוא לנאום בכורה חבר הכנסת מרק איפראימוב.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: יברך אותו חבר הכנסת עמיר פרץ.

מרק איפראימוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משפחתי היקרה, מכובדיי כולם, נולדתי בעיר נלצ'יק בצפון הקווקז שברוסיה בקהילה מפוארת של יהודים הרריים.

מרק איפראימוב: אבי היה ציוני, ומשנות השבעים השתתף והוביל פעילות ציונית פרו-ישראלית בעיר.

מרק איפראימוב: מאימי למדתי את המסורת היהודית.

מרק איפראימוב: מילדות חונכתי שיש שני דברים קדושים: המשפחה שלך והלאום שלך.

מרק איפראימוב: כבר בגיל 13 ידעתי לדבר עברית והייתי בקיא היטב בערכי היהדות, ההיסטוריה והספרות היהודית.

מרק איפראימוב: כנער השתתפתי ואף הובלתי פעילות להגברת הזהות היהודית בעיר.

מרק איפראימוב: בגיל 15 עליתי לארץ בפרויקט נעל"ה, מתוך שליחות ורצון לבנות חיים במדינת ישראל.

מרק איפראימוב: שלוש שנים למדתי בפנימיית ימין אורד, ואני מודה לד"ר חיים פרי על תרומתו האין-סופית לקליטה מוצלחת של רבים מבני הנוער.

מרק איפראימוב: יש הרבה מה ללמוד מדרכו החינוכית ומאיך שהוא קלט את העולים החדשים.

מרק איפראימוב: שלוש שנים שירתי בצה"ל כלוחם וכמפקד טנק.

מרק איפראימוב: לאחר סיום השירות הצבאי החלטתי להתמסד בדרום הארץ, בצפון הנגב.

מרק איפראימוב: את ההשכלה שלי, תואר ראשון ושני, רכשתי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

מרק איפראימוב: התיישבתי בעיר שדרות והייתי שותף בה לפעילות חברתית והתנדבותית ענפה שבה יחד עם חבריי יזמנו והובלנו פרויקטים רבים.

מרק איפראימוב: שדרות היא לא עיר, שדרות היא קהילה.

מרק איפראימוב: חבר הכנסת עמיר פרץ, אתה ממקימי ומוותיקי העיר ואתה יכול לספר על זה הרבה יותר ממני.

מרק איפראימוב: אפרופו, חלק מהפעילות הראשונית שלנו נעשתה בעיקר בזכות זה שהכרנו אותך, ובמיוחד את רעייתך אחלמה פרץ, ואז עשינו רבות לטובת הצעירים בעיר.

מרק איפראימוב: כדי להגביר את ההשפעה נכנסתי למועצת העיר, ויחד עם הנבחרת החדשה הובלנו שינוי משמעותי, וכיום שדרות היא פנינת הדרום.

מרק איפראימוב: מכאן ברצוני להודות על שיתוף הפעולה ולאחל המשך הצלחה רבה לראש העיר ולחברי מועצת העיר שדרות.

מרק איפראימוב: אך יש דבר אחד שלא היה ביכולתנו לשנות, וזה המצב הביטחוני – שגרת החירום, שנמשכת כבר יותר מ-17 שנה.

מרק איפראימוב: זה לא הגיוני שדור שלם לא מכיר מציאות אחרת; זה לא הגיוני שתושבי מדינת ישראל במאה ה-21 נדרשים לצורך הבסיסי ביותר.

מרק איפראימוב: פה, בלב מדינת ישראל, אזרחים פוחדים לצאת החוצה; ילדים לא מטיילים; כולם קשובים לצלילי צבע אדום; אלפי אנשים נמצאים בתור למרכז החוסן; מאות ילדים משנים את דפוס התנהגותם.

מרק איפראימוב: חברים יקרים, יש לי תחושה שאם הרקטות היו עפות מעל מרכז המדינה היו מוצאים פתרון לבעיה הזאת.

מרק איפראימוב: חייבים להבין: אם המדינה לא יכולה לאפשר לילד בשדרות לגדול בביטחון מלא בדומה לשאר חלקי המדינה, אזי נכשלנו.

מרק איפראימוב: חברים, אנחנו נכשלנו – הכנסת, הממשלה.

מרק איפראימוב: כשמדברים על שדרות מדברים על פריפריה, ואין מנוס – חייבים לפעול לשוויון לא רק ברמה הביטחונית אלא גם ברמה החברתית-כלכלית.

מרק איפראימוב: דוגמה לכך היא מערכת הבריאות שלנו.

מרק איפראימוב: לא ייתכן שתושבי הדרום והצפון צריכים לחיות פחות ולקבל שירותים מועטים רק בגלל המרחק הגיאוגרפי.

מרק איפראימוב: יש להחזיר תגמולים ומענקים לרופאים מקצועיים אשר עוברים לפריפריה.

מרק איפראימוב: יש להגדיל את כלל המשאבים.

מרק איפראימוב: לפני כשלוש שנים נאלצתי אני להזדקק לטיפול מומחה.

מרק איפראימוב: אם חודש לפני לא הייתה מגיעה מומחית קרדיו-כירורגית לבית חולים סורוקה, יכול להיות שלא הייתי עומד פה ונואם.

מרק איפראימוב: חייבים לפעול מיידית לשיפור מערכת הבריאות, בדגש על אזורי פריפריה, גם אם מדובר בתקציבים, בחוקים ובתקנות.

מרק איפראימוב: יש לשאוף לחלקה דיפרנציאלית של משאבים שיאפשרו תיקון של המצב העגום בכל הממדים ובכל התחומים.

מרק איפראימוב: נושא נוסף שברצוני להזכיר וחשוב לי באופן אישי הוא שילוב העולים וקליטת העלייה.

מרק איפראימוב: מאז עלייתי הרגשתי על בשרי את מורכבות הקליטה בארץ ושמתי לעצמי למטרה לפעול בכל כוחי לעיצוב ושינוי הקהילה והחברה הסובבת.

מרק איפראימוב: אסור לשכוח כי מדינת ישראל נבנתה בזכות העולים שהגיעו ובנו את הארץ וממשיכים לתרום לחיזוקה וצמיחתה של החברה הישראלית.

מרק איפראימוב: על כן, כל עולה, כל אזרח, חדש כישן, חייב להרגיש את עצמו חלק ורצוי במדינת ישראל.

מרק איפראימוב: אסור לנו לתת מקום לשיח מפלג ומשסע, שיח סטריאוטיפי ופוגעני, כיום אף יותר מבעבר.

מרק איפראימוב: סוף-סוף אנחנו חייבים ללמוד מטעויות של העבר.

מרק איפראימוב: כצאצא של קהילה מפוארת של יהודי הרריים אשר עלו לארץ מאזור הקווקז וכנציג היחידי שלה בכנסת חשוב לי לתקן את עוולות העבר, וכן להגביר מודעות לתרומתה כחלק מהאתוס הציוני.

מרק איפראימוב: למרות שהיו לא מעט יוזמות להגברת המודעות לקהילות השונות – האחרונה בהן הייתה ועדת ביטון, אם אתם זוכרים – באופן שיטתי התעלמו מקיומה של הקהילה.

מרק איפראימוב: וכן, יש להגיד את האמת:

מרק איפראימוב: קהילת יוצאי קווקז אינה בודדה בכך – עד היום, אפרופו.

מרק איפראימוב: תרומה להקמת ארגון בר גיורא, השתתפות במבצעים נועזים, בניית יישובים, גיוס משאבים ועוד חלקים רבים לא מוכרים לאזרח הפשוט.

מרק איפראימוב: שפת יהודי ההר עתיקת היומין, אשר מורכבת משילוב של עברית, פרסית וארמית, הינה אוצר עבור העם היהודי, אך לעומת שפות אחרות, כגון יידיש או לדינו, עד היום היא לא קיבלה מעמד לשימור לדורות.

מרק איפראימוב: מודעות לחלקם של יהודי קווקז בבניין מדינת ישראל תנפץ סטריאוטיפים רבים ותאפשר את השתלבותם המיטבית בחברה הישראלית, וכך כמובן לכל קהילה אתנית או עדה שמודרת מהשיח האקדמי ומהאתוס הציוני הישראלי.

מרק איפראימוב: עוד נושא שחשוב לי לקדם הוא פעילות מניעה כדרך מחשבה ומדיניות בתחומי החינוך, הרווחה, הקהילה, וכמובן גם בבריאות.

מרק איפראימוב: מתוך הניסיון הרב שלי בעבודה עם הנוער והקהילה למדתי היטב כי השקעה מינימלית בפעילות מניעתית משפרת משמעותית את המצב החברתי וחוסכת משאבים רבים אחר כך, בהמשך, בטיפול, בשיקום, באכיפה.

מרק איפראימוב: כמו שאומרים הרבה פעמים, במקום לחלק דגים, אולי הגיע הזמן ללמד גם לדוג.

מרק איפראימוב: כמו כן, חייבים לתמוך ביוזמות להתארגנות קהילתית כמנוף לשינוי סביבתי, כי רק ביחד, ככוח משותף, ניתן להתגבר על לא מעט קשיים ומורכבויות בחברה הישראלית.

מרק איפראימוב: אפרופו, אני מהווה פרי שצמח מהתארגנות כזאת: לפני 18-17 שנה התארגנות של צעירים יוצאי קווקז בעיר שדרות בתמיכה של אנשים טובים נתנה לי את כרטיס הכניסה לחיים החברתיים.

מרק איפראימוב: בנימה זו, ברצוני להודות ליושב-ראש אביגדור ליברמן ולמפלגת ישראל ביתנו, שנתנו לי הזדמנות להיות חלק מהנבחרת.

מרק איפראימוב: אני מודה לכל חבריי ותומכיי ולמשפחתי היקרה שעומדים לצידי בכל עת ומאפשרים לי לעסוק בפעילות ציבורית וציבורית.

מרק איפראימוב: תודה על ההקשבה, ונתברך בעשייה למען הדורות הבאים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מזל טוב.

מאיר כהן: בהצלחה.

מאיר כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת עמיר פרץ, אבל נמתין דקה או שתיים.

מאיר כהן: תודה רבה, חברים.

מאיר כהן: בואו נשמע את ברכתו של חבר הכנסת עמיר פרץ.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שוסטר, בבקשה, שבו.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, משפחתו של מרק, שנמצאת כאן, חבר הכנסת מרק איפראימוב, אני שמח על ההזדמנות שלי לברך אותך.

עמיר פרץ: אתה כאן כתושב שדרות שמייצג את הפריפריה, אבל אתה מייצג בגאווה גדולה את אותה קהילת עולים שהגיעה מקווקז, שבאמת קולה לא נשמע הרבה מאוד שנים.

עמיר פרץ: מרק הוא סיפור מדהים ומקסים שמשלב נחישות ואמונה בתפקידה של מדינת ישראל כתעודת הביטוח של כל היהודים בעולם.

עמיר פרץ: מרק עשה את הבלתי-יאומן: הוא עלה ב-1996, בגיל 15, במסגרת תוכנית נעל"ה, הגיע לפנימייה בצפון, סמוך לעתלית, והשלים שם את לימודיו התיכוניים.

עמיר פרץ: הוא שירת בשריון, ובכל השנים האלה המשיך להתגעגע להוריו, שעלו לישראל רק ב-2002.

עמיר פרץ: תחילה מרק התמקם יחד עם הוריו באשדוד, אך הגעגועים לבני משפחתנו המורחבת בשדרות וההיכרות עם סופיה, שהפכה לאהבת חייו, הביאו אותו להחלטה לקשור את גורלו עם עירנו, שדרות.

עמיר פרץ: בשדרות, מרק, בצניעות רבה, הפך למנהיג הטבעי של העדה הקווקזית, אך הוא לא הסתפק בכך והצליח לצרף קבוצות רבות, שהביעו בו תמיכה ואהדה גדולה.

עמיר פרץ: במהלך חייו הוא עבר אירוע רפואי מאוד מסובך, מאוד מורכב, אבל גם על זה הוא הצליח להתגבר.

עמיר פרץ: גם האירוע הזה לא שבר אותו.

עמיר פרץ: להפך.

עמיר פרץ: הוא הוכיח לכולם שתוך כדי המאבק הרפואי שלו הוא ממשיך לקיים את מלאכתו.

עמיר פרץ: מרק, יחד עם צעירים רבים, עסק בפעילויות חברתיות, שאחת מהן היא הענקת חינוך במסגרת מכללת ספיר.

עמיר פרץ: כפי שציין מרק, שם הם שיתפו פעולה עם אחלמה רעייתי – אבל אל תדאג, מרק, היא הייתה באה כל לילה, וחלק מהשיחות שלנו היו עליך.

עמיר פרץ: היא הייתה מספרת לי כמה היא מתלהבת מהקבוצה המיוחדת הזאת, שעושה כל כך הרבה.

עמיר פרץ: מרק עבורי הוא האיש ששבר את תקרת הזכוכית עבור בני נוער רבים מעולי קווקז ואחרים, שמרגישים היום שגם הם יכולים, ולכן הם לא נכנעים לקשיים המלווים כל ילד בפריפריה, וודאי בשדרות.

עמיר פרץ: מרק, אתה עבורי ההוכחה לכך ששילוב הגלויות בכל רחבי העולם הבשיל לפירות רבים, ואתה אחד הפירות המובחרים שצמחו מתוך הציונות בהתגלמותה.

עמיר פרץ: עכשיו אתה נמצא במבחן חדש: התמודדות עם סוגיות לאומיות.

עמיר פרץ: זה לא דומה, ואני מציע לך שלא להתרשם ממה שאתה רואה בחודש האחרון.

עמיר פרץ: זה לא מה שיקרה כשהכנסת תתחיל לעבוד.

עמיר פרץ: זה לא החופש שאתה רואה כאן.

עמיר פרץ: אתה תצטרך לעבוד מאוד קשה.

עמיר פרץ: סופיה תצטרך לחכות לך בלילות בגלל הצבעות שייערכו כאן כל הלילה.

עמיר פרץ: ולכן, אני מאוד מקווה שיימצא בסופו של יום פתרון לפלונטר הפוליטי, ובבת אחת כל הח"כים החדשים, שעוד לא הייתה להם הזדמנות להיכנס לתוך העבודה המאומצת, אכן יעשו זאת.

עמיר פרץ: כפי שאני מכיר אותך, אתה לא חושש מעבודה, ולכן אני בטוח שגם אתה מצפה לכך.

עמיר פרץ: דבר אחד אל תשכח לעולם: שדרות הייתה ונשארה הבית שלך.

עמיר פרץ: משם שאבת את הערכים שלך, שם קנית את האידיאולוגיה שלך, שם קנית את המוטיבציה שלך, וכמו שנאמר, גם כשאתה יוצא משדרות, שדרות לעולם לא תצא ממך.

עמיר פרץ: לכן, אני מאחל לך ולבני משפחתך הצלחה מאוד גדולה, וודאי, אין לי ספק שתעשה את מלאכתך בצורה יוצאת מן הכלל.

עמיר פרץ: בהצלחה ומזל טוב.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בהצלחה, חבר הכנסת איפראימוב.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לנושא האחרון – הצהרת אמונים של חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מאיר כהן: אדוני, אני אקריא בפניך את נוסח ההצהרה, ואתה תענה ממקומך "מתחייב אני": "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

יוסף ג'בארין: מתחייב אני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ל' בתשרי התש"ף, 29 באוקטובר, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.