ישיבת מליאה, כנסת 21, פרוטוקול מספר 26, 2019-09-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ד' באלול התשע"ט, 4 בספטמבר 2019.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין קודם כול את שר המשפטים אמיר אוחנה למסור הודעת ממשלה, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת כי חברותו בממשלה של שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ נפסקה ביום 18 באוגוסט 2019 בשעה 17:18, בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר חיים כץ לראש הממשלה את כתב התפטרותו מן הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

אמיר אוחנה: כמו כן מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי משעה שנפסקה חברותו של השר חיים כץ בממשלה החל ראש הממשלה למלא את תפקיד שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

אמיר אוחנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין פה צורך בהצבעה או בדיון, זו רק הודעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לכן עוברים לסעיף 2 בסדר-היום: המלצת הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון בעניין הכרזה על מצב חירום.

יולי יואל אדלשטיין: כאן כן יתקיים דיון, ותתקיים גם הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את ההמלצה, מטבע הדברים, הוא יושב-ראש הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון חבר הכנסת אבי דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני המליאה את המלצת הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון, בהתאם לסעיף 69 לתקנון הכנסת, להכריז על מצב חירום לתקופה של ארבעה חודשים.

אבי דיכטר: המלצה זו דומה להמלצתנו מחודש יוני האחרון.

אבי דיכטר: כפי שציינתי גם בדיון הקודם, עיקר הצורך בהמשך ההכרזה נובע מהזיקה בין חוקים, תקנות וצווים שונים לבין מצב החירום.

אבי דיכטר: בעשורים הראשונים שלאחר קום המדינה נחקקו חוקים שונים שתוקפם מותנה בקיומו של מצב החירום, ומכוחם גם הותקנו תקנות וצווים רבים.

אבי דיכטר: בחוקים, בתקנות ובצווים השונים נקבעו הסדרים חיוניים הן מבחינה ביטחונית והן מבחינה כלכלית.

אבי דיכטר: אם הכנסת לא תשוב ותכריז על מצב חירום, הסדרים חיוניים אלה יפקעו.

אבי דיכטר: במהלך העשור האחרון קיימה הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת פיקוח הדוק על משרדי הממשלה כדי לוודא שמתבצעת העבודה הדרושה להסדרתם של חוקים וצווים אלה במסגרות חקיקתיות שלא יהיו תלויות עוד בהכרזה על מצב חירום.

אבי דיכטר: פעילות זו, אדוני היושב-ראש, נשאה פירות.

אבי דיכטר: אם בשנת 2009 היו בתוקף תשעה חוקים ו-165 צווים שתוקפם מותנה במצב החירום, כיום עומדים בתוקף חמישה חוקים ו-21 צווים בלבד, כלומר במהלך העשור האחרון בוטלו או הוסדרו ארבעה חוקים ו-144 צווים.

אבי דיכטר: מטבע הדברים, נוכח פיזורה המוקדם של הכנסת העשרים-ואחת, לצערי איני יכול לבשר על התקדמות נוספת מאז ההכרזה האחרונה.

אבי דיכטר: אבל מנגד, ראוי לציין כי במהלך התקופה הזאת לא השתמשה הממשלה בסמכות העיקרית שמקנה לה ההכרזה ולא התקינה תקנות שעת חירום חדשות.

אבי דיכטר: במצב דברים רגיל נדונה הצעת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום בוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אבי דיכטר: תקנון הכנסת קובע כי במקרה שבו לא הוקמו ועדות הכנסת ויש צורך לדון בהצעה להכריז על מצב חירום, מוסמכת הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון לדון בהצעה.

אבי דיכטר: עם זאת, קובע התקנון כי במקרה כזה תוקפה של ההכרזה לא יעלה על ארבעה חודשים.

אבי דיכטר: הועדה הזמנית סברה כי מאחר שעדיין יש חוקים וצווים חיוניים שתלויים בקיומה של הכרזה על מצב חירום, אין מנוס מלחזור ולהכריז על מצב חירום.

אבי דיכטר: אם כן, החלטנו להמליץ לכנסת להכריז על מצב חירום לתקופה המרבית המותרת לפי תקנון הכנסת – עד יום ז' בטבת התש"ף, 4 בינואר 2020.

אבי דיכטר: אני מקווה שבכנסת העשרים-ושתיים תתחדש פעילותה הנמרצת של הוועדה המשותפת, וניתן יהיה להביא סוף-סוף לסיום תקופת ההכרזה.

אבי דיכטר: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את המלצת הוועדה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון חבר הכנסת אבי דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר אמרתי בדיון לפני ארבעה חודשים ואני חוזר ואומר תודה רבה לך ולחברי הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חייבים להזכיר לפי הכרת הטוב גם את חבר הכנסת לשעבר אברהם מיכאלי, שבזמנו עסק הרבה בנושא הזה, על הצמצום בחוקים ובצווים.

יולי יואל אדלשטיין: נקווה, כפי שאמרת, שנמשיך את העבודה הזאת גם בכנסת הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו דיון אישי.

יולי יואל אדלשטיין: כל דובר עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: לא את כולם אני רואה כאן.

יולי יואל אדלשטיין: שלמה קרעי – לא נמצא; אריאל קלנר; ישראל אייכלר; יעקב אשר; תמר זנדברג; יועז הנדל; צבי האוזר.

יולי יואל אדלשטיין: אורלי פרומן.

אורלי פרומן: אני פה.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להירשם יכול להירשם עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן אסגור את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה לעלות לדוכן לשלוש דקות בצורה מסודרת.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האם באמת שנת הלימודים נפתחה כסדרה?

אורלי פרומן: האם זהו הסדר המבוקש, הנכון, הראוי?

אורלי פרומן: אז הינה "הצבע האדום" של מערכת החינוך: למעלה מ-1,700 מורים חסרים ברחבי הארץ.

אורלי פרומן: איוש המשרות נעשה כרגע בעזרת תושייתם של מנהלים שגייסו עובדים – לא מורים, עובדים; עובדים ללא הכשרה להוראה, ללא ידע פדגוגי, ובכל מקרה, לא גייסו מספיק מהם למלא את החסר.

אורלי פרומן: המחסור החריף פוגע בתלמידים ובאיכות החינוך והלמידה ומאיים על מערכת החינוך כולה.

אורלי פרומן: למדינת ישראל, לצערנו, יש ניסיון רב במצב חירום ביטחוני.

אורלי פרומן: אז תארו לכם שהייתה זו מערכת הביטחון, ושכלי הנשק של הלוחמים היו טעונים בכדורי סרק ולא בכדורים חיים.

אורלי פרומן: ובכן, מורים ללא הכשרה אינם בעלי מקצוע.

אורלי פרומן: ההיכרות, המיומנות, היכולות ולעיתים גם מערכת הערכים שלהם לא מוכווני מטרה.

אורלי פרומן: במובן הזה הם אכן כדורי סרק; במובן הזה, שלא באשמתם הם תורמים למצב החירום במערכת, כזה שאת נזקיו נראה בעתיד הלא-רחוק.

אורלי פרומן: חברים, זהו מצב חירום.

אורלי פרומן: זוהי אינה רק פשרה על רמת הלמידה, זוהי פשרה ערכית שהמסר שלה הוא שהמורה הוא שמרטף.

אורלי פרומן: כבר לא דורשים תעודת הוראה ואף לא תעודת יושר מהמשטרה.

אורלי פרומן: רק תבואו.

אורלי פרומן: חברים, זהו מצב חירום.

אורלי פרומן: מערכת החינוך בנויה על ההון האנושי שלה.

אורלי פרומן: אנחנו כחברה חייבים להבין זאת ולעשות הכול על מנת לרומם את מעמדם של אנשי החינוך.

אורלי פרומן: עלינו לטפל בדימוי המקצוע.

אורלי פרומן: הטיפול בתנאי השכר הוא רק תחילת העבודה.

אורלי פרומן: חייבים להכין תוכנית מקצועית לטווח הקצר ולטווח הארוך.

אורלי פרומן: כיום צעירים מתרחקים מן המקצוע.

אורלי פרומן: זהו מצב חירום.

אורלי פרומן: גם להיות מנהל בית ספר הפך להיות מקצוע מורכב, עם התמודדויות על-אנושיות.

אורלי פרומן: כיום מערכת החינוך סובלת גם ממחסור גדול במנהלים.

אורלי פרומן: אני יכולה לספר לכם על מורה לכיתות א'-ב' שנקראה בסוף אוגוסט משנת השבתון שלה והוצבה כמנהלת בית ספר יסודי, ללא הכשרה, ללא ניסיון.

אורלי פרומן: חבריי היקרים, זוהי תופעה של שעת חירום.

אורלי פרומן: זוהי שעת חירום של מערכת החינוך שלנו, של ילדי ישראל, היקרים לנו כל כך.

אורלי פרומן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורלי פרומן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: רשימת הדוברים סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שכן נרשם, ודאי שרשום.

יולי יואל אדלשטיין: זה עתה סגרתי את הרשימה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, גם מרב מיכאלי רשומה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת דיכטר, אתה חוזר על אותו נאום זה כבר כמה שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי שום דבר לא השתנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רוצים לשנות, רוצים לקבע את מצב החירום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין מדינה בעולם שיש לה מצב חירום יותר מ-70 שנים חוץ ממדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדיקטטורות הכי גרועות בעולם לא ממשיכות להיות במצב חירום כמו מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והיא מתיימרת להגיד: אנחנו הדמוקרטיה היחידה באזור, במזרח התיכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על איזו דמוקרטיה אתם מדברים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה בא לבטל דמוקרטיה מתי שנוח לכוחות הביטחון, מתי שנוח לממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, החוק הזה צריך להיעלם מהעולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה, אמרתם כל הזמן שהוא תלוי בחוקים שצריך לתקן אותם, לבטל אותם, לחוקק חוקים אחרים – הם תלויים במצב החירום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוקים האלה לא מחוקקים; אתם לא עושים את החקיקה הזאת, אתם לא בודקים, אתם לא מנסים – כי נוח, כי יש כיבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד יש כיבוש אתה צריך להמשיך עם מצב החירום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד יש אפליה נגד האוכלוסייה הערבית במדינה פה אתם צריכים את מצב החירום כדי להמשיך להפלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נוח לכם לדבר על חוק בצורה הזאת, כאילו שיש מצב חירום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על איזה מצב חירום אתם מדברים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מדינות שכל העולם בא וצעק כשדיברו על שלושה חודשים, על חודשיים מצב חירום במקרים מיוחדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פה אין מקרה מיוחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה המקרה המיוחד שמחייב מצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם רוצים להמשיך עם מעצרים מינהליים, מעצרים מחוץ לחוק; אתם רוצים להמשיך במצב הזה שהערבי, כשנוח לכם, יש לו איסור כניסה, ויציאה מהארץ – זה כאילו מצב החירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: במצב החירום אתם רוצים לבטל פעילות וולונטרית של עמותות רווחה – עמותות שעובדות ברווחה – פתאום אתם מחליטים שיש עמותה בחו"ל שמשום מה היא מחוץ לחוק, ואז אנחנו מבטלים את הקשר של העמותה הזאת עם העמותה שרק אתמול הייתה חוקית פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מצב החירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תחת החוקים האלה אתם רוצים להמשיך לעבוד ולדבר על דמוקרטיה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם רוצים לעקוף חוקים קיימים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולם אומרים שהכנסת מחוקקת חוקים, וזו דמוקרטיה, וזה הרוב, למרות העריצות שיש רוב ברוב המקרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל גם את זה אתם לא רוצים להשאיר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה, דיכטר, צריך להיעלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה הוא אולי עדיין חוק בראש של השב"כ, בראש של המוסד, אבל לא בראש של מדינה כמדינה דמוקרטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אנחנו חוזרים על אותו דבר בכל שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו ממשיכים לדבר על הנושא הזה כאילו שישתנה העולם אם נהיה מדינת חוק ולא מדינת צבא ומדינת השב"כ והמוסד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן שמדינת ישראל תגיע, אולי, למה שנקרא עצמאות – עצמאות כמדינה דמוקרטית, ולא כמדינת ביטחון, ולא כמדינת משטרה, ולא כמדינת רדיפה של המיעוט ורדיפת האנשים שהם תחת כיבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יעקב טסלר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, טען קודמי שעמד כאן על הדוכן ושאל מדוע צריך להביא בכל שנה מחדש – מר דיכטר מביא בכל פעם את אותו נאום ומדבר על הכרזה על מצב חירום.

מאיר פרוש: ובעצם, מה החידוש שיש בהכרזה הזאת?

מאיר פרוש: אני מבקש לומר שיש עוד נימוק מדוע צריכים להכריז על מצב חירום.

מאיר פרוש: בוודאי שהליכוד אומר:

מאיר פרוש: אני לא אקים ממשלה עם הערבים; לא מקים ממשלה עם הערבים.

מאיר פרוש: גם כחול לבן לא יאמרו לך שהם יקימו ממשלה עם הערבים.

קריאה: שגם זה גזענות – – –

מאיר פרוש: גם כחול לבן לא יאמרו לך שהם מקימים ממשלה עם הערבים.

מאיר פרוש: הם ימצאו: אנחנו נביא את אלה, נביא את אלה, נביא את אלה.

מאיר פרוש: יהיה לנו רוב.

מאיר פרוש: הם אולי יעזרו לנו מהצד, אבל הם לא מקימים ממשלה עם הערבים.

מאיר פרוש: יש נימוק חדש מדוע צריכים להכריז מצב חירום: יש מצב חירום במדינה כי מכריזים על החרדים שאיתם לא רוצים לשבת בממשלה.

מאיר פרוש: אז זה מתחיל קודם כול מליברמן.

מאיר פרוש: ליברמן אומר: לא נשב בממשלה עם החרדים.

מאיר פרוש: זה דומה לרשימה המשותפת.

מאיר פרוש: לא נשב עם החרדים.

מאיר פרוש: למה לא נשב עם החרדים?

מאיר פרוש: בלי חרדים, בלי משיחיים.

מאיר פרוש: גם לפיד אומר כך: אנחנו רוצים ממשלה חילונית, בלי חרדים – כמו שאומרים את זה על הרשימה המשותפת.

מאיר פרוש: אתמול כבר בני גנץ קיבל תיאבון, גם הוא אומר.

מאיר פרוש: כנראה שמישהו לחש לו: זה לא טוב שליברמן מדבר על הדברים האלה.

מאיר פרוש: לא טוב.

מאיר פרוש: רק ליברמן ידבר על הדבר הזה?

מאיר פרוש: לא טוב שרק ליברמן ידבר על זה שבלי חרדים.

עומר ינקלביץ': אתם רוצים לשבת עם כחול לבן?

עומר ינקלביץ': אתה רוצה לשבת עם כחול לבן?

מאיר פרוש: אני לא יודע למה מפריעים לי.

מאיר פרוש: אני אומר דברים נכונים.

מאיר פרוש: אני מצטט בשם ליברמן, אני מצטט בשם לפיד, אני מצטט בשם גנץ.

מאיר פרוש: למה אתם כל כך – זה פשוט מאוד: יש מצב חירום.

מאיר פרוש: יש מצב חירום.

מאיר פרוש: מסכן רק ליברמן – וזה מצב החירום פה – מסכן ליברמן, הוא חשב שיהיו לו כמה קולות בגלל שהוא יגיד: בלי חרדים.

מאיר פרוש: פתאום בא גם בני גנץ, ואומר: בלי חרדים, אז הוא לוקח לו.

מאיר פרוש: מצב חירום.

מאיר פרוש: מצב חירום במדינה.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לכם, אנחנו ממש לא מתרגשים מהדברים האלה.

מאיר פרוש: אנחנו ממש לא מתרגשים מהדברים האלה.

מאיר פרוש: אני מייצג סיעה שמאז הכנסת השנייה קוראים לנו יהדות התורה.

מאיר פרוש: מאז הכנסת השנייה.

מאיר פרוש: אלה שקראו לעצמם "מערך", ואחר כך זה היה "עבודה" ואחר כך זה מפא"י, וזה ככה, ו"המחנה הציוני", והיה "עבודה" – כל אחד החליף את השם שלו.

מאיר פרוש: אנחנו ממשיכים באותה הדרך כל הזמן.

מאיר פרוש: מה שמישהו חושב שהוא לא יעשה עם החרדים – הוא טועה.

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים פה.

מאיר פרוש: אני למשל בן ונין ונכד לאלה שנמצאים פה כבר שבעה דורות.

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים פה, אנחנו מתפללים: "ותחזינה עינינו בשובך לציון".

מאיר פרוש: אנחנו מתפללים על ציון, להיות פה בציון.

מאיר פרוש: לא קשור מה שתכניסו אותנו – קואליציה, לא קואליציה.

מאיר פרוש: זה ממש לא משנה.

מאיר פרוש: אם לרגע אתם חושבים שאתם יכולים לעשות משהו בלעדינו – תעשו, יבושם לכם.

מאיר פרוש: אבל צריך להכריז מצב חירום.

מאיר פרוש: זה מצב שאסור להכניס חרדים לקואליציה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, כולנו במערכת בחירות, אבל זה לא חוג בית, אז בואו, בלי שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גינזבורג, גם בחוג בית השאלות בסוף, בהסכמת הנואם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב טסלר, בבקשה, אדוני – איננו; אחמד טיבי – כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עומר ינקלביץ'.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני אתחיל ואגיד דברי תודה לחברי עבד אל חכים חאג' יחיא, שזה הנאום האחרון שלו בכנסת.

אוסאמה סעדי: בשמי ובשם הרשימה המשותפת אנו מודים לו על פועלו ועל כל מה שעשה.

אוסאמה סעדי: היינו שתי קדנציות, עוד מעט קדנציה שלישית, ובקושי זה כולה שנתיים-שלוש.

אוסאמה סעדי: אז תודה לך (אומר בערבית: תודה לך על כל מה שנתת לחברה הערבית שלנו, ואני בטוח שתמשיך במאבק למען – – –)

אוסנת הילה מארק: – – –

אוסאמה סעדי: אמרתי תודה ותרגמתי לערבית.

אוסאמה סעדי: התחלתי בעברית ותרגמתי לערבית, חברת הכנסת.

קריאה: – – –

אוסנת הילה מארק: לא, זה לציבור.

אוסנת הילה מארק: הוא לא מבין עברית?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, לפני שאתייחס לבקשה לאישור ההמלצה להאריך את מצב החירום במדינה, אי-אפשר שלא להגיד כמה מילים על פתיחת שנת הלימודים.

אוסאמה סעדי: חברת הכנסת פרומן הזכירה שזה כרטיס אדום, אז אני אומר לכם – אני לא יודע אם אתם יודעים בכלל – שיש 18,000 תלמידים, אדוני היושב-ראש, שלא פתחו את שנת הלימודים ועד היום הם בשביתה.

אוסאמה סעדי: את שר החינוך אפילו לא שמענו פוצה פה בעניין הזה, כי מדובר בתלמידים ערבים, בדואים מהדרום, מכפרים לא מוכרים.

אוסאמה סעדי: כנראה שאכפת לו רק מהתלמידים בהתנחלויות, ולכן הוא הלך עם ראש הממשלה ופתח את שנת הלימודים בהתנחלות אלקנה.

אוסאמה סעדי: שמענו את הכרזת ראש הממשלה שם שהוא יפעל להחלת הריבונות היהודית על כל היישובים היהודיים בארץ ישראל ובמדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: זה מזכיר לנו את סעיף 1, כבוד השר, שר המשפטים, בחוק הלאום – שאתה עמדת בראש הוועדה; גם שם מדברים על ארץ ישראל ומדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר לכם בפירוש וחד-משמעית: כל עוד יש כיבוש, כל עוד יש התנחלויות – והביקורים היום של ראש הממשלה באל-ח'ליל לא ישנו את העובדה שזה שטח כבוש, חבר הכנסת דיכטר.

אבי דיכטר: – – – חברון – – –

אוסאמה סעדי: זה שטח פלסטין.

אוסאמה סעדי: זה שטח פלסטין, ולא יהיה שלום – –

אבי דיכטר: הביקור בחברון.

אבי דיכטר: תתרגם לעברית.

אבי דיכטר: הביקור הוא בחברון.

אוסאמה סעדי: – – ומצב החירום יימשך, ואתה תמשיך לעמוד פה שנה אחרי שנה, ושר המשפטים יעמוד שנה אחרי שנה, ותגידו: מצב חירום.

אוסאמה סעדי: מצב חירום 70 שנה, כי בלי פתרון הבעיה הפלסטינית וסיום הכיבוש והקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל בשטחים שנכבשו בשנת 1967, ובירתה ירושלים המזרחית, לא ייכון שלום, ותימשך המלחמה, ולא יעזור לכם שום דבר.

קריאה: – – – תעלה אותו בפעם הבאה כנציג הפלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי; חברת הכנסת עומר ינקלביץ', בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת גדי יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עומר ינקלביץ': חבריי חברי הכנסת, אז אומנם אנחנו כמה ימים לפני בחירות, אבל אני מבקשת לדבר דווקא על אלה שלא יכולים לבוא אל הקלפי ולהצביע; אני רוצה לדבר על אלה שהזעקה שלהם היא זעקה אילמת, אלה שלא יכולים לחסום כבישים, לא יכולים להקים קול זעקה.

עומר ינקלביץ': אלה ילדי החינוך המיוחד, שבאופן עקרוני נשכחים כל הזמן.

עומר ינקלביץ': החינוך המיוחד סובל ממחסור תקציבי של כ-260 מיליון שקלים, וגני החינוך המיוחד במוסדות המוכש"ר – שזה המוכר שאינו רשמי – בפרט, שם יש מחסור של כ-80 מיליון שקלים.

עומר ינקלביץ': משום מה לא מצליחים למצוא תקציב בעבורם.

עומר ינקלביץ': איזה מסר אנחנו מעבירים כשאנחנו מקפחים ילד בחינוך המיוחד?

עומר ינקלביץ': מה אנחנו אומרים?

עומר ינקלביץ': הילדים האלה סובלים.

עומר ינקלביץ': ראשית, זו אוכלוסייה מוחלשת, ורובם גם מגיעים מאוכלוסיות מודרות.

עומר ינקלביץ': בגלל זה הם פשוט לא מספיק חשובים?

עומר ינקלביץ': הם לא מעניינים?

עומר ינקלביץ': הא, ד"ר קרעי, הם לא חשובים?

שלמה קרעי: כתוב שאני דובר.

אוסנת הילה מארק: – – –

קטי קטרין שטרית: – – – האוכלוסיות המודרות – – –

עומר ינקלביץ': קטי, אנחנו מובילים את זה ואנחנו נלחמים ואנחנו עושים עבודה נהדרת.

עומר ינקלביץ': בבקשה לפרגן איפה שצריך.

עומר ינקלביץ': לפרגן איפה שצריך, קטי.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אמרתי כבר, זה לא חוג בית.

עומר ינקלביץ': חלק מהגנים הללו אומנם – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שטרית, חברת הכנסת מארק, תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שיעשו בערב חוגים, נקבל מאה מנדטים.

אוסנת הילה מארק: – – –

עומר ינקלביץ': חברת הכנסת, חלק מהגנים האלה נמצאים במגזר החרדי – –

אוסנת הילה מארק: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מארק, תודה רבה.

עומר ינקלביץ': – – אבל לידיעתך, חלקם גם בציבור הכללי, כמו ויצ"ו ואקשטיין, דרוזים, בדואים.

עומר ינקלביץ': אין מה לעשות, זה כל הציבורים.

עומר ינקלביץ': את חייבת לקבל את זה – גם חרדים, ולא רק חרדים.

עומר ינקלביץ': לא תהפכו את זה לדיון מגזרי.

אוסנת הילה מארק: – – – הוא אמר שאיתם הוא לא יעשה קואליציה.

עומר ינקלביץ': לא תהפכו את זה לדיון מגזרי.

אוסנת הילה מארק: – – –

עומר ינקלביץ': לא תהפכו את זה לדיון מגזרי.

עומר ינקלביץ': לא תהפכו את זה לדיון מגזרי.

עומר ינקלביץ': נקודה.

אוסנת הילה מארק: – – – הוא אמר שהוא לא ישב בקואליציה – – –

עומר ינקלביץ': לא תהפכו את זה לדיון מגזרי.

עומר ינקלביץ': ואני אפרט: גם במוסד כמו על"ה, שהוא לכאורה מוסד חרדי, רק שליש מהתלמידים בו הם חרדים.

עומר ינקלביץ': שני שלישים אינם חרדים, הם מהציבור הכללי.

עומר ינקלביץ': לכן, זה לא דיון מגזרי, זה דיון שמדבר על כל המגזרים.

אוסנת הילה מארק: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אוסנת מארק, את גורמת כרגע שאני אוסיף זמן לחברת הכנסת ינקלביץ' והיא תמשיך לדבר.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני.

קטי קטרין שטרית: – – – בשם סיעת הליכוד – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש דוברים גם לסיעת הליכוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עומר ינקלביץ': הבעיה הזאת היא לא בעיה פרטית של קהילה מסוימת, זו בעיה של מדינת ישראל.

עומר ינקלביץ': המצב הנוכחי הוא תעודת עניות לממשלת ישראל.

עומר ינקלביץ': תקבלו את זה ותבינו את זה.

עומר ינקלביץ': זה לא דיון מגזרי.

עומר ינקלביץ': נקודה.

אוסנת הילה מארק: – – – זה לא דיון מגזרי – – –

עומר ינקלביץ': כשרוצים, מוצאים תקציבים.

עומר ינקלביץ': לפני שבועיים מצאו חצי מיליארד שקל, כשרצו.

עומר ינקלביץ': יש עוד הרבה דוגמאות, לא ניכנס לזה.

עומר ינקלביץ': הינה, אנחנו מגיעים מוועדת הכספים.

עומר ינקלביץ': כשרוצים – מוצאים.

עומר ינקלביץ': המכנה המשותף לכולם – כשיש סקטור חזק הוא נאבק, נלחם וגם מוצא כסף.

עומר ינקלביץ': כאן משחקים בחיים של ילדים מאוכלוסיות מוחלשות.

עומר ינקלביץ': הם חלשים, הם מהחינוך המיוחד, והם מכלל המגזרים.

אוסנת הילה מארק: – – –

עומר ינקלביץ': גברת, הם מכלל המגזרים.

עומר ינקלביץ': לכי תבדקי.

עומר ינקלביץ': לכי תבדקי.

עומר ינקלביץ': עולם כמנהגו נוהג.

עומר ינקלביץ': חבריי חברי הכנסת, ילד הוא ילד.

עומר ינקלביץ': לא מדובר פה במאבק על כסף, מדובר פה במאבק על נשמות.

עומר ינקלביץ': החוק הוא שקובע.

עומר ינקלביץ': מדינת ישראל עוברת על חוק.

עומר ינקלביץ': זה חוק.

קריאה: – – –

עומר ינקלביץ': זה לא?

עומר ינקלביץ': זה חוק, ויש גם את פסק דין ויצ"ו, אז זה חוק, זה פסק דין, אז אנחנו עוברים על החוק.

עומר ינקלביץ': משרד החינוך אמור למצוא את הכסף ולתקצב אותו.

עומר ינקלביץ': פה מדובר בחוק.

עומר ינקלביץ': המצב כעת הוא שאנחנו עוברים גם על החוק וגם על המוסר.

עומר ינקלביץ': מדובר פה על ילדים.

עומר ינקלביץ': אני קוראת לשרי האוצר והחינוך להרים דגל ולומר: עד כאן.

עומר ינקלביץ': את האפליה הזאת אנחנו מסיימים כאן ועכשיו.

עומר ינקלביץ': חבריי ואני, כולנו, ניאבק, בעזרת השם, שבתקציב 2020 האפליה הזאת כלפי הילדים תסתיים.

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת ינקלביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אמרו לי שיש פה דיון חירום והגעתי.

דסטה גדי יברקן: חשבתי שדיון החירום הוא על מצב יוצאי אתיופיה בישראל וגיליתי שזה על משהו אחר לגמרי, אבל גם זה חשוב.

דסטה גדי יברקן: אני כבר לא מופתע משום דבר שקורה במדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: לפני פחות משלושה חודשים ציבור שלם יצא לרחובות בגלל הריגתו את סלומון טקה.

דסטה גדי יברקן: אחר כך אקטיביסטים צעירים ישראלים פטריוטים ממשיכים להפגין מתחת לביתם של בכירי המדינה, היועץ המשפטי לממשלה, ראש מח"ש, שר המשפטים.

דסטה גדי יברקן: אתם יודעים, אני כל כך אוהב את הגויים בגלות.

דסטה גדי יברקן: כשהציבור מפגין מתחת לביתם של המנהיגים, השרים, הם יורדים לשם עם כוס תה, עם כוס מים, נהיים אדיבים ואומרים להם: תשמעו, ניפגש במשרד.

דסטה גדי יברקן: פה לא רק שאותם אנשים שמפגינים מולם לא יורדים – השכנים שלהם זורקים עליהם ביצים, שופכים עליהם מים, מגישים תלונה; עיריית פתח תקווה מגיעה עם משאית, עם רכבים, עם טנדר, שמה מוזיקה כדי להפריע לאותם אנשים.

דסטה גדי יברקן: תראו, אזרחים יוצאים ערב-ערב להפגין מתחת לבתים שלהם.

דסטה גדי יברקן: האזרחים האלה מגיעים נקיים מעבר פלילי, ומייד אחר כך חלקם כבר מגיעים לתחנות משטרה ואחר כך לבית המשפט, והדרך להיות עבריינים סלולה.

דסטה גדי יברקן: הדבר הזה חייב להיפסק.

דסטה גדי יברקן: אני קורא כאן לממלא מקום המפכ"ל להפסיק את המעצרים המיותרים האלה במחאות של יוצאי אתיופיה מתחת לבתים.

דסטה גדי יברקן: ערב-ערב המשטרה שולפת נערים שלא עשו כלום.

דסטה גדי יברקן: יושבים בבית, מתחת לבניין, באים שוטרים, לוקחים את הנערים האלה ושמים אותם בתחנת המשטרה.

דסטה גדי יברקן: זה קרה בקריית גת, קרה בקריית מלאכי ובכל מקום.

דסטה גדי יברקן: התרגלנו, וחבל.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה לספר לכם, גן ילדים בקריית גת – שלושה גנים בקריית גת, שני גנים צמודים, אחד ללבנים, אחד לשחורים.

דסטה גדי יברקן: אם יש לזה – חוץ מהאמירה "אפרטהייד" אין אמירה אחרת.

דסטה גדי יברקן: שר החינוך, לפני שהוא מקים בית מדרש לנבואה, שיצעק את הצעקה הזאת, ומייד מחר בבוקר יסגור את הגן הזה.

דסטה גדי יברקן: אני מופתע: אף נבחר ציבור, אף שר – שר החינוך אפילו לא נגע בזה.

דסטה גדי יברקן: מה אתם רוצים שעוד יקרה, שילבישו את האתיופים או את השחורים במדינת ישראל שילכו בלבוש אחד, כדי שתהיה איזושהי דרך לזהות אותם חוץ מהצבע?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אני חושב, אדוני היושב-ראש – אני גם מבקש מהכנסת: אני, כחבר ועדת החינוך, אני קורא לדיון חירום בוועדת החינוך; לזמן את ראש עיריית קריית גת, לזמן את שר החינוך, לעסוק בסוגיה הזאת, כי אם היום אנחנו שותקים על הדבר הזה אנחנו נמצא חברה שסועה יותר ממה שהיא עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דסטה גדי יברקן: להפוך אזרחים פטריוטים, אוהבי המדינה הזאת, לאנשים שהם סוג – לא רוצה לקטלג – זו בושה בעבורנו ובושה לכנסת.

דסטה גדי יברקן: ואני רוצה לקרוא לך, אדוני שר המשפטים, להקים ועדת חקירה בנושא הזה, כפי שגם אתה ואני דיברנו עליה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו חייבים להקים ועדת חקירה בנושא של מח"ש.

דסטה גדי יברקן: לא יכול – מח"ש, גוף חשוב לכל המדינה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: – – והמשטרה חשובה לנו.

דסטה גדי יברקן: המפגינים מוחים עבור כל אחד מאיתנו, עבור כל אחד, ולא רק לעצמם.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חבר הכנסת יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת איתן גינזבורג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, מדי שנה מגיעה ממשלת ישראל ומבקשת מהכנסת להאריך את מצב החירום שמדינת ישראל כביכול נמצאת בו.

מרב מיכאלי: עכשיו, אני לא יודעת איך לספר לכן את זה – כבר הרבה מאוד שנים, ברוך השם, מדינת ישראל לא נמצאת בשום מצב חירום.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל חזקה היום מאי פעם; היא מעצמה אזורית, היא בטוחה מאי פעם.

מרב מיכאלי: אבל לממשלת נתניהו יש כל האינטרס בעולם להמשיך להחזיק את האזרחיות ואת האזרחים במצב תודעתי של מצב חירום.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שזו גם מדיניות ניהול הסכסוך שנתניהו מחזיק בה.

מרב מיכאלי: הוא נכנע לטרור של חמאס – –

אוסנת הילה מארק: אם המצב כל כך טוב צריך להגיד תודה לביבי.

מרב מיכאלי: – – משלם לו, עושה איתו משא ומתן, מפרגן לו ומרפד אותו – –

אוסנת הילה מארק: בואו נגיד תודה לראש הממשלה.

מרב מיכאלי: – – וביד השנייה מחליש את הרשות הפלסטינית, שמשתפת פעולה עם מדינת ישראל בסיכול טרור.

מרב מיכאלי: הוא מחליש אותה והופך את הגדה המערבית לעזה.

מרב מיכאלי: נתניהו צריך את הציבור הישראלי בתחושת מצב חירום ביטחוני בשביל שלא ירגישו את מצב החירום הכלכלי החמור שכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל נמצאות בו.

מרב מיכאלי: תיקון, תיקון: לא כל אזרח ואזרחית – חוץ מהשכבה העליונה של העשירות והעשירים, שנתניהו מאמין שצריך לתת להם את הכסף בשביל שהוא יחלחל למטה – אגדת הכלכלה המחלחלת, שכבר אצל ניקסון בארצות הברית ידעו שזה שקר, שקר בוטה וגס.

מרב מיכאלי: המקסימום שהכסף הזה מחלחל אליו הוא הילדות והילדים של העשירות והעשירים האלה, בזמן שכל עם ישראל יושבת בבית עם אוברדרפט הולך ותופח.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי היקרים, מצב החירום במדינת ישראל הוא המצב הכלכלי של אזרחיות ואזרחי ישראל.

מרב מיכאלי: התחזוקה של תחושת החירום הביטחונית מאפשרת לנתניהו להסתיר את זה ולהמשיך להסית נגד אלה שכביכול מביאים למצב החירום: נגד ערבים, נגד שמאלניות ושמאלנים, רחמנא ליצלן, או נגד כל מי שלא מתיישר איתו – אם זו המשטרה, אם זו הפרקליטות, אם אלה בתי המשפט או אם אלה ליכודניקים שלא מתיישרים, חלילה, עם הוראות שמגיעות מבלפור.

מרב מיכאלי: אנחנו עומדות ועומדים היום ממש על סף בחירות שבהן אנחנו יכולות ויכולים לשנות את המצב הזה.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל הגיעה ליום שבו היא יכולה לוותר על הכרזת מצב החירום, לא רק משפטית אלא גם תודעתית, וגם מבחינת המצב האמיתי של האזרחיות והאזרחים בה.

מרב מיכאלי: זה מה שאנחנו חייבות וחייבים לעשות בבחירות האלה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן רשימת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אתה מעוניין לסכם את הדיון?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון הזמנית, סיכום הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נערוך הצבעה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, מאחר שתחילת הדיון לא דמתה למהלכו, בוודאי לא לסופו, מבחינת חברי הכנסת שיושבים כאן, זה אולי ההסבר העיקרי, ואולי היחיד, מדוע חלק מהדוברים עסקו כאן פשוט בדיסאינפורמציה או באינפורמציה מנותקת לחלוטין מהמציאות.

אבי דיכטר: אז לטובת חברי הכנסת שהצטרפו לאחר הסקירה שלי בהתחלה, רק להסב את תשומת ליבכם: בעשר השנים האחרונות – במקרה או לא במקרה הליכוד בשלטון, ובנימין נתניהו הוא ראש הממשלה – בעשר השנים האחרונות, בנושא ניתוק חוקים וצווים ממצב החירום: היינו עם 165 צווים ותשעה חוקים ב-2009, והיום אנחנו נמצאים עם חמישה חוקים ו-21 צווים בלבד.

אבי דיכטר: אין לזה שום דמיון למה שהיה בתקופות קודמות.

אבי דיכטר: הסיבה היא שהכנסת, הוועדות, שינסו מותניים והבינו את הצורך לצמצם עד כדי להביא לביטול.

אבי דיכטר: הבעיה היא שאי-אפשר לעשות את זה באִבְחה אחת, ובוודאי לא מאז הדיון האחרון.

אבי דיכטר: אתה צודק, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, שלא היה אפשר בכנסת העשרים-ואחת לעסוק בסוגיה הזאת, מסיבות מובנות.

אבי דיכטר: מאחר שאתה וגם אוסאמה הייתם בדיונים הקודמים, שאני עמדתי בראשם בוועדה, יכולתם לראות את הגרף הולך ויורד, אבל מה, העובדות האלה לא מפריעות לכם, מפני שאתם מדברים על הדמוקרטיה שהיא בעצם לא דמוקרטיה.

אוסאמה סעדי: מדברים על העיקרון, על הכיבוש.

אבי דיכטר: אני שמעתי את המילה דמוקרטיה, אני לא שמעתי את המילה עיקרון.

אבי דיכטר: ואני רוצה לומר לכם, אפרופו הדמוקרטיות: היה סקר ידוע מאוד ברמאללה שעשו על פלסטינים שגרים בירושלים, תושבי קבע; יש, כידוע, 300,000 ומשהו.

אבי דיכטר: השאלה שם הייתה: האם תסכים לעבור להתגורר באחת הדמוקרטיות שלידנו?

אבי דיכטר: יעני הרשות הפלסטינית או מדינה ערבית אחרת, יעני יש מדינה דמוקרטית לידנו.

אבי דיכטר: שאלתי אותו: מה היו התוצאות של הסקר?

אבי דיכטר: אמר לי: 80% אמרו לא.

אבי דיכטר: אמרו: בשום פנים לא נעבור.

אבי דיכטר: אמרתי: מעניין מאוד, נתון מעניין, אבל שאלתי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רוצים לצאת מירושלים.

אבי דיכטר: אני ראיתי את הסקר.

אבי דיכטר: אני לא יודע אם אתה מכיר.

אבי דיכטר: ואז שאלתי אותו: ומה על האחרים?

אבי דיכטר: הוא אמר לי: 20% כזבין – 20% שקרנים.

אבי דיכטר: אני אומר לך, אני 48 שנים חי קרוב מאוד למגזר הערבי.

קריאה: בכובע שלך.

אבי דיכטר: בראש שלי.

אבי דיכטר: אני לא יודע מה זה בכובע – בראש שלי.

קריאה: זה הראש.

אבי דיכטר: אני אומר לך, לא פגשתי ערבי ישראלי אחד, לא פגשתי ערבי ישראלי אחד ולא פגשתי פלסטיני אחד במזרח ירושלים שעבר או היה מוכן לעבור להתגורר באחת הדמוקרטיות שלידנו, הרשות הפלסטינית; למעט אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אבי דיכטר: אני אגיד לך מי האחד שאני מכיר – – –

קריאות: – – –

אבי דיכטר: אני אגיד לך מי האחד שאני מכיר.

אבי דיכטר: אני אגיד לך מי האחד שאתה מכיר.

אבי דיכטר: אני אגיד לך מי האחד שאתה מכיר.

אוסאמה סעדי: – – –

אבי דיכטר: לא לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בסיכום הדיון.

אבי דיכטר: לטובת סיכום הדיון אני רוצה לומר לך שהאחד והיחיד שאני מכיר שעבר להתגורר באחת הדמוקרטיות הערביות זה חבר הכנסת עזמי בשארה, שבכהונתו בגד במדינת ישראל וברח מכאן לפני שהוכנס לכלא בגין בגידתו במדינה.

אבי דיכטר: היו כמה עבריינים פליליים נוספים שעשו את המהלך הזה לפני שהכניסו אותם לכלא.

אבי דיכטר: אז העובדה הזאת שישראל היא דמוקרטיה – היא לא צריכה אישור, לא מחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא ולא מחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אבי דיכטר: היא מעוגנת באמירות של מדינות רבות בעולם, גם מדינות שהן דמוקרטיות וגם מדינות שהן פחות דמוקרטיות, או אולי לא דמוקרטיות.

אבי דיכטר: אני חושב שכשמדובר במעצרים מינהליים, צריך לזכור שישראל, את המעצרים המינהליים, עד שהיא תשנה את החוק – והיא בתהליך מאוד מתקדם של שינוי החוק בנושא הזה, שיאפשר מעצרים מינהליים, מה לעשות – – –

אוסאמה סעדי: – – – יותר גרוע.

אבי דיכטר: אני רוצה לומר לך, אוסאמה סעדי, שאת המעצרים המינהליים ישראל עושה על פי הפקודה הבריטית המנדטורית מ-1945, של מדינה שהיא לא בדיוק דמוקרטיה אלא נחשבת לאם הדמוקרטיות, כך שלמדנו משהו – –

מרב מיכאלי: – – – זו אמירה מקוממת – –

אבי דיכטר: – – למדנו משהו ממדינות אחרות.

אבי דיכטר: ואני אומר לכם, להסתכל על הנתונים ולראות – – –

מרב מיכאלי: – – ושקרית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקחת חוקים מלפני מאה שנים – תתבייש לך – – –

אבי דיכטר: עבד אל חכים חאג' יחיא, זה היה נאומך האחרון, ואני רוצה גם להגיד לך מילה טובה לפני פרידה, אבל רגע אחד לפני זה, ברמת העובדות: תראו, אני אומר לכם, להסתכל לאחור, עשר שנים, עשר שנים שבהן הכנסת הזאת, הכנסת הזאת – ויושבים פה לא מעטים שהיו בכנסות שעסקו בזה, מחבר הכנסת מיכאלי ואחרים ועד הוועדה הנוכחית שעוסקת בלהוריד – מ-165 צווים שמתבססים על מצב החירום, לרדת ל-21 צווים, אם זו לא התקדמות, אז אני לא יודע התקדמות מה היא.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אני מבקש לאשר ולהצביע בעד.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דיכטר, יושב-ראש הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אין פה הצבעה אלקטרונית, חברי הכנסת, לכן אני אבקש מחבר הכנסת אוסאמה סעדי וחברת הכנסת מאי גולן לעזור לי בספירה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על המלצת הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון בעניין הכרזה על מצב חירום.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד אישור ההמלצה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להרים יד – בוודאי רק חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא להרים יד.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההמלצה – 32 נגד – 4 נמנעים – 1 המלצת הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון בעניין הכרזה על מצב חירום נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי נמנע, רבותיי?

יולי יואל אדלשטיין: יש נמנעת אחת.

יולי יואל אדלשטיין: דייקתי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה למונים.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, תוצאות סופיות: 32 בעד, ארבעה נגד, נמנעת אחת.

יולי יואל אדלשטיין: מליאת הכנסת אישרה את ההמלצה של הוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון בעניין הכרזה על מצב חירום.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף אחרון בסדר-היום, תוספת לסדר-היום – אין הצבעה, חברים: הודעה מטעם הוועדה המסדרת שתמסור חברת הכנסת אוסנת הילה מארק בשם יושב-ראש הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא מיזוג הסיעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

אוסנת הילה מארק: הודעה על שינוי בהרכב הסיעתי של הכנסת.

אוסנת הילה מארק: אבקש להודיע כי הוועדה המסדרת אישרה בישיבתה היום כי סיעת אח"י – ארץ, חברה, יהדות וסיעת הבית היהודי-האיחוד הלאומי התמזגו לסיעה אחת, שתיקרא: הבית היהודי-האיחוד הלאומי.

אוסנת הילה מארק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת אוסנת הילה מארק.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין צורך בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.