ישיבת מליאה, כנסת 21, פרוטוקול מספר 12, 2019-05-29 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ד באייר תשע"ט, 29 במאי 2019.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת טרופר, האוזר, הנדל, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים היום בנאומי בכורה.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת דסטה (גדי) יברקן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיברך אותו בהמשך הוא חבר הכנסת משה יעלון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בבואנו להכיר את האדם העומד בפנינו ולתהות על קנקנו אנו שואלים על אודותיו, משפחתו, עיסוקיו ותחומי העניין.

דסטה גדי יברקן: כדי שתכירו מי אני, מאין באתי ומה מעשיי כאן אני גאה להציג את עצמי, אך לא דרך קורות חיי, הדלים ממש, אלא דרך ההיסטוריה האדירה, העשירה והמעוררת השראה של אבותיי.

דסטה גדי יברקן: אזיי, משוכנע אני שתדעו מי האדם העומד בפניכם כאן היום.

דסטה גדי יברקן: אני דסטאו אשטיה, בנם של אשטיה יברקן, זכרו לברכה, וינגוסה אשטיה, תיבדל לחיים ארוכים.

דסטה גדי יברקן: ההיסטוריה שלי מתחילה עוד בימי בית ראשון.

דסטה גדי יברקן: בהוראת המלך שלמה ירדה קבוצה גדולה של אלפי אנשים מעם ישראל לאתיופיה, בערך 890 שנה לפני הספירה.

דסטה גדי יברקן: לקבוצה זו קראו "ביתא ישראל" משום שהם מורכבים מ-12 השבטים; לכן הם נקראו "בתי ישראל", ברבים.

דסטה גדי יברקן: לאחר שהגיעו אבותיי לאתיופיה, הם הנחילו את דת ישראל, כוננו מוסדות דתיים והשתלבו בממלכה.

דסטה גדי יברקן: לאחר תקופה קצרה לקחו את השלטון לידיהם, בנו אימפריה גדולה והפכו את אתיופיה למעצמה צבאית, תרבותית וכלכלית.

דסטה גדי יברקן: יש האומרים שבתקופות מאוחרות יותר ירדו לאתיופיה עוד שבטים מעשרת השבטים, ביניהם שבט דן.

דסטה גדי יברקן: בפסיקתו הרב עובדיה יוסף השתמש בכך בהחלטתו שיהודי אתיופיה יהודים הם.

דסטה גדי יברקן: כל מלך באתיופיה היה חייב להוכיח אילן יוחסין עד בית דוד.

דסטה גדי יברקן: מסורת זו נמשכה עד המלך האחרון, הקיסר היילה סלאסי.

דסטה גדי יברקן: כדי לרמוז להיותו זרע דוד הוא קרא לעצמו היילה סלאסי גור אריה יהודה.

דסטה גדי יברקן: ביתא ישראל הפכו את אתיופיה למדינה הנוכרית הראשונה בהיסטוריה שקיבלה על עצמה את דת משה וישראל כדת הרשמית של הימים ההם, עד שהגיעה הנצרות לאתיופיה, ואז העם נחלק לשניים – בין אלה שקיבלו את הנצרות לאלה שסירבו בתוקף לקבל את הנצרות והמשיכו לפי תורת ישראל.

דסטה גדי יברקן: ביתא ישראל התפצלו והקימו ממלכה עצמאית משלהם בצפון אתיופיה, והיו במלחמת דת עם הנצרות.

דסטה גדי יברקן: הממלכה האחרונה הייתה ממלכת הגדעונים, שהחזיקה מעמד עד סוף המאה ה-15.

דסטה גדי יברקן: בתקופה זו היו זמנים קשים לביתא ישראל, רצחו אותם בהמוניהם והכריחו רבבות להתגייר, ואם לא – תילקח אדמתו של כל מי מישראל שסירב.

דסטה גדי יברקן: במחוז הצפוני של אתיופיה, אזור סמן, היה מעשה אחד, מעשה הגבורה שעיצב את ביתא ישראל של המאות האחרונות.

דסטה גדי יברקן: אבא טגיי, המנהיג הרוחני של אזור זה, הוביל את הקהילה ופסק פסיקה שעדיף למות מות קדושים כישראל מאשר להתנצר.

דסטה גדי יברקן: הם השליכו עצמם על הצוק בהרי סמן ומתו, חוץ מאשתו ההרה, ששרדה לבסוף את האסון, ילדה את בנו איציקזינאו, והם הקימו קהילה חדשה בסמן יחד עם אנשים מכפרים סמוכים.

דסטה גדי יברקן: המקום שבו נפלו נקרא ווסטה טגיי, על שם המנהיג הרוחני טגיי.

דסטה גדי יברקן: אכן, מזכיר לכם את סיפור מצדה.

דסטה גדי יברקן: המקום הזה היה נוף ילדותי.

דסטה גדי יברקן: היום, אני עומד כאן בפניכם בכנסת, דור 24 לאותו אבא טגיי, לאותו צדיק, זכרו לברכה, שהשליך את עצמו למען קידוש השם, שהעדיף למות מאשר להתנצר.

דסטה גדי יברקן: אני עומד כאן מולכם זקוף קומה ונושא דברים אלה בזכותו; בזכות אותם הקייסים, שהנחילו לאורך הדורות שירוסלם מחכה לבניה, שהצליחו להעביר לכל דור שבדורו תתממש הגאולה; אף פעם לא הפסיקו לחלום על ארץ ישראל, תמיד ייחלו ליום המסע הזה לארץ ישראל המובטחת, לארץ האבות ירוסלם.

דסטה גדי יברקן: כל דור האמין שבזמנו תתממש הנבואה ועם ישראל ישוב לארצו.

דסטה גדי יברקן: המסע הרגלי הראשון של יהודי אתיופיה התרחש ב-1862, מסע שהוביל אבא מהרי, המנהיג הרוחני של ביתא ישראל, שהאמין שנגלה אליו אלוהים וכי הגיעה השעה לעלות לארץ ישראל והוביל עשרות אלפים דרך הים האדום.

דסטה גדי יברקן: לבסוף, המסע נכשל, למרבה הצער.

דסטה גדי יברקן: כשאבא מהרי הוביל את המסע, חוזה המדינה בנימין זאב הרצל היה תינוק בן שנתיים שזחל על ידיו.

דסטה גדי יברקן: הרצל נולד ב-1860.

דסטה גדי יברקן: התוכנית המקורית להקמת מדינת ישראל הייתה של אבות ביתא ישראל.

דסטה גדי יברקן: המסע הפיזי לארץ ישראל התחדש בשנות השבעים, מסע שגבה מעל 4,000 קורבנות.

דסטה גדי יברקן: המסע דרך סודאן הינו פרק חשוב בהיסטוריה הציונית כולה, אשר מלמד אותנו מה מוכן להקריב עם ישראל עבור ארץ ישראל, שאותה לא ראה מעל 2,700 שנה.

דסטה גדי יברקן: הגיבורים האמיתיים של המסע מתחלקים לשניים – אנשים עלומי שם שנשארו בצידי הדרך בסודאן כי לא היה עם מה לקבור אותם; ואנשים עלומי שם שמתהלכים בינינו, שעברו את המסע הבלתי-אנושי, חלקם מעל גיל 65, המסתובבים ברחובות ישראל ומנקים את ערי ישראל.

דסטה גדי יברקן: קשה לפספס אותם, הם עם אפודים זוהרים ברחובות; אימהות שכבר אין להן דמעות להזיל מרוב כאב על האובדן; ציבור שלם, שלמרות הטראומה הקשה שעבר לא הציעו לו אפילו טיפול פסיכולוגי אחד כדי שישתף את מה שעבר עליו.

דסטה גדי יברקן: אני קורא מכאן להקים ועדת חקירה ממלכתית שתבדוק את כל קשיי הקליטה – האי-קליטה – של יהודי אתיופיה לאורך השנים.

דסטה גדי יברקן: גם היום ממתינים באתיופיה אלפים לעלות לישראל, ושערי ישראל נעולים בפניהם.

דסטה גדי יברקן: ב-600 השנים האחרונות העם היהודי עבר טלטלה אף בהגדרת הדת היהודית על הזרמים שבה: זרמים יהודיים שאימצו שמות לא יהודיים ממש – אורתודוקסי, רפורמי, קונסרבטיבי – לא בדיוק שמות ממקורות עם ישראל.

דסטה גדי יברקן: אני אוהב כל יהודי בדרכו שלו ומכבד כל אדם לפי דתו ודרכו.

דסטה גדי יברקן: למרבה האירוניה, דווקא הקהילה ששמרה על שם ישראל בקנאות וחיה לפי תורת ישראל יותר מכל קהילה יהודית אחרת – מפקפקים ביהדותה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, מעולם לא חשבתי שיש יהודים לבנים עד שעליתי לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: כיום אני משוכנע שיש יהודים לבנים – אתם יושבים מולי היום.

דסטה גדי יברקן: אזיי אין שום סיבה שאתם, אחיי, לא תוכלו לקבל יהודים שחורים.

דסטה גדי יברקן: לא שאני מבקש הכרה ממישהו על מה שאני, אבל הדבר בהחלט מקומם, ואף משעשע, יש לומר.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל לעולם לא תהיה שוויונית כל עוד למילה "שחור" יש מקום מפוקפק בשפה, בביטויים, במילונים ובגישת הממסד לאנשים שחורים – השחור הנחשל, השחור שתמיד זקוק לחמלת האדם הלבן.

דסטה גדי יברקן: כל עוד המילה "שחור" במילון אבן-שושן מתארת את השחור כמקור תחלואי העולם כולו, גורל השחורים בישראל ובעולם כבר נקבע מראש.

דסטה גדי יברקן: מי מכם לא משתמש בביטויים "היה יום שחור", "חתול שחור", "מזל שחור", "מלחמת אור וחושך".

דסטה גדי יברקן: ישראל לא יכולה להיות מדינה דמוקרטית ושוויונית באותה נשימה כל עוד המונחים הללו הם מטבע לשון שבשגרה.

דסטה גדי יברקן: ביטויים אלה אינם גזרת שמיים אלא דברים שנכתבו על ידי אנשים לבנים, פריבילגיים, במאות הקודמות, עם תפיסת דעה קדומה על חצי האנושות.

דסטה גדי יברקן: המציאו את המילה "גזע" כדי לשלוט על קבוצות אחרות.

דסטה גדי יברקן: המילה "גזע", בעיניי, היא סיבת המוות הנפוצה של האנושות מאז בריאת העולם.

דסטה גדי יברקן: בשם הגזע עמים יצאו לכבוש עמים אחרים והחריבו אימפריות, ומי כמו העם היהודי יודע לספר זאת ממקור ראשון, לאחר ניסיון ההשמדה של עמנו בשואה בגלל המילה "גזע".

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, האנושות יצרה מפלצת להשמדה המונית, וממשיכה להזין את המפלצת הזאת למרות שהיא לא קיימת באמת.

דסטה גדי יברקן: הרי אין דבר כזה גזע.

דסטה גדי יברקן: יש גזעים בבעלי חיים, בעצים ועוד, אך המין האנושי הוא מין אחד, שמוצאו מאדם וחווה, ובזה מאמינות שלוש הדתות, האסלאם, הנצרות והיהדות.

דסטה גדי יברקן: המילה "גזע" אף השתרבבה לה למגילת העצמאות שלנו בטעות, ועלינו לתקנה.

דסטה גדי יברקן: אין מאבק בגזענות; יש מאבק בבורות, באפליה ובהדרה.

דסטה גדי יברקן: עם ישראל היקר שלי, יש לנו ציווי אלוקי להיות אור לגויים, והינה לנו ההזדמנות להיות צדיקים של ממש.

דסטה גדי יברקן: בואו נעשה תיקון.

דסטה גדי יברקן: בואו נעשה שהשמש תזרח על האנושות מירושלים, שבית המחוקקים של עם ישראל יעשה את הצעד הראשון למען האנושות כולה, למען הדורות הבאים של העולם כולו; תיקון עולם תרתי משמע – להציל את המין האנושי מפני עצמו.

דסטה גדי יברקן: נגדיר מחדש את המילה "שחור", נערוך את אבן-שושן ואת שאר המילונים מחדש.

דסטה גדי יברקן: חינוך נכון יכול להטות את מסלול האנושות לכיוון טוב יותר ולהכריע את גורלנו כאן.

דסטה גדי יברקן: למילים יש עוצמה, יש להן חיים משל עצמן.

דסטה גדי יברקן: רק בורים מאמינים שיש באמת הבדל בין אדם לאדם.

דסטה גדי יברקן: אם נתייחס לכל בני האדם באשר הם כבני אדם שווים, ללא הבדלי צבע, דת, תרבות ולאום, אזיי התחלנו את התיקון.

דסטה גדי יברקן: בני עמי, עם ישראל, אני גאה בנו, בעם הנפלא שלי, גאה במדינת ישראל הקטנה אך האדירה הזאת; עם שקם לתחייה שוב ושוב וממציא את עצמו מחדש.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל עבורי היא נס של ממש; אם תרצו – בית המקדש השלישי.

דסטה גדי יברקן: איפה יש עוד עם כזה, שבתוך 71 שנים הגיע לאן שהגיע – לשרוד בשואה, להקים מדינה, לקבץ את כל היהודים בעולם בארצו, לבנות ולפרוץ את גבולות האנושות בכל תחום אפשרי?

דסטה גדי יברקן: בני עמי בארץ ובעולם, אל נשכח שהמדינה אינה רק המבנים המוסדיים או צבאנו החזק, ששומר עלינו; המדינה היא הרוח של הישראלים.

דסטה גדי יברקן: כל ישראלי הוא לבֵנה שמחזיקה את בניינה של המדינה.

דסטה גדי יברקן: כוחנו באחדותנו.

דסטה גדי יברקן: אם אומה מאבדת את אחדותה, היא מאבדת הכול.

דסטה גדי יברקן: כך קרסו כל האימפריות הגדולות בהיסטוריה של עמנו.

דסטה גדי יברקן: אנשים פשוטים הקריבו את עצמם למען שהאחר יחיה וימשיך את הסיפור, והסיפור הזה הפך למדינה – מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: למרות קשיי הקליטה של העולים, למרות היחס המחפיר של חלק מהאנשים לעולים, תמיד ראיתי את הטוב שבאנשים, ומצאתי גם כאלה שתמיד עזרו לי בכל שלב בחיי.

דסטה גדי יברקן: כך היה גם כשחוויתי את ההשתלבות שלי בישראל, תמיד היו שם ישראלים יפים שהושיטו לי יד, שהלב הטוב שלהם השפיע גם על מה שאני היום.

דסטה גדי יברקן: בתיכון היה לי את המחנך שלי, בני מלמד, היושב למעלה, בא לכבד אותי היום.

דסטה גדי יברקן: בני הוא לא רק מורה – הוא מורה לחיים.

דסטה גדי יברקן: בני הוא מורה לא רק שלי, של חבריי לכיתה.

דסטה גדי יברקן: כשהיינו תלמידים ולא רצינו לקום ללמוד, בני – שבאותה שנה נולדה לו שלישייה, וגר בגבעת שמואל – היה קם בבוקר, מתפלל לבד בבית הכנסת, מגיע למקווה ישראל ב-06:00 ומשכים אותנו עוד לפני שהמדריכים קמו כדי שנספיק להגיע לשעת האפס ולהשלים את הבגרויות.

דסטה גדי יברקן: בני, תודה לך.

דסטה גדי יברקן: חלק מהאנשים שהאמינו בי לצערי הרב הלכו מן העולם.

דסטה גדי יברקן: אישה אחת שליוותה אותי המון שנים, קוראים לה לאה גבע, והבת שלה נמצאת פה היום איתנו כנציגת המשפחה – של שמוליק, ענת, צביקי; של כולם.

דסטה גדי יברקן: הישראלי היפה והקולט הוא תעודת הכניסה של כל עולה חדש לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: הישראלי היפה שלנו ידאג איך העולה יהיה בעתיד, והם היו שם גם בשבילי.

דסטה גדי יברקן: מכבדת אותי היום גם נציגות של העם היהודי בתפוצות.

דסטה גדי יברקן: נציג משפחת גרין מטורונטו, קנדה, מר קרי, שהוא מהתורמים הגדולים של מדינת ישראל, הקים את מרכז הטניס הישראלי ותרם לחברה הישראלית כולה, לרבות למען הדו-קיום בחברה הישראלית, תודה שאתה מכבד אותי גם היום.

דסטה גדי יברקן: נמצא איתי היום גם מר ריצ'רד בורטשצ'יבר, יושב-ראש האגודה למען החייל בטורונטו, שתורם למדינה ולצה"ל המון שנים.

דסטה גדי יברקן: הם הגיעו במיוחד לשמוע אותי ביום החשוב הזה.

דסטה גדי יברקן: קיבוץ גלויות מתממש לא רק בישראל אלא באים לכאן גם לחבק אותנו תמיד.

דסטה גדי יברקן: נמצא איתי איש מיוחד, מרק טננבאום.

דסטה גדי יברקן: מרק מלווה אותי בפוליטיקה הישראלית מיומי הראשון, כשנכנסתי והתמודדתי בליכוד ב-2010.

דסטה גדי יברקן: עשר שנים בדיוק הוא לא היה בארץ ישראל, והיום הוא הגיע במיוחד לכבד אותי ביום הזה.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לך, מרק.

דסטה גדי יברקן: בהזדמנות זו, באמצעות שלושת האורחים הנכבדים מיהדות התפוצות, אני רוצה להודות, בשם יהודי אתיופיה באשר הם, לדורותיהם, ליהדות התפוצות בעולם, שללא המאבק שלהם העלייה לארץ ישראל הייתה מתארכת – אך בטוח היינו מגיעים.

דסטה גדי יברקן: המון אנשים תרמו לעלייה שלנו, וביניהם הרב עובדיה יוסף זצ"ל ועוד רבים – ראשי ממשלה מן השמאל ומן הימין.

דסטה גדי יברקן: העלייה שלנו תמיד מוזכרת מאנשים שמזכירים אותה והיו ושותפים לה.

דסטה גדי יברקן: אנחנו מכירים תודה, אבל לעולם לא נהיה אסירי תודה שנרגיש שמישהו הביא אותנו לכאן.

דסטה גדי יברקן: אנחנו כאן בזכות אבותיי שהזכרתי; אנחנו כאן כי עשינו מסע נדיר, קשה; ואנחנו, בזכות אבותינו, היום בישראל.

דסטה גדי יברקן: בני הקהילה האדירה שלי, היו גאים, היו זקופי קומה.

דסטה גדי יברקן: עתיד יפה ומזהיר מחכה למדינה, ולנו יש חלק חשוב במדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוחאים כפיים בכנסת, למרות הנאום המרגש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גדי יברקן על נאומו.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד כמה דקות יעלה לברך אותו חבר הכנסת משה יעלון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רוצים להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת משה יעלון.

משה יעלון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, בני משפחה, חברים, אנשים חשובים בדרכו של גדי אל המעמד הזה, באחד הכנסים הראשונים שדיברתי בהם ניגש אליי בסוף הכנס גדי יברקן ואמר לי: אני חייב לתקן אותך, אתה מדבר על תקומת ישראל אחרי אלפיים שנות גלות – זה שלושת אלפים שנות גלות.

משה יעלון: בעצם כשגדי גם עמד כאן ודיבר בהתרגשות רבה על מימוש חלום וחזון הדורות של ביתא ישראל להגיע לארץ ישראל, לירושלם – זה כל כך טבוע עמוק בו, שבכל צעד ושעל בחייו, בחיים המעניינים והמרתקים שלו, זה מתחיל משם, מהשורשים של תקומה, גאולה לאחר שלושת אלפים שנות גלות.

משה יעלון: גדי עלה ארצה מאתיופיה בגיל עשר במבצע שלמה, ב-1991.

משה יעלון: הוא התחנך במקווה ישראל, וכבר מגיל 16 תפס מנהיגות.

משה יעלון: הוא כבר התחיל בפעילות חברתית כרכז חונכות במיזם "אח בוגר" ברחובות.

משה יעלון: כשאני הכרתי אותו, זה היה לפני עשר שנים, הוא כבר היה אחרי שירות בצה"ל כקצין בגדוד הסיור של גבעתי, כבר שימש ושירת מדריך נוער במקווה ישראל, במקום שבו התחנך, וכבר היה עסוק בפעילות ציבורית בראש המאבק להכרה במעמדם הדתי הרוחני של הקייסים בישראל – מאבק שהוכתר בהצלחה רק בשנה האחרונה.

משה יעלון: הוא הפך להיות יושב-ראש מטה המאבק לשוויון חברתי ליוצאי אתיופיה והשתתף בהקמת המכינה הקדם-צבאית בבארי ועמד בראשה.

משה יעלון: ואז נפגשנו במסגרת פעילות פוליטית, שנינו בליכוד, לפני עשר שנים, ב-2009.

משה יעלון: כבר אז זיהיתי, גדי, את יכולותיך ואת מנהיגותך.

משה יעלון: כשאני קיבלתי החלטה להתפטר מהממשלה מתפקיד שר הביטחון, וגם לאחר מכן – לעזוב את תנועת הליכוד, גדי הגיע אליי ואמר: אני איתך.

משה יעלון: בעצם במעמד הזה גדי מממש חלום, משיג מטרה שהגדיר לעצמו: אני חייב להגיע לעמדת השפעה כחבר כנסת.

משה יעלון: והינה זה מתגשם כאן.

משה יעלון: גדי חוטא גם בכתיבה.

משה יעלון: בספרו "מתחיל מהתחלה" הוא מספר את סיפור מסע התלאות והגבורה של יהודי אתיופיה ואת תהליך קליטתם והשתלבותם במדינה, בחברה הישראלית, נושא שהוא כל כך מחויב אליו, וכפי ששמעתם בנאום הבכורה שלו – מעסיק אותו יומם וליל.

משה יעלון: למעשה, הוא מחויב לנושא הזה בכל נימי נפשו; גם להישגים, אבל גם לנושאים המחייבים טיפול, כמו דעות קדומות, אפליה, גזענות.

משה יעלון: אני בטוח, גדי, שתפגין את כוחך במאבק הזה מתוך הכנסת במסגרת סיעת כחול לבן ובאופן אישי, כדי לחנך דור צעיר בישראל לגבי הערכים שאנחנו מחויבים להם כמדינה יהודית ודמוקרטית.

משה יעלון: כל המאבקים שגדי השתתף בהם – עקבתי אחריהם, וגדי הפגין בהם ממלכתיות.

משה יעלון: גם כשזה הגיע להפגנות ברחוב גדי הפגין עמדה ממלכתית.

משה יעלון: כשמדובר במנהיגות, ראינו איך גדי נותן דוגמה אישית לכיבוד אם.

משה יעלון: אני חושב שהתמונה שכולנו ראינו כאן ביום ההשבעה לכנסת, ראוי שתהווה דוגמה אישית לכל צעיר בישראל, ומעבר לזה – מהי משמעות ומהי מהות כיבוד אם.

משה יעלון: מאחר שהגעת, גדי, למימוש המטרה להיות חבר כנסת, המלצה אליך מחבר כנסת ותיק לחבר כנסת חדש:

משה יעלון: אתה שליח ציבור – כולנו שליחי ציבור; אל תשכח בשם מה באת ולאן אתה רוצה להגיע.

משה יעלון: אין לי ספק שאינך שוכח מאיפה באת, ואני גם יודע שאתה יודע לאן אתה רוצה להגיע.

משה יעלון: הפוליטיקה דורשת פשרות.

משה יעלון: גם פשרות בבניין קואליציות, גם פשרות בהחלטות במה עוסקים ואיך עוסקים – סוגיית סדר עדיפויות.

משה יעלון: יש לך מצפן.

משה יעלון: אתה לא צריך עכשיו לחפש אותו.

משה יעלון: נווט לפי המצפן.

משה יעלון: יש לך מטען עצום שמניע אותך.

משה יעלון: יש מכשולים בדרך, לעיתים צריך לסטות מעט, להתפשר מעט, אך לא לחצות קווים אדומים.

משה יעלון: המשך לנווט לפי המצפן ולא לפי שבשבת רוחות שלעיתים מפתות, פופוליזם ודברים אחרים.

משה יעלון: לך בכוחך זה.

משה יעלון: בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה יעלון על דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע עכשיו את נאום הבכורה של חברת הכנסת עומר ינקלביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיברך אותה בהמשך הוא חבר הכנסת יזהר שי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות, גברתי.

עומר ינקלביץ': אדוני יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש כחול לבן הרמטכ"ל לשעבר רב-אלוף במילואים חבר הכנסת בני גנץ, מכובדיי, חבריי חברי הכנסת, משפחתי האהובה, אני עומדת בפעם הראשונה על בימה מכובדת זו כשליחת ציבור ומבקשת לפתוח בדברי המשנה במסכת אבות: "דע מאין באת ולאן אתה הולך ולפני מי אתה עתיד ליתן דין וחשבון".

עומר ינקלביץ': המשפט הבסיסי הזה רלוונטי עבורנו, שליחי הציבור, תמיד, לא רק כעת, ערב פיזור הכנסת, אלא כמוטו לנציג ציבור באשר הוא בכל שליחות חייו.

עומר ינקלביץ': אנו כאן רק בזכות מי שבחר בנו.

עומר ינקלביץ': לא אנחנו הסיפור, אלא אתם, אזרחי ישראל.

עומר ינקלביץ': אנחנו שליחים, ידם הארוכה של בוחרינו.

עומר ינקלביץ': אנו ניצבים כאן לשרת אתכם, ועלינו לתת בסוף דין וחשבון על כל מעשינו.

עומר ינקלביץ': זוהי התובנה הבסיסית שצריכה להיות נר לרגלינו, נציגי הציבור.

עומר ינקלביץ': נולדתי במרכז תל אביב להוריי היקרים, דור שני לניצולי שואה, שנלחמו את מלחמת השפיות להורים ששרדו את התופת.

עומר ינקלביץ': אני זוכרת בית חדור בעקרונות, בערכים ובעיקר באהבת אדם.

עומר ינקלביץ': הוריי בחרו לא אחת לוותר על נוחיותם האישית למען הזולת.

עומר ינקלביץ': תמיד ראו לנגד עיניהם אחווה, אחדות, אכפתיות ומסירות כלפי כל אדם באשר הוא אדם.

עומר ינקלביץ': כשהייתי ילדה יצאנו כמשפחה בשליחות לברית המועצות הקומוניסטית לסייע לאחינו שבגולה.

עומר ינקלביץ': אש העשייה החברתית בערה במשפחתי.

עומר ינקלביץ': זו הדרך שלאורה חונכתי ולה אני מחויבת.

עומר ינקלביץ': נוף ילדותי היה ספוג בתרבות ובאומנות: אבא היה שחקן בתיאטרון רפרטוארי, במיינסטרים התל אביבי הישראלי.

עומר ינקלביץ': כשהייתי בת חמש בחרו הוריי, לאחר תהליך רוחני עמוק, לחזור בתשובה, ולפתע, מתוך בחירה ואהבה, מצאנו את עצמנו במציאות חדשה: הפכנו לחלק מחברה פריפריאלית ומודרת.

עומר ינקלביץ': אבא נאלץ לעזוב את התיאטרון, לאחר שלא נמצאו עבורו ההתאמות הרלוונטיות והכלים הנדרשים כדי שיוכל להמשיך לעסוק במקצועו ולבטא את כישרונו.

עומר ינקלביץ': הוא נאלץ לבחור בין עולם התורה והאמונה לבין יכולותיו המקצועיות, שהיו גם שפת הנפש וכלי ביטוי של נשמתו.

עומר ינקלביץ': והוא בחר, מחוסר ברירה, לוותר על אהבתו המקצועית הגדולה ולהתנתק ממנה.

עומר ינקלביץ': לימים כשגדלתי הבנתי שכל אזרח באשר הוא במדינה מתוקנת זכאי להזדמנות שווה, גם אם הוא נמנה עם חברה פריפריאלית מודרת.

עומר ינקלביץ': החברה הישראלית מורכבת מאין-ספור תרבויות, גוונים וניגודים.

עומר ינקלביץ': הניסיון לתייג ציבורים כקיצוניים – לקחת 2% משולי החברה ולהציג אותם כחזות הכול – הוא בעוכרינו: הערבים כטרוריסטים, יוצאי אתיופיה כנוער אלים, בדואים כעבריינים, חרדים כפורעי חוק – השיח הזה הוא ברית הקיצונים; הוא מטרתם של הקיצונים, שמבקשים לכפות על הציבור השפוי שיח אלים, ומי שיוצא נפסד אלו אזרחי ישראל, שנאלצים לחיות במציאות של טיפוח חומות איבה.

עומר ינקלביץ': אני מבקשת כאן, על במה זו: בואו נשנה את חוקי המשחק.

עומר ינקלביץ': נהפוך את השיח לחיובי ומכיל, נדבר בשפה של תיקון עולם במקום בשפה של מלחמת עולם ונהפוך את הבית הזה לסמל של אהבת הזולת.

עומר ינקלביץ': עלינו לקבל את האחר מבלי לנסות לתייגו.

עומר ינקלביץ': התרבויות המגוונות הן היופי והייחודיות שלנו.

עומר ינקלביץ': אל לנו לטשטשן ואל לנו לפגוע בהן.

עומר ינקלביץ': עלינו לאפשר לשונה את הזכות לשמור על עקרונותיו, אמונתו, ערכיו, תרבותו ומנהגיו, ולטפח את מי שהוא כחלק מהשלם.

עומר ינקלביץ': הרבי מקוצק סיכם תפיסה זו בציטוט הבא: "אני אני מפני שאני אני, ואתה אתה מפני שאתה אתה.

עומר ינקלביץ': אז אני אני ואתה אתה, אבל אם אני אני מפני שאתה אתה ואתה הוא אתה מפני שאני הוא אני, אז אני לא אני, ואתה לא אתה".

עומר ינקלביץ': או במילים אחרות: אדם צריך להיות מי שהוא, תוך שמירה על ייחודיותו, על המקוריות שלו, האותנטיות והאתניות שלו, ולשמר את החלק שרק הוא מסוגל להביא לפסיפס החברתי-אנושי שלנו, כי למגוון האנושי הזה יש יופי והרבה מאוד אופי.

עומר ינקלביץ': כל אחד זכאי להזדמנות שווה בחברה מתוקנת, גם אם הוא חלק מחברה פריפריאלית.

עומר ינקלביץ': הוא לא צריך להשתנות כדי לקבל זכויות.

עומר ינקלביץ': הניסיון לשנות את האחר הוא אינו ליברליות אמיתית אלא רדיקליות שמסתתרת מאחורי כסות שווא.

עומר ינקלביץ': רציתי ללמוד משפטים, ובאמת שלא יכולתי אחרי הסמינר לצאת ללמוד באוניברסיטה בלימודים מעורבים.

עומר ינקלביץ': רק כאשר נפתח מסלול לימודים נפרדים יצאתי ללמוד משפטים.

עומר ינקלביץ': למדתי לתואר ראשון, לאחר מכן גם לתואר שני, התמחיתי בבית המשפט ועבדתי כעוזרת משפטית לשופט.

עומר ינקלביץ': זה נראה לכם טריוויאלי ופשוט?

עומר ינקלביץ': ממש לא.

עומר ינקלביץ': אלמלא ניתנה לי ההזדמנות ללמוד בהפרדה כנראה לא הייתי יוצאת ללמוד משפטים באקדמיה.

עומר ינקלביץ': המלחמה נגד לימודים בהפרדה אינה מלחמה על הליברליות, זה מאבק אנטי-ליברלי.

עומר ינקלביץ': הפרדה אינה הדרה.

עומר ינקלביץ': שני הצדדים מקבלים שירות שווה, ורק מבקשים לקבל אותו בנפרד.

עומר ינקלביץ': לא רק שזו אינה מלחמה עבור הנשים, אלא שהיא פוגעת בהן באופן ישיר.

עומר ינקלביץ': ללא לימודים בהפרדה לא תוכלנה הנשים החרדיות ללמוד ולהתקדם.

עומר ינקלביץ': ואני מדגישה: אין כוונה לפגוע באוכלוסייה הכללית, לא מדובר בבקשה להפריד ציבור חילוני באוניברסיטת תל אביב; המאבק הוא למנוע לימודים בהפרדה לאוכלוסייה חרדית בבני ברק.

עומר ינקלביץ': ועלינו לזכור שקידום הנשים והגברים באוכלוסיות המודרות באשר הן הוא אינטרס ציבורי חשוב למדינת ישראל.

עומר ינקלביץ': הוא מתחייב גם מעצם היותנו מדינה יהודית וגם מעצם היותנו מדינה דמוקרטית.

עומר ינקלביץ': זאב ז'בוטינסקי אמר: דמוקרטיה פירושה חופש, ובמקום שאין ערובה לחופש הפרט, שם אין דמוקרטיה.

עומר ינקלביץ': סוף-סוף מיעוט אינו מורכב אלא מיחידים שנבראו בצלם ובדמות אלוקים.

עומר ינקלביץ': אוכלוסיות פריפריאליות אינן צריכות להשתנות, הן צריכות התאמות רלוונטיות.

עומר ינקלביץ': זוהי דרישה לגיטימית בחברה פלורליסטית נאורה.

עומר ינקלביץ': איך אפשר להביט בילדים שקמים בבוקר למציאות חסרת תקווה?

עומר ינקלביץ': ילדים בני עולים, ילדים דרוזים, בדואים, חרדים, ילדים למשפחות חד-הוריות וכל מי שזקוק למענה מותאם ופשוט – לא זוכה לו.

עומר ינקלביץ': גדל כאן דור שמייצג את ישראל האחרת, ישראל המודרת.

עומר ינקלביץ': בעזרת כלים נכונים כל אחד ואחת מהם יכולים לפרוץ, להתקדם ולהצליח ולהיות חלק אקטיבי, יצרני ופעיל בחברה הישראלית, כי לכולם מגיעה האפשרות וההזדמנות.

עומר ינקלביץ': לפני כמה שנים הקמתי קרן חברתית בשם "רק התחלנו", שמטרתה קידום מיזמים חברתיים עבור הפריפריה החברתית בישראל.

עומר ינקלביץ': בחרתי את השם "רק התחלנו" מכמה סיבות, ובין היתר כדי לזכור את עוצמת ההתלהבות והכוח שקיימים בתחילת הדרך, ושכל יום ירגיש בעינינו כיום חדש לעשייה ברוכה עם עוצמות ואנרגיה מתחדשת.

עומר ינקלביץ': המיזם הזה, שגדל והתפתח, אפשר לי להכיר אנשים מופלאים בחברה שלנו, כאלו שמגיעים מאוכלוסיות שונות ומגוונות.

עומר ינקלביץ': זכיתי לגעת באנשים שבדרך כלל לא נוגעים בהם – אנשים מוכשרים, בעלי יכולות, תשוקה ורצון, אולם חסרי אמצעים וכלים.

עומר ינקלביץ': פגשתי תלמידים בחברה הבדואית שלא זכו למכללה המאפשרת להם לרכוש השכלה.

עומר ינקלביץ': פגשתי אומנים ויוצרים מהחברה החרדית שלא זכו למשאבים, לבמה ולהזדמנות.

עומר ינקלביץ': הפערים גדולים.

עומר ינקלביץ': ידעתם ששכרו הממוצע של גבר במרכז הוא 11,666 שקלים, ושל גבר בפריפריה – 7,514 שקלים בלבד?

עומר ינקלביץ': שכרה הממוצע של אישה במרכז יעמוד על 7,633 שקלים, ולעומתה זו מהפריפריה תשתכר בממוצע רק 4,446 שקלים.

עומר ינקלביץ': 4,446 שקלים, שמעתם?

עומר ינקלביץ': פער של 3,000 שקל.

עומר ינקלביץ': זוהי רק דוגמה לפערים בין הקהלים השונים במדינה.

עומר ינקלביץ': על פי נתוני הלמ"ס האוכלוסיות הפריפריאליות הולכות וגדלות.

עומר ינקלביץ': בשנת 2040, בעוד כ-20 שנה, הפריפריה החברתית – החרדים, הערבים והמיעוטים – תהווה כ-41% מתושבי ישראל.

עומר ינקלביץ': על פי נתוני ה-OECD ישראל מתאפיינת כמדינת קצה: הצטיינות בקצה האחד של החברה ופיגור בקצה האחר.

עומר ינקלביץ': עובדה זו היא בגדר איום ממשי על הצלחתנו.

עומר ינקלביץ': לילדים שגדלים כאן מגיעים כלים והזדמנות שווה להיות חלק מהשגשוג הכלכלי.

עומר ינקלביץ': זה מגיע לא רק לעידן ודנה מתל אביב אלא גם לעמר מג'לג'וליה, לסשה מחדרה, לאביחי מקריית שמונה, לשרה'לה מבני ברק ולאיברהים מלקיה.

עומר ינקלביץ': יש במדינת ישראל כישרונות רבים שטרם התגלו; פוטנציאל אדיר שאינו ממומש.

עומר ינקלביץ': החובה של מדינת ישראל היא לצמצם את הפער הזה.

עומר ינקלביץ': בואו נשלב ידיים ונצעד יחד לישראל מכבדת ומשגשגת.

עומר ינקלביץ': מפלגת כחול לבן בראשותו של חבר הכנסת בני גנץ חרתה על דגלה את היכולת להכיל גם את האחר.

עומר ינקלביץ': היא מקדשת את הפלורליזם ואת הליברליות, תוך קבלת השונה על דעותיו, מנהגיו, עקרונותיו, ערכיו ואמונתו, כדי לאפשר לו להיות חלק אינטגרלי ובלתי נפרד מהחברה, מתוך התחשבות והתאמה, ללא ציפייה שישתנה ויהפוך לאחר, יהפוך למישהו אחר.

עומר ינקלביץ': החברה הישראלית היום מופרטת.

עומר ינקלביץ': עלינו לשנות את הכיוון ולקחת אחריות כמדינה וכמחוקקים, ולכן אני מתכוונת, אם ירצה השם, לקדם את העמותות החברתיות שנמצאות בחזית העשייה; לעודד מגוון מסלולים ואפשרויות בהשכלה הגבוהה לכל הקהלים; להגביר נגישות של תרבות ואומנות לאוכלוסיות השונות; לסייע בשילוב בתעסוקה של כלל האוכלוסיות בחברה הישראלית; לקדם תוכניות לאיתור, אבחון מוקדם וטיפול בלקויות למידה בכלים חדשניים ויעילים; לפעול למען קידום הנשים, הילדים, הנוער והקשישים מהמגזרים השונים.

עומר ינקלביץ': כאישה המאמינה בעם ישראל ובחשיבות אחדותו יש לי מחויבות עזה גם לאחינו המתגוררים בתפוצות.

עומר ינקלביץ': אעשה כל שביכולתי לייצר גשר והידברות, כדי למצוא את המשותף ולא את המפריד.

עומר ינקלביץ': אני מודעת לאתגרים העומדים בפני אחינו שבגולה – האנטישמיות הגואה, הקושי בחינוך והניכור המתגבר בינינו לבינם – אך החיבור בינינו הוא שורשי ועמוק ונמצא בבסיס זהותנו.

עומר ינקלביץ': הערבות ההדדית מחייבת אותנו לעשות מאמצים כבירים למען יהדות התפוצות, כדי לקרב את אחינו ליהדותם ולארצם.

עומר ינקלביץ': חבריי חברי הכנסת, אין כאן במליאה הנכבדה הזאת מישהו שלא עבר אירועים מורכבים ומאתגרים במעלה הדרך, ובכל זאת אנחנו כאן, נחושים לשרת את האזרחים מתוך אמונה ותודעת שירות עמוקה, על אף הקשיים והמחירים האישיים שאנחנו נדרשים לשלם.

עומר ינקלביץ': כן, הדרך מורכבת.

עומר ינקלביץ': לעיתים המשפחה והילדים משלמים מחירים לא פשוטים.

עומר ינקלביץ': כן, יש לפעמים גם לילות לבנים, אבל יש הרבה תקווה.

עומר ינקלביץ': בחיל ורעדה, בצניעות ובענווה אני עומדת כאן, מבינה את גודל השליחות ואת משמעות האחריות הציבורית שאני נושאת על כתפיי.

עומר ינקלביץ': מוטלת עלינו מחויבות כבדה וחובת הוכחה גדולה.

עומר ינקלביץ': אני רק מבקשת להצדיק, בעזרת השם, את שליחותי בבית הנכבד הזה, להוות גשר בין האוכלוסיות המגוונות בחברה הישראלית ולייצר חיבורים איתנים בין האוכלוסיות השונות.

עומר ינקלביץ': אני מתפללת לעשייה חיובית משמעותית, לרומם את הרוח ולעסוק בטוב, במאחד ובמעצים.

עומר ינקלביץ': ברשותכם, דקה לפני שאני מסיימת, אני מבקשת לנצל את ההזדמנות להודות לאדם שהעניק לרבים את התקווה; מי שהביא לכנסת אישה דרוזית ואישה חרדית ומכלול של קצוות מהאוכלוסייה הישראלית והצליח להושיב סביב שולחן אחד ימין ושמאל, דתיים וחילונים, ולייצר ביניהם הסכמות; מנהיג ראוי, שמביא בצניעות ובענווה רוח פוליטית אחרת.

עומר ינקלביץ': תודה רבה לך, יושב-ראש כחול לבן מר בני גנץ.

עומר ינקלביץ': אני מבקשת כאן להודות לכל מי שהיה בעבורי בדרך ותמך וסייע אל מול המורכבויות והאתגרים.

עומר ינקלביץ': תודה רבה לכם.

עומר ינקלביץ': תודה לצוות המסור שלי, לצוות הסיעה ולמי שקיבל את פנינו במאור פנים פה בכנסת.

עומר ינקלביץ': תודה מיוחדת למשפחתי האהובה, מי שכאן ומי שלא הצליח להגיע – לאבא ולאימא היקרים ולבנימין אחי האהוב; לירון בעלי; לאביגדור, גדליה, יעל, מאיה ועלמה, שלמענכם ולמען ילדי ישראל אנחנו, כל ה-120, נמצאים כאן, כדי להשתדל ולהפוך את הבית שלנו למקום ראוי ומשובח בעבורכם, כי באמת שאין לנו ארץ אחרת.

עומר ינקלביץ': אני מבקשת לסיים במשפט האלמותי מספר קהלת: "סוף דבר הכל נשמע את האלוקים ירא ואת מצוֹתיו שמור כי זה כל האדם".

עומר ינקלביץ': אני מודה לבורא עולם ונושאת תפילה שלא תיפול חלילה מכשלה תחת ידי ושתשרה ברכה במעשה ידינו, "שתוליכנו לשלום ותצעידנו לשלום ותגיענו למחוז חפצנו, לחיים ולשמחה ולשלום".

עומר ינקלביץ': בעזרת השם נעשה ונצליח.

עומר ינקלביץ': תודה רבה.

עומר ינקלביץ': תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עומר ינקלביץ'.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, מסיבות ידועות אני נותן פחות זמן לחיבוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יזהר שי כבר כאן על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, שבו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שרן השכל, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט יאשימו אותך בניהול מגעים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברים.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, חברות וחבר הכנסת, חברת הכנסת עומר ינקלביץ', "אשת חיל מי ימצא ורחוק מפנינים מכרה; בטח בה לב בעלה ושלל לא יחסר; גמלתהו טוב ולא רע כל ימי חייה".

יזהר שי: עומר יקרה, כבוד גדול נפל בחלקי היום לעמוד כאן ולברך אישה אמיצה, חלוצה, יזמת חברתית, פורצת דרך, מודל לחיקוי.

יזהר שי: עומר, את פשוט אשת חיל.

יזהר שי: "כפה פרשה לעני וידיה שלחה לאביון – – – פיה פתחה בחכמה ותורת חסד על לשונה" – דרך אגב, זה הכול מאותו פרק במשלי, חבר'ה.

יזהר שי: כך כתוב בספר משלי, עומר, וזו בדיוק את.

יזהר שי: דברייך חכמים, תמיד שקולים ומלאים בנועם.

יזהר שי: תורת חסד על לשונך.

יזהר שי: הינה, עומר, גם בנאום הבכורה שלך כאן, בכנסת ישראל, מצאת לנכון להדגיש את הקריאה לשווין הזדמנויות ולמתן תשומת לב לפריפריה.

יזהר שי: את פרשת כפייך לעני וידייך שילחת לאביון כאן היום מעל בימת הכנסת.

יזהר שי: אשת חיל מי ימצא.

יזהר שי: אני רוצה לספר לכם על עומר בכמה מילים: היא התחנכה בחינוך חרדי, השלימה תואר ראשון בהוראת אנגלית ועבדה כמורה ומחנכת בירושלים.

יזהר שי: בעלת תואר ראשון ושני במשפטים, שניהם בהצטיינות.

יזהר שי: עומר היא עורכת דין, בין הנשים החרדיות הראשונות בישראל שהן עורכות דין.

יזהר שי: מתמחה בקניין רוחני.

יזהר שי: עומר ינקלביץ', לפני שהגיעה לכאן, פעלה רבות למען שילוב הפריפריה החברתית, קידום תעסוקה בחברה החרדית, שילוב נשים, קידום התרבות היהודית והפצתה.

יזהר שי: עומר גם הקימה את מיזם אומנות ואמונה – המרכז לאומנות ברוח יהודית, שמיועד לסיוע לאומניות ואומנים חרדים ולהעצמתם.

יזהר שי: אני חושב שזה מעניין מאוד, עומר, שיש בך השילוב הזה של העשייה עם אומנות ונפש.

יזהר שי: האמת, זה מסתדר לי מצוין עם מה שאת משדרת – מין יופי פנימי ושילוב של נפש ואמונה, כל זה ביחד עם עשייה אמיתית למען הכלל.

יזהר שי: ואחרי כל זאת, עומר המשיכה לפרוץ גבולות ולנפץ את תקרת הזכוכית.

יזהר שי: למעשה, עומר עשתה היסטוריה.

יזהר שי: זה בשבילכם, שם בקהל, ראיתם פה את חברת הכנסת, האישה החרדית הראשונה אי פעם בכנסת ישראל – כמה מרגש.

יזהר שי: התייחסות לנושא שקרוב לליבי שעומר העלתה כאן בנאום שלה – שמענו ממך, עומר, היום דאגה אמיתית וכנה לעתיד החברה בארץ ולשיח חיובי, שחסר כאן כל כך באקלים הפוליטי שלנו.

יזהר שי: הקול שלך היה צלול ובהיר, עומר, כמו תמיד, והוא מהווה עבור כולנו הוראת שעה וצו מוסרי.

יזהר שי: באומץ לב, בשקט המאפיין אותך, עומר, בדברי חוכמה ונועם, את מציתה תקווה בקרב אלפים.

יזהר שי: את מוכיחה שניתן לקרב לבבות, ניתן להוביל מהפכה של ניפוץ המחסומים וגישור בין החלקים השונים של החברה הישראלית.

יזהר שי: אשת חיל מי ימצא: "תנו לה מפרי ידיה ויהללוה בשערים מעשיה".

יזהר שי: ירון, בעלה של עומר, והילדים: אביגדור, גדליה, יעל, מאיה ועלמה, תודה לכם על ההתגייסות שלכם למען עומר ועל תמיכתכם בה.

יזהר שי: זה כל כך חשוב.

יזהר שי: בזכותכם ובזכות עומר יהיה פרי ידיה רב ובעל השפעה חיובית על החברה הישראלית.

יזהר שי: בזכותכם היא תהיה מחוקקת משמעותית כאן בכנסת, והיא תהווה דוגמה ומודל לחיקוי לנשים רבות, גם חרדיות וגם לא חרדיות, מכל קצוות החברה הישראלית.

יזהר שי: בזכותכם יהללוה בשערים מעשיה.

יזהר שי: אשת חיל מי ימצא, נאמר בספר משלי.

יזהר שי: עומר יקרה, אנחנו כאן, בכנסת ישראל, מצאנו אותך.

יזהר שי: אני מאחל לך הצלחה רבה בהגשמת חלומותייך.

יזהר שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יזהר שי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יעקב טסלר לנאום בכורה.

יולי יואל אדלשטיין: יברך אותו בהמשך חבר הכנסת סגן השר יעקב ליצמן.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התרגשות רבה אופפת אותי לעמוד בפניכם על דוכן הנואמים כאן בכנסת לראשונה.

יעקב טסלר: זהו רגע מכונן, שבו מהותו של נציג ציבור משתקפת מבעד לאחריות הכבדה המוטלת עליו כמייצג ציבור.

יעקב טסלר: במיוחד כנציג ציבור חרדי, כחבר בסיעת יהדות התורה מטעם אגודת ישראל, אני חש התרגשות ומרגיש את גודל הזכות שמלווה אותי בבית זה כשליחם של גדולי ומורי הדור, רבותינו חברי מועצת גדולי התורה שליט"א, אשר מפיהם אנו חיים ובהוראותיהם אנו פועלים בכל דבר ועניין.

יעקב טסלר: ברשותכם, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחסוך מכם את מילות הפתיחה המוכרות מי אני, מה עשיתי, מה הספקתי בדרך, ותודות להוריי שהביאונו עד הלום.

יעקב טסלר: במקום זאת אתעכב יותר על המהות הערכית והמחייבת שבשמה אני עומד כאן.

יעקב טסלר: מהותו של נציג ציבור חרדי היא שמירת העבר, דאגה לעתיד, לטפח את ערכי היהדות ומסורת ישראל, לשמור שמירה הדוקה על צביונה היהודי של המדינה ולהגן עליה מכל פגיעה.

יעקב טסלר: אף אחד לא יעשה זאת במקומנו.

יעקב טסלר: בשביל זה אני כאן.

יעקב טסלר: הכרסום השיטתי והמתמיד בסטטוס קוו – לרעה, כמובן – גרם לכך שכיום כמעט שאין לו משמעות.

יעקב טסלר: חומת השבת מחוללת פעם אחר פעם במרחב הציבורי, דורשת אף היא הגנה מכל פגיעה, ובשביל זה אני כאן.

יעקב טסלר: בני הישיבות שתורתם אומנותם צריכים לדעת ולהיות בטוחים שמעמדם לא ייפגע ולא ישונה, שכן לימוד התורה הוא ערך יהודי שלאורך כל הדורות מסרנו נפש בשבילו.

יעקב טסלר: החכם הבבלי המפורסם רבי סעדיה גאון קבע לפני כמעט 1,100 שנה: "אין אומתנו אומה אלא בתורתה".

יעקב טסלר: לימוד התורה וקיום מצוותיה מאפשרים לנו לשמור על זהותנו ועל היותנו עם, מחורבן הבית ועד ימינו, ומשכך במדינה יהודית לא נעלה על דעתנו להגביל את לומדי התורה, ובשביל זה אני כאן.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, 71 שנים חלפו מאז הקמת המדינה ולציבור החרדי אין עדיין זכויות משלו; זכויות בסיסיות, שהיו צריכות להיות מובנות מאליהן במציאות שלנו, אם לא נילחם בעבורן, אף אחד לא ידאג להן.

יעקב טסלר: ומדובר הוא כמעט בכל תחום: בדיור, בחינוך, בתעסוקה, בתחבורה.

יעקב טסלר: קחו דוגמה: הרי אין כל הסבר רציונלי מדוע ילדי החינוך החרדי מופלים לרעה לעומת ילדי החינוך הכללי.

יעקב טסלר: למשל, אם קיימת הקצאה עירונית למוסד חינוך הרי שתלמידי ילדי החינוך הכללי קודמים לילדים החרדים.

יעקב טסלר: תירוצים לא חסרים: תקראו לזה מוכש"ר, תקראו לזה מוסדות פטור או איך שתרצו – זהו עוול משווע.

יעקב טסלר: אין כל זכות במדינה דמוקרטית להתנות הקצאה ציבורית למוסד חינוכי בהתערבות ובקביעת תוכני הלימוד.

יעקב טסלר: אם למדתם ליבה תקבלו מבנה, אבל אם תחנכו את ילדיכם לפי השקפת עולמכם, חכו לסוף התור.

יעקב טסלר: זה אבסורד, וזה רק מקרה בודד מתוך מסכת אפליות מתמשכת.

יעקב טסלר: את זה יש לשנות, וזה אפשרי, בעזרת השם, ובשביל זה אני כאן.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אני פה לא רק בשביל ציבור שולחיי.

יעקב טסלר: כחבר כנסת אשמש, בעזרת השם, פה לכל רובדי הציבור.

יעקב טסלר: אזרחי ישראל מכל המגזרים והאוכלוסיות נתקלים יום-יום בביורוקרטיה מיותרת – אנשים שצריכים סיוע ועזרה בכל תחום ועניין.

יעקב טסלר: האזרח הקטן, התושבים ברשויות, המבוטחים בקופות שנאלצים לגונן על זכויותיהם הרפואיות, הולכי הרגל ומשתמשי התחבורה הציבורית – בשביל כל אלה אני כאן.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בסרט הזוי ולא ייאמן.

יעקב טסלר: כחודש אחרי שהלכנו לבחירות, יש סיכוי שמדינה שלמה צועדת שוב לקלפיות.

יעקב טסלר: ועל מה?

יעקב טסלר: בשל קפריזה פוליטית שאין בה כל היגיון ואמת.

יעקב טסלר: אני מבקש לפנות אליך, חבר הכנסת ליברמן.

יעקב טסלר: כמי שהיה חבר מועצת העיר אשדוד עד לאחרונה הזדעזעתי כבר אז כשבחרת להגיע ביום שבת קודש לסיור באשדוד כדי להסית נגד שומרי השבת ולפגוע בקדושת השבת.

יעקב טסלר: ואני שואל אותך: לאן אתה חותר?

יעקב טסלר: תראה את יאיר לפיד, לאן הוא הגיע עם ההסתה והשנאה.

יעקב טסלר: אתה מנסה להתחרות בו?

יעקב טסלר: להיות אופוזיציונר נצחי שצורח בכיכרות העיר?

יעקב טסלר: זה מה שאתה רוצה להיות?

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, מוכרת לכולם הפגישה ההיסטורית של מרן החזון איש, זיכרונו לברכה, ושל ראש הממשלה המנוח דוד בן-גוריון.

יעקב טסלר: במהלך הפגישה הידועה אמר החזון איש: נכון, יש לכם צבא ומדינה וחוקים, אתם אולי חזקים מאיתנו בגוף, אבל את הנפש שלנו לא תוכלו לשבור.

יעקב טסלר: על מה אתה מדבר – על מכסות ויעדים בחוק הגיוס?

יעקב טסלר: אתה חושב לנצח אותנו באמצעות חוקים וכפייה?

יעקב טסלר: הנפש שלנו חזקה מתמיד.

יעקב טסלר: בני הישיבות, שתורתם אומנותם, הם הרוח החיה של העם היהודי.

יעקב טסלר: לא תוכל לשבור את זה.

יעקב טסלר: אתה מסית על מדינת הלכה?

יעקב טסלר: הרי כל חייך הפוליטיים היית שותף לחרדים בכל מהלך ובכל דיל.

יעקב טסלר: כשרצית אותנו ואת הקולות שלנו ידעת היטב להגיע לרבנים שלנו, לעשות איתנו הסכמים ולבקש מה שרצית.

יעקב טסלר: פתאום אנחנו מפחידים אותך עם מדינת הלכה?

יעקב טסלר: צריך שיהיה ברור: יהדות התורה ערבה להמשך קיום עולם התורה.

יעקב טסלר: לא נוכל להסכים להגבלת לומדי התורה במדינה יהודית ב-2019.

יעקב טסלר: ואני רוצה להוסיף עוד משהו: איננו חוששים מבחירות חדשות, הגם שמיותרות לגמרי.

יעקב טסלר: אנו נלחמים על אידיאולוגיה ועל נושאים שבציפור נפשנו, ובשליחותם של גדולי ישראל.

יעקב טסלר: אם נצטרך, נבוא שוב אל הבוחר, ובעזרת השם גם נגביר את כוחנו.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגשתי בימים האחרונים הצעת חוק שמחזקת את ידי נציגי הציבור בתפקידם, שלא יחששו מפני טיפול בפניות הציבור.

יעקב טסלר: חז"ל קבעו כי הסממנים המאפיינים את עם ישראל הם שהם ביישנים, רחמנים וגומלי חסדים.

יעקב טסלר: יש כאלה ואחרים, בעיקר בקרב גורמים אינטרסנטיים בתקשורת, שזה לא מוצא חן בעיניהם, ובשביל זה אני כאן – להודיע ולהבהיר כי נבחרנו לא רק להיות מחוקקים אלא גם בין היתר כדי לשמש יד תומכת ומשענת מסייעת, על פי חוק, לכל אזרח – חילוני, חרדי, דתי, ערבי או בן עדה אחרת – שנתקל בהררי ביורוקרטיה וקשיים ברשויות ובגופים הציבוריים ומבקש בסך הכול עזרה.

יעקב טסלר: עשיית חסד היא ערך עליון ביהדות ומחובתו של כל יהודי.

יעקב טסלר: לפני כשבוע הופץ תיעוד נורא של מקרה מזעזע שבו הותקף באלימות קשה נער מוגבל בשכלו בידי חבורת שוטרים אלימים, דמו זב מפניו וזעקתו נשמעת עד לב השמיים.

יעקב טסלר: פניתי במכתב לשר לביטחון הפנים בנושא, וראו זה פלא – משטרת ישראל לא מצאה לנכון להתייחס כלל למקרה הקשה.

יעקב טסלר: אני שב וקורא מכאן למשטרת ישראל לבער את הנגע הזה; שוטרים אלימים שאין בהם חמלה ואנושיות מקומם אינו במשטרה מתוקנת, כראוי.

יעקב טסלר: בעומדי היום אני מתכבד להזכיר את נציגי חסידות ויז'ניץ שכיהנו בכנסת מטעם אגודת ישראל לאורך השנים: הרב שלמה יעקב גרוס, זיכרונו לברכה, ולהבדיל לחיים ידידיי הרב שמואל הלפרט והרב מנחם אליעזר מוזס, ששימשו נציגי ציבור מופלאים וזכו להישגים גדולים ורבים למען הציבור החרדי ולמען כל עם ישראל.

יעקב טסלר: זו גם הזדמנות שלי להודות לסגן שר הבריאות הרב יעקב ליצמן, מורי ומכוון דרכי בשליחות הציבורית בשנים האחרונות, על שנים של אימון והדרכה, שנים שבהן למדתי רבות מהי שליחות ציבורית ודאגה לזולת.

יעקב טסלר: בשעה זו אשא תפילה ליושב במרומים שאזכה לשמש פה לשולחיי, לייצג בגאון את היהדות החרדית, שלא תצא תקלה מתחת ידי ושתמיד אקדש שם שמיים בהליכותיי.

יעקב טסלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב טסלר.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים – הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת, התשע"ט–2019, שהחזירה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר סיום פרק החיבוקים, אנחנו נשמע את דברי ברכתו של חבר הכנסת וסגן השר יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וסגן השר יעקב ליצמן יברך את חבר הכנסת יעקב טסלר, ברכת יעקב ליעקב.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני רוצה לברך את ידידי, חברי לסיעת יהדות התורה וגם אגודת ישראל חבר הכנסת הרב יעקב טסלר.

יעקב ליצמן: לצערי, מה לעשות, נאומי בכורה נהיו נאומי פרידה, והיום בערב אנחנו אמורים להתפזר, וזה חבל, אבל אני מניח, כך אצלנו, שאותן הרשימות ימשיכו, אז גם הוא ימשיך ברשימה, הוא ייבחר עוד פעם.

מאיר כהן: גם אצלנו.

יעקב ליצמן: אני שמעתי אתמול זמירות אחרות, אז עם כל הכבוד, אתה לא רוצה בנאום שאני מברך אותו להיכנס כאן לפולמוסים.

יעקב ליצמן: אני מוכן, אבל – – –

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: אתמול שמעתי גם גמגומים.

יעקב ליצמן: זה מה שאני שמעתי בכלי התקשורת, במירכאות.

יעקב ליצמן: גילוי נאות: אני מכיר טוב את חבר הכנסת טסלר, הוא עבד אצלי ארבע שנים בלשכה כשהייתי סגן שר הבריאות – ואני עדיין בקדנציה הנוכחית.

יעקב ליצמן: הוא היה חלק מהצוות שעבד אצלי, ואני יכול להגיד לכם: אני מכיר אותו אישית, הוא בחור חרוץ, אהב לעזור לבני אדם, יצא מגדרו, יצא מגדרו לעזור לאנשים, וזו מידה שגם הוא הזכיר – רחמנים.

יעקב ליצמן: אני בטוח שבעתיד אנחנו נשמע הרבה על היכולת שלו.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת היה גם נציג בעיריית אשדוד מטעם אגודת ישראל כמה וכמה שנים, אני לא זוכר כמה קדנציות.

יעקב ליצמן: הוא הצליח מאוד שם, הוא עזר הרבה הרבה למשפחות חלשות, הוא עזר הרבה לילדים עם צרכים מיוחדים, הוא הזכיר את המקרה, שאני מציע – אם הייתה כנסת רגילה היינו דנים על זה, מה שהיה עם הילד החריג הזה שהרביצו לו; בזה צריך בדיקה חזקה מאוד, לא סתם, אבל אני לא רוצה להיכנס כרגע לנושא הזה של הילד במוסד "שיח סוד" לצרכים מיוחדים.

יעקב ליצמן: בעיריית אשדוד הוא עזר לכולם בשקט וברוגע והוא הצליח מאוד בכל מה שהוא עשה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לברך אותו.

יעקב ליצמן: נציג אגודת ישראל, יהדות התורה, זה לא פשוט להיות נציג כאן, כי אנחנו, בניגוד לאחרים, מתחילים קצת במינוס.

יעקב ליצמן: מה שאני צריך לקבל בהסכם קואליציוני – הציבור הכללי מקבל רגיל.

יעקב ליצמן: אני צריך לקבל כיתות בהסכם קואליציוני, אבל אתם מקבלים את זה אוטומטית – איפה שבונים שכונה בונים אוטומטית בית ספר.

יעקב ליצמן: לצערי זה חלק מהדברים.

יעקב ליצמן: למשל, אני אתן לכם דוגמה: בית ספר חרדי צריך אישור לבנייה שהכול – גם בבריאות, של משרדי, גם כן.

יעקב ליצמן: צריך רישיון.

יעקב ליצמן: בית ספר כללי לא צריך, על פי חוק הוא לא צריך, עד כדי כך שאם עירייה מסוימת מעבירה בית ספר שהיה בחזקת חילוני, כללי, לבית ספר חרדי, הוא צריך פתאום רישיון.

יעקב ליצמן: הרי זה לא נורמלי.

יעקב ליצמן: הדרך הנכונה הייתה צריכה להיות לחייב את כולם ברישיון, כל בית ספר.

יעקב ליצמן: למה רק חרדים?

יעקב ליצמן: אבל אני יודע שלא ישנו את זה, זה אחד מהאבסורדים שיש כל הזמן.

יעקב ליצמן: כשאנחנו צועקים כל הזמן שמקפחים אותנו תבינו שיש דברים בגו, לא סתם מדברים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לסיים בברכות לחבר הכנסת טסלר: תמשיך לנהל את המאבק, אתה נציג חסידות ויז'ניץ, חסידות מעוטרת, מאוד חשובה, מקורב לאדמו"ר שם.

יעקב ליצמן: הוא יודע לעבוד, יודע לדחוף את הדברים, הוא יודע לעזור לאנשים, אני בטוח שבעזרת השם הוא יצליח.

יעקב ליצמן: תודה רבה ויום טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת סגן השר יעקב ליצמן על דברי ברכתו.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/836; דברי הכנסת, חוברת זו, ישיבה 10; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי ששמענו הונחה על שולחנה של הכנסת הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת, התשע"ט–2019, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואני מזמין את חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, שיאן החקיקה עד כה בכנסת העשרים-ואחת, יושב-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת, התשע"ט–2019, להציג למליאה את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב מרגי: אל תוסיף לו, גם ככה הוא נהנה מזה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: זה נהנה וזה כן חסר.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, באמת בצער רב אני עומד כאן היום ומציג לכם את הצעת חוק התפזרות הכנסת לקריאה שנייה ושלישית.

איתן גינזבורג: אתה יכול למשוך אותו.

מכלוף מיקי זוהר: נערכנו למצב הזה מחוסר ברירה, או הגענו למצב הזה מחוסר ברירה, מתוך תקווה שיחול שינוי ועדיין תימצא הדרך להקים את הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: הדברים לא פשוטים כמו שאתם יודעים, ישנן סוגיות – סליחה.

איתן גינזבורג: קצת חיוך.

איתן גינזבורג: מה זו אווירת הנכאים הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול להיות שמח מהסיטואציה.

מכלוף מיקי זוהר: תמר, תודה שנכנסת – – –

תמר זנדברג: רק נכנסתי לרגע – – –

מכלוף מיקי זוהר: חיכיתי שתבואי לעשות לי סרטון – – –

תמר זנדברג: – – –

מכלוף מיקי זוהר: חיכיתי שתבואי לעשות לי סרטון, ואז אחר כך נוציא אותו מהקשרו בפייסבוק.

מכלוף מיקי זוהר: ראיתי שעשית את זה – – –

תמר זנדברג: אותך אי-אפשר להוציא מהקשרך.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, הבנתי שהתקשורת כבר עוסקת בזה, שאת האמירה שנתת הוצאת מהקשרה לחלוטין ועשית ממנה איזה פוסט.

תמר זנדברג: נתתי את כל הסרטון שלך מההתחלה ועד הסוף.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אתם אלופים בלהוציא דברים מהקשרם, זה בסדר גמור.

יוראי להב-הרצנו: מיקי, עכשיו יש סרטון, אתה רוצה להגיד משהו?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להגיד לאזרחי ישראל דבר כזה – – –

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: שנייה, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: אני יכול להשלים?

מכלוף מיקי זוהר: ראית?

מכלוף מיקי זוהר: הם התאהבו בי, המצלמה התאהבה בי.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת, לא מספיק המצלמות של הכנסת, גם בטלפונים סלולריים מצלמים אותי עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: זו התקדמות.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, תראו, אני לא יכול לומר לכם שאני מרוצה מהסיטואציה הזאת, אני נורא נורא מאוכזב, מתוסכל מהסיטואציה הזאת, אבל זאת סיטואציה שנכפתה עלינו.

מכלוף מיקי זוהר: שאלו אותנו שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרו לנו: למה אתם לא נותנים הזדמנות לגנץ להרכיב את הממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: זה מה ששואלים אותנו חברינו בשמאל – למה אתם לא נותנים לגנץ להרכיב ממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: אז אני עונה להם, התשובה לכך ברורה: היו 2.5 מיליון איש שהלכו להצביע בבחירות האחרונות ואומנם הם הצביעו בפועל בפתק אחד, אבל בליבם – בשני פתקים: פתק אחד הם נתנו לרשימה שהם מאמינים בה, אבל הפתק השני, שהם נתנו בליבם, מאחר שהם לא יכלו לתת את הפתק השני, כי זו לא שיטת הבחירה במדינת ישראל – אולי הגיע הזמן לשנות את שיטת הבחירה, אבל זו לא שיטת הבחירה – הם נתנו אותו לבנימין נתניהו.

יואב סגלוביץ': בכפוף לשימוע.

מכלוף מיקי זוהר: ואיך הם נתנו אותו לבנימין נתניהו, חבר הכנסת סגלוביץ', שעכשיו יוצא?

מכלוף מיקי זוהר: למרות שהם ידעו שיש שימוע, חבר הכנסת סגלוביץ', למרות שהם ידעו אילו האשמות אתה וחבריך ניסיתם לטפול על ראש הממשלה.

אלון שוסטר: הוא נכשל וכרגע הנשיא צריך להעביר את הזכות הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: וכמובן שאתם תיכשלו בהאשמות שאתם מנסים לטפול על ראש הממשלה, אבל עדיין אני חוזר ואומר – –

רם בן ברק: אם הוא יהיה זכאי – – – אתה אומר דברים שאתה בעצמך לא מאמין בהם.

מכלוף מיקי זוהר: – – אותם 2.5 מיליון אנשים רצו את בנימין נתניהו ראש ממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא רצו את בני גנץ, הם לא רצו את יאיר לפיד.

פנינה תמנו: כמה?

פנינה תמנו: כמה אנשים?

פנינה תמנו: ניפחת פה את המספרים.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא רצו את גבי אשכנזי, והם אפילו לא רצו את בוגי יעלון, אל תתפלאו גם בעניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן, מרגע שאתם אומרים לי: תנו לגנץ הזדמנות להרכיב, אתם בעצם אומרים לי: בוא תעשה הונאה ציבורית.

אלון שוסטר: חס וחלילה, תן לנשיא להחליט.

מכלוף מיקי זוהר: קח את הציבור ותרמה אותו – –

אלון שוסטר: תן לנשיא להחליט – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – ותגיד לו: תשמע, נכון, הבטחנו לך את נתניהו – 2.5 מיליון איש חיכו שנתניהו יהיה ראש הממשלה ואנחנו נגיד להם: תשמעו, המיעוט, שזה השמאל הישראלי, להערכתי גם סדר גודל של 2 ומשהו מיליון אנשים – ומתוכם כמובן חלק הם שמאל קצת יותר קיצוני, שמאל קצת פחות קיצוני, אבל עדיין זה השמאל הישראלי – אתם אומרים לי שהמיעוט יקבל את ההזדמנות להרכיב ממשלה – –

אלון שוסטר: על פי החוק.

מכלוף מיקי זוהר: – – על חשבון הרוב.

אלון שוסטר: תן לנשיא להחליט.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, זה לא עובד ככה.

קריאות: – – –

יוראי להב-הרצנו: איך ביבי קיבל הזדמנות?

מכלוף מיקי זוהר: המיעוט לא יכול לשלוט ברוב.

יוראי להב-הרצנו: איך שמיר קיבל הזדמנות?

מכלוף מיקי זוהר: ונכון, אתם רגילים כמיעוט לשלוט ברוב – איך?

מכלוף מיקי זוהר: אתם הולכים לבג"ץ.

קריאה: פנינו ליועץ – – –

מכלוף מיקי זוהר: בג"ץ מסייע לכם על בסיס קבוע כמיעוט לשלוט ברוב, ולכן אתם גם לא רוצים את חוק פסקת ההתגברות, כי אתם חוששים שהכוח שלכם בבית המשפט העליון לשלוט בנו, הרוב, ייעלם, ולכן אתם חוששים מהפרט הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל עדיין אנחנו פה – כנבחרי הציבור, כנבחרי הרוב – כדי להבטיח את רצון הרוב.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, תתפלאו, ואני מקווה שלא תתפלאו ממה שאני הולך לומר לכם: ככה עובדת דמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: הרוב שולט, זכויות המיעוט נשמרות, זאת מהות הדמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל המיעוט לעולם לא יכול לשלוט.

אלון שוסטר: אם הוא מצליח, אבל הרוב נכשל.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יכול לקדם רעיונות, הוא יכול לקחת חלק גדול בשיח.

מכלוף מיקי זוהר: הוא צריך להביע את עמדותיו, גם כשהן נחרצות, בהתנגדותו לרוב, אבל הרוב הוא זה ששולט.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אנחנו בטוחים בכך שמי ששלח אותנו לכנסת מצפה מאיתנו שיקרה אחד משני הדברים.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר הראשון הוא שראש הממשלה בנימין נתניהו יצליח להרכיב את הממשלה אחרי שאלו שלא נותנים לו להרכיב את הממשלה יתעשתו ויתפשרו.

מכלוף מיקי זוהר: האופציה השנייה, מבחינת הציבור: בואו נלך לבחירות ונדרוש מהציבור: שנה את דפוס הצבעתך, תפסיק להצביע למפלגות הקטנות, תצביע למפלגות הגדולות שאתה רוצה שיעמדו בהנהגת המדינה.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ננסה לחזור לימים של פרס ורבין – –

איתן גינזבורג: לא לחצו עליו – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – מול בגין, שבהם היו 50 ומשהו מנדטים לזה, או 40 ומשהו מנדטים לזה מול 40 ומשהו מנדטים לזה – –

יוראי להב-הרצנו: אז אתה מעניש את הציבור?

מכלוף מיקי זוהר: – – ובאמצע המפלגות החרדיות, ועם זה הולכים למערכה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נשאף לשם, בצדק, כי מה שאנחנו עוברים פה היום הוא אירוע היסטורי מחולל שינוי.

איתן גינזבורג: היסטורי מביש.

מכלוף מיקי זוהר: כל אירוע היסטורי שקורה במדינת ישראל גם מביא תוצאות היסטוריות.

קריאה: ביזיון.

מכלוף מיקי זוהר: התוצאה ההיסטורית שתהיה בסופו של דבר זה שינוי דפוס ההצבעה אצל החברה הישראלית.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם דבר אחד נוסף.

איתן גינזבורג: אתה שומע מה שאתה אומר?

איתן גינזבורג: שינוי מבנה ההצבעה?

מכלוף מיקי זוהר: כן, יהיה.

איתן גינזבורג: לא נראה לך משהו – – – הולך לבחירות עוד פעם?

מכלוף מיקי זוהר: יהיה שינוי כזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם דבר נוסף.

יוראי להב-הרצנו: אתה מעניש את הציבור שהוא הצביע איך שהוא הצביע?

יוראי להב-הרצנו: אתה מעניש את הציבור?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יודעים דבר אחד, שבסופו של יום ההצבעות בחברה הישראלית נחלקות בדרך כלל לשלושה.

מכלוף מיקי זוהר: האחד הוא איש שמאל – לא אותו איש שמאל שדיברתי עליו בדיון הקודם, הוא איש שמאל.

יוראי להב-הרצנו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: השני הוא איש ימין.

מכלוף מיקי זוהר: השלישי הוא לא איש מרכז, אני אתקן אתכם; הוא איש חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: האנשים במדינת ישראל שמגדירים את עצמם אנשי מרכז – – –

מיקי לוי: כחלון?

מכלוף מיקי זוהר: כחלון הוא אחד האנשים הכי חברתיים שפגשת ואתה לא יכול לחלוק על זה.

מכלוף מיקי זוהר: אולי זה הטריד אותך שהוא לא עבר לצד שלכם ובחר להיות בצד שלנו – –

מיקי לוי: ממש לא.

מיקי לוי: אפילו לא חלמתי עליו בלילה.

מכלוף מיקי זוהר: – – אבל הוא איש חברתי, את זה לא תוכל לקחת ממנו גם אם ממש תתאמץ.

מכלוף מיקי זוהר: ואני חושב שגם הוא לא חלם עליך בלילה, מיקי לוי.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בכל מקרה, אני אומר שהאנשים החברתיים בבסיסם נחלקים לכל הצדדים.

מכלוף מיקי זוהר: חלקם אנשי ימין, חלקם אנשי שמאל – העניינים החברתיים הם בראש סדר העדיפויות שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בסוף, המדינה הזאת, לאורך הרבה מאוד שנים, היא מדינה שיש בה רוב לימין.

מכלוף מיקי זוהר: יש בה רוב בולט לימין, כשני-שלישים.

מכלוף מיקי זוהר: שני-שלישים זה ימין במדינה הזאת, ושליש זה שמאל.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, אם אנחנו נדבר על הבייס שלנו, הבייס הימני, ואותם שני-שלישים מאזרחי ישראל יבואו להצביע בדפוס הצבעה שונה, אתם תראו מצב שונה לגמרי בכנסת הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם תראו איך אנחנו נצליח להרכיב ממשלה בקלי קלות, עם ערכים זהים, עם משילות בלתי רגילה ועם יכולת לקדם את המדינה להצלחות ולשגשוג בלתי נתפס, ללא כל הפרעה, כל הפרעה.

קריאה: כמה מנדטים יש?

קריאה: כמה מנדטים יש?

מכלוף מיקי זוהר: לכן, אני חושב שבחירות, גם אם הן יבואו עלינו – לא לטובה, באמת אי-אפשר להגדיר את זה כך, אבל גם אם הן יבואו עלינו ללא צורך וללא צידוק, וגם אם הן יבואו אלינו בלי שאנחנו רוצים שהן יבואו אלינו, הן יעשו טוב לימין, הן יחזקו את הימין.

מכלוף מיקי זוהר: הן יהפכו אותנו לכוח חזק יותר.

מיקי לוי: מיקי, אתה יכול לומר לנו משהו על הצטרפותה של איילת שקד לליכוד?

מיקי לוי: זה מה שהודיעו עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: אני יכול לומר לך כך.

מכלוף מיקי זוהר: הערת את העניין הזה, דיברת על איילת שקד.

מכלוף מיקי זוהר: אני יכול להגיד כך: אני שמעתי שאיילת שקד אמרה בכל הזדמנות שהיא רוצה לבוא לליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: היא אומרת את זה.

מכלוף מיקי זוהר: היא גם אמרה שהיא לא רוצה ללכת עם ליברמן.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אם ננסה להיכנס למוחה של איילת שקד, זאת ההחלטה הכי נכונה מבחינתה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי ברור שבסוף כולם רוצים לבוא לליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: ברור שאם היא רוצה לשמור, או להתקדם פוליטית, היא תרצה לבוא לליכוד.

מיקי לוי: – – –

מכלוף מיקי זוהר: האם היא תהיה בליכוד?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא הכתובת לשאול את השאלה הזאת, כי גם לי אין את התשובה, אבל ימים יגידו, ימים יגידו.

מכלוף מיקי זוהר: מכל מקום, לגבי הצעת החוק שאנחנו דנים בה היום, יש בה כמה דברים שצריך להבהיר בגלל הצד המשפטי, ולכן אני אקרא נאום שהוכן לי מראש על ידי המחלקה המשפטית, שמבהיר כמה דברים שאני צריך לומר פה מעל הדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: אחר כך גם נדבר על העיקרון של החוק בהתאם למה שסוכם.

מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, אני אתחיל להקריא הצעה זו.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם הוועדה המיוחדת שהכינה את הצעת החוק, אני מתכבד להביא בפניכם, בצער רב, את הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת, התשע"ט–2019.

מכלוף מיקי זוהר: הצעת החוק קובעת כי הכנסת העשרים-ואחת תתפזר לפני סיום כהונתה, הרבה לפני סיום כהונתה, וכי הבחירות לכנסת יתקיימו ביום 17 בספטמבר 2019.

מכלוף מיקי זוהר: לצד זאת, באופן חריג ונוכח הנסיבות המיוחדות של יציאה לבחירות חודש וחצי אחרי שהתקיימו הבחירות האחרונות, חוק פיזור הכנסת כולל גם תיקון עקיף לחוק מימון מפלגות.

מכלוף מיקי זוהר: תיקון זה נועד לתת מענה למצב נורא חריג שנוצר, שבו בעצם הסיעות שעדיין מתמודדות עם גירעונות שנוצרו להן במערכות הבחירות האחרונות – או האחרונה, יותר נכון, ליתר דיוק – צריכות לצאת מייד לבחירות נוספות.

מכלוף מיקי זוהר: לצורך כיסוי גירעונות אלו, שבעצם מגיעים מהסיעות שעשו שימוש בסעיף 7ג לחוק מימון מפלגות, שאפשר להן לקחת הלוואות כנגד המימון השוטף העתידי של הסיעה – ההחזר של ההלוואה צריך להיעשות כל חודש מהמימון השוטף ואת היתרה מנכים מהמקדמה שמשולמת לפני הבחירות לסיעות על חשבון זכאותן למימון מפלגות.

מכלוף מיקי זוהר: אבל במצב המיוחד שנוצר, מכיוון שהסיעות רק התחילו להחזיר את ההלוואות שלקחו, כמעט כל ההלוואות טרם הוחזרו.

מכלוף מיקי זוהר: התוצאה היא שיציאה לבחירות במועד הנוכחי תביא לכך שהחזר ההלוואות "יאכל" את כל המקדמה, ולמעשה לסיעות לא יהיו כספים לנהל את מערכת הבחירות החדשה שתבוא.

מכלוף מיקי זוהר: כדי להתמודד עם מצב חריג זה, אנו מבקשים לערוך כמה שינויים, בהוראת שעה, בחוק המימון.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית, אנחנו מבקשים לקבוע בהוראת שעה כי החזר ההלוואות שלקחו הסיעות בכנסת הזאת יידחה, ולא ינכו לסיעות מהמימון השוטף בחודשים הקרובים או מהמקדמה לאחר הבחירות הבאות.

מכלוף מיקי זוהר: החזר ההלוואה ייעשה רק מהמימון השוטף בכנסת הבאה, ואחר כך – מהמקדמה שתשולם לקראת הבחירות לכנסת העשרים-ושלוש – לא הקרובות, כמובן.

מכלוף מיקי זוהר: שנית, למרות שלפי החוק בנוסחו הרגיל לא ניתן לבקש הלוואה אלא באישור מיוחד של יושב-ראש הכנסת, אחרי המלצתה של ועדת הבחירות – – –

מאיר כהן: הוועדה הציבורית.

מכלוף מיקי זוהר: כן, הוועדה הציבורית.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, אתה צודק: אחרי ההמלצה של הוועדה הציבורית, במצב המיוחד שנוצר, כדי לא לפגוע בסיעות אשר מטעמים כאלה ואחרים לא הספיקו לבקש הלוואה או לא הספיקו לממש את מלוא הזכאות להלוואה לפי החוק, אנו, בהוראת שעה זאת, מאפשרים לסיעות להגיש בעשרת הימים הקרובים בקשה – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אגב, תקשיבו לסעיף הזה, הוא מאוד חשוב.

מאיר כהן: זה מימון המפלגות, שחשוב לכל אחד מכם, במיוחד למפלגות הקטנות.

מכלוף מיקי זוהר: נכון, נכון, נכון.

מאיר כהן: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אנו, בהוראת שעה זו, מאפשרים לסיעות להגיש בעשרת הימים הקרובים בקשה להלוואה ולקבל עד 80% מההלוואה שהן זכאיות לה לפי החוק הקיים.

מכלוף מיקי זוהר: שלישית, מכיוון שכאמור הסיעות יידרשו להחזיר בכנסת הבאה את ההלוואה שלקחו בכנסת הזאת, וכדי לא לחסום דה פקטו את האפשרות לקחת הלוואות בכנסת הבאה, מוצע לקבוע בהוראת שעה כי בכנסת הבאה שיעור ההלוואה שיכולה לקחת סיעה יגדל ב-50%, ובנוסף ההחזר של ההלוואה ייפרס על פני ארבע שנים וחצי ולא על פני שלוש שנים.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להדגיש שבכל מקרה אם הכנסת הבאה תתפזר לפני תום ארבע וחצי שנים, יתרת ההלוואה שתישאר לסיעה בכנסת הבאה תנוכה מהמקדמה שלה בבחירות הבאות לכנסת העשרים-ושלוש.

מכלוף מיקי זוהר: רביעית, בגלל שברור שהתיקונים המוצעים מיטיבים עם הסיעות שמיוצגות בכנסת, וכדי לאזן זאת ולהיטיב עם המפלגות שאינן מיוצגות בכנסת, מוצע בהוראת שעה לאפשר למפלגות שאינן מיוצגות בכנסת ורוצות להתמודד בבחירות הקרובות לקבל כנגד ערבויות בנקאיות סכום גדול יותר של מקדמה, 10 יחידות מימון במקום 70% מ-10 יחידות מימון לפי החוק הקיים.

מכלוף מיקי זוהר: בסוגיה הזו ניסינו לרפא, ולו במעט, את חוסר השוויון שיכול להיווצר כתוצאה מהשינוי הזה בחוק כלפי מפלגות שאין להן ייצוג בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: נכון שזה לא מרפא את כל הסוגיה, אבל צו השעה וצוק העיתים הביאו אותנו להביא משהו שאולי לא נותן את הפתרון המלא אבל לפחות הוא נותן פתרון חלקי.

מכלוף מיקי זוהר: ברור שהצעת חוק מסוג זה מעוררת שאלות של פגיעה בשוויון בין המפלגות המיוצגות בכנסת ובין המפלגות שאינן מיוצגות בכנסת, וכידוע, עקרון השוויון בין רשימות מעוגן בסעיף 4 לחוק-יסוד: הכנסת, אבל אנו סבורים שהפגיעה היא מידתית ונובעת מנסיבות מיוחדות שנוצרו בשל קיומן של שתי מערכות בחירות רצופות וכדי להותיר למפלגות המיוצגות כספים שיוכלו להשתמש בהם לניהול מערכת הבחירות.

מכלוף מיקי זוהר: בגלל שמדובר בחוק התפזרות, ממילא צריך בקריאה שנייה ושלישית רוב של 61.

מכלוף מיקי זוהר: בהתחלה דיברו על זה שבקריאה השנייה צריך רוב של 60 ובקריאה השלישית צריך רוב של 61 – אז לא, אני מתקן ואומר, צריך רוב של 61 גם בקריאה השנייה וגם בקריאה השלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בנוסף, בשל הפגיעה בשוויון המעוגן בסעיף 4 לחוק-יסוד: הכנסת, על הצעת החוק להתקבל ברוב של 61 – סליחה, אני מתקן את עצמי, לא הבנתי את זה נכון.

מכלוף מיקי זוהר: העיקרון הוא שהיה צריך רוב של 61 רק בקריאה השלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בגלל שיש כאן

מכלוף מיקי זוהר: חשש לפגיעה בענייני השוויון שמעוגן בחוק-היסוד – בסעיף 4, אז אנחנו אומרים: הכנסת נדרשת שהצעת החוק תתקבל ברוב של 61 גם בקריאה שנייה, כדי לרפא באיזושהי צורה גם את הסוגיה המשפטית.

מכלוף מיקי זוהר: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שהכינה הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסיים ואומר, חברים יקרים, שהעניין הזה הוא לא עניין חיובי.

מכלוף מיקי זוהר: זו אחת מהחקיקות שאני ארצה לשכוח – אם אני אחוקק בסוף את החוק הזה אז מן הסתם הוא יירשם בדפי ההיסטוריה לא בהקשר חיובי.

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד מקווה שברגעים האחרונים שנותרו יחול שינוי, בסופו של דבר אנשים יתעשתו ונוכל להקים את הממשלה הזאת כפי שהציבור מצפה מאיתנו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני חוזר ואומר שוב, אם נידרש לבחירות אנחנו לא חוששים מבחירות.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור הביע בנו אמון בעבר, ובעזרת השם הוא גם יביע בנו אמון בעתיד, ובתקווה שאפילו יביע אמון חזק יותר ומשמעותי יותר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בדיון.

מאיר כהן: לכל סיעה יש זמן דיבור.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אבי ניסנקורן, ראשון הדוברים.

מאיר כהן: יש די והותר זמן, זה 13 דקות או 20 דקות לחברי הכנסת, על פי החלוקה הסיעתית.

מאיר כהן: אני רק מבקש להקפיד על לוח הזמנים, תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני, 13 דקות לרשותך.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה רבה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אדוני היושב-ראש, חבריי לסיעה ולהנהלת הסיעה, אני בן 52, וחשבתי באמת שיש לי הרבה ניסיון חיים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל פה למדתי דבר, אני חושב, מאוד מאוד בסיסי וחשוב: הכול אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו מתחילים עם הקדמת הבחירות, שנעשתה באופן אישי אבל לא פרסונלי, בשביל להימלט מהכרעת היועץ המשפטי, ואחר כך באופן אישי ולא פרסונלי ביקשו שתיקי החקירה לא יוגשו, ובאופן אישי ולא פרסונלי – לדחות את השימוע, ובאופן אישי ולא פרסונלי ביקשו מוועדת ההיתרים שתאפשר מימון חיצוני של ההגנה, ובאופן אישי ולא פרסונלי גם לא לקחו את תיקי החקירה כל עוד יכלו לא לקחת את זה, תוך ביזוי היועץ המשפטי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל זה אישי, זה לא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אנחנו היום נמצאים פה בהצעת חוק לפזר את הכנסת, אבל אני אומר לכל 120 חברי הכנסת שביבי רוצה לשלוח עכשיו הביתה: חברים, תבינו, זה אישי אבל זה לא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וחברי הכנסת מהליכוד שנאמו פה נאומי בכורה, והתרגשו, ודיברו על החזון שלהם – לא נורא.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה אישי, זה לא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: מיקי זוהר הגיש הצעת חוק לחסינות, אבל הצעת החוק הזאת, כולם צריכים להבין, היא אישית ולא פרסונלית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: היא לא מתייחסת לאדם מסוים ולא מתייחסת לסיטואציה, וכולנו יודעים שהיא לא מתייחסת במיוחד לראש הממשלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: והיינו בדיון איך מבזבזים כספי ציבור ועוקפים חוק-יסוד בממשלת מעבר, ועושים את זה בצורה מהירה ורומסים את הפרוצדורה של הכנסת ומבזבזים מאות מיליוני שקלים, אבל – אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואנחנו היינו בדיון על פסקת ההתגברות ופסקת ההתגברות המינהלית, אבל כל זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וביום הרצל האולם היה כמעט ריק, בטח ראש הממשלה לא בא לכבד את חוזה המדינה, אבל לא באופן פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה היה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וביום שהיה על המאבק בנאצים ובאו ודיברו פה על היום ההיסטורי והחשיבות ההיסטורית של הנושא הזה, של אי-חזרה של כזאת אנטישמיות ושנאה והרג והשמדת העם, וראש הממשלה לא בא לפה, כי זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ולא לכבד את הכנסת ואת המליאה בימים האלה זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: בחודש הבא מורידים ל-300,000 קשישים את הגמלה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: 300,000 קשישים, מורידים להם את הגמלה – כמעט 1.5%, כי לראש הממשלה לא היה זמן להתעסק עם זה.

מיקי לוי: לא אכפת לו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי הוא התעסק עם החסינות, עם נושא אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל 300,000 איש שמורידים להם את הגמלה, אנחנו אומרים לכל אחד מהם, או יותר נכון ראש הממשלה אומר לכל אחד מהם: אז ירדו כמה עשרות שקלים; אז הגמלה, שלא התקדמה שנים, ושנים היא צמודה למדד, שלא עלה, ואתם תקועים שנים מול כולם, ועכשיו אתם עוד נפגעים ולא היה זמן לטפל בזה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ראש הממשלה אומר ל-300,000 האלה: לא נורא, ירד, זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש לנו מפעל חרסה, שנסגר, וועדת הכספים עשתה על זה דיון אחד, ועשרות אנשים הולכים הביתה ונגדע מטה לחמם, ובאמת הם צריכים ללכת למשפחות שלהם ולחפש פרנסה, וכל אחד שנגדע מטה לחמו זה שבר בחיים וזה זעזוע למשפחה וזו פגיעה בכבוד האנושי של האדם, והוא הולך הביתה והוא לא יודע מה יקרה מחר ואיך הוא יפרנס את המשפחה ומה יקרה עם הילדים שלו, ואם הילד צריך ללכת לאוניברסיטה ואם הוא צריך עזרה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ואין שום דיבור במשא-ומתן הקואליציוני על נושא הבריאות הקורסת ובתי החולים שקורסים והקשישה במסדרון והפריפריה – שיש בה בריאות ציבורית הרבה פחות טובה – והפערים האדירים בין הבריאות הציבורית בפריפריה למרכז, והמצב שאנשים מחכים בתורים, והבריאות הפרטית שחודרת לכל מקום והאי-שוויון בתחום הבריאות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה נושא שלא מדברים עליו, כי מדברים על החסינות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי החסינות זה אישי ולא פרסונלי, ואדם שמקבל טיפול בריאותי פחות טוב – בגלל שראש הממשלה, אין לו זמן לטפל בזה, כי הוא עסוק בענייניו האישיים והלא-פרסונליים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: צריך להגיד לאותם אנשים שאין להם זמן לרפואה, לטיפול בריאותי כמו שצריך: חבר'ה, זה אישי לא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: וכשיש פגיעה במעמד השופטים, ואומרים: חס וחלילה שיהיה מועמד למבקר המדינה שהוא שופט, זה פסול, זה פסול; זה תנאי סף שמבקר המדינה לא יהיה שופט, הפכנו את היוצרות, יש תנאי סף כזה בליכוד – אז אומרים לשופטים: תקשיבו, אנחנו פוסלים אתכם מראש מלהיות מבקרי מדינה, לא משנה האיכות שלכם, כי שופט זה דבר פסול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל זה אישי ולא פרסונלי, כי ראש הממשלה החליט שהוא מתלבש על הגילדה של השופטים מבחינתו, כי שופטים הפכו להיות דבר שצריך למדר וצריך להכפיש, וצריך להגיד שהם פתאום כבר לא האנשים שאנחנו נושאים אליהם עינינו שייתנו משפט צדק אלא הם גורמים פסולים, כמו התקשורת, כמו הפרקליטות, כמו היועץ המשפטי לממשלה, כמו המשטרה, כמו איגודי עובדים, כמו השמאל, כמו ערבים.

אברהם (אבי) ניסנקורן: למה?

אברהם (אבי) ניסנקורן: כי זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ויש פה את הצעת החוק שכולה כולה זלזול במוסד הנשיאות, כולה זלזול במוסד הנשיאות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש פה את הצעת החוק שבעצם באה ואומרת שאנחנו לוקחים את מוסד הנשיאות ואומרים: הוא פסול.

אברהם (אבי) ניסנקורן: שיקול הדעת של הנשיא, אנחנו דוחים אותו.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לא נותנים לו את האפשרות לקבל החלטה עצמאית.

אברהם (אבי) ניסנקורן: חס וחלילה, שיקול הדעת שלו מוטעה; חס וחלילה הוא יקבל החלטה שהוא נותן, שומו שמיים, לסיעה אחרת עם 35 מנדטים – אחד יותר מהליכוד, שמנדט אחד שם שייך לבית היהודי; חס וחלילה, הוא יעשה את זה, יפעיל שיקול דעת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: זה אסור.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אפשר להגיד לנשיא: זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ופועלי בניין מתים, מתים כל יום, כל יום, כל יום, וממשלת ישראל, בחדלות אדירה של עשייה, בחדלות אדירה ובעיוורון ובאטימות ובחוסר אכפתיות – ולצערי גם שר הרווחה לא בא השבוע לישיבת שדולה בנושא; אבל אפשר להגיד לאותם פועלי בניין שנופלים ומתים, ולמשפחות שלהם, שכואבות את הכאב: זה אישי, אבל זה לא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: והטילים נופלים בדרום ויש חוסר שקט – אבל חבר'ה, יש דברים יותר חשובים: נושא החסינות.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אפשר להגיד להם גם כן: זה אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אני אגיד לכם: זה מראה פני הכנסת היום וזה מראה פני הכנסת פה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: ועובדה היא שהמליאה הזאת היא ברוב הזמן ריקה, כי לחברי הכנסת מטעם הליכוד וסיעות הקואליציה העתידיות כנראה יש דברים יותר חשובים מלשבת במליאה ולכבד את חברי הכנסת.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אפשר להגיד לציבור: יש עיסוקים אחרים, כי הכול אישי ולא פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אבל אני אגיד לכם מה כן אישי וכן פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: כן אישי זה האזרחים, וכן אישי זה המדינה, כי כולנו צריכים לשים את המדינה לפני הכול ואת האזרחים לפני הכול, וזה אישי וזה כן פרסונלי.

אברהם (אבי) ניסנקורן: לצערי היוצרות התבלבלו, ולצערי יש לנו פה באמת התנהלות הזויה של כנסת ישראל.

אברהם (אבי) ניסנקורן: אז אני אסיים בזה שההכתמה שראש הממשלה עושה לכנסת ישראל – אני מאוד מקווה, מאוד מקווה, שהשכל הישר של 120 חברי הכנסת, במידה שיבואו היום ויצביעו בקריאה שנייה ושלישית, יגבר, והם יחשבו על האזרחים, הם יחשבו על כנסת ישראל, הם יחשבו על מראה פני הכנסת, והם יחשבו על הבריאות הציבורית והחינוך הציבורי והשוויון ומי ששלח אותם ומי שבחר בהם – ולא בחר בהם לחודש וחצי – ויעשו את האמת שיש להם בלב, כי האמת שיש להם בלב היא ברורה.

אברהם (אבי) ניסנקורן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: יש לך עוד שלוש דקות לדבר, אבל אתה רוצה להקדים את חבר הכנסת אחמד טיבי.

מאיר כהן: הוא הקדים בשלוש דקות.

מאיר כהן: זה אישי, לא פרסונלי.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו, ואחריו – חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

אחמד טיבי: – – –

מאיר כהן: תעלה, אדוני.

מאיר כהן: אתה יודע שגם אם תרצה עוד דקה, תקבל.

אחמד טיבי: אצלך תמיד.

מאיר כהן: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, לפני כשבועיים הכנסת הצביעה על הרחבת הממשלה ומספר לא מוגבל של שרים.

אחמד טיבי: אמרנו אז שכל לשכה, או כל הלשכות עולות 250 מיליון שקל לפחות, מלבד התוספות והפמליות.

אחמד טיבי: הקדמת מערכת הבחירות, למרות שאנחנו תמיד רוצים לקצר את חיי הממשלות האלה, תעלה 5 מיליארד שקל.

אחמד טיבי: ואז אני תוהה למה מערכת הבריאות קורסת ונדרשים מאות מיליוני שקלים ואין כסף, אבל כסף לעוד סהר כאן, חצי שולחן, תמיד יש; לכיסאות עור צבי – תמיד יש; למערכת שעולה 5 מיליארד שקל – תמיד יש.

אחמד טיבי: למה אין כסף לטיפול בפשיעה ובאלימות בחברה הערבית – בעיות תקציב, אומרים לך – או לתכנון ובנייה ביישובים שלנו, או להעביר את הצעת החוק שלי על הנחה או אי-תשלום בכביש חוצה ישראל כאשר יש פקק, למשל?

אחמד טיבי: אומרים במשרד האוצר: זה יעלה לנו 20 מיליון, 30 מיליון שקל.

אחמד טיבי: So what, זה שירות לציבור.

אחמד טיבי: וזה כמה ימים, בשל העובדה שזה גם אישי וגם פרסונלי, אדוני היושב-ראש, יש חוק החסינות, יש חוק פיזור הכנסת ויש פיסקת ההתגברות.

מיכאל ביטון: איך אומרים אישי בערבית?

אחמד טיבי: שח'צי.

אחמד טיבי: שח'צי.

מיכאל ביטון: זה אישי, פרסונלי ושח'צי.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: עכשיו מתברר שכל זה, ביטון, שח'צי – –

מיכאל ביטון: הכול שח'צי.

אחמד טיבי: – – פרסונלי, אישי, כדי למלט אדם אחד מהדין, מהאפשרות שהוא – –

מיכאל ביטון: הוועדה הפרסונלית.

אחמד טיבי: – – יואשם, יוענש וייכלא בבית סוהר.

מיכאל ביטון: הוועדה הפרסונלית, המסדרת.

אחמד טיבי: ושני אנשים בקדמת הבמה מובילים את התהליך הזה.

אחמד טיבי: יש שני מנהיגים חשובים כיום במדינת ישראל: ביבי ומיקי, מיקי וביבי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא אני.

אחמד טיבי: לא מיקי את.

קריאה: ממ"ז.

אחמד טיבי: מיקי ממ"ז.

אחמד טיבי: הכוונה ממ"ז.

אחמד טיבי: תודה, כחול לבן, למדתם מהר.

אחמד טיבי: אתה רואה מי נמצא בקדמת הבמה, מי מוביל את העניינים – מיקי, ממ"ז.

אחמד טיבי: אתם רואים את הוועדה המסדרת, את הישיבות, שבתחילת כל ישיבה יש הרצאה פוליטית לוחמנית, קנטרנית.

אחמד טיבי: הם לא רוצים בחירות, אבל הם הגישו חוק התפזרות.

אחמד טיבי: הוא מגיש חוק התפזרות ואומר לכם: אני לא רוצה, ואף אחד ממי שיושבים כאן, לרבות הח"כים החדשים, לא רוצים בחירות.

אחמד טיבי: הם משקשקים מפחד מבחירות, הם מתעבים את הרעיון.

אחמד טיבי: וביבי משתמש בזה כספין, כתרגיל, והוא רוצה שכל הבניין הזה ירקוד לפי חלילו של ביבי את מיקי.

אחמד טיבי: והחליל הזה צורם, הצליל צורם.

אחמד טיבי: ואני שייך לסיעה חד"ש-תע"ל, ואנחנו לא רוצים שנתניהו יקים ממשלה, אנחנו מאוד מאוד מאוד רוצים לסיים את חיי הממשלה המתהווה, שאינשאללה לא תתהווה ולא תורכב, כי היא יותר גרועה מהממשלה הקודמת.

אחמד טיבי: חשבנו שהממשלה הקודמת היא ממשלה קיצונית, גרועה; מתברר, עם התוספת של סמוטריץ', אורית סטרוק יושבת-ראש ועדת חוקה – – –

מיקי לוי: בן גביר.

אחמד טיבי: עלק אומת הסטרטאפ.

אחמד טיבי: אומת הסטרטאפ שמה את אורית סטרוק כיושבת-ראש ועדת חוקה.

אחמד טיבי: נפלתם על הראש?

אחמד טיבי: שטייניץ, פילוסוף – – –

יואב קיש: אתה רוצה את זחאלקה?

יואב קיש: את מי אתה רוצה?

אחמד טיבי: זחאלקה עולה על אורית סטרוק פי עשרה.

אחמד טיבי: אין מה להשוות.

אחמד טיבי: אין מה להשוות.

אחמד טיבי: אגב, אתה לא מעודכן, הוא לא בכנסת יותר.

יואב קיש: לא, שאלתי את מי אתה רוצה.

יואב קיש: את באסל גטאס היית רוצה.

יואב קיש: גם הוא לא בכנסת.

אחמד טיבי: תוכל להיות ענייני?

אחמד טיבי: השאלות לא קלות והסיטואציה לא קלה, כי גם אתה רוצה להיות יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, אתה לא רוצה בחירות.

יואב קיש: אתה לא יודע מה אני רוצה.

יואב קיש: כשאני אעלה אני אגיד מה אני רוצה.

אוסאמה סעדי: הוא רוצה להיות שר בכלל.

יואב קיש: כשאני אעלה, אני אגיד מה אני רוצה.

אוסאמה סעדי: הוא רוצה להיות שר בכלל.

אחמד טיבי: לא, הוא רוצה – אתה לא רוצה ועדת חוץ וביטחון?

אחמד טיבי: התקשורת כולה אומרת שאתה תהיה יושב-ראש חוץ וביטחון.

אוסאמה סעדי: הוא רוצה להיות שר, אחמד.

יואב קיש: כשאני אעלה, אני אגיד מה אני רוצה להיות.

אחמד טיבי: אוקיי, אני מכבד את רצונך שאתה תקבע מה אתה רוצה.

יובל שטייניץ: – – – בוא לא נעליב – – – אני בטוח שכשיהיה יו"ר ועדת חוץ וביטחון, הוא יהיה יו"ר ועדה מצוין.

אחמד טיבי: אוקיי, קיבלתי תשובה.

אחמד טיבי: עכשיו, לכבודו של הבניין הזה – אנחנו חושבים שאנחנו מחליטים, שפה נופלות ההחלטות, אבל הציר שלדון אדלסון vs מרטין שלאף, זה הציר שעכשיו מטפל בכל העניינים.

אחמד טיבי: זה אוסטריה-ניו יורק.

אחמד טיבי: לא פה.

אחמד טיבי: כאשר הציר הזה לא מצליח והמשבר מסלים, מזעיקים את חייק, הגביר השלישי.

מאיר כהן: מלונדון.

אחמד טיבי: מלונדון.

אחמד טיבי: וינה-ניו יורק-לונדון, אבל לא פה.

מיכאל ביטון: זה ועידת ואנזה – – –

אחמד טיבי: כאילו, הבניין הזה אמור לבחון את התבשיל ורק להצביע בסופו של דבר, אז זה ממש לא מקובל.

אחמד טיבי: זה לא דמוקרטי.

אחמד טיבי: דיברנו על חסינות, ואז אני אומר: למה חסינות רק לאדם אחד?

אחמד טיבי: מה המיוחד בבנימין נתניהו שכולם אמורים להתגייס כדי שתהיה לו חסינות מהעמדה לדין מול כתב חשדות חמור של שוחד, הפרת אמונים ופסקת התגברות?

אחמד טיבי: ריסוק בג"ץ?

אחמד טיבי: בג"ץ – שאני מאוד מאוד לא מרוצה מתפקידו, הוא לא נתן סעד לערבים בעניינים קרדינליים, בניגוד למה שאתם אומרים, יואב.

אחמד טיבי: ולמה רק נתניהו?

אחמד טיבי: למה לא כל הנאשמים במדינת ישראל יקבלו חסינות?

אחמד טיבי: אם ג'ונגל, עד הסוף.

קריאה: זה לא ג'ונגל, זה לג'נגל, טיבי.

אחמד טיבי: ג'נגל?

אחמד טיבי: הוא יג'נגל איך שהוא רוצה והבניין הזה יג'נגל לו במחיאות כפיים?

אחמד טיבי: בהסכמה?

אחמד טיבי: באמירת הן?

אחמד טיבי: בהצבעה, לגבי חלק מכם, על סיום קריירה פוליטית?

אחמד טיבי: הרי יש אחדים מחברי הכנסת שרק הגיעו לפה.

אחמד טיבי: מדי פעם הם מגיעים לשבת כאן.

אחמד טיבי: הם חיממו את הכיסא פעם, פעמיים או שלוש.

אחמד טיבי: הם בטח יוציאו הודעה על הישגים מרקיעי שחקים בתקופה של חמשת השבועות האלה.

אחמד טיבי: דיברנו על התקציב, ואני רוצה להזכיר לכם את הנושאים העיקריים שבהם אנחנו דנים תמיד פה: תעסוקה, רמת שכר, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני רוצה לזרוק לכם מספרים, יובל, אדוני השר שטייניץ.

אחמד טיבי: למשל, רמת השכר בין גברים לנשים, תמי.

מאיר כהן: השר שטייניץ, הוא ביקש את הקשבתך במיוחד.

יובל שטייניץ: – – –

מאיר כהן: לא, לא, אז הוא הדובר.

יובל שטייניץ: צודק, צודק.

אחמד טיבי: ממוצע השכר של גברים בישראל, השר שטייניץ, הוא 11,928 שקלים לגברים, כללי.

אחמד טיבי: נשים זה 8,188 שקלים.

אחמד טיבי: אם עושים ממוצע שכר לגבי יהודים, גברים יהודים – תראה איך זה עולה – 12,938 שקל.

אחמד טיבי: כאילו 13,000 שקל ליהודים.

אחמד טיבי: ערבים – 8,580 שקל בממוצע, השכר.

אחמד טיבי: זה לגבי יהודים.

אחמד טיבי: גברים ערבים – 7,723 שקלים.

אחמד טיבי: נשים ערביות – 5,370 שקלים.

אחמד טיבי: תראה מה הפער.

אחמד טיבי: אפילו לפעמים באותה פונקציה, באותה משרה, יש פערים.

אחמד טיבי: יוצאי אתיופיה אני רוצה לתת לך – 8,247 ממוצע השכר של גברים; ונשים – 5,568 ש"ח לנשים יוצאות אתיופיה – 200 ומשהו שקלים יותר מנשים ערביות, ותיקות יותר בארץ, שנולדו כאן.

אחמד טיבי: ממוצע השכר של זוג יהודים, גבר ואישה שעובדים – 27,000 שקל.

אחמד טיבי: זוג ערבי, גבר ואישה שעובדים – 13,000 שקל, 50% פחות.

אחמד טיבי: מה זה אומר?

אחמד טיבי: החברה הערבית והערבים רוצים לעבוד.

אחמד טיבי: הם רוצים מקומות תעסוקה – אזורי תעשייה, מקומות תעסוקה בתוך היישובים.

אחמד טיבי: הם רוצים ביטחון אישי, שאין; כל יומיים אתה שומע על מקרה רצח.

אחמד טיבי: נשק משתולל, היום אנחנו נפגין מול מרכז המשטרה ביפו, בהחלטת ועדת המעקב, נגד גל הפשיעה והרציחות ונגד הנשק המשתולל.

אחמד טיבי: כמה פעמים דיברנו על מסלול ההברחות הזה של נשק מבסיסי הצבא לתוך היישובים הערביים?

אחמד טיבי: איך זה שלא מצליחים לגדוע את המסלול הזה?

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: גם הציבור הערבי אומר: למה הנשק הזה עדיין מצליח להגיע?

אחמד טיבי: ולרוב הוא בידי כנופיות.

אחמד טיבי: מאפיות.

אחמד טיבי: ומי אמור לטפל בכנופיות, במאפיות?

אחמד טיבי: לא האזרח הפשוט.

אחמד טיבי: תפסיקו להגיד שהאזרח הפשוט צריך לטפל במאפיה.

אחמד טיבי: המשטרה.

אחמד טיבי: ומשטרת ישראל היא משטרה חזקה כשהיא רוצה – בנהריה ובנתניה היא הצליחה.

אחמד טיבי: נמשיך להגיד את הדברים האלה בכל מקום, בכל זמן, עד שזה יופנם.

אחמד טיבי: וזה לא מופנם.

אחמד טיבי: והכנופיות האלה צובעות את הרחובות שלנו באדום, בדם.

אחמד טיבי: דם של הבנים שלנו, הבנות שלנו.

אחמד טיבי: לנו זה כואב.

אחמד טיבי: אני רוצה להעביר את תחושת הכאב גם אליכם.

אחמד טיבי: הנושא הזה מטריד כל אחד מאיתנו.

אחמד טיבי: נפגשנו עם המפכ"ל, נפגשנו בוועדות כאן עם כל קציני המשטרה שבאים לכנסת; עם ראש הממשלה, שהבטיח ולא קיים.

אחמד טיבי: ולכן הפעילות הזאת תהיה גם ברחוב וגם כאן.

אחמד טיבי: זה פשוט הצלת חיי אדם.

אחמד טיבי: הזכות לחיות בביטחון אישי ברמה החברתית הכי פשוטה היא דבר אלמנטרי, יסודי.

אחמד טיבי: זכות יסוד.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שאנחנו רוצים לקצר את חיי הממשלה המתהווה בימים אלה.

אחמד טיבי: נמנענו בהצבעה הטרומית – בלאו הכי היה להם רוב.

אחמד טיבי: אני לא בטוח שהחוק יגיע לשנייה ושלישית, אבל אם יגיע, אני לא בטוח שכל הקואליציה כולה תצביע בעד; פתאום ישראל ביתנו אולי לא תצביע, איחוד מפלגות הימין לא יצביעו כי הם לא רוצים את הכפייה הזאת.

אחמד טיבי: אנחנו נתייעץ שוב בינינו, בתוך חד"ש-תע"ל ויחד עם כולם, כדי להגיע להחלטה הטובה ביותר, הדמוקרטית ביותר, הטובה לציבור שלנו ושלא משחקת לידי נתניהו.

אחמד טיבי: אנחנו לא אמורים לרקוד לפי הספינים של נתניהו, למרות שהוא לא רוצה בחירות, האמת, אבל הוא רוצה למנוע את ההגעה לנשיא.

אחמד טיבי: בשעה 24:00, אדוני היושב-ראש, מתחיל מסלול חוקתי אחר, והוא מסלול הנשיא.

אחמד טיבי: אם נתניהו בשעה 24:00 לא מתקשר אליו כדי לומר לו: הצלחתי להקים ממשלה, זה כאילו מבחינה חוקית הוא נכשל.

אחמד טיבי: ואז מתחיל שעון החול של שלושה ימים.

אחמד טיבי: מישהו כאן רוצה למנוע את יישום המסלול החוקתי של שלושה ימים של הנשיא באמצעות חוק הפיזור.

אחמד טיבי: וגם אחרי השעה 24:00, אם יצביעו על פיזור הכנסת, יש התנגשות בין שני מסלולים, מצב חוקתי מעניין וחסר תקדים.

מיקי לוי: אין פתרון כרגע.

אחמד טיבי: יכול להיות שמישהו ילך לבג"ץ, מהאופוזיציה, על הניסיון של ראש הממשלה והליכוד לגנוב את שלושת הימים האלה מהנשיא.

יואב קיש: מה לגנוב?

יואב קיש: מה לא חוקי בכנסת שמצביעה על פיזור?

מאיר כהן: אדוני.

אחמד טיבי: ב-24:00 זה עובר לנשיא.

אחמד טיבי: נגיד שאנחנו מצביעים ב-02:00, אתה מונע מהנשיא למלא את החוק.

יואב קיש: אבל זה חוקי לגמרי.

יואב קיש: מה לא חוקי?

יואב קיש: אל תגיד לא חוקי.

אחמד טיבי: יואב – – –

יואב קיש: אל תגיד לא חוקי.

יואב קיש: תגיד מהלך פוליטי, עם משמעויות, הכול בסדר.

מיקי לוי: – – –

אחמד טיבי: זה מתנגש.

יואב קיש: זה לא מתנגש.

מיקי לוי: ב-24:00 – – –

אחמד טיבי: שני מסלולים חוקתיים.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: הנשיא בעצמו אמר: הכנסת סוברנית.

אחמד טיבי: עד חצות.

אחמד טיבי: הנשיא אמר עד חצות.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני אגיד לך יותר מזה:

יואב קיש: גם אם נחליט בשבוע הבא ביום רביעי להצביע על פיזור, זה חוקי לחלוטין.

יואב קיש: מה הקשר?

יואב קיש: אין קשר.

מיקי לוי: בשבוע הבא זה חוקי – – –

יואב קיש: תפריד בין מסלול חוקי בכנסת – – –

אחמד טיבי: בשבוע הבא זה אחרי שלושה ימים.

יואב קיש: ביום ראשון, לא משנה.

יובל שטייניץ: יואב, הנשיא היום – קראתי ציטוט שלו בעיתון – אמר:

יובל שטייניץ: זכותה של הכנסת לכל – – –

יואב קיש: בדיוק.

מאיר כהן: רבותיי, אני מפסיק.

יובל שטייניץ: – – –

יואב קיש: אתה יכול להגיד: מהלך פוליטי, אחמד, מהלך פוליטי, מה שאתה רוצה.

יואב קיש: חוקי?

יואב קיש: זה חוקי.

מאיר כהן: אדוני, אתה דיברת שתי דקות יותר מהזמן שלך.

מאיר כהן: יואב.

מאיר כהן: יואב, זהו.

אחמד טיבי: אני אסיים, אדוני.

מאיר כהן: עוד חצי דקה.

אחמד טיבי: אין ספק שמדובר בקושיה חוקתית.

יואב קיש: תגיד מה שאתה רוצה, זה חוקי.

אחמד טיבי: בקושיה חוקתית.

מיקי לוי: חוקי אבל מסריח.

אחמד טיבי: אתה אומר חוקי, אבל מאוד מסריח.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יואב היועץ המשפטי.

יואב קיש: לא יועץ משפטי.

יואב קיש: כולם אומרים: לא חוקי.

יואב קיש: תגידו מה שאתם חושבים, אל תגידו: לא חוקי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיקי חיימוביץ'.

מאיר כהן: יואב, חברי כנסת חדשים, בלי התפרצויות, לאט-לאט.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבר הייתה התפילה.

מאיר כהן: הייתה כבר התפילה.

מאיר כהן: 13 דקות לרשותך, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה נותן לי זמן?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איך אני יודעת מה הזמן?

מאיר כהן: יש למעלה – מדי פעם תציצי, ואם לא, אני אעיר לך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני יושב-ראש הכנסת – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי וחברות הכנסת, הרשמת הנכבדה, אני אכן חברת כנסת טרייה, ויש הרבה דברים שאני חווה כאן לראשונה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נאמתי כאן את נאום הבכורה לא מזמן, השתתפתי במפגשי היכרות עם הצוותים של ועדות הכנסת השונות, קיימתי מפגשים עם עובדי הכנסת.

מאיר כהן: סליחה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סליחה, באמת, קצת כבוד לחברת כנסת חדשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אפילו למדתי, פחות או יותר, להתמצא במבוכי הכנסת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא פשוט להתמצא כאן, אבל לאט-לאט לומדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אם מישהו היה אומר לי לפני חודש, כשהושבענו, שנעמוד פה היום ונהיה כ-12 שעות לפני הצבעה בקריאה שנייה ושלישית על החוק לפיזור הכנסת, אז הייתי אומרת שהוא הוזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ואני חושבת שזה מה שכולנו אומרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל בישראל כמו בישראל הכול הרי יכול לקרות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני לא יודעת מה איתכם, אני הגעתי למשכן הזה כדי לעבוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני הגעתי בשביל הציבור בישראל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת שכולנו, חברי הכנסת בכחול לבן, נבחרנו כדי לעבוד, כדי לשנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': באתי לכאן, לבית הנבחרים הזה, כי האמנתי – אני חושבת שהאמנו כולנו – שהמקום הזה הוא מכובד ומכבד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל אני חוששת, לצערי הרב, שלא כך הדבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבריי, אין לנו אלא להודות שהמקום הזה שבוי בידיו של איש אחד, שפשוט, איך נגיד את זה, איבד את הבושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ועל זה אני רוצה לדבר פה היום, על אובדן הבושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, חברי הכנסת של מה שהייתה אמורה להיות הקואליציה המיועדת, אתם פשוט איבדתם את הבושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כי הרי רק מי שאיבדו את הבושה יכולים לבקש הכול ולהגיד הכול, פשוט הכול מותר, אין יותר גבולות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשמאבדים את הבושה, למשל, אפשר לדרוש תפקידי שרים וסגני שרים רבים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מי זוכר את הלילה הלבן שעשינו פה בדיון על הממשלה השמנה והרחבה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה כבר נראה כאילו שזה היה לפני שנתיים, נכון, הדיון הזה?

איתן גינזבורג: ממשלה בלתי מוגבלת.

איתן גינזבורג: בלתי מוגבלת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה בכלל לא הגיע לקריאה שנייה ושלישית, הכול הרי קורה פה כל כך מהר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, כן, הייתה דרישה כזאת להגדיל את הממשלה בלי סוף.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ממשלה מנופחת, מיותרת, בעלויות של מאות מיליונים מכספי משלם המיסים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשמאבדים את הבושה אפשר בקלות לדרוש עוד תפקיד של שר בלי תיק במקום לדרוש העברת תקציבים למרכזי החוסן בדרום, שעומדים בפני סכנת סגירה; או הגדלה של כמות המיטות בבתי החולים, שקורסים תחת העומס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשמאבדים את הבושה, אין אפילו מפלגה אחת שמציבה כדרישה בהסכמים הקואליציוניים טיפול מקיף והעברת תקציבים להגדלת קצבאות הנכים והקשישים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': פשוט אין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשמאבדים את הבושה, אז חבר כנסת שכשל במשימה להרכיב ממשלה לראשונה בהיסטוריה של ישראל מנסה למנוע מיצוי של ההליך הדמוקרטי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': על זה מדובר, חבר הכנסת יואב קיש, מיצוי של ההליך הדמוקרטי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כתוב בחוק, בחוק-יסוד: הממשלה, שאם חבר כנסת שהוטל עליו להקים קואליציה נכשל, עליו להחזיר את המנדט לנשיא, שמעביר את משימת ההרכבה לחבר כנסת אחר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז כן, זה אולי חוקי מה שאתם עושים, אבל זה מסריח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כשמאבדים את הבושה, אז גוררים מדינה שלמה לתהליך של בחירות מיותרות, יקרות, שיבזבזו מיליארדים מכספי משלם המיסים ויובילו את מדינת ישראל לשיתוק – אנחנו כבר נמצאים בו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זו תהיה כמעט שנה של שיתוק ממשלתי, שבה דברים לא קורים, לא זזים, חוקים לא נחקקים, תקציבים לא מועברים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנשים לא רואים את המדינה הזאת, את מה שקורה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו נמצאים פה ומנותקים ממה שקורה, ובעיניי זה פשוט מחדל נוראי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מצאתי דברים מעניינים שכתב ד"ר נמרוד אלוני, שהוא מרצה לחינוך בסמינר הקיבוצים, על התופעה הזאת של אובדן הבושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': "הנזקים הנגרמים לחברה בשל אובדן הבושה הם אף פעם לא נקודתיים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': משהוסרו הרסנים ובוטלו העכבות, נפתחת דרך המלך אל הוויה של עולם שלישי: אל מציאות שבה השחיתות הפוליטית, הנחשלות החברתית והרדידות התרבותית שוב לא נתפסות כחריג בעייתי אלא כמובן מאליו הרווח והשגרתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חוסר בושה" – כותב אלוני – "אינו אירוע או מעשה, הוא מנטליות".

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תחשבו אתם, חברי הקואליציה המיועדת, אתם, שאיבדתם את הבושה, איזו דוגמה אתם נותנים לציבור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איך האזרחים מפרשים מה חריג ומה בעייתי, מה מותר ומה אסור, כאשר אתם, נבחרי הציבור, מתנהלים כמי שהסירו מעצמם כל רסן ומרשים לעצמם הכול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מזה חודש אנחנו מדווחים על הדרישות של הסיעות השונות בהסכמים הקואליציוניים, והאמת היא שלא מצליחים להבין, כי אתם, חברי הקואליציה המיועדת, לא ביקשתם בדרישות שלכם תוספת של מיטות אשפוז בבתי החולים; לא אגפים מוגנים, למשל; לא ביקשתם להגדיל תקציבים לשפר את המערך של התחבורה הציבורית; אולי שתהיה פה רכבת כמו שצריך שתוביל את ההמונים אל העבודה, אל מקומות התעסוקה שלהם; לא ביקשתם מימוש תוכניות לדיור בר-השגה למשל, או דרישה לסל מזון בריא במחיר שווה לכל נפש.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל הדברים האלה לא נמצאים בבקשות בדיונים המרתוניים האלה שלכם על ההסכמים הקואליציוניים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו לא רואים שום דרישה, או אפילו אזכור, לתוכנית שתמנע מפועלי הבניין להיהרג כאן על בסיס כמעט יום-יומי, או תוכנית למאבק בנגע האלימות בחברה הערבית, כמו גם שדרוג, אולי, של מערך המקלטים לנשים מוכות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל הדברים האלה לא קיימים שם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': על נושא סביבה וקיימות ברור שבכלל אין מה לדבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוה, זה בכלל רחוק, על זה אף אחד בכלל לא מדבר, אף אחד לא מבקש שום דבר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו לא חלק מהעולם מהבחינה הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההסבר למה שכן נמצא בדרישות של השותפות הקואליציוניות בדיונים שהתנהלו כאן

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בחודש וחצי האחרונים הוא אחד: אובדן הבושה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כי רק כשמאבדים את הבושה אז רוצים הכול כאן ועכשיו: הישגים אישיים, מיידיים, תפקידים ושררה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אין מחשבה על העתיד, אין מחשבה על הזולת, רק חוקים פרסונליים, אישיים, שמשרתים אינטרסים של בודדים או של קבוצות קטנות, ומה לעזאזל כל השאר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לפני ממש לא הרבה זמן עמדתי כאן ונאמתי את נאום הבכורה שלי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': דיברתי אז על המחויבות שלי לדורות הבאים, לדאוג שיהיה להם עולם טוב יותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני חושבת עליהם עכשיו, על בני הנוער הצעירים שמסתכלים עלינו ואומרים לעצמם: מה זה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה קורה שם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתם עומדים שם למעלה, יושבים, האורחים המכובדים שבאו למשכן הזה; מגיעים לפה כל יום כל כך הרבה בני נוער, יושבים שם ומסתכלים על מה שקורה פה במליאה, והמומים, לא מאמינים: על זה מתנהל פה הדיון?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תראו על מה אנחנו, כבר חודש, מתדיינים פה באולם הזה, באולם המליאה: רק על השרידות של ראש הממשלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל מיני חוקים והצעות, והכול זה רק סביב הסיפור הזה של איך אנחנו עוזרים לראש הממשלה לשרוד ולהגיע בלי חוק חסינות והתגברות, וכל הדברים האלה, וממשלה שמנה, ולתת לכל מי שרוצה את כל מה שהוא מבקש, כי הוא סחיט וכי הוא לחיץ וכי זאת הסיטואציה היום שאנחנו נמצאים בה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': והסיטואציה הזאת היא עצובה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז הם עומדים שם, כל בני הנוער והצעירים, ואומרים: מה, מה קורה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הם השתגעו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עומד ראש ממשלה, אומנם עוד לא מודה, אבל כולם מבינים – כולם הרי מבינים שהוא נכשל, שכל החודש וחצי האלה הוא סחיט ולחיץ והוא לא מצליח לג'נגל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, לג'נגל.

מיכאל ביטון: לג'נן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא, לג'נגל.

מיכאל ביטון: – – – ג'ננה.

קריאה: – – –

יזהר שי: ללהטט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לג'נגל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צדקה ע'דיר, לג'נגל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ככה אומרים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו הנשים יודעות טוב מאוד מה זה לג'נגל, כי את זה אנחנו עושות כל הזמן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מכירה גם כמה גברים, אני מודה, שמג'נגלים יפה מאוד בין עבודה לבית.

יועז הנדל: הלו, יש לי ארבעה ילדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה צודק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם אתה, יועז, מג'נגל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז מנסה ראש הממשלה לג'נגל בין כל הסיעות השונות, שדורשות ממנו דרישות מטורפות – – –

יזהר שי: זה פרסונלי, מה שאמרת עכשיו?

מאיר כהן: זה תקף גם לנכדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם לנכדים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, כן, בהחלט, בהחלט.

מיכאל ביטון: רק שהג'נגול זה בסוף יוצא בקרקס, וזה כנסת ישראל, לא קרקס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נכון.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': סוג של.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה בדיוק אנחנו, סוג של קרקס.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בהחלט.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז צריך ראש הממשלה לבוא, ובכנות, שלא כל כך אופיינית לו, להודות שהוא נכשל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': פשוט נכשל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': למרות שבליל הבחירות כל כך הרבה השתעשעו על הנאום ההוא, המפורסם, אבל גם בליל הבחירות, אני מזכירה, עמד ראש הממשלה בנימין נתניהו – – –

יואב קיש: על איזה נאום?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה יודע טוב מאוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עמד ראש הממשלה זחוח – – –

תמר זנדברג: ניצחון אדיר, אדיר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אדיר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, בגדול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ניצח ניצחון אדיר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כמה זחיחות, כמה יוהרה.

יואב קיש: – – –

יובל שטייניץ: לפחות הוא לא יצא בריקוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': וכעת הוא מאשים את כולם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': עכשיו כולם אשמים.

תמר זנדברג: ניצחון אדיר – – –

יובל שטייניץ: לפחות הוא לא יצא בריקוד.

קריאה: – – – הוא בא עם שרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ריקוד זה טוב, השר שטייניץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ריקוד זה מצוין.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הלוואי שראש הממשלה ירקוד קצת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נשמח לראות אותו קצת אנושי, רוקד.

מיכאל ביטון: – – – 34 מנדטים, איזה ניצחון אדיר.

תמר זנדברג: איפה התוצאה של הניצחון האדיר הזה?

יזהר שי: השר שטייניץ, זו הייתה אמירה פילוסופית.

יזהר שי: הנושא של הריקוד והפילוסופיה – – –

יובל שטייניץ: איזה – – –

יזהר שי: מה שאתה אמרת.

יזהר שי: אנחנו פשוט עוזרים לה להעביר את שלוש הדקות.

מאיר כהן: לא, לא, יש לה, הכול בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא לדאוג לי, הכול בסדר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני מסתדרת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז עומד שם ראש הממשלה בערב הבחירות ומדבר על הניצחון האדיר שלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ומה עכשיו, בעצם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא לא בא ואומר – והיה כל כך גאה להגיד "ניצחון אדיר": מה אני אגיד לכם, חברים, לא הולך, לא מסתדר, לא כזה אדיר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא לא אומר: נכשלתי, חס וחלילה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה לא רק זה, הוא גם לא לוקח בדל של אחריות אישית, כי זה מה שצריך לקחת במצב כזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': צריך להגיד: אני אחראי, לא הצלחתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': להחזיר את המפתח, את המנדט, ותשחרר אותנו, תן לנו ללכת למקום אחר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ראש הממשלה נתניהו יודע את האמת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא יודע שאם הוא לא היה מסובך בכתב החשדות נגדו אז היו לו עוד כמה אופציות והוא לא היה כזה סחיט ולא היה כזה לחיץ.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל יש עוד דבר אחד שאני חייבת להגיד פה: חברי הכנסת מהליכוד, גם לכם יש אופציה להפגין מעט אומץ, לעמוד מולו ולהגיד לו: תודה רבה, היית ראש ממשלה, תודה – – –

יואב קיש: גם לך יש אופציה.

יואב קיש: את יכולה להצביע איתנו, להצביע בעד ממשלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ממש.

יואב קיש: זו אותה אופציה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': שלכם?

יואב קיש: אני לא מצפה מכם לעשות את זה, אל תצפו מאיתנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מותר לנו לצפות מה שאנחנו רוצים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה יכול לצפות וגם אני.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בינתיים מי שהלך פה וניסה לגנוב לנו חברי כנסת זה אתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חברי הכנסת מהליכוד, אני חושבת שהייתם צריכים לבוא ולהגיד לו: תודה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה עתיר זכויות, תן למישהו אחר לעמוד בראשנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לכם חברי כנסת מצוינים, אף אחד אחר לא יכול להיות ראש ממשלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אף אחד אחר?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רק בנימין נתניהו יכול להיות ראש ממשלה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הינה, יואב קיש, לך אתה, תתמודד.

יואב קיש: מי שנבחר במפלגה הדמוקרטית – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל לא הצליח.

יואב קיש: – – במפלגה הדמוקרטית שנקראת הליכוד זה ראש הממשלה נתניהו, ואתם לא תגידו לנו במי לבחור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בסדר, אבל לא הצליח.

יואב קיש: ואתם לא תגידו לנו במי לבחור, עם כל הכבוד.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא הצליח, ויש כנגדו כתב חשדות.

יואב קיש: אני יודע שאתם רוצים להגיד לנו במי לבחור, אבל אתם לא תגידו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש סיטואציה אחת.

מאיר כהן: יואב קיש.

יואב קיש: זה זורם.

יואב קיש: למה כל מילה שאני מוציא – יואב קיש?

יואב קיש: מה קרה?

מאיר כהן: הם לא מכירים אותך, אני מכיר אותך.

יואב קיש: אבל היא רוצה את השיח הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה נחמד שיש שיח.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אנחנו יכולים אחר כך בפרסה להמשיך את הדיבור הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בכיף, בשמחה רבה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז באמת, אני חושבת שבמצב אחר כבר היינו יכולים להיות עם ממשלה יציבה ומתפקדת, שפועלת למען האזרחים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': לא אכפת לכם קצת מהאזרחים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': באמת, היינו יכולים להיות עם ממשלת אחדות, כמו שרוב העם רוצה, ואתה יודע את זה שרוב העם רוצה את זה, ממשלה שלא תהיה סחיטה ולחיצה.

יואב קיש: למה גנץ פסל את זה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': די, נו באמת.

יואב קיש: למה גנץ פסל את זה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא לא פוסל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בלי בנימין נתניהו הוא יכול ללכת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא אמר את זה מהרגע הראשון.

יואב קיש: אז לא רק את הליכוד, רק את ביבי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ממשלה שתהיה עם אופק, עם אופק של משילות.

יובל שטייניץ: ממשלת אחדות – – – ש-70% מהציבור הצביעו בעדו.

יואב קיש: הם יחליטו מי – – –

מיקי לוי: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אולי הם הצביעו לפני שהוא שיקר, לפני שהוא אמר שהוא לא יפעל לחסינות.

תמר זנדברג: – – –

קריאה: – – – גוש הימין.

קריאה: יש שמאל – – –

מיקי לוי: לא נוכל לשבת עם ראש ממשלה עם כתב האשמות.

מיקי לוי: לא נוכל.

מיקי לוי: מה לא ברור פה?

יובל שטייניץ: קודם כול, עוד אין – – –

מאיר כהן: חברים, תפקידי להפסיק – – –

תמר זנדברג: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': רגע, אני התכוננתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תמר – – –

תמר זנדברג: – – – ראש הממשלה קיבל 28 יום, אחרי זה עוד 14 יום – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תמר, תמר, אני פה טרייה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לי 13 דקות לנצל אותן.

תמר זנדברג: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה, אני בסדר.

מאיר כהן: חבריא, הדוברים העיקריים הם אלה שנמצאים כאן, אז אפשר להעיר אבל לא להגזים.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

יזהר שי: חוקים חדשים – – –

מאיר כהן: יזהר, מה זה חוקים חדשים?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז במקום זה אנחנו נגררים שוב לבחירות, להוצאה אסטרונומית – – –

מיכאל ביטון: הלילה צעיר.

מאיר כהן: בואו ניתן לה לדבר.

יזהר שי: אני רוצה שיזרקו אותי מהמליאה, יש דבר כזה?

מאיר כהן: כן, אתה יכול להפריע.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': באמת, אנחנו הולכים להוצאה אסטרונומית, וזה הדבר האחרון שאנחנו צריכים במדינה שהגירעון שלה הולך ומעמיק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': דיברתי כבר על השיתוק הממשלתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני לא יודעת, אני באתי לפה לעבוד, אני חושבת שכל חבריי בסיעת כחול לבן באו לעבוד בשם הציבור.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתם לא נמצאים פה, רובכם, עכשיו, אבל רובם כל הזמן פה, בניגוד – אני חייבת להודות, גם בוועדות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הקשבתי לנאומים שלכם, למי שנאם עד היום, ואני רוצה להגיד לכם, מי שפה: אני פשוט כל כך גאה להיות חלק מכחול לבן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל אחד ואחת מכם נאמתם נאומים שבאמת הם מי שאתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ומי שאתם זה אנשים ששמים את טובת הציבור לפניהם ורוצים לעבוד ורוצים לשנות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבוד גדול להיות חלק מכם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כל התקופה האחרונה שהייתה פה הרגשתי שאני פשוט גאה להיות חלק מהדבר הזה שנקרא כחול לבן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני כל כך מקווה שנוכל להיות לא רק אופוזיציה כמו שצריך, עם ערכים, אלא באמת גם להיות ממשלה עם ערכים, שתעשה שינוי במדינה הזאת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מגיע לנו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מגיעים לנו ומגיעים למדינה חברי כנסת כאלה ושרים כאלה כמו שיש בכחול לבן.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': קיווינו לשנות, ובמקום זה אנחנו מוצאים את עצמנו חלק מפארסה, שמי שמוביל אותה ממשיך להוכיח שהדבר היחיד שחשוב לו זה הוא עצמו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ההיגיון אומר – החוק אומר שבמצב כזה מי שהוטל עליו להרכיב ממשלה ולא מצליח מתכבד ומחזיר לנשיא את המנדט שהוא קיבל.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש סדר בדברים, הכול כתוב בחוק, וזה עדיין אפשרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל לא כאן, כשראש ממשלה עוסק רק בהישרדות שלו ובורח ובוחר לשבור כל נורמה ציבורית, כי זה מה שהוא עושה כבר שנים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': בימים האחרונים אני שומעת אזרחים רבים שלא מצליחים להבין למה אתם מובילים אותנו לבחירות ומאיפה הזחיחות הזאת לקחת מיליארדים מכספי משלם המיסים ולבזבז אותם על עוד מערכת בחירות מיותרת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הרי מעולם, בהיסטוריה של מדינת ישראל לא ביקש מועמד שלא הצליח להרכיב ממשלה לפזר את הכנסת לפני סוף התהליך.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הרי חוק-יסוד: הממשלה מאוד ברור וקובע שמשעה שלא עלה בידו של חבר כנסת שקיבל את המנדט מהנשיא להרכיב ממשלה, אותו מנדט חוזר לנשיא, שצריך להטיל אותו על מועמד אחר בעל הסיכויים הטובים ביותר להקים ממשלה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ויש כזה מועמד, קוראים לו בני גנץ, והוא ראוי לקבל את המנדט הזה ואת הסיכוי הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אבל הזחיחות של נתניהו, ההיבריס, זה מה שמנחה אותו בצעדים שלו.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ולכן נתניהו, בפעם הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל, מבקש להגיד: אם אני לא הצלחתי להרכיב ממשלה, אני לא אאפשר לאף אחד אחר לנסות, אף אחד אחר, גם אם זה אומר לזרוק מיליארדים מכספי משלם המיסים, גם אם זה אומר לרמוס את לשון החוק.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כן, את המהות; לא ממש את לשון החוק, אבל את המהות ואת מה שהיה נהוג פה במשך שנים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אובדן הבושה, וזה מה שמביא להרגשת ההיבריס האדירה הזאת, ההרגשה הזאת של הכול מותר.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה מה שמאפיין את השלטון הזה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה להגיד עוד משהו על יוהרה.

מאיר כהן: מיקי – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה, אני צריכה?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': כבר.

מאיר כהן: את כבר שתי דקות – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': יש לי דברים יפים לדבר על חטא היוהרה.

מאיר כהן: את צודקת, ונעים לשמוע אותך, אבל תמיד יהיה מישהו שילך לוועדת האתיקה ויגיד למה היא שתי דקות יותר ואני פחות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אה, באמת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אוקיי.

אורנה ברביבאי: בטח כשאנחנו מאותה מפלגה.

מאיר כהן: במיוחד כשאנחנו מאותה מפלגה.

קריאה: – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אני רוצה רק להגיד – – –

מאיר כהן: לא – – –

יועז הנדל: אדוני היושב-ראש, אני נותן לה את שתי הדקות שלי.

מאיר כהן: אם היה אפשר – – –

מיכל (מיקי) חיימוביץ': באמת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אתה נותן לי את שתי הדקות?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה, יועז.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הינה, יועז נתן לי את שתי הדקות.

מאיר כהן: לא, אי-אפשר.

מאיר כהן: אם היה אפשר הייתי נותן לה את שלי, תאמין לי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אה, באמת?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה בלתי אפשרי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אני רוצה רק להגיד משהו – –

מאיר כהן: בבקשה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': – – על חטא היוהרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הממ"ז לא פה, כן?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חבר הכנסת זוהר אמר דברים לא מזמן בוועדה – – –

אוסנת הילה מארק: הממ"ז פה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': איפה הוא?

אוסנת הילה מארק: הממ"ר, הינה, מיקי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ממ"ז.

מאיר כהן: בבקשה, מיקי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': הוא אמר: פסקת ההתגברות, בג"ץ לא כתובת.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': חוק החסינות עובר, ביבי תקוע איתכם עוד עשר שנים.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה תעשו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': מה תעשו?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': אז אני רוצה לענות לחבר הכנסת זוהר: אנחנו נהיה כאן במליאה, אם צריך, שעות רבות, ואנחנו נדבר ונמחה ונעתור לבג"ץ ונשתמש בכל דרך שתעמוד לנו כדי שתסריט האימים – שהוא בעצם ריסוק הדמוקרטיה – לא יקרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ועוד משהו אני רוצה להגיד על חטא היוהרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': דיברנו פה – אני דיברתי על שקרים, על אובדן הבושה וחטא היוהרה.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גאווה וגבהות לב מוגזמים גוררים בעקבותיהם – זה חטא היוהרה – עונש ותבוסה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': זה חטא היוהרה, שבשלו נפלו אימפריות.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': ימים יגידו מה יקרה לזאת שאתם חושבים שהקמתם.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני רק רוצה להבהיר לחבר'ה החדשים.

מאיר כהן: זה דיון סיעתי, יועז, זה דיון סיעתי.

מאיר כהן: בדיון סיעתי שולחים למזכירות כמה כל אחד רוצה לדבר.

מאיר כהן: אם רוצים לשנות, עושים את זה דרך מזכירות הסיעה.

יועז הנדל: – – –

מאיר כהן: אבל לפני, כי אם מישהו רוצה לדבר יותר – – –

אורנה ברביבאי: לומדים.

מאיר כהן: החלוקה היא שלנו.

אורנה ברביבאי: לאט-לאט.

אורנה ברביבאי: לומדים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: השר שטייניץ, תזכיר לנו.

מאיר כהן: אפלטון, ב"המדינה", מי הוא היה רוצה שינהיג את המדינה?

מאיר כהן: אתה יכול להגיד את זה בקול רם?

יובל שטייניץ: הפילוסופים.

מאיר כהן: מיהם?

מאיר כהן: מיהם?

מיכל (מיקי) חיימוביץ': נו, תתמודד.

מאיר כהן: בית המשפט העליון.

מיכאל ביטון: הוא באמצע תפילת שחרית – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת יועז הנדל, בבקשה.

יובל שטייניץ: נכון שאפלטון התנגד לדמוקרטיה, וחשב שצריך מועצת – – –

מאיר כהן: שופטים.

יובל שטייניץ: מועצה של חכמים, שמשחזרת את עצמה, נבחרת לכל ימי חייה.

יובל שטייניץ: אפלטון רצה את מועצת גדולי הפילוסופים.

יובל שטייניץ: חלק בציבור הישראלי רוצים את מועצת גדולי המשפט שנקראת בית משפט עליון, חלק בציבור רוצים את מועצת גדולי התורה.

יובל שטייניץ: אני עדיין מעדיף את הדמוקרטיה, על כל החסרונות שלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת הנדל.

יועז הנדל: תודה רבה.

מאיר כהן: כמה, אדוני?

מאיר כהן: 13 דקות, נכון?

יועז הנדל: 13 דקות מלאות.

מאיר כהן: בבקשה.

יועז הנדל: יואב, אל תצא, בבקשה.

יואב קיש: – – –

יועז הנדל: סתם, סתם, אתה יכול לצאת.

יועז הנדל: שלשום דיברנו על שבתאי צבי, זוכרים?

יועז הנדל: משיח השקר במאה ה-17, הסתובב בשוק, סלסילה גדולה עם דג, ואנשים הלכו אחריו, האמינו.

יועז הנדל: ואז, יום אחד, הטורקים, העות'מאנים, אסרו אותו, שבתאי ידידנו התאסלם, ואיתו חלק מהעם היהודי, שעד היום מסתובבים ברחבי העולם, חלקם קרויים שבתאים.

יועז הנדל: היום אני רוצה להתחיל דווקא בשנת 63 לפני הספירה.

יועז הנדל: פומפיוס נכנס לארץ, והוא נכנס אחרי שבעצם מתוך הממלכה היהודית השנייה, ממלכת החשמונאים – הוא אז כובש את סוריה – מגיעות אליו משלחות, משלחת אחרי משלחת: משלחת אחת של הורקנוס השני, משלחת אחת של אריסטובולוס השני.

יועז הנדל: המשלחות מגיעות אליו ומבקשות שיתערב.

יועז הנדל: מדינה ריבונית, עצמאית, חזקה, והן באות לפומפיוס ומבקשות שהוא ייכנס.

יועז הנדל: כמה זמן?

יועז הנדל: אתם זוכרים כמה זמן זה לקח, הממלכה הזאת, עד שפומפיוס נכנס?

יועז הנדל: 82 שנה.

יועז הנדל: ואני חושב על בן דור שלישי לתקומת הארץ, מישהו שגדל – – –

יובל שטייניץ: 37 לפני הספירה.

יועז הנדל: סליחה?

יובל שטייניץ: נדמה לי שאתה מדבר על 37 לפני הספירה.

יועז הנדל: לא.

יועז הנדל: 63 לפני הספירה.

יובל שטייניץ: 63 לפני הספירה.

יועז הנדל: 63 לפני הספירה.

יובל שטייניץ: – – –

יועז הנדל: כן.

יועז הנדל: ממלכת החשמונאים, הרגע שפומפיוס נכנס ואנחנו מאבדים את העצמאות שלנו, בהתחלה באופן חלקי ואז באופן מלא לחלוטין.

יועז הנדל: ואני חושב על בן דור שלישי לתקומה, מישהו שגדל בממלכת החשמונאים באזור שאני גר בו, נס הרים, ויש פה כמה נציגים של המושב הזה; שישב וחי חיים טובים, הסתכל מהחלון, ראה כרמים ואת ארץ ישראל היפה – לא רחוק מהבית שלך, השר שטייניץ – והכול היה נראה טוב.

יועז הנדל: היה לו צבא גדול וחזק, צבא יהודי, מדינה ריבונית וחזקה, והייתה לו כלכלה יציבה והייתה לו ממשלה – סוג של ממשלה – ומלוכה.

יובל שטייניץ: אתה מדבר עכשיו על מי?

יועז הנדל: אני מדבר עכשיו על בן דור שלישי, אי שם בשנת 62 לפני הספירה, בשנת 64 לפני הספירה – יהודי, ממוצע, אזרח בן אזרח, אדם מן השורה, שחי וגדל והסתכל מסביב והכול היה נראה בסדר והכול היה נראה טוב.

יועז הנדל: ואז, ביום אחד, בבת אחת כל מה שהוא האמין בו, כל מה שהוא הסתכל וידע שקיים – ולא בפילוסופיה, אלא מתוך מודעות, מתוך היכרות, מתוך החיים שלו עצמם – פתאום בבת אחת הכול התהפך.

יועז הנדל: ולכן אני רוצה להביא לכם – שנדמה לנו שאנחנו עוסקים בפוליטיקה קטנה, בתחמנות: האם מספר שמונה בש"ס יצביע בעד פירוק הממשלה למרות שזה נגד האינטרס שלו, האם אוסנת – – –

מיכאל מלכיאלי: ש"ס זה מקשה אחת.

יועז הנדל: האם אוסנת תצביע בעד – – –

אוסנת הילה מארק: מה אתה דואג – – –

יועז הנדל: אני דואג לך, אוסנת, מה אני אעשה בלי הצעקות שלך?

אוסנת הילה מארק: אנחנו נביא 40 מנדטים – – –

יועז הנדל: אני התרגלתי.

אוסנת הילה מארק: תראה, יועז, לא חשבנו שנביא 35 – – –

יועז הנדל: האם אוסנת תצביע – – –

אוסנת הילה מארק: הבאתי ואני פה.

אוסנת הילה מארק: אני הקמע של הליכוד.

יועז הנדל: את הקמע גם שלי, לא רק של הליכוד – –

אוסנת הילה מארק: איפה שזה יעמוד, אני אהיה – – –

יועז הנדל: – – ולכן אני חושב שצריך לנצור אותך בתור קמע.

אוסנת הילה מארק: אני אהיה בכנסת, אל תהיה מוטרד.

יועז הנדל: אסור לתת לך ללכת.

אוסנת הילה מארק: אתה רואה?

יועז הנדל: אנחנו צריכים לשמור עלייך מכל משמר – –

אוסנת הילה מארק: תילחם עליי.

יועז הנדל: – – לאתרג אותך.

יועז הנדל: ולכן, אוסנת – – –

יובל שטייניץ: מה שאוסנת אומרת, שאם היא תהיה – אנחנו לא מאחלים לה את זה – אבל אם היא תהיה במקום 45, נקבל 45 מנדטים.

אוסנת הילה מארק: יפה.

אוסנת הילה מארק: אתה רואה?

יועז הנדל: אז בכלל, אני דואג לש"ס עוד יותר, לא יישארו מנדטים לש"ס ולא לאגודה – אני לא מדבר על בנט שירוץ שוב – מה יקרה, אני מאוד מודאג.

יובל שטייניץ: – – –

יועז הנדל: ולכן, מכיוון שנדמה לנו שאנחנו עוסקים באמת בפוליטיקה קטנה ומה יהיה, מי יעלה במנדטים ומי ירד במנדטים, והאם נתניהו יצליח להעביר את זה מול ליברמן או שברגע האחרון מישהו יתקפל, והאם בסופו של דבר נתניהו ירכיב את הממשלה ויעביר כך וכך למפלגות החרדיות או לא, אז דווקא בגלל שנדמה לנו שאנחנו עוסקים בזה, אני חושב שכדאי להיזכר במה באמת עוסקים בבית הזה ולמה נשלחנו לכאן ומה תפקידנו כאן.

יועז הנדל: ולצורך כך אני ביקשתי להקריא איזה משהו קטן של אברהם יהושע השל, שהיה מגדולי ההוגים שלנו בעם היהודי, חוקר חשוב – – –

מאיר כהן: השל.

יועז הנדל: כן, השל.

יועז הנדל: ואני רוצה לקרוא דווקא משהו שהוא כתב עלינו.

יועז הנדל: וכך הוא כותב: "תקפה עלינו השכחה.

יועז הנדל: שכחנו את העוז ואת העמל ואת הגבורה של חוזי המדינה, של בוניה וחלוציה, אבירי הלב.

יועז הנדל: שכחנו את הייסורים, את הכאב ואת העינויים, את הצער ואת הלבטים שקדמו לתקומת המדינה.

יועז הנדל: שכחנו את חבלי הלידה הנוראים, את קדושת המעש, את מסירות הנפש.

יועז הנדל: ראינו את מלון הילטון ושכחנו את תל חי".

יועז הנדל: אוסנת, את זוכרת את תל חי?

אוסנת הילה מארק: ברור.

יועז הנדל: י"א באדר.

אוסנת הילה מארק: – – – כמה אתה ליכודי.

יועז הנדל: "שכחנו" – – –

אוסנת הילה מארק: קדימה – –

יועז הנדל: "שכחנו שבעבודת פרך – –"

אוסנת הילה מארק: – – תצטרף, תחבור.

יועז הנדל: "– – נבנתה הארץ.

יועז הנדל: כיוון שראינו את הארץ בבניינה, נעשתה עלינו כשגרה, כדבר המובן מאליו.

יועז הנדל: הדור הצעיר רואה לפניו את המדינה על מכונה וחושב שכך הייתה תמיד.

יועז הנדל: אין לדור זה מושג על געגועי הדורות לציון ועל חבלי הלידה של תקומת המדינה.

יועז הנדל: פלא המדינה הלך ונעשה חולין, שגרה, מדינת אנשים מלומדה, מעשה בכל יום ויום, כאילו אין בו תעלומה ואין בו רז.

יועז הנדל: הרגילות היא בעוכרינו, הרגילות היא שעושה שמות בנשמת היהדות.

יועז הנדל: החי מתוך רגילות כאילו דוחק רגלי השכינה, כאילו טובל ושרץ בידו.

יועז הנדל: המתפלל היום רק מפני שהתפלל אתמול – רשע גמור טוב ממנו, אומר הרבי מקוצק.

יועז הנדל: ועוד משגה מסוכן בתפיסה הרווחת של עניין המדינה.

יועז הנדל: יהודים הרבה גם במדינה וגם בתפוצות חשבו שהמדינה הגיעה אל המנוחה ואל הנחלה, כאילו נסתיים המאמץ, נתחוורו הדרכים, כאילו תם ונשלם התפקיד; כאילו נתגשם החזון והשולחן ערוך לסעודה.

יועז הנדל: כל אחד רואה עצמו כחתן תורה ולא כחתן בראשית.

יועז הנדל: לא הבינו שהקמת המדינה הייתה כקריעת ים סוף, ובני ישראל עדיין עומדים ביבשה בתוך הים".

יועז הנדל: ועל הדברים החשובים שהוא כתב ואמר אני רוצה להוסיף עוד משפט שלו, שצריך להיות חקוק בכולנו: בחברה חופשית, "אחדים אשמים, אך הכול נושאים באחריות".

יועז הנדל: לכולנו יש אחריות למה שקורה כאן; לכולנו יש אחריות לבזבוז הגדול של הכסף שאנחנו הולכים לחוות בעתיד הקרוב; לכולנו יש אחריות לחוסר האמון של האזרחים הישראלים בפוליטיקאים שהם שלחו לכנסת.

יועז הנדל: כי מה הם אמרו לנו כשהם שלחו אותנו לכנסת?

יועז הנדל: הם אמרו לנו שהם רוצים שאנחנו נייצג אותם לתקופה מסוימת, כפי שנהוג בדמוקרטיה הישראלית.

יועז הנדל: הם אמרו לנו שהם בוחרים במפלגות גדולות כדי שינהלו עימות פוליטי על ערכים, על חוקים, על איך אנחנו רוצים לנהל את המדינה.

יועז הנדל: הם אמרו לנו שהם רוצים פעם בארבע שנים אולי להתקוטט על פוליטיקה, להתווכח, אבל אחרי שהם עושים את זה, אחרי שהם עוברים את זה, אחרי שהם ממלאים את חובתם כאזרחים הם רוצים שארבע שנים אנחנו נעבוד בשבילם, ולא עוד פעם לצאת מהבית ולהשקיע ולבזבז את הכסף שלהם.

יועז הנדל: ולמה?

יועז הנדל: כי אדם אחד ושמו בנימין נתניהו לא מוכן לעמוד מאחורי אדם אחר ושמו בנימין נתניהו.

יועז הנדל: היה היה בנימין נתניהו, שבשנת 2007 עמד כאן ואמר שראש ממשלה עם כתבי אישום וחקירות לא יכול לכהן כי הוא עסוק מדי, הוא עסוק מדי בעניינים המשפטיים שלו, ואז אין לו פניות.

אוסנת הילה מארק: איך זה קורה לך?

יועז הנדל: איך זה קרה לו?

אוסנת הילה מארק: איך זה קורה לך?

יועז הנדל: פעם אחת הוא אמר ככה ופעם אחת אחרת.

יועז הנדל: תקשיבי, כמו שאת הקמע שלי, אוסנת, ככה גם אני קראתי את "מקום תחת השמש" של בנימין נתניהו, קראתי ואמרתי: ואללה – – –

יזהר שי: יועז, כי הוא רוצה להיות רודן – לא ראש ממשלה.

יועז הנדל: אני לא יודע מה הוא רוצה, אני יודע דבר אחד – אני מאמין לבנימין נתניהו.

אוסנת הילה מארק: תכף נראה – – –

יועז הנדל: ולא מאמין לבנימין נתניהו השני.

אוסנת הילה מארק: היום ב-24:00 נראה מי ינהיג אתכם.

יועז הנדל: אני – – –

אוסנת הילה מארק: בוא נראה, יאיר לפיד – –

מיכאל ביטון: יועז, ביבי כתב ספר חדש.

אוסנת הילה מארק: – – גנץ – תכף כל הרפש – –

מיכאל ביטון: אפשר להגיד דבר בשמו.

אוסנת הילה מארק: – – שלכם יצא החוצה.

יועז הנדל: עכשיו – –

אוסנת הילה מארק: מה אתה דואג, יועז?

יועז הנדל: – – אני רוצה להגיד לכם – אני רוצה להגיד שאני מתפלא מאוד שחבריי בליכוד לא נמצאים היום, כי ביום ראשון זה יום ירושלים אבל גם היום זה יום חג.

יועז הנדל: את יודעת – אתם יודעים למה?

אוסנת הילה מארק: למה?

יועז הנדל: כי לפני 23 שנים בדיוק בנימין נתניהו עלה על כס השלטון בפעם הראשונה.

יועז הנדל: בעיניי, חג ליכודי.

יועז הנדל: אני מתפלא שאתם לא חוגגים את זה – –

אוסנת הילה מארק: הינה, תראה, עכשיו – – –

יועז הנדל: – – ברוב הוד והדר.

יועז הנדל: מה?

אוסנת הילה מארק: ה-23, ומיקי נתן לנו עשר – – –

יועז הנדל: ורק שתיים מגיעות למליאה.

אוסנת הילה מארק: ונהיה במליאה עוד עשרה.

יועז הנדל: רק אתי ואוסנת הצדיקות בסדום.

יועז הנדל: לאן הגענו?

מיכאל מלכיאלי: עוד יאמצו את זה.

יועז הנדל: אתה צודק.

יועז הנדל: יש סיכוי – –

אוסנת הילה מארק: אנחנו נעשה את זה – – –

יועז הנדל: – – שתמסדו את זה בכנסת הבאה.

אוסנת הילה מארק: נעשה לזה חוק.

יועז הנדל: זה יכול להיות.

יועז הנדל: אבל אני, מכיוון שנאמנים עליי דבריו של בנימין נתניהו, גם ב"מקום תחת השמש" בנוגע ליחס לטרור, מה שלא כל כך ראינו לאחרונה מול עזה, וגם לגבי ממשל ותקינות ממשל, ויחס לכנסת ישראל, יחס לראש ממשלה – מכיוון שנאמנים עליי דבריו, אני לא יכול שלא לצטט את אותו בנימין נתניהו ולהזכיר לכולנו מה הוא אמר ומה אמרו אנשים אחרים.

יועז הנדל: וכך אמר ראש הממשלה.

אוסנת הילה מארק: תראה כמה אתה מעריץ אותו – – –

יועז הנדל: בוודאי, בוודאי, אני אומר הכול מהערצה.

אוסנת הילה מארק: תראה איזו הערצה יש לך לאיש – –

יועז הנדל: בנימין נתניהו של 2007 – –

אוסנת הילה מארק: – – כי אתה יודע שהוא עושה טוב – –

יועז הנדל: – – היה ראש ממשלה גדול – –

אוסנת הילה מארק: – – לעם ישראל.

יועז הנדל: – – כל מילה שלו בסלע.

יועז הנדל: וכך אמר: "ראש הממשלה כנראה לא לומד דבר, ומנסה לחפות על הכישלונות שלו בכל מיני האשמות שווא, אבל אנחנו יודעים שזה אותו ראש ממשלה שאפשר לחמאס לנהל בחירות בירושלים ומאפשר לו עכשיו לקבל כסף וממוטט את חומת הבידוד.

יועז הנדל: הוא לא מסוגל להתייצב מול הדברים אלא נסחף בגמגום וחוסר מנהיגות.

יועז הנדל: ראינו זאת בדרדור המצב הביטחוני" בעזה.

יועז הנדל: "ראש הממשלה, בחולשתו ובגמגומו, מדרדר את מצבה של מדינת ישראל, והכי גרוע", הכי גרוע, "מדרדר את חומות הבידוד – – –".

יועז הנדל: אין לגיטימציה לראש ממשלה כזה לכהן, כשהוא עסוק בחקירות.

יועז הנדל: ומה אומר ידידי גלעד ארדן, ישר אחריו?

יועז הנדל: ואני, מי אני שאני אחלוק על ידידי גלעד ארדן, השר גלעד ארדן, על דבריו שאמר בשנת 2007: "שום מקום עבודה" – כך אומר גלעד ארדן – "ודאי לא משרד ראש ממשלה, אינו יכול להרשות לעצמו שמי שאמור לנהל אותו יקדיש את מרב זמנו להתייעצויות עם עורכי דין ויועצים אחרים בניסיונות להיחלץ מזרועות החוק.

יועז הנדל: ובכל פעם שנראה שראש הממשלה – אז הוא קרא לו אולמרט – הגיע לתחתית, הוא מוכיח לנו שניתן לרדת נמוך יותר.

יועז הנדל: הציבור לא ישכח לשותפיו הקואליציוניים של אולמרט ולשריו את מדיניות שתיקת הכבשים, שבה הם נוקטים אל מול החשדות הפליליים נגדו".

יועז הנדל: ואומרת השרה – – –

מאיר כהן: חבריא, יש כאן איזה פלאפון פתוח, נא לסגור אותו.

יועז הנדל: אומרת השרה מירי רגב – –

מאיר כהן: – – –

יועז הנדל: – – אז, גם ב-2007, ונאמנים עליי דבריה; מי אני שאחלוק על מירי רגב, שרת התרבות שלנו, והספורט.

יועז הנדל: היא אומרת: הרשעתו של ראש הממשלה "היא נורה אדומה לכולנו, לכולנו, אשר מסמלת בבירור מה מותר, מה אסור ואיפה עובר הגבול.

יועז הנדל: על נבחרי הציבור לנקוט בזהירות יתרה – יתרה, לא סתם זהירות – בכל הקשור לפעילותם" – – –

מאיר כהן: מי זאת?

יועז הנדל: השרה מירי רגב, שרת התרבות והספורט.

יועז הנדל: אבל אני – –

מאיר כהן: יפה.

יועז הנדל: – – נוגע בפן התרבותי של האמירה שלה.

מאיר כהן: ב-2007.

יועז הנדל: אמירה מאוד יפה: הקו המחייב, "הקו המנחה חייב בירור, נבחר ציבור בא לשרת את בוחריו, להיות להם פה וקול ולייצג נאמנה את דעותיהם בתחומים שונים".

יועז הנדל: אני רוצה לסיים, ואתם בוודאי תכירו לי תודה על האזכור ההיסטורי הזה, בכבוד לנאום מפורסם שהיה פה: רבותיי, אלה שנמצאים כאן ואלה שלא נמצאים כאן, אתם סמרטוטים.

יועז הנדל: אין לכם טיפה של דעה עצמית.

יועז הנדל: עומדים כאן מאחורי המליאה ואומרים שלא רוצים בחירות, נכנסים לכאן מול המצלמות ואומרים כאילו אתם רוצים.

יועז הנדל: מעולם לא ראיתי כאלה סמרטוטים, סמרטוטים מארץ הסמרטוטים, ואני מקווה שיבוא היום וכולנו נוכל להתווכח על אידיאולוגיה – לא על סמרטוטולוגיה.

יועז הנדל: שתהיה לכם דעה: ימין אז ימין, שמאל אז שמאל, אבל תגידו משהו – –

אוסנת הילה מארק: זה אתה אומר לשני הצדדים של – –

יועז הנדל: – – חוץ מ"ביבי".

אוסנת הילה מארק: – – המליאה?

אוסנת הילה מארק: ימין, שמאל – –

יועז הנדל: מה, מול החמאס אתם הופכים לשלום עכשיו.

אוסנת הילה מארק: – – כולם סמרטוטים?

יועז הנדל: מול החשדות אתם הופכים לסנגורים, ומול כל מה שקורה כאן – לסמרטוטים.

יועז הנדל: זה לא מה שמדינת ישראל צריכה.

יועז הנדל: מדינת ישראל צריכה מנהיגות עם דוגמה אישית, עם טוהר מידות, עם ניקיון כפיים, עם עמדות ברורות, שאומרת דבר אחד ועושה אותו דבר ולא אומרת דבר אחד ועושה הפוך.

יועז הנדל: אני מאחל לכולנו – אני יודע, אוסנת ואתי, אני אומר גם על עצמי, הייתה לנו קדנציה משמעותית, מלאת הישגים – –

אוסנת הילה מארק: – – – אתה רואה?

יועז הנדל: – – עם המון המון – באמת עשינו המון לטובת מדינת ישראל בשבועיים ובשני הדיונים שהיו כאן.

יועז הנדל: ואני מאחל לכולנו, עכשיו בנימה רצינית, לקחת את דבריו של הפילוסוף וההוגה ולא את דבריהם של הפוליטיקאים – –

אוסנת הילה מארק: אמרת שתגמור עם נאום הסמרטוטים, אז מה?

יועז הנדל: – – ולעמוד מאחורי – –

אוסנת הילה מארק: יש לך כותרת להערב.

יועז הנדל: – – העקרונות, מאחורי האידיאולוגיה, מאחורי הרצונות.

יועז הנדל: אני יודע מה אתם חושבים, אני יודע מה אתם רוצים, אני יודע במה אתם מאמינים.

יועז הנדל: אל תיתנו עכשיו לפוליטיקה רגעית להשכיח מכם למה באנו לכאן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יועז הנדל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אורנה ברביבאי, גברתי, בבקשה, חברת הכנסת.

מאיר כהן: אחריה – אוסאמה סעדי.

מאיר כהן: 13 דקות לרשותך.

אורנה ברביבאי: כבוד היושב-ראש, אנשים שצופים בנו עכשיו מזכירים לנו בעבור מה אנחנו כאן – בעבורכם, האזרחים ששלחו אותנו כנציגי הציבור לעשות את המיטב, את המרב, עבור החברה הישראלית.

אורנה ברביבאי: אני רוצה לומר שמבחינתי המציאות הפוליטית ההזויה שאנחנו נקלענו לתוכה היא בעיקר מהומה על לא מאומה.

אורנה ברביבאי: למה היא מהומה על לא מאומה?

אורנה ברביבאי: כי אנחנו מבינים שהאמתלה, הצידוק, לדרישת נתניהו לפזר את הכנסת היא חוק הגיוס שליברמן לא מסכים לו.

אורנה ברביבאי: אתמול דיברתי פה, ואני רוצה רגע לתת איזו פרספקטיבה יותר רחבה על נושא הגיוס ושילובם של החרדים בחברה הישראלית, ומה המשמעות, מבחינתי, כשאני מסתכלת על זה.

אורנה ברביבאי: חגית ריין, אימא של רב-סרן בניה ריין, שנהרג ב-4 באוגוסט 2006 בלבנון, פעם שמעה אותי – הגשתי תוכנית רדיו בגלי צה"ל – והיא אמרה לי: תשמעי, את השתמשת בביטוי "נטל", "השוויון בנטל".

אורנה ברביבאי: היא אמרה שמבחינתה הבן שלה לא נהרג על שוויון בנטל – הוא נהרג על הזכות לשרת בלבנון.

אורנה ברביבאי: מבחינתי, בכל פעם שאני רואה את צמד המילים "שוויון בנטל", דמותו של בניה ריין עולה מול עיניי במובן הזה שהצידוק, החובה או הזכות לשרת הם בוודאי לא נטל.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על נושא החוק הזה, בוודאי בהתייחס לתרעומת או להתעקשות של החרדים בגיוס החרדים לצבא – אני אפתיע אם אני אומר שאני חושבת ששילובם של החרדים בחברה הישראלית הוא אינטרס ראשון במעלה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שאם אנחנו מדברים על סדר גודל של 11% מהאוכלוסייה, אי-אפשר שלא לרצות לשלב ולעשות כל מה שנדרש כחברה שיש בה אוכלוסיות שונות כדי להבטיח את מקסום היתרון החברתי.

אורנה ברביבאי: כשאני מסתכלת על תמונת גיוס החרדים – אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל הסיפור הזה של היקף גיוס חרדים נקבע על ידי בן-גוריון כבר ב-48'.

אורנה ברביבאי: לבקשת הישיבות הוא אישר סדר גודל של – –

מאיר כהן: 400.

אורנה ברביבאי: נכון, אתה צודק.

אורנה ברביבאי: – – 400 פטורים מלימוד בישיבה.

אורנה ברביבאי: אני מזכירה שזה היה על רקע פרעות השואה וההבנה שממש כל הישיבות הלכו ונכחדו בעקבות השואה הנוראית.

אורנה ברביבאי: הוא נותן אישור ל-400 איש, ויש על זה דיונים פוליטיים: האם זה נכון, האם זה לא נכון.

אורנה ברביבאי: והוא עומד על כך ואומר: כן, זה נכון בעבור כלל ישראל.

אורנה ברביבאי: המספרים הולכים וגדלים.

אורנה ברביבאי: אני לא אעמוד על כל נקודות הציון.

אורנה ברביבאי: אני אומר שבחלוף 20 שנה, בסביבות 1968, כבר ראינו הכפלה, וב-1977, בעקבות הכניסה של החרדים לקואליציה – כמה מוזר, הינה, אנחנו מדברים על הסכמים קואליציוניים – בעצם מוסר החסם המספרי לגיוס חרדים לצה"ל וההיקף שלהם ונאמר שמי שתורתו אומנותו יכול לקבל סוג של דחיית שירות עד פטור בגיל מסוים.

אורנה ברביבאי: אני לא אעמיק בזה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהמשמעות של העניין הזה הביאה אותנו בסופו של דבר – אם דיברתי על 400 שקיבלו דחיית שירות ב-48', אנחנו מדברים היום על סדר גודל של מעל 65,000 חרדים שיש להם דחיית שירות ופטור משירות בהמשך.

אורנה ברביבאי: כשמסתכלים על הנתונים האלה צריך לשאול, ואני שואלת את חבריי, דווקא את חבריי החרדים שיושבים כאן איתנו, האם הם מבינים שהמשמעות של אי-שילובם של החרדים בצה"ל, ובוודאי אחר כך בשוק העבודה – מה המשמעות של זה מבחינת היכולת שלהם גם להיות חלק מאוכלוסייה וגם לא לסבול לא מעוני ולא מהפערים כלכליים כאלה ואחרים כתוצאה מכך שהם גם חסרי לימודי ליבה וגם לא מתגייסים לצבא.

אורנה ברביבאי: כך שאם הייתה פוליטיקה שמייצגת את המגזר החרדי – ואני חושבת שיש פוליטיקאים הגונים.

אורנה ברביבאי: עשיתי בשנים האחרונות מיזם עם הרב ליצמן, שר הבריאות, שניסה להוריד זיהומים בבתי חולים, מיזם משותף, ולמדתי מקרוב שטובת הציבור חשובה לו; אגב, לא רק של הציבור החרדי.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהוא וחבריו צריכים להבין שאם הם רוצים לדאוג לציבור החרדי ולשילוב שלהם בחברה הישראלית תוך כדי שהם שומרים על דתם אומנותם – ואף אחד לא אומר להפר את זה – יש עניין לקדם גם את הגיוס שלהם לצה"ל וגם את השילוב שלהם בשוק העבודה.

אורנה ברביבאי: כשאני מסתכלת על חוק הגיוס – שעליו אמרתי: מהומה על לא מאומה; עליו יוצאים לפיזור הכנסת היום כי זה מה שראש הממשלה שלנו מבקש – אז אני תוהה אם אנחנו מבינים שזה החוק המאוזן ביותר שהוצג אי פעם.

אורנה ברביבאי: בעבר, החוקים שגובשו גם במסגרת הוועדות שהיו – זאת אומרת, לא החוקים; הוועדות שהיו, ועדת טל, ועדת פלסנר, שקד, פרי; יסלחו לי מי שאני לא מציינת, היו ועדות רבות ומגוונות – החוק הזה שהוצג בעבר בקריאה ראשונה הוא חוק שמדבר על איזון.

אורנה ברביבאי: הוא חוק שאומנם מציב יעדים, אבל היעדים הם בסדרי גודל פחותים מהעלייה הדמוגרפית.

אורנה ברביבאי: זאת אומרת, אין פה איזה עניין של רדיפה אחרי גיוס חרדים אלא ההתבוננות מערכתית, כשמי שהציג את הנתונים זה צה"ל.

אורנה ברביבאי: זאת בעצם הפעם הראשונה שצה"ל מעורב בגיבוש ההצעה.

אורנה ברביבאי: ולכן ליברמן מתעקש כל כך לא לשנות את ההצעה שמוגשת – משום שיש פה הצעה מאוזנת.

אורנה ברביבאי: היא מבטאת סנקציות רק כלפי הישיבות, ולא כלפי הצעירים עצמם בסנקציות פליליות, ואני חושבת שיש פה אמירה מאוד ברורה למה חשוב לממש את החוק הזה.

אורנה ברביבאי: יש קשר ישיר בין הגיוס לצבא לבין שוק העבודה.

אורנה ברביבאי: אנחנו רואים נתונים סטטיסטיים שמי שהתגייס לצבא אחר כך משתלב בשוק העבודה.

אורנה ברביבאי: יש מחקר מאוד מעניין של יוג'ין קנדל: כשאנחנו מסתכלים על היקף המשולבים בשוק העבודה זה סדר גודל של קרוב ל-85%-87% של חבר'ה שהיו בני ישיבות, התגייסו לצבא ואחר כך השתלבו בשוק העבודה – והשתלבות בשוק העבודה לא במקצועות לא איכותיים, נקרא לזה; להפך, ביכולת שלהם למקסם את הידע ואת יכולת ההשתכרות שלהם.

אורנה ברביבאי: הנתונים מדברים בעד עצמם.

אורנה ברביבאי: בכחול לבן יכולתי לבוא ולשים את החוק שהוצע פה על ידי יש עתיד ב-2014 – נכון, מאיר?

אורנה ברביבאי: ב-2014 יש עתיד הניחה פה את החוק?

מאיר כהן: כן.

אורנה ברביבאי: אגב, הוא עבר על ידי אותו ראש ממשלה ועל ידי אותם חרדים שהיו, וזה חוק שהתקבל.

אורנה ברביבאי: החוק בוטל בסיבוב הבא.

אורנה ברביבאי: אני לא מדברת על זה, למרות שאני כחול לבן, ואני חושבת שהחוק היה חוק טוב.

אורנה ברביבאי: עובדה שהוא אושר על ידי כל הגורמים.

אורנה ברביבאי: אני מדבר דווקא על החוק האחרון שמוצע, כי אני באמת לא מוצאת את ההצדקה – לא בקרב החרדים, שבעיניי לא יוכלו לקבל הצעת חוק יותר טובה, יותר מאוזנת, שהולכת יותר לקראתם.

אורנה ברביבאי: ואם אני מסתכלת על האינטרס הציבורי, צריך להיות גם לחרדים אינטרס ציבורי, בוודאי בשילוב של האוכלוסייה החרדית גם בשוק העבודה, גם בשוק התעסוקה.

אורנה ברביבאי: אף אחד מאיתנו לא רוצה להיות עני.

אורנה ברביבאי: אף אחד לא רוצה לגדל את ילדיו בפערים.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שאם תפוזר היום הכנסת – אגב, אני סבורה שזה לא יקרה; אולי אני טועה, אני פוליטיקאית צעירה, מותר לי – אם תפוזר הכנסת על הצעת חוק כל כך מוזרה, שתכליתה להיטיב עם החרדים, לא לפגוע בהם, מתוך רצון לשנות פה את תמונת המצב הפוליטית מסיבות אחרות לגמרי, אני חושבת שההיסטוריה תשפוט לא רק את הסיבות של נתניהו – שתכף אני אגיד מה אני חושבת עליהן – היא תשפוט גם את הפוליטיקאים החרדים, שהיו מאוד קרובים להעביר שינוי מאוד משמעותי לאוכלוסייה עצמה בחוק הכי מאוזן שהיה אי פעם שגובש והוצע להם.

אורנה ברביבאי: אני אומרת את זה כראש אגף כוח אדם לשעבר.

אורנה ברביבאי: אני הייתי ראש אגף כוח אדם כשחוק טל בוטל, ואני יודעת גם מה הציפיות.

אורנה ברביבאי: אז מה בסופו של דבר יהיה?

אורנה ברביבאי: החוק לא יוגש.

אורנה ברביבאי: בג"ץ – שכבר אנחנו גוררים רגליים סדר גודל של שבע שנים, לדעתי, מפברואר 2012, שאז נאמר לדרג המדיני: לכו תביאו חוק או תביאו הצעה.

אורנה ברביבאי: החוק הכי מאוזן לא מגיע, אז אחר כך תהיה טענה לבג"ץ, למה בג"ץ מתערב בשיקולים כאלה ואחרים.

אורנה ברביבאי: זאת אומרת, יש פה הפרה מוחלטת, ובאמת מבחינתי אני לא יכולה גם להבין את ההיגיון המארגן או ההיגיון המסדר.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהתכלית של הפיזור היום, או ההצעה לפיזור הכנסת, היא שונה לחלוטין; היא באה אך ורק ממניעים פוליטיים.

אורנה ברביבאי: ראש הממשלה רוצה חסינות לעצמו, רוצה להיות מעל החוק, חיפש אמתלה כזאת או אחרת, ומצא את הדבר הלא-בהכרח נכון.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת מה השיקולים מאחורי הקלעים ובאופי השיח או אופי הדיאלוג שלו, איך הוא מסביר את הטיעונים האלה, אבל הציבור ישפוט.

אורנה ברביבאי: יש לנו ציבור שהוא בכל אמת מידה ראוי למנהיגות טובה יותר, מנהיגות שיכולה לאפשר אלטרנטיבה.

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת על ידידיי מכחול לבן – הגענו לכאן, לפוליטיקה, כי אנחנו מאמינים שאנחנו יכולים לעשות את זה אחרת.

אורנה ברביבאי: ואנחנו לא נגד אוכלוסייה מסוימת.

אורנה ברביבאי: אנחנו חושבים שאפשר ונכון שהחברה הישראלית תדבק באחדות ובממלכתיות, כי זה אפשרי; היינו כאלה פעם.

אורנה ברביבאי: השינוי לאורך השנים שהולך ומובל, לצערי, על ידי ראש ממשלה, שתכלית התפקיד שלו היא לראות איך הוא עוסק באיחוד העם, הולך ונעשה יותר ויותר מפוצל, הולך ונעשה יותר ויותר קשה.

אורנה ברביבאי: ולהביא את פיזור הכנסת בתירוץ של גיוס החרדים, במובן הזה גם יוצר אולי את הצידוק עוד יותר לפער ולפילוג בין האוכלוסיות השונות.

אורנה ברביבאי: מדוע?

אורנה ברביבאי: מדוע לשסות ציבור אחד בציבור אחר?

אורנה ברביבאי: מדוע לא לשים סדר-יום ממלכתי שבו כלל האוכלוסיות ראויות וזכאיות לייצוג הולם, גם בכנסת ובוודאי גם על ידי ראש הממשלה?

אורנה ברביבאי: אני מאוד מקווה שהכנסת לא תפוזר היום.

אורנה ברביבאי: הגענו כדי לעבוד את הציבור.

אורנה ברביבאי: הגענו מתוך תחושת שליחות עמוקה.

אורנה ברביבאי: יש לנו רצון לשנות, יש לנו רצון לצמצם פערים.

אורנה ברביבאי: לי באופן אישי יש עניין לעסוק בזה שהפריפריה לא תמשיך לסבול מאותם פערים שאנחנו רואים בעולמות תוכן, גם בריאות, גם חינוך – בכל היבט שהוא.

אורנה ברביבאי: אם זה יקרה הערב זה על ראשו ואחריותו של נתניהו, אבל השר שטייניץ, זה יהיה גם על שרי הליכוד, חברי הכנסת בליכוד ובכלל בימין שירימו יד לפיזור כנסת לא מהטעמים הנכונים, לא מתוך הצדקה עניינית, בוודאי לא מחוק הגיוס – תיארתי פה את העובדות; רק מתוך רצון לשרוד פוליטית.

אורנה ברביבאי: אני אומרת – אני, אגב, מאמינה; אני מאמינה בבורא עולם, אבל אני מאמינה גם באיזה צדק פואטי.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שההליכה הזאת גשר אחד רחוק מדי תפגע משמעותית, בוודאי בציבור, ב-2 מיליארד; אמר לי ידידי מיקי לוי, שאחראי לבחירות אצלנו – 2 ורבע מיליארד שקל?

אורנה ברביבאי: 2.4 – –

מאיר כהן: כן, כן.

אורנה ברביבאי: – – ליום בחירות?

אורנה ברביבאי: אז לא רק בהיבט הכספי.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהציבור יאמר את דברו ביום הבוחר ויגיד לכם:

אורנה ברביבאי: לקחתם אותנו למערכת בחירות מכוערת, הקשה והבוטה שהייתה פה אי פעם.

אורנה ברביבאי: ובחלוף תקופה כל כך קצרה לקחת אותנו למערכת בחירות נוספת במקום לעסוק בעיקר, במהות, בטובת אזרחי המדינה – אני בטוחה שאתם תידרשו לשלם את המחיר, ואז אנחנו נהיה פה אלטרנטיבה שמציגה את היכולות, את הניסיון ואת הרצון לייצג פה מציאות טובה יותר לאזרחי המדינה.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: על השנייה.

מאיר כהן: מדהים.

אורנה ברביבאי: כן, מדדתי את עצמי.

מאיר כהן: מצוין.

מאיר כהן: תודה רבה, המפקדת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה, כבודו, ואחריו – מיקי לוי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, 13 דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, אדוני היושב-ראש, נכון שיש לי 13 דקות והזמן התחיל, אבל אני רוצה להתחיל ולנצל דקה אחת – –

מאיר כהן: תקבל.

אוסאמה סעדי: – – מתוך 13 הדקות – לא להוסיף; מנצל מתוך 13 הדקות האלה לעמוד דקת דומייה על קורבנות הפשיעה והאלימות בחברה הערבית – תכף אני אפרט – על (אומר בערבית ומתרגם:) הקורבנות בתאונות העבודה, קורבנות בתאונות דרכים, וגם על מותה של הדמוקרטיה בישראל.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: שוכרן.

מאיר כהן: ברשותך, אני רוצה כיושב-ראש להגיד מילה.

מאיר כהן: אלה דברים שבדרך כלל מתאמים אותם עם המזכירות, אבל זה שלא עמדנו זה לא אומר שאנחנו לא מכבדים את – –

אוסאמה סעדי: כמובן, אתה היושב-ראש, יושב-ראש הישיבה, ואני מעריך את זה

מאיר כהן: – – את נפגעי הפשע בכל הצדדים.

אוסאמה סעדי: כמובן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אנחנו בימים האחרונים, (אומר בערבית: בעשרת הלילות האחרונים) של חודש רמדאן, ובחודש הזה נפלו עד היום שישה נרצחים בחברה הערבית, (אומר בערבית: שישה קורבנות רצח בחודש רמדאן המבורך:) תאופיק זהר, בן 60 מנצרת; ויסאם יאסין, בן 45 מטמרה; אחמד דראגמה, 35, מבאקה אל-גרבייה; דניאל חלבי, בן 18 מדאלית אל-כרמל; אל-חאג'ה אנתסאר אל-עיסאווי, בת 44 מרמלה, שנרצחה ביריות כאשר ניסתה להגן על הבן שלה, והיא מצאה את מותה.

מאיר כהן: בשוגג.

אוסאמה סעדי: כנראה בשוגג, אבל השוגג הזה והיריות בשוגג כבר – –

מאיר כהן: הורג.

אוסאמה סעדי: – – יותר מדי, וכנראה זה לא בשוגג אלא במתכוון ובמדיניות מכוונת מלמעלה שהקורבנות האלה ימשיכו בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: ואדוני השר, הממשלה לא נוקפת אצבע, לצערנו.

אוסאמה סעדי: הקורבן האחרון, משעות הבוקר של היום, אדוני היושב-ראש, הוא עמיד אל-ג'יש, בן 25 מערערה באזור המשולש.

אוסאמה סעדי: ישנו הרוג נוסף, סאהר אבו רזאל מאום אל-פחם, שנמצא מת אבל עדיין לא ברורה סיבת המוות.

אוסאמה סעדי: זה בעניין הפשע והאלימות.

אוסאמה סעדי: עכשיו, אחרי הנאום שלי, אדוני היושב-ראש, אני וחבריי יוצאים מכאן להפגנה מול משטרת מחוז תל אביב שמארגנת ועדת המעקב העליונה של ערביי ישראל כנגד המדיניות של המשטרה ושל הממשלה תחת הסיסמה: (אומר בערבית ומתרגם:) אנחנו מאשימים.

אוסאמה סעדי: כן, אנחנו מאשימים את המשטרה.

איימן עודה: – – –

אוסאמה סעדי: אנחנו מאשימים את הממשלה שלא עושה די ולא עושה מאומה.

אוסאמה סעדי: נהפוך הוא, ישנם מצבים וישנם מקרים שהמשטרה יודעת וישנן תלונות למשטרה, והרצח והכתובת היא על הקיר, אדוני השר, אבל המשטרה לא עושה כלום ולא עושה די ולא עושה מספיק.

אוסאמה סעדי: ואנחנו זועקים היום את זעקתם של האימהות, של האלמנות, של היתומים.

אוסאמה סעדי: די, מספיק.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: מספיק, מספיק, מספיק.

אוסאמה סעדי: ) אנחנו מדברים, אדוני השר, ותשמע את המספרים: מאז שנת 2000 עד היום מספר הקורבנות בפשיעה ובאלימות בחברה הערבית הוא 1,343; 1,343 זה עם עמיד אל-ג'יש, שנרצח אתמול.

אוסאמה סעדי: ואני שואל: עד מתי?

אוסאמה סעדי: ואתם כל הזמן באים אלינו: אתם מתעסקים בבעיה הפלסטינית ואתם מתעסקים בבעיות ברומו של עולם ולא מתעסקים בבעיות של האזרחים שלכם.

אוסאמה סעדי: אנחנו יום-יום, אני וחבריי, מאז שנבחרנו, וגם בקדנציות הקודמות, כל הזמן מדברים על הנושא הזה, הנושא הכאוב הזה; והיו ועדות, והיינו שותפים בוועדות, ונפגשנו; וחברי חבר הכנסת אחמד טיבי, הייתה לו ועדה, והוא הזמין את ראש הממשלה, וראש הממשלה הגיע והבטיח למשפחה ששכלה כמה מבניה באום אל-פחם ואמר לה: אנחנו נמצא ונתפוס את הרוצחים ונעמיד אותם לדין.

אוסאמה סעדי: אבל כרגיל, הבטחות לחוד וביצוע לחוד.

אוסאמה סעדי: ולכן, ההפגנה היום היא אחת משרשרת של פעולות שההנהגה הערבית, ועדת המעקב, ועד ראשי הרשויות, ארגוני החברה האזרחית, אנחנו, חברי הכנסת, מתחילים לנקוט על מנת שאנחנו נמנע, ננסה למנוע, את הקורבן הבא.

אוסאמה סעדי: ולכן יש המשך של הצעדים והמחאה בחברה הערבית נגד תופעה מסוכנת זו, שגובה חיים, תרתי משמע.

אוסאמה סעדי: ולכן ההפגנה היום, ובעקבותיה, אחרי החג, חג אל-פיטר בשבוע הבא, מתוכננת גם מחאה ותהלוכה של רכבים מכל האזורים – מהנגב, מהגליל, מהמשולש, מהערים המעורבות; כולנו עולים לירושלים להפגין מול משרד ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: ונקים אוהל מחאה קבוע מול משרד ראש הממשלה, ואנחנו נהיה כל הזמן באוהל הזה עד שהממשלה תקום ותגיד: אני רוצה למגר את תופעת האלימות ואת תופעת הפשיעה.

אוסאמה סעדי: יש לנו היום פשע מאורגן, יש לנו מאפיות בחברה הערבית, ואנחנו לא נוכל להיאבק ולמגר את התופעה הזאת בלי המשטרה.

אוסאמה סעדי: יש נשק בלתי חוקי.

אוסאמה סעדי: דיברו על כ-400,000 כלי נשק בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: זה אומר שכמעט כל בית יש לו נשק.

אוסאמה סעדי: איפה המשטרה ואיפה גורמי הביטחון ואיפה השב"כ?

אוסאמה סעדי: כאשר יש חשד שהנשק הזה יופנה או יכוון כלפי היהודים אז אפשר שתוך 24 שעות, מיקי לוי, תופסים את הרוצח ותופסים את הנשק הזה.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי, כמה אתם מעריכים מהנשק הזה הוא מהצבא?

אוסאמה סעדי: אומרים – אני שמעתי פה את השר לביטחון פנים אומר 70% מהנשק הזה, יותר – – –

מאיר כהן: 70%?

מיקי לוי: יותר.

אוסאמה סעדי: הינה, מיקי לוי, שהיה מפקד מחוז ירושלים, אומר שיותר מ-70%, אז כשגונבים נשק זה לא צריך לעורר את גורמי הביטחון?

אוסאמה סעדי: אבל כאשר אומרים – בערבית אומרים, אדוני: (אומר בערבית: האבטיחים שוברים זה את זה,) זאת אומרת, כאשר הכול במגזר הערבי ואחד רוצח את השני וזה לא עובר לצד השני אז אומרים: בסדר.

אוסאמה סעדי: כמה פיענוחים יש?

אוסאמה סעדי: כמה כתבי אישום הוגשו?

אוסאמה סעדי: ברגע שהעבריינים יודעים שהם לא ייתפסו ולא יועמדו לדין ולא ירצו מאסר עולם אז קל להרוג ועוד להרוג, ולצאת בלי ענישה.

אוסאמה סעדי: זה נושא אחד.

אוסאמה סעדי: נושא שני, אדוני, זה קורבנות תאונות העבודה.

אוסאמה סעדי: אנחנו השקנו את השדולה לפני כמה ימים ביחד עם חבריי אבי ניסנקורן, מיכל רוזין ומשה ארבל.

אוסאמה סעדי: שמענו מספרים זוועתיים.

אוסאמה סעדי: מאז תחילת השנה – 36 הרוגים בתאונות, ומהם 21 בענף הבניין.

אוסאמה סעדי: אתמול היה עוד מקרה של פועל מיטא שפורסם שהוא נהרג, ואני וחברי משה ארבל, ביוזמתו של משה ארבל, רצינו לשלוח מברק תנחומים למשפחה, אבל בסוף הוא אמר לי: מזל שלא שלחנו, כי הוא עדיין בבית חולים ומצבו מוגדר אנוש.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו מאחלים לו החלמה, אבל הנושא הזה – אי-אפשר לעבור לסדר-היום.

אוסאמה סעדי: גם תאונות הדרכים, אדוני היושב-ראש, גובות קורבנות.

אוסאמה סעדי: מאז תחילת השנה היו בחברה הערבית, במגזר הערבי, 37 הרוגים בתאונות דרכים – פי שניים מהאחוז שלנו בחברה.

אוסאמה סעדי: עכשיו, למה אני מדבר על זה, ואיך אני קושר את זה להצעת החוק להתפזרות הכנסת?

אוסאמה סעדי: כי אני חושב שכאשר אנחנו מפזרים את הכנסת כמעט חודש אחרי שהושבעה, וכאשר אתמול בוועדה המיוחדת שמענו את נציגת אגף התקציבים, שאמרה שהבחירות החוזרות האלה עולות למשק 471 מיליון שקל – 471 מיליון שקל, אני מבין שזה חוץ מהעלות למשק וההפסד לכלכלה, שזה בערך, אנחנו מדברים על כמעט 5 מיליארד שקל.

אוסאמה סעדי: וכי למה כל זה?

אוסאמה סעדי: זה בגלל שיש מישהו אחד שקוראים לו בנימין נתניהו שנכשל, והוא צריך לבוא, לקום ולהודות ולהגיד לנשיא המדינה היום עד 24:00: אדוני הנשיא, אני נכשלתי.

אוסאמה סעדי: מילה פשוטה אחת: נכשלתי, ואז יש הליך דמוקרטי שנמשך.

אוסאמה סעדי: אבל מובן שלא.

אוסאמה סעדי: מה, ביבי יגיד: אני נכשלתי?

אוסאמה סעדי: ביבי יראה שהוא נכשל ואז הדרך לכתבי אישום ולבית משפט סלולה?

אוסאמה סעדי: הוא רואה כבר את המשפט שלו ואת התוצאות אחרי המשפט והוא רועד, ולכן הוא יעשה את הכול, גם במחיר של סיכול ממוקד של הדמוקרטיה ועיקור הדמוקרטיה ועיקור שלטון החוק ובמחיר של מתקפה על בית המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: ואז הוא נזכר שהוא צריך להזמין את נשיאת בית המשפט העליון ואת המשנה לפגישה אתמול.

אוסאמה סעדי: על מנת להגיד: לא, אני לא נגד שלטון החוק ולא נגד בית המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: אבל התרגילים האלה לא יעזרו לך, אדון נתניהו.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו אומרים, אנחנו בחד"ש-תע"ל, כפי שאמר לפניי חברי אחמד טיבי: אנחנו כמובן בעד קיצור ימיה של הממשלה שמתהווה, ואנחנו מקווים שהיא לא תצלח והיום ביבי לא יצליח להקים את הממשלה הימנית הזאת.

אוסאמה סעדי: וכמובן, אנחנו לא מאמינים לתרגיל הזה של מיקי זוהר, שמביא חוק להתפזרות, ואנחנו כבר כמה ימים ולילות לבנים בוועדה המיוחדת ובוועדה המסדרת.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו חוששים, אדוני, שכל זה תרגיל פוליטי ללחוץ על השותפים הקואליציוניים על מנת שיוכל לבוא ולהפחית במחירים, ואז יוכל לבוא היום עד 24:00 ולהגיד: הצלחתי, ואז כל החוק הזה וכל העבודה שהושקעה בשבוע האחרון תרד לטמיון.

אוסאמה סעדי: ולכן, אנחנו לא נהיה שותפים לתרגילים המסריחים.

אוסאמה סעדי: זה עוד תרגיל מסריח של הממשלה הזאת ושל העומד בראשה, ולכן אנחנו אמרנו בקריאה טרומית ובקריאה ראשונה שאנחנו נצביע והצבענו בהימנעות, כי מצד אחד אנחנו רוצים, כן, בהתפזרותה של הממשלה ובהתפזרותה של הכנסת, אבל מצד שני אנחנו לא מאמינים וחושבים, ואנחנו לא רוצים להיות שותפים בתרגיל מסריח של ביבי נתניהו ושל הקואליציה שלו.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו נראה היום עד 24:00 שאם באמת הכוונות הן רציניות – אנחנו רוצים שביבי יגיד: נכשלתי, וילך ויפנה את מקומו, ואז, אם באמת ההצעה הזאת רצינית, אנחנו נתכנס ונחליט איך להצביע בקריאה שנייה ושלישית.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני כמה ימים חלמתי חלום, ובחלומי אני רואה 13 פרות נאות, בריאות ויפות מראה, שערן מבריק ומסורק למשעי, עולות מן הירקון.

מיקי לוי: לפתע, בחלומי, תמונת הפרות הדשנות מיטשטשת, ובחלומי אני רואה 13 פרות שדופות, רעות מראה, ובחלומי אינני מבין מדוע התחלפה התמונה לפתע.

מיקי לוי: לא הבנתי מדוע מדובר ב-13 פרות, כי הרי אנחנו מכירים את הסיפור – מדובר בשבע פרות דשנות העולות מן היאור.

מיקי לוי: התעוררתי בבעתה.

מיקי לוי: לא הייתי זקוק לפותר חלומות.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: 13 הפרות יפות המראה מסמלות את שנותיו היפות של נתניהו.

מיקי לוי: כן, הוא גם עשה דברים טובים כראש ממשלה.

מיקי לוי: 13 הפרות רעות המראה מסמלות את שנותיו הרעות של נתניהו.

מיקי לוי: נתניהו, שיוגש נגדו כתב אישום בשלוש פרשיות, מסמל את 13 הפרות רעות המראה.

מיקי לוי: בימים אלה ראש הממשלה עושה הכול, אבל הכול, כדי להימלט מאימת הדין, ורואה בבית הזה עיר מקלט.

מיקי לוי: לא יד המקרה היא שפרקליטיו שמונו על ידו לא באו לאסוף את החומרים כמה חודשים, ואני מאוד מכבד אותם, על כך שלכאורה – או לא לכאורה; על כך שלא שולם להם שכר טרחתם.

מיקי לוי: הזמן בוזבז לשווא.

מיקי לוי: והינה, בסיבוב השני, הצוות הזה מתפרק לרסיסים ונשאר רק עורך דין אחד שמייצג את ראש הממשלה, וברור לכולם שעורך דין אחד בצוות חקירה אינו מסוגל להקיף את החומר של שלוש פרשיות מאוד מאוד רחבות.

מיקי לוי: וגם זה – אני אומר לכם את זה כאיש מקצוע – תרגיל על מנת למשוך זמן, להרחיק את אימת כתב האישום מראש הממשלה, להרוויח זמן על מנת להעביר חוק הזוי, לא ראוי, שייתן חסינות לראש הממשלה.

מיקי לוי: ראש הממשלה בימים אלה נכנס לרעידות אישיות.

מיקי לוי: פתאום הקוסם הכל-יכול אינו מסוגל להקים קואליציה.

מיקי לוי: ראש הממשלה שסימן מטרה – לברוח מאימת הדין – אינו יכול להקים ממשלה שתצביע על שינוי בנושא האישי שלו.

מיקי לוי: אדוני ראש הממשלה, 13 הפרות רעות המראה העולות מן הירקון מסמלות את 13 השנים אם תיבחר פעם נוספת אם נלך לבחירות, ואני מאוד מקווה שלא, בשביל עם ישראל ומדינת ישראל.

מיקי לוי: 13 השנים שמחכות לך יהיו 13 שנים רעות מאוד.

מיקי לוי: מוטב, אדוני ראש הממשלה, שתפנה את כיסאך ותעביר את השרביט לאחרים.

מיקי לוי: כי אם אינני טועה, אתה אמרת: מה שראש ממשלה לא מספיק לעשות בקדנציה הראשונה לא יספיק לעשות בקדנציה השנייה.

מיקי לוי: אתה אמרת את זה, לא אני.

מיקי לוי: אבל מה זה חשוב, אדוני ראש הממשלה?

מיקי לוי: כל מה שאתה אומר זה עוד משהו שלא התחייבת עליו, עוד משהו ששיקרת לגביו.

מיקי לוי: אצלך האמת והשקר מתחלפים כל יום, שעה-שעה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, שוב אנחנו מוצאים את עצמנו לפני תקדים חוקתי, ושוב התקדים הזה נועד לבצר את שלטונו של נתניהו.

מיקי לוי: הרי מהי משמעות פיזור הכנסת הלילה אם לא באמירה של נתניהו: אם אני לא ראש ממשלה, אף אחד לא יהיה ראש ממשלה?

מיקי לוי: אם היית ישר דרך, עם ערכים, עם מוסר, עם יושרה, היית מעביר את השרביט בחזרה לנשיא ואומר: אדוני הנשיא, לא הצלחתי להרכיב ממשלה, ואז המנדט היה עובר לנשיא והוא היה מעביר את המנדט הזה לאחר.

מיקי לוי: אבל אתה נאחז בקרנות המזבח, אדוני ראש הממשלה, כי בקצה הדרך אתה יודע מה מצפה לך, אחרי משפט ארוך מאוד.

מיקי לוי: לא, אדוני, לא יעלה בידך; מדינת ישראל היא מדינת חוק, ואתה, כמו כל אזרח, תצטרך לעמוד לדין.

מיקי לוי: ואתה יודע מה?

מיקי לוי: הלוואי שחפותך תתקיים.

מיקי לוי: מכיוון שאתה עושה את כל המאמצים להימלט מאימת החוק אין לי ספק כי אתה יודע יותר טוב מכל אחד מאיתנו מה מצפה לך, אדוני ראש הממשלה.

מיקי לוי: סעיף 9 לחוק-יסוד: הממשלה נותן פתרון לסוגיה של כישלון המועמד להרכיב ממשלה בתום המועד החוקי, אבל את נתניהו, ראש הממשלה, החוקים אינם מעניינים, גם לא חוקי-יסוד, ואת הממלכתיות הוא כבר איבד מזמן – והכול על חשבון הדמוקרטיה שלנו.

מיקי לוי: הכול כשר, וחברי סיעתו ממלאים פיהם מים.

מיקי לוי: לפיזור הכנסת יש מחיר כלכלי כבד.

מיקי לוי: יש נזק ישיר של 2.4 מיליארד שקל על תפעול מערכת הבחירות, ויש נזקים עקיפים, חברים: הכנסת לא מתחילה לדון על תקציב השנה הבאה וכמעט לא יישאר לה זמן לכך כשהממשלה הבאה תושבע; גירעון תקציבי עצום, שעומד על 2.4%, וילך ויגדל; דירוג האשראי של מדינת ישראל עלול בהחלט להיפגע בגלל אי-טיפול בגירעון ובגלל האי-יציבות הפוליטית; מערכות שלמות משותקות כבר למעלה מחצי שנה וצריכות טיפול יסודי, כמו הבריאות, התחבורה, התשתיות ואחרות; קרנות הפנסיה הוותיקות נשחקות ולא מוצאים להן פתרון; פגיעה במרכזי חוסן, שלא מוצאים להם פתרון; מצוקות פנימיות של משרד הרווחה בהמשך לדוח מבקר המדינה; משבר התעסוקה בדרום – שורה של מפעלים שנמצאים בפני סגירה.

מיקי לוי: והגרוע מכול, חברים: חוסר היציבות השלטונית במדינת ישראל.

מיקי לוי: והרי אמרת: נבחרנו למשול.

מיקי לוי: מי מפריע לך למשול?

מיקי לוי: תמשול.

מיקי לוי: חוסר היציבות השלטונית של ישראל מרחיק משקיעים זרים.

מיקי לוי: הם לא מגיעים למדינת ישראל כדי לבצע השקעות.

מיקי לוי: את הנזקים האלה אף כלכלן אינו יכול לאמוד.

מיקי לוי: יכולים להעריך – לא יכולים לאמוד.

מיקי לוי: משקיעים זרים מדירים את רגליהם ממדינת ישראל לא בגלל הבעיות עם שכנינו או מהלכים מלחמתיים כאלה ואחרים אלא בגלל חוסר יציבותו של השלטון המרכזי; תפקידים מרכזיים שאינם מאוישים: מפכ"ל משטרת ישראל, נציב שירות בתי הסוהר.

מיקי לוי: הכול חוכא ואטלולא.

מיקי לוי: אני פונה לחבריי בקואליציה: אל תלכו שבי אחרי נתניהו.

מיקי לוי: אל תלכו שבי אחרי מי שטובע עד צוואר בחקירות.

מיקי לוי: נתניהו של 2019 אינו נתניהו של 1996; זה גם לא נתניהו של 2009.

מיקי לוי: טובת המדינה אינה בראש מעייניו.

מיקי לוי: אנחנו יכולים הלילה לעשות היסטוריה ולשחרר את מדינת ישראל מעולו של ראש הממשלה ולהקים ממשלה כזאת או אחרת, אפילו ממשלת אחדות, שתשקף את רצון רוב העם.

מיקי לוי: מה שאמרתי אינו עומד בסתירה למה שאמרנו קודם לכן: לא נשב בממשלת אחדות עם ראש ממשלה ששלושה כתבי אישום תלויים ועומדים נגדו.

מיקי לוי: לכן הפתרון היחידי – או יש פתרונות נוספים – כדי למנוע מצב ששוב, כמו שעשה נתניהו בשנת 2015, נלך לבחירות על בסיס גחמות אישיות של ראש הממשלה שטובת המדינה היא לא אחת מהן אלא רק טובתו האישית, ושהכול יישרף.

מיקי לוי: "מילה של כחלון זו מילה".

מיקי לוי: "מילה של כחלון זו מילה" – זו בגידה בבוחרים, בכל ההבטחות.

מיקי לוי: 153,000 איש הצביעו למפלגת כולנו והאמינו שלא תשבו בממשלה עם ראש ממשלה עם כתב אישום ושלא תחברו לליכוד ותהיו קבלני הביצוע שלו.

מיקי לוי: הבטחתם בגין – זה מה שהתנוסס באיילון בחודשים האחרונים כשנסענו – קיבלנו גולדפרב, מיצובישי.

מיקי לוי: תתביישו.

מיקי לוי: קרן מרציאנו, בריאיון המפורסם עם ראש הממשלה: האם תנקוט צעד כלשהו שיכול להעניק לך את חוק החסינות?

מיקי לוי: – מה?

מיקי לוי: אני?

מיקי לוי: מה פתאום.

מיקי לוי: עוד פעם אתה משקר, אדוני ראש הממשלה, ולא בפעם הראשונה.

מיקי לוי: עיני כל אזרחי מדינת ישראל נשואות אליך.

מיקי לוי: חלקם, כאשר אתה משמיע את השקרים שלך השכם והערב, פעם אחר פעם, פעם אחר פעם, מאמינים שזו אמת.

מיקי לוי: הגיע הזמן שתלך.

מיקי לוי: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה, 13 דקות.

ישראל אייכלר: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, גם כן 13 דקות.

מיכל רוזין: לאופוזיציה יש חוב לחבר הכנסת מיקי לוי מהכנסת הקודמת, מהכנסת העשרים.

מיכל רוזין: הוא הגיע לכאן חמוש בנעלי ספורט ובגדים נוחים כדי לעמוד כל הלילה ולנאום, ואז לקחו לו את זה בהצבעה שהוא אפילו, לדעתי – אני לא יודעת אם הספקת להגיע להצבעה.

מיכל רוזין: אנחנו חייבים לך את הלילה הזה.

מיכל רוזין: הלילה הזה תקבל אותו.

מיקי לוי: עליי.

מיכל רוזין: סומכת עליך, מיקי.

מיכל רוזין: טוב, חברי וחברות הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, מזכירת הכנסת, אני חייבת לומר, זו כנסת שלישית שלי.

מיכל רוזין: באמת, בדרך כלל לא נעלמות המילים מפי ואני לא נאלמת דום.

מיכל רוזין: מצב אבסורדי כזה הכנסת לא ידעה ב-71 שנות קיומה של המדינה.

מיכל רוזין: היינו בהרבה מאוד מצבים פוליטיים מעניינים מאוד, אבל מצב אבסורדי שכזה אנחנו לא הכרנו.

מיכל רוזין: יש ברומן המפורסם של קפקא משפט, הוא כותב על רגע מסוים שבאמת מאוד דומה למה שאנחנו חווים עכשיו.

מיכל רוזין: הוא כותב: "שומר הסף רואה בבירור שקרב קיצו של האיש, וכדי להבקיע אל שמיעתו הגוועת הוא שואג באוזנו: 'איש מלבדך לא היה יכול לקבל כאן רשות להיכנס, משום שהפתח הזה נועד רק לך.

מיכל רוזין: עכשיו אני הולך וסוגר אותו'".

מיכל רוזין: זה בדיוק מה שקורה עכשיו עם נתניהו.

מיכל רוזין: נתניהו מבין שהפתח נסגר עליו.

מיכל רוזין: נתניהו מבין שהדרך שלו להיות ראש ממשלה הולכת ונעלמת סביב כתב האישום.

מיכל רוזין: ולכן, כל ניסיונותיו, כל ניסיונותיו, כולל מה שהוא עושה – שלום לך, חבר הכנסת מאיר כהן.

מיכל רוזין: כל מה שהוא עושה עכשיו הוא כדי להציל את עורו והמשך שלטונו של נתניהו.

מיכל רוזין: כי הרי המדינה יכולה להתקיים גם בלי נתניהו.

מיכל רוזין: אני יודעת, זה נשמע מדהים, מפחיד, אפילו מוזר, אבל המדינה יכולה להתקיים, גם כמשטר דמוקרטי, אפילו עם מהות דמוקרטית של שוויון אמיתי.

מיכל רוזין: יכולה להתקיים.

מיכל רוזין: כל אחד מחברי הכנסת, מ-120 חברי הכנסת, יכול להרכיב את הממשלה הבאה.

יוראי להב-הרצנו: גם את.

מיכל רוזין: גם אני.

מיכל רוזין: כן, אמרתי כבר בנאום הקודם שלי: כל אחד פה שווה מנדט ושווה לשני, בדיוק אותו הדבר.

מיכל רוזין: ומשום מה מחפשים את כל התרגילים – לא משום מה, נורא ברור: נתניהו עושה, בכל דרכים האפשריות ובאופן דמוקרטי – וגם את זה ראינו כבר במשטרים אחרים; באופן דמוקרטי הוא מוצא את הדרך המשפטית, הדמוקרטית לכאורה, שבה הוא לא יבוא לנשיא ויגיד לו: נכשלתי, אני לא מצליח להרכיב ממשלה, קח לך עוד שלושה ימים של התייעצויות, כפי שהחוק מאפשר לך, על מנת לראות אם מישהו אחר יכול להרכיב ממשלה.

מיכל רוזין: הוא מביא לנו את חוק פיזור הכנסת.

מיכל רוזין: הוא רוצה שאנחנו נפזר את עצמנו ושוב נלך לבחירות כדי שהציבור שוב יצטרך לעבור שלושה חודשי בחירות, והשמצות, ופילוג, ושיסוע, ושיסוי.

מיכל רוזין: ואני יודעת שנהוג לחשוב שאנחנו הפוליטיקאים מפחדים מבחירות, לא רוצים לחזור לבחירות.

מיכל רוזין: לנו כאופוזיציה יש את כל הסיבות ללכת לבחירות.

מיכל רוזין: יותר גרוע מזה לא יכול להיות.

מיכל רוזין: לא יכול להיות.

מיכל רוזין: התוצאה למדינה יכולה או לשכפל את עצמה או להתהפך – או להתהפך, אולי הציבור יבין.

מיכל רוזין: אתם יודעים, לפעמים, כשיש ממשלה של שלוש שנים, ארבע שנים, תקופה ארוכה, הציבור כבר שוכח את זה שהוא הצביע ולמה זה, מה היו ההשלכות של ההצבעה שלו.

מיכל רוזין: יכול להיות שדווקא עכשיו, מייד אחרי שהציבור הצביע וראה שלממשלת הימין אין מנדט ושנתניהו לא יכול להרכיב ממשלה, הוא רואה את כל התרגילים של ראשי מפלגות הימין ואת ההתקפלות של כחלון, ואת המשחקים בציבור של איווט ליברמן, ופתאום הוא יגיד: רגע, רגע, רגע.

מיכל רוזין: מה זה, השתגענו?

מיכל רוזין: אנחנו נותנים פה לנהל את המדינה לאנשים חסרי אחריות?

מיכל רוזין: אולי תהיה תוצאה אחרת?

מיכל רוזין: ככה שאנחנו, מבחינתנו, המטרה שלנו – בואו נלך לבחירות.

מיכל רוזין: אז תשאלו: למה אתם מתנגדים?

מיכל רוזין: למה אתם מצביעים נגד פיזור הכנסת?

מיכל רוזין: מכיוון שאנחנו לא רוצים לקחת את החוק לידיים.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לאפשר לנשיא על פי החוק שלושה ימים של היוועצות.

מיכל רוזין: יכול להיות שמישהו אחר יוכל להרכיב ממשלה, אם מהאופוזיציה, כמובן, שזו הבחירה שלי – וכמובן, צריך לכלול את כל סיעות האופוזיציה, וגם סיעות מהקואליציה.

איתן גינזבורג: עוד אין אופוזיציה.

מיכל רוזין: נכון.

איתן גינזבורג: אם אנחנו נרכיב ממשלה זו תהיה הקואליציה.

מיכל רוזין: המסתמנת.

מיכל רוזין: המסתמנת.

מיכל רוזין: הקואליציה המסתמנת יכולה להצמיח מקרבה מנהיג.

מיכל רוזין: אני כאילו שואלת את עצמי: איפה המנהיגים של הקואליציה המסתמנת?

מיכל רוזין: האם רק איווט ליברמן שם את עצמו כמנהיג לעתיד של הקואליציה המסתמנת?

מיכל רוזין: האם באמת אין אף אחד שיקום ויגיד: אני חולק על דעתו של המנהיג?

מיכל רוזין: אני זוכרת ימים אחרים, של נתניהו מול אריאל שרון, של אריאל שרון מול יצחק שמיר.

מיכל רוזין: הייתה אמירה של מנהיגות.

איתן גינזבורג: דוד לוי.

מיכל רוזין: הייתה אמירה למנהיג השולט: אנחנו חושבים אחרת ממך.

מיכל רוזין: ככה מתנהגת מפלגה דמוקרטית.

מיכל רוזין: יש בה גם אופוזיציה לשלטון.

מיכל רוזין: זה בריא, זה נכון, זה מאתגר את המנהיג, זה גורם לו לחשוב פעמיים אם הוא סתם מפזר את הכנסת, סתם הולך לבחירות.

מיכל רוזין: אבל אין, אין אף אחד אמיץ.

מיכל רוזין: אין אף אחד עם חוט שדרה שיקום ויגיד: נתניהו, אנחנו לא מגרש המשחקים שלך.

מיכל רוזין: אז אנחנו, האופוזיציה, מה לעשות, לוקחים את תפקיד המנהיגות הזה ואומרים: אנחנו לא משחקים את המשחק הזה.

מיכל רוזין: אתה רוצה להביא לפיזור הכנסת?

מיכל רוזין: יש לך מספיק אצבעות.

מיכל רוזין: תסמוך על האצבעות של עצמך, אל תסמוך על האצבעות של האופוזיציה.

מיכל רוזין: עמד פה נתניהו בערך לפני שנה ואמר לאופוזיציה: אתם פחדנים.

מיכל רוזין: תצביעו בעד פיזור הכנסת, נראה אתכם.

מיכל רוזין: אתם פחדנים.

מיכל רוזין: אז עכשיו אנחנו אומרים: בואו, יש לכם 61 אצבעות.

מיכל רוזין: אתם רוצים ללכת לבחירות?

מיכל רוזין: כל אחד ואחת, תצביעו בעד.

מיכל רוזין: אנחנו לא ניתן לכם את זה.

מיכל רוזין: אנחנו לא נפרוס לכם את השטיח האדום.

מיכל רוזין: לכם יש את הרוב המסתמן?

מיכל רוזין: בואו נראה אתכם.

מיכל רוזין: אנחנו לא ניתן לכם את זה על שטיח אדום.

מיכל רוזין: אתם צריכים לגלות את האומץ, אתם צריכים לגלות את המנהיגות.

מיכל רוזין: ובסוף, גם מקרבכם צריך לצאת המנהיג הבא.

מיכל רוזין: כי מה לעשות, נתניהו, אתם יודעים – אולי זה מה שאתם חושבים, שהוא יהיה ראש ממשלה עוד 20 שנה.

מיכל רוזין: אמר פה מיקי מכלוף זוהר, הידוע בכינויו הממ"ז, בישיבת הוועדה: נתניהו עומד להיות ראש הממשלה עוד עשור שלם, ובית המשפט העליון משולל סמכויות וכוח.

מיכל רוזין: הינה, זאת המדינה לעשור הבא.

מיכל רוזין: אז אם כולכם מסכימים, סבבה, אז תעשו פיזור הכנסת, תלכו לבחירות, נקבל חזרה את נתניהו והכול ימשיך כרגיל.

מיכל רוזין: תהיו אמיצים.

מיכל רוזין: אל תשלחו לי כל הזמן סמ"סים: אז מה אתם מצביעים?

מיכל רוזין: אז מה אתם אומרים?

מיכל רוזין: אולי תצביעו בעד הפיזור?

מיכל רוזין: כדי שהם יוכלו לא להצביע.

מיכל רוזין: מה את אומרת, אולי נתקזז?

מיכל רוזין: אני אצביע בעד, את נגד, אני אלך לשירותים, את תלכי למזנון?

מיכל רוזין: די, תפסיקו לרדוף אחרינו.

מאיר כהן: גילויים.

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: אל תחפשו שנוציא לכם את הערמונים מהאש.

מיכל רוזין: תהיו אמיצים.

מיכל רוזין: תעמדו ותגידו: אנחנו רוצים בחירות חוזרות, כי אנחנו – לא אכפת לנו מהציבור.

מיכל רוזין: לא מעניין אותנו שזה יעלה 4–5 מיליארד שקלים; לא מעניין אותנו שתוכניות ממשלה ייתקעו לעוד תקופה ארוכה; לא מעניין אותנו שתקנות שדנו בהן לפני יומיים בכנס – אני, יחד עם אוסאמה סעדי, משה ארבל מש"ס ואבי ניסנקורן קיימנו פה כנס בנושא ההרוגים הרבים בתאונות הבניין, תאונות עבודה.

מיכל רוזין: אז יושבים ממשרדי ממשלה ואומרים: זה תקוע, אנחנו לא יכולים, אין לנו תקנות כדי שהמנופים יעמדו בתקן, אין לנו תקנות כדי שיהיו עוזרי בטיחות באתרי הבנייה, אז אנחנו לא יכולים גם לסגור אתרי בנייה, ואז, גם אם נהרג מישהו באתר בנייה, אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

מיכל רוזין: אז מה אתם חושבים, אם יהיו עוד שלושה חודשים בחירות הם יוכלו לעשות את התקנות?

מיכל רוזין: עוד ארבעה-חמישה חודשים – זה יעלה בחיי אדם, חיי אדם, וזו לא הדוגמה היחידה, זו רק דוגמה אחת.

מיכל רוזין: יש פה הרבה מאוד דוגמאות.

מיכל רוזין: חושבים רק על סכום הכסף – שלא לדבר על עוד 2 מיליארד שעולה למשק יום חופש, אני אפילו לא סופרת את זה.

מיכל רוזין: כל כך הרבה דברים תקועים: מכרזים להוסטלים לאנשים מוחלשים, לאנשים בעלי מוגבלויות, המקומות הכי קשים בחברה הישראלית.

מיכל רוזין: זה מה שנתקע.

מיכל רוזין: הדברים האלה נתקעים.

מיכל רוזין: אין שרי ממשלה.

מיכל רוזין: אני אומרת לכם, עברנו עכשיו תקופת בחירות.

מיכל רוזין: אני, כחברת כנסת, המשיכו להגיע אליי פניות מהציבור.

מיכל רוזין: לכולנו.

מיכל רוזין: רצינו לפנות לשרים: בואו תעזרו לי.

מיכל רוזין: איפה היה שר הרווחה?

מיכל רוזין: איפה היה שר הבריאות?

מיכל רוזין: איפה היה שר הבינוי והשיכון?

מיכל רוזין: שרה, סליחה.

מיכל רוזין: הם התחלפו.

מיכל רוזין: הם לא היו.

מיכל רוזין: הם היו בפריימריז, הם היו בבחירות, הם היו בחוגי בית – כמו שאני הייתי.

מיכל רוזין: אבל אין ממשלה.

מיכל רוזין: צריך להבין.

מיכל רוזין: בשיטה שלנו, הקואליציונית, הפרלמנטרית, אין ממשלה כשהשרים רצים לדאוג שיצביעו להם לבחירות.

מיכל רוזין: אין ממשלה, אין מי שמתפקד, ולפקידים אין כוח לשלוט לבד, הם לא יכולים לשלוט לבד.

מיכל רוזין: ולכן, לזה אנחנו הולכים שוב.

מיכל רוזין: אבל זה, בסופו של דבר – אני אומרת לכם, אני הולכת ברחוב אתמול, ואחד אחרי השני ניגשים אליי אנשים ואומרים: תגידי, המדינה השתגעה?

מיכל רוזין: עוד פעם בחירות?

מיכל רוזין: מה קורה לכם?

מיכל רוזין: לכן, אנחנו נותנים לכם את האפשרות.

מיכל רוזין: קחו אותה, באומץ רב.

מיכל רוזין: תצביעו בעד פיזור הכנסת, לכו לבוחר ותסבירו לו למה אתם משחקים איתו כמו ברולטה רוסית, למה לא אכפת לכם מתקציב המדינה, למה לא אכפת לכם ששוב האזרחים יצטרכו לחוות את כל הפילוג והשיסוי והריבים המכוערים האלה, כשגם ככה קשה להם.

מיכל רוזין: תרחיקו אותם עוד יותר מההליך הדמוקרטי, מהמשטר הדמוקרטי.

מיכל רוזין: תשכנעו אותם – כי מה לעשות, זה משליך על כולנו, לצערי הרב – שאי-אפשר לסמוך על הפוליטיקאים, ומילה שלהם היא לא מילה, וזה שהם הבטיחו זה לא אומר שהם יקיימו.

מיכל רוזין: זו הבעיה שלנו.

מיכל רוזין: תשאלו את התלמידים בבתי הספר – זו הדעה שלהם על הפוליטיקאים, זו הדעה שלהם על נבחרי הציבור, כי זה מה שהם רואים בעשור האחרון ולמעלה מכך מהצד הזה של משכן הבית.

מיכל רוזין: זה מה שהם רואים מהקואליציה המסתמנת – הם רואים זלזול בחוקים, הם רואים זלזול בשלטון החוק, הם רואים זלזול במשטרה ובפרקליטות ובבג"ץ.

מיכל רוזין: ולא שלנו אין ביקורת.

מיכל רוזין: ביקורת זה דבר לגיטימי, ואנחנו נמצאים פה כנבחרי ציבור כדי לפקח ולהעביר ביקורת גם על מוסדות החוק וגם על מוסדות הממשלה.

מיכל רוזין: זה התפקיד שלנו.

מיכל רוזין: אבל אתם יוצרים מצב שבו בני הנוער שלנו כבר לא מאמינים בדמוקרטיה, כבר לא מאמינים במדינה.

מיכל רוזין: כשאין סדר ויש אנרכיה אנשים מתחילים להבין שאין להם על מי לסמוך, וזה המצב הגרוע ביותר לאזרחים.

מיכל רוזין: זה מה שמעודד אלימות ברחובות, זה מה שמעודד אלימות כלפי המשטר.

מיכל רוזין: זה מה שבסופו של דבר מוביל לאנרכיה, וחס וחלילה, מתוך האנרכיה תצמח דיקטטורה.

מיכל רוזין: אנחנו בתהליכים קשים מאוד, והתהליכים האלה מחוזקים היום, היום.

מיכל רוזין: ההצבעה הזאת, צריך להבין, היא לא הצבעה כן או לא נתניהו, כן בחירות או לא בחירות.

מיכל רוזין: היא הצבעה על איך נחווית הדמוקרטיה שלנו, קודם כול בידי אזרחי ואזרחיות המדינה, ודבר שני ולא פחות חשוב – המסר לעולם.

מיכל רוזין: תבינו, אנחנו אי של יציבות.

מיכל רוזין: כל הזמן אנחנו מתגאים בזה: הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

מיכל רוזין: יש לי גם מה להגיד על הדמוקרטיה הזאת, אבל אנחנו אי של יציבות.

מיכל רוזין: על זה אי-אפשר להתווכח.

מיכל רוזין: קואליציה ואופוזיציה מסכימים שאנחנו אי של יציבות באזור הזה.

מיכל רוזין: יודעים שיש לנו משטר דמוקרטי יציב, וגם אם מקדימים בחירות, אחרי שנתיים וחצי או שלוש, עדיין יש משטר יציב, יש דמוקרטיה, יש בחירות הוגנות, חשאיות וכדומה.

מיכל רוזין: הדבר הזה הולך ונעלם.

מיכל רוזין: אם תתחיל פה שרשרת של עוד פעם בחירות ועוד פעם לא יצליחו להרכיב ממשלה, ושוב ילכו לתרגילים כאלה ואחרים, אתם חושבים שמשקיעים מהעולם ירצו לבוא לפה?

מיכל רוזין: ירצו להשקיע פה?

מיכל רוזין: ירצו לעשות איתנו הסכמים וחוזים כשהם יודעים שלא ברור מה יקרה פה מחר בבוקר?

מיכל רוזין: כל הדברים האלה הם השלכות קשות שאי-אפשר לכמת אותן בכלל.

מיכל רוזין: ובאמת, אני לא מזלזלת.

מיכל רוזין: אני יכולה לתת לכם פה רשימה מה אפשר לעשות עם 5 מיליארד שקלים.

מיכל רוזין: הרבה מאוד.

מיכל רוזין: עזבו – מיליארד.

מיכל רוזין: שנינו יודעים מה אפשר לעשות במערכת הבריאות, במערכת הרווחה, במערכת החינוך.

מיכל רוזין: הלוואי שהיה לנו את התקציב הזה.

מיכל רוזין: ועדיין, השלכות הרוחב – על הדמוקרטיה, על המשטר הדמוקרטי ועל איך שכולנו כפוליטיקאים, כנבחרי ציבור, נראים, נצפים בתוך המדינה ומחוץ לה – זה מסוכן מאוד.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: אני מציין את חברי הכנסת שיושבים כאן ומקשיבים מהבוקר.

מאיר כהן: יפה מאוד, כל הכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – בישיבות שלהם הם לא מקשיבים.

מאיר כהן: כן, כן, אבל לבוא למליאה ולכבד את הנואמים זה יפה מאוד.

מאיר כהן: אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הממשלה והעומד בראשה צריכים ללכת הביתה, כי הם נכשלו, ובמיוחד בכל הקשור לאוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בא לייצג את האוכלוסייה הערבית, ואני צריך להסתכל מהזווית הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה נכשלה – – –

מאיר כהן: אם יורשה לי להפריע לך, אתה גם עושה עבודה מצוינת בנושא המניעה בכל האוכלוסייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל האוכלוסייה, ואני אגיע גם לזה.

מאיר כהן: שזה שלא יישמע כאילו – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, אני גם אסביר את זה בהמשך, אבל במיוחד מבחינת ראש הממשלה האוכלוסייה הערבית היא נטל, והוא לא נותן לה אפילו את המינימום שבמינימום שאוכלוסייה אזרחית צריכה לקבל במדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אמנה כמה נקודות שבהן הוא נכשל והממשלה נכשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של מיגור הפשיעה באוכלוסייה הערבית: רק היום בבוקר נרצח עוד צעיר, עמיד אל-ג'שי, בן 25 מכפר ערערה בוואדי עארה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה השישי בחודש הרמדאן, אפילו לא מתחילת חודש מאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה השישי שנרצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה כתבי אישום יש? אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עושים עם הנשק שמסתובב חופשי – שדרך אגב, רובו יוצא ממחנות צה"ל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיכול לעקוב אחרי אונייה בתוך הים כדי למצוא בה כמה טילים, אם בכלל, יכול להתחקות אחרי הנשק שיוצא ממחנות צה"ל, אז אם היו רוצים להגיע, יכולים להגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז היום יש לי את הבסיס לחשוד בממשלה הזאת שהיא במתכוון נותנת לזה להתרחש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חד-משמעית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום האוכלוסייה הערבית יוצאת להפגין מול המשטרה, והסיסמה שאנחנו – – –

מאיר כהן: ביפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו אומרים שההפגנה של היום היא הפגנה של "אנחנו מאשימים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו, כן, מאשימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכולים להגיד לנו: המנטליות, אתם, הערבים, כי יש לנו גם האוכלוסייה הפלסטינית, ליד, שהיא תחת כיבוש, שהיא בתנאים יותר קשים, ושם זה אפילו לא חצי ממספר הרציחות פר מיליון, אז הסיבה הזאת או הטענה הזאת היא שקרית והיא לא במקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם לא משתפים פעולה עם המשטרה – שקר וכזב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שבאים להעיד לא מקבלים ביטחון מהמשטרה, כי אנשים שבאו והעידו נרצחו, המשטרה אפילו לא שמרה עליהם, אז זה שקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם מתנגדים להקמת תחנות משטרה – תחנות המשטרה הן לא הפתרון, כי הסטטיסטיקה אומרת שבמקומות שיש בהם תחנות משטרה הפשיעה יותר גדולה וגם הרציחות יותר רבות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תחנות המשטרה לא פתרו את הבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שצריך זה שינוי מדיניות – – –

פטין מולא: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלה עובדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על עובדות.

פטין מולא: אבל מה הפתרון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפתרון – שהמשטרה תשנה את המדיניות שלה ותתייחס לאוכלוסייה הערבית בניגוד למה שקבעו בוועדת אור, שאמרה שהמשטרה מתייחסת לאוכלוסייה הערבית כאל אויבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היא תתחיל להתייחס אלינו כאל אזרחים היא תוכל למצוא את הפתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא מצאה פתרונות בכל מיני מקומות, במיוחד בנתניה ובמקומות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה נושא אחד שהממשלה נכשלה בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נושא, שהוא לא פחות חשוב – – –

מאיר כהן: אומר השר, כמדומני, שבכל מקום שפותחים בו, גם בפזורה הבדואית – כשפותחים תחנת משטרה מייד יש שינוי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר לך, הסטטיסטיקה שלנו אומרת: שקר וכזב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא ניכנס לכפר קאסם, בוא ניכנס לאום אל-פחם, בוא נלך ללוד, בוא ניכנס לנצרת, בוא ניכנס לכל מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם, יש לי את כל הנתונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הזמן שלי קצר, בהזדמנות אחרת אני אעלה אותם, את הנתונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, תן לי להמשיך.

מאיר כהן: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא השני הוא הנושא של תכנון ובנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תכנון ובנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה לא מעבירה 213 מיליון שקל שהם חלק מתוכנית 922, שזה לתכנון, בעילה: לא עמדתם בתנאים – כשאפילו המשנה ליועץ המשפטי אמר שהתנאים שהוצבו כדי לעבור לשלב השני ב-15 רשויות הם בלתי סבירים וזה לא ניתן ליישום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תבואו ותשנו, ותעבירו לאנשים, שיוכלו לתכנן כך שיוכלו לקבל היתרי בנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז באו בלי תכנון; באו עם חוק קמיניץ, להרוס, ללכת עם קנסות, לשבור לאנשים את העצמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנושא הזה הולכים גם עם הדעה שמה שלא בא בכוח בא ביותר כוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא ילך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא תהיה לאוכלוסייה הערבית אופציה לבנות, אם לא תהיה אפשרות לבנות עם היתר, הם יבנו ללא היתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שיהיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא נתאדה מפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא עזבנו את הארץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הארץ הזאת שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האדמה הפרטית שלנו, עליה אנחנו נבנה, ואנחנו לא נזוז מפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תבואו, תאשרו תוכניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי תוכנית שהצעתי קודם, ואני מעלה אותה גם פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו הצעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם חברי הכנסת הערבים, גם ועדת המעקב וגם ועד ראשי הרשויות המקומיות באים ואומרים: בואו ניקח לנו פרק זמן שבו אנחנו נקפיא כל הבנייה ללא היתר; כל בנייה חדשה ללא הרס תיהרס, ובמקביל תפסיקו את ההריסות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ניקח לנו שנה וחצי, שנתיים, נעשה תכנון, ובתוך הקו הכחול של התכנון שיהיה מוסכם – שם אנחנו נבנה.

פטין מולא: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה לא הסכימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא יודע, ואתה ממשיך להפריע לי.

פטין מולא: אני כן יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה לא יודע, ואתה ממשיך להפריע לי.

פטין מולא: אני כן יודע.

פטין מולא: אני בא ממקום שנתנו ובנו אחרי שנתנו את – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, אתה לא יודע.

פטין מולא: אני כן יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, אתה לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חושב שאתה יודע.

פטין מולא: תאמין לי שאני יודע.

פטין מולא: תאמין לי שאני נלחם בזה יותר ממך – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה באת כדי להפריע.

מאיר כהן: בסדר, לא, לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תפריע לי.

פטין מולא: אני מתקן אותך, כי אני בא מהמקום שאתה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממקום של בורות אתה מפריע לי.

פטין מולא: אני בא מהמקום של אותו דבר.

פטין מולא: מה שכואב לך כואב לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוכנית שלי היא כזאת – תן לי להמשיך את התוכנית.

פטין מולא: אני לא מצדיק, אבל אני אומר לך, אני בא ממקום שכואב לך כמו שכואב לי – שנתנו הרחבה ובאו אנשים ובנו מחוץ לקו הכחול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה ממשיך להפריע לי, וזה לא נכון.

מאיר כהן: אדוני, אני מבקש להפסיק, תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה ממשיך להפריע לי, וזה לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עובדתית זה לא נכון.

פטין מולא: – – –

מאיר כהן: לא, זהו, אני מבקש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוקם צוות 120 יום שקבע שיש מצוקת מגורים, אז תן לי להמשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוכנית שלי: הקפאה מול הקפאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תקימו ועדות מיוחדות ברמה של ועדה מחוזית, כי ליישוב חריש הוקמה ועדה מיוחדת שהיא ברמה של ועדה מחוזית, והיא רק לחריש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תקימו לאשכולות, אפשר להגיד, לכל כמה יישובים ערביים קרובים, ועדה כזאת, שהיא מתפרקת בסיום אישור תוכנית המתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בזה אני חושב שתוך שנתיים אפשר לאשר את כל תוכנית המתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו שיטה שיכולה לקצר לוחות זמנים ולאפשר, ואז אנחנו לא נרצה לבנות – אנחנו נלך ביחד עם מי שירצה לעצור בנייה ללא היתר, אנחנו נעמוד בראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בינתיים עשרות אלפי בתים הם בסכנת הריסה, ומי שאחראי זה המדינה, שלא תכננה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ושלא יספרו סיפורים, זה לא עבירה על החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני מבקש זה צדק, פשוט לבוא בצדק עם האנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נקודה: הכרה ביישובים ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין מקום בעולם שיישוב שהוא קיים, שהוא חי, שיש בו אנשים ולא מכירים בו חוץ ממדינת ישראל, ולא רק זה – על אותם יישובים מקימים יישובים ליהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שיא החוצפה והגזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שיא החוצפה והגזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו לא קיבלו אותם להיות שכונה במקומות קיימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא רק זה, יש גם יישובים שהוכרו – אם הכרת רשמית ביישוב ולא אישרת לו לא תחום שיפוט ולא תוכנית מתאר, אז לא הכרת בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה השקר הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: באים להקים מכרות פוספטים על יישובים קיימים: אנחנו מבטיחים לכם לחזור אחרי סיום המכרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה זמן המכרות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 45 שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שקר וכזב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבדואים בנגב הם אזרחי מדינת ישראל, ומי שידבר על קרקע מדינה – קרקע מדינה, הגדרתי אותה קודם, בפעם הקודמת, ואני אגדיר אותה שוב: זו קרקע של אזרחים שמנוהלת על ידי הממשלה וזרועותיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם הבדואים בנגב הם אזרחים, ואפילו אם אתה אומר שאתה לא רוצה להכיר להם בבעלות – כי יש להם בעלות, והם יכולים להוכיח את הבעלות, ולא רוצים לקבל את זה – אז הם אזרחי מדינת ישראל, ויש גם להם זכות לקרקע מדינה, אז שיקבלו את קרקע המדינה, ולהכיר בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של תאונות העבודה – כבוד היושב-ראש, דיברת על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד עצם היום הזה – אני מצטער שבגלל שיהודים נפלו מהמנוף ונרצחו הנושא הזה עלה יותר ויותר לתקשורת וגם לאנשי ציבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי שנהרגים גם הם בני אדם; מי שנפצעים הם בני אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה נכשלה עד עצם היום הזה בטיפול בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא נכשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רק היום שמעתי משהו חיובי: שהיחידה שאני דאגתי ועמלתי רבות שהיא תוקם, פלס, במשטרה – היום היא משנה סעיף בכתב אישום מגרימת מוות ברשלנות להריגה בגלל שעובד נהרג באתר בנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שינוי שאני מברך עליו, אבל זה לא מספיק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תאונות הדרכים – לא יכול להיות שהערבים, פחות מ-15% מהם בעלי רישיונות הנהיגה ושליש מההרוגים הם ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך טיפול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה המדינה עושה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה נכשלה, הממשלה הזאת נכשלה בהעברת תקציבים לאוכלוסייה הערבית ויצירת מקומות עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום מתפארים שאחוז האבטלה במדינת ישראל רק 3.8%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא משקף את האמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באוכלוסייה הערבית יש 50% בלתי מועסקים מהאנשים בגיל העבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עשו לקליטת אקדמאים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הם עושים ליצירת מקומות עבודה לנשים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הם עושים לפיתוח אזורי תעשייה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקמת אזורי תעשייה משותפים – לא עושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם בנושא הזה – אתה יודע מה, יש 11,000 בוגרים של בתי ספר להכשרת מורים שהם מובטלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר למצוא את הפתרון, כן: תבנה עוד – אם יש לי 40 ילדים ויותר בכיתה ויהיו 25, 26, אז אני הוספתי עוד תקנים לכולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יש מקום לבנות, ומגיע גם לתלמיד הערבי להיות בכיתה מרווחת עם מספר תלמידים פחות, כך שיוכל להצטיין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו את האפשרות ויש לנו את המוחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קווי היסוד של הממשלה הזאת – היום הם דנים על חוק הגיוס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא מעניין אותי, ותאמינו לי, לא מעניין גם את הציבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מעניין את הציבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צה"ל לא צריך עוד חיילים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הנושא הזה מרחיק, מסיח את הדעת מקווי היסוד הנוקשים ביותר, שכבר מוסכמים: זה סיפוח; זה המשך האפליה נגד האוכלוסייה הערבית; זה סתימת הגולל על האפשרות של פתרון מדיני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתייחס בדקה וחצי שנשארו לי לעוד משהו בקשר לסגר על עזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסגר על עזה – אנשי ביטחון, שמבינים ביטחון, רוצים להבין בביטחון, יודעים שהסגר הזה הוא לא ביטחוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה ביטחוני אז זה נכשל, כי כל יום אנחנו רואים גם טילים חדשים, גם תחמושת חדשה, יותר מדויקת, שנמצאת בעזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם הסגר היה בגלל ביטחון, זה נכשל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הסגר לא לביטחון אז אלה סדיסטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שרוצים להרעיב אותם – זה פשע מלחמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הסגר הזה, צריך להסיר אותו מייד, כי הוא פשע מלחמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים רעבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש רעב בעזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש רעב בעזה, ומי שאחראי לו זה ממשלת ישראל, כי שם יש עדיין כיבוש של מדינת ישראל; יש מה שנקרא פריסה מחדש, זה לא התנתקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסוף, כבוד היושב-ראש, בגלל כל הסיבות האלה אנחנו נפעל בכל יכולתנו שנתניהו לא ימשיך להיות ראש ממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהיעדר אופציה אחרת לשינוי השלטון אנחנו נלך לכיוון של בחירות, אבל אם תהיה אופציה שתבוא ותגיד שיש אפשרות להקמת ממשלה אחרת; שגם תפעל לשנות את הנושאים שאני העליתי פה; שתגיד: תשמעו, אלה זכויות בסיס – אני אפילו לא העליתי גם את הפשע במה שנקרא חוק הלאום נגדנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו את זה לא העליתי פה, אבל אני מזכיר אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם תבוא ממשלה אחרת, חלופית, שתגיד: אנחנו נפעל בנושאים שהעלית – וזה חלק קטן מהנושאים שכואבים לנו – ונמגר את הפשיעה, נפתור את הבעיה של תכנון ובנייה, ניתן לכם לבנות – כי מי שבונה ללא היתר גם הוא סובל, כי אין לו כביש, אין לו מים, אין לו שירותים, אין לו כלום; מי שחושב שאנחנו בבחירה הולכים לבנות ללא היתר, טועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים פתרונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נשמע מהצד השני שיש סיכוי ויש אפשרות ויש שינוי, אנחנו נשקול את עמדתנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיכאל ביטון, בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה וריקה – למי אנחנו עמלים ולמי אנחנו מדברים?

מיכאל ביטון: אל האוזניים הערלות והנעדרות של כל סיעות הבית כמעט.

מאיר כהן: החברים שם, בצד ימין.

מיכאל ביטון: אבל קולנו יצא מכאן ויהדהד.

מיכאל ביטון: אל האורחים הנכבדים הצעירים שיושבים פה, הנוער הטוב הזה, ואני פוגש אתכם עכשיו: לא כל מה שתראו פה היום תיקחו הביתה, רק חלק מהדברים, רק חלק מהרעיונות.

מיכאל ביטון: כי זה יום עצוב וקשה למדינת ישראל, והשבר המוסרי והרוחני והערכי נוכח בכל האנשים שנמצאים פה.

מיכאל ביטון: אני רוצה לדבר על השבר המוסרי של ההנהגה הציבורית בישראל בכלל.

מיכאל ביטון: ואני רוצה לדבר על השבר המוסרי של תנועת השלטון, ואני רוצה לדבר על השבר המוסרי של החודש האומלל בכנסת ישראל, שהיה אמור להיות חודש של התחדשות, של כוח חדש, של 50 חברי כנסת חדשים שיביאו בשורה לעם ישראל, והופך לביזיון של פוליטיקה, לאקורד צורם שלא נשמע כמותו בהיסטוריה של הפוליטיקה והציבוריות הישראלית.

מיכאל ביטון: אבל דבר ראשון – שבר מוסרי בהנהגה ציבורית.

מיכאל ביטון: המוסר שלנו נשען על ספר הספרים.

מיכאל ביטון: ספר התורה שלנו בסופו של דבר הפך להיות גם הבסיס של הנצרות, ולימים – גם של האסלאם.

מיכאל ביטון: לכן, כשאנחנו נשענים על המוסר היהודי, הוא רלוונטי פה לכל יושבי הבית באשר הם.

מיכאל ביטון: אומר לנו הפסוק בדברים: "לא תטה משפט לא תכיר פנים ולא תקח שחד כי השחד יעוֵר עיני חכמים ויסלף דברי צדיקִם" – כך כתוב בספר דברים.

מיכאל ביטון: ובפרק אחר בדברים כתוב שוב: ולא תיקח שוחד כי השוחד יעוור עיני חכמים ויסלף דברי צדיקים.

מיכאל ביטון: ובשמות כתוב: "ושחד לא תקח כי השחד יעוֵר פקחים ויסלף דברי צדיקים".

מיכאל ביטון: עכשיו שיעור ביהדות: מצוות התורה – הרב אשר, אני שמח שבאת.

מיכאל ביטון: אני צריך שתשב ותקשיב.

– – – לשמוע אותך.

מיכאל ביטון: מצוות התורה מחולקות למדאורייתא ומדרבנן, ופסוק שקוראים אותו מספר דברים או שמות, "לא תִקח שֹחד", זה מדאורייתא.

מיכאל ביטון: ולהלכה בשולחן ערוך, ולהלכה ברמב"ם: מצווה מדאורייתא, מהתורה: לא לקחת שוחד – לא תעשה, מצוות לא תעשה מפורשת.

מיכאל ביטון: מצוות מדאורייתא הן יותר חזקות ממצוות מדרבנן.

מיכאל ביטון: כן, משה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע.

מיכאל ביטון: באמת, גם כל מה שנפסק להלכה מידי הרבנים הוא בתוקף, אבל האורייתא, התורה, זה הכי חזק: "לא תִקח שֹחד", אז זאת מצווה.

מיכאל ביטון: יש עוד מצווה.

ואסור גם להוציא שם רע.

מיכאל ביטון: כן.

אם זה לא נכון?

מיכאל ביטון: כן.

אז איך אתה יודע?

זה גם – – –

מיכאל ביטון: אבל שופטינו, תכף תראה פה מה קורה בפסוקים לכיוון המשפט – איך השוחד משפיע על המשפט ואיך השוחד משפיע על האלמנה והיתום.

מיכאל ביטון: יש השלכות ללקיחת שוחד על החברה.

– – –

מיכאל ביטון: אם הוא לקח – שלעולם לא נדע.

אם הוא נלקח, לעולם לא נדע.

כל אחד – – –

מיכאל ביטון: הפסוק אומר: "לא תקח שחד".

מיכאל ביטון: עכשיו, יש מצוות מדאורייתא, יש מצוות מדרבנן.

מיכאל ביטון: למשל, מצווה מדרבנן זה לשמור על הקואליציה, כי יש כמה רבנים שאמרו: צריך לשמור על הקואליציה.

מיכאל ביטון: זה מדרבנן, אבל מדאורייתא זה שאסור לקחת שוחד.

– – –

קריאה: אין כלום, מיכאל.

קריאה: אין כלום.

מיכאל ביטון: מי ששומר על אדם שתכף יש לו כתב אישום בשוחד, הוא פוגע במצווה מדאורייתא.

מיכאל ביטון: ומה קורה בסוף?

מיכאל ביטון: מה בסוף קורה כשלוקחים שוחד?

מיכאל ביטון: "שריִך סוררים וחברֵי גנבים, כֻּלו אֹהב שֹחד ורֹדף שלמֹנים יתום לא ישפטו וריב אלמנה לא יבוא אליהם".

מיכאל ביטון: זה כבר ספר ישעיהו, זה כבר מה שקורה כשלוקחים שוחד.

מיכאל ביטון: לא שופטים, ופוגעים בבית המשפט, ובסוף גם לא עושים דין צדק.

מיכאל ביטון: וזה הכשל המוסרי בבית הזה, שבו יש לנו חשודים בשוחד שמאימת הדין מחוקקים חוק חסינות ופסקת התגברות, ומושכים את הזמן ולא עומדים בגבורה לדינם.

מיכאל ביטון: אומר התלמוד הבבלי: "אפילו צדיק גמור ולוקח שוחד, אינו נפטר מן העולם בלא טירוף הדעת".

מיכאל ביטון: אם אדם עשה מעשה של שוחד, הוא צריך לתת את הדין.

אם.

מיקי לוי: – – – למשפט – – –

– – –

מיכאל ביטון: אני רוצה לדבר על המשבר המוסרי.

מיקי לוי: – – – כתב האשמות, המציאו משהו חדש.

מיכאל ביטון: אני רוצה לדבר על המשבר המוסרי בתנועה הדגולה הזאת שנקראת תנועת הליכוד.

מיכאל ביטון: התנועה הזאת שואבת את מורשתה מגדולי עולם; שואבת את מורשתה מז'בוטינסקי, שהקפיד על ההדר הבית"רי – שאדם צריך להתנהג באצילות, בהדר, באיזו נוכחות ממלכתית בכל מקום שהוא יהיה.

מיכאל ביטון: אחריו קיים את זה כהלכתו, את ההדר הזה, בגין, וקיים כהלכתו בגין גם אומץ לב ציבורי: הלך ועשה שלום עם מצרים, הלך ודאג לעניים ועשה שיקום שכונות, אבל יום אחד אמר:

מיכאל ביטון: איני יכול עוד – כי יש לו אצילות, והוא שירת את המדינה מ-48' עד לאחר מלחמת לבנון.

מיכאל ביטון: קרה מה שקרה, עומד ראש ממשלה ועם ההדר הז'בוטינסקאי הוא אמר: אני לא יכול יותר, אני זז.

מיכאל ביטון: גמרתי את חלקי בשירות הציבור.

מיכאל ביטון: הערכים האלה והמ"מים של ז'בוטינסקי – מלבוש, מזון, קורת גג, מחסה, מורה, משקה, חמשת המ"מים – כל זה נשכח בתנועת הליכוד.

מיכאל ביטון: מה נשאר לתנועת הליכוד?

מיכאל ביטון: לשמור על המלוכה של בנימין נתניהו גם כשהוא נאשם תכף בכתב אישום, בכמה כתבי אישום, של שוחד; גם כשהמדינה לא מתפקדת; גם כשהוא גוזר עלינו חידלון.

מיכאל ביטון: המדינה כבר עצרה מלכת, הממשלה לא יכולה לעבוד, תקציבים לא זורמים, בעיות של חקיקה לא מתקדמות, ועדות הכנסת לא עובדות, ועכשיו אותו ראש ממשלה שקיבל מנדט להקים ממשלה מפזר את הכנסת וגוזר עלינו עוד כחצי שנה של בטלה מהשירות הציבורי.

מיכאל ביטון: המשבר הזה, המוסרי, של השליחות בכלל של עם ישראל – שמוכנה לתת גב לשוחד; אגב, כל היהודים וכל הצדיקים בבית הזה הם בכל סיעות הבית: חוטובלי וסילמן ומלכיאלי ויצחק כהן וינון אזולאי ויעקב אשר וליצמן ורפי פרץ וסמוטריץ' – הם אמורים לא לתת גב לשוחד, כי זה מדאורייתא, זה מצווה שאסור לעבור עליה, אבל הם שותקים.

מיכאל ביטון: הכשל המנהיגותי של כל ראשי המדינה והכשל המנהיגותי של ראשי תנועת השלטון פה חדר לחודש האיום הזה בכנסת ישראל.

מיכאל ביטון: הכנסת הזאת הצליחה בדבר אחד, אדוני היושב-ראש: היא הצליחה להקים ועדה מסדרת, ועדה מסחררת.

מיכאל ביטון: אני מדמיין את השיחה בין מיקי זוהר לראש הממשלה.

מיכאל ביטון: הוא אומר לו: מיקי הצעיר – שלפני יומיים אולי לא היית חוזר לכנסת – אני ממנה אותך ליושב-ראש הוועדה המסדרת.

חיים כץ: – – –

מיכאל ביטון: אני מסודר – לא חסר כסף לראש הממשלה – אבל אם אתה יכול, סדר אותי משפטית.

מיכאל ביטון: אז מה עושה מיקי זוהר בהצעת החוק הראשונה שלו, הפרטית?

מיכאל ביטון: חוק חסינות לראש ממשלה.

מיכאל ביטון: החוק השני שהוא מציע: חוק אי-הגבלה של שרים.

מיכאל ביטון: ולא הולך להקים ממשלה, אז החוק השלישי שלו: חוק פיזור הכנסת.

מיכאל ביטון: הוועדה המסדרת של עתידו של בנימין נתניהו כושלת.

מיכאל ביטון: היא לא מסדרת כלום במדינה: היא לא מסדרת את הברדק בתחבורה, היא לא מסדרת את הברדק בדיור הציבורי, היא לא מקימה ועדות שיכולות היו לסייע, היא לא פותחת את ועדת כספים.

מיכאל ביטון: הוועדה המסדרת להמשך שלטונו של בנימין נתניהו בראשות מיקי זוהר.

מיכאל ביטון: ואני פונה לרבים, דווקא ממצביעי הליכוד, דווקא ממצביעי הבית היהודי – איחוד מפלגות הימין: קיבלתם הבטחה מפורשת מראש הממשלה שהוא לא יביא את חוק החסינות.

מיכאל ביטון: הוא עמד בטלוויזיה בפריים טיים ואמר: אני לא אחוקק את חוק החסינות; אני לא אפגע בבית המשפט העליון.

מיכאל ביטון: 13 שנה במצטבר הוא ראש ממשלה – לא פוגע בפסקת ההתגברות.

מיכאל ביטון: הוא מועל באמון של הציבור, ובפעולה הראשונה מביאים הצעת חוק החסינות.

מיכאל ביטון: ולמה הוא אמר להם: אני לא אביא את חוק החסינות?

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: הרי הם נאמנים לו, כל הליכודניקים.

מיכאל ביטון: לא, יש ליכודניקים שלא היו מוכנים לשמוע לפני בחירות שראש הממשלה יחוקק לעצמו חוקים אישיים.

מיכאל ביטון: לאוזניים שלהם הוא אמר: אני לא אביא את חוק החסינות.

מיכאל ביטון: אבל ביום שאחרי: אני לא סופר אתכם.

מיכאל ביטון: אני מביא את חוק החסינות; אני מביא את פסקת ההתגברות; אני מביא חוק לפיזור הכנסת; אני אבזבז עוד חצי מיליארד שקל למדינה כסף ישיר, ואני אבזבז עוד מיליארד – יום שבתון, ועוד מיליארד – פגיעה בשם שלנו בעולם ובדירוג האשראי של ישראל.

מאיר כהן: כמה?

מאיר כהן: 2 מיליארד.

מיכאל ביטון: כמה מיליארדים אפשר לבזבז בשביל לגונן על אדם שנגזר גורלו וצריך לרדת מדפי ההיסטוריה?

מיכאל ביטון: אנחנו לא יודעים אם זאת הצגה, מה שקורה בין ליברמן לבנימין נתניהו – נדע את זה עד חצות – אבל אנחנו יודעים שהגענו לשפל המדרגה.

מיכאל ביטון: אנחנו כאן, סיעת כחול לבן, ליכודניקים הגונים, אנשי איחוד מפלגות הימין הגונים וכל מי שחרד לגורלה של המדינה, לא ניתן יד לחקיקת פיזור הכנסת.

מיכאל ביטון: נצביע נגד פיזור הכנסת, נגד פיזור כספי ציבור ונגד הירידה המוסרית שנגזרה על הכנסת הזאת, בתקווה שנראה ימים טובים של מוסר יהודי, הוגנות וצדק במדינת ישראל.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת אורית פרקש.

מאיר כהן: יואל, חמש דקות לרשותך, אדוני.

מאיר כהן: אתה מסתפק בחמש דקות.

יואל רזבוזוב: חמש דקות.

יואל רזבוזוב: מעל ומעבר.

יואל רזבוזוב: אני גם אדבר לאט.

מאיר כהן: אוקיי, אוקיי.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש וחבריי חברי הכנסת, תראו, ממש לפני זמן קצר, שמונה שבועות, היינו בבחירות.

יואל רזבוזוב: מעל – או בערך כ-1.2 מיליון איש הצביעו למפלגת הליכוד, ונתניהו קיבל את המנדט, ואנחנו רואים את התוצאה: אנחנו עוד פעם לקראת בחירות; אנחנו עוד פעם הולכים לזרוק בערך 2.5 מיליארד ש"ח של כספי ציבור, כספי משלם המיסים.

יואל רזבוזוב: בארץ אתם יודעים מה זה לשלם מיסים, כמה זה קשה, כמה קשה אנשים עובדים, ופשוט הולכים לזרוק את הכסף הזה לפח, כאילו אין לנו בעיות אחרות – כאילו אין לנו בעיות במערכת הבריאות, אין לנו בעיות ברווחה, אין לנו בעיות בחינוך, איפה שאפשר להשקיע את הכסף הזה.

יואל רזבוזוב: אנחנו דיברנו על פנסיות – חסר.

יואל רזבוזוב: אנשים לא מצליחים להתקיים.

יואל רזבוזוב: ישנו כסף, כנראה שיש כסף, למרות שיש גם גירעון בתקציב עקב התנהלות רשלנית.

יואל רזבוזוב: ובסוף, עם כל הדבר הזה, אנחנו הולכים לבחירות בגלל בן אדם אחד.

יואל רזבוזוב: אפשר להאשים עכשיו את ליברמן ואפשר להאשים את כולם, כן?

יואל רזבוזוב: בסוף יש ראש ממשלה, והוא קיבל את המנדט להרכיב ממשלה ולא הצליח.

יואל רזבוזוב: לא הצליח – זאת אומרת, צריך לתת למישהו אחר.

יואל רזבוזוב: למה לא לתת למישהו אחר?

יואל רזבוזוב: יש מפלגה שקיבלה 35 מנדטים – שזה יכול להיות אפילו מנדט יותר, כי בקונסטלציה עכשיו לליכוד יש כ-34 מנדטים – אפשר לתת לה להרכיב.

יואל רזבוזוב: אני אומר לכם, עם מישהו אחר מהליכוד מרכיבים בשתי דקות.

יואל רזבוזוב: אפשר לעשות את זה.

יואל רזבוזוב: למה לזרוק כסף בשביל בן אדם – בואו נגיד ישירות, כן, הוא כבר לא מסתיר; לפני הבחירות הוא הסתיר – שרוצה את החסינות שלו, רוצה לברוח מהדין?

יואל רזבוזוב: זה לא מקובל.

יואל רזבוזוב: בסוף אנחנו מדינה דמוקרטית, ואנחנו מדינה בת 71 שנים שמצליחה ופורחת בעולם, ומתלהבים ובאמת מכבדים אותנו.

יואל רזבוזוב: כבר בחלק מהדברים אנחנו ממש מעצמה, סטרטאפ ניישן.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו טובים בגלל שאנחנו המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון, וישנם עקרונות דמוקרטיים.

יואל רזבוזוב: ברגע שמתחילים לרמוס את העקרונות הדמוקרטיים, כמו שאנחנו עכשיו – בן אדם אחד שלוקח את כל הכנסת כשבויים ומפזר – ברגע שרומסים את מערכת המשפט, ברגע שרומסים בכלל את הכנסת, איזו דמוקרטיה?

יואל רזבוזוב: אתם יודעים, לא מזמן קראתי את "קיצור תולדות האנושות" של יובל נח הררי, וראיתי שב-1560, משהו כזה, ההולנדים הצליחו להתנתק מהאימפריה הספרדית.

יואל רזבוזוב: הם הצליחו להתנתק – היה להם צבא של שכירי החרב, והם פשוט קיבלו את עצמאות ונהיו ממש אימפריה כלכלית.

יואל רזבוזוב: היה להם כסף לא רק בגלל שהם החזירו הלוואות בזמן אלא בגלל שהיה להם שלטון חוק.

יואל רזבוזוב: זאת הייתה דמוקרטיה.

יואל רזבוזוב: הייתה להם מערכת משפט.

יואל רזבוזוב: לאזרח הקטן היה לאן לפנות.

יואל רזבוזוב: ברגע שאנחנו מביאים את המדינה שלנו למקום שלאזרח אין למי לפנות וכאן גורמים פוליטיים קובעים את הסדר במדינה – ועוד פעם, כשהגורמים הם אובייקטיביים, זה בסדר, אבל ברגע שזה הופך להיות קיצוני, אז האזרח הקטן נפגע, ולשם אנחנו גוררים את מדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: בסוף, ההון בורח ממדינות שהרודן שולט בהן, ממדינות שבהן איש אחד שולט בכול: בכנסת, במערכת המשפט – שולט על הכול.

יואל רזבוזוב: עכשיו, מתלהבים מנתניהו.

יואל רזבוזוב: אני, כמו שאמרתי, מאוד מעריך, הערכתי אותו.

יואל רזבוזוב: הוא באמת עשה המון בשביל המדינה, יש לו הרבה זכויות.

יואל רזבוזוב: אבל בסופו של דבר, כשהאינטרס האישי הוא מעל האינטרס המדיני – עד כאן.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא יכולים.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו רוצים לחיות – אני באתי, אני נולדתי במדינה כזאת, ואנחנו עלינו לארץ בשביל הדמוקרטיה, בשביל להתפתח, לא בשביל שבן אדם אחד יחליט הכול עלינו.

יואל רזבוזוב: זה לא מקובל, זה לא יהיה, ואנחנו חייבים לעצור את זה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אפשר להתלהב ולהגיד שהוא קוסם, ושנתניהו הוא אסטרטג והוא עכשיו מנהל אסטרטגיות.

יואל רזבוזוב: זה מצוין ל-reality show, זה מצוין להישרדות.

יואל רזבוזוב: יש לנו עכשיו הישרדות – מצוין, הוא היה מנצח שם.

יואל רזבוזוב: אבל זה לא ההישרדות האישית שלו.

יואל רזבוזוב: בסוף זו מדינה, זה חיי בני אדם.

יואל רזבוזוב: יש לנו בעיות, אנחנו רואים: מערכת הבריאות קורסת, אין כסף לפנסיות, יש בעיות ברווחה, בחינוך, כיתות שלמות – אשתי מורה עם 35 ילדים בכיתה.

חיים כץ: יואל, אין פנסיה במשק.

יואל רזבוזוב: אין פנסיה.

חיים כץ: אין פנסיה במשק.

יואל רזבוזוב: אין כסף, אין כסף.

יואל רזבוזוב: אפשר לתת יותר כסף.

יואל רזבוזוב: אני רואה את הכסף שלנו הולך למקומות אחרים, הכסף של משלם המיסים.

יואל רזבוזוב: אפשר לשלם, אפשר למצוא את הכסף הזה.

יואל רזבוזוב: אז מה שאמרתי, אנחנו באמת, בכלים שיש לנו, נילחם עד הסוף, וכבר הוכחנו את זה והראינו את זה.

יואל רזבוזוב: עכשיו נתניהו צריך להראות שבאמת – הוא היה המאמין הכי גדול בדמוקרטיה, והוא צריך להראות שהאינטרס המדיני צריך להיות מעל האישי.

יואל רזבוזוב: הוא צריך להחזיר את המנדט ולתת למישהו אחר להרכיב את הממשלה הזאת.

יואל רזבוזוב: זה אפשרי, ועושים את זה בחמש דקות, אפשר לעשות את זה, ואנחנו באמת נחסוך הרבה לציבור, הרבה כאב ראש.

יואל רזבוזוב: תודה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת אורית פרקש-הכהן, 13 דקות, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: גבירותיי ורבותיי, מיכאל, תקשיב לי: קמתי הבוקר וראיתי פרסומת של טיסות ישירות לסן פרנסיסקו.

אורית פרקש הכהן: הסתכלתי על הטיסות האלה וחשבתי לעצמי: כמה כיף יהיה להיות עכשיו בסן פרנסיסקו.

אורית פרקש הכהן: אבל נזכרתי בעוד דבר אחד: מה שעלה לי בראש הוא שכולנו בני ערובה בטיסת התאבדות.

אורית פרקש הכהן: כן, נחטפנו; כולנו נחטפנו על ידי ראש הממשלה שמנסה למצוא כל דרך ונתיב למילוט אישי על חשבון אזרחי ישראל.

אורית פרקש הכהן: אנחנו על מטוס שמוטס על ידי קברניט, ולא מעניין אותו לאן נגיע, העיקר שימשיך לטוס, להימלט ממה שמחכה לו בנחיתה.

אורית פרקש הכהן: גם אם נתרסק בסוף וגם אם הדלק הולך להיגמר, הוא חושב על עצמו.

אורית פרקש הכהן: מה אכפת לו להמשיך לשתק את המדינה לעוד חצי שנה – הכנות לבחירות, הקמת ממשלה חדשה?

אורית פרקש הכהן: מה זה מעניין אותו שהמשק הישראלי בחריגה של כ-10 מיליארד שקל מהגירעון?

אורית פרקש הכהן: בחירות, עוד חצי מיליארד שקל – בקטנה, יעלה כמה שיעלה.

אורית פרקש הכהן: ראש הממשלה יושב בתא הטייס.

אורית פרקש הכהן: התא סגור ונעול.

אורית פרקש הכהן: במטוס יושבים יתר חברי הקואליציה המיוחסים, והם יושבים במחלקה הראשונה או במחלקת העסקים, תלוי בדרגה.

אורית פרקש הכהן: הם לא בודקים לאן נוסעים, מה יעד הטיסה.

אורית פרקש הכהן: הם עסוקים בלראות סרטים וליהנות מהנוף.

אורית פרקש הכהן: הדיילת מציעה עוד כוס יין, אולי עוד חטיף: שר קטן בלי תיק, רכב בלי תפקיד, משרה בלי תוכן, מקום ליד החלון, אולי מקום כפול במחלקה ראשונה.

אורית פרקש הכהן: הם רואים סרטים וסדרות ונהנים, למשל "שתיקת הכבשים", "גבעת חלפון אינה עונה", "המלך ארתור"; יש עוד סדרה מתאימה, "הכלה הטורקית".

אורית פרקש הכהן: ואיפה הטייס?

אורית פרקש הכהן: הטייס בתא הטייס, מחפש את הקופסה השחורה, להחביא אותה, שלא יהיה אפשר אחר כך לראות מה קורה.

אורית פרקש הכהן: והמטוס במצב גרוע, כולו רועד, משקל יתר, אין כסף לתחזוקה שלו, אין מספיק דלק.

אורית פרקש הכהן: הנוסעים נורא צפופים מאחור, מסכות החמצן כבר יורדות לקראת ההתרסקות – והטייס בשלו, ממשיך בטיסת ההתאבדות.

אורית פרקש הכהן: לנוסעים מאחור אין ארוחות חינם, אין דיילות חינניות, משלמים על כל מנה, ולא רק זה – המחירים עלו.

אורית פרקש הכהן: והנמשל ברור.

אורית פרקש הכהן: אני פחות מחודש בכנסת, והתחושה היא של הסחת דעת – הסחת הדעת של הציבור, הסחת דעת ציבורית.

אורית פרקש הכהן: רעש רעש, צלצולים, צעקות, חסינות, ועדות, התגברות, בית משפט, אין משילות, חוק גיוס, פיזור הכנסת – כמה רעש, והכול מסך עשן סביב דבר אחד: דרישה של ראש ממשלה לממשלה שיש לה עיקרון אחד בלבד: להסכים להצביע עבור חיסול שלטון החוק ולייצר מלך.

אורית פרקש הכהן: יש נגדו שלושה כתבי אישום על שוחד ועבירות פליליות, והוא בונה ממשלה שתייצר ראש ממשלה שונה מכל קודמיו, וגם שונה מכולנו, נתיניו: הוא לא יעמוד לדין.

אורית פרקש הכהן: גם אין על הפרק דיון מקצועי אמיתי בנושא הזה; אולי קציבת כהונה, חס וחלילה.

אורית פרקש הכהן: העסקה לכל מי שמצטרף לממשלה היא ברורה: אין קציבת כהונה ואין ריסון כוחות החוק מולו כל עוד הוא בתפקיד.

אורית פרקש הכהן: התפקיד, למי ששכח, הוא ללא הגבלה.

אורית פרקש הכהן: ומה על הפרק, כשכולנו בטיסה הזאת?

אורית פרקש הכהן: מה קורה באמת למטה, מתחת לטיסה, בארץ?

אורית פרקש הכהן: גירעון תקציבי של מיליארדי שקלים, יועץ משפטי לממשלה שהיה מהאנשים הכי קרובים אליו מתראיין ואומר: "הטענה כאילו מערכות החוק והמשפט פוגעות בדמוקרטיה – – – מבטאת חוסר הבנה", ומתריע מפני התרסקות המטוס.

אורית פרקש הכהן: אבל הציבור בהסחת דעת, הציבור עסוק ברעש, בצלצולים, ולצערי לא לגמרי מודע למה שקורה.

אורית פרקש הכהן: מה שמעניין את ראש הממשלה זה להילחם ולהמשיך להילחם במערכת המשפט, בתקשורת; רק לא לעסוק בנו – באזרח, בצרכן, בטיפול במשבר התחבורה, במתווה להוזלת עלויות לחינוך הרך.

אורית פרקש הכהן: ראש הממשלה עסוק רק בעצמו, ואנחנו סופגים עוד גל של התייקרויות, שראו זה פלא, המתינו לאחרי הבחירות: מוצרי יסוד, חלב, לחם, מים, חשמל וארנונה – התייקרויות שהמתינו עד אחרי הבחירות.

אורית פרקש הכהן: מאחורי הקלעים מתנהל משא ומתן קואליציוני של אין ברירה, כי חייבים להציל את נתניהו, וכל מחיר כשר.

אורית פרקש הכהן: הטייס, במקום לטפל בטיסה בטוחה וטובה, מטפל בקופסה השחורה – בואו נטשטש ונעלים את כל מה שיכול להציב לנו מראה למה שקורה: הצעת חוק להשתקת המשטרה, הצעת חוק לצמצום יכולת הנשיא לבחור טייס אחר, הצעת חוק לריסוק בית המשפט העליון, הצעת חוק למינוי פוליטי של יועצים משפטיים, דיון להחלשת מבקר המדינה, ריסוק בית המשפט העליון, ביטול ועדת השקיפות בכנסת – אולי עוד יהיה חוק שגם יאסור עלינו להשתמש במילה "שקיפות", שחלילה לא נצטרך לראות מה קורה – פסקת חסינות, וכשלא הולך – פסקת התגברות, וכשזה לא הולך – בחירות חדשות.

אורית פרקש הכהן: כמו שאמרתי, אנחנו בטיסת התאבדות, היעד – התרסקות, וכל האמצעים כשרים.

אורית פרקש הכהן: עכשיו מדברים על בחירות חוזרות.

אורית פרקש הכהן: הן יעלו לנו חצי מיליארד שקלים, במצב גירעוני, שנה הקפאה בשירות הציבורי, בלי מפכ"ל קבוע במשטרה, בלי החלטות קבינט מדיני ודיונים מסודרים, בלי קידום של תוכנית רב-שנתית אסטרטגית של צה"ל, כשחוזי רכש במיליארדים טרם נחתמו ועוד ועוד.

אורית פרקש הכהן: מה אפשר היה לעשות בכסף הזה?

אורית פרקש הכהן: אפשר היה להעסיק עוד 8,500 מורות ומורים בבתי הספר שלנו, לממן משכורת ממוצעת שנתית של יותר מ-7,000 גננות, להוסיף עוד עובדים סוציאליים שכל כך חסרים לנו, 7,000 מחנכים, לממן משכורות של אלפי רופאים.

אורית פרקש הכהן: במקום למלט בן אדם אחד מהדין אפשר היה להגדיל את דמי הליווי לעיוורים פי ארבעה, להגדיל פי חמישה את מימון התוכנית לחיזוק החינוך הטכנולוגי בישראל, להגדיל את התמיכה השנתית למרכזי יום ועוד ועוד.

אורית פרקש הכהן: בואו נקרא לילד בשמו: אנחנו בתהליך של המלכת מלך.

אורית פרקש הכהן: אז בואו נדבר קצת על מלך בהלכה.

אורית פרקש הכהן: על המלך מוטלים שלושה איסורים ומצווה אחת שאינם מוטלים על אף אדם אחר.

אורית פרקש הכהן: מלך, אסור לו להרבות סוסים, אסור לו להרבות ממון, ובנוסף מצווה המלך לשאת לכל מקום ספר תורה.

אורית פרקש הכהן: אם אנחנו נקביל את הכללים האלה ואת המגבלות האלה שהטילו על מלך, אנחנו מבינים מה קורה כאן.

אורית פרקש הכהן: תורה: ההלכה רצתה שכוח המלוכה – גם מלך יהיה מוגבל.

אורית פרקש הכהן: החובה להסתובב עם ספר תורה נועדה לסמן את החשיבות של קיום מצוות, של שמירת הדין, של קיום יום-יומי של החוקים בחיי המלך.

אורית פרקש הכהן: האיסור לא להרבות ממון גם הוא ברור, בוודאי לא שמפניות, לא סיגרים.

אורית פרקש הכהן: הפרשנים נחלקו בתורה מה המשמעות: מטרת האיסור היא גם לשמור את החוק וגם למנוע מהמלך להטיל על הציבור מיסים שלא לצורך.

אורית פרקש הכהן: אז בבקשה, אדוני ראש הממשלה: תוריד את כולנו מטיסת ההתאבדות הזאת, כי אנחנו רוצים לרדת.

אורית פרקש הכהן: אין דיילות, לחצנו על הכפתורים.

אורית פרקש הכהן: אל תרבה הון ואל תקים את עצמך כמלך.

אורית פרקש הכהן: לסיום, בקיץ הקרוב יוצאת גרסה קולנועית מחודשת לסרט הנהדר "מלך האריות".

אורית פרקש הכהן: חשבתי שאין מתאים מלסיים את הנאום העצוב הזה עם השיר "משתגע כבר מלך להיות", שבו סימבה הצעיר מסביר ליועץ המלך זאזו מדוע הוא מחכה כל כך להיות מלך.

אורית פרקש הכהן: מי שרוצה להצטרף אליי מוזמן.

אורית פרקש הכהן: "כשאמלוך אביס את יריביי במלחמות / כולם לי ירחשו כבוד, אהיה מורם מעם/ אני כבר מתאמן כיצד/ לשאוג בקול נזעם // משתגע כבר מלך להיות / איש אז לא יאמר לי / מה מותר ולא מותר לי / רק לשם ללכת / לקום ולא לשבת // חופשי לרוץ לאן שארצה/ ואיש עליי את פיו לא יפצה.

אורית פרקש הכהן: // מלכים לא מקבלים עצות מעבד שכמותך / משתגע כבר מלך להיות.

אורית פרקש הכהן: // אם תביטו שמאלה / או תפנו ימינה / תמיד אני אהיה שם/ גבוה מעל כולם.

אורית פרקש הכהן: // נשיר לסימבה בקולי קולות, // מההרים ועד הגאיות / כי לשלטון מתאים הוא לעלות / משתגע כבר מלך להיות/ משתגע כבר מלך להיות".

אורית פרקש הכהן: בואו נעצור את הטיסה הזאת לפני ההתרסקות, כי הכי קל להרוס; הרבה יותר קשה לבנות ולעבוד.

אורית פרקש הכהן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עכשיו תדבר חברת הכנסת קארין אלהרר.

ישראל אייכלר: שבע דקות, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אפתח בווידוי קטן.

קארין אלהרר: באמת האמנתי שזהו, אין יותר מוגזם ממה שקורה כאן.

קארין אלהרר: באמת חשבתי שזה הכי נמוך.

קארין אלהרר: אבל טעיתי, אני מודה, טעיתי.

קארין אלהרר: כל פעם שאני חושבת שנתניהו שבר את השיא בעשיית צחוק ממוסדות המדינה אני מתבדה.

קארין אלהרר: כל פעם שנדמה שהוא מכר את שארית הערכים ועקרונות היסוד שלנו נחצה עוד קו אדום.

קארין אלהרר: כשנדמה שאין, פשוט אין יותר, אין יותר לאן להתכופף, נתניהו מצליח, בכישורי לימבו שלא מביישים.

קארין אלהרר: פשוט יוצא דופן.

קארין אלהרר: היום הוא הצליח לתת משמעות חדשה וחסרת תקדים לביטוי: שוברים את הכלים ולא משחקים.

קארין אלהרר: אצלו זה לא רק סתם שוברים, לא בקטנה; שוברים את הכלים, מטיחים אותם בקיר, הופכים אותם לאבק.

קארין אלהרר: אצל נתניהו זה: או my way או the highway.

קארין אלהרר: זה לא הולך בדרך שלי – זה לא ילך בשום דרך.

קארין אלהרר: כי אם אין ממשלה בראשות נתניהו, פשוט לא תהיה ממשלה.

קארין אלהרר: נלך לבחירות.

קארין אלהרר: חוק-יסוד: הממשלה?

קארין אלהרר: הצחקתם אותו.

קארין אלהרר: הנשיא יכול להטיל את ההרכבה על מישהו אחר?

קארין אלהרר: לא מעניין אותו בכלל.

קארין אלהרר: מיליארדי שקלים זה יעלה למשק, כשגם ככה אנחנו בגירעון הולך וגדל?

קארין אלהרר: למי אכפת.

קארין אלהרר: מינהל תקין?

קארין אלהרר: נו, באמת, את מי זה מעניין.

קארין אלהרר: לנתניהו זה אפילו לא מצלצל מוכר.

קארין אלהרר: מיליון ו-200,000 אזרחים שהביעו אמון במפלגה אחרת?

קארין אלהרר: לא רואים אותם ממטר.

קארין אלהרר: רק דבר אחד מעניין את נתניהו.

קארין אלהרר: אתם יודעים מה זה?

קארין אלהרר: נכון, בנימין נתניהו.

קארין אלהרר: אם זה לא הוא, זה לא יהיה.

קארין אלהרר: מי שלא מתיישר לפי הקו הזה – לא נורא, נתניהו ידאג לשלוח איזה דובר או איזה חבר כנסת שיטיח בו רפש ויפיל עליו את האשמה.

קארין אלהרר: כשמישהו לא מתיישב עם הקו של נתניהו הוא פשוט הופך להיות מושא לניגוח.

קארין אלהרר: זה לא משנה – זה יכול להיות חבר כנסת, שר, מפכ"ל, פרקליט בכיר, יועץ משפטי לממשלה, אפילו מבקר המדינה.

קארין אלהרר: אם מישהו לא מוכן להעלים עין בזמן שמנסים למרוח את הציבור רק כדי שתקום כאן קואליציית חטאים שתמלט אותו סופית מכתב אישום ותהפוך את המוסד הזה, הכנסת הזאת, למחסה לעבריינים, אז הוא האחראי הבלעדי.

קארין אלהרר: אני רוצה לפנות כאן אישית לראש הממשלה בנימין נתניהו: עודף הכוח סחרר אותך.

קארין אלהרר: הרצון להישאר כאן השליט גורם לך להתבלבל.

קארין אלהרר: תן לי להזכיר לך, אדוני ראש הממשלה: נבחרת כדי לשרת את העם ולא להפך.

קארין אלהרר: המטרה היא מדינת ישראל, אזרחי מדינת ישראל, ולא כס המלכות שאתה מתבצר בו.

קארין אלהרר: אם אתה לא הצלחת להרכיב ממשלה, תתכבד, תגיד: טעיתי, לא הצלחתי.

קארין אלהרר: לא יורידו לך את הישגי העבר.

קארין אלהרר: תגיד: נכשלתי, ותן את המשימה הזאת למישהו אחר.

קארין אלהרר: ההתנהלות שלך בימים האחרונים הולמת סולטאן שנמצא לא הרחק מכאן, באיסטנבול.

קארין אלהרר: בהקשר הזה אני רוצה רגע להזכיר לכולם את הנושא המטריד יותר, המאיים יותר, שכביכול הוסר מסדר-היום הציבורי בגלל פארסת הבחירות.

קארין אלהרר: לפני יומיים נאמה נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות ופנתה לנתניהו בשאלה: לפני שנתיים – זה ציטוט – הודית שצריך בית משפט עצמאי וחזק.

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: מה השתנה?

קארין אלהרר: באמת, בנימין נתניהו, אדוני ראש הממשלה, מה השתנה?

קארין אלהרר: מה קרה שהחלטת לפתוח במלחמת חורמה על כל מה שמאפיין אותנו כדמוקרטיה?

קארין אלהרר: למה אתה מנצל כל הזדמנות להשתלח, לזרוק רפש, לאיים בחרם על שומרי הסף?

קארין אלהרר: תראו, זאת תופעה מעניינת: גם בנימין נתניהו וגם שרת המשפטים, כשהם נמצאים בחו"ל הם מה זה משוויצים בבית המשפט העליון שלנו.

קארין אלהרר: לכל מי שמוכן לשמוע הם מספרים כמה בית המשפט עושה עבודה חשובה ועד כמה יש לנו מערכת צדק מפותחת.

קארין אלהרר: אבל כאן בבית – סיפור שונה לגמרי: בבית לא מהססים, משתלחים.

קארין אלהרר: מי שמפריע להם לכאילו-משילות זה בית המשפט.

קארין אלהרר: הם מאיימים: D9, מלחמת רשויות.

קארין אלהרר: כל זה למה?

קארין אלהרר: תנו לי להרגיע אתכם: פסקת ההתגברות היא לא באמת הבעיה של נתניהו.

קארין אלהרר: הוא עדיין מבין, אני בטוחה, ועדיין יודע שמדינה דמוקרטית חייבת בית משפט חזק.

קארין אלהרר: הוא מבין שבית משפט חזק הוא היחיד שיכול לעצור רשות מינהלית לפני שהיא פוגעת בזכויות שלנו.

קארין אלהרר: הוא יודע שרק בית משפט חזק יכול להגן מפני עריצות הרוב, אבל כנראה שעריצות הרוב ממש מתאימה לו.

קארין אלהרר: אל דאגה.

קארין אלהרר: אל דאגה.

קארין אלהרר: הבעיה היא שאותו בית משפט חזק ועצמאי, שלא מפחד ולא מהסס לפעול חרף האיומים וההפחדות וההשמצות, זה אותו בית משפט שלא יהסס להניף את החרב, ובאבחה אחת, כנראה, פשוט ישבש את התוכניות שלך להתחמק מן הדין.

קארין אלהרר: אז הפעם בית משפט מפריע לו.

קארין אלהרר: הוא מחפש את כל הטריקים להפיל אתכם בקואליציה, לאיין את הכוח שלכם כחברי כנסת.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין למה – – –

ישראל אייכלר: אם אפשר משפט סיום, בבקשה.

קארין אלהרר: משפט סיום.

קארין אלהרר: למה אתם מתיישרים עם זה?

קארין אלהרר: למה אתם נתינים לאדם שלא רואה אתכם ממטר?

קארין אלהרר: הוא לא רואה אתכם, מלכיאלי.

קארין אלהרר: הוא באמת לא רואה אתכם.

מיכאל מלכיאלי: אצלכם במפלגה רואים אותנו?

קארין אלהרר: הוא משתמש בכם.

קארין אלהרר: אני אומרת לכם, מלכיאלי, אל תדאג ואל תפחד, אנחנו לא ניתן לו לעשות את זה.

מיכאל מלכיאלי: אצלכם במפלגה ייקחו אותנו?

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

קריאה: כן, מלכיאלי.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת מירב כהן, בבקשה.

קריאה: אתה מיכאל מלכיאלי, זה אותו שם בשיכול אותיות.

ישראל אייכלר: מיכאל המלך.

ישראל אייכלר: אלה שני דברים.

ישראל אייכלר: מיכאל ומלך זה שני מושגים.

ישראל אייכלר: מלכיצדק מלך שלם.

יואב קיש: מלכיאל ממשפחת המלכיאלים.

ישראל אייכלר: המלכיאלי, יש משפחת המלכיאלי.

ישראל אייכלר: באיזו פרשה זה?

מיכאל מלכיאלי: פנחס.

יואב קיש: פנחס.

מירב כהן: יואב קיש, אתה מעתיק.

יואב קיש: אני לומד מהטובים ביותר, בואי נגדיר את זה ככה.

מיכאל מלכיאלי: היכולות של יואב עומדות גם בתחום התנ"ך.

מירב כהן: שלום.

מירב כהן: אני אנצל את זה כדי להכיר.

מירב כהן: אני מירב כהן ממפלגת כחול לבן, נעים מאוד.

יואב קיש: מאחלים לך הצלחה בכנסת.

מירב כהן: תודה רבה.

מירב כהן: אני מקווה שיהיה לי במה, כן.

מיכאל מלכיאלי: יש אפשרות שתעברי לקואליציה.

מירב כהן: לא, תודה.

מירב כהן: אני מודה לך על ההזמנה לקואליציה.

מירב כהן: אני אוותר הפעם.

מירב כהן: אני מטפלת הרבה מאוד באנשים מבוגרים.

מירב כהן: זה הנושא שלשמו הגעתי לכנסת – כדי להגן עליהם.

מירב כהן: אני פוגשת כל יום במצבים לא פשוטים: משפחות שנאלצות לטפל בהורים במצב סיעודי, אנשי בעלי מוגבלויות – באמת, אנשים שלצערי אפילו את החודש קשה להם לסיים.

מירב כהן: ובימים אלה אני מאוד מאוד מתביישת לפגוש אותם, כי לא נעים לי להסתכל להם בעיניים ולספר להם שלמדינת ישראל אין מספיק כסף לסייע להם לעבור את החיים שלהם בכבוד, לשרוד את היום-יום, אבל יש למדינה מספיק כסף ללכת שוב למערכת בחירות חודש וחצי אחרי שביקשנו את אמון הבוחר.

מירב כהן: אני פשוט מרגישה שהם מצפים מאיתנו ליותר – ליותר אחריות, ליותר יציבות.

מירב כהן: אני כמובן לא איחלתי למדינת ישראל שמי שיהיה ראש הממשלה שלה יהיה בנימין נתניהו – אני הולכת אחרי מנהיג אחר, בשם בני גנץ – אבל מדינה צריך לנהל, יש לנו כאן אחריות, וככה לא מנהלים מדינה.

מירב כהן: אני מרגישה שאנחנו פה חבורה של אליטיסטים שיושבים ומתווכחים בינם לבין עצמם בזמן שיש אנשים קשי יום שמצפים מאיתנו ליותר – ליותר אחריות מזה.

מירב כהן: נושאים חברתיים וכלכליים מאוד מאוד חשובים נדחקים הצידה בגלל שכולנו נכנסנו לסחרור, וכל מטרת הסחרור הזה היא לדאוג להישרדות של בן אדם אחד: של ראש ממשלה שיש נגדו שלושה כתבי אישום.

מירב כהן: לא היה מצב כזה בהיסטוריה של מדינת ישראל, ואנחנו משלמים על זה מחיר יקר.

מירב כהן: אני מאחלת לנו שלא ניכנס לכזה מצב, ואני חושבת שלפני שלוקחים את מדינת ישראל למערכת בחירות צריך למצות את כל האפשרויות, כולל, כן, גם לתת למי שעומד בראשות המפלגה הגדולה ביותר, בני גנץ, לנסות ולהרכיב את הקואליציה הבאה.

מירב כהן: צריך לעשות הכול כדי לא להיגרר לעוד מערכת בחירות כזאת.

מירב כהן: חשוב לי לומר – אני לא יודעת, יכול להיות שהמשבר הזה יסתיים.

מירב כהן: אני מאחלת לנו שהוא יסתיים.

מירב כהן: אבל זו בעיה שעוד תפגוש אותנו אם בנימין נתניהו ימשיך להנהיג את הקואליציה הזאת, כי ראש ממשלה שיש נגדו שלושה כתבי אישום הוא ראש ממשלה סחיט, והרבה הרבה יותר קשה לו לנהל מדינה.

מירב כהן: למה הוא סחיט?

מירב כהן: כי תכל'ס יש לו רק קואליציה אחת שהוא יכול להרכיב.

מירב כהן: אין לו הרבה אפשרויות, כי רוב המפלגות, לפחות המפלגה שאני חברה בה, לא ישבו עם בן אדם שיש לו שלושה כתבי אישום והוא במצב משפטי כל כך כל כך מורכב.

מירב כהן: ואז, כשיש לו רק קומבינציה אחת שהוא יכול ללכת איתה, כל שחקן הופך להיות שחקן וטו, ואז נוצרת סחטנות, שזה מה שאנחנו בעצם רואים היום, וככה אי-אפשר לנהל מדינה.

מירב כהן: מי שיש לו שלושה כתבי אישום לא יכול לנהל מדינה, כי הוא סחיט, וכי הוא צריך להקדיש הרבה מאוד זמן לתהליכים המשפטיים שהוא מעורב בהם.

מירב כהן: בכל מקרה, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לדבר דווקא על הנושאים שלשמם באתי.

מירב כהן: אני לא באתי לדבר לא על חסינות ולא על התגברות.

מירב כהן: אלה לא הנושאים שלשמם ביקשתי את אמון הציבור.

מירב כהן: לא בשביל זה הגעתי לכנסת ישראל.

מירב כהן: אני הגעתי לכנסת ישראל כדי לתקן את המצב שבו אנחנו נמצאים, שלצערי יצרנו חברה שפשוט טורפת את החלשים שבה, ואני כאן כדי להגן עליהם עד כמה שניתן.

מירב כהן: ולכן, את הבמה המכובדת הזאת אני רוצה לנצל כדי לספר לכם על מקרה לא פשוט שאני מטפלת בו בימים אלו, והלוואי שהיינו מתעסקים בנושאים האלה ולא בהאם הממשלה צריכה להתפזר חודש וחצי אחרי שעברנו מערכת בחירות.

מירב כהן: אני רוצה לספר לכם על אדם מקסים בשם אייל שושן.

מירב כהן: אייל שושן הוא בן אדם שכבר מינקותו סובל משיתוק מוחין.

מירב כהן: הייתה איזושהי בעיה עם הספקת החמצן – – –

ישראל אייכלר: אולי ננצל את ההזדמנות ששר הרווחה חיים כץ נמצא פה כדי לשמוע את הסיפור של חברת הכנסת מירב כהן.

מירב כהן: רעיון מצוין.

חיים כץ: מספיק שאתה שומע.

חיים כץ: אחר כך תעביר לי.

מירב כהן: לא, לא, אני אשמח.

מירב כהן: אני אשמח.

מירב כהן: זה לא עלה.

ישראל אייכלר: זו הזדמנות, כי יש לה עוד שתי דקות וחצי.

מירב כהן: זה מקרה – אולי נוכל לשלב כוחות.

חיים כץ: אני שמח.

חיים כץ: תאמיני לי, אין לך מושג כמה אני שמח.

ישראל אייכלר: זה סיפור אנושי.

מירב כהן: זה סיפור חשוב על בן אדם שסובל משיתוק מוחין.

חיים כץ: תשמעי, הוא היה חולה, ועכשיו הוא מספר לי איך הוא הבריא, וזה עושה לי כזאת שמחה בלב, איך הבן אדם השתקם.

מירב כהן: רק בריאות.

מירב כהן: דוד אמסלם, חבר הכנסת דוד אמסלם, רק בריאות.

ישראל אייכלר: רפואה שלמה ובריאות שלמה.

מירב כהן: אוהבים אותך, מאחלים לך אושר ובריאות, ואני אשמח אם תקשיב לסיפור של אייל שושן.

ישראל אייכלר: בבקשה.

מירב כהן: אייל שושן הוא ירושלמי, אגב, מקריית יובל.

מירב כהן: דודי, הוא משלנו, מירושלים, וסובל משיתוק מוחין מגיל ינקות.

מירב כהן: המשפחה שלו עשתה הרבה כדי שהוא יהיה בן אדם עצמאי, שיצא לעבוד, שיגדל משפחה, ותודה לאל, הוא הצליח לעשות את זה.

מירב כהן: אבל לצערי הרב מאוד נוכלים במדינת ישראל נדבקו אליו.

מירב כהן: מדינת ישראל הפכה להיות – ברגע שקולטים שאתה חלש, יש הרבה מאוד נוכלים שיודעים לנצל את זה.

מירב כהן: וכשעברתי על פירוט כרטיסי האשראי שלו ועל הכספים שלו בבנקים גיליתי סיפור מטורף: אנשים נוכלים התקשרו אליו בטלפון והמציאו לו – ממש המציאו לו – שיש לו חובות והוא חייב לשלם, והפעילו עליו לחץ שהוא לא הצליח לעמוד בו, הגיעו אליו למקום העבודה, לקחו ממנו עשרות אלפי שקלים במזומן – חברות סלולר, כשהוא בא לתקן; הייתה לו בעיה במכשיר, המטען לא עבד כמו שצריך – העמיסו עליו ים של מתנות שעלו לו עשרות אלפי שקלים, ועד חברות ביטוח.

מירב כהן: שימו לב למה שאני אומרת: 60 פוליסות של ביטוח חברות ביטוח שונות עשו לו באמצעות הסוכנים שלהן.

מירב כהן: 60 פוליסות שהוא בוודאי לא היה מודע אליהן, הוא בוודאי לא זקוק להן, הוא בוודאי לא יכול לממש את זה.

מירב כהן: איך בכלל עלו על זה?

מירב כהן: הבן אדם נכנס לחובות.

מירב כהן: הוא נכנס לחובות, תיקי הוצאה לפועל, אז בני המשפחה שלו ביררו במה מדובר.

מירב כהן: הם גילו, שימו לב, שההוצאה החודשית שלו על ביטוחים היא 7,000 שקלים.

מירב כהן: זה יותר מהמשכורת החודשית שלו – הוא משתכר שכר מינימום.

מירב כהן: הוא נכנס לחובות כי כל הכסף שלו הלך אוטומטית לביטוחי בריאות.

מירב כהן: אנחנו בימים אלה פונים לכל חברות הביטוח.

מירב כהן: הצלחנו כבר להחזיר לו חלק מהכסף, ונילחם פה עד הסוף.

מירב כהן: אבל צריך פה ללמוד איזשהו לקח כדי שהמצב הזה לא יחזור על עצמו.

מירב כהן: חברות הביטוח היום מחזיקות סדר גודל של 43% מנכסי הציבור – חברות חזקות מדי, ותראו איך זה מתבטא.

מירב כהן: יש שם גם אינטרסים של סוכנים שבסוף דורסים אנשים.

מירב כהן: אייל שושן – עשו לו 60 ביטוחים רק כי אפשר, רק כי קלטו שאפשר לגשת אליו, להפעיל עליו לחץ, והוא לא יתנתק.

ישראל אייכלר: חבל שהזמן שלך נגמר, אז תסכמי במשפט.

מירב כהן: אני אסכם.

מירב כהן: אני חושבת שאנחנו, נבחרי הציבור, צריכים קודם כול לעסוק בנושאים אלה – לעסוק בזה שניצול של אנשים באמת קשי יום לא יחזור על עצמו.

מירב כהן: אני כמובן פניתי למפקח על הביטוח כדי שהוא יוציא הוראות לחברות הביטוח, וגם אני כמובן אלך עם אייל שושן יד ביד עד שהעוול הזה יתוקן.

מירב כהן: הלוואי שתהיה לנו הזכות להתעסק בנושאים האלה, ולא בחסינות או בפיזור הכנסת.

מירב כהן: תודה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחברת הכנסת מירב כהן.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', 13 דקות, ואחריו – חבר הכנסת טל רוסו.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, המעטים שנמצאים במליאה, שמעתי את חברת הכנסת מירב כהן, שבאה לכנסת עם אג'נדה חברתית ברורה: אני באתי להגן, לעזור, להילחם למען החלשים והקשישים, ואני מצדיע ומוריד את הכובע.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות שאת באה למקום וחיכית לרגע הזה להתחיל בעשייה החברתית המבורכת הקדושה שאת עושה – אני עקבתי אחריה – ולבוא לבית שמתחיל לייצר זן חדש של שלטון במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': הרי אנחנו יודעים, למדנו: יש משטר קפיטליסטי, תפיסה קפיטליסטית, ויש משטר סוציאליסטי, תפיסה סוציאליסטית – יודעים את זה – ויש תפיסה קומוניסטית, גם יודעים איפה.

עיסאווי פריג': ומתפתח לנו זן שלטון חדש בשם "שלטון הביביזם".

עיסאווי פריג': זה השלטון שמתפתח לנו בעולם המודרני, שהוא חסם בפנייך, מירב, את הגשמת האג'נדה החברתית שלשמה באת לכאן.

עיסאווי פריג': זו הדמוקרטיה, הזן החדש שמתפתח.

עיסאווי פריג': ואדוני היושב-ראש, הזן הזה קיים בעולם, אבל בעולם המודרני הוא לא קיים.

עיסאווי פריג': הוא קיים אצל ארדואן, הוא קיים במדינות העולם השלישי, איפה שמקדשים את המנהיג והוא מעל הכול, ואומרים: יחיה המלך – אני שומע את זה הרבה במדינות ערב: יעיש אלמליכ.

עיסאווי פריג': וזה מה שקורה: מקדשים את המלך, הכול מותר, והוא מקבל את האהדה.

עיסאווי פריג': ומה הסוף של המנהיגים שכל המדינה היא תחת רגליהם ונועדה לשרת את האינטרסים שלהם, והקהל וההמונים תומכים בהם – הם רואים, אבל בכל זאת תומכים בהם?

עיסאווי פריג': מה הסוף?

עיסאווי פריג': הסוף מר וחשוך.

עיסאווי פריג': כי לפי תורת הביביזם, המדינה זה אני; שלטון החוק זה אני; דמוקרטיה זה מה שאני אומר – זה הביביזם.

עיסאווי פריג': ביביזם – ביבי לא משלם, ביבי נהנתן.

עיסאווי פריג': השלטון הזה שמתפתח והתופעה המסוכנת שמים את כולנו בסימן שאלה אחד גדול.

עיסאווי פריג': כל החברים לפניי דיברו על זה ותיארו את זה.

עיסאווי פריג': ואני שואל אתכם – כל אזרחי מדינת ישראל צופים בנו, מקשיבים מה הולך לקרות.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: לאן מועדות פניה של מדינת ישראל לאחר עידן בנימין נתניהו?

עיסאווי פריג': האם חשבנו על זה?

עיסאווי פריג': הרי לכל דבר יש סוף.

עיסאווי פריג': יש פתגם בערבית שאומרים לראש עיר או לכל מי שמחזיק במשרה שלטונית.

עיסאווי פריג': אני אגיד את זה בערבית ואתרגם: (אומר בערבית ומתרגם:) אם משרה מובטחת לנצח לאחר, היא לא תגיע אליך.

עיסאווי פריג': הרי יש סוף, יש סוף לשלטון הזה.

עיסאווי פריג': כמו במשחק כדורגל – קבוצה חלשה וקבוצה חזקה.

עיסאווי פריג': החלשה משחקת על הזמן ויודעת שתפסיד בסוף; נעביר זמן פציעות, נעביר זמן, נשחק, הכול בשם הדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': כשר אבל מסריח.

עיסאווי פריג': הרי אתה יודע, ביבי, שאתה יום אחד תעמוד בפני שופט שצריך לשפוט אותך על מעשיך, יגיע היום הזה.

עיסאווי פריג': כמה תרגילים אתה יכול למשוך את זה?

עיסאווי פריג': כמה?

עיסאווי פריג': שנה?

עיסאווי פריג': שנתיים?

עיסאווי פריג': שלוש?

עיסאווי פריג': ארבע?

עיסאווי פריג': בסופו של דבר תגיע לנקודה שאתה צריך לתת את הדין ולנמק את מעשיך.

עיסאווי פריג': אז למה לתת למדינה שלמה להיות בת ערובה בידיים שלך?

עיסאווי פריג': אני שואל.

עיסאווי פריג': הרי רבין, על חשבון דולרים התפטר.

עיסאווי פריג': בגין, האידיאולוג, ראה שמסדרים אותו מאחור – התפטר.

עיסאווי פריג': אולמרט הלך; יש כתב אישום – הלך הביתה.

עיסאווי פריג': ואז מה ביבי אמר?

עיסאווי פריג': אני אזכיר לכם.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה, בזמן אולמרט – נאמר רבות על זה, אבל אני אזכיר לכם, תראו מה ביבי אמר על אולמרט בזמן קיום חקירות נגדו.

עיסאווי פריג': אמר: "ראש ממשלה ששקוע עד הצוואר בחקירות, אין לו מנדט ציבורי ומוסרי לקבוע דברים כל כך גורליים במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': לא זו בלבד, אלא" – הוא אמר, ביבי – "שקיים חשש – אני חייב להגיד אמיתי, לא בלתי מבוסס – שהוא יכריע הכרעות על בסיס האינטרס האישי של ההישרדות הפוליטית שלו, ולא על פי האינטרס הלאומי, כי הוא נמצא במצוקה המיוחדת הזו, הכל-כך עמוקה:".

עיסאווי פריג': זה מה שאמר ביבי.

איתן גינזבורג: עוד לא היה כתב אישום.

עיסאווי פריג': עוד לא היה כתב אישום.

עיסאווי פריג': חשדות.

איתן גינזבורג: רק חקירות.

עיסאווי פריג': זה מה שאמר; דברים מאוד חכמים של ראש ממשלה חכם בשם ביבי נתניהו.

עיסאווי פריג': אז ראש הממשלה, מה שנכון לאחרים הרי גם נכון לגביך.

עיסאווי פריג': לאן אתה מוביל אותנו?

עיסאווי פריג': לאן אתה מוביל אותנו?

עיסאווי פריג': עכשיו אני חושב ומנסה להיכנס לראש של חבר הכנסת מרגי בש"ס ושל כל חבר כנסת שנמצא באולם – מה עובר להם בראש, מה עובר לחברי הכנסת בליכוד שנבחרו מחדש.

עיסאווי פריג': שמים את היד, חושבים: לאן האיש הזה מוביל אותנו?

עיסאווי פריג': מה יקרה איתנו?

עיסאווי פריג': עד שעשינו מסע כל כך ארוך ונבחרנו לכנסת, הוא רוצה לטלטל אותנו?

עיסאווי פריג': ייקח אותנו כבני ערובה כדי לדחות ולדחות ולדחות?

עיסאווי פריג': מה עושים?

עיסאווי פריג': מתלבטים.

עיסאווי פריג': יושבים מרגי וש"ס, חושבים: קיבלנו שמונה מנדטים – –

יעקב מרגי: אני חושב שאני צריך ללכת.

עיסאווי פריג': שנייה, חבר הכנסת מרגי.

עיסאווי פריג': – – קיבלנו שמונה מנדטים, ש"ס, בניגוד לכל התחזיות.

עיסאווי פריג': עכשיו נלך לבחירות – האם נקבל את שמונת המנדטים?

יעקב מרגי: הלו?

יעקב מרגי: הלו?

עיסאווי פריג': לאן האיש הזה מוביל אותנו?

יעקב מרגי: זה לא פעמיים חמסה, זה עשר.

עיסאווי פריג': באים ליהדות התורה, לחבר הכנסת אייכלר, אדוני היושב-ראש, חושבים: מה בראש שלך?

עיסאווי פריג': לאן האיש הזה מוביל אותנו?

עיסאווי פריג': כולם מגיעים לאותה מסקנה: בינתיים זללתי את כחלון, אכלתי אותו.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת השר גלנט היה יותר חכם – ראה את הדרך לפני המנהיג שלו משה כחלון ורץ עמוק לתוך הליכוד, ושיחק אותה בחוכמה: אני נמצא על כיסא השירות; אם ביבי ימשיך – אני ממשיך, ראיתי את הנולד.

עיסאווי פריג': כחלון, עם כל ההבטחות וכל השקרים שנתן – הינה, זלל אותו.

עיסאווי פריג': אז כולם חושבים ודנים.

עיסאווי פריג': ומה הציבור?

עיסאווי פריג': הציבור עכשיו מסתכל עלינו, אומר: המטומטמים האלה רוצים לקחת אותנו לעוד מערכת בחירות.

עיסאווי פריג': איך אנחנו בעיני הציבור?

עיסאווי פריג': מה הוא חושב עלינו?

עיסאווי פריג': עסקני הבחירות למיניהם חושבים ומתחילים לתכנן דברים איך לעשות עוד סיבוב.

עיסאווי פריג': הציבור שואל את עצמו, מתקשה, מתקשה לקלוט מה שקורה בבית הזה; צופה בנו.

עיסאווי פריג': בבתים מדברים על זה, במפעלים, בעסקים: ריבונו של עולם, משהו לא מובן, משהו לא מובן.

עיסאווי פריג': ואתם באים וצוחקים עלינו, אומרים לנו: חוק גיוס.

עיסאווי פריג': איזה חוק גיוס?

עיסאווי פריג': איזה חרטא ברטא; יש הרבה מעבר לכך, אבל למדנו את ביבי.

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד את דעתי האישית, אדוני היושב-ראש:

עיסאווי פריג': אני עדיין מאמין שכל ההצגה שאנחנו רואים היא ריקה מתוכן.

עיסאווי פריג': אני ככה מאמין, אני חייב להגיד, למרות שאנחנו כמה שעות לפני ההצבעה – הצגה ריקה מתוכן כמו שנאומי נתניהו, שהיה אומר לנו – וואו, בשעה 20:00 בנימין נתניהו עושה מסיבת עיתונאים, כולנו רצים לטלוויזיות לראות מה קורה.

עיסאווי פריג': יוצא פארש.

עיסאווי פריג': הכי פאדי, כלאם פאדי.

עיסאווי פריג': ההצגה הזאת, ככה אני רואה אותה.

עיסאווי פריג': ואני מאמין, אני מאמין שאנחנו נהיה במקום אחר בסוף היום, כי איך שאני מבין את הפוליטיקה, בתפיסה הקטנה שלי, הרי מאחר שאני משוכנע, כמו רוב אזרחי מדינת ישראל, שראש הממשלה שמשחק על הזמן רוצה להרוויח כמה שיותר זמן כדי לא לעמוד לדין על החשדות שעומדות נגדו – איך אני מרוויח זמן?

עיסאווי פריג': בשם הדמוקרטיה – אמרנו: כשר, אדוני, אבל מסריח – בשם הדמוקרטיה, איך אני מרוויח זמן?

עיסאווי פריג': אני הולך למערכת בחירות, אני מרוויח כמה חודשים טובים, או אני עושה ממשלה.

עיסאווי פריג': בשני המקרים האלה כל המערכת, כל הציבור, עסוקים בבחירות, בדברים; אין להם זמן לבקש שאני אשלם את הדין.

עיסאווי פריג': הרי את השימוע דחיתי – אני לא יכול לעשות שימוע באוקטובר, כי הבחירות יהיו בספטמבר, אם כן יהיו, אז אני צריך לדחות את השימוע.

עיסאווי פריג': אופציה שנייה: אם תהיה ממשלה, אז אני אדאג להעביר סדרת חוקים שתגן עליי.

עיסאווי פריג': הרי ביביזם – ביבי מעל הכול.

עיסאווי פריג': אז אני אומר לראש הממשלה: ארחם נפסכ, ארחם נפסכ.

עיסאווי פריג': מה זה ארחם נפשכ?

עיסאווי פריג': תרחם על עצמך ועל הסובבים אותך.

עיסאווי פריג': הרי אתה מנהיג, אתה קורא לך מנהיג; לפניך היו חכמים ומנהיגים יותר מבריקים שדאגו – המדינה לפני האיש, וכל מה ששמעתי זה "אישי ולא פרסונלי".

עיסאווי פריג': יש מושג חדש, אדוני, שמעת עליו?

עיסאווי פריג': אישי ולא פרסונלי.

עיסאווי פריג': אני, לקח לי יומיים, חברת הכנסת תמר, להבדיל, מה זה אישי ומה זה פרסונלי.

תמר זנדברג: ולאיזו מסקנה הגעת?

תמר זנדברג: לא אותו דבר.

עיסאווי פריג': שזה אנגלית וזה עברית.

עיסאווי פריג': שזה אנגלית וזה עברית – תלוי איך אתה אומר את זה.

עיסאווי פריג': כשאתה אומר את זה – "אישי" בעברית, זה מתקבל, אה, אצל העמך, בתפיסה; אבל כשאתה משתמש בזה באנגלית, "פרסונלי", אוה – –

תמר זנדברג: נשמע מתוחכם.

עיסאווי פריג': – – נשמע מתוחכם.

עיסאווי פריג': הכול אותו דבר.

ישראל אייכלר: איך אומרים את זה בערבית?

ישראל אייכלר: זה מה שמעניין.

עיסאווי פריג': אישי, פרסונלי?

עיסאווי פריג': ואללה, (אומר בערבית: אני לא יודע.

עיסאווי פריג': )

ישראל אייכלר: (אומר בערבית: לא יודע?

ישראל אייכלר: )

עיסאווי פריג': (אומר בערבית: לא יודע.

עיסאווי פריג': ) זה דבר חדש עבורי.

עיסאווי פריג': הכול זה בתורת הביביזם, אדוני.

עיסאווי פריג': אתה לומד הרבה דברים חדשים.

ישראל אייכלר: (אומר בערבית: אתה לא יודע איך אומרים "אישי"?

ישראל אייכלר: )

עיסאווי פריג': (אומר בערבית: בכנות, אישי אני יודע – "שח'צי".

עיסאווי פריג': ) "פרסונלי" – לא יודע, לא יודע.

עיסאווי פריג': יש תורה חדשה שאנחנו נצטרך ללמוד אותה מחדש, ללמד אותה מחדש.

ישראל אייכלר: (אומר בערבית: יש מילה בערבית ל"אישי"?

ישראל אייכלר: אתה יודע מה "אישי"?)

עיסאווי פריג': (אומר בערבית: אני אגיד לך מה,) בערבית כל זה נקרא במילה אחת: חרטא ברטא.

ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת טל רוסו, בבקשה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת טל רוסו, 13 דקות.

טל רוסו: כבוד יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, אתמול נאמתי את נאום הפתיחה שלי בכנסת העשרים-ואחת והיושב-ראש אמר לי שיהיה לא יותר מעשר דקות.

טל רוסו: הבטחתי שאני באמת אקצר, והנאום היה שבע דקות.

טל רוסו: לא ידעתי שיום אחרי זה יכול להיות נאום הסיום, והיום זה שלוש דקות יותר ולא שלוש דקות פחות מעשר הדקות.

טל רוסו: אז אני באמת שלושה חודשים בפוליטיקה, שלושה חודשים מרתקים.

טל רוסו: נכנסתי למערכת בחירות קצת פחות מחודשיים לפני מערכת הבחירות, ונכנסנו אליה בתנופה.

טל רוסו: היו פה הרבה מאוד אירועים.

טל רוסו: מה שהבטחתי כל הזמן לאנשים: תראו, זה עוד מעט נגמר – זאת הבשורה הטובה.

טל רוסו: הבשורה הרעה – שזה ירד יותר ויותר נמוך.

טל רוסו: אבל אז עוד לא ידעתי שתהיה עוד מערכת בחירות.

טל רוסו: ואני לא מקנא.

טל רוסו: קודם כול, אני לא מקנא באזרחים – הם הקורבנות הראשונים, הציבור הישראלי.

טל רוסו: ואני רק חושב על הדברים – לאן זה יכול לרדת, עד לאן אפשר לרדת בעוד מערכת בחירות.

טל רוסו: זה פשוט בלתי יתואר.

טל רוסו: אנחנו בעצם מדברים על מעבר למערכות הבחירות והקמת ממשלות.

טל רוסו: אנחנו מדברים על ממשלה שלא מתפקדת כבר כמעט חצי שנה, ואנחנו לא רואים שהיא תתפקד גם בחצי השנה הבאה.

טל רוסו: מה שהספקתי לראות בארבעה – כמה הייתי פה?

טל רוסו: ארבעה שבועות בכנסת – אומרים: זר לרגע רואה כל פגע.

טל רוסו: אני אקח את הנושאים ששמתי בנאום הפתיחה שלי בכניסה לכנסת העשרים-ואחת.

טל רוסו: דיברנו על הנושא של החינוך – החינוך לצניעות, החינוך לדרך ארץ; על יושר.

טל רוסו: אני הייתי מאוד אופטימי שפה אני נכנס להיכל הקודש של מדינת ישראל, וגיליתי דברים מאוד מפתיעים.

טל רוסו: הפגישות הראשונות שלי או החיכוך הראשון שלי היה בוועדות.

טל רוסו: האמת, הוועדה הראשונה נתנה לי איזה סוג של אופטימיות.

טל רוסו: זו הייתה ועדת הכספים בראשות גפני, שבאמת אני לא יודע כמה עזר, אבל בהחלט היה פה שיח על עוטף עזה, שיח על המפעלים שקורסים.

טל רוסו: היה מאוד ענייני ועם כיוונים.

טל רוסו: כשנכנסנו לוועדה המיוחדת – אז כבר נבהלתי, נבהלתי איפה אנחנו נמצאים כנבחרי ציבור.

ישראל אייכלר: אם מותר לי להרגיע אותך, חבר הכנסת רוסו, כשיקומו הוועדות המקצועיות אתה תשב שם כחבר, ותראה הרבה הרבה דיונים ענייניים של שעות ארוכות לטובת האזרח; כל הוועדות – ועדת העבודה והרווחה, וועדת הבריאות.

ישראל אייכלר: אני אומר לך, אתה תיהנה בוועדות.

ישראל אייכלר: רק צריך ניסיון.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, תנו צ'אנס, תנו צ'אנס, תנו הזדמנות.

איתן גינזבורג: אל תדבר על תיאוריות.

איתן גינזבורג: מעשים.

טל רוסו: אז בוא אני אספר לך בכל זאת על הוועדה המיוחדת, שבה גיליתי קודם כול את נבחרי הציבור, נבחרינו, שצריכים להוות דוגמה ומופת, מדברים בזחיחות, ביהירות פשוט בלתי תתואר.

טל רוסו: אני אף פעם לא נתקלתי, אני מודה, בצורה כזאת של שיח עד שלושת הימים האחרונים.

טל רוסו: פתאום בשלושת הימים האחרונים היהירות והזחיחות ירדו קצת, אבל עדיין אנחנו צריכים לזכור שבסוף אנחנו נבחרי הציבור.

טל רוסו: בכל מקרה, אני רואה שם עוד דברים – שתוך כדי הוועדה משתלחים בקציני משטרה לשעבר, בנציגי בית המשפט, דברים שלטעמי אנחנו כנבחרי הציבור חייבים לשנות בצורה מוחלטת.

טל רוסו: וזה מסביר גם את השיח בציבור – השיח הפלגני, השיח הגס שיש בציבור.

טל רוסו: אין פלא, אם נבחרי הציבור מנהלים שיח כזה, אז מה יגידו שאר אזרחי מדינת ישראל?

טל רוסו: נבחר ציבור בעיניי צריך לתת דוגמה ומופת, ואני מצפה, לפחות מחבריי, שכך זה בעצם יתנהל.

טל רוסו: דבר נוסף שהעליתי בנאום הבכורה היה הנושא של מנהיגות, מנהיגות שחסרה.

טל רוסו: דיברתי על מנהיגות שחייבת לסמן דרך, חזון, להצביע על כיוון ולהוביל בנחישות ובתבונה.

טל רוסו: לצערי, אני רואה בהרבה מאוד תחומים במדינת ישראל שאין הובלה, אין יוזמה.

טל רוסו: יש סטגנציה, ואנחנו בסטגנציה תמיד הולכים אחורה.

טל רוסו: הממשלה עוד לא קמה, ובעצם אנחנו רואים שהקואליציה בונה לעצמה את כל התנאים להיות הרשות המבצעת, הרשות המחוקקת והרשות השופטת.

טל רוסו: ראינו את זה בוועדה המיוחדת, הוועדה המיוחדת שמכינה – השלב הראשון, הדבר הראשון לפני שמתחילים לחוקק, בעצם שמים את הנושא של צ'ק פתוח – צ'ק פתוח במספר השרים, סגני השרים; בונים את התשתית למשא ומתן.

טל רוסו: השלב השני, שנעשה במקביל: מתחילים את חוק החסינות ואת פסקת ההתגברות, וזה עוד לפני שקמה ממשלה.

טל רוסו: השאלה היא עד לאן, עד כמה אנחנו יכולים, לטעמי, לרסק את הדמוקרטיה במדינת ישראל.

טל רוסו: הנושא של ההתיישבות העובדת, שזה אחד הדברים שאני העליתי בנאום הפתיחה, בעיקר החקלאות – אנחנו רואים את המצב הקשה, שהולך ונעשה קשה, בלי שיש שום גורם שמטפל בנושא בצורה רצינית.

טל רוסו: אנחנו רואים את הגיל הממוצע של החקלאים היום.

טל רוסו: אני לא רוצה לנקוב בו, אבל אני נפגשתי עם חבורה – אני לא רואה אף בן ממשיך שממשיך בחקלאות.

טל רוסו: אין דור המשך.

טל רוסו: אין שום מערכות שמעודדות את החקלאים ואת החקלאות.

טל רוסו: הבריאות – אנחנו רואים את המצב.

טל רוסו: אנחנו רואים פה בכל דבר.

טל רוסו: אנחנו רואים שאנחנו עכשיו עלולים להיכנס למערכת בחירות שתעלה, כפי שנאמר פה, הערכה – קשה מאוד להגיד את ההערכה, אבל אמרו שזה נע מחצי מיליארד בצורה ישירה עד 2.5 מיליארד בצורה עקיפה.

טל רוסו: אלו סכומים שאנחנו יכולים לפתור איתם כל כך הרבה בעיות של מדינת ישראל.

טל רוסו: אני אתן דוגמה אחת ממה שזה יכול: גבול מצרים.

טל רוסו: יושב פה חברי יואב גלנט, שהחלפתי אותו בפיקוד דרום.

טל רוסו: באותה תקופה גבול מצרים, או מה שאנחנו קוראים לו "המסתננים", הפך לבעיה הלאומית מספר אחת של מדינת ישראל.

טל רוסו: כמה עלה לנו לסגור את הגבול עם מצרים?

טל רוסו: חצי מהתקציב שהולכת להיות עלות הבחירות.

טל רוסו: היו לנו מיליארד ו-350 מיליון – זה הסכום שאושר לסגירת הגבול.

טל רוסו: בסוף זה עלה 1.6, אבל בכל מקרה, אנחנו מבינים מה הפוטנציאל ומה אפשר לעשות עם סכומים כאלה.

טל רוסו: לגבי הנושא של חוק פיזור הכנסת אני כבר דיברתי.

טל רוסו: אני רוצה לדבר על נקודה נוספת אחת, ובזה אני גם אסיים.

טל רוסו: אני גידלתי דורות של מפקדים על שני ערכים מרכזיים: הכול אפשרי, ולהוביל וליזום.

טל רוסו: לצערי, באנו למשכן הזה, שהוא אמור להיות דוגמה ומופת לכל מדינת ישראל, וגיליתי ששני הערכים האלה הם בדיוק הפוכים.

טל רוסו: גיליתי שבאמת הכול אפשרי.

טל רוסו: אם חשבתי שמשהו הוא בלתי אפשרי, גיליתי שפה הכול אפשרי, רק במובן השלילי.

טל רוסו: וגיליתי שהנושא של הובלה, גם הוא לא למקומות הנכונים.

יעקב מרגי: אל תהיה פסימי, אפשר לעשות דברים טובים – – – דברים טובים.

טל רוסו: אני אומר מה גיליתי בארבעה שבועות.

טל רוסו: אני פה רק ארבעה שבועות, ואני מתנצל, אבל ארבעה שבועות שהיו לי בית ספר.

מאיר כהן: של החיים.

טל רוסו: לא יודע אם של החיים, אבל בית ספר גדול.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מרגי מאחל לך אריכות ימים במליאה.

ישראל אייכלר: עוד תראה ימים טובים.

טל רוסו: הספקתי לעשות בשלושה חודשים מסע בחירות שלם לכנסת.

יעקב מרגי: – – – אם יש ועדות.

טל רוסו: רגע, בשלושה חודשים – התקצר והתקצר, אני אומר – הספקתי מסע בחירות מלא לכנסת העשרים-ואחת, הספקתי לעשות קדנציה מלאה, כנראה, של הכנסת העשרים-ואחת, ולהתחיל מסע בחירות לכנסת העשרים-ושתיים.

טל רוסו: הכול בשלושה חודשים.

טל רוסו: אני מאחל לנו שזה לא מה שיהיה, אבל שיהיה לכולנו בהצלחה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת טל רוסו.

ישראל אייכלר: סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה, 13 דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, דודי – איפה טל?

מאיר כהן: אני רוצה לספר לכם משהו, טל.

מאיר כהן: אני לא בירכתי אותך כשעלית על הדוכן, אבל אתה יודע מה?

מאיר כהן: על חשבון זמני אני רוצה להגיד משהו – חבר הכנסת וקנין.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו על טל רוסו על חשבון דבריי הנוקבים.

ישראל אייכלר: השר.

מאיר כהן: השר, השר, כבודו.

עודד פורר: אני מקבל פה שיעורים במרוקאית.

מאיר כהן: אז חכה, אחרי זה אני אשלים.

מאיר כהן: אחרי זה אני אשלים.

מאיר כהן: טל – בשנת 2008 בדימונה היה פיגוע ונהרגו אנשים.

מאיר כהן: אתם יודעים, כל הזמן מגיעים כל מיני קציני צבא חמורי סבר, וכל אחד נותן פקודות.

מאיר כהן: אחרי כמה דקות של הטירוף הזה מגיע טל רוסו ומשכין שלווה על כולם ונותן את הדברים הכי נכונים.

מאיר כהן: אתה יודע מה?

מאיר כהן: כיף שאתה פה טל, באמת.

מאיר כהן: תבורך.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, "הנסיך" – – –

יזהר שי: – – – מה שקורה פה זה מעין פיגוע כזה.

מאיר כהן: לא, לא, לא, לא.

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: סתם – – –

יזהר שי: אולי טל רוסו ירגיע את הרוחות וירגיע את המשכן.

מאיר כהן: אני אתייחס בדבריי להפסד, אם תתפזר הכנסת הזאת, כי הגיעו לכאן אנשים טובים; גם אתה, יזהר.

מאיר כהן: אני כל כך רוצה לראות אתכם כאן.

מאיר כהן: "הנסיך", אדוני היושב-ראש, נכתב על ידי ניקולו מקיאוולי בשנת 1513.

מאיר כהן: הספר "הנסיך" של מקיאוולי הוקדש לאנשים הבאים.

מאיר כהן: שימו לב: הוא הוקדש על ידי מקיאוולי ללורנצו השני, דוכס אורבינו, לבית מדיצ'י, וכן נראה שהוא הוקדש גם לביבי לבית נתניהו.

מאיר כהן: כבר ב-1513.

מאיר כהן: המטרה העיקרית של הסופר הייתה לייעץ לנסיך כיצד לשמר את כוחו.

מאיר כהן: בשביל זה נכתב – כיצד לשמר את כוחו, ורק בצורה משנית, באחד הפרקים המשניים, כיצד לשמור על הנסיכות שלו; בראש ובראשונה כיצד לשמור עליו, על בני ביתו, לבצר את הכוח שלו, ובשלב השני – כיצד לשמור על הנסיכות שלו, כיצד לשמור על המדינה.

מאיר כהן: הנסיכות והמדינה הן פחות חשובות.

מאיר כהן: מה שחשוב זה המעמד שלך, הכוח שלך, הנחישות שלך.

מאיר כהן: המידה הטובה של הנסיך – אומר מקיאוולי – היא יציבות, וכל פעולה – שימו לב, חברים: כל פעולה לשם השגת מטרה זו, גם אם היא אכזרית, בוטה, פוגעת וכופרת בערכים – מוצדקת היא.

מאיר כהן: מזכיר לכם משהו?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: צריך המנהיג לאמץ תכונות של יושרה ונאמנות ומתינות, אך במצבים מסוימים חייב השליט, אדוני היושב-ראש, לנהוג באופן הפוך מהתכונות האלה, גם אם הוא יכתים את המוניטין שלו בתכונות שליליות.

מאיר כהן: העיקר שלטונו וסביבתו.

מאיר כהן: ביבי, ירום הודך, עד מתי תכתים את המוניטין של הדמוקרטיה הישראלית בתכונות שליליות?

מאיר כהן: מזכיר לכם משהו, כמו שאומר גיא מהטלוויזיה?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: היום לקראת ההצבעה על פיזור הכנסת ביבי מזכיר לי את הבדיחה – יעל, שמעי נא.

מאיר כהן: השר וקנין.

מאיר כהן: היום לקראת פיזור הכנסת אני נזכר בבדיחה שאומרת – בסדר, אם לא יהיה פיזור – – –

עודד פורר: פיזור יהיה מחר.

מאיר כהן: מישהו מתגייס לקורס טיס.

מאיר כהן: נשר מקורס טיס.

מאיר כהן: התגייס ישר לנ"מ.

מאיר כהן: כששאלו אותו: למה לנ"מ?

מאיר כהן: אז הוא אמר: אם אני לא טס, אף אחד לא טס.

מאיר כהן: זה בדיוק ביבי נתניהו: אם אני לא אהיה ראש ממשלה, אף אחד לא יטוס.

מאיר כהן: בגבהים האלה של ראשות הממשלה – רק אני.

מאיר כהן: לזה נועדתי.

מאיר כהן: אני ואפסי עוד.

מאיר כהן: אין עוד אחד אחר.

מאיר כהן: זה מה שקורה לנגד עינינו.

מאיר כהן: ביבי דורס כל חלקה טובה.

מאיר כהן: זה לא רק המשטרה וזה לא רק שלטונות החוק, היועץ המשפטי והכנסת; הפעם זו גם השתלטות על סדר-היום של הנשיא – לא לאפשר לנשיא, אם נתניהו לא יצליח להקים ממשלה, להטיל את הרכבת הממשלה על גנץ, דבר שמחויב כי הוא הליך תקין במדינה דמוקרטית.

מאיר כהן: זו אותה המנגינה שיוצאת מחלילו של ביבי, חברים: או אני או אף אחד.

מאיר כהן: אני המדינה, אני המכתיב, השאר הם נתיניי כפופי הראש, וככה הם יישארו.

מאיר כהן: איפה אתם, אנשי הליכוד?

מאיר כהן: אתם, שמטיילים חפויי ראש, תשמיעו את הקול שלכם.

מאיר כהן: לא מפריע לכם שמחיר הבחירות האלה מסתכם ב-3 מיליארד שקלים?

מאיר כהן: זה לא מפריע לכם?

מאיר כהן: גדעון, איפה אתה?

מאיר כהן: איפה גדעון סער נעלם?

מאיר כהן: תשמיע את קולך.

מאיר כהן: דיכטר, ארדן, גמליאל, ישראל כץ, עוזי דיין, איפה אתם?

מאיר כהן: אנחנו יודעים מה רובץ לכם על הכתפיים.

מאיר כהן: מה, אין לכם מה להגיד?

מאיר כהן: ואתה, כחלון, אתמול כאב לי לראות – יעל, אתמול כאב לי לראות, באמת כאב לי, צילום של כחלון ומתחתיו כתוב "מחיר למשתפן".

מאיר כהן: כך היה כתוב.

מאיר כהן: באמת כאב לי, כי אני חושב שהוא איש עם נשמה טובה, והוא היה שר חברתי, נשמתו הייתה במקום.

מאיר כהן: וראה מה קורה למנהיג שכופר בעיקר, מה קורה למנהיג שמתקרנף, איך תהילתו נעלמת.

מאיר כהן: יש ערכים שאתה חייב לעמוד מאחוריהם.

מאיר כהן: המחיר למשתכן – הוא עשה דברים טובים.

מאיר כהן: אבל ברגע שכפרת בעיקר, לא פלא שכותבים עליך "מחיר למשתפן".

ישראל אייכלר: רבי מאיר, נאמר "אל תדון את חברך עד שתגיע למקומו".

ישראל אייכלר: אני לא מאחל לך את זה.

מאיר כהן: ראה, היות שאני הייתי בעולם הפוליטי, היו לי עשרות הזדמנויות להתקרנף ועשרות הזדמנויות לעבור ועשרות הצעות, ואני תמיד אומר: איפה שנגעת – שם נסעת.

מאיר כהן: אתה עשית את הבחירה שלך – תישאר שם.

מאיר כהן: וצר לי מאוד, כי כמו ביבי גם כחלון עמד כאן ואמר: אני אהיה מגינם של בתי המשפט.

מאיר כהן: עמד כאן ואמר: אני לא אשב עם ראש ממשלה שיוגש נגדו כתב אישום.

מאיר כהן: ואמר גם: לא אחכה ל"כפוף לשימוע".

מאיר כהן: עשה את מה שהוא עשה.

מאיר כהן: אין לי אלא להיות – באמת, אמרתי מראש, צר לי עליו, כי הוא באמת מאלה שאני הסתכלתי עליהם – ואני אמשיך להסתכל עליו – בעיניים טובות, חס ושלום.

מאיר כהן: אבל הדבר הזה הוא כל כך מיותר.

מאיר כהן: הוא היה צריך לעמוד נחוש ולהגיד: מה שאמרתי, בזה אני מאמין.

מאיר כהן: כשאתה הופך את הציניות, את השקר, את הזלזול, את ההתפרקות חסרת הרסן, את המחויבות למצביעים, את המחויבות לרעיון – כשאתה הופך את זה למצרך נדיר שהולך ונעלם, אז מה הפלא שכל האנשים האלה הולכים ומצטופפים בקואליציה שמתרקמת.

מאיר כהן: תסתכלו על הח"כים החדשים, הצעירים.

מאיר כהן: ראיתי – אני מונה כמה: מיכל שיר, שלמה קרעי, אריאל קלנר, ואצלנו – ברביבאי, מירב כהן, עידן, איתן, מיקי חיימוביץ', משה ארבל, יואב, אסף זמיר רם בן-ברק, מיכאל ביטון, רם שפע, חילי טרופר ועוד מצוינים.

מאיר כהן: כשראיתי את השמות שלכם – באמת, גם קרעי – אמרתי:

מאיר כהן: התברכה הכנסת הזאת שהיא מקבלת משב רוח מרענן.

מאיר כהן: ואנחנו ותיקים, אנחנו יודעים.

מאיר כהן: אתה זוכר את כל הצעקנים שהיו שם, איך התמודדנו איתם, חבר הכנסת מרגי.

מאיר כהן: ובאמת, הגיעה נבחרת יוצאת מהכלל, שכל פעם שאני שומע את נאומי הבכורה שלהם, משני הצדדים, אני נפעם ואני אומר: התמזל מזלנו.

מאיר כהן: והחבר'ה האלה, בהינף יד, מישהו בא ואומר להם: אתם יודעים, אתם צריכים לעבור את הוויה דולורוזה מחדש.

מאיר כהן: כל כך מיותר.

מאיר כהן: אין צורך.

מאיר כהן: ביבי, ירום הודך, אתה נכשלת, אבל כל העדה צריכה לשלם?

מאיר כהן: כמה חדרי מיון אפשר להקים בפריפריה עם כמעט 3 מיליארד שקלים?

מאיר כהן: כמה תלמידים יוכלו להצטרף למפעל התזונה?

מאיר כהן: אני, שיזמתי את דוח העוני כשר הרווחה, יודע, חברים, שב-3 מיליארד שקלים אנחנו מחלצים אלפי קשישים, ילדים, נכים, חד-הוריות – מוציאים, מחלצים אותם ממעגל העוני.

יזהר שי: זה לא מעניין אותם, מאיר.

מאיר כהן: ואתה כהרגלך, ביבי, הנסיך ביבי, בשלך.

מאיר כהן: לא משנה מה מצבם של אזרחי ישראל, לא משנה מה מצבה של מדינתי – העיקר לחזק את שלטוני, לשסע, לקטב, להחרים, לשסות את השבטים בנסיכות שלי האחד בשני, והעיקר לבנות סביבי חומה של עריצות, כוחנות ודורסנות.

מאיר כהן: מה שווים חיי החולים ללא הטיפול הנכון מול בזבוז כספים על הקמה של קואליציה שתגן עליי מפני העמדה לדין?

מאיר כהן: אשלם את האתנן, העיקר פסקת ההתגברות.

מאיר כהן: אשפיל וארמוס את שופטי ישראל, העיקר שסמוטריץ' או לוין יקבלו את תיק המשפטים והם יהיו שלוחיי להרס של הדמוקרטיה.

מאיר כהן: ובאשר לכם, שאר המפלגות שמצטרפות לקואליציה, נכון שירפדו אתכם בכספים קואליציוניים, בג'ובים, בתופינים למכביר, אבל חלקם בסאגה העצובה הזאת לא ינוקה.

מאיר כהן: אל תיתנו את ידכם לרודנות ולהרס מרקם החיים שנבנה כאן במדינה הזאת בעמל רב.

מאיר כהן: אל תיתנו ידכם להקדמת הבחירות.

מאיר כהן: האמינו לי שאם נשיא המדינה יטיל את הרכבת הממשלה על יו"ר כחול לבן בני גנץ, תמצאו מעל הכול – אתה שומע, מרגי?

מאיר כהן: אתה שומע, אדוני היושב-ראש?

מאיר כהן: אם תבחרו בגנץ, תמצאו שם שותפות ערכית, לאומית, ציונית, שיש בה חמלה מול נחישות, מנהיגות ליד פשטות, מנהיגות ליד גובה העיניים; לא מנהיגות שתעשה לביצור מעמדה האישי, אלא לביצורה של החברה הישראלית על כל מרכיביה.

מאיר כהן: אז יכול מאוד להיות שלא תתפרק הממשלה, הכנסת הזאת לא תפוזר, אבל אוי לי מיוצרי ואוי לי מיצרי, כי כשהקואליציה תורכב – ואני אומר לחבר'ה החדשים, הם לעיתים שואלים אותנו: מדוע אתם ציניים?

מאיר כהן: מדוע אתם לא הולכים ומחבקים את כולם?

מאיר כהן: כל כך הרבה, חבריי החדשים, כל כך הרבה ניסינו לחבק, והכול מתנפץ כשאנחנו מדברים על חלוקה נכונה של התקציבים; כשאנחנו מדברים על כך שכן צריכים ללמוד לימודי ליבה וכשאנחנו מדברים על כך שתחיה ותן לחיות ושהמרחב הציבורי הוא שלי ושלכם.

מאיר כהן: זה כמו שאני חלילה לא פוגע בכבודכם ולא באמונתכם, אל תפגעו בשלי.

מאיר כהן: כשאנחנו באים ואומרים את זה, הכול מתנפץ.

מאיר כהן: כשאני נוסע למפעל פניציה, ששם גדלתי – גדלתי בירוחם.

מאיר כהן: אני ומיכאל גדלנו בירוחם והורינו התפרנסו מעבודות במחצבה.

מאיר כהן: כשאני נוסע לירוחם ואני רואה את האנשים המזיעים ליד התנור, צרובי השמש, שאומרים לי: מאיר, אני עובד כאן כבר 50 שנה – המפעל הוקם ב-1964; אני הייתי ילד בהקמה של המפעל – ועבדנו בסטטוס קוו בשבת, וקיבלנו אישורים – –

ישראל אייכלר: מאיר.

מאיר כהן: כן, כן, אני מסיים.

מאיר כהן: – – ועכשיו מקום העבודה שלנו בסכנה, כי מישהו אומר לנו: עד עכשיו התפרנסתם; מעכשיו אתם לא שומרים על הדת שלכם.

מאיר כהן: אומרים לי את זה חובשי כיפות.

מאיר כהן: אז אנא מכם, חברים, אנא ממך, מרגי, אנא ממך, גלנט הטוב, תשמיעו את הקול שלכם.

מאיר כהן: חשוב.

מאיר כהן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

ישראל אייכלר: אגב, אני חייב לומר לגבי פניציה, זה לא פחות מאשר עלילה.

ישראל אייכלר: אף אחד לא יכול לכפות על שום מפעל פרטי לסגור או לפתוח, ואף אחד לא יכול לכפות על אף אחד לקנות או לא לקנות מאיזה מפעל שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: פשוט תורידו את זה.

ישראל אייכלר: זה לא עניין של – – –

מאיר כהן: אדוני – – –

ישראל אייכלר: רק הערה לגבי פניציה.

ישראל אייכלר: כל השאר – אתה – – –

מאיר כהן: כמו שאתה מחבב אותי, אני מחבב אותך – – – נעשה את זה למטה.

ישראל אייכלר: אני באמת מחבב אותך.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יעל גרמן, 13 דקות.

יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, חבריי במליאה, אתם יודעים, אני עמדתי פה פעמים רבות, פעמים רבות, בהחלטות רבות, בנאומים רבים – אני כבר שש שנים, זה הרבה – ובכל פעם מחדש, כאשר הממשלה הזאת מביאה איזושהי החלטה שאני יודעת שהיא החלטה גרועה, יש לי צביטה בלב.

יעל גרמן: מדוע?

יעל גרמן: מדוע צריך לנהל כך את המדינה?

יעל גרמן: והפעם אני עומדת כאן עם תחושה מאוד כבדה בלב.

יעל גרמן: מה קורה כאן?

יעל גרמן: הרי כמעט כולנו יודעים שזו הצגה – הצגה שיש לה מפיק, מלהק ובמאי אחד, ושמו ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יעל גרמן: הוא זה שמלהק את מי שישחק בהצגה – וזה אנחנו, דרך אגב; מרביתנו סטטיסטים – והוא זה שיקבע גם את הסוף, מפני שיש רק אדם אחד שיכול באמת לסיים את הפרשה הזאת, וזה ראש הממשלה; לא ליברמן, ראש הממשלה.

יעל גרמן: הוא יודע יפה מאוד מה הוא יכול וצריך לעשות כדי לסיים זאת, ואם הוא לא יכול, אז הוא גם יודע מה הוא צריך לעשות: הוא צריך למסור בחזרה את המנדט לנשיא.

יעל גרמן: הנשיא נתן לו מנדט – 28 יום ועוד 14, 42 יום שיבואו לקיצם בעוד כמה שעות.

יעל גרמן: לא הצלחת, אדוני ראש הממשלה, להקים ממשלה – תחזיר את המנדט לנשיא.

יעל גרמן: תן לעם הזה הזדמנות לקבל מנהיג חדש, ואל תיקח אותו כבן ערובה לאמביציות ולפחדים שלך, לפחד שלך לעמוד בפני בית המשפט.

יעל גרמן: כי אני יושבת ואני שואלת את עצמי: מי רוצה את הטרפת הזאת?

יעל גרמן: מי מעוניין באמת בבחירות?

יעל גרמן: בוא נתחיל להסתכל דווקא על הקואליציה, מי שם באמת רוצה ללכת לבחירות.

יעל גרמן: הליכוד – זה עתה זכו ב-35 מנדטים; מספר נאה, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: באמת נכנסו חברים חדשים, ראויים.

יעל גרמן: אם הם ילכו היום לבחירות, הם יצטרכו להתמודד בתוך רשימה של לפחות 40, עם כולנו, אולי 41 עם איילת שקד.

יעל גרמן: למה שהם ירצו בחירות?

יעל גרמן: אין לי ספק שהם לא רוצים בחירות.

יעל גרמן: בוא נעבור הלאה – בוא נסתכל על החרדים.

יעל גרמן: החרדים היום נאבקים על מה שהם רוצים ולא יכולים להשיג, והכול באמת בגלל הדרישות האלה.

יעל גרמן: אם ילכו לבחירות, במקרה הטוב אנחנו עושים סיבוב וחוזרים לאותו מצב, ובמקרה הרע, אם ממשלת אחדות לאומית – ואנחנו חושבים על זה, להקים ממשלת אחדות לאומית, כחול לבן וליכוד, שלא בראשות נתניהו, בוודאי – אם תקום ממשלת אחדות לאומית, הרי אתם החרדים תצטרפו אלינו, אבל לא בתנאים שאתם מקבלים היום.

יעל גרמן: לא יהיה לכם למעשהsay , לא יהיה לכם בכלל קלף מיקוח אם הממשלה הבאה תהיה מורכבת מ-70 מנדטים, אז מה אתם צריכים בחירות?

יעל גרמן: אין לי ספק שגם אתם לא מעוניינים בבחירות.

יעל גרמן: בואו נעבור רגע לאופוזיציה.

יעל גרמן: דיברתי עם חבריי באופוזיציה.

יעל גרמן: באופן טבעי, האופוזיציה צריכה לרצות בחירות.

יעל גרמן: תמיד אופוזיציה רוצה לשנות את השלטון, ובאופן טבעי אנחנו רוצים בחירות, כי מה יגידו לנו הבוחרים: מה, אתם לא רוצים לשנות את השלטון?

יעל גרמן: כן, אנחנו רוצים לשנות את השלטון, אבל באיזה מחיר?

יעל גרמן: ומה אנחנו הולכים לעשות היום?

יעל גרמן: מה זה שינוי השלטון?

יעל גרמן: הרי אנחנו משחקים כאן משחק, ואנחנו לא רוצים הפעם ללכת לבחירות – אנחנו לא רוצים ללכת לבחירות מפני שהציבור עבר רק לפני חצי שנה בחירות מוניציפליות, ורק לאחרונה הוא עבר את הבחירות הכלליות; אנחנו לא רוצים בחירות מפני שהן תעלינה 2 מיליארד.

יעל גרמן: כל אחד מהחברים שעלה כאן ידע לבוא ולומר מה ניתן באופן אלטרנטיבי לעשות עם ה-2 מיליארד.

יעל גרמן: אני מודיעה לכם שמערכת הבריאות משוועת ל-2 מיליארד האלה – כדי לקצר תורים, כדי לקצר את זמני ההמתנה בחדרי המיון.

יעל גרמן: יש תוכניות מסודרות שרק מחכות לכסף: תוספת מיטות, כדי שיפסיקו לשכן את הזקנים והקשישים במסדרון.

יעל גרמן: אנחנו רוצים וצריכים למגן את הקו לשדרות – נכון, מאיר?

יעל גרמן: קו הרכבת לשדרות, שהוא חשוף, ששם נהרג פדר זיכרונו לברכה.

יעל גרמן: 100 מיליון צריך לזה, זה הכול.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לבנות בית חולים חדש בדרום וגם בצפון, בקריית אתא.

יעל גרמן: תתארו לעצמכם מה ניתן לעשות עם 2 מיליארד שקלים.

יעל גרמן: זו עוד סיבה שאנחנו לא רוצים.

יעל גרמן: אבל אנחנו לא רוצים בעיקר מפני שיש אלטרנטיבה, בעיקר מפני שיש חוק, והחוק אומר במפורש: אם האדם שעליו הטילו להרכיב את הממשלה ניסה 28 יום, ניסה עוד 14 יום, ולא יכול היה, החוק מודיע שהוא צריך להחזיר את המנדט לנשיא, והנשיא ימצא חבר כנסת שרוצה, יטיל עליו את התפקיד, והוא, אחרי 21 יום יבוא לנשיא, יאמר: הצלחתי – יופי; לא יכול לומר שהוא הצליח – מטילים על אחד מחברי הכנסת האחרים ש-61 תומכים בו, ושוב יש זמן.

יעל גרמן: רק אחרי 63 יום, כאשר נעשה הכול כדי למצוא מועמד שיכול להרכיב ממשלה, רק אחרי שכלו כל הקיצין, רק אז אפשר לפזר את הכנסת וללכת לבחירות.

יעל גרמן: רוצה לומר, גם המחוקק ידע שהבחירות הן המוצא האחרון.

יעל גרמן: לא רצים לבחירות.

יעל גרמן: אנחנו דיברנו על הנזק הכלכלי שייגרם, על העלות הכלכלית האדירה של הבחירות, אבל מה עם זה שהכנסת לא תפעל במשך חצי שנה?

יעל גרמן: מה עם זה שעד היום עוד לא בחרו מפכ"ל, ועכשיו עוד חצי שנה לא יהיה מפכ"ל וגם לא יהיה ראש שב"ס?

יעל גרמן: ומה עם כל התוכניות להצטיידות של צה"ל?

יעל גרמן: הכול יוקפא.

יעל גרמן: גם הסיוע האמריקני לנו יוקפא, גם החלטות הרות גורל, גם רפורמות; למשל הארכת גיל הפרישה לנשים – גם זה יפסיק, אף אחד לא יפעל, ואז נמצא את עצמנו עם גירעון בקרנות הפנסיה, ומי שייפגע זה כל הקשישים.

יעל גרמן: כזה נזק גדול בגלל גחמה של איש אחד, בגלל הגחמה של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יעל גרמן: ומדוע?

יעל גרמן: מדוע הוא עושה את כל זה?

יעל גרמן: מדוע אין לו את היושרה לעמוד בפני הנשיא ולומר לו: כשלתי?

יעל גרמן: אם זה אכן יקרה – אישית, כמו שאמרתי לכם, אני חושבת שבסוף היום תהיה ממשלה, אבל אם לא תהיה – גם זה יכול לקרות – תבוא ותאמר בצורה ישרה: כשלתי, ותן הזדמנות לאדם אחר.

יעל גרמן: סיבה אחת – החשש שלו, הפחד שלו לעמוד בפני משפט.

יעל גרמן: הוא יעשה הכול כדי לא להגיע לבית משפט, כדי לא לתת את הדין על ההאשמות, על כתב האישום, בכפוף לשימוע שכנראה יוגש נגדו בקרוב, ובדרך הוא לא בוחל בשום אמצעי.

יעל גרמן: ובדרך הוא יהרוס לנו את הבסיס של המערכת המשפטית שלנו – הוא יפגע בבית המשפט העליון; הוא יפגע ביועצים המשפטיים; הוא יפגע ביועץ המשפטי לממשלה; הוא יפגע בכל מי שיעמוד מולו; הוא יהרוס לנו את הדמוקרטיה – הוא יביא לכך שיחוקקו את פסקת ההתגברות שבאה ואומרת שלבית המשפט אין יכולת לערוך ביקורת שיפוטית.

יעל גרמן: ורק להזכירכם, חברים יקרים: אנחנו נמצאים במשטר שבו אין הפרדת רשויות.

יעל גרמן: אין באמת הפרדת רשויות בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת.

יעל גרמן: הרשות המבצעת עושה כל מה שהיא רוצה באמצעות הרוב האוטומטי של הקואליציה.

יעל גרמן: אז מה ימנע באמת את עריצות הרוב?

יעל גרמן: הרי לא יעלה על הדעת שהרוב בממשלה ובכנסת יעשו כל מה שברצונם.

יעל גרמן: הדבר היחיד שיכול למנוע את העריצות הזאת הוא בית המשפט, שיש לו היום את הסמכות לביקורת שיפוטית.

יעל גרמן: רק הביקורת השיפוטית היא שעומדת בינינו לבין עריצות, בינינו לבין חקיקת חוקים שיגבילו לנו את חופש הביטוי, חופש הפרט, זכויות הפרט והשוויון.

יעל גרמן: ואת כל זה מוביל אדם אחד: ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יעל גרמן: אז אני קוראת לך, אדוני ראש הממשלה, לשים פעם אחת בצד את האגו הפרטי שלך, לשים בצד את הפחדים, ולשים בראש את טובת הציבור.

יעל גרמן: הציבור לא רוצה ללכת לבחירות, חבריך בליכוד לא רוצים ללכת לבחירות, חבריך לקואליציה העתידית לא רוצים ללכת לבחירות, וגם אנחנו באופוזיציה לא רוצים ללכת לבחירות.

יעל גרמן: אל תוביל אותנו, בניגוד לחוק שאומר מה צריך לעשות – אל תוביל אותנו לסאגה מיותרת של הוצאות מיותרות, של נזק לכל הציבור הזה.

יעל גרמן: אני מקווה שיום אחד, והוא לא רחוק, הציבור שלא רוצה בדרך שאתה הולך בה – הציבור הזה יאמר את דברו.

יעל גרמן: ולסיום אני רוצה לומר מה שאמרתי בהתחלה: החשש הגדול ביותר שלי הוא – לא הגדול, אבל החשש שלי הוא שאתה משחק בנו, שאנחנו בעיניך שחקנים, בובות על חוט.

יעל גרמן: אז אנחנו לא מוכנים לשחק את המשחק שלך, אדוני ראש הממשלה.

יעל גרמן: זה היה משחק מאוד מאוד שקוף.

יעל גרמן: יכול להיות שתוך כדי משחק הוא הפך להיות רציני, אבל אין לי ספק שתחילת הסאגה הזאת, תחילת הטרפת הזאת של בחירות שאף אחד לא רוצה, של בחירות מיותרות ומזיקות, תחילתה במשחק מתוכנן שלך.

יעל גרמן: יכול להיות שהסוף יהיה לא מתוכנן ונגיע לבחירות, אבל אין לי ספק שזאת לא הייתה כוונתך, וכרגיל, בציניות חסרת אחריות ומוסר, אתה משחק בכולנו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אסף זמיר, אדוני חבר הכנסת, בבקשה, ואחריו – יזהר שי.

מאיר כהן: 13 דקות לרשותך, אדוני.

אסף זמיר: תודה רבה, היושב-ראש.

אסף זמיר: תודה רבה לחבריי חברי הכנסת החדשים והוותיקים.

אסף זמיר: אני חושב שנקבע השיא בזה שאני אולי חבר הכנסת הראשון היום שעוד לא נאם נאום בכורה וכבר נותן נאום פרידה.

אסף זמיר: זה לא קורה הרבה, נכון?

אסף זמיר: עוד לא הספקתי לדבר על מי אני ומה אני, ואני צריך להיפרד ולסכם את החודש המדהים, החווייתי והפרודוקטיבי – – –

מאיר כהן: הספד ביום הלידה.

אסף זמיר: לא, כי קראתי את הצעת החוק עצמה, ויש בה שני סעיפים.

אסף זמיר: הסעיף הראשון הוא "הכנסת העשרים-ואחת תתפזר לפני גמר תקופת כהונתה".

אסף זמיר: "לפני גמר תקופת כהונתה" זה אנדרסטייטמנט, כן?

אסף זמיר: אם היא מסיימת שלוש שנים זה "לפני גמר כהונתה".

אסף זמיר: צריך היה לתקן אותה ולומר "לפני תחילתה".

יעקב מרגי: בטרם תחילתה.

מאיר כהן: בטרם עת.

אסף זמיר: בטרם עת, מרגי.

אסף זמיר: כי מה עשינו פה?

אסף זמיר: לא עשינו פה שום דבר.

אסף זמיר: עכשיו, חלקכם אולי תעברו בחירות חדשות וזו תהיה הפעם השנייה שלכם השנה.

אסף זמיר: חלק אולי לא ירוצו שוב על בסיס החודש הזה, ואז הם עשו בחירות פעם אחת.

אסף זמיר: אבל מה אני אומר?

אסף זמיר: ומה יאמר איתן גינזבורג?

אסף זמיר: אם תשלחו אותנו לבחירות, זה יהיה הקמפיין השלישי שלנו בשנה אחת.

אסף זמיר: אני חושב שרק מהטעם הזה ראוי היה לחשוב מחדש, ואני פונה מכאן ומבקש רחמים.

אסף זמיר: אני גם חשבתי, כשידידי מאיר כהן הקריא ממקיאוולי, שלא מן הנמנע שגם אני אתן קטע של משורר בן תקופתי, שעל בסיס החודש האחרון אני מזדהה איתו לא מעט; קוראים לו יאיר ניצני.

אסף זמיר: אני אקריא, ברשותך: "הוא יצא בבוקרו של יום קיץ מתיש / נשק לאישה וחצה את הכביש / מכונית מטופחת, נהג מיומן / שועטים לבירה / יום חדש לעסקן הקטן.

אסף זמיר: // מחייג בנסיעה / ענייני מפלגה / ודואג לחלקו בפרוסת העוגה.

אסף זמיר: / השיחה קולחת / הובטחו לו דברים / כבר שנים שהוא לא מייצג בוחרים".

מאיר כהן: תגיד לי מתי לעשות את הבס.

אסף זמיר: תעשה כל הזמן את הבס.

אסף זמיר: אתה יודע שאני לפעמים מדבר כמוך.

אסף זמיר: אני התחלתי לספר לאנשים שאני ישנתי במלון מסוים השבוע בירושלים, כי מאיר כהן אמר לי שזה המלון הכי טוב.

אסף זמיר: אבל ברשותך, אני אחזור להקריא.

מאיר כהן: כן, כן.

אסף זמיר: תודה רבה.

אסף זמיר: "מסמכים לעיון, תקציבים לפיתוח / ועשן הסיגר לחלון הפתוח.

אסף זמיר: / הוא אומר לחבר מפלגה: רגע, גדליה / אולי אתה תהיה השגריר באוסטרליה.

אסף זמיר: // הוא משקיף על הנוף למדינה שאהב / אז מה אם בדרך שיקר וגנב.

אסף זמיר: / פניו משתקפים בחלון בפינה / הפרצוף שלו הוא – –"

מאיר כהן: פרצופה של המדינה.

אסף זמיר: "– – פרצופה של המדינה.

אסף זמיר: // מסדרונות השררה וקומות ביורוקרטיה / תקציבים לישיבות על חשבון האינפלציה.

אסף זמיר: / הוא קיצץ בדקה שלושה מפעלים / ו-400 איש הפכו מובטלים.

אסף זמיר: // מדרימים במכונית, וילונות כחלחלים / הוא קופץ לביקור הורים שכולים.

אסף זמיר: / הוא שכח שהטיף בעד מלחמה / הפרצוף שלו הוא – – –"

יזהר שי: פרצופה של המדינה.

אסף זמיר: "הוא חשוב, מקורב / הוא יהיה ויהי מה / זה הוא שיחליט אם תהיה מלחמה / זה הוא שיקבע את חינוך ילדיך / הוא יקבע נהלים – אתה תצא מכליך.

אסף זמיר: // בלהט נואם לקהל מתרגש / אדמה גואלים במגל וחרמש.

אסף זמיר: / הצביעו נכון, ואני מבקש / תנו לי כוח, תנו לצרוח / מה שבא לי / כי הייתה לי / ארץ זבת חלב // נגנו עכשיו.

אסף זמיר: // ואני לא מבין מה השתנה / אם אני האידיוט היחיד במדינה / שחרד למחר וחולם עלי זית / ורוצה להרגיש שכאן זה הבית?

אסף זמיר: // מלטף את פנייך, משקיף לחלון / ואת מחייכת מתוך החלום / אוהב שאת ככה ולא משתנה / החיוך שלך הוא פרצופה של המדינה".

אסף זמיר: אני נמצא כאן חודש, ואני לא יכול שלא להיזכר בקמפיין הבחירות הראשון שקיימתי בחיי.

אסף זמיר: זה היה בכיתה ז' בבית הספר א"ד גורדון בתל אביב, לוועד הפועל.

אסף זמיר: זה בית ספר כל כך מפא"יניקי, שמועצת התלמידים שלו נקראה הוועד הפועל, ויושב-ראש מועצת תלמידים נקרא מזכיר חברה של ועד הפועל.

אסף זמיר: אני התמודדתי לתפקיד הזה, ואמרתי:

אסף זמיר: אם אתם לא תלכו להצביע אתם מתקרנפים, וסיסמת הבחירות הראשונה של כיתה ז' הייתה "אל תהיה קרנף – תבחר באסף", כי חשבתי שקרנפים זה רק אנשים שלא לוקחים חלק בהליך הפוליטי.

אסף זמיר: ואחרי חודש שאני פה, מה אני מגלה?

אסף זמיר: שגם אנשים שלוקחים חלק בהליך הפוליטי, וגם אנשים שעשרות אלפי אנשים הצביעו עבורם, יכולים לקום בבוקר ולגלות את עצמם קרנפים.

אסף זמיר: אני רואה את זה בוועדות המיוחדות, אני רואה את זה בוועדות המסדרות, אני רואה את זה כאן במליאה; אני רואה אנשים שפיהם וליבם אינם שווים – אם ההצבעות פה היו חשאיות התוצאות פה היו הפוכות לגמרי.

אסף זמיר: אני יכול לומר לכם, אחרי חודש במליאה הזאת, שיש רוב מוצק, אדיר וענק שחלומו להשתחרר ממנהיגותו של בנימין נתניהו.

אסף זמיר: זו לא שאלה של ימין ולא שאלה של שמאל – זו שאלה של מעמד הכנסת וכוחה, והדרך שבה דברים מתנהלים, והיכולת שלנו לחיות יחד.

אסף זמיר: אני לא אשכח שכשנבחרתי להיות סגן ראש עירייה נכנס אליי מישהו ממפלגה יריבה ואמר לי: זמיר, אתה עכשיו סגן ראש העיר של כולם, לא רק של מי שבחר בך.

אסף זמיר: עד שהוא אמר לי את זה אני לא חשבתי על זה.

אסף זמיר: לא הבנתי מהי ממלכתיות, לא הבנתי מה זה חיפוש הטוב והמשותף ולא הבנתי שפוליטיקה יכולה להיות על מה שמפריד בינינו אבל גם על מה שמחבר בינינו.

אסף זמיר: זו בחירה של כל מי שנמצא כאן אם נעסוק בדברים שמחברים בינינו או נעסוק בדברים שמפרידים בינינו.

אסף זמיר: הכנסת הזאת והממשלה הזאת בהובלתו של בנימין נתניהו עוסקות רק במה שמפריד בינינו, וכל זה למען אינטרס אישי.

אסף זמיר: יש ימים שאני שמח שאני בכנסת מאז שהגעתי הנה, ויש ימים שאני בדיכאון ושואל את עצמי מה אני עושה פה, מה זה הבניין הזה.

אסף זמיר: השבוע הזה הוא השבוע של הדיכאון; הוא שבוע של לשבת עד אמצע הלילה בישיבות ובוועדות בדיונים שאני מבין שבכלל אין דיון.

אסף זמיר: אין דיון.

אסף זמיר: אף אחד לא מקשיב – – –

יעקב מרגי: שמעת סיפורים.

אסף זמיר: שמעתי סיפורים ולא האמנתי, מרגי, לא האמנתי.

אסף זמיר: אמרתי: בטוח אני אגיע הנה ונסגרת הדלת, ואפשר לסחור, ואפשר להגיע להסכמות, ואפשר לחפש טוב משותף.

אסף זמיר: אין לי ספק שאם לא היינו עסוקים כולנו בניסיונות המילוט מפני דין של בנימין נתניהו, יכול להיות שיכולנו לשבת פה ולחפש טוב משותף לחילונים ולדתיים, ליהודים ולערבים, לשמאל ולימין, למזרחים ואשכנזים, לעניים ועשירים.

אסף זמיר: המחבר חייב להיות רב על השונה – לא בשאלה שהיא בעצם מה שמפריד היום בין המחנות:, האם אנחנו מוכנים לחיות היום במדינה שיש בה מישהו שהוא מעל החוק.

אסף זמיר: אני לא מכיר דמוקרטיה אחת בעולם שיש בה אנשים שהם מעל החוק.

אסף זמיר: מדברים פה כבר חודש על חוקי חסינות, ונותנים כל הזמן כדוגמה את צרפת.

אסף זמיר: בצרפת יש חסינות לנשיא בזמן שהוא מכהן, גבוהה יותר מאשר חוקי החסינות בארץ.

אסף זמיר: אתם יודעים מה ההבדל?

אסף זמיר: – אני צועק כאילו יש פה 100 אנשים.

אסף זמיר: אתם יודעים מה ההבדל?

אסף זמיר: שתי קדנציות, שתי קדנציות ואז החוצה, ובחוץ אפשר יהיה לחקור.

אסף זמיר: אבל כשאין הגבלה וזה לנצח, יש בעיה גדולה מאוד שאי-אפשר לחקור אדם שהוא ככל הנראה, בכפוף לשימוע, עבריין – אי-אפשר לחקור אותו כל עוד הוא ראש ממשלה, והוא יכול להיות ראש ממשלה לנצח.

אסף זמיר: הלכתי אחורה להגות וחיפשתי סימוכין ומצאתי טקסט אחד שהלוואי שבנימין נתניהו היה מאמץ אותו, מפי מנהיג עתיר ניסיון, רב-כישורים, שאמר לפני הרבה מאוד שנים בשאלה: האם צריך להגביל קדנציות?

אסף זמיר: הוא אמר: "יש לי תשובה חקוקה בסלע בשבילך, כי אני הייתי אחד מאלה שדחפו ויזמו את החוק לבחירה ישירה, וביקשתי להכניס לשם סעיף ואמרתי שראש ממשלה לא יוכל לכהן בחוק החדש יותר משתי קדנציות.

אסף זמיר: אני אגיד לך למה".

מאיר כהן: זה ביבי אחר.

אסף זמיר: "אם לא תעשה את זה בקדנציה הראשונה, אולי תעשה מה שצריך בקדנציה השנייה, אבל יותר מזה אתה לא צריך.

אסף זמיר: תעשה את הדברים ולך" – לא הביתה, אבל במובן הפוליטי לך הביתה.

אסף זמיר: "אשמח מאוד לאחר התפקיד הזה לעשות דברים אחרים, ואני מקווה שיעלה בידי".

אסף זמיר: מי אמר את זה?

איתן גינזבורג: ביבי נתניהו.

אסף זמיר: בנימין נתניהו.

אסף זמיר: כל הכבוד.

איתן גינזבורג: אצל דן שילון.

אסף זמיר: כל הכבוד.

אסף זמיר: אצל דן שילון.

אוסנת הילה מארק: יש פה משחק של מי אמר למי?

אסף זמיר: אוסנת מארק, שבניגוד אליי, יכול להיות שזה באמת יומה האחרון בכנסת – –

אוסנת הילה מארק: אל תגזים, אל תגזים.

אסף זמיר: – – אז חשוב לי מכאן לברך אותך ולומר לך שתרמת תרומה – –

אוסנת הילה מארק: ענקית.

אסף זמיר: – – שלא תסולא בפז, לא רק עניינית אלא גם לשיח המכבד שמאפיין אותך – –

אוסנת הילה מארק: בדיוק.

אסף זמיר: – – גם לענייניות ולחיפוש הבלתי-מתפשר שלך אחר – למה את הולכת?

אסף זמיר: מעליב.

אסף זמיר: מעליב.

אסף זמיר: פעם ראשונה שאני מחמיא למישהו והוא הולך תוך כדי שאני מחמיא לו.

אסף זמיר: פעם ראשונה.

אסף זמיר: אני רואה שאנחנו עוד מעט לקראת סיום.

אסף זמיר: אני רוצה להגיד לכם משהו.

אסף זמיר: באחת מהישיבות של הוועדה המיוחדת, או המסדרת – אני לא יודע איך קוראים לה, זו שעתידה להיות ועדת הכנסת או ועדת חוקה – כשהתווכחנו על התאריך של הבחירות, מיקי זוהר אמר:

אסף זמיר: השימוע נקבע לאוקטובר, וגם הוא יידחה.

אסף זמיר: לך תדע, יש עכשיו בחירות, ככה יצא במקרה.

אסף זמיר: מי שלא מבין עדיין במה אנחנו עוסקים פה כבר חודש – אנחנו כולנו מתגייסים בשביל בן אדם אחד שלכאורה עבר עבירה ולא רוצה לתת עליה את הדין.

אסף זמיר: זה כל מה שאנחנו עושים פה.

אסף זמיר: אני כבר חודש כאן, ולא היה דיון של עשר שניות על רווחה, או חינוך, או בריאות, או ביטחון, או תשתיות, או תקציב.

אסף זמיר: שום דבר.

אסף זמיר: 120 חברי כנסת, 500 יועצים פרלמנטריים, עובדי משכן מסורים, כולם מתרוצצים פה כבר חודש, בעלות שעולה למשק – אני לא יודע, אבל הרבה מיליוני שקלים – על פאדי.

אסף זמיר: כלום לא קורה.

אסף זמיר: אני מסתכל על חברי הכנסת מהליכוד או חברי כנסת מהאיחוד הלאומי – יש נושאים שבוערים בדמם והם רוצים לקדם אותם.

אסף זמיר: אופיר כץ עמד פה השבוע ודיבר על הצורך האמיתי והחשוב בסגירת הפערים במתן שירותי בריאות בין פריפריה למרכז.

אסף זמיר: שעה דרומה מתל אביב מתים ארבע שנים קודם.

אסף זמיר: אבל הוא לא יכול לעסוק בזה כבר חודש, כי במה הוא עוסק?

אסף זמיר: בחסינות של ביבי נתניהו.

אסף זמיר: הרי אם ביבי נתניהו לא היה שם כתנאי את חסינותו האישית הייתם מרכיבים את הממשלה מזמן.

אסף זמיר: אתה חושב שאי-אפשר למצוא מכנה משותף פוליטי בין 61 אנשים בבית הזה שלא על בסיס ערעור יסודות הדמוקרטיה, הפרדת הרשויות ומתן מעמד על-משפטי לראש ממשלה?

אסף זמיר: אני בטוח שהיינו יכולים, אבל אופיר כץ, עם שירותי הבריאות שלו – הוא ממתין.

אסף זמיר: אופיר סופר מאיחוד מפלגות הימין, שפועל ללא הרף – או היה רוצה – למניעת סגירת שדה דב.

אסף זמיר: שדה דב עתיד להיסגר ב-1 ביולי.

אסף זמיר: זה ממוטט את העיר אילת.

אסף זמיר: יש שם חולים שמשרד הבריאות מודה שלא יכולים להיות מטופלים ביוספטל, שנסמכים על שירותי בריאות בתל אביב, ולא יוכלו לטוס לתל אביב, כי קופת האוצר רוצה להעשיר את עצמה במכירת נדל"ן, ובשביל זה אנחנו ננתק את העיר אילת.

אסף זמיר: הוא מתרוצץ פה ומחתים אנשים על הצעת חוק שיכולה להיות חוק ראוי, אבל הוא לא יחוקק אותו.

אסף זמיר: מי יחוקק?

אסף זמיר: מיקי מכלוף זוהר, החוק לפיזור הכנסת בטרם עת, שלא נולדה, כשעוד לא התחלנו, חוץ מלעסוק בחסינות של ביבי נתניהו.

אסף זמיר: היה לי עוד אחד כזה.

אסף זמיר: מאי גולן, שגם בסבירות מסוימת עתידה למצוא עצמה מחוץ לכנסת הבאה בטרם עת – תלוי את מי שואלים – אמרה אתמול בצדק: 450 מיליון שקלים יעלו בחירות חדשות.

אסף זמיר: 10% מזה, 45 מיליון שקל לשיקום דרום תל אביב, לנושאים שחשובים לה ולי, פותרים בעיות יותר דרמטיות מהבעיה המשפטית של ביבי נתניהו.

אסף זמיר: בשביל מה היא רצה והתרוצצה ונבחרה בפריימריז כדי להגיע הנה ולהיות חברת כנסת?

אסף זמיר: כדי לא לקדם את הנושאים שחשובים לה, כי ביבי צריך חסינות מפני חוק.

אסף זמיר: ולכן – אני מסכם – אני בכל זאת מציע לחבריי בקואליציה, לחבריי בקואליציה המתגבשת: תחשבו רגע, יש פה עוד אופציות.

אסף זמיר: לא צריך לגרור את מדינת ישראל לבחירות מיותרות.

אסף זמיר: לא צריך להוציא את הכסף.

אסף זמיר: בין 120 האנשים שיש פה, אם לא מעמידים את בנימין נתניהו מעל החוק, אפשר למצוא הסכמות, לעשות ממשלה טובה למדינת ישראל ולקדם את הנושאים שחשובים לנו.

אסף זמיר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת אסף זמיר.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יזהר שי, 16 דקות.

יעקב מרגי: אסף, נאום מעורר השראה.

אסף זמיר: ואחרון, אחרון בנאומי ההשראה.

יעקב מרגי: אל תהיה בטוח.

יעל גרמן: לא, הוא לא יהיה אחרון.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, חבריי, חברותיי, הכנסת העשרים-ואחת, הולכים לבחירות.

יזהר שי: או שלא.

יזהר שי: יש ממשלה, אסף.

יזהר שי: או שלא.

יזהר שי: מדובר כמובן בנושא ערכי, עקרוני, מוסרי, ציוני, דמוקרטי, שבגללו מדינה שלמה כמרקחה בחודש וחצי האחרונים.

יזהר שי: עקרוני עד דמעות, עד לגאווה ישראלית גדולה.

יזהר שי: הינה הנושא שלשמו התכנסנו כאן בששת השבועות האחרונים, שלשמו שום דבר לא עשינו כאן, שלשמו כל מדינת ישראל עוצרת את נשימתה ואנחנו מבזבזים כאן את זמננו היום.

יזהר שי: הינה הנושא.

יזהר שי: ואתה צודק, אסף, כי לא דיברנו על דברים קטנים כמו בריאות, כמו השכונות, כמו הפריפריה, כמו הפיתוח, כל מיני דברים קטנים, אבל כן דיברנו על הנושא הגדול: חסינות, חסינותו של ראש ממשלת ישראל אל מול שלושה כתבי אישום.

יזהר שי: והינה הם – בכפוף לשימוע: הפרת אמונים, מרמה, שוחד.

יזהר שי: הפרת אמונים, מרמה, שוחד.

יזהר שי: הפרת אמונים, מרמה, שוחד.

יזהר שי: ראש ממשלת ישראל, בכפוף לשימוע.

יזהר שי: אה, הוא לא רוצה לעמוד בשימוע הזה – טוב, נמשיך הלאה.

יזהר שי: אז עכשיו, כשהבנו על מה ולמה, מה כל הבלגן ולמה מדינת ישראל סוערת כל כך בשבועות האחרונים, למה מבוזבזים מיליארדים, למה משרדי הממשלה משותקים וימשיכו – אולי השר גלנט מנהל פה בכל זאת את הממשלה בטלפון.

יזהר שי: אני מאוד מתרשם מזה.

יזהר שי: בואו נדבר על התהליך, על מה שקורה פה בימים האחרונים, מה שנקרא בעברית "פרוצדורה" – זכויות יוצרים; לקחתי את זה ממישהו אחר.

יזהר שי: איך מונעים את הפארסה הזאת שמתפתחת מול עינינו, אדוני היושב-ראש?

יזהר שי: איך מונעים ממפלגה מפוארת, עם מסורת של עשרות שנים – מפלגת הליכוד, שספסליה ריקים כאן – איך מונעים ממפלגה כזאת, המפלגה של בגין, ממשיכי דרכו של ז'בוטינסקי, איך מונעים ממפלגה כזאת לעבור השפלה כמו מה שקורה פה בימים הטרופים האלה?

יזהר שי: אתם יודעים איך?

יזהר שי: הינה איך: מחפשים עריק, מחפשים מישהו שימכור את ערכיו תמורת מנעמים, מישהו בכחול לבן שיערוק.

יזהר שי: ועכשיו אני תוהה מאיפה הרעיון הזה.

יזהר שי: למה הם מעלים על דעתם שאנשים שיש להם עקרונות, שיש להם מוסר, שהבטיחו מאות פעמים הבטחות עקרוניות מול מיקרופונים פתוחים, מול ערוצי הטלוויזיה, אנשים שעמדו והישירו מבטם והבטיחו הבטחות ממש בזמן האחרון – למה בצד הזה של הבית חושבים שבצד הזה אנשים יתכחשו להבטחות שלהם?

יזהר שי: שאנשים ישכחו את המוסר והערכים שלהם ויעשו אחורה פנה?

יזהר שי: מאיפה עולה הרעיון המשונה הזה שבכנסת ישראל יש אנשים שבן לילה יהפכו את עורם?

יזהר שי: שישנו את הבטחותיהם?

יזהר שי: שיחזרו בהם מהבטחות ציבוריות שהם נתנו למיליוני אנשים?

יזהר שי: שלא מתביישים משום דבר?

יזהר שי: יעלה על דעתכם מצב כזה?

יזהר שי: יש תקדימים כאלה בפוליטיקה הישראלית?

יזהר שי: עכשיו, אדוני היושב-ראש, יש לי תלונה חמורה; היא מופנית כאן, לצד הזה של הבית: חברים יקרים, אנשי הליכוד, כולם כאן קיבלו הצעות; אני לא קיבלתי הצעה.

אסף זמיר: גם אני לא קיבלתי.

יזהר שי: אבל אספי, אתה יושב באזור הליכוד.

יזהר שי: אתה חושב שאם תשב שם תקבל הצעה.

אסף זמיר: – – –

יזהר שי: תקשיבו, אנשי הליכוד, אנשים פה קיבלו הצעות למנעמים, לנסיעות לחו"ל, ליו"רות של ועדות מוועדות שונות, לשגרירויות בחו"ל.

יזהר שי: קיבלו כאן כל מיני הצעות, ואני – כלום.

יזהר שי: תגידו, אין לי צרכים?

יזהר שי: לי אין ילדים שאני צריך לקחת לטייל בחו"ל, מסביב לעולם?

יזהר שי: אין לי כבוד?

יזהר שי: אין לי חברים שאני צריך שיעריצו אותי על כך שאני נוסע לחו"ל לשגרירות כלשהי?

יזהר שי: אין לי משפחה שצריכה ללמוד אנגלית טוב יותר?

אסף זמיר: תבקש.

יזהר שי: הם קיבלו הצעות.

יזהר שי: הינה, אני מבקש באופן פומבי ורשמי.

יזהר שי: מה, אין לי רגשות, מאיר כהן?

יזהר שי: אתה חושב שאני לא בן אדם?

יזהר שי: בגלל שאני חדש בכנסת מקפחים אותי?

יזהר שי: אני לא אקבל הצעה מהליכוד?

יזהר שי: לא יהיה כדבר הזה.

יזהר שי: ולכן, הינה רשימת הדרישות שלי: שגריר במיקרונזיה.

יזהר שי: איך זה, יעל?

יזהר שי: או ג'מייקה.

יעל גרמן: תעלה, תעלה, הלאה.

יזהר שי: או ונצואלה.

יזהר שי: ונצואלה, כי אין דומה לה.

יזהר שי: מה, אין שם שגרירות?

יזהר שי: לא נורא, יחסית לבזבוזים של בניית ממשלה ופתיחת משרדים והסרת ההגבלה על מספר סגני שרים.

יזהר שי: אני לא אעלה לכם הרבה.

יזהר שי: וחוץ מזה, חבריי בליכוד, אני אביא לכם את השלטון.

יזהר שי: תנו לי שגרירות – תקבלו את ההצבעה שלי.

יזהר שי: פשוט.

יזהר שי: מה זה כבר כמה מיליוני שקלים אולי כדי לפתוח שגרירות בוונצואלה שאין דומה לה?

ישראל אייכלר: יזהר, אתה יודע שהפרוטוקול – אין לו הומור.

ישראל אייכלר: תגיד לפרוטוקול שאתה מדבר בהומור, כי אחרת בעוד 20 שנה מישהו יצטט במחקר שהיה חבר כנסת שדרש מעל בימת הכנסת – אז אני בשבילך אומר שזה היה בהומור.

יזהר שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יזהר שי: כן, בכפוף למגבלות הימים האלה, כי חבריי פה בצד הזה של הבית מקבלים הצעות לשגרירויות ולתפקידי יושב-ראש ועדה, אז גם אני רוצה משהו – בהומור, כמובן, שמנסה להמחיש את הנקודה – נאורו.

יזהר שי: נאורו היא מדינה קטנה, היא נמצאת – בואו נראה איפה היא נמצאת.

יזהר שי: היא מדינה שיש לה 21 קילומטרים מרובעים, בצפון-מערב האוקיינוס השקט.

יזהר שי: היא גם חברה באו"ם.

יזהר שי: היא אפילו השתתפה באולימפיאדה האחרונה.

יזהר שי: אני מבקש להיות שם שגריר.

יזהר שי: טובאלו, המדינה הרביעית בגודלה בעולם – שמעתם על המדינה הזאת, יוראי?

יזהר שי: אורית?

יזהר שי: טובאלו – אני רוצה להיות שם שגריר, שגריר תמורת הצבעה שלי הלילה.

אורית פרקש הכהן: תעלה את הדרישות.

אורית פרקש הכהן: תעלה.

יזהר שי: יפה שם.

יזהר שי: זה שלושה איי אלמוגים ושישה אטולים.

אורית פרקש הכהן: הוואי, הוואי.

יזהר שי: הגובה המקסימלי הוא כחמישה מטר מעל פני הים.

יזהר שי: מקסים שם.

יזהר שי: אני אקבל שם שגרירות ואני אצביע.

יזהר שי: פונפוטי זה אי בטובאלו.

יזהר שי: אני רוצה גם לשם.

יזהר שי: ואם לא שגריר, אני לפחות רוצה להיות יו"ר ועדה בכנסת.

יזהר שי: אמרו לי שזה נחמד, ואתם מחלקים לכל מי שיסכים לבגוד בערכיו.

עאידה תומא סלימאן: אל תאמין, זה לא נחמד.

יזהר שי: מה, הם לא אמינים?

יזהר שי: מבטיחים ולא מקיימים?

יזהר שי: הייתכן?

יזהר שי: בליכוד מבטיחים ולא מקיימים?

יזהר שי: חברת הכנסת, חזרי בך מדברייך, לא ייתכן.

יזהר שי: אני עושה פה דיל: אני מצביע בעדם אם ייתנו לי שגרירות.

עאידה תומא סלימאן: אתה פשוט חדש.

עאידה תומא סלימאן: אני, יש לי קצת יותר ניסיון במה מבטיחים ומה מקיימים.

יזהר שי: אוקיי.

יזהר שי: אז הצעתי ערכים מול שגריר ישראל בשום מקום; הצעתי ערכים מול יושב-ראש ועדה לשום דבר.

יזהר שי: לא הצלחתי.

יזהר שי: בואו נדבר על חברי הליכוד המוכשרים, המעולים, שהגיעו לאחרונה לכנסת.

יזהר שי: אדוני היושב-ראש, אני לא מדבר בהומור, אני מדבר בשיא הרצינות.

יזהר שי: אני מדבר עליכם, האנשים שילחצו הלילה על כפתור, על הכפתור הלא-נכון – לא כי אתם מאמינים בזה, חלילה, לא כי אתם חושבים שזה הדבר הנכון, לא כי זה מה שמגיע לכם.

יזהר שי: אתם תעשו את זה – לא יודע, כי כנראה מכריחים אתכם, אבל לא בשביל זה שלחו אתכם לכנסת.

יזהר שי: אתם תעשו את זה כי מי שמציעים לכם לבגוד בערכים שלכם, מי שמציעים לנו כל מיני תארים תמורת ערכים, הם בדיוק האנשים שחושבים שאתם כמוהם.

יזהר שי: אלה אנשים שהתקלקלו פה.

יזהר שי: הם בדרך כלל יושבים סביב שולחן הממשלה.

יזהר שי: ואני אזכיר לכם, חברים, חבריי מהליכוד, ותכף אני אזכיר כמה שמות שלכם, חברים יקרים: בעזרת ההצבעה שלכם הלילה ההישג הערכי, המוסרי, הדמוקרטי הגדול הוא שראש ממשלת ישראל יתחמק משלושה כתבי אישום.

יזהר שי: אמרתי על מה כתבי האישום?

יזהר שי: הינה: מרמה, הפרת אמונים, שוחד – בכפוף לשימוע, שהוא לא רוצה להשמיע, דרך אגב, הוא מתחמק מהבטחותיו.

יזהר שי: אתם תעזרו לו, אתם, שתלחצו על הכפתורים.

יזהר שי: הינה כמה שמות של אנשים שאני מאוד מאוד מעריך שנכנסו לבית הזה כתוצאה מהבחירות האחרונות: חברי הכנסת עוזי דיין, אריאל קלנר, מאי גולן, שרן השכל, קטי שטרית, אוסנת מארק – יצאה מפה הרגע – מיכל שיר.

יזהר שי: אתם אנשים מדהימים, נשים וגברים.

יזהר שי: נבחרתם על ידי הציבור כדי לייצג את הציבור הזה בכנסת.

יזהר שי: קראתי קצת על האג'נדה שלכם – היא מפוארת, היא מיוחדת.

יזהר שי: אתם רוצים לקדם סוגיות ציבוריות חשובות ומהותיות.

יזהר שי: אריאל קלנר – ציטוט: גדלתי בחיפה, את הילדים שלי אני מגדל בחיפה.

יזהר שי: הנושא המהותי עבורי הוא איכות הסביבה, נושא שמשפיע על כל התושבים, נושא ייחודי לעיר.

יזהר שי: בשביל זה הגעת לפה, אריאל קלנר.

יזהר שי: אתה צודק, זו מטרה חשובה.

יזהר שי: הנושא הזה מתוקצב בהחלטת ממשלה בכ-43 מיליון שקלים.

יזהר שי: במקום לקבל אותם, אתה עלול לאבד את מקומך בכנסת, בגלל שאתה הולך להצביע על היפרדותך מכנסת ישראל, כי הוא לא רוצה לעמוד בכתב אישום.

יזהר שי: שכחתי להגיד לכם, זה כתב אישום על הפרת אמונים, על מרמה, על שוחד.

יזהר שי: מאי גולן, חברתי היקרה, צעירה, מבריקה, נשאת פה נאום מדהים.

יזהר שי: את הקמת את תנועת העיר העברית, את קוראת לשיקום דרום תל אביב, יש לך תוכניות, הזמנת אותנו לסיור בדרום העיר.

יזהר שי: את תלחצי הלילה על הכפתור שעלול להוציא אותך מהכנסת, שיגרום למאות מיליוני שקלים להיות מבוזבזים, במקום לטפל בבעיות הכואבות והבוערות בדרום תל אביב, מאי גולן.

יזהר שי: שרן השכל, הנחת על שולחן הכנסת הצעת חוק חשובה, להקמת רשות לנפגעי הלם קרב.

יזהר שי: זה נושא חשוב בצורה בלתי רגילה, אג'נדה ראויה.

יזהר שי: את באת לפה כדי לעשות, שרן, ואת מצביעה הלילה על בזבוז של מאות מיליוני שקלים – לא כי את רוצה, אלא כי את פוחדת לעשות אחרת.

יזהר שי: כי אנשים שיושבים פה מסביב לשולחן אמרו לך שזה מה שצריך לעשות.

יזהר שי: למה?

יזהר שי: למה תעשי את זה, שרן השכל?

יזהר שי: למה עוזי דיין, אריאל קלנר ואחרים ילחצו על הכפתור הלא-נכון הלילה, אתם יודעים?

יזהר שי: אמרתי את זה קודם?

יזהר שי: הוא רוצה חסינות.

יזהר שי: אתם זוכרים מה כתבי האישום, בכפוף לשימוע?

יזהר שי: את זוכרת, אורית?

יזהר שי: הפרת אמונים – אמרתי את זה?

יזהר שי: מרמה, שוחד.

אורית פרקש הכהן: אתה מצוין.

יזהר שי: קטי שטרית, הנושאים שאת רוצה לקדם כחברת כנסת – את אמרת שאת רוצה פסיכומטרי חינם לילדי הפריפריה.

יזהר שי: זה נושא ראוי מאין כמותו.

יזהר שי: אני מתחבר אליו בכל נימי נפשי – הפריפריה, הילדים, הפערים החברתיים.

יזהר שי: ואת תלחצי הלילה על הכפתור שעלול לגרום לפרידה שלך מהכנסת, מהאג'נדה הזאת, מאנשים ששלחו אותך לכנסת ישראל.

יזהר שי: הם שלחו אותך לכאן, ואת, כדי להציל אותו, כדי לתת לו חסינות, לתת לו פסקת התגברות ועוד כל מיני דברים – זה מה שאת תעשי עם הלחיצה שלך.

יזהר שי: מיכל שיר רוצה להיות שרת התיירות.

יזהר שי: זה תיק שמצד אחד יש בו היבט של הסברה – כך היא אומרת: עשיתי המון שנים במשלחות – ויש בו גם היבט מוניציפלי.

יזהר שי: יש בו דברים שעושים עבודה איכותית לצעירים.

יזהר שי: זה גם עושה עיר יפה יותר ונעימה לתושבים, זה מעלה את המורל.

יזהר שי: זה מה שאת רוצה לעשות?

יזהר שי: זו אג'נדה ראויה, מיכל שיר.

יזהר שי: ואת תלחצי הלילה על הכפתור שבכלל לא מתחשב לא באג'נדה שלך ולא באלפי אנשים שהצביעו עבורך ולא בפריימריז שעברת ולא בשום דבר אחר.

יזהר שי: את תיפרדי מהדברים האלה בשבילו.

יזהר שי: את חושבת שזה מעניין אותו?

יזהר שי: מה את אומרת?

יזהר שי: אשמח לקבל את תשובתך.

יזהר שי: עוזי דיין – גיבור, איש צבא, איש ביטחון, אדם רב-מעללים.

יזהר שי: קצרה היריעה מלתאר את כל הדברים החשובים והנכונים שעשית בשביל מדינת ישראל.

יזהר שי: והינה, אתה לוחץ הלילה על הכפתור הלא-נכון.

אסף זמיר: הוא הקים מפלגה נגד השחיתות.

אסף זמיר: אתה זוכר את זה?

יזהר שי: נכון.

יזהר שי: תודה, חבר הכנסת אסף זמיר.

יזהר שי: למען הפרוטוקול, כיוון שלא נשמעת מספיק חזק – עוזי דיין בעברו הקים מפלגה נגד השחיתות – עוזי דיין, שיצביע הלילה בשביל חסינות לראש ממשלה שלא רוצה להתמודד עם כתבי אישום, בכפוף לשימוע.

יזהר שי: אמרתי כבר על מה כתבי האישום הללו?

אורית פרקש הכהן: לא, לא.

יזהר שי: מדובר שם על מרמה, על הפרת אמונים, על שוחד.

יזהר שי: ועוזי דיין, אתה תצביע בכפתור הלא-נכון.

יזהר שי: איך תסתכל על עצמך במראה אחרי זה?

יזהר שי: מעניין מאוד.

יזהר שי: ומי שמקריבים אתכם למען כל זה הם כבר די מקצוענים, האנשים שיושבים פה מסביב לשולחן.

יזהר שי: השר גלנט, מסתובבת עצומה של יוצאי שייטת 13.

יזהר שי: העבירו אותה לידיי אתמול, השר גלנט.

יזהר שי: והעצומה הזאת, איך לומר – חברים שלך, חברים לנשק, שייטת 13, לא ממש מזדהים עם העמדה המוסרית שאתה נוקט, השר גלנט, בבואך לתמוך בממשלת השחיתות של מר בנימין נתניהו.

יזהר שי: כדאי שתקרא את העצומה הזאת, היא מאוד מעניינת.

יזהר שי: יש שם מאות אנשים שחתומים – שייטת 13, אנשים שעשו דבר או שניים בחייהם.

יזהר שי: והאנשים שנמצאים פה סביב השולחן, הם כבר עבדו קשה מאוד כדי להגיע למעמד של מועמדים לתפקיד כלשהו בממשלת השחיתות, והם שותקים.

יזהר שי: פה סכור.

יזהר שי: דום שתיקה.

יזהר שי: אם, חלילה, יפתחו את הפה, הם עלולים להפסיד את מנעמי השלטון.

יזהר שי: תיחסם ההזדמנות האדירה להיות שר או סגן שר או משהו בממשלת ראש ממשלה שיש נגדו שלושה כתבי אישום בכפוף לשימוע, שממנו הוא בורח כמו שאישה בורחת מבשורה: הפרת אמונים, מרמה, שוחד.

יזהר שי: כמה דברים אפשר לעשות עם כל הכסף.

יזהר שי: כמה דברים אפשר לעשות עם מיליארדי השקלים שהולכים להתבזבז עכשיו.

יזהר שי: אפשר לדאוג לחינוך בלתי פורמלי.

יזהר שי: כל ילד בישראל יכול ללכת לתנועת נוער חינם במשך שנים עם הכסף המושחת שאתם הולכים לזרוק על בחירות מיותרות, שנועדו אך ורק לשרת אג'נדה של אדם אחד ולא יותר מזה.

יזהר שי: הכסף הזה יכול היה לצמצם פערים, לתת הזדמנויות, לדאוג למובטלים, לדאוג לבריאות.

יזהר שי: עמד פה חבר כנסת מטעם הליכוד – זה היה אופיר כץ, נכון?

יזהר שי: חבר הכנסת התלונן על בעיה בבית החולים בעפולה: אין שם מספיק מכונות MRI, אין שם טיפול ציבורי ראוי.

יזהר שי: תחשבו על הכסף שאתם הולכים לבזבז למען השחיתות במקום להקצות אותו למקומות הנכונים.

יזהר שי: אני מזכיר לכם – אני תכף אסיים – שאני פתוח להצעות: ערכים תמורת מנעמים.

יזהר שי: יש לי עוד כמה דברים שאני מוכן לקבל: סיור על יאכטה, יאכטה של מיליארדרים; בקבוקי שמפניה תשלחו לי – שמעתי שזה חוקי, אין עם זה שום בעיה; צמידים ומחרוזות לאשתי האהובה, שתחיה.

יזהר שי: אני מאוד אוהב אותה, והיא אוהבת צמידים עם צבע כחול, אם לא קשה לכם, בבקשה.

אורית פרקש הכהן: אבל יזהר, זה בסטים.

יזהר שי: בסטים, כן, שיהיה תואם, הצמיד והעדי של הצוואר, בבקשה.

יזהר שי: זה חוקי; סיגרים, הרבה סיגרים – אני לא מעשן, אבל יש לי חברים טובים שכן.

יזהר שי: הערכים שלי כאן, חברים, לכל המרבה במחיר.

יזהר שי: תנו לי ואתן לכם.

יזהר שי: הערכים שלי תמורת מנעמים, כמו שאתם עושים.

יזהר שי: ערכים תמורת מנעמים.

יזהר שי: הערכים שלי כדי לאשר התחמקות מאישומים על הפרת אמונים, על מרמה, על שוחד.

יזהר שי: רגע, אולי בעצם אתם כבר לא צריכים אותי, נכון?

יזהר שי: כי אתם מכרתם כבר את הערכים שלכם, מכרתם וקיבלתם מנעמים.

יזהר שי: מכרתם למי שמרבה במחיר.

יזהר שי: אני עדיין פתוח, יש לכם זמן עד הערב.

יזהר שי: נתתי לכם את רשימת הצרכים שלי.

יזהר שי: היא צנועה, היא כבר קרתה פה – שום דבר חריג, שום דבר מעבר למה שכבר קרה בבית הזה ומסביבו.

מאיר כהן: – – –

יזהר שי: סליחה?

מאיר כהן: – – –

יזהר שי: שיהיה לכם בהצלחה, חברים, כל מי שמצביע פה הלילה על הכפתור, הנכון או הלא-נכון.

יזהר שי: תחשבו: ערכים – מנעמים.

יזהר שי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יזהר שי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה, 13 דקות.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: חבריי חברי הכנסת, הבוקר, בשעה מוקדמת, כשאתה, היושב-ראש, מן הסתם – – –

עיסאווי פריג': עפר, מה זה?

עפר שלח: תכף אני מסביר, עיסאווי.

עפר שלח: באתי לפה כדי שכולם ישמעו ביחד.

עפר שלח: המליאה מלאה, כולם סקרנים: מה קורה.

עפר שלח: הבוקר, איציק, בשעה 06:00, כשהתרנגולות המטילות אצלך בדיוק מתפללות שחרית, אני רץ ליד איירפורט סיטי, חוזר לביתי.

עפר שלח: אני כבר אחרי 12 קילומטר, לפניי עוד ארבעה, ואז אני רואה שעושים שם אי-תנועה חדש, ולידו גדר הפרדה נמוכה שמגינה עליו, ואני משום מה מחליט שאני הולך לקפוץ מעליה.

עפר שלח: והתוצאה – עיניכם הרואות.

עיסאווי פריג': – – –

עפר שלח: בדיוק.

עפר שלח: לא, את זה לא נפיל עליו.

יאיר לפיד: באנו מהמזנון להבין מה כל כך מצחיק אותך חוץ מהמורפיום.

עפר שלח: בדיוק.

עפר שלח: עכשיו, זה מפני שחוקי הטבע – את זה אני אומר לטובת חסרי הבגרות באולם, שלא השלימו את הלימודים.

יאיר לפיד: – – –

עפר שלח: חוקי הטבע גוזרים: בן אדם בן עוד מעט 60 לא יכול לרחף באוויר כמו שהוא היה קודם.

עפר שלח: מצד שני, חוקי הפסיכולוגיה גוזרים שבעיניים של עצמו הוא קופץ מעל כל דבר כמו פעם, נכון?

עפר שלח: כשהטבע והפסיכולוגיה מתנגשים, אתה גומר במיון בתל השומר.

עפר שלח: אבל לו הייתי בנימין נתניהו – ותראו איזה קישור נפלא הדבר הזה – פרקתי כתף, אלעזר: לו הייתי בנימין נתניהו, מן הסתם הייתי מרחף בקלות מעל גדר ההפרדה הקטנה הזאת, מהסיבה הפשוטה שבנימין נתניהו חושב, וכנראה צודק, שאף חוק לא חל עליו – לא טבע, לא חוק שקבעה מדינת ישראל ולא חוק של מוסר שמנחה את הבן אדם בחייו.

עפר שלח: ותראו למה התכנסנו פה.

עפר שלח: אגב, היושב-ראש, לקחתי את עצמי למלר"ד, לחדר המיון בבית החולים שיבא.

עפר שלח: המלר"ד מצויד היטב.

עפר שלח: חיכיתי בתור, כי לא היו מספיק רופאים ולא היו מספיק אנשים; מערכת רפואה שאני מכיר היטב, ורבים פה באולם הזה – אין פה רבים בכלל, אבל באופן יחסי – מכירים היטב ויודעים את מצבה, ויודעים איך היא עומדת, היצירה הישראלית המופלאה הזאת, על איזה כרעי תרנגולת היא עומדת – מי כמוך יודע, חברתי – בגלל מחסור בתקצוב.

עפר שלח: וניגשו אליי בן אדם אחרי בן אדם, האנשים שנמצאים בחדר מיון ב-06:00, עמך ישראל, ואמרו לי: תגידו, אתם שם התחרפנתם, במקום הזה?

עפר שלח: אתם יצאתם מדעתכם?

עפר שלח: מה זה הבחירות האלה?

עפר שלח: על מה זה הבחירות האלה?

עפר שלח: ואני לא נחשב בן אדם שאין לו תשובות, אבל תשובה לא הייתה לי.

עפר שלח: כי בסוף, בואו לשנייה ננסה לעשות סדר במה שמונח לפנינו: בנימין נתניהו קיבל מנדט בסיומן של הבחירות האלה להרכיב ממשלה.

עפר שלח: על זה אין ויכוח.

עפר שלח: המפלגה שבראשותו קיבלה 35 מנדטים מהציבור, יש לה בסיס קואליציוני, שותפים טבעיים וכן הלאה והלאה.

עפר שלח: הוא קיבל מנדט.

עפר שלח: אלא מאי, הוא לא נכנס לחדר – החדר המטפורי הזה שבו מרכיבים קואליציות – עם רשימה של דברים שהוא רוצה להשיג, הניח אותה אל מול שותפיו הקואליציוניים ושמע מה הם רוצים להשיג ויחד הם הגיעו להסכמות, הרכיבו קואליציה ויצאו לממש את המנדט שניתן להם על ידי הציבור; הוא נכנס, ועל הפתק המטפורי שהוא מחזיק ביד יש רק דבר אחד: אני רוצה חסינות כדי לא לעמוד למשפט.

עפר שלח: זה הכול.

עפר שלח: לא מעניין אותי כלום.

עפר שלח: לא מעניין אותי כמה כסף נוציא על הממשלה הזאת, לא מעניין אותי איזה חוקים נחוקק, לא מעניין אותי אפילו שתיקחו את המשרדים.

עפר שלח: זה, אגב, אחד הפטנטים המופלאים על שם נתניהו: שותפות קואליציוניות, ככל שהן יותר קטנות הן יקבלו משרדים יותר בכירים.

עפר שלח: פה, סביב השולחן הזה, אם תקום ממשלה, אם יתעשתו מהטירוף הזה שהכניסו אליו את עם ישראל ותקום ממשלה – קודם כול, זה לא יהיה השולחן הזה, ידידי איציק וקנין; אתה יודע, יהיה שולחן ועוד שולחן.

יצחק וקנין: שולחן עגול – – –

עפר שלח: יהיה שולחן ממשלה, וחברי הכנסת ישבו בצד.

יצחק וקנין: לא, שולחן עגול פנימי היה פעם.

יצחק וקנין: אתה לא זוכר את זה, אני זוכר.

עפר שלח: נכון, זוכר.

ישראל אייכלר: בממשלת שרון.

עפר שלח: אז יהיו פה הרבה מאוד שרים, והבכירים שבהם – אף אחד מהם לא יהיה מהמפלגה של ראש הממשלה.

עפר שלח: עכשיו, הזכירו כבר לפניי – אפרופו, הזכרת את אריאל שרון.

עפר שלח: כשאריאל שרון קיבל 38 מנדטים, שהפכו ל-40 ב-2003, כששרנסקי הצטרף לליכוד, שר האוצר היה מהליכוד ושר הביטחון היה מהליכוד, שאול מופז, והמשרדים הבכירים היו של הליכוד והמדיניות הייתה של הליכוד.

עפר שלח: אצל בנימין נתניהו זה פטנט שהוא עלה עליו כבר לפני שתי כנסות אבל משכלל אותו עד עכשיו: את כל הדברים האלה מעבירים לאחרים, כי הן, מפלגות אחרות – שהן יהיו אחראיות: מי אחראי ליוקר המחיה או ליוקר הדיור ומשלם על זה בקלפי?

עפר שלח: השר כחלון.

עפר שלח: לפניו היה השר לפיד, בממשלה שאנחנו היינו חברים בה.

עפר שלח: בנימין נתניהו לא אחראי לכלום, לא רוצה כלום.

עפר שלח: דבר אחד הוא רוצה: כרטיס יציאה מהכלא.

עפר שלח: זה מה שהוא רוצה.

עפר שלח: וכשאתה נכנס לחדר המשא ומתן וזה מה שאתה שם על השולחן, אנחנו מקבלים את התמונה שאנחנו מקבלים עכשיו.

עפר שלח: כי השותפים הקואליציוניים הם, כולל ידידיי פה באולם, אנשים רציניים; הם באו, יש להם סדר-יום, אבל גם הם מבינים – אני הרי מכיר אתכם כבר, אנחנו כבר כמה שנים פה ביחד.

עפר שלח: אתם אנשים שמבינים שהכוח לא נמצא לגמרי אצלכם ואתם מוכנים לפשרות וכן הלאה.

עפר שלח: אבל אם בא מישהו ואומר לכם: כל מה שאני רוצה זה שתיתנו לי חסינות, וכל מה שאני רוצה זה שתיתנו לי את החקיקה, את פסקת ההתגברות שתאפשר לי לשמר את החסינות הזאת כדי שבית המשפט המשוקץ לא יתקע בה את שיניו – אז אתם דורשים את השמיים.

עפר שלח: וכל אחד יש לו שמיים שלו, ובמבנה הקואליציוני במדינת ישראל השמיים האלה לא נפגשים, כי השמיים של יהדות התורה או של ש"ס לא נפגשים עם השמיים של אביגדור ליברמן.

עפר שלח: ואנחנו מוצאים את עצמנו חודש אחרי מה שנחשב לניצחון המכריע של בנימין נתניהו בבחירות במקום ההזוי הזה, במקום שאף אזרח בישראל לא מבין אותו.

עפר שלח: מדברים על העלות הישירה של הבחירות.

עפר שלח: אתמול העבירו פה כל מיני שינויים לחוקי מימון מפלגות כחלק מהחוק הזה שאנחנו רואים, כי באמת יש פה מפלגות שלא יוכלו לעמוד בבחירות אחרי בחירות, פשוט לא יוכלו לגשת אליהן, אני מבין את זה.

עפר שלח: אבל זאת העלות הכי קטנה של הבחירות.

עפר שלח: חברים, אנחנו בשנה שאומנם נקבע לה תקציב, אבל הגירעון התקציבי בורח לנו מבין הידיים, הוא הולך ומתקרב ל-4%.

עפר שלח: בחירות עכשיו פירושן – נגיד בספטמבר, במועד שנקבע – שלא תהיה ממשלה עד נובמבר, ולא יהיה תקציב לשנת 2020, זאת אומרת, אנחנו נתחיל את השנה הזאת, שהיא שנה אחרי שנת תקציב שכבר ברחה לנו מהידיים, בלי תקציב.

עפר שלח: העלות של זה – אני לא יודע כמה מיליארדים; מיליארדים שאפשר היה לקחת לבריאות, לביטחון, לרווחה ולחקלאות ולכל מקום שחשוב לנו, הישראלים, ובגללו שלחו אותנו.

עפר שלח: את ראש הממשלה הזה זה לא מעניין.

עפר שלח: מה שהוא רוצה זה אך ורק את הכרטיס הזה של המונופול, כרטיס יציאה ממערכת המשפט, וחס וחלילה – מן הכלא.

עפר שלח: מזה, חבריי חברי הכנסת, צריך להציל את עם ישראל.

עפר שלח: כי בין שיימצא בשבע השעות שנשארו לנו – פתאום ייכנס, לא יודע, שמואל חייק; אתה לומד כל מיני שמות של אנשים.

עפר שלח: אני חשבתי שפוליטיקאים קובעים גורלות פה.

עפר שלח: מזעיקים מלונדון איזה מתווך שאני לא יודע מה יש לו.

עפר שלח: אגב, זה ראש ממשלה מעניין, כי כדי לכבס הסכם קואליציוני הוא מביא בן אדם מלונדון לפה, אבל בשביל לכבס בגדים הוא לוקח בגדים מפה ללונדון.

עפר שלח: זה יפה.

עפר שלח: אם הדבר הזה ייגמר ותצא מפה זעקה: אאוריקה, מצאנו, יש ממשלה, יתחיל פה משהו מחדש, שגם אותו אנחנו לא מבינים, ואנחנו לא מבינים את הצורה שתהיה לו, ושום דבר לא ישתנה בו, כי ראש הממשלה שעומד בראשו, כבר שום דבר לא מעניין אותו.

עפר שלח: אני אומר לכם, חבריי, אני מסיים שש שנים שאני מאוד גאה בהן בוועדת החוץ והביטחון ובכל גופי המשנה החשובים שלה, והרבה פגישות עם ראש הממשלה בעניינים ביטחוניים.

עפר שלח: אני אומר לכם, גם זה לא מעניין אותו.

עפר שלח: אם אתם חושבים שבחדר סגור הוא יותר מתעניין מאשר בחדר הפתוח התשובה היא "לא".

עפר שלח: הדבר הזה, אם אכן תקום פה ממשלה, מחר בשעה 11:00 או 12:00 יהיו פה יותר מ-150 אנשי העסקים המובילים במשק.

עפר שלח: יבואו לכאן אנשי הייטק, שמוכרים לך, יזהר היטב, אני מניח, חמישה מפקדים לשעבר של יחידה 8200 – אני מכיר חלק מהם, ואני מניח שגם אתה – ואנשי עסקים אחרים.

עפר שלח: הם קצה הקרחון של המרי שאנחנו הולכים לראות מהקהילה העסקית בישראל.

עפר שלח: אחר הצוהריים יהיו מפגינים, תהיה הפגנה גדולה ליד ביתו של ראש הממשלה בבלפור.

עפר שלח: זה ההמשך של ההפגנה הגדולה והעצומה שהובלנו, כל סיעות האופוזיציה וכל הארגונים החברתיים החשובים במדינת ישראל, במוצאי שבת האחרון בתל אביב.

עפר שלח: זה יימשך, מפני שעם ישראל מסתכל על הבית הזה והוא לא רק רואה פה טרלול, אלא הוא רואה פה שחיתות עמוקה, מפני שכשראש ממשלה שנבחר על ידי העם וקיבל מנדט, לא מעניין אותו כלום חוץ מלא ללכת לכלא, וכשראש ממשלה מוכן לטובת זה לפגיעה במערכת המשפט ולפגיעה בדמוקרטיה ולשרפה של כל דבר שחשוב ויקר לנו רק כדי שהוא חס וחלילה לא יצטרך לעמוד לדין, האזרחים במדינת ישראל לא יקבלו את הדבר הזה, כולל האזרחים שבחרו בבנימין נתניהו.

עפר שלח: כל סקר שאנחנו מסתכלים עליו אנחנו רואים בו שאנשים שהצביעו ליכוד, שהצביעו למפלגות של הקואליציה הקיימת, וחלקם האמינו כשראש הממשלה אמר להם שהוא לא יבקש לעצמו חסינות והוא לא יעשה חוקים שפוגעים במערכת המשפט – חלקם, כשהם רואים את הדבר הזה קורם עור וגידים לנגד עיניהם אומרים: אנחנו לזה לא יכולים להסכים.

עפר שלח: ואני אומר לכם, גם אם תורכב פה ממשלה, גם אם נימנע מהדבר המטורף הזה שאנחנו הולכים לבחירות אחרי בחירות, שאנחנו משתקים את מדינת ישראל, את הממשל, כמעט ל-12 חודשים – גם אם הדבר הזה יימנע ותקום פה ממשלה – וכן, אני מתנגד לה ומתנגד לסדר-היום שלה, ואני מתנגד למה שמסתמן בה – גם אם היא תקום, את הדבר הזה לא נפתור.

עפר שלח: אני אומר את זה לחבריי בקואליציה המסתמנת: בידכם הדבר, בסופו של דבר; בידכם, חמישה-שישה אנשים ישרים ואמיצים, למנוע את הבחירות האלה; בידכם, חמישה-שישה אנשים, למנוע את מהלך החסינות לראש הממשלה; בידכם, האנשים האלה, להחזיר את הכנסת הזאת למקום שעליו חשבתם ולמענו נבחרתם כשהחלטתם ללכת לפוליטיקה.

עפר שלח: אני לא אנקוב פה בשמות.

עפר שלח: כל האנשים האלה – ויש הרבה יותר מחמישה-שישה כאלה – יודעים על מי אני מדבר.

עפר שלח: אחרי שיתפזר פה העשן, אחרי שתקום או לא תקום פה ממשלה, השאלות הכבדות האלה ימשיכו לעמוד לפתחנו.

עפר שלח: תודה רבה, אדוני.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

ישראל אייכלר: גם 13 דקות.

אלעזר שטרן: אדוני השר, עמיתיי חברי הכנסת, שר הדתות, אתה יודע, זה עונג בשבילי להגיד לך "אדוני השר", נכון?

אלעזר שטרן: אני מדבר בשם רבים באולם הזה.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: אין ראוי ממנו.

אלעזר שטרן: אני מדבר בשם רבים באולם הזה.

יעל גרמן: בשם רבים.

יעל גרמן: גם ליותר מזה.

אלעזר שטרן: זה סוג של קונסנזוס שהלוואי שאפשר היה להחיל אותו גם על דברים אחרים.

אלעזר שטרן: אנחנו השבת פותחים ספר חדש, את פרשת במדבר, ספר במדבר.

אלעזר שטרן: הפסוק הראשון, כמובן, כמו שכולנו יודעים, הוא מה שנקרא: "וידבר ה' אל משה במדבר סיני באהל מועד באחד לחדש השני בשנה השנית לצאתם מארץ מצרים לאמר".

אלעזר שטרן: שואלים המפרשים: מה היה צריך לומר: במדבר באוהל מועד?

אלעזר שטרן: הרי אנחנו ידענו שישראל נמצאים במדבר וגם ידענו שמשה מדבר עם הקדוש ברוך הוא, מאז שיש אוהל מועד, רק באוהל מועד.

אלעזר שטרן: אז למה נאמר?

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שהחיבור של כל העשייה במדבר הוא בשביל שבסוף יקום עם שיש לו ייעוד, שיש לו חזון – קיום התורה – להיות עם סגולה.

אלעזר שטרן: אבל למה דווקא במדבר?

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שהמדבר מייצג היעדר חומריות, המדבר מייצג צניעות; במדבר אין גאווה, אין על מה להתגאות; במדבר מוכרחים להסתפק במועט.

אלעזר שטרן: במדבר, אולי שם נולד המושג של הכנסת אורחים במובן הכי עמוק של המילה.

אלעזר שטרן: סביב הדברים האלה, אולי גם בגלל זה אחד הפסוקים שאנחנו שומעים הכי הרבה הוא "כה אמר ה' זכרתי לך חסד נעוריך – – – לכתך אחרי במדבר בארץ לא זרועה".

אלעזר שטרן: גם זוגות, גם נשואים, גם משפחה, מוצאים את הדימוי של "לכתך אחרי במדבר".

אלעזר שטרן: אבל אין ספק שהתנאים האלה הם תנאים להיווצרותו של עם.

אלעזר שטרן: אנחנו, לצערי הרב, התכנסנו כאן בשביל להגן על משהו, על מישהו שלא מבין שהיווצרותו של עם, הנהגתו של עם, תלויות בהיעדר חומריות, בצניעות ובזה שכולם, כולנו, תלויים אחד בשני.

אלעזר שטרן: אני בטוח שאם נבין זאת, אז פרשת השבוע הזאת – גם אנחנו, כחברה, ניראה אחרת.

אלעזר שטרן: אנחנו התכנסנו כאן היום בשביל לנסות להסביר לעצמנו ולברר את מה שהעם בישראל לא מבין: לאן אנחנו הולכים.

אלעזר שטרן: אולי זה הביטוי הכי צועק לאנטיות הזאת של "העם אמר את דברו".

אלעזר שטרן: את החגיגה של ראש הממשלה נשאיר לאחר כך.

אלעזר שטרן: אולי מתברר היום יותר מכול שהעם לא בדיוק אמר את דברו, והציטוט הזה – כל סיעה מינורית בקואליציה מסוגלת לסחוט ראש ממשלה נסחט תחת הכותרת "העם אמר את דברו", ולהרוס מערכות משפט בגלל ש"העם אמר את דברו", ולקחת משאבי ציבור ולשים אותם לתוך מגזר מסוים או לתוך צורך מסוים, תוך קיפוח מגזרים אחרים, בגלל ש"העם אמר את דברו".

אלעזר שטרן: אז הסתבר היום שמה שחגגו, כאילו, במוצאי הבחירות – "העם אמר את דברו", בנימין נתניהו ראש הממשלה הבא – בנימין נתניהו כרגע הוא לא ראש הממשלה הבא.

אלעזר שטרן: אבל יכול להיות שבסוף הוא יצליח, והוא עוד עושה לנו תרגיל, ובדקה ל-24:00 נתכנס כולנו פה ותהיה לנו סוג של ממשלה שיהיה לה רוב בכנסת.

אלעזר שטרן: האם גם אז נגיד "עם אמר את דברו", או האם נגיד: כן, יש ראש ממשלה שכדי שהוא יציל את עצמו, כמו שכבר נאמר פה הרבה מאוד פעמים, ולמרות שהדברים ברורים כל כך, מוכן לשלם ולהקריב הכול?

אלעזר שטרן: אז מוכן לשלם ולהקריב הכול – מצד אחד זה את מערכת המשפט שלנו, מה שאנחנו יודעים ועוקבים אחריו, לצערי הרב, לאורך זמן; ודרך אגב, על הדרך את הפרקליטות, את המשטרה, את הצבא, כשזה לא נוח, את השב"כ, כשזה לא נוח.

אלעזר שטרן: פשוט, חברי חבר הכנסת יזהר, אני רוצה להגיד לך: אנחנו חווינו את זה כאן.

אלעזר שטרן: ישבנו במקומות האלה.

אלעזר שטרן: לא האמנו שאנחנו שומעים את זה, לא האמנו שזה קורה לנו – איך מוסד אחרי מוסד שהם תנאים בסיסיים והכרחיים לקיומה של מדינה, בוודאי במזרח התיכון, אם הם מתיישרים אז הם בסדר, אם הם מתיישרים עם ראש הממשלה זה בסדר, אבל אם הם מתיישרים עם הערכים של המדינה זה לא בסדר.

אלעזר שטרן: עכשיו, אני תמיד אמרתי – תדע, שואלים אותי: איך אתה מרגיש בכנסת?

אלעזר שטרן: אז אמרתי: אני יודע, מזל שיש לנו גופי ביטחון שיש להם ערכים אחרים ותרבות ארגונית אחרת, והם לא יתכופפו.

אלעזר שטרן: ולכן, עם כל השטויות שראש הממשלה רוצה לעשות עם הממשלה הזאת, בסוף יש עמודי שדרה בתוכו ותרבות ארגונית, שאולי, דרך אגב, הדבר הכי בולט בה זה שיש שם ביקורת.

אלעזר שטרן: יש במקומות האלה מקום לביקורת, ואיפה שיש ביקורת יש התקדמות; איפה שאין ביקורת יש אשליה שמתנפצת ברגע מבחן.

אלעזר שטרן: דרך אגב, גם בעולם ההייטק, אם אתה לא מחזיק את מי שמולך ואומר: תגיד איפה הבעיות, תגיד מה לא טוב, אז בסוף תשקיע, תשקיע, תשקיע וזה לא יצא.

אלעזר שטרן: בפוליטיקה, בצבא זה כאילו אותו הדבר: אתה יכול לחשוב שיש לך כוח ואתה הכול, אבל אם אין מישהו שמרים את היד ואומר לך: סליחה – אז הכול מתנפץ בסוף.

אלעזר שטרן: אני יכול לתת לזה דוגמאות.

אלעזר שטרן: אולי יישאר זמן, ואז אנחנו נחזור לעניין הזה.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר את זה – חבר הכנסת מרגי, אני מקווה שאתה מסביר לכל חברי הכנסת החדשים שזה לא ככה באמת, שמה שהם רואים שקורה פה בכנסת עכשיו – – –

יעקב מרגי: אבל קרן – – –

אלעזר שטרן: קרן יודעת, היא הסתובבה פה, אבל גם היא אולי ראתה את הדברים, אתה יודע, כמעט מליד הדלת, היא לא הרגישה חלק מצעצוע.

אלעזר שטרן: ואנחנו מבינים עכשיו שלא משנה מה הדעה של כל אחד – מה קרן רוצה, מה אתה רוצה, מה אני רוצה – –

יעקב מרגי: – – –

אלעזר שטרן: – – זה לא משנה.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה הפקיד בידי מיקי זוהר צעצוע.

אלעזר שטרן: לצעצוע קוראים כנסת ישראל.

אלעזר שטרן: אנחנו גדלנו במקומות שבהם כשאתה אומר "כנסת ישראל" אתה עוצר את הנשימה; ככה גדלנו, ככה זה היה צריך להיות.

אלעזר שטרן: הסתכלנו על המקום הזה בחרדת קודש, ואנחנו עוד מקווים שהיא תשוב לפה.

אלעזר שטרן: אבל אתה מבלה פה לילות וימים ואתה מבין שמתעסקים פה רק במה יגיד ראש הממשלה, כאילו יש פה הפרדת רשויות.

אלעזר שטרן: נכון, כבר הספיקו שבועיים או חודש וחצי כדי להבין שבמדינת ישראל הנוכחית, בהתנהלות הזאת של ראש הממשלה הזה, אין באמת הפרדת רשויות.

אלעזר שטרן: כן, אין.

אלעזר שטרן: יש בסוף – איזה הפרדה?

אלעזר שטרן: יש ראש הממשלה, במקרה הזה מיקי זוהר; דרך אגב, זה לא היה מוכרח להיות מיקי זוהר, זה היה יכול להיות שמות אחרים שכבר עשו את זה; הם מחכים למה שהרשות המבצעת תגיד להם לעשות, ואז הם כופים את הרשות השופטת.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, כשרוצים להרוס את מערכת המשפט בטענה שיש רשות מחוקקת – אין רשות מחוקקת.

אלעזר שטרן: אני עמדתי כאן, על הדוכן הזה, בפעם הקודמת שנכנסתי לכנסת, ואמרתי: מזל שיש בית משפט עליון, ואני אומר את זה כמחוקק.

אלעזר שטרן: גם הלכתי לשבת על ספסלי בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: תדע שאם אין בית משפט עליון בישראל, ושואלים, נגיד, את החבר'ה ההם – אין טלוויזיה בשבת במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אין.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: זה הסטטוס קוו.

אלעזר שטרן: במדינת ישראל יש טלוויזיה בשבת – ואני לא רואה טלוויזיה בשבת.

אלעזר שטרן: לא רואה.

אלעזר שטרן: לא ראיתי בחיים שלי טלוויזיה בשבת.

אלעזר שטרן: דרך אגב, זה לא חסר לי, באמת, דוגרי, אבל אני מוכרח להודות שאני לא חושב שלמישהו יש את הזכות למנוע ממי שרוצה לראות טלוויזיה בשבת בביתו לראות טלוויזיה בשבת בביתו.

אלעזר שטרן: אני לא מעלה על דעתי שבמדינת ישראל של היום לא תהיה טלוויזיה בשבת.

אלעזר שטרן: למה יש טלוויזיה בשבת?

אלעזר שטרן: בזכות בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: עכשיו, אנחנו חושבים שהוויכוח של אביגדור ליברמן עכשיו הוא רק על גיוס לצבא.

אלעזר שטרן: קודם כול, אתם יודעים, הקלות הבלתי-נסבלת הזאת שעומדים פה חברי הקואליציה ואומרים: הצבא לא צריך אותם.

אלעזר שטרן: מי הם בכלל שיגידו: הצבא?

אלעזר שטרן: מה זה הצבא בשבילם?

יזהר שי: הם אומרים מה שאומרים להם – – –

אלעזר שטרן: לא, הם חושבים שהם יודעים מה זה צבא, כאילו חלקם היה פעם בתוך שכונה שכשיש פעולה בעזה או בלבנון הם דואגים את הדאגה של השכנים; אני לא מדבר על דאגה לילדים שלהם – של השכנים.

אלעזר שטרן: כאילו הם מבינים מה זה לעשות עוד חודש מילואים בשנה או פחות חודש מילואים; למה הם לא יבואו, ואנחנו נעשה יותר.

אלעזר שטרן: שירות של שנתיים ושמונה, שלוש שנים, שלוש וחצי – מה זה משנה?

אלעזר שטרן: הם יגידו: לא נשים.

אלעזר שטרן: יש להם בסעיף הקואליציוני.

אלעזר שטרן: וגם, אנחנו נוכל לבקש לא להיות עם בנות ביחידה.

אלעזר שטרן: אנחנו, בני הציונות הדתית, שהולכים עם כיפה ועם ציצית, נוכל לבקש לא להיות עם בנות בצבא, הבנת?

אלעזר שטרן: כאילו הם יבואו למלא את המקום.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: מי יבוא למלא את המקום?

אלעזר שטרן: אנחנו, הילדים שלנו, הילדים של השכנים שלנו.

אלעזר שטרן: פשוט נשרת יותר בדברים האלה.

אלעזר שטרן: אבל מה עומד באמת מאחורי העניין הזה?

אלעזר שטרן: שאת הערכים הכי בסיסיים שלנו, בשביל להצדיק קואליציה שצריכה להגן על ראש ממשלה, מוכנים – אוקיי, אז יהיה צבא, לא יהיה צבא, נמות באוהלה של תורה; כאילו מתים שם באמת.

אלעזר שטרן: ואני אומר את זה כמי שמכיר בערך לימוד התורה ורוצה שילמדו תורה, אבל הדבר הכי עליון זה באמת הנכונות לחרף את הנפש.

אלעזר שטרן: היית במקומות האלה.

אלעזר שטרן: עכשיו, מה עומד פה?

אלעזר שטרן: הרי באמת, אני מוכרח להגיד לזכותו של אביגדור ליברמן – אני לא יודע מה יצא בסוף.

אלעזר שטרן: אני כמובן חושב שהכנסת לא צריכה להתפזר אלא פשוט צריך להטיל הרכבת ממשלה על מי שיצליח, שיש לו סיכוי להרכיב ממשלה, בני גנץ.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר יותר מזה: מה שעומד פה על הפרק זה אולי גם ה"נמאס לי", שאביגדור מייצג אותו.

אלעזר שטרן: נמאס לי שאומרים: לא יתגיירו פה.

אלעזר שטרן: מה זה לא יתגיירו?

אלעזר שטרן: אתם חושבים שיש בית דין אחד בישראל, של החרדים או של הרבנות הראשית, יהודי, שנותן משקל למי שאומר: אני מוכן למות בשביל העם היהודי?

אלעזר שטרן: עזוב את השירות הצבאי.

אלעזר שטרן: מה זה, הדוגמה הזאת זו רק הבעיה הזאת של החודש?

אלעזר שטרן: אין דבר כזה.

אלעזר שטרן: במערכת הגיור של מדינת ישראל היום אין משקל אמיתי לנכונות לחרף את הנפש – עזוב, עוד לפני המרכולים ולפני כל הכפיות האחרות.

ישראל אייכלר: נא לסיים במשפט סיום.

אלעזר שטרן: אוקיי, אז אני מאחל לראש הממשלה שלא יצליח להרכיב ממשלה עד היום ב-24:00 ושלא יצליח גם לפזר את הכנסת, ושנשיא מדינת ישראל יקרא מחר בבוקר לרב-אלוף במילואים בני גנץ, או אולי – אני לא יכול להגיד לנשיא מה לעשות – למישהו אחר בסיעה אחרת, ויגיד לו: אין לי ברירה, לטובת עם ישראל לא נלך עוד פעם לבחירות.

אלעזר שטרן: זה רק יגביר – במיוחד כמו שהן התנהלו – את השנאה ואת הפירוד.

אלעזר שטרן: וינסה מישהו אחר להרכיב ממשלה.

אלעזר שטרן: אני מבטיח לכם, תהיה פה ממשלה מצוינת.

אלעזר שטרן: תודה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

ישראל אייכלר: סליחה, סליחה, סליחה, טעיתי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת צבי האוזר, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, חבריי מכחול לבן, לצערי הרב, למעט, נדמה לי, חברת הכנסת קרן ברק, אינני רואה את אנשי התנועה הלאומית הליברלית – –

יעקב מרגי: שסימנה?

צבי האוזר: – – נמצאים איתנו כאן.

צבי האוזר: סימנה מחל, אולי מלשון מחילה באשר למה שהם עושים לערכי התנועה.

יזהר שי: האוזר, אין דבר כזה – – –

צבי האוזר: אין כבר.

צבי האוזר: אולי ישנו לקראת הבחירות הבאות את השם, את הלמ"ד האחרת.

קרן ברק: למה אין?

יזהר שי: קרן, אין ערכים.

קרן ברק: לא, אנחנו ליברלים.

צבי האוזר: ליברלים בכזה-כאילו.

צבי האוזר: למה אני פותח בדבריי ושואל אייכם, אחים יקרים ליברלים, וכמו שהליברליות התאיידה, גם האנשים התאיידו כאן מהאולם?

צבי האוזר: כי רציתי להתחיל את דבריי ולהזכיר אדם חשוב במורשת של תנועת החרות, שיסדה את התנועה הלאומית הליברלית, ודווקא לא מהצד הפוליטי – מהצד הרעיוני, מהצד החזוני: אורי צבי גרינברג, אצ"ג.

צבי האוזר: לאותם אלה שכאן, ולאלה שאינם כאן, אני אספר שב-1925 כתב המשורר אורי צבי גרינברג את אחד הספרים החשובים שלו, ששמו, שעד היום הוא מהדהד, נקרא "אימה גדולה וירח"; כאילו המשורר הגדול חשב על מה שמתרחש הלילה הזה.

ישראל אייכלר: סליחה, אני אפריע לך, אני אחזיר לך את חצי הדקה: אתה היית בימית אז?

צבי האוזר: אני בימית הייתי נער צעיר בן 14.

ישראל אייכלר: אבל בימי ימית אני שמעתי אותו ברחוב ים סוף בירושלים, ברדיו.

ישראל אייכלר: הוא אמר ביידיש, אבל אני מתרגם לעברית: אוי לשקיעה שהגיעה לעת זריחה – על פינוי ימית.

צבי האוזר: אוי לשקיעה שהגיעה לעת זריחה.

צבי האוזר: האמת היא שזה לא מופיע ב"אימה גדולה וירח", אבל נדמה לי שמה שנאמר אז ייתכן שיפה כאן, לשקיעה של היום הזה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: שמעתי את זה בקולו, לא באיזה ספר.

צבי האוזר: אכן.

צבי האוזר: אז אולי יש פה כתב קול ישראל שיכול להוציא מקטעי ארכיון את אורי צבי גרינברג בקולו הוא ולשדר, כי הדברים האלה יפים מעת לעת ויפים הם גם היום.

צבי האוזר: וכמו שאמרנו, אורי צבי לא ידע ש-94 שנים אחרי פרסום הספר, בבית המחוקקים של המדינה היהודית, המדינה העברית הריבונית, ישתררו פחד ואימה על כ-34 נבחרים של התנועה הלאומית הליברלית ועל כמה וכמה נוספים שמאיישים כאן את הכיסאות – פחד ואימה לא לעשות את הדבר הנכון; פחד ואימה גדולה מפני חובת הנאמנות לייצג את הציבור; פחד ואימה, אדוני היושב-ראש, להגיד את האמת; פחד ואימה גדולה להישיר מבט למציאות ולהודות שהמלך, מלך בשר ודם – המלך הוא עירום; פחד ואימה גדולה לומר לעצמם ולציבור, ונאמר את זה לאט: איננו רוצים להיות חיילים אלמונים – כאמרתו של יאיר, אב אחר של התנועה הלאומית – איננו רוצים להיות חיילים אלמונים בקרב המיותר בהיסטוריה של ישראל, הקרב על החסינות.

צבי האוזר: וכמו שאורי צבי כתב ב"אימה גדולה וירח", ואני מצטט: "מגדל דוד, מה מליל?

צבי האוזר: ירושלים באימתה, אימה גדולה וירח".

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אם הכנסת העשרים-ואחת תתפזר אחרי זריחת הירח, ידע עם ישראל, בניו ובנותיו, כי הפחד והאימה הכריעו את שיקול הדעת והיושרה.

צבי האוזר: ידע עם ישראל, בניו ובנותיו, שבעוד הם משרתים את עמם ומחרפים נפשם, נבחריהם עושים שקר בנפשם ובוגדים בשליחותם.

צבי האוזר: ידע עם ישראל, בניו ובנותיו, העמלים ומשלמי המיסים – כן, אלה שצופים בנו עכשיו בטלוויזיה, אלה שבזיעת אפם אוכלים לחם – הם ידעו שנבחריהם מוכנים, בפה מצקצק, הייתי אומר – כך ראיתי לפחות בדיוני הוועדה, הוועדה המיוחדת – ובלא להניד עפעף לזרוק לים 5 מיליארד שקלים – כן, 5 מיליארד – עלות מערכת בחירות נוספת.

צבי האוזר: ידע עם ישראל, בניו ובנותיו, כי בעודם נושאים תפילות לשמיים, לבורא עולם, לשלום ישראל ולבניינה של אומה, עובדים נבחריהם – ואני אומר דברים קשים – עובדים נבחריהם, במעין עבודת אלילים, בן תמותה בשר ודם.

צבי האוזר: ידע עם ישראל, בניו ובנותיו, כי נבחריהם היושבים כאן, בכיסאות הריקים שלפנינו, נקטו וינקטו כל אמצעי, עשו ויעשו כל מניפולציה, נאחזו וייאחזו בכל סעיף בחוק ובתקנון – וכל זה כדי למלט את העומד בראשם מאימת הדין.

צבי האוזר: הכול מאימה ופחד.

צבי האוזר: לא כי הם מאמינים בצדקתו; לא כי הם אינם מבינים את רעיונות השבתאות, משיחיות השקר, המרחפים באוויר; לא כי הם עיוורים לעובדה שישראל, בשיא כוחה, קורסת לתוך עצמה, מדינה בשיא כוחה – ועושים מה שעושים לה; לא כי הם אינם חשים שהם מתייצבים בעיניים עצומות לרווחה בצד הלא-נכון של ההיסטוריה.

צבי האוזר: אלא כי הם פשוט מפחדים.

צבי האוזר: הם מפחדים.

צבי האוזר: מוכר לכם?

צבי האוזר: הם מפחדים.

צבי האוזר: תזכרו איפה זה נאמר.

צבי האוזר: אימה גדולה נפלה עליהם.

צבי האוזר: ואדוני היושב-ראש, אם אורי צבי היה חי איתנו כאן היום, הוא היה מוכיח אותם, לא חוסך ממילותיו הבוטות והקשות.

צבי האוזר: הוא היה מעגן את קלונם עלי ספר.

צבי האוזר: אורי צבי ודאי היה אומר את מה שכתב ב"אימה גדולה וירח": "לא התוהו כאן של אין עוד" – מלשון התוהו ובוהו – "אלא גבהות כאן, הטירוף".

צבי האוזר: אלה מילותיו של אורי צבי.

צבי האוזר: אבל אין היום גרינברגים שיכתבו את הדברים בשיר ואין משוררים שיוכיחו בשער העיר.

צבי האוזר: אבל חברים, חבריי היקרים, אחיי גיבורי התהילה מהתנועה הלאומית הליברלית, ההיסטוריה לא תשכח את מעשה הפילגש בגבעה שאתם עושים לחברה הישראלית; את מעשה הטירוף, גבהות הלב, התוהו ובוהו; את הנעשה בעצימת עיניים ובאטימת אוזניים, בלי עתיד, בלי תקווה, בלי חלום.

ישראל אייכלר: אגב, אורי צבי גרינברג היה חבר בתנועה ליברלית כלשהי?

ישראל אייכלר: אני חושב שאתה טועה.

צבי האוזר: אורי צבי גרינברג לא היה בתנועה הליברלית, הוא היה בתנועת החרות – –

ישראל אייכלר: נכון, שכונתה אז פשיסטית בידי בן-גוריון.

צבי האוזר: – – איך אומרים?

צבי האוזר: אור, הוא היה עמוד האש הצועד בפני המחנה.

ישראל אייכלר: זה נכון, אבל לא היה ליברל.

צבי האוזר: לא היה ליברל, אך אין ספק שהיה חרד – –

ישראל אייכלר: לשבחו ייאמר, אני לא – – –

צבי האוזר: – – היה חרד לגורלו של עם ישראל.

ישראל אייכלר: זה נכון.

צבי האוזר: היה חרד, דואב ודואג לעתידה של מלכות ישראל.

צבי האוזר: אלפיים שנה אחרי, אלפיים שנה אחרי, צעדנו בארץ ללא לנו, עם ללא ארץ; חזרנו, השבנו ריבונות; הקמנו מדינת מופת; נשבענו להיות אור לגויים.

צבי האוזר: על זה אורי צבי היה נלחם, וזה מה שאנחנו רואים היום: כיסאות ריקים מפחד ומאימה, הולכים ומבטם מושפל.

צבי האוזר: מה שאתם, חבריי, עתידים לעשות היום זה בעצם לבטל את תוצאות הבחירות ולנסות שוב לסובב את גלגל המזל, כאילו אנחנו באיזשהו משחק, כאילו אנחנו באולם של משחקי מזל.

צבי האוזר: לזה, אדוני היושב-ראש, נקרא – זו עשיית הרע.

צבי האוזר: אלה הימים שעליהם נכתב בספר הספרים: ויעשו את הרע בעיני ה'.

צבי האוזר: ולא רק בעיני ה' – גם בעיני אזרחי ישראל, כולם.

צבי האוזר: אתם, חבריי, גורמים למשבר קונסטיטוציוני שמעולם לא התרחש בישראל.

צבי האוזר: אתם מביאים לאובדן אמון מוחלט של הציבור במערכת הפוליטית הישראלית.

צבי האוזר: אלה שיושבים בבית אל מול המרקע ורואים מה מתרחש כאן ביום האפור, השחור הזה, מאבדים את אמונם במערכת הפוליטית הישראלית, ולא משנה אם הם מימין או משמאל, אם הם יהודים או שאינם יהודים, אם הם שוליים או מרכז, אם הם אלה שמכבדים את היותה של ישראל מדינה יהודית דמוקרטית ורוצים לשמר את צלמה שכזה, ואם הם אלה שבזים לרעיון האחוד של מדינה יהודית דמוקרטית.

צבי האוזר: אף אחד, לא אלה ולא אלה, אינו מתחבר למעשה הנוכלות המתרחש לנגד עינינו, לחילול התהליך שבו עם בוחר את נבחריו, לפגיעה בשמה הטוב של ישראל בעמים.

צבי האוזר: אתם המצאתם הליך בחירות חדש בישראל; קונץ פטנט, קוראים לזה: שיניתם, או אתם מנסים לשנות, באיזה רוב דורסני רגעי, את שיטת הבחירות, ואתם מתנהלים כאילו במהות מדובר כאן בבחירות אישיות לראשות ממשלה.

צבי האוזר: ולא כך, לא כך.

צבי האוזר: לא זו המציאות במדינת ישראל.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אובדן אמון במערכת הפוליטית פוגע פגיעה של ממש בסולידריות הישראלית.

צבי האוזר: הוא פוגע ביכולת העמידה של החברה הישראלית בפני משברים עתידיים.

צבי האוזר: אי-אפשר להתמיד ולהיות מדינה משגשגת כאשר אין אמון בהנהגה, במערכות, ואין כללי משחק.

צבי האוזר: מי אתם חושבים ילך לבחור בעוד שלושה חודשים ויאכל את התבשיל החרוך, את פרי הבאושים שאתם עומלים עליו היום?

צבי האוזר: מקדיחים את התבשיל על הקדרה העשנה הזאת.

צבי האוזר: עוד לא נתנו מענה לבעיות סביבנו כדי שנוכל להרשות לעצמנו לפגוע בחוסנה של מדינת ישראל כפי שאתם פוגעים בה: לא עזה, לא 200,000 טילים בצפון, לא איראן אל מול גולן ולא טרור מבית.

צבי האוזר: אתם לא נותנים תשובות לאותם איומים שמחייבים חוסן, מחייבים סולידריות.

צבי האוזר: אתם בצחקוקים, בציניות, מקריסים את ישראל לתוך עצמה.

צבי האוזר: והכול, חברתי קרן, הכול תמורת מה?

צבי האוזר: אני שואל את עצמי, מישיר עיניים ללבן שבעיניים שלך.

קרן ברק: למה אתה לא – – –

צבי האוזר: מה הציווי ההיסטורי שעומד בפניכם?

צבי האוזר: מהו האינטרס הלאומי?

צבי האוזר: תנסו להסביר לציבור מה הסיבה וההצדקה ככה לשחק בעתידה של מדינת ישראל.

צבי האוזר: חבריי חברי הליכוד, חברי הקואליציה לפיזור הכנסת העשרים-ואחת, אתם עוד יכולים להתעשת.

צבי האוזר: תחדלו מעיסוק אובססיבי במלאכת חניטה של מנהיג.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אתה מכיר, במצרים העתיקה היו חונטים.

צבי האוזר: גם מנהיג שכבר לא יכול היה לתפקד – אמרו: רגע, יש איזושהי כימיה שאפשר להמשיך ולשמר אותו איתנו.

צבי האוזר: אל תעמידו בראשכם כמנהיג, כמצפן, כסמל, אדם הנושא על גבו שלושה כתבי אישום.

צבי האוזר: תנו, באמת, כמו במדינה מתוקנת, למנגנוני בירור אמת לעשות את אשר מצווה עליהם – מצווה על ידי כולנו, בשם כולנו: לברר את האמת, מה היה ומה לא היה, מה אמת ומה שקר, מי צדיק ומי רשע.

צבי האוזר: תנו למנגנונים שחברה, שמדינה, מקבלת על עצמה מראש, מקבעת, אותם הסדרים לבירור האמת.

צבי האוזר: אל תשנו את כללי המשחק באמצע.

צבי האוזר: תעמדו אחרי שבועתכם, אחרי הנדרים שנדרתם, אחרי ההצהרות שהצהרתם בימי אחד, ראש ממשלה, ראש ממשלה בישראל, אהוד ברק שמו.

צבי האוזר: תרעננו את זיכרונכם, תרעננו את זיכרון הציבור מה נשבעתם.

צבי האוזר: לשווא נשבעתם ?

צבי האוזר: שקר העדתם בחברכם?

צבי האוזר: מה היה אז שאיננו היום?

צבי האוזר: מדוע השתנתה דעתכם?

צבי האוזר: תנו לעם ישראל מנוחה, תנו לעם ישראל את מה שראוי לו, ולא – ההיסטוריה המפוארת של עם ישראל, היא-היא תבוא איתכם חשבון, והחשבון הזה ייכתב עלי ספר.

צבי האוזר: לא תוכלו להתחמק.

צבי האוזר: לא יעזרו ניסיונות לשכתב את ההיסטוריה בעתיד.

צבי האוזר: אוה, חבר הכנסת קיש.

צבי האוזר: אני כל כך מצטער – –

יואב קיש: – – –

צבי האוזר: – – אני לא יודע, אדוני היושב-ראש, יש לי זמן נוסף להתחיל מחדש להקריא לקיש?

צבי האוזר: כי הוא בכל זאת אמון על כתבי התנועה.

ישראל אייכלר: שתיים וחצי דקות.

צבי האוזר: שתיים וחצי דקות.

יואב קיש: אתה יודע למה – – – אני לא אגזול מזמנך.

צבי האוזר: בבקשה.

צבי האוזר: היושב-ראש ירשה.

יואב קיש: – – – המנון בית"ר בכתב ידו של ז'בוטינסקי עם חתימה שלו.

יואב קיש: אתה מוזמן להצטרף אליי אחרי זה.

צבי האוזר: אני אשמח.

צבי האוזר: אתה יודע, אני מכיר את המנון הלח"י של יאיר, "חיילים אלמונים".

צבי האוזר: יש פה הרבה חיילים אלמונים, כיסאות ריקים של חיילים אלמונים.

צבי האוזר: אתה יודע, ולא "היננו בלי מדים" – היננו בלי מילים.

יואב קיש: גם שם יש כיסאות – – – גם שם יש חיילים אלמונים.

צבי האוזר: נכון, אבל שם עושה רושם ש"משורה ישחרר רק המוות".

צבי האוזר: "משורה ישחרר רק המוות".

צבי האוזר: לא משנה מה יקרה כאן, לא משנה מה יעלה בגורלה של ישראל – אתם לא תתעוררו.

ישראל אייכלר: שכחת שורה ביניהם.

יואב קיש: אתה לא מכבד את זה שיש פה עמדה שאיתה רוצים – לא רוצים ממשלת שמאל, מה לעשות?

יואב קיש: אתה רוצה ממשלת שמאל.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים.

צבי האוזר: חלילה, אדוני.

צבי האוזר: אתה יודע עד כמה אלה הם דברים תפלים.

יואב קיש: למה תפלים?

צבי האוזר: ואם היית אומר דבר אמת, מר קיש – –

יואב קיש: אני לא רוצה ממשלה בראשות גנץ.

צבי האוזר: – – היית מציע אתמול בישיבת מזכירות לאתגר את הבית הזה.

צבי האוזר: היית אומר: תראו, רבותיי, בראשנו אנחנו שמים, בושים ונכלמים, אדם הנושא על גבו כתבי אישום.

יואב קיש: אבל 65 מנדטים, אבל 65 – – –

צבי האוזר: אמרנו לציבור בישראל, קבל עם ועדה, ללא כחל ושרק, ללא פלבול וללא מצמוץ: לא ראוי ראש ממשלה עם כתבי אישום.

יואב קיש: שכחת מה זאת דמוקרטיה.

יואב קיש: 65 מנדטים תומכים בנתניהו לראשות הממשלה.

קריאות: – – –

יואב קיש: אתה לא, אז מה?

צבי האוזר: – – – שחררו אותו.

יואב קיש: אז מה אם אתה לא?

יואב קיש: אז מה?

צבי האוזר: ישתחרר כל אדם למאבק החשוב על חייו.

צבי האוזר: אתה יכול לבוא ולומר: רבותיי, בשנתיים הקרובות ראש הממשלה, או מי שהיה מועמד לראש ממשלה, ינהל את אותו, מה שנקרא, קרב על חפותו, יוכיח את חפותו, ואם יוכיח את חפותו – יחזור בגאון למערכת הפוליטית הישראלית וימשיך לשאת בתפקידים.

צבי האוזר: אם לא יוכיח את חפותו, ואם חלילה, חלילה וחס – ואני לא אומר את זה בציניות, וגם אם לא הצבעתי לו; כל ישראלי פטריוט – –

יואב קיש: – – – יש דמוקרטיה – – –

צבי האוזר: – – מרכין ראש ונושך שפתיים, אם ראש ממשלה, חלילה, יוגש נגדו כתב אישום.

צבי האוזר: אבל אם יוגש נגדו כתב אישום, תתברר האמת כמו בכל מדינה מתוקנת שיכולה להיות מדינה שמקובלת על כל אזרחיה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

צבי האוזר: ולכן – אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש – שימו אדם אחר בראשכם, תעמידו את הבית הזה במבחן.

צבי האוזר: אני אגיד לך, אספר לך סוד: לא תזדקקו לא לחודש ולא למחציתו.

צבי האוזר: אבל אתם מפחדים.

צבי האוזר: אימה, אימה בפניכם לעשות את הישר בעיני השם ובעיני הציבור, ולשים מישהו אחר.

צבי האוזר: ואני אסיים, מכיוון שאותת לי – – –

ישראל אייכלר: כן.

צבי האוזר: בכל זאת, במילותיו האלמותיות של אורי צבי, הנכונות ליום זה, לערב זה, ללילה זה: "חצות ליל.

צבי האוזר: ירושלים היא הבירה לנרקבים.

צבי האוזר: היא המלכות למתלבטים ולמורטים שערותיהם".

צבי האוזר: אל נא תגשימו את נבואתו של המשורר.

צבי האוזר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה לחבר הכנסת צבי האוזר.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, 13 דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הגעתי לפני שעה לכנסת מתל אביב.

עאידה תומא סלימאן: הגעתי לאחר שהשתתפתי בהפגנה של האוכלוסייה הערבית – נענינו לקריאה של ועדת המעקב העליונה של האוכלוסייה – הפגנה נגד מקרי הפשיעה והרצח המתחוללים יום-יום בתוך האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: הפצע המדמם הזה בתוכנו, המשפחות שמאבדות את היקרים ואת היקרות להן, חוסר הביטחון הקיים אצל כל ערבי או ערבייה במדינה הזאת – כנראה לא יצליח אפילו להגיע לכותרות של התקשורת היום.

עאידה תומא סלימאן: ההפגנה הזאת היא בעיניי הפגנה וצעקה של אוכלוסייה שלמה שכבר מנסה שנים למשוך את תשומת ליבה של כל המדינה, כלל אזרחיה, למה שמתחולל, לארגוני הפשיעה המשתלטים על החברה שלנו, על המוקדים החשובים בתוך החברה שלנו, ומשליטים טרור גם על הצעירים, גם על המבוגרים, גם על הילדים וגם על אורח החיים שהתקיים עד היום.

עאידה תומא סלימאן: הצעקה הזאת לא תגיע, כי האוזניים אטומות, וכל תשומת הלב ניתנת לדרמה הגדולה שמתחוללת בבניין הזה, במשכן הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה חשובים חיי בני אדם לעומת מה שקורה בבניין הזה?

עאידה תומא סלימאן: את מי מעניין הבחור מערערה שנרצח היום, הבחור מדאלית אל-כרמל שנרצח לפני יומיים ותאופיק זהר מנצרת?

עאידה תומא סלימאן: מי בכלל זוכר את השמות האלה כאשר אדם אחד, אדם אחד שגם חשוד בפלילים, עושה את התרגילים שלו?

עאידה תומא סלימאן: עכשיו התרגילים חייבים, תשומת הלב חייבת להינתן דווקא לא לחיי בני האדם אלא להישרדות של פוליטיקאי שעדיין מתעקש למרות הכול – למרות החשדות ולמרות כתבי אישום שמחכים לו, למרות הכישלון שלו בלהרכיב ממשלה – עדיין מתעקש להישאר ראש ממשלה.

עאידה תומא סלימאן: למרות עסקת הטיעון שנחתמה היום בבוקר ובה בעצם, אם כתובה או לא כתובה הודאה שהתחולל משהו פלילי במשכן של ראש הממשלה – בכל זאת, במדינה מתוקנת, ראש ממשלה מכהן על עסקת טיעון כזאת היה מתפטר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו זוכרים עדיין ראש ממשלה שהתפטר על 100 דולר שישבו בחשבון בחו"ל, אבל על עסקת טיעון שבה כתם מאוד ברור – לא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: היום, דווקא היום, במקום להגיש את ההתפטרות במצב רגיל, במצב הקיים היום, במקום ללכת ולהודות שנכשל בלהרכיב ממשלה, מר ביבי נתניהו דווקא מנהל את מלחמת ההישרדות הפוליטית שלו.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, במקום שאנחנו, שנבחרנו והבטחנו לבוחרים שלנו שנטפל במכלול הבעיות, שנהיה לצידם כאשר יהיו עוד מקרי רצח, והבטחנו שניאבק בתאונות העבודה, שגם הן גובות חיים, והבטחנו שניאבק נגד הכיבוש ושנעלה את נושא העוני והעניים במליאה הזאת – במקום כל זה, הכול הוכנס למקפיא, הכול יכול לחכות.

עאידה תומא סלימאן: חודשיים אנחנו מסתובבים פה במצב הזוי; עוד יותר הזוי היום, כאשר כל המדינה משותקת, מרותקת, מחכה לראות את המאבק הזה – מי ימצמץ קודם?

עאידה תומא סלימאן: מי, אביגדור ליברמן או מר ביבי נתניהו או אולי החרדים?

עאידה תומא סלימאן: זה אבסורד שאין כמוהו, ועוד במדינה שטוענת להיות הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

עאידה תומא סלימאן: אז תנו לי לספר לכם על דמוקרטיה במזרח התיכון.

עאידה תומא סלימאן: לפני כמעט חודשיים הודיע נשיא אלג'יריה בותפליקה שהוא רוצה להיות מועמד שוב, בפעם החמישית, לתפקיד נשיא אלג'יריה.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים מה עשו האנשים שהרגישו שמה שנשאר מהדמוקרטיה במדינה שלהם הולך לאיבוד?

עאידה תומא סלימאן: יצאו לרחובות, ולא פעם אחת, אלא יצאו לרחובות 24 שעות, לכמה ימים, עד שהכריז בותפליקה שהוא לא רץ לתפקיד הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה שקורה היום במשכן עלול להיות תרגיל – עלול להיות תרגיל עוקף-נשיא.

עאידה תומא סלימאן: כנראה במדינה, מתוך מדיניות הכיבוש הקיימת, אנחנו התרגלנו לכבישים עוקפים, או שמקבלי ההחלטות התרגלו תמיד למצוא מעקף לכל בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אז הינה, התהליך הדמוקרטי שמסדיר את הרכבת הממשלה ומסדיר מה קורה כאשר מי שחשבו שהוא נבחר על ידי הציבור להרכיב את הממשלה נכשל בזה – התהליך הזה מתרסק עם התרגיל שעושה מר ביבי נתניהו.

עאידה תומא סלימאן: חס וחלילה שיודה שהוא כשל.

עאידה תומא סלימאן: ואני מתעקשת להגיד כל הזמן: כשל בלהרכיב ממשלה, כי בעיניי הוא כשל והוא נכשל הרבה לפני עניין הרכבת הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: הוא נכשל בלתת תשובות ולטפל בבעיות העיקריות שקיימות במדינה הזאת: הוא נכשל בטיפול בבעיית העוני המתרחבת ומעמיקה במדינה ומורידה עוד ועוד משפחות מתחת לקו העוני; הוא נכשל בלתת הרגשת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל, גם היהודים וגם הערבים, בעיקר הערבים, שמרגישים שהם – כשאנחנו יוצאים מהבתים שלנו אנחנו מרגישים שאנחנו יוצאים למלחמה שאנחנו לא יודעים אם אנחנו חוזרים ממנה.

עאידה תומא סלימאן: מר ביבי נתניהו נכשל כאשר הסית נגד 20% מאזרחי המדינה הזאת, הסית ועשה דה-לגיטימציה, ואחר כך המשיך הלאה – הסית נגד ארגוני השמאל, מה שקרא לו, או ארגוני החברה האזרחית, נכשל כאשר הסית נגד השמאל ועשה מהם – או מי שקוראים לעצמם השמאל – וקרא להם בוגדים, נכשל כאשר הרחיב את השסעים בתוך החברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: אז מה עוד כישלון בשבילך, מר ביבי נתניהו?

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה?

עאידה תומא סלימאן: אתה אפילו לא צריך להודות בזה.

עאידה תומא סלימאן: אל תלך לנשיא ואל תודה בזה, אנחנו כבר יודעים.

עאידה תומא סלימאן: ויכול להיות שהקוסם עוד יצליח פה עד השעה 23:00 כן להרכיב ממשלה, לכו תדעו.

עאידה תומא סלימאן: הרי הכול תרגיל אחד גדול, תרגיל שנועד לדבר אחד: לנצח במלחמה הכי חשובה אצל מר ביבי נתניהו – מלחמת ההישרדות שלו והבריחה מכתבי האישום התלויים ועומדים מעל ראשו.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מדברים על דמוקרטיה, בעבר אנחנו אמרנו כל הזמן: אל תשתקו כשיסיתו נגד האוכלוסייה הערבית, כי זה לא ייגמר בנו, וכאשר יסיתו נגד ארגוני החברה האזרחית זה לא ייגמר שם, וכאשר ישברו את הכלים ביחס ל-20% מהאוכלוסייה, מהאזרחים במדינת ישראל, לא יהססו לשבור את הכלים באופן כללי במדינה, וזה מה שקורה כבר יומיים – שבירת כלים טוטלית.

עאידה תומא סלימאן: הכרסום עכשיו – לא בדמוקרטיה ולא בשולי הדמוקרטיה; זה כרסום בשיטת השלטון הקיימת במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: מעכשיו, כאשר הדמוקרטיה תלחץ – והיא אכן לחצה – כאשר התהליכים הדמוקרטיים לא ייתנו תשובה לתאוות של ראש הממשלה, הוא יחסל אותם, אין בעיה.

עאידה תומא סלימאן: הוא יחסל אותם – יעשה עוקף נשיא, יעשה פסקת התגברות על התהליך; מה שתרצו הוא יעשה כדי לשרוד ולהישאר.

עאידה תומא סלימאן: ועל המגלומניה הזו של אני ואחריי המבול ולא ייתכן שמדינת ישראל יכולה להתנהל על ידי מישהו אחר, הרגשת הנבואה הזאת, המשיחיות – אני המושיע, אי-אפשר להוריד אותי מכס השלטון – כלל אזרחי מדינת ישראל ישלמו את המחיר, גם אלה שבחרו במר ביבי נתניהו, כי כאשר שוברים את הכלים לא יודעים איזה סוג של משחק יתקיים אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעכשיו, לפני כמה דקות, היה בחדשות שהממשלה או ראש הממשלה מינה את השר ישראל כץ לשר החוץ.

עאידה תומא סלימאן: נו, באמת.

עאידה תומא סלימאן: מה קורה, עסקים כרגיל?

עאידה תומא סלימאן: ממנים שרים, מפטרים שרים, מביאים את פיזור הכנסת על ידי ממשלת מעבר, וכנסת שעדיין מחכה להתארגן.

עאידה תומא סלימאן: מה כל כך בוער למנות שר חוץ דווקא עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: מה, צריך להעביר או לבנות עכשיו כביש מקפריסין לעזה, אז ישראל כץ נחוץ ברגע הזה, עם הניסיון שלו בלבנות כבישים ואוטוסטרדות ואני לא יודעת מה?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק קורה?

עאידה תומא סלימאן: באמת, קטונתי מלהבין.

עאידה תומא סלימאן: למה היה צריך למנות?

עאידה תומא סלימאן: עברנו קדנציה שלמה – לא קרה כלום.

עאידה תומא סלימאן: למה רוצה להתפנות ראש הממשלה כאשר הוא מטיל את תיק שר החוץ על ישראל כץ?

עאידה תומא סלימאן: הוא רוצה להתפנות למשבר שהוא יצר בעצמו?

עאידה תומא סלימאן: הוא רוצה להתפנות כדי להרכיב את הממשלה?

עאידה תומא סלימאן: אבל או שזה מסתיים בעוד כמה שעות או שהוא מפזר את הכנסת וזה מסתיים, אז למה הוא רוצה להתפנות – לנהל את המאבק על החפות שלו?

עאידה תומא סלימאן: אז יאללה, בוא תעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: שים את כל התיקים על השולחן ותגיד: אני לא יכול להמשיך.

עאידה תומא סלימאן: תלויים ועומדים נגדי כתבי אישום, ואני הולך לנהל את המאבק האמיתי שאני צריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אבל להטיל את תיק החוץ ולחשוב שעכשיו יש לנו ראש ממשלה שיצליח?

עאידה תומא סלימאן: אולי עכשיו באמת יהיה לו הזמן להרכיב את הממשלה בארבע השעות הבאות, כי הוא התפנה מתיק החוץ.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת רם שפע.

יולי יואל אדלשטיין: גם לזכותך, חברת הכנסת סתיו שפיר, עד 13 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

סתיו שפיר: כנסת נכבדה ונעלמה, ביום השואה האחרון עמדתי ליד המיטה של סבא שלי בבית החולים כשהוא שכב במסדרון במחלקה הפנימית במשך כמה ימים, ממש ליד יציאת החירום, למקרה שמישהו ירצה לברוח.

סתיו שפיר: כשהחלה הצפירה הוא נורא רצה לקום ולעמוד, אז אמרתי לו שאני אחזיק לו את היד ואעמוד גם בשבילו.

סתיו שפיר: ולאורך כל הצפירה החיים שלו חלפו לנגד העיניים שלי: הילדות בטרגו פרומוס ברומניה, הנאצים שנכנסים לשכונה וזורקים סוכריות רעילות לילדים, הבריחה לכנסייה להתחבא, וההצלה, והשיט בספינה יחד עם חלק מהמשפחה לארץ ישראל, הכניסה לקיבוץ העוגן, ראשון בקבוצה, ללמוד עברית, ואחר כך ללכת למעברה בטבעון, וללכת לעבוד בשביל המשפחה בסולל בונה, ולסלול את הכביש לשארם, ולבנות את נמל אשדוד, ולהקים את המוביל הארצי, ולעבוד כל הזמן, כל רגע מהחיים, למען הארץ הזאת, למען המדינה.

סתיו שפיר: בשביל סבא שלי, נתן אוטוביץ', אלה היו החיים.

סתיו שפיר: כל רגע עד יומו האחרון הוא לא הפסיק לשאול אותי: ומה יהיה עם המדינה שלנו?

סתיו שפיר: המדינה שהוא ובני ובנות הדור שלו בנו בחול ובבטון ובכל כך הרבה אהבה ובכל כך הרבה אומץ.

סתיו שפיר: אם היה לנו, לדור שלנו, האומץ שהיה לדור שלהם בקצה הציפורן, כבר היינו נמצאים במקום אחר לגמרי; כבר היינו יכולים להגיע כל כך רחוק, לגבור על אתגרים כל כך גדולים – גדולים עד כדי כך, ועדיין הם לא מגרדים את הקרקעית של מה שהסבים והסבתות שלנו עברו כדי שאנחנו נוכל לעמוד כאן עכשיו.

סתיו שפיר: וכשאני מאזינה, ונלחמת בוויכוחים – "דיונים" קשה לקרוא להם – ויכוחי הצרחות וההכפשות והאלימות שמתגלגלים כאן בכנסת, בבית המחוקקים, בחודשים האחרונים, אני שואלת את עצמי, והייתי רוצה לשאול כל אחד מדיירי הכיסאות הריקים כאן:

סתיו שפיר: זה הכי הרבה שאתם מצפים מעצמכם?

סתיו שפיר: זה הכי הרבה שאנחנו יכולים?

סתיו שפיר: בשביל זה הגעתם לכאן לכנסת?

סתיו שפיר: בשביל זה נשבעתם אמונים למדינת ישראל, לשרת את הציבור הישראלי?

סתיו שפיר: בשביל מה, בשביל פסקת ההתגברות?

סתיו שפיר: בשביל להציל חשוד בשוחד מלהיכנס לכלא?

סתיו שפיר: בשביל חוקי חסינות שנועדו להגן על אדם אחד ולא על המדינה?

סתיו שפיר: בשביל דיונים עקרים שבהם איש אחד עם משימה אישית – להשתחרר מהכלא – מוכן לעשות הכול ואפילו להחריב את כל מה שטוב פה?

סתיו שפיר: בשביל זה אתם יושבים ושותקים?

סתיו שפיר: אתם יודעים גם בעצמכם שדמוקרטיות לא הולכות בבום; הן מידרדרות לאט, וכולם מתרגלים.

סתיו שפיר: כל המערכות מסתגלות.

סתיו שפיר: מערכת המשפט מסתגלת.

סתיו שפיר: היא נקרעת תחת האיומים שהיא חווה מחברי כנסת ומשרים שעמדו כאן על הדוכן ושיגרו איומים אל שופטים בכל הדרגים; שיגרו איומים אל המשטרה והכפישו אותה; שיגרו איומים אל כל שומרי הסף; שיגרו איומים אל עבר התקשורת החופשית שהייתה פעם.

סתיו שפיר: ואתם ישבתם כאן בשקט ולא אמרתם מילה.

סתיו שפיר: וכשאחד אחרי השני, כל מוסדות המדינה, כל שומרי הסף, הלכו ונחלשו, הלכו והתקמטו, הלכו והתכופפו בפני רצונו של שליט אחד, של אדם אחד, אתם שתקתם והתקרנפתם.

סתיו שפיר: והכול בשביל מה?

סתיו שפיר: בשביל איזו מטרה נעלה?

סתיו שפיר: בשביל מה הגעתם לכאן?

סתיו שפיר: כי להגן על הציבור הישראלי זה לא.

סתיו שפיר: זה לא מה שאתם עושים.

סתיו שפיר: והאמת היא שאני מתפלאת עליכם, כי יש פה לא מעט אנשים שאני יודעת שנכנסו לכאן אך ורק עם כוונות טובות, אך ורק עם רצון באמת לעשות טוב לעם ישראל.

סתיו שפיר: אבל השתניתם, התקפלתם, נבהלתם והתקרנפתם, והכול בשביל איש אחד.

סתיו שפיר: 9 מיליון אזרחים מחכים למוצא פיכם, ואתם מתנהגים בחוסר אחריות משווע.

סתיו שפיר: מפחיד, כי ההידרדרות רק הולכת להימשך.

סתיו שפיר: אותה חקיקה שמנסה להעביר כאן ראש הממשלה, אותה חקיקה שבשביל להעביר אותה הוא עכשיו גם מוכן ללכת לבחירות, הולכת להיות המכה האחרונה על האפשרות שלנו להגדיר את עצמנו כדמוקרטיה – אפשרות שאחרי הבחירות האחרונות כבר נמצאת בסכנה.

סתיו שפיר: כי לפעמים זה נדמה שאנחנו משחקים בכאילו-דמוקרטיה; המבנים עדיין נראים יציבים – בית המשפט העליון עוד עומד על תילו, לכאורה יש תקשורת – אבל האמת היא שכולם כבר מפחדים.

סתיו שפיר: האמת היא שהרבה אזרחים כבר מפחדים להגיד את דעתם.

סתיו שפיר: האמת היא שכשהם נכנסים לפייסבוק, הם מעדיפים לשתף תמונות של חתולים ולא חס וחלילה לדבר על פוליטיקה, כי פוליטיקה זה אסור.

סתיו שפיר: האמת היא שבכניסה לבתי ספר מזהירים את כל מי שנכנס מראש: רק אל תדבר עם התלמידים על פוליטיקה.

סתיו שפיר: אפילו אותי, נבחרת ציבור, מזהירים בכניסה לבתי ספר שאסור לדבר על פוליטיקה.

סתיו שפיר: האמת היא שמרצים באוניברסיטאות מפחדים מהטרור שעושים להם ארגונים כמו אם תרצו, מאיימים עליהם בהלשנות ובהפחדות – ארגון שכמובן מקבל את התרומות שלו בעזרת ראש הממשלה ומנוהל ככל הנראה ממשרדו.

סתיו שפיר: והשופטים כבר בוחרים את הקרבות שלהם.

סתיו שפיר: וכאן בכנסת, היכן שאמורה להיות תשתית שמגינה על כוחה של הכנסת, אפילו כאן בכנסת – מה קורה עכשיו?

סתיו שפיר: פיזור הכנסת הזה עובר בצורה בלתי חוקית.

סתיו שפיר: הרי במצב הרגיל החוק מגדיר שאם מועמד קיבל את המנדט להקים ממשלה ולא הצליח להקים אותה, יתכבד ויחזיר את המנדט לנשיא המדינה, וזה יעניק אותו למועמד אחר.

סתיו שפיר: כאן יש מועמד שקיבל בדיוק את אותו מספר קולות שקיבל ראש הממשלה.

סתיו שפיר: מה יותר טבעי מזה שהמועמד החדש, חבר הכנסת בני גנץ, יקבל את המנדט לנסות להרכיב קואליציה?

סתיו שפיר: אבל לא, זה לא מתאים לראש הממשלה, אז כולם הולכים ומתכופפים בפניו.

סתיו שפיר: הצעת החוק שהביא לכאן, כביכול, חבר הכנסת מיקי זוהר – בשם ראש הממשלה, כמובן – מייצגת דריסה של הכנסת הזאת.

סתיו שפיר: האיש שעומד בראש הרשות המבצעת, אדם שחשוד בשוחד, שאמור לעמוד למשפט בקרוב, מנסה לרסק את הכנסת ולהשתמש בה כדי להעביר חוק שהוא למעשה יוזמה שלו.

סתיו שפיר: הרשות המבצעת דורסת ברגל גסה את הרשות המחוקקת.

סתיו שפיר: זה איננו מצב טבעי.

סתיו שפיר: זהו מצב, אדוני יושב-ראש הכנסת, שהיה צריך להימנע, והוא יכול עדיין להימנע בעזרתך.

סתיו שפיר: זהו חלק מתפקידך וזה חלק מתפקידו של הייעוץ המשפטי של הכנסת לבוא ולומר את הדברים הללו.

סתיו שפיר: אני פניתי ליועץ המשפטי לכנסת עו"ד איל ינון בדרישה דחופה לעצור את ההליך הזה, שהוא הליך לא חוקי.

סתיו שפיר: כולם יודעים שההליך הזה, תוך כדי – ראינו מה קורה בוועדה.

סתיו שפיר: יושבים היועצים המשפטיים ומזהירים את מיקי זוהר: רק שנצליח איכשהו להשחיל את המילים הנכונות ולהעביר את זה אחר כך בבג"ץ.

סתיו שפיר: כולם יודעים שההליך הזה הוא בלתי חוקי.

סתיו שפיר: כולם יודעים שזאת לא הכנסת שבחרה לפזר את עצמה, משום שיש חלופה, יש אלטרנטיבה.

סתיו שפיר: ובכל זאת כולם מפחדים לבוא ולהגיד: די.

סתיו שפיר: די.

סתיו שפיר: להציב גבולות.

סתיו שפיר: יכולתם לקום ולהציב גבולות, קווים אדומים.

סתיו שפיר: מה בסך הכול רוצים אזרחי ישראל?

סתיו שפיר: לחיות במדינה נורמלית – מדינה נורמלית שבה כספי המיסים שלהם הולכים כדי לדאוג ולקדם את מערכות החינוך של הילדים שלהם; הולכים לבתי חולים כדי שסבא וסבתא שלהם לא יצטרכו לשכב במסדרון; ושיהיו מספיק רופאים כדי שלא ייאלצו להסתכל על חולים שמגיעים ולבחור במי לטפל קודם, בידיעה שלא יצליחו לטפל בכולם, בגלל שאין מספיק רופאים ואין מספיק אחיות ואין מספיק מקום; ולהוציא מישהו מהמיטה כדי לנסות לתעדף מישהו אחר, שאולי יש לו קצת יותר סיכוי, פשוט כי אין מספיק מיטות.

סתיו שפיר: במצב נורמלי היה אפשר להציל את שניהם.

סתיו שפיר: מה בסך הכול רוצים אזרחי ישראל?

סתיו שפיר: הם רוצים לנסוע בתחבורה ציבורית נורמלית ולא להיות כל היום כלואים בפקקים; הם רוצים שהילדים שלהם ילמדו במערכת חינוך טובה שדואגת להם, שלא מושפעת משטיפת מוח פוליטית כל היום וכל הלילה; הם רוצים חיים שפויים שיש בהם קצת חופש ושאפשר לדבר בהם ואפשר להגיד אמת, ולא כל היום מפחדים מאיומים ומה יקרה אם תדבר.

סתיו שפיר: הם לא מפחדים שבעבודה ידעו מה העמדה הפוליטית שלהם, כי אז אולי זה יסכן אותם.

סתיו שפיר: ואם במקרה אתה בעל עסק שעובד מדי פעם עם הממשלה, אז בכלל אתה צריך להישמר על נפשך.

סתיו שפיר: מה בסך הכול רוצים אזרחי ישראל?

סתיו שפיר: מה בסך הכול קיוו לו הסבים והסבתות שלנו?

סתיו שפיר: איזו מדינה הם היו רוצים לראות שהם הצליחו לבנות?

סתיו שפיר: כי הם הצליחו.

סתיו שפיר: הם הצליחו.

סתיו שפיר: הם בנו למעננו את הנס הזה שנקרא מדינת ישראל.

סתיו שפיר: ומה יגידו הנכדים שלנו כשהם יסתכלו עלינו וישאלו את עצמם עוד אי אלו שנים איפה אנחנו היינו, מה אנחנו עשינו כדי להציל את הדמוקרטיה הישראלית, מה אנחנו עשינו כדי לדאוג שהיא לא תקרוס ותיפול, מה אנחנו עשינו כדי לדאוג שמדינת ישראל תהיה מדינה חופשית?

סתיו שפיר: מה נגיד להם כשהם ישאלו אותנו?

סתיו שפיר: מה תגידו להם אתם, חברי וחברות הקואליציה – אנשים שממשיכים לתת לגיטימציה ולתמוך בפסקת ההתגברות, בחוק החסינות ומי יודע איזה עוד שיטות עלובות יביאו הנה כדי לרסק את שלטון החוק והדמוקרטיה?

סתיו שפיר: מה תספרו אתם לילדים שלכם?

סתיו שפיר: אתם יודעים איך הציבור רואה אתכם כשהוא מסתכל עליכם?

סתיו שפיר: אתם יודעים מה הוא רואה?

סתיו שפיר: הוא רואה את זה.

סתיו שפיר: זה מה שהוא רואה: קרנפים.

סתיו שפיר: מסתכל עליכם הציבור הישראלי ורואה – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר – –

סתיו שפיר: – – ורואה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – את יודעת שאסור להציג מסמכים מעל דוכן הכנסת.

סתיו שפיר: אני יודעת שיש עוד הרבה דברים שאסורים, אדוני.

סתיו שפיר: אני יודעת שצריך לכבד פה את חופש הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

סתיו שפיר: אני יודעת שצריך לעמוד בחוק.

סתיו שפיר: אני יודעת שוועדות הכנסת אמורות להיות כאלה שבהן מתקיים דיון אמיתי, ולא דריסה על ידי הקואליציה.

סתיו שפיר: אני יודעת שהחוק הזה לפיזור הכנסת, במצב נורמלי של כנסת חזקה לא היה מגיע לכאן בכלל.

סתיו שפיר: היה קורה דבר פשוט, ובני גנץ היה מקבל את המנדט לנסות ולהרכיב ממשלה.

סתיו שפיר: אני יודעת את זה ואדוני יודע את זה.

סתיו שפיר: כולם יודעים את זה, וגם הציבור יודע את זה.

סתיו שפיר: השאלה היא מה עושים עם המצב הזה, השאלה היא לאן הולכים.

סתיו שפיר: יש לנו הזדמנות, אנחנו יכולים להיות שותפים.

סתיו שפיר: רוב הדברים – אנחנו מסכימים עליהם.

סתיו שפיר: בעקרונות הכי חשובים אנחנו יודעים למצוא את המשותף.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

סתיו שפיר: וזה נכון לכל אזרחי ישראל, ובטח ובטח לנו.

סתיו שפיר: השאלה שצריך לשאול פה, שכולם צריכים לשאול את עצמם, היא למה הדבר הזה לא קורה – בשם דאגה לאיש אחד, ולא למען מדינת ישראל כולה.

סתיו שפיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רם שפע, בבקשה, אדוני, עד 13 דקות לרשותך, ואחריו – חברת הכנסת ע'דיר כמאל מריח.

רם שפע: חבריי חברי הכנסת שנמצאים כאן, צופים שלנו בערוץ הכנסת, רגע לפני הפיזור של הכנסת העשרים-ואחת, ולמעשה, בפעם הראשונה שאני עומד מעל דוכן זה, כבוד היושב-ראש, החלטתי להכריז על החידון הגדול עבור חברי הכנסת ועבור הצופים שנמצאים כאן – וכן, חברים וחברות, אל תהיו מודאגים, החידון נושא פרסים.

רם שפע: אל תכעס עליי, כבוד היושב-ראש.

רם שפע: אז לחברי הכנסת שישיגו את הניקוד הגבוה ביותר יוענקו, בכפוף לשימוע, הפרסים האלה: שמפניה ורודה; סיגרים יוקרתיים ביותר; חמגשיות מפנקות בכל טוב; סכיני גילוח לגבר במשלוח ישיר מקיסריה; אם מישהו זקוק, יזהר ידידי – גם ריהוט גן יוקרתי.

יזהר שי: יש לך סיגרים – – –

רם שפע: יש לי גם סיגרים.

רם שפע: מי שיהיה מאוד רעב יזכה להתפנק על גלידת פיסטוק נפלאה, ועוד ועוד ועוד מנעמים ומטעמים שיכולים להעביר לכם את הזמן.

רם שפע: אז אתם מוכנים?

רם שפע: אפשר להתחיל?

רם שפע: מצוין.

רם שפע: שאלה ראשונה: מי אמר או אמרה על מפוני גוש קטיף "ברברים ועבריינים"?

רם שפע: ארבע אופציות.

יזהר שי: לא יכול להיות.

רם שפע: מירי רגב – –

יזהר שי: לא יכול להיות.

רם שפע: – – משה כחלון, בנימין נתניהו, או שכל התשובות נכונות.

רם שפע: מישהו יודע?

רם שפע: השרה מירי רגב.

רם שפע: שאלה שנייה.

רם שפע: מי אמר: רק אני יודע להשיג את הקולות המזרחיים, אני יודע את מי הם שונאים – דרעי לאלי ישי בבחירות 1999, גפני לליצמן בבחירות 2013 או נתניהו לכחלון בבחירות 2015?

יזהר שי: לא ייתכן שנאמרו הדברים הללו.

רם שפע: נאמרו הדברים, ידידי יזהר שי.

רם שפע: נתניהו לכחלון בבחירות 2015.

רם שפע: איך לא?

רם שפע: שאלה מס' 3 – בואו נלך על קלאסיקה.

רם שפע: מי אמר ומתי, אדוני היושב-ראש:

רם שפע: ראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות אין לו מנדט ציבורי ומוסרי לקבוע דברים כל כך גורליים.

רם שפע: כמובן, את זה כולכם יודעים, נכון?

רם שפע: מצוין.

רם שפע: אבל האם אתם יודעים – באותו הקשר, שאלת בונוס, זאת גלידת פיסטוק משודרגת – מי אמר על הדברים האלה של נתניהו: וזה ציטוט של איזה שמאלני הזוי.

רם שפע: רוצה לעזור לי?

יזהר שי: עוד פעם ציטוט?

רם שפע: האם זה הרבי מחסידות גור על ראש הממשלה נתניהו, האם זה כחלון על ראש הממשלה נתניהו או יואב גלנט על ראש הממשלה נתניהו?

אוסנת הילה מארק: – – –

רם שפע: אוה, חברתי, הצטרפת לחידון, כמובן.

יזהר שי: אולי זאת חברת הכנסת מארק שאמרה?

אוסנת הילה מארק: לא – – –

רם שפע: את זה אמר דודי אמסלם.

אוסנת הילה מארק: אם רם כבר החליט לנאום, אז אולי הוא יחכים אותנו במקום כל משחקי הטריוויה?

רם שפע: מעולה, ידידתי, אני מחכים אותך בטריוויה, מה יותר מזה?

רם שפע: שימי לב, מי אמר:

רם שפע: אנחנו עצמאים – את זה את תאהבי דווקא.

אוסנת הילה מארק: כן.

רם שפע: המפלגה עצמאית והיא תמשיך להיות עצמאית.

רם שפע: האם אמר את זה חבר הכנסת ליצמן על השאלה אם מפלגתו תחבור למרצ, האם השר כחלון אמר את זה אין-ספור פעמים במהלך הבחירות של 2019 בשאלה אם כולנו תחבור לליכוד או שזה בן-גביר אמר – שימו לב – במערכת הבחירות על השאלה אם מפלגתו תחבור לבל"ד?

יזהר שי: ריצ'רד ניקסון.

רם שפע: מי אמר את זה?

יזהר שי: ניקסון.

רם שפע: ניקסון.

רם שפע: כמובן – –

אוסנת הילה מארק: אנחנו עוד לא יכולים לעשות משחקי טריוויה עם בני גנץ – –

רם שפע: – – כחלון.

אוסנת הילה מארק: – – כי הוא עוד לא אמר כלום.

רם שפע: ידידתי, מי התייצב – – –

אוסנת הילה מארק: אף אחד עוד לא מכיר את הדעות שלו.

רם שפע: שימי לב, גם את זה את תאהבי.

רם שפע: מי אמר: אם היועץ המשפטי לממשלה יודיע שהחליט להגיש כתב אישום, ראש ממשלה לא יוכל לכהן כראש ממשלה תחת כתב אישום?

רם שפע: שימי לב, צחוק בצד.

רם שפע: אדם אמיץ – הרבי מחסידות גור על נתניהו, משה כחלון על נתניהו או יואב גלנט על נתניהו?

יזהר שי: כחלון.

רם שפע: כחלון.

רם שפע: מי התייצב לאחרונה בפומבי כנגד היוזמה לחוקק חוקי חסינות – למה את יוצאת?

רם שפע: זה חידון מאוד חשוב, צריך לדעת.

אוסנת הילה מארק: האמת שזה כבר כמה שעות של משחקי טריוויה, התעייפנו.

רם שפע: טוב, אני מאוד אוהב לשחק טריוויה.

רם שפע: אני מחכה לילד שלי, שהוא בן שנתיים, שתכף יוכל לשחק איתי טריוויה.

רם שפע: אני ממשיך.

רם שפע: שאלה 7, שוב פעם על ידידנו: למי השווה עצמו השר כחלון במערכת הבחירות של 2019 כאשר הוא אמר שהוא ימין שפוי וממלכתי?

רם שפע: אסף, האם אתה יודע את התשובה?

רם שפע: האם זה גלנט?

אסף זמיר: בגין.

רם שפע: מי?

אסף זמיר: בגין.

רם שפע: בגין.

רם שפע: יא אללה, למנחם בגין, נכון.

רם שפע: יש פה את אחת האופציות: מיכאל בן ארי.

רם שפע: אכן, אדם שפוי וממלכתי.

רם שפע: שאלה 8.

רם שפע: צחוק בצד.

רם שפע: אני לא בטוח שתדעו את זה.

רם שפע: מי אמר לאחרונה: אתם הצבעתם למפלגה אחרת, שמכרה לכם בלוף, אתם הפסדתם, אני בקואליציה ואתם לא.

רם שפע: חבריי בכחול לבן?

יזהר שי: מירי רגב.

רם שפע: האם זה הבן שלי בן השנתיים לחבריו בגן, האם זה מיקי זוהר לבנו, שמחזיק בעמדות שמאל, או חבר הכנסת פולקמן למפגיני כחול לבן שבאו לביתו?

אסף זמיר: פולקמן.

רם שפע: פולקמן אמר את זה.

רם שפע: לא יאומן.

אסף זמיר: הבן שלך בן השנתיים.

רם שפע: לא יאומן.

רם שפע: לא יאומן שזה מה שקרה לפולקמן.

רם שפע: זה בלי קשר.

רם שפע: מה עשתה השרה מירי רגב בשביל אחדות הליכוד?

רם שפע: האם היא נסעה לחופשה עם גילה גמליאל, האם היא שיקרה שהצביעה לגדעון סער בפריימריז, או שהיא חלקה לשכה עם ליברמן?

רם שפע: יזהר שי?

יזהר שי: לא ייתכן ששר בישראל ישקר.

רם שפע: יפה.

יזהר שי: אני לא מאמין.

רם שפע: אתה מעט מדי זמן בפוליטיקה, ואתה טועה.

רם שפע: שרים משקרים.

יזהר שי: מפקפק באמינות החידון.

רם שפע: את זה מירי רגב אמרה.

רם שפע: למרות שאי-אפשר לדעת – יכול להיות שזה היה שקר על שקר, כי עכשיו זה היה מתאים לצאת נגד גדעון סער.

רם שפע: אוקיי, זה באמת מעניין, שאלה 10: מי מראשי הממשלה הבאים מהימין שפינה יישובים אמר: אני מבין מה זה לאבד בית.

רם שפע: אחרי שהפסדתי בבחירות, "בהתראה אפסית פשוט סילקו אותי ואת משפחתי מהבית בבלפור.

רם שפע: ככה עם כל החפצים פשוט נזרקנו לרחוב.

רם שפע: נאלצנו ללכת לשרתון פלאזה – –

אסף זמיר: לוי אשכול.

רם שפע: – – זו תחושה נוראית – –

יזהר שי: משה שרת.

רם שפע: – – זה קשה.

רם שפע: קשה מאוד".

רם שפע: האם זה היה בגין ז"ל למפוני ימית, שרון ז"ל, לפני – אסף, אני מבקש ממך להפסיק לצחוק, אנחנו בחידון רציני – או שנתניהו אמר את זה למפוני עמונה?

רם שפע: מסכן, יושב-ראש הכנסת רוצה להשתתף איתנו בחידון, אבל מפאת כבודו הרם – אני אומר את זה לא בציניות – לא משתתף.

יולי יואל אדלשטיין: עד עכשיו ידעתי את כל התשובות.

רם שפע: אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני חושש מן הפרסים שאתה תחלק לי מהם, מה יקרה לי אחר כך.

רם שפע: אוקיי, הלוואי שגם החברים שלך היו חוששים מהפרסים שמחלקים פה.

רם שפע: מי אמר על ראש הממשלה נתניהו: שקרן, נוכל, רמאי?

רם שפע: האם זה שוב כחלון ידידנו, שמככב בחידון, האם זאת מירי רגב או אביגדור ליברמן?

יזהר שי: ליברמן.

רם שפע: אתם צודקים, זה ליברמן.

רם שפע: אנחנו ממשיכים.

רם שפע: שאלה 12: מי כינה – זה מעניין – בשנת 2017 – סליחה, בשנת 2008 – מעל דוכן הכנסת – – –

יזהר שי: אפשר להפריע לך שנייה?

רם שפע: כן, ידידי יזהר שי רוצה להפריע לי.

יזהר שי: יש פשוט אורחים ביציע, ואני חושב – – –

רם שפע: ליברמן הצטרף אלינו בדיוק בשאלה המתאימה.

יזהר שי: תחזור על השאלה.

יזהר שי: תחזור על השאלה הקודמת.

רם שפע: חבר הכנסת ליברמן, אתה רוצה שאני אחזור על השאלה הקודמת?

יזהר שי: השאלה הקודמת הייתה מעניינת.

יולי יואל אדלשטיין: תסביר לו גם את הסיטואציה.

רם שפע: שלום, כבוד חבר הכנסת ליברמן, יש פה חידון מאוד מעניין.

רם שפע: אני חוזר לשאלה הקודמת, נראה אם אתה תדע אותה.

רם שפע: מי אמר על ראש הממשלה נתניהו: שקרן, נוכל, רמאי?

רם שפע: שלוש אפשרויות, כפי שגם ציינתי: השר משה כחלון, שמככב פה בחידון, מירי רגב או ידידי אביגדור ליברמן?

רם שפע: תשובה נכונה: אביגדור ליברמן.

רם שפע: אני ממשיך לשאלה מעניינת: 2008, מעל דוכן הכנסת, חבר הכנסת גדעון סער כינה את החברים פה "סמר-טו-טים".

רם שפע: האם הוא אמר את זה על חברי ליכוד שהצביעו בעד תוכנית ההתנתקות, ביניהם יו"ר האופוזיציה דאז נתניהו, האם הוא אמר את זה על אנשי מפלגת העבודה, שתמכו בדחיית פיזור הכנסת על מנת שמפלגת קדימה תקיים פריימריז, או על חבריו בליכוד שהביעו תמיכה בחוקי החסינות?

אסף זמיר: העבודה.

רם שפע: אסף זמיר, יפה.

רם שפע: השמפניה הוורודה בדרך אליך.

רם שפע: אכן, אמר את זה על העבודה.

רם שפע: שאלה 13: למי נתניהו – שימו לב, שאלה קשה, צחוק בצד.

רם שפע: למי נתניהו – ליברמן, על זה אנחנו מסכימים – למי נתניהו נוהג להעביר מדי חודש עשרות מיליוני דולרים?

רם שפע: לתושבי ירוחם לטובת פיתוח מפעל פניציה, לתושבי הצפון עבור הקמת חדרי מיון בפריפריה או למחבלי החמאס בתמורה לירי טילים מסיבי ומתמשך מעל יישובי הדרום?

רם שפע: אנחנו ממשיכים.

רם שפע: את מי משעמם – מי או מה, סליחה, משעמם את ראש הממשלה נתניהו?

קריאה: ראית – – –

רם שפע: ליברמן, אני שואל שאלות חשובות.

רם שפע: אתה יודע את התשובות עליהן.

קריאה: קטן עליו.

רם שפע: אני קטן עליו, אני מסכים.

רם שפע: הוא עוסק בעניינים חשובים יותר, לזכותו ייאמר.

רם שפע: מי או מה משעמם את ראש הממשלה נתניהו: מהדורת סוף השבוע של ישראל היום, האירוויזיון או אורנה פרץ מקרית שמונה?

רם שפע: שוסטר, מי משעמם את ביבי?

אלון שוסטר: אורנה פרץ.

רם שפע: אורנה פרץ.

רם שפע: אוקיי, חברים, שאלה אחרונה, לא פשוטה: לפי השרה מירי רגב, מה שווה x אם אנחנו לא שולטים בו: ראש הממשלה נתניהו, חבר הכנסת גדעון סער או התאגיד?

רם שפע: אתה יודע את התשובה?

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע את כל התשובות.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי אפילו תיקונים לשאלות.

רם שפע: אני מוכן אחר כך לקבל בחפץ לב, בכבוד, תיקונים לשאלות.

רם שפע: התשובה הנכונה היא כמובן התאגיד.

רם שפע: אבל האמת, רגע לפני הסיום, אני חייב להודות, ידידיי, ששיקרתי – אין פרסים בחידון.

רם שפע: אין פרסים בחידון כי החידון הזה הוא על חשבוננו בכל המובנים.

רם שפע: החידון הזה, כמה שהוא מצחיק, הוא הפרצוף שלנו, וזה הופך אותו למאוד עצוב.

רם שפע: ואני לא ציני.

רם שפע: אני חבר כנסת חדש, ממש רק התחלתי.

רם שפע: כפי שציינתי בהתחלה, אפילו עוד לא זכיתי לשאת את נאום הבכורה שלי.

רם שפע: אבל בתור אחד מחברי הכנסת הצעירים במשכן הזה, אני מרגיש מחויב להציב לפנינו את המראה הזאת ואת איך שאנחנו מצטיירים בעיני הדור הצעיר, הדור שלי.

רם שפע: בשבועות האחרונים יצא לי לא מעט לצפות בערוץ הכנסת, כך בשעות ליל מאוחרות בלשכה, וצפיתי בנעשה שם, או אולי במה שלא נעשה שם במליאה, בוועדות השונות שכרגע מתקיימות, ורובן עוסקות לצערי הרב אך ורק בחילוצו של ראש הממשלה מכתבי האישום.

רם שפע: ואני מתכווץ מזה.

רם שפע: אני מתכווץ למראה השיח, למראה הציניות המטורפת, למראה הזלזול באמון שהפקיד בידינו הציבור.

רם שפע: ואז עולה לי המחשבה על הצעיר או הצעירה שבמקרה פתחו גם הם את ערוץ הכנסת – שלום, ידידי שלמה קרעי – והם רואים את הציניות הזאת שעולה בערוץ הזה שלנו.

רם שפע: אולי יש בהם רצון לפעול לטובת המדינה, לטובת החברה, לעשות הכול כדי שהמדינה שלנו תהיה טובה יותר.

רם שפע: אבל אז הם רואים את ערוץ הכנסת ואומרים לעצמם: בשביל הציניות הזאת להיבחר?

רם שפע: זה מה שאני רוצה לעשות?

רם שפע: הם אומרים לעצמם: אין סיכוי, אני לא לוקח חלק בדברים האלה.

רם שפע: תנו לי את חיי השקטים בעבודה שלי, בביתי עם משפחתי.

רם שפע: כמה פעמים שמעתם צעירים אומרים: פוליטיקה – מה לי ולזה?

רם שפע: בשביל מה אתה עושה את זה לעצמך?

רם שפע: בשביל מה הלכת למקום הציני הזה?

רם שפע: בוא, נישאר ביחד, נעבוד במשהו, נגדל ילדים.

רם שפע: הצעירים האלה סוגרים את התריס, הם מסתגרים לתוך עצמם – ואנחנו מביאים את זה על עצמנו, חברי הכנסת.

רם שפע: מביאים על עצמנו את אובדן האמון של הציבור, את הזלזול ואת הציניות שאנחנו מקבלים גם כשאנחנו עושים דברים כנים ממעמקי ליבנו.

רם שפע: ולכן כל כך חשוב לי להשמיע את הקול של הצעירים, הצעירים והצעירות, שיום אחד יצטרכו לקחת את המושכות כמו שאנחנו מנסים לעשות פה ולהנהיג את המדינה.

רם שפע: כשהחלטתי לקפוץ למים הפוליטיים זאת הייתה המחשבה שלי בראש – איך אני יכול בלי ציניות, ביחד עם חבריי הנפלאים מסיעת כחול לבן וגם עם חברים אחרים, לעשות משהו טוב למען הצעירים.

רם שפע: זכיתי ממש עד לא מזמן לייצג כמעט 350,000 סטודנטים וסטודנטיות בישראל, לעשות כל מה שאני יכול כדי שהצעירים והצעירות מהפריפריה הגיאוגרפית והחברתית בישראל יזכו להזדמנות, כדי שיותר נציגים של החברה הערבית ילמדו, כדי שיותר חרדים ילמדו, למרות המורכבות הקשה.

רם שפע: הצלחנו גם בחלק מהמשימות, גם בעזרתך, ידידי יושב-ראש הכנסת, אבל את הדברים האלה, ככל הנראה – כך מסתמן; נדע בשעות הקרובות – לא נוכל לעשות, כי הציניות של ראש הממשלה ושל חבר מרעיו עולה על כל דמיון.

שלמה קרעי: איך אתה מדבר על ציניות?

שלמה קרעי: איך אתה מדבר על ציניות כשהמאורות הגדולים שלכם – לפיד כתב טור בעד חוק החסינות ומתהפך כשזה לא מתאים לו?

שלמה קרעי: הנשיא ריבלין, שכינה אותם "כנופיית שלטון החוק"?

שלמה קרעי: בוגי יעלון, שאמר שהם לוקחים סמכות – – –

רם שפע: קיש, איפה היית בחידון הגדול?

רם שפע: ידידי קרעי, אני חושב שאחד הדברים המשמעותיים שאתה מפספס בשבועות האחרונים – שאף אחד לא מדבר על כזאת חסינות בזמן כתבי האישום.

רם שפע: גם אם היית רוצה לדבר מהותית על חסינות, אני מוכן לדון איתך בזה.

רם שפע: לא בזמן שלושה כתבי אישום.

רם שפע: זה לא הזמן.

רם שפע: אני בטוח שבתוך תוכך אתה מסכים איתי על זה.

שלמה קרעי: הרי אתה יודע שראש הממשלה לא צריך בכלל את החסינות הזאת.

שלמה קרעי: הוא יכול לבוא לוועדת הכנסת לבקש אותה.

שלמה קרעי: הוא בכלל לא עוסק בה.

רם שפע: אם כך – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רם שפע: אני מסיים, ידידי.

רם שפע: אם אתה חושב ככה, אתה מוזמן להתנגד לחוק החסינות ולהראות לציבור שלך שאתה ימין ממלכתי ואתה מאמין בשלטון החוק – –

שלמה קרעי: אבל אתה מסכים שחסינות – – –

רם שפע: – – ולא בלסדר לראש הממשלה שלך מקלט.

שלמה קרעי: אתה מסכים שחסינות היא צורך.

רם שפע: אני אשמח להמשיך.

שלמה קרעי: אתה מסכים.

רם שפע: תודה.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לומר כמה מילים – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאני מזמין את – – –

קריאה: תיקונים.

יולי יואל אדלשטיין: לא, תיקונים באופן פרטי אני אמסור לך.

יולי יואל אדלשטיין: ע'דיר כמאל מריח, פנה חבר הכנסת ליברמן, מכיוון שהוא הוזכר בנאום הקודם, הוא מבקש להגיב.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאנחנו בהסדרים מיוחדים, אז אתה יכול להגיב.

שלמה קרעי: רק תסביר לנו, חבר הכנסת ליברמן, למה אתה מוליך את מדינת ישראל לבחירות חוזרות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, קודם כול, תודה רבה על ההזדמנות ככה לעלות בלי תור, בלי לבקש מראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: תגיד תודה לחבר הכנסת רם שפע.

אביגדור ליברמן: ואני אומר תודה לחבר הכנסת רם שפע, שהזכיר.

אביגדור ליברמן: אחרת לא הייתה לי שום עילה לעלות לדוכן.

אביגדור ליברמן: אני בטעות עכשיו עברתי בקומת הממשלה מול כל המצלמות, אז נאלצתי, אתה יודע, להדוף את כל המיקרופונים.

אביגדור ליברמן: לא יודע מה אמרתי שם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כוכב רוק, איווט.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כוכב רוק.

אביגדור ליברמן: אבל אני, בכל אופן – – –

קריאות: – – –

קריאה: לאונרדו דיקפריו.

אביגדור ליברמן: אני אנסה לשאול אותך שאלת טריוויה: מי פה באולם המליאה, מחברי הכנסת, עבר ניתוח להארכת הפתיל הקצר?

אלי אבידר: אתה.

אביגדור ליברמן: אוה, תראה איזו תשובה.

אביגדור ליברמן: הינה, אני הראשון – כמובן, חבר לסיעה שלי.

אביגדור ליברמן: אז לכן, כמי שכבר הרבה שנים נמצא בבית הזה, אל תעבור פעם הבאה מה שאני עברתי.

אביגדור ליברמן: לא צריך את הניתוח להארכת הפתיל הקצר.

אביגדור ליברמן: כדאי להתנהל ולהתבטא, כמו שיושב-ראש הבית כל הזמן משתדל ללמד אותנו, באמת בממלכתיות ובכבוד הראוי.

אביגדור ליברמן: הדבר השני – כי נשאלתי גם עכשיו פה, מהטריבונה: מה, באמת, מה אתם רוצים?

אביגדור ליברמן: תראה, אני חייב לציין: כבר חשבתי שראיתי בפוליטיקה הישראלית הכול.

אביגדור ליברמן: אני לא ראיתי כזה מסע של סכיזופרניה ושל המצאות ושל עלילות.

אביגדור ליברמן: מה מסתתר?

אביגדור ליברמן: לא מסתתר שום דבר.

אביגדור ליברמן: מאז שהחוק הזה הובא לכנסת חזרנו ואמרנו: אנחנו רוצים את חוק הגיוס במתכונת המקורית.

אביגדור ליברמן: שום דבר.

אביגדור ליברמן: תעבירו את זה בקריאה שנייה ושלישית כמו שזה, תנסו אותנו.

אביגדור ליברמן: כתבתי את זה כמה פעמים בפייסבוק שלי.

אביגדור ליברמן: לא שום דבר נוסף.

קריאה: – – –

אביגדור ליברמן: אבל להגיד שפה הייתה פשרה, שהציעו פשרה ונשארו עשרה מילימטר – זה, אפשר להגיד, רק מי שלא בקיא בחוק.

שלמה קרעי: אבל אתה בפוליטיקה.

אביגדור ליברמן: סליחה, הליבה של חוק, הליבה של החוק זה יעדים ופקיעת החוק.

אביגדור ליברמן: ברגע שאת הליבה של החוק מעבירים מחקיקה להחלטת ממשלה, זה לרוקן את החוק מתוכן, זה – אין חוק.

שלמה קרעי: אתה לא סומך על הממשלה?

אביגדור ליברמן: כמי שעסק באמת בניסוח של החוק, ראיתי שם לא מעט את אותם שינויים שהוא עבר עד שהגיע לכאן, למליאה, ואני אומר:

אביגדור ליברמן: העברת הליבה מחקיקה ראשית להחלטת ממשלה זה לחסל את החוק, ולכן אנחנו לא נסכים.

אביגדור ליברמן: מי שרוצה לרמות את עצמו, שירמה, אבל כדאי שאנחנו נדע את האמת.

אביגדור ליברמן: לכן החוק הזה הוא טוב קודם כול למערכת הביטחון, הוא טוב לחרדים, הוא טוב לעם ישראל.

אביגדור ליברמן: זה אולי באמת שביל הזהב, אותו מקרה נדיר שמצאו את שביל הזהב שהוא טוב לכולם.

אביגדור ליברמן: ולכן צריך להיות הגיוני, ואני פונה להיגיון של הח"כים החרדים, קודם כול; אני מכיר פה את כולם, ואת חלקם – הרבה מאוד שנים: תנסו להישאר בגבולות ההיגיון, וההיגיון אומר שאין חוק יותר טוב מזה.

אביגדור ליברמן: תאפשרו להעביר אותו בקריאה השנייה והשלישית בלי שאתם לוקחים חלק, בלי שאתם משתתפים בהצבעה, ותאמינו, בא לציון גואל.

אביגדור ליברמן: לא צריך לחפש איזשהו מניע נסתר, לא צריך פה לבנות תילי-תילים.

אביגדור ליברמן: פשוט לקחת דברים כמו שהם.

אביגדור ליברמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אביגדור ליברמן: אני מודה לך על ההזדמנות.

אביגדור ליברמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אביגדור ליברמן בהודעה אישית מכיוון שהוזכר בנאומים הקודמים.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: אני עכשיו מתכבד להזמין את חברת הכנסת ע'דיר כאמל מריח.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, לרשותך יש עד 17 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה יעלה חבר הכנסת רם בן-ברק.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם שאנחנו בהנמקת ההסתייגויות לחוק להתפזרות הכנסת העשרים-ואחת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד 17 דקות.

ע'דיר כמאל מריח: ערב טוב לכם.

ע'דיר כמאל מריח: האמת, קצת מוזר אחרי פחות מחודש אולי להתחיל לסכם קדנציה, שבה לפחות זכיתי בנאום בכורה, הגשתי בקשה לפתוח כמה שדולות, והגשתי הצעת חוק אחת חשובה מאוד – תיקון חוק הלאום.

ע'דיר כמאל מריח: ומי היה מאמין שב-29 במאי נהיה עכשיו בהתלבטות אם נמשיך ואיך נמשיך.

ע'דיר כמאל מריח: פשוט אבסורד אחד גדול.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול היה לי יום נישואים וחגגתי רחוק רחוק מבן הזוג שלי, כי ישנתי כאן בירושלים.

ע'דיר כמאל מריח: שמעתי רבות את מיקי זוהר מהלל את ראש הממשלה ומסנגר עליו.

יולי יואל אדלשטיין: לפחות אמר לך מזל טוב, מיקי זוהר?

ע'דיר כמאל מריח: אולי הוא לא ידע על זה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אומר בשם כולנו מזל טוב.

ע'דיר כמאל מריח: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: גם לך וגם לבן הזוג שלך.

מיכל רוזין: כמה שנים?

ע'דיר כמאל מריח: 12 שנה.

ע'דיר כמאל מריח: שני ילדים יש לי, שלא ראיתי מיום ראשון, ילדים שמתגעגעים בבית ולא כל כך מבינים מה זה אישי ולא פרסונלי.

ע'דיר כמאל מריח: איך אני יכולה להסביר לילדים שלי בבית?

ע'דיר כמאל מריח: באתי והסברתי להם, עם ליווי הורי ומקצועי ומדריכת הורות, למה אימא ישנה בירושלים וכמה שאיפות יש לאימא וכמה תוכניות בקנה.

ע'דיר כמאל מריח: איך אני יכולה לבוא לטום וליאם ולהגיד להם שזה אישי ולא פרסונלי?

ע'דיר כמאל מריח: קצת קשה.

ע'דיר כמאל מריח: אני פונה לחבריי בליכוד ושואלת: מה עוד ראש הממשלה צריך לעשות כדי שתבינו שמשהו רע קורה פה?

ע'דיר כמאל מריח: למדתי קצת פסיכולוגיה, ויש כל כך הרבה מנגנוני הגנה בפסיכולוגיה.

ע'דיר כמאל מריח: אולי זה הכחשה, אולי זה מנגנוני הדחקה, אבל תאמינו או לא, ראש הממשלה משתמש בכם.

ע'דיר כמאל מריח: זה פשוט שפה פשוטה, זה היגיון פשוט.

ע'דיר כמאל מריח: הוא משתמש בכם כפי שהוא השתמש בך, כפי שהוא עכשיו משתמש בממ"ז – והבא בתור, נקסט.

ע'דיר כמאל מריח: הוא משתמש וזורק, משתמש וזורק, וחבל.

ע'דיר כמאל מריח: למה?

ע'דיר כמאל מריח: למה?

ע'דיר כמאל מריח: איפה העקרונות שלכם?

ע'דיר כמאל מריח: איפה הרצון שלכם לשרת את הבוחר?

ע'דיר כמאל מריח: אני תוהה ובאמת שאני לא מצליחה להבין.

ע'דיר כמאל מריח: עלות הבחירות הכה-מיותרות – 2 מיליארד שקלים.

ע'דיר כמאל מריח: האם אתם יודעים כמה עולה תוכנית החומש לדרוזים, לכל הכפרים הדרוזיים לחמש שנים?

ע'דיר כמאל מריח: גם היא עולה 2 מיליארד שקל.

ע'דיר כמאל מריח: תחשבו, אילו לא היינו עכשיו בסכנה הזאת של ללכת לבחירות מיותרות, היינו באים ומחליטים להפוך את הכפרים לגני עדן, האם היינו מתהפכים?

ע'דיר כמאל מריח: פותחים מוסדות?

ע'דיר כמאל מריח: מפעלים?

ע'דיר כמאל מריח: כמו שנתקלתי רבות, נשים אצלנו, שחיות בפריפריה, מתקשות למצוא עבודה.

ע'דיר כמאל מריח: אולי היינו פותחות מפעלים, מוסדות, היכלים, ספורט, תרבות, רווחה.

ע'דיר כמאל מריח: אבל מחליטים פתאום את ה-2 מיליארד שקלים האלה לזרוק לפח.

ע'דיר כמאל מריח: ולמה לפח?

ע'דיר כמאל מריח: כי העם אמר את דברו.

ע'דיר כמאל מריח: 1.1 מיליון אנשים הצביעו לכחול לבן.

ע'דיר כמאל מריח: הגענו לתוצאות צמודות.

ע'דיר כמאל מריח: אפילו טכנית אנחנו המפלגה הכי גדולה, כי לנו יש 35 מנדטים, ואנחנו יודעים היטב שבן-דהן שייך לבית היהודי, אז טכנית הליכוד הוא אפילו 34 מנדטים.

ע'דיר כמאל מריח: אתמול הייתי בוועדה המיוחדת, ואני חייבת להגיד, היה הלם תרבות מבחינתי לראות את הרמה ואת השיח.

ע'דיר כמאל מריח: להתווכח זה לגיטימי, לחלוק זה לגיטימי.

ע'דיר כמאל מריח: בסופו של דבר זה מעשיר אותנו, זה מלמד אותנו; אולי אנחנו משנים דעות, לומדים, בודקים ובוחנים.

ע'דיר כמאל מריח: אבל לראות את השיח שהיה שם – פשוט התביישתי.

ע'דיר כמאל מריח: לראות על מה מתווכחים – על איך מחזירים הלוואות ואיך מטפלים בגירעונות ואיזה תאריך מתאים לסיעה זו או לסיעה אחרת – בשביל זה אנחנו פה?

ע'דיר כמאל מריח: בשביל זה אנשים הצביעו לנו?

ע'דיר כמאל מריח: כדי שנסגור את הבסטה ונגיד: נקסט?

ע'דיר כמאל מריח: איפה ההיגיון?

ע'דיר כמאל מריח: אני מנסה לחפש ואני לא מוצאת.

ע'דיר כמאל מריח: אני ח"כית חדשה בכחול לבן, אני פחות מחודש כאן, ואני באה מצוידת באמביציה מטורפת של עשייה.

ע'דיר כמאל מריח: 19,000 איש במגזר שלי הצביעו לי כי הם מאמינים לי, ביכולות שלי, ואני מתחילה לעבוד ולעשות.

ע'דיר כמאל מריח: ואני מרגישה שידיי כבולות, כי עושה רושם שאיבדנו שליטה – על מה יוצאים לבחירות, מי אשם בבחירות, למה וכמה.

ע'דיר כמאל מריח: זה הוויכוח שאנחנו צריכים עכשיו לנהל?

ע'דיר כמאל מריח: דווקא במדינה כמו ישראל, כל כך מורכבת, כשאתגרים רבים על הפרק – אתגרים חברתיים, אתגרים ביטחוניים במזרח תיכון מטורלל – על זה אנחנו מתווכחים, אם ב-3 בספטמבר או ב-10 בספטמבר, שבו יש לנו חג, הדרוזים?

ע'דיר כמאל מריח: על מה אנחנו מתווכחים?

ע'דיר כמאל מריח: אני שואלת מה מפחיד אותנו בלא להצביע עכשיו על החוק בקריאה שנייה ושלישית ולתת, ולו בשביל הצ'אנס ליושב-ראש כחול לבן מר בני גנץ להרכיב ממשלה.

ע'דיר כמאל מריח: מה כל כך מפחיד בזה?

ע'דיר כמאל מריח: למה אתם מפחדים מזה?

ע'דיר כמאל מריח: כל הפייק ניוז, כל החדשות המזויפות האלה, הלא-אמינות ולא מהימנות – הרי אנחנו יודעים בסופו של דבר שיש דברים שמתקבלים או נאמרים, אמירות לפני החלטה, ויש גם דברים שנאמרים אחרי החלטה.

ע'דיר כמאל מריח: אז מה, זה אמר שהוא לא יהיה עם גנץ, וההוא אמר שהוא לא יהיה עם גנץ, אבל בסופו של דבר, אם נתניהו מחזיר את המנדט לנשיא ועלינו מוטלת המלאכה – על גנץ, יושב-ראש כחול לבן – להרכיב את הממשלה, בסופו של דבר דברים ישתנו וכן יש סיכוי טוב שנצליח במשימה הזאת.

ע'דיר כמאל מריח: אבל למה זה מפחיד?

ע'דיר כמאל מריח: אולי זה מפחיד את ראש הממשלה כי הוא יודע שזה כמו מגדל קלפים שיתמוטט, כי הליכוד שהוא בנה וטיפח כבר לא יחזיק מעמד בלעדיו?

ע'דיר כמאל מריח: אולי כי הוא מבין גם שהוא כבר לא ה-מותג של הליכוד אלא אולי עול או נטל, שהוא הסיבה שמקשה את הרכבת הממשלה?

ע'דיר כמאל מריח: אולי יש תובנות?

ע'דיר כמאל מריח: אולי יש דברים נסתרים?

ע'דיר כמאל מריח: אולי יש קונספירציות?

ע'דיר כמאל מריח: אולי יש אנשים, גם מתחת לפני שטח, שמנסים גם הם לתפור דברים פרסונליים ואישיים?

ע'דיר כמאל מריח: אולי.

ע'דיר כמאל מריח: הכול יכול לקרות, למדתי.

ע'דיר כמאל מריח: אז אולי גם זה קורה היום, וחבל מאוד שזה קורה.

ע'דיר כמאל מריח: חוקי – זה כן; מוסרי – זה לא; ערכי – זה לא.

ע'דיר כמאל מריח: אין שום סיבה לדחות את הבחירות עכשיו.

ע'דיר כמאל מריח: חייבים להחזיר את המנדט.

ע'דיר כמאל מריח: ואני שואלת את חבר הכנסת גדעון סער: האם בשביל זה חזרת לפוליטיקה?

ע'דיר כמאל מריח: האם בשביל זה, כדי שתהיה תחת ראש הממשלה בכל פעם?

ע'דיר כמאל מריח: כדי שראש הממשלה יהיה מעליך כל החיים שלו?

ע'דיר כמאל מריח: אני שואלת את ישראל כץ: בשביל מה השקעת כל כך הרבה שנים במשרד התחבורה, בשביל לחנוך עוד כיכר, להצטלם עם האפוד הזוהר ועם הקסדה?

ע'דיר כמאל מריח: כדי להישאר שר תחבורה כל החיים?

ע'דיר כמאל מריח: או שפתאום עכשיו מינו אותך לשר החוץ, כמה שעות לפני הדדליין – זה לא מחשיד אתכם?

ע'דיר כמאל מריח: קצת אינטליגנציה, חברים, לא יזיק לנו.

ע'דיר כמאל מריח: זוהי שעתם של השפויים בליכוד, ואני קוראת להם, החברים הממלכתיים, החכמים, שקיימים בליכוד, והם רבים, שטובת האזרחים עומדת לנגד עיניהם, אני מפצירה בכם: תגלו אחריות.

ע'דיר כמאל מריח: תגלו אחריות לאומית כדי להציל את מדינת ישראל.

ע'דיר כמאל מריח: אל תתקפלו.

ע'דיר כמאל מריח: וכשאני אומרת "אל תתקפלו", אני נזכרת במשה כחלון.

ע'דיר כמאל מריח: פעם אמרו "תהיה כחלון", כי כחלון סימן חוט שדרה, סימן למישהו שבא לעבוד.

ע'דיר כמאל מריח: תמיד אומרים "כחלון", וישר נזכרים בכחלון בהורדת מחירי הסלולר; תמיד נזכרים בכחלון ואומרים: זה מישהו שלא מתקפל בחיים.

ע'דיר כמאל מריח: והיום אני מפצירה בכם: אל תהיו כחלונים, כי כחלון בגד באמון העם שלו.

ע'דיר כמאל מריח: כחלון כבר לא יודע שהוא איבד את המנדט שלו, כי הוא איבד את המהימנות שלו.

ע'דיר כמאל מריח: הוא אמר שהוא יהיה עצמאי והוא כבר לא; הוא אמר שהוא לא ייכנס עם ראש הממשלה בנסיבות הנוכחיות, והוא כן.

ע'דיר כמאל מריח: ואני שואלת אותך, איפה אתה, משה כחלון?

ע'דיר כמאל מריח: האם בשביל זה עכשיו אתה איתנו?

ע'דיר כמאל מריח: ואני מצטטת מה שאמרת לא לפני הרבה זמן.

ע'דיר כמאל מריח: אמרת: אני לא רואה אדם שיכול להגיע בבוקר להגן על עצמו בבית המשפט ובערב לתת הוראות לחיל האוויר לתקוף.

ע'דיר כמאל מריח: איפה אתה?

ע'דיר כמאל מריח: איפה משה כחלון שאמר, ואני מצטטת: "מעולם לא נתתי להעביר חוקים פרסונליים.

ע'דיר כמאל מריח: שום נושא פרסונלי לא יהיה".

ע'דיר כמאל מריח: אז כנראה שהחוק לפיזור הכנסת הוא לא פרסונלי, אבל הוא אישי – תודה – כמו כל שאר החוקים האנטי-דמוקרטיים שראש הממשלה שלנו רוצה להעביר, בניגוד למה שהוא אמר.

ע'דיר כמאל מריח: הוא אמר: מה פתאום חסינות?

ע'דיר כמאל מריח: מה פתאום פסקת ההתגברות?

ע'דיר כמאל מריח: והוא אכן עכשיו מנסה להעביר.

ע'דיר כמאל מריח: אדוני יושב-ראש הכנסת, גדעון סער, ישראל כץ, גלעד ארדן, ניר ברקת, יואב קיש, חברתי הטובה שרן השכל, הדור הצעיר – מיכל שיר, אני רואה בך דור צעיר.

ע'דיר כמאל מריח: בכל מקום המפלגות מתבגרות ומפתחות דור חדש וצעיר ואמיץ, ואני רואה בך משהו אמיץ וערכי.

ע'דיר כמאל מריח: איפה את?

ע'דיר כמאל מריח: כשאת מסתכלת על הילדים הקטנים שלך בלילה, האם את באה בלב שלם ואומרת: הלילה אני מצביעה בעד או נגד?

ע'דיר כמאל מריח: תמיד על המוסר להנחות אותנו, ולא משנה – – –

קטי קטרין שטרית: – – – אנחנו מפוצצים כל היום בסמ"סים שנסתכל על העיניים של הילדים שלנו.

ע'דיר כמאל מריח: יפה.

קטי קטרין שטרית: ואנחנו מסתכלים עליהם.

ע'דיר כמאל מריח: ואת חיה עם עצמך בשלום?

קטי קטרין שטרית: גם אתם תסתכלו.

קטי קטרין שטרית: תשכנעו את איווט ליברמן, מה אתם רוצים מאיתנו?

ע'דיר כמאל מריח: החלופה השנייה במקום לשכנע – – –

קטי קטרין שטרית: אנחנו רוצים ממשלה.

קטי קטרין שטרית: אני מצהירה בזאת שאנחנו רוצים ממשלה.

קטי קטרין שטרית: תשכנעו אותו.

קטי קטרין שטרית: הוא היה פה הרגע.

ע'דיר כמאל מריח: השתיקה שלכם כל כך לא – – –

קטי קטרין שטרית: אין שתיקה, אנחנו רוצים.

ע'דיר כמאל מריח: אני אגיד לך למה היא רועמת.

קטי קטרין שטרית: ואני לא – – – למה הטלפון שלי מופצץ.

ע'דיר כמאל מריח: כי הפתרון כל כך פשוט – פשוט לתת לנשיא את האפשרות – –

קטי קטרין שטרית: למה הטלפון מופצץ?

ע'דיר כמאל מריח: – – לתת לבנימין גנץ להרכיב ממשלה.

ע'דיר כמאל מריח: ממה אתם מפחדים?

ע'דיר כמאל מריח: למה זה מפחיד אתכם?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים את זה.

יואב קיש: את זה אנחנו לא רוצים.

יואב קיש: מותר לנו לא לרצות.

שלמה קרעי: כאילו אתם מסוגלים להרכיב ממשלה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מסוגלים להרכיב ממשלה, ודאי שכן.

יואב קיש: מותר לנו להתנגד לבני גנץ.

ע'דיר כמאל מריח: סליחה, הניצחון האדיר, האדיר, האדיר, שהתפארתם בו – – –

קטי קטרין שטרית: לא אמרתם מילה אחת לאיווט ליברמן.

קטי קטרין שטרית: מילה אחת לא אמרתם.

ע'דיר כמאל מריח: איפה הניצחון האדיר שלכם?

קטי קטרין שטרית: – – – אתם פחדנים.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו פחדנים?

ע'דיר כמאל מריח: אוקיי.

קטי קטרין שטרית: אתם פחדנים.

קטי קטרין שטרית: תגידו לו.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו הרבה דברים, אבל פחדנים אנחנו לא – –

קטי קטרין שטרית: תגידו לו.

קטי קטרין שטרית: תסבירו איפה הוא.

קטי קטרין שטרית: לא אמרתם.

קטי קטרין שטרית: לא אמרתם.

ע'דיר כמאל מריח: – – כי אנחנו ערכיים.

קטי קטרין שטרית: אתם באים לדבר איתנו על הילדים שלנו?

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו הראשונים שנגיד ליושב-ראש הסיעה שלנו – –

קטי קטרין שטרית: אני מקבלת סמ"סים – – –

ע'דיר כמאל מריח: – – כאשר הוא שוגה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו אמיצים.

ע'דיר כמאל מריח: אני לא אתן ולא אסנגר על יושב-ראש הסיעה שלי כאשר הוא שוגה.

ע'דיר כמאל מריח: ואת יודעת למה אני לא אהיה במצב הזה?

ע'דיר כמאל מריח: כי הוא לא ישגה בחיים, והוא לא ייפול למלכודות שיושב-ראש הסיעה שלך נפל בהן.

שלמה קרעי: כן, רק 50 מיליון – – –

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו הראשונים שלא נשתף עם זה פעולה.

ע'דיר כמאל מריח: הוא לא ייפול והוא לא ייקח לא מתנות ולא שוחד ולא שמפניה ולא סיגרים.

קטי קטרין שטרית: בני גנץ לא יהיה ראש ממשלה בישראל.

ע'דיר כמאל מריח: גנץ בחיים לא יעשה את זה, ואנחנו גם לא נסנגר עליו כשהוא יעשה את זה.

שלמה קרעי: רק 4 מיליון.

ע'דיר כמאל מריח: זה מה שמבדיל אותנו.

שלמה קרעי: רק 4 מיליון.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו באנו לשרת את האנשים שלנו, ולא באנו לחשוב מה ישרת אותי תדמיתית או לא.

שלמה קרעי: רק 4 מיליון מאלשיך ושקר על המשטרה, בחוזה שקרי – – –

רם בן ברק: – – –

ע'דיר כמאל מריח: לא, לא, לא, לא.

ע'דיר כמאל מריח: חבל.

ע'דיר כמאל מריח: חבל.

רם בן ברק: – – – אתה יודע שזה לא נכון.

שלמה קרעי: גם מבקר המדינה אמר את זה.

ע'דיר כמאל מריח: שנינו אומרים – איך אמר ביבי?

ע'דיר כמאל מריח: לא היה כלום כי אין כלום.

ע'דיר כמאל מריח: נקסט.

שלמה קרעי: יפה שאתם מצטטים את ביבי.

ע'דיר כמאל מריח: נתניהו של 2019 איבד את זה לגמרי.

ע'דיר כמאל מריח: איך אמרו במשחקי הכס?

ע'דיר כמאל מריח: גם אם הוא איבד את זה, לא ניתן למלך משוגע.

ע'דיר כמאל מריח: זה לא אותו נתניהו שסיפרו לכם מהשייטת, מה-MIT, מהאו"ם.

ע'דיר כמאל מריח: משהו לא נכון קורה, ואני תוהה: איך אתם לא רואים את מה שאנחנו רואים?

ע'דיר כמאל מריח: איך אתם לא קוראים ולא מפרשים את המציאות באופן כל כך הגיוני?

ע'דיר כמאל מריח: זה common sense פשוט, חברים: אדם שמואשם בשוחד, שיש שלושה כתבי אישום נגדו, לא יכול לנהל מדינה, בייחוד מדינה מורכבת כישראל.

ע'דיר כמאל מריח: פשוט לא.

ע'דיר כמאל מריח: מה בסך הכול ביקשנו?

ע'דיר כמאל מריח: להטיל, ולו בשביל הצ'אנס, על יושב-ראש הסיעה שלנו, הכי גדולה, להרכיב ממשלה.

ע'דיר כמאל מריח: למה זה מפחיד אתכם?

שלמה קרעי: אז תשיגו 61 ח"כים עכשיו.

שלמה קרעי: עכשיו.

ע'דיר כמאל מריח: נשיג ועוד איך.

ע'דיר כמאל מריח: תנו לנו את הצ'אנס להשיג.

שלמה קרעי: שיצביעו נגד הצעת החוק.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו עובדים על זה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו עובדים על זה.

שלמה קרעי: בבקשה.

שלמה קרעי: אם תצליחו – – –

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מנצלים את השעות שנשארו כדי לעבוד על זה.

שלמה קרעי: אם תצליחו, יהיה לכם צ'אנס; אם לא, אז אי-אפשר.

ע'דיר כמאל מריח: המשימה קשה.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע למה?

ע'דיר כמאל מריח: כי אתם מתנהלים כאילו אתם חיים תחת משטר דיקטטורי.

ע'דיר כמאל מריח: איפה חוט השדרה שלכם?

ע'דיר כמאל מריח: איפה ההיגיון שלכם?

יזהר שי: אין דבר כזה, ע'דיר.

ע'דיר כמאל מריח: אני מדברת עם אנשים במסדרון – אוף-דה-רקורד מלכלכים, פותחים פה, רע להם, קשה להם; אכלו לי, שתו לי.

ע'דיר כמאל מריח: באים לפה – בעד פיזור.

ע'דיר כמאל מריח: איך אתה מסביר את זה?

ע'דיר כמאל מריח: למה אתם מפחדים לדבר?

ע'דיר כמאל מריח: למה אנחנו מדברים פה באופן חופשי?

ע'דיר כמאל מריח: למה?

שלמה קרעי: אנחנו בעד – – –

יזהר שי: ע'דיר, הם מפחדים.

קטי קטרין שטרית: אני חייבת לציין דבר אחד: אני כל כך אוהבת את החיקויים שלכם.

קטי קטרין שטרית: בגין, שרדפתם אותו בלי סוף בכל מקום, הפך להיות הכוכב שלכם.

קטי קטרין שטרית: הם מפחדים – זו אמרה של ביבי.

קטי קטרין שטרית: תשאירו אותה.

קטי קטרין שטרית: אתם מפחדים.

קטי קטרין שטרית: אתם מפחדים, לא אנחנו.

ע'דיר כמאל מריח: ביבי – תני לי לעזור לך להבין.

קטי קטרין שטרית: אתם מפחדים.

ע'דיר כמאל מריח: הניצחון האדיר שהיה לכם, האדיר שהיה לכם, הניצחון האדיר מהדהד.

קטי קטרין שטרית: אתם מפחדים.

קטי קטרין שטרית: בואו תשתפו פעולה.

קטי קטרין שטרית: תשתפו פעולה.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו מנסים להבין, אחרי 42 ימים, לאן נעלם הניצחון האדיר.

קטי קטרין שטרית: אני ממליצה, תהיו מקוריים.

קטי קטרין שטרית: תהיו מקוריים.

קטי קטרין שטרית: למה נכשלתם במשימה שלכם בניצחון האדיר, אילו היה אדיר?

קטי קטרין שטרית: 42 ימים והבן אדם אינו מצליח, מפשל.

קטי קטרין שטרית: מי פה מפחד?

קטי קטרין שטרית: קיבלתם את הצ'אנס, ועכשיו תורנו לקחת צ'אנס.

קטי קטרין שטרית: זו דרישה לגיטימית.

שלמה קרעי: זה כי ליברמן הטעה את אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: הוא הבטיח להקים ממשלה עם נתניהו והוא לא עושה את זה.

ע'דיר כמאל מריח: המטרה שלי היא לא לחפש אשמים; המטרה שלי עכשיו היא לפתוח דף חדש.

ע'דיר כמאל מריח: אתם יודעים למה?

ע'דיר כמאל מריח: כי אין לנו זמן להתברבר ולחשוב איזה תאריך ואיזה תקציב ואיך אני מחזירה את הגירעונות שלי כמפלגה.

ע'דיר כמאל מריח: זו לא המטרה שלי.

ע'דיר כמאל מריח: באנו לשרת את הציבור שבחר בנו, להבדיל מכם, וזה מה שמטריף פה.

ע'דיר כמאל מריח: מה אתם מפחדים לתת את ההזדמנות לבני גנץ להרכיב ממשלה?

שלמה קרעי: אז תשיגו 61 ח"כים.

ע'דיר כמאל מריח: אנחנו נשיג.

ע'דיר כמאל מריח: על זה אנחנו עובדים פה.

שלמה קרעי: אם תשיגו, יהיה לכם; אם לא, אז לא.

קטי קטרין שטרית: יהיה לנו, אבל אנחנו צריכים את שיתוף הפעולה שלכם ואת המצפון שלכם, כשאתם מסתכלים בעיניים של הילדים שלכם, לדעת שאתם עובדים על פי הערכיות, על פי המוסר שלכם.

שלמה קרעי: אנחנו לא מאמינים במפלגה של משרדי פרסום.

ע'דיר כמאל מריח: שלמה, אתה בן אדם ערכי ומסור, ואני לא יודעת איך הדיסוננס הזה מתקיים – מצד אחד מסנגר אבסולוטי, ומצד שני, אתה בן אדם ערכי ומסור.

ע'דיר כמאל מריח: איך אתם יכולים לחיות ביחד?

ע'דיר כמאל מריח: איך מיקי זוהר יכול להסתכל על הילדים שלו בעיניים ולהגיד להם שראש הממשלה שלנו, שמואשם בשלושה כתבי אישום, הוא לגיטימי?

שלמה קרעי: לא מואשם.

שלמה קרעי: לא מואשם.

שלמה קרעי: עדיין אין כתב אישום.

קטי קטרין שטרית: הוא עדיין לא מואשם.

קריאה: לא, לא, יש הבדל.

ע'דיר כמאל מריח: בסדר, עדיין לא.

ע'דיר כמאל מריח: בסדר.

ע'דיר כמאל מריח: בדרך.

ע'דיר כמאל מריח: בדרך.

ע'דיר כמאל מריח: בדרך.

קטי קטרין שטרית: איך אתם אומרים?

קטי קטרין שטרית: יש הבדל.

ע'דיר כמאל מריח: אבל איך אתם מייצרים פסיכולוגית את הדיסוננס הזה בין זה לזה?

ע'דיר כמאל מריח: או שאתה ערכי ואתה בא בשביל המוסר וכדי לעבוד ולשרת, או שאתה בא לחשוב – מה ישרת אותי ומה לא.

ע'דיר כמאל מריח: והכי מדהים, שבשיחות סגורות הם מתבטאים אחרת לגמרי: רע להם, קשה להם; מה פתאום הוא מכניס את כולנו; אני עבדתי קשה כדי לבוא לפה.

ע'דיר כמאל מריח: אני מבינה אתכם, ואתם צודקים לגמרי, אבל דברו.

ע'דיר כמאל מריח: שמישהו מכם יהיה מספיק אמיץ לקום ולהגיד: אתם יודעים מה?

ע'דיר כמאל מריח: טעינו ושגינו.

ע'דיר כמאל מריח: זה סוד המנהיגות, וזה לא קשור לאף ותק ולאף ניסיון.

ע'דיר כמאל מריח: יודעים למה?

ע'דיר כמאל מריח: כי זה בסיס ערכי שקיים.

ע'דיר כמאל מריח: או שיש לך את זה או שאין לך את זה.

שלמה קרעי: מי שאומר לך את זה בשיחות סגורות – את צודקת, צריך להיות ישר עם עצמו.

ע'דיר כמאל מריח: יפה, אנחנו מסכימים על זה.

אריאל קלנר: – – –

ע'דיר כמאל מריח: תאמין לי, משיחות סגורות, משהו רע קורה בליכוד.

ע'דיר כמאל מריח: משהו רע.

ע'דיר כמאל מריח: זה כמו מגדל קלפים שיתמוטט.

ע'דיר כמאל מריח: השאלה היא איך ומתי.

ע'דיר כמאל מריח: ואני מחכה לאמיץ ביניכם שיקום ויגיד: אני לא מסכים לזה.

ע'דיר כמאל מריח: אני עדיין לא מוצאת – וזה מפליא, וזה מדהים, וזה לא נכון.

שלמה קרעי: כשאת רואה את פרקליט המדינה אומר:

שלמה קרעי: תפרנו תיק שוחד לראש הממשלה בתקדים משפטי מיוחד – – –

ע'דיר כמאל מריח: "תפרנו" הוא מושג בעייתי להשתמש בו.

ע'דיר כמאל מריח: דווקא אתם, אם כבר תופרים תיקים פרסונליים, זה אתם.

ע'דיר כמאל מריח: אז בנימה אישית זו אני פונה אליכם כאנשים, כבני אדם שבאו לשרת את העם שלנו: תחשבו עוד פעם.

ע'דיר כמאל מריח: יש שש שעות.

ע'דיר כמאל מריח: איך אמרנו?

ע'דיר כמאל מריח: 48 שעות זה מספיק זמן לעשות דברים.

ע'דיר כמאל מריח: גם שש שעות זה המון זמן כדי לשנות – –

שלמה קרעי: 61 – תשיגו.

ע'דיר כמאל מריח: – – כדי לשנות, לעשות סוויץ' מחשבתי.

שלמה קרעי: אבל העם רצה – – –

ע'דיר כמאל מריח: אולי בעד ולא נגד.

ע'דיר כמאל מריח: תחשבו.

ע'דיר כמאל מריח: 2 מיליארד שקלים – מזכירה לכם, זה התקציב שניתן לחמש שנים ל-16 כפרים דרוזיים, שבכלל, אחוז קטן מזה יושם.

ע'דיר כמאל מריח: ואתם זורקים את זה לפח?

שלמה קרעי: זה לא 2 מיליארד, זו טעות.

ע'דיר כמאל מריח: 2 מיליארד שקלים.

ע'דיר כמאל מריח: תבדוק, תקרא.

ע'דיר כמאל מריח: היינו אתמול בוועדה.

שלמה קרעי: 470 מיליון – זה מה שאגף התקציבים – – –

ע'דיר כמאל מריח: עלות התחלתית של 600 מיליון, אבל כולם יודעים שזה 2 מיליארד.

שלמה קרעי: – – – זה לא בסדר, אתה צודק במאה אחוז.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

ע'דיר כמאל מריח: אתה יודע מה, שלמה?

ע'דיר כמאל מריח: משפט אחרון, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: תצביע נגד.

יוראי להב-הרצנו: תצביע נגד.

קריאות: – – –

ע'דיר כמאל מריח: שלמה, גם אם היה מדובר במיליון שקלים – – –

קריאה: לבזבז עוד חודשיים – – –

שלמה קרעי: אם יש – – – 61 היום.

שלמה קרעי: תשיגו.

ע'דיר כמאל מריח: שלמה, גם אם היה מדובר במיליון שקלים, זה כסף כדי לבנות בתי חולים.

שלמה קרעי: תשיגו 61.

שלמה קרעי: אל תעבדו על הציבור בעיניים.

יזהר שי: אתה לא חייב כלום לנתניהו, אתה חייב לבוחרים שלך.

יזהר שי: תעבוד בשביל הבוחרים שלך.

שלמה קרעי: אל תעבדו על הציבור בעיניים.

ע'דיר כמאל מריח: שלמה, אתה בא מהפריפריה, ואתה יודע היטב כמה הפריפריה סובלת; כמה אנחנו צריכים לצמצמם פערים, אני ואתה, בגלל המקומות שאנחנו באים מהם.

שלמה קרעי: את מוזמנת להצטרף.

שלמה קרעי: חסר עוד אחד.

ע'דיר כמאל מריח: גם אם זה מיליון שקלים, לא הייתי זורקת שקל אחד לפח בנסיבות האלה, כי העם אמר את דברו.

ע'דיר כמאל מריח: זה לא ישתנה באוקטובר.

שלמה קרעי: אז אל תחרימו על בסיס פרסונלי, ותצטרפו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

ע'דיר כמאל מריח: תודה.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: בואו נאפשר לדבר.

מאיר כהן: מדי פעם מותר להעיר, אבל לא להפוך את זה לוויכוחים.

מאיר כהן: בבקשה, רם בן-ברק, אדוני.

מאיר כהן: כבודו ידבר 13 דקות.

רם בן ברק: 13?

רם בן ברק: לא 15?

מאיר כהן: 13 דקות.

מאיר כהן: אם דקה אחת – בבקשה.

רם בן ברק: אני שואל את עצמי מה אני אגיד ב-13 דקות, איך אני אצליח להעביר לקהל הגדול שיושב כאן – הוא לא כל כך גדול, אבל אולי יש כמה אלפים שמסתכלים בבית – איך אני יכול להעביר את התחושה של המיאוס, את התחושה של הגועל שאני צובר בימים האחרונים.

רם בן ברק: אני שואל את עצמי, אדוני היושב-ראש, על מה ולמה נפלנו, על מה ולמה אנחנו מתפזרים.

רם בן ברק: האם יש איזושהי ממשלה שצריך להצביע בה אי-אמון כי היא פועלת לא נכון?

רם בן ברק: זאת אומרת, על מה מפזרים את הכנסת?

רם בן ברק: אולי יסביר לי חבר הכנסת הנכבד על מה מפזרים את הכנסת.

רם בן ברק: שמעתי את חברת הכנסת קטי, ודרך אגב, גילוי נאות, אנחנו חברים טובים.

רם בן ברק: קטי שטרית – – –

קטי קטרין שטרית: מה?

רם בן ברק: אמרתי: גילוי נאות – אנחנו חברים טובים.

קטי קטרין שטרית: הכי טובים שיכולים להיות.

רם בן ברק: נכון.

קטי קטרין שטרית: אני הייתי – – – שר המודיעין, והוא היה המנכ"ל.

רם בן ברק: שמעתי אותך אומרת, חברת הכנסת קטי שטרית, שמעתי אותך אומרת: תדברו עם ליברמן.

רם בן ברק: אבל מה לעשות, לא ליברמן הגיש את ההצעה לפזר את הכנסת.

רם בן ברק: את ההצעה הגיש חבר הכנסת מיקי זוהר – –

קטי קטרין שטרית: יש סיבה.

רם בן ברק: – – בשם ראש הממשלה.

קטי קטרין שטרית: ליברמן הסיבה, לא התוצאה.

רם בן ברק: ואני שואל את עצמי, חברת הכנסת קטי שטרית: על מה ולמה מפזרים את הכנסת?

רם בן ברק: על מה?

רם בן ברק: מפזרים את הכנסת על זה שבנימין נתניהו לא מצליח להרכיב ממשלה?

רם בן ברק: אם הוא לא מצליח, כנראה שהוא לא כזה קוסם.

רם בן ברק: שיפנה את כיסאו, בבקשה, וייתן למישהו אחר לנסות.

קטי קטרין שטרית: לא, אז אתם צריכים להיות קוסמים אם אפשר להקים – כמה?

קטי קטרין שטרית: מ-55?

קטי קטרין שטרית: שלמה יגיד לי – – –

שלמה קרעי: 55 ועוד 5.

קטי קטרין שטרית: נראה לך?

קטי קטרין שטרית: על מי אתה רוצה להישען?

קטי קטרין שטרית: רם, היית במוסד.

קטי קטרין שטרית: על מי אתה רוצה להישען?

קטי קטרין שטרית: אנחנו נשענים על בורא עולם.

קטי קטרין שטרית: על מי אתה רוצה להישען?

רם בן ברק: אני אשאל אותך, חברת הכנסת קטי שטרית: האם יש בנימין נתניהו בליכוד ומאחוריו 34 אפסים?

רם בן ברק: אף אחד מהם לא יכול אולי לקחת את התפקיד?

רם בן ברק: אין בכל הליכוד הגדול מישהו אחד, מישהו אחד שאולי יצליח?

קטי קטרין שטרית: רם, מה שעכשיו אמרת – הרסת, כי זו ההתנשאות שמלווה אותי שנים רבות, שאתם יודעים מה אנחנו צריכים לעשות.

רם בן ברק: אני שואל אותך.

קטי קטרין שטרית: אנחנו האפסים, הפחדנים.

קטי קטרין שטרית: אתם צריכים להגיד לנו מה אנחנו צריכים לעשות.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא יודעים לעשות כלום.

רם בן ברק: חברת הכנסת קטי שטרית, האם שר התחבורה והמודיעין, שהיה גם הבוס שלי וגם הבוס שלך, לא יכול לקחת את התפקיד?

רם בן ברק: האם גדעון סער לא יכול לקחת את התפקיד?

קטי קטרין שטרית: אתם הממנים?

רם בן ברק: אני שואל אותך:

רם בן ברק: האם לא הנוהל – – –

קטי קטרין שטרית: לנו יש פריימריז; אתם מוניתם.

קטי קטרין שטרית: אתכם מינה אדם; אותנו מינו 140,000 בוחרים, בוחרי פריימריז.

רם בן ברק: אתכם מינה אלוהים – ברצונו תהיי בכנסת, ברצונו לא תהיי בכנסת.

קטי קטרין שטרית: אנחנו בשלטון דמוקרטי; אתם לא בשלטון דמוקרטי.

שלמה קרעי: – – –

רם בן ברק: הנוהל.

קטי קטרין שטרית: אתכם מינו לפי חברות, לפי חבר מהצבא, חבר מביא חבר; אותנו מינו בפריימריז.

מאיר כהן: אני תכף אבקש את ההגנה של יושב-ראש הכנסת.

מאיר כהן: קטי, היות שגם אני מכיר אותך הרבה שנים, אנא ממך.

קטי קטרין שטרית: אבל הוא שואל אותי, הוא מראיין אותי עכשיו.

מאיר כהן: אצלנו ביידיש אומרים: (אומר דברים במרוקנית.

מאיר כהן: )

קטי קטרין שטרית: אני כל כך אוהבת את רם, אני לא יכולה שלא לענות לו.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: (אומר דברים במרוקנית.

מאיר כהן: )

רם בן ברק: זכורות לי בחירות אחרות, לא כל כך מזמן, שבהן חברת הכנסת ציפי לבני קיבלה את המנדט להרכיב ממשלה, ניסתה להרכיב במשך כל הזמן שעמד לרשותה, לא הצליחה, העבירו את המנדט לנשיא המדינה בחזרה ונשיא המדינה הטיל את זה על בנימין נתניהו.

רם בן ברק: ואני שואל את עצמי מה קרה הפעם.

רם בן ברק: נתנו לבנימין נתניהו את האפשרות להרכיב ממשלה – אני אדבר אליך, כי אתה היחידי שמקשיב.

רם בן ברק: נתנו לבנימין נתניהו את האפשרות להרכיב ממשלה.

רם בן ברק: הוא ניצל את כל 42 הימים שהיו לו כדי לנסות, לא הצליח – לא נורא, זה קורה.

רם בן ברק: הולכים לנשיא המדינה – נשיא המדינה יחליט על מי להטיל.

רם בן ברק: אני מניח שהוא יטיל את זה על מר בני גנץ, שבדרך כלל יושב בכיסא הזה.

רם בן ברק: הוא יטיל את זה על מר בני גנץ, ובני גנץ ינסה להרכיב ממשלה.

רם בן ברק: אני מניח שהוא יצליח.

רם בן ברק: אם לא, נלך לבחירות בעוד שלושה שבועות.

רם בן ברק: מה קרה?

שלמה קרעי: אז מאוד פשוט: תשיגו 61 ותצליחו.

שלמה קרעי: אם עכשיו יש לכם 61, תדחו את החוק, תצביעו נגד, ויהיה לכם את המנדט.

רם בן ברק: אל תגיד את זה יותר מדי פעמים, כי אולי עוד יהיו לך הפתעות היום.

שלמה קרעי: אם כן, אז מגיע לכם.

רם בן ברק: בסדר.

רם בן ברק: אני לא מבין על מה אתם הולכים.

רם בן ברק: אני גם לא מצליח להבין למה אנשים שנבחרו לפני שלושה חודשים צריכים להתפזר מהכנסת.

רם בן ברק: מה הוא הבטיח לכם?

רם בן ברק: האם הוא הבטיח לכם שהוא לא יגביל את מספר השרים ואחרי זה הוא יעשה חוק נורבגי מורחב?

רם בן ברק: קטי, עכשיו אני מדבר אלייך, חברת הכנסת קטי.

רם בן ברק: האם את בונה על זה – ונכון שכנראה לא תיבחרי בפעם הבאה – את בונה על זה שיהיה חוק נורבגי מורחב ואז את תוכלי להיכנס לכנסת גם אם תזוזי שלושה מקומות קדימה, כי כולנו נכנסו לליכוד?

רם בן ברק: האם זה מה שראש הממשלה אמר לך? ואני יודע, הרי, שהוא צלצל אלייך.

רם בן ברק: זה מה שהוא אמר לך?

קטי קטרין שטרית: נכון, ולא.

קטי קטרין שטרית: בשיחה אמרתי לו שאני לא צריכה שום דבר: מה שתחליט מקובל עליי.

קטי קטרין שטרית: מה אתה אומר, רם?

רם בן ברק: אוקיי, אז כל הכבוד.

רם בן ברק: אבל אני מניח שזה מה שהוא אמר.

קטי קטרין שטרית: גיבוי מלא לראש הממשלה.

קטי קטרין שטרית: גיבוי מלא להחלטות ראש הממשלה.

רם בן ברק: יפה, כל הכבוד.

מאיר כהן: קטי, את זזת הצידה – כלומר, את זזת אחורה?

קטי קטרין שטרית: כן.

רם בן ברק: נו, ברור.

רם בן ברק: אם כולנו נכנסו עם שלושה חברי כנסת, אז מן הסתם הכול זז קדימה.

רם בן ברק: אז קטי, שהיום היא מס' 34, אם אני לא טועה – – –

קטי קטרין שטרית: לא, 30.

קטי קטרין שטרית: אנחנו במסגרת האפסים.

רם בן ברק: 30.

רם בן ברק: אז היא תהיה 34.

קטי קטרין שטרית: אנחנו ממשיכים במסגרת האפסים.

רם בן ברק: אבל – ואני שמעתי את חבר הכנסת – – –

קטי קטרין שטרית: לא, לא, רם, אני מתקנת אותך: הרביעי הוא אחריי, הוא 35.

רם בן ברק: הבנתי, יפה.

קטי קטרין שטרית: ואם מורידים את בן-דהן – – –

רם בן ברק: בכל אופן, אני שומע הרבה מאוד דברים.

רם בן ברק: למשל, שמעתי את ראש הממשלה אומר בריאיון טלוויזיוני – הוא מדבר על בני גנץ ואומר: מה עם ה-50 מיליון שקלים שלקחת מהמשטרה?

רם בן ברק: עכשיו, ראש הממשלה יודע שלא היו 50 מיליון שקלים, הוא יודע שלא היה חוזה עם המשטרה, הוא יודע שלא דובר אפילו על חוזה עם המשטרה.

רם בן ברק: הוא פשוט משקר.

רם בן ברק: הוא משקר עד כדי כך טוב שאנשים – – –

יזהר שי: לא יכול להיות.

יזהר שי: נתניהו, לא יכול להיות שהוא משקר.

יזהר שי: לא יכול להיות.

רם בן ברק: גם אני חשבתי שלא יכול להיות.

יזהר שי: איך יעלה על דעתך דבר כזה?

רם בן ברק: התפלאתי.

יזהר שי: לא יכול להיות.

יזהר שי: נתניהו לא משקר לעולם.

יזהר שי: לעולם.

יזהר שי: חזור בך מדבריך.

יזהר שי: תשכנע אותנו.

יזהר שי: הוא מעולם לא שיקר.

רם בן ברק: התפלאתי, ואנשים חושבים שזה מה שהיה, כי למה שהם לא יחשבו שזה מה שהיה, אדוני היושב-ראש?

רם בן ברק: אם ראש ממשלה אומר בריאיון טלוויזיוני שבני גנץ קיבל 50 מיליון שקל שלא כדין מהמשטרה, למה שאנשים יחשבו אחרת?

רם בן ברק: אבל הוא רוצה שזה מה שאנשים יחשבו.

רם בן ברק: אין לבן אדם הזה שום גבולות, ושום דבר לא יעצור מבעדו מלכהן כראש ממשלה, גם אם זה אומר לפזר את כנסת ישראל חודשיים אחרי שהיא נבחרה.

רם בן ברק: היום הגשתי הצעת חוק שקובעת שבמקרה שמפזרים את הכנסת בזמן שעדיין עוד אין ממשלה, ההצבעה תהיה הצבעה חשאית.

רם בן ברק: גב' קטי שטרית – חברת הכנסת, את היחידה כאן, אז אני פונה אלייך כל הזמן.

קטי קטרין שטרית: מה, שלמה התייאש?

רם בן ברק: האם בהינתן הצבעה חשאית את תצביעי בעד פיזור הכנסת?

קטי קטרין שטרית: מה שסיעת הליכוד תחליט אני אמשיך ואעשה.

רם בן ברק: מאחורי הפרגוד את תשימי את הפתק הנכון?

קטי קטרין שטרית: גם מאחורי הפרגוד.

רם בן ברק: חברת הכנסת קטי שטרית, האם את חושבת – – –

קטי קטרין שטרית: אתה רציני?

קטי קטרין שטרית: אתה רציני?

רם בן ברק: את היחידה מהאופוזיציה פה.

רם בן ברק: האם את חושבת שכל ה-61 – – –

קטי קטרין שטרית: – – – אין תגובה.

קטי קטרין שטרית: רגע, תמשיך.

רם בן ברק: האם את חושבת שכל 61 חברי הכנסת יצביעו מאחורי הפרגוד בעד פיזור הכנסת?

קטי קטרין שטרית: אין תגובה.

רם בן ברק: אין תגובה.

קטי קטרין שטרית: זה יפה.

קטי קטרין שטרית: זה נשמע כזה טוב, כמו בסרטים.

רם בן ברק: אז את מבינה שהמצב לא כל כך פשוט.

קטי קטרין שטרית: תראה, גברים מרכלים; כשזה מעורב, אנחנו מחליפים מידע.

קטי קטרין שטרית: אז אני יכולה להמשיך להחליף מידע עם חברי – – –

רם בן ברק: את יכולה להמשיך, את יכולה להמשיך.

רם בן ברק: אני בהחלט חושב שבהצבעות כאלה, שבהן הכנסת נדרשת להיות במצב שהוא לא שגרתי, בניגוד לנוהל הקיים, צריכים ללכת להצבעה חשאית.

רם בן ברק: אני משוכנע שבהצבעה חשאית הכנסת לא הייתה מתפזרת.

רם בן ברק: חבל שאי-אפשר להחיל את החוק הזה מעכשיו והלאה, אלא רק לפעם הבאה, כמו דברים אחרים שראש הממשלה מנסה לעשות – לחוקק חוקי חסינות והתגברות שיחולו גם עליו.

רם בן ברק: אבל ראש הממשלה הזה חושב שהוא יכול לעשות הכול, ולצערי הרב, עם הקואליציה שיש לו, ועם האנשים הממושמעים, או המפוחדים, שהוא מוביל, כנראה שהוא באמת יכול לעשות כמעט כל דבר.

רם בן ברק: אני עדיין נותן אמון בחברי הכנסת.

רם בן ברק: אני עדיין מקווה שהאנשים יצביעו נגד פיזור הכנסת.

רם בן ברק: אין שום סיבה בעולם לפזר את הכנסת הנוכחית.

רם בן ברק: יש לנו כאן סיעה שקיבלה 35 מנדטים.

רם בן ברק: עומד בראשה רב-אלוף בני גנץ, והוא יכול, במנהיגותו, ברגע שיקבל את המנדט, לפעול עם כל המפלגות.

רם בן ברק: אנחנו לא פוסלים שום מפלגה ציונית בכנסת ישראל, וביחד נוכל להרכיב ממשלה שתהיה ממשלה טובה.

רם בן ברק: נוכל להקים ממשלה שהעומד בראשה, אדוני יושב-ראש הכנסת, הוא לא אדם שיש נגדו שלושה תיקי אישום, הוא לא אדם שעומד בפני שימוע, הוא לא אדם שקיבל שמפניות וסיגרים במיליון שקל, ועמד כאן על הדוכן הזה שאני עומד עליו ואמר: חבר'ה, מה קרה?

רם בן ברק: מה קרה?

רם בן ברק: אסור לקבל מתנות מחברים?

רם בן ברק: אז אני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה: האם מילצ'ן הוא חבר שלך מהסיירת, האם מילצ'ן הוא חבר שלך מהשכונה, או שמילצ'ן חבר שלך כשאתה ראש ממשלה והוא מיליונר ובגלל זה הוא נתן לך את הסיגרים ואת השמפניות?

רם בן ברק: כי הוא רצה לקבל משהו בתמורה, והוא גם קיבל, אז מה אתה מספר לנו על חברים?

רם בן ברק: האם אתה מאשר היום לכל פקיד במשרד התחבורה שהוא יכול לקבל מתנות מחברים?

רם בן ברק: כל מנכ"ל של חברת תעבורה גדולה ילך לפקיד במשרד התחבורה והוא יכול לקבל ממנו חפיסת שוקולד ובקבוק ויסקי –האם אתה מאשר את זה?

רם בן ברק: כנראה שזה קורה, אבל אתה יודע למה זה קורה, אדוני היושב-ראש?

רם בן ברק: זה קורה כי כולם מסתכלים למעלה, וכשהם מסתכלים למעלה, מה הם רואים?

רם בן ברק: הם רואים ראש ממשלה שעומד על הדוכן הזה כאן, בכנסת, ואומר להם שמותר.

רם בן ברק: וכשעוצרת המשטרה אנשים בעוון גנבה או בעוון עבירה כלשהי, אז העבריינים אומרים להם: מי אתם בכלל?

רם בן ברק: גם ראש הממשלה אומר שאתם לא שווים כלום, וגם מפכ"ל המשטרה לא שווה כלום, גם פרקליטות המדינה לא שווה כלום ושופטי ישראל לא שווים כלום.

רם בן ברק: ראש הממשלה מוחק את כל המוסדות רק בשביל להציל את עצמו מאימת הדין.

רם בן ברק: הוא ראש מועדון ששורף את המועדון של עצמו.

רם בן ברק: לא אכפת לו.

רם בן ברק: אכפת לו להישאר בבלפור, ועכשיו הוא מפזר את הכנסת שאך לפני חודש נבחרה רק בשביל לשרוד, כי הוא חושב שאין בלתו, רק הוא יכול להיות ראש ממשלה.

רם בן ברק: תתעוררו, אנשי הקואליציה העתידית – כי אין קואליציה ואין אופוזיציה כרגע – תתעוררו, תצביעו נגד פיזור הכנסת.

רם בן ברק: אל תיתנו לבן אדם הזה להוביל אתכם באף.

רם בן ברק: אל תיתנו לו להוביל את המדינה הזאת באף.

רם בן ברק: הוא שורף את המועדון עלינו, הוא שורף את כל המוסדות עלינו.

רם בן ברק: לא תישאר כאן מדינה בסוף.

רם בן ברק: אומרים שאנחנו נהיה כמו בטורקיה.

רם בן ברק: אנחנו כבר כמו טורקיה.

רם בן ברק: אם בן אדם אחד מסוגל לעשות את מה שהוא עושה, אנחנו כבר יותר גרוע מטורקיה.

רם בן ברק: ולאביגדור ליברמן אני אגיד: אני מאוד מעריך אותך על העקרונות שלך, אבל אתה צריך להצביע נגד פיזור הכנסת, ולא להצביע בעד פיזור הכנסת.

רם בן ברק: אין שום סיבה בעולם, חבר הכנסת ליברמן, שהכנסת הזאת תתפזר.

רם בן ברק: תצביע נגד הפיזור ותלך עם מישהו אחר שיכול להרכיב איתך ממשלה.

רם בן ברק: וכן, גם החרדים יכולים לבוא איתנו, אנחנו נוכל להגיע לפשרות.

רם בן ברק: יכול להיות, יכול להיות שאנחנו נהיה יותר מוכשרים בהרכבת הממשלה ממר בנימין נתניהו.

רם בן ברק: היה ולא נצליח, נלך לבחירות.

רם בן ברק: אבל ללכת לבחירות לפני שמנסים – חמור מאוד.

רם בן ברק: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין בכבוד את חבר הכנסת אלון שוסטר, בבקשה.

מאיר כהן: ניתן לך זמן.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

מאיר כהן: יש לרשותך 13 דקות, אדוני.

אלון שוסטר: כבוד היושב-ראש, כנסת מלאה, כמעט במלואה, חבריי, קהל נכבד, אישית – כולנו, אני מניח, עדים להודעות טוויטר מרעישות מידידנו עמית סגל על הצעות מופלגות שמוצעות למפלגת העבודה, אחותנו, על ידי ראש הממשלה, ובהן הרים וגבעות פרלמנטריים, מיניסטריאליים, חוקיים.

אלון שוסטר: ואני שוטח תחינתי – א.

אלון שוסטר: שזה לא נכון.

אלון שוסטר: זה די מבזה אם העניין הזה קורה; דבר שני, אני מקווה, חברת הכנסת יחימוביץ' – –

שלי יחימוביץ': סליחה.

אלון שוסטר: – – שאתם לא באמת דנים בכך ברצינות, משום שמי יודע כמוך וכמו חברים אחרים מנוסים מאוד במפלגת העבודה שאם זה נכון אז זה לא יותר מאשר ביבי-טריק, תעלול מארץ התעלולים למשיכת זמן.

אלון שוסטר: זה משחק לכיפוף החלופות, ולכן אני מציע פשוט לדחות, לדחות על הסף את הרעיון הזה.

אלון שוסטר: כשהייתי ראש מועצה במשך 16 שנים שמעתי הרבה על ראשי רשויות שקבלנים ויזמים ואנשי הון פנו אליהם בכל מיני הצעות מגונות.

אלון שוסטר: מיעוטן נפלו – נכון, כבוד היושב-ראש?

אלון שוסטר: אני חושב שגם אתה וגם אני שייכים לרוב, אני מקווה, שלא פנו אליהם, לא הציעו להם, ואם היה חשש לחשד שהציעו להם מעשה נבלה, שוחד, שלמונים, עיוות הדין – גירשו באותו רגע את המציע מעל פניהם.

אלון שוסטר: אם יש הצעה כזאת, היא דומה.

אלון שוסטר: את הבוקר התחלתי כאן, חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, במפגש עם קבוצת תלמידים ממיתר, לבושים בלבן, חגיגיים, שהתייצבו בהיכל הדמוקרטיה, התחילו כאן את סיורם בגבעת רם, ולאחר מכן פנו לבית המשפט העליון.

אלון שוסטר: והתמזל מזלי לדבר לפניהם ולהציג לפניהם באופן, הייתי אומר, ממלכתי, הגון ומאוד לא פוליטי מהו המקום הזה, מהו בית המקדש הדמוקרטי הזה, מה הקשר בין הארכיטקטורה הנפלאה, מלאת ההוד, לבין הערכים שאנחנו מנסים לפעול על פיהם כאן, במקום הזה.

אלון שוסטר: וכשאנחנו באים ביום הזה, בדיוק ביום הזה, לדון בשאלת הישימות של אותם הערכים, כבוד היושב-ראש, ומסתכלים וחושבים על אותם תלמידים, אנחנו כולנו מתביישים.

אלון שוסטר: אני מקווה, אני מקווה שבשעות הקרובות הבית הזה לא יאשר את מעשה הנבלה בהליך הדמוקרטי התקין, שאני, כמורה לאזרחות, ואתה, אדוני, כמנהל ומורה ומחנך בישראל – –

מאיר כהן: לאזרחות.

אלון שוסטר: מורה לאזרחות, אני שומע.

אלון שוסטר: – – לימדת ושיננת לתלמידיך ותלמידותיך.

אלון שוסטר: מהלך העניינים הוא פשוט לחלוטין: בני ישראל נקראים לקלפיות, מי שמעוניין – מצביע, ועדת הבחירות אומרת את דברה, מפרסמים תוצאות, מגיעים אל הנשיא להתייעצות, והנשיא, כמיטב הבנתו, מטיל על אחד מחברי הכנסת – לא על בנימין נתניהו, כל עוד הוא חבר כנסת, אלא על אחד מחברי הכנסת; במקרה שלנו זה היה בנימין נתניהו – והוא נותן לו 28 ימים.

אלון שוסטר: הוא יכול, אם אותו חבר כנסת מבקש להמשיך, לתת לו עוד 14 ימים.

אלון שוסטר: כך היה במקרה שלנו.

אלון שוסטר: אנחנו נמצאים בסוף התקופה הזאת – – –

מאיר כהן: 42 – – –

אלון שוסטר: 42 ימים.

מאיר כהן: 28 ועוד 14.

אלון שוסטר: 42 ימים.

אלון שוסטר: ולאחר מכן – אני מבקש מחברי הכנסת לשים לב – קורה הפלא הבא: הכנסת אינה מתפזרת; אין קואליציה, הרי, ואין אופוזיציה.

אלון שוסטר: כל מה שקרה זה שהעם אכן אמר את דברו.

אלון שוסטר: הוא לא אמר שבנימין נתניהו מוכרח להיות ראש ממשלה, הוא לא אמר ממשלת ימין, הוא גם לא אמר ממשלת שמאל.

אלון שוסטר: הוא בסך הכול בחר מפלגות או רשימות, ויש כרגע סיעות בכנסת.

אלון שוסטר: הנשיא מצֻווה, על פי ההליך הדמוקרטי, לזמן את ראשי הסיעות, להתייעץ איתם ולבחון מי מהם מצליח במקום שקודמו נכשל פעמיים.

אלון שוסטר: כל כך פשוט, כל כך הגיוני, חברי הכנסת שמתרוצצים, חלקם, בניסיון לבזות את העיקרון הדמוקרטי הפשוט שהיה נר לרגלה של הדמוקרטיה הישראלית, של הרפובליקה הישראלית הראשונה, ונתלים לכך בהליך חוקי.

אלון שוסטר: עכשיו אני אגלה לך, כבוד היושב-ראש, סוד שאתה אולי שוכח מעת לעת: לא כל מה שחוקי הוא גם נקי.

אלון שוסטר: במקרה הזה, הבחירה שלא להמשיך את התהליך התקין היא ביזוי הנשיא, לא פחות מביזוי הנשיא.

אלון שוסטר: זאת בושה וחרפה.

אלון שוסטר: זה בוודאי לא מה שבני ישראל היו רוצים.

אלון שוסטר: מה שנכון הוא לאפשר עוד חמש שעות למי שקיבל מנשיא המדינה – והוענקה לו ארכה – את הזכות לנסות להציג ממשלה, ואם הוא לא מצליח, הוא לא ממוטט את הבית על יושביו; הוא מתכבד באומץ לב, בכבוד, בהדר בית"רי ישראלי דמוקרטי, ומחזיר את הסמכות, את המנדט, לנשיא.

אלון שוסטר: כל כך יפה, כל כך פשוט.

אלון שוסטר: כך צריך להתנהג.

אלון שוסטר: ניסיתי, קיבלתי ארכה, לא הצלחתי, ואני מעביר בכבוד לנשיא את הזכות למנות חבר כנסת נוסף.

אלון שוסטר: כל ההליך המטורף הזה שאנחנו מצויים בו נובע מכך שנראה – קודם כול לראש הממשלה, והוא מחלחל את המחשבה הזאת, אדוני יושב-ראש הכנסת שלנו, גם לחבריו – שיהיה איזשהו אסון, ייפול עלינו הגג במשכן המפואר הזה אם חבר כנסת אחר יקבל את ההזדמנות לבחון במשך כמה שבועות את האפשרות לגייס רוב להקים ממשלה.

אלון שוסטר: שואלים אותנו: איך זה אתם, האופוזיציה, מתנגדים לבחירות?

אלון שוסטר: הלוא אתם באופן עקרוני צריכים לעודד את הבחירות.

אלון שוסטר: התשובה לכך היא מאוד פשוטה: אנחנו לא אופוזיציה, משום שאין קואליציה.

אלון שוסטר: בינתיים כל מה שקורה זאת פאוזה, זו עצירה של החלטת העם.

אלון שוסטר: יש לנו חברי כנסת, והכנסת עוד לא אמרה את דברה.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, אנחנו עומדים על כך שעבודתה של הכנסת, תהליך הקמתה של הממשלה בידי נציגי הציבור, נציגי העם, נבחרי הציבור, יימשך כפי שהיה מאז ומעולם.

אלון שוסטר: חס וחלילה שהרעיון הזה של לגנוז את רצון העם יימשך.

אלון שוסטר: בנימין נתניהו לא מצליח להרכיב קואליציה.

אלון שוסטר: הוא קיבל את המנדט לכך, למרות שהליכוד לא זכה ליותר מנדטים מהציבור ממה שכחול לבן בראשות בני גנץ זכתה.

אלון שוסטר: הוא קיבל את ההזדמנות להרכיב קואליציה ולשלוח אותנו לאופוזיציה וכושל בכך.

אלון שוסטר: הוא כושל בכך, וברגע שהוא כושל הוא משנה את כללי המשחק.

אלון שוסטר: אדוני היושב-ראש, נתניהו יודע היטב שבמפלגת כחול לבן יש אנשים עתירי ניסיון פרלמנטרי וביצועי.

אלון שוסטר: שים לב מי דיבר לפניי.

מאיר כהן: וצבאי וביטחוני.

אלון שוסטר: וביטחוני.

אלון שוסטר: דיבר לפניי סגן ראש המוסד, חבר כנסת; עומד לפניכם בענווה ראש מועצה במשך 16 שנה בעוטף עזה, פטריוט, רודף שלום ועושה שלום עם שכניו בעיר הסמוכה; אחריי יגיע ראש אגף החקירות במשטרה – אנשים שיחד עם ותיקים בכנסת וחדשים בכנסת, שאת חלקם הצלחתם להכיר, מפארים את הכנסת הזאת ויפארו אותה גם בשנים הבאות אם המזימה להתנקש ברצון העם לא תצא אל הפועל.

אלון שוסטר: יש כאן טירוף מערכות של נתניהו, שמבצע סיכול ממוקד של שיקול הדעת של נשיא המדינה שלנו, שעמד כאן, קיבל אותנו ביום הראשון וביקש מאיתנו להקים ממשלה; ביקש אותנו, את הבית הזה.

אלון שוסטר: קואליציה, או ממשלה – זכות לשרת בה; אופוזיציה – זכות גדולה לשרת באופוזיציה, לימד אותנו מנחם בגין.

אלון שוסטר: אני מתכוון לכך.

אלון שוסטר: לא רק שאין בכך פסול – זה תפקיד מהותי, חשוב, חשוב ביותר.

אלון שוסטר: אדוני השר יצחק וקנין, חברי הטוב, זאת זכות גדולה וזאת מצווה לשרת באופוזיציה, ואם ייגזר עלינו לשרת באופוזיציה, אנחנו נתמוך בממשלה כשהיא תעשה דברים טובים ואנחנו נקרע לה את הצורה כאשר היא תשגה וכאשר, חס וחלילה, היא תבצע את אחת מהפעולות, ולו אחת מהפעולות, כדי להציל את ראש הממשלה מאימת הדין המוצדק.

אלון שוסטר: יש כאן אדם, אדוני היושב-ראש, שבתפקידו כראש ממשלה מינה מפכ"ל משטרה.

אלון שוסטר: אותו מפכ"ל התגלה למרבה צערו כאדם ישר דרך וחקר את פרשיותיו עד תום, כפי שמצופה מפקיד גבוה.

אלון שוסטר: בתפקידו כראש ממשלה הוא גם מינה יועץ משפטי לממשלה.

אלון שוסטר: גם אותו יועץ משפטי התגלה כאדם ישר דרך – תקלה – והוא סירב להתעלם מהממצאים החמורים שעמדו לנגד עיניו והחליט להגיש שלושה כתבי אישום, בכפוף לשימוע, וגם זה אחרי הנחות גדולות.

אלון שוסטר: אם נתניהו היה עוסק בהרכבת קואליציה לטובת הציבור הישראלי מתוך אמונה באיזו דרך שבה עליה לנווט את המפעל הציוני, היינו עומדים בהשתאות נוכח המוטיבציה שלו להישאר בשלטון.

אלון שוסטר: אבל הסיבה היחידה, אדוני היושב-ראש וחבריי האמיצים שנמצאים כאן, הסיבה היחידה שהוא רוצה להחזיק בשלטון היא כדי לבצר את עצמו מפני העמדה לדין על העבירות החמורות שבהן הוא חשוד, כי אחרת הוא היה אומר, למפלגתו קודם כול: חבריי היקרים בליכוד, אני משחרר אתכם מהעומס של תפקודי יחד איתכם, ואני נותן לכם לצמוח, לפרוח.

אלון שוסטר: משחרר אתכם מנוכחותי.

אלון שוסטר: יש לי כל כך הרבה עבודה בבית.

אלון שוסטר: אני מברך את גב' נתניהו על כך שהגיעה להסדר, אבל לבעלה יש הרבה עבודה.

אלון שוסטר: הוא יתפנה לעשות למשפטו, והליכוד יתפנה להצמיח בקרבו מנהיגות אחרת, שהיום היא שפופה בצלו של ראש הממשלה.

אלון שוסטר: הוא ישחרר את הבית הזה, והוא ישחרר המדינה כולה.

אלון שוסטר: אני עוד לא יודע אם הוא כבר עבר, אדוני היושב-ראש, את השיא של בן-גוריון.

אלון שוסטר: אולי זה צריך להיות ההסדר – – –

מאיר כהן: 13 שנים.

אלון שוסטר: 13 שנים זה או-טו-טו, ואנחנו נסיים את עידן נתניהו.

אלון שוסטר: נתניהו מעדיף לגרור את מדינת ישראל כולה לסחרור של חוסר יציבות שלטונית מאשר לתת לתהליך הדמוקרטיה התקין להתנהל כסדרו.

אלון שוסטר: המבצר המשפטי שנתניהו מנסה להקים לעצמו הופך אותו לסחיט, לחיץ וחלש אל מול אלה שמוכנים לקיים איתו את העסקה המגונה: אחיזה בשלטון תמורת חסינות מפני החוק.

אלון שוסטר: עיניכם הרואות – הוא כל כך חלש שעל אף קבלת המנדט מהנשיא הוא פשוט לא מצליח להקים קואליציה, אחרי שהוא התהדר בניצחון מזהיר.

אלון שוסטר: אחת הדרישות שבהן נתניהו נסחט, שאותה ייאלץ לתת אם יצליח לארגן את הקואליציה, זו הדרישה לספח את יהודה ושומרון או את היישובים היהודיים.

אלון שוסטר: החתירה לסיפוח שטחים או יישובים היא הצד השני של מטבע ההימנעות מהסדר מדיני מול הפלסטינים ומדיניות הסטטוס קוו.

אלון שוסטר: מדיניות הסטטוס קוו, על רגל אחת, היא העמקת השסעים הפוליטיים הפנים-פלסטיניים תוך חיזוק עוצמתו במשתמע של ארגון הטרור חמאס, והחלשת הרשות הפלסטינית, שהיא הגוף היציג הלגיטימי והמוכר של הפלסטינים; גוף שמסייע יום-יום, אדוני היושב-ראש, לכוחות הביטחון שלנו לסכל טרור, ואנחנו צריכים לדעת להעריך את זה, גם אם הם לא מבצעים בדיוק את כל הפרטים שאנחנו היינו רוצים.

אלון שוסטר: הם מסייעים לנו לשמור על הביטחון של האנשים הישראלים שחיים ביהודה ושומרון.

אלון שוסטר: בשל מדיניות הסטטוס קוו נתניהו לא יכול ולא רוצה להגיע לפתרון אסטרטגי באף אחת מהזירות מול הפלסטינים, לא ביהודה ושומרון ולא בעזה, שלצידה אני חי, ובכך, אדוני היושב-ראש, הוא דן אותי, כתושב עוטף עזה, ואת כל שכניי, לסבבי אלימות חוזרים ונשנים, מטחי רקטות על היישובים שלנו, בלוני תבערה על השדות שלנו, דרך ללא מוצא.

אלון שוסטר: נתניהו נכשל.

אלון שוסטר: הנשיא אמור להיכנס לסבב של שיחות ובסופו הטלת המשימה על בני גנץ, או על חבר כנסת אחר, כפי שיחליט הנשיא.

אלון שוסטר: לא נתניהו יחליט מה הנשיא חושב.

אלון שוסטר: כך לימדנו בשיעורי האזרחות וכך ראוי שיהיה.

אלון שוסטר: פיזור הכנסת בעודה פגה, עוד טרם עמדה על דעתה, הוא פיגוע בסמכות הנשיא, הוא כרסום באמון הציבור במשטר הדמוקרטי, הוא בזבוז משווע של כספי הציבור, הוא ביזוי ח"כים ישרי דרך בקואליציה.

אלון שוסטר: ואני מבקש את חבריי חברי הכנסת במה שקוראים כאן "הקואליציה המסתמנת" לאזור אומץ ולהתנגד – –

מאיר כהן: חבר הכנסת שוסטר, אתה כבר בשתי דקות חורג.

מאיר כהן: ניתן לך עוד דקה.

אלון שוסטר: – – ולהתנגד לרעיון העוועים הזה – לא להסכים בשום אופן לחלופה של פיזור הבית; לא להסכים בשום אופן שלא לאפשר לנשיא המדינה, ולא לרחש-בחש הפוליטי אלא לנשיא המדינה, כפי שהחוק קובע, לקבל את ההחלטה.

אלון שוסטר: ולא לאפשר – וזה הגרוע ביותר – את כרסום האמון של אזרחי מדינת ישראל במשטר הדמוקרטי של הרפובליקה הישראלית.

אלון שוסטר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יש לנו עוד לילה ארוך, אני מבקש להקפיד על גבולות הזמן.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואב סגלוביץ', אדוני, בבקשה.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה וריקה, אם היה מגיע עכשיו חייזר ונוחת אצלנו, במדינת ישראל, שכולנו מדברים בשבחה, נוחת ומסתכל, והוא נוחת כאשר באמתחתו חוק-יסוד: הממשלה, והוא מדפדף בו ברגע שהוא יורד למטה, והוא שומע את מה שמדובר פה למעשה בימים האחרונים – שמתחיל עם הרחבת הממשלה, שהתאדתה פתאום, ועובר לאחר מכן למאמצים הקואליציוניים – הוא היה מסתכל ואומר, אחרי שהוא רואה מה קורה פה בתוך המליאה ומחוצה לה בכל חדרי הדיונים, בכל הסחר-מכר המביש שמתנהל פה, הוא היה בא ושואל: תגידו, אני החייזר?

יואב סגלוביץ': אני החייזר?

יואב סגלוביץ': איך יכול להיות שכנסת שזה עתה נבחרה מפזרת את עצמה לדעת, יורה לעצמה בראש?

יואב סגלוביץ': ובשביל מה?

יואב סגלוביץ': ובשביל מי?

יואב סגלוביץ': הליכוד מתהדר בפריימריז, בדמוקרטיה, בחופש שיש לכל אחד להחליט ולהביע את דעתו ורצונו, ואומרים: איך אתם בכחול לבן מפלגות טוטליטריות?

יואב סגלוביץ': אז מי נמצא במפלגה טוטליטרית?

יואב סגלוביץ': מי הם אותם אנשים שלא נמצאים שם, והם גם דקה אחרי ההצבעה, אם היא תקרה, ייעלמו מכל מסך?

יואב סגלוביץ': איפה הם האנשים האמיצים האלה שמנסים לייצר איזושהי ברית של אמיצים, ימין חזק?

יואב סגלוביץ': אולי הוא חזק, אבל זו חבורת פחדנים שאין להם את האומץ המינימלי להגיד למי שהם בחרו כמנהיג שלהם: טעית, נכשלת.

יואב סגלוביץ': עזבו, אל תְפַנו לאף אחד.

יואב סגלוביץ': אתם נבחרתם, אתם קיבלתם מנשיא המדינה עול גדול וזכות גדולה להקים ממשלה בישראל.

יואב סגלוביץ': ומה עשיתם?

יואב סגלוביץ': פירקתם, או מנסים לפרק.

יואב סגלוביץ': אז בהתחלה פעלתם על פי הדין ועל פי על החוק: רצתם על סעיף 7, 28 יום – נכשלתם; הלכתם לסעיף 8, קיבלתם עוד 14 יום – נכשלתם.

יואב סגלוביץ': ואז פתאום ראיתם את סעיף 9(א) המפחיד ומזרה האימה.

יואב סגלוביץ': לפי הסעיף הנורא הזה, חס וחלילה, רחמנא ליצלן, יכול לקרות האסון הכי גדול לליכוד – מישהו אחר, שאיננו בנימין נתניהו, יקבל מנדט להקים ממשלה.

יואב סגלוביץ': ואתם יודעים מה?

יואב סגלוביץ': יש סיכוי שהוא היה מקים ממשלה יציבה, רחבה, אל מול כל התקופה הלא-פשוטה שאנחנו נמצאים בה.

יואב סגלוביץ': רק דבר אחד קרה באירוע טראומטי כזה – בנימין נתניהו לא יהיה ראש ממשלה.

יואב סגלוביץ': שוד ושבר.

יואב סגלוביץ': ואז דילגתם – דילגת, אדוני ראש הממשלה – לסעיף 12.

יואב סגלוביץ': אכן, הוא כתוב בחוק, והוא כתוב בחוק מקדמת דנא, אבל הסעיף הזה לא נוסה בעבר בנסיבות האלה מעולם; מקום המדינה, שבנתה את התשתית שלה לבנה על לבנה.

יואב סגלוביץ': אבל אתה בחרת ללכת אליו ולנסות לפרק כנסת שרק נבחרה, ואתה עושה, אתה מתאמץ בשביל הסיפור הזה.

יואב סגלוביץ': אתה כנראה ממשיך לעשות מה שעשית קודם.

יואב סגלוביץ': אתה מציע הצעות מגונות, שאני אמרתי לא פעם שהן על הגבול הפלילי, ובוודאי ובוודאי אינן מוסריות.

יואב סגלוביץ': אתה עושה את זה בלי למצמץ, כי אתה מנהיג דגול, דגול מרבבה, רק במובן אחד:

יואב סגלוביץ': היכולת שלך לחשוב על עצמך כל הזמן בלי יכולת אמיתית להסתכל במראה.

יואב סגלוביץ': ואז אנחנו נתקלים בנרטיב הבא: אנשי הליכוד – לא בנימין נתניהו, גם בנימין נתניהו – אנשי הליכוד מה אומרים?

יואב סגלוביץ': העם בחר, העם רצה ממשלת ימין.

יואב סגלוביץ': תראו, הזיכרון אולי קצר, אבל הוא עדיין קיים.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להבין, האם ש"ס היא מפלגת ימין?

יואב סגלוביץ': האם הרב עובדיה יוסף, זיכרונו לברכה, ראה את עצמו כאיש ימין?

יואב סגלוביץ': איפה הימניות בדיוק מתבטאת?

יואב סגלוביץ': או אנשי אגודת ישראל – הם אנשי ימין בהגדרה?

יואב סגלוביץ': אני רוצה – להזכיר לכם מה הם אמרו בנושאים שונים, רבים ומגוונים?

יואב סגלוביץ': לא.

יואב סגלוביץ': הם קיבלו החלטה מושכלת שהם רוצים ללכת איתך.

יואב סגלוביץ': אני לא זוכר אי-פעם – ואולי בזה אני טועה, אז מראש מחילה – שמישהו מהאנשים בש"ס צעק בקול עז: אני איש ימין.

יואב סגלוביץ': לא זוכר.

יואב סגלוביץ': יש דברים שמובילים אותם מפלגות דתיות, מפלגות חרדיות – זה לגיטימי, הן לא מפלגות ימין.

יואב סגלוביץ': האם כחלון, שבא מתוך הליכוד, הוא אותו ימין שמדבר עליו הבית היהודי?

יואב סגלוביץ': זה הימין?

יואב סגלוביץ': האם דבריו של כחלון במשך תקופה מאוד ארוכה כראש כולנו – האם הם כמוץ ברוח?

יואב סגלוביץ': כמה ציטוטים קטנים, לא שלי – כחלון אומר: "לא רואה אדם שיכול להגיע בבוקר להגן על עצמו בבית משפט ובערב לתת הוראות למפקד חיל האוויר לתקוף".

יואב סגלוביץ': הוא לא רואה?

יואב סגלוביץ': רואה גם רואה.

יואב סגלוביץ': "מעולם לא נתתי להעביר חוקים פרסונליים.

יואב סגלוביץ': שום נושא פרסונלי לא יהיה" – לא יהיה?

יואב סגלוביץ': יהיה גם יהיה.

יואב סגלוביץ': אם היועץ המשפטי לממשלה יודיע שהחליט להגיש כתב אישום, ראש ממשלה לא יוכל לכהן כראש ממשלה תחת כתב אישום – יהיה?

יואב סגלוביץ': יהיה.

יואב סגלוביץ': מה שלא יהיה זה מנהיג ששמו משה כחלון שפיו וליבו שווים.

יואב סגלוביץ': זה לא יהיה.

יואב סגלוביץ': זה לא יהיה.

יואב סגלוביץ': אני אומנם חדש בפוליטיקה.

יואב סגלוביץ': ראיתי רק את הצדדים האפלים שלה במקום העבודה הקודם שלי.

יואב סגלוביץ': באתי לפה חדור אמונה וידיעה – לא אמונה, ידיעה מוחלטת שמה שראיתי בטל בשישים מול הדברים האדירים שיכולים לעשות בבית הזה.

יואב סגלוביץ': דווקא בגלל שטיפלתי בדברים האפורים והשחורים ראיתי תמיד את האור בעיניהם של נבחרי הציבור ועובדי הציבור.

יואב סגלוביץ': לא התבלבלתי מהחושך שראיתי.

יואב סגלוביץ': אבל מה שאני רואה בחודש האחרון – אני רואה פה חושך גדול בבית הזה; לא על האנשים, על הבית הזה, אדוני היושב-ראש.

יואב סגלוביץ': אני רואה התנהגות מבזה.

יואב סגלוביץ': אני רואה שיח קלוקל.

יואב סגלוביץ': אני רואה אנשים טובים שמדברים רעה.

יואב סגלוביץ': אני רואה אנשים "רעים", רעים במירכאות, שמבטיחים בשקר טוב.

יואב סגלוביץ': את זה אני רואה.

יואב סגלוביץ': ואל מול הדבר הזה הייתי רוצה להגיד עוד כמה מילים.

יואב סגלוביץ': מה שיש לנו כאן היום – היום, אתמול, שלשום, ואולי לצערי גם מחר – חבורת אנשים מכובדים ונכבדים שמתנהגים כאנשים ריקים ופוחזים שאין להם אחריות על דבר, והם כנועים ורמוסים עד עפר ואיבדו את כבודם – עבור מה, עבור מחיאות כפיים?

יואב סגלוביץ': עבור מי, עבור רב גדול?

יואב סגלוביץ': עבור מנהיג רוחני ענק?

יואב סגלוביץ': עבור אדם ששמו בנימין נתניהו, שהוא ראש הממשלה גם שלי, שיש לו כתב אישום כפוף לשימוע.

יואב סגלוביץ': כמה מילים על כתב האישום הכפוף לשימוע.

יואב סגלוביץ': כתב האישום הזה הוא החמור ביותר שהיה אי פעם כנגד נבחר ציבור.

יואב סגלוביץ': הוא מדבר על שוחד ומרמה מתמשכת של האיש שנושא במשרה הביצועית הרמה ביותר.

יואב סגלוביץ': ובמקום לעמוד בצד ולהתבייש, הוא עומד כקוזק נגזל ואומר: רדפו אותי.

יואב סגלוביץ': מי רדף אותו בדיוק?

יואב סגלוביץ': מי רדף אותו, למעט צילו ומעשיו שרודפים אותו?

יואב סגלוביץ': אבל באמירות הקשות שהוא עושה כלפי המערכת שהוא מופקד עליה, הוא מופקד עליה, הוא פוגע בכולנו ללא הבדל דעה, השקפה, תפיסה, תורה, דת או כל דבר אחר.

יואב סגלוביץ': הוא פוגע בלב-ליבה של הדמוקרטיה בישראל.

יואב סגלוביץ': ואתם, החבורה שאיננה פה, אפילו בשביל לצעוק כמו שאתם אוהבים לצעוק לי תוך כדי לא נמצאים פה עכשיו.

יואב סגלוביץ': אני מניח שזה לא בגלל שאתם מתביישים, כי את הבושה איבדתם כשהגשתם את הצעת החוק הזאת.

יואב סגלוביץ': אני מניח שאתם לא מסתכלים אחורה ורואים את מעשיכם, כי אתם בטוחים שמחר בבוקר יש יום חדש וישכחו לכם.

יואב סגלוביץ': ויכול להיות שזה כך, ויכול להיות שזה הניסיון של הבית הזה, שאחרי כל סופה מכסים עם עוד חול מעל, אבל את הבושה אתם תיקחו איתכם לבתיכם, אתם תיקחו אותה למקום שבו אתם מדברים עם חבריכם, ואני מניח שלא כולם ימחאו לכם כפיים.

יואב סגלוביץ': לאחר שאמרתי את כל הדברים האלה, אני רוצה להגיד עוד כמה מילים, אם הזמן עדיין מאפשר – ואני רואה שיש לי עוד דקה וחמש שניות.

יואב סגלוביץ': היחידי שיש לו כתב אישום כפוף לשימוע, שמו בנימין נתניהו.

יואב סגלוביץ': לליכוד אין כתב אישום כפוף לשימוע.

יואב סגלוביץ': לבית הזה אין כתב אישום כפוף לשימוע.

יואב סגלוביץ': למדינת ישראל אין כתב אישום כפוף לשימוע.

יואב סגלוביץ': ואף אזרח לא עשה את המעשים שעשה ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יואב סגלוביץ': והוא מוביל אתכם בכחש, ואתם מוחאים לו כפיים.

יואב סגלוביץ': ואתם נראים כמו ספינה תקועה בלב ים שיש לה כמה גוררות מהצדדים, והמלחים, כמו בשיר, נרדמו כולם.

יואב סגלוביץ': בדיוק כמו בשיר.

יואב סגלוביץ': אבי, זיכרונו לברכה, היה שר לי את זה בזמנו כשיר ערש: "דוגית נוסעת מפרשיה שניים / ומלחיה נרדמו כולם".

מאיר כהן: אם לא ייעורו.

יואב סגלוביץ': "אם לא ייעורו כל מלחיה / איכה תגיע הדוגית לחוף?" עכשיו תראו, אני אגיד לכם, היא לא תגיע לשום חוף.

יואב סגלוביץ': היא תקועה בלב ים, עם כמה גוררות, ומתנהל עליהן משא ומתן מי יגרור להיכן.

יואב סגלוביץ': לחוף היא לא מתכננת להגיע, כי רב-החובל שלה נמצא בירכתיים, מנהל משאים ומתנים נפשעים, פליליים, רעים, מבזים.

יואב סגלוביץ': זה ראש הממשלה שהוא גם שלי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יואב סגלוביץ': משפט אחרון, אדוני היושב-ראש: יש פה היפוך תפקידים מוטרף לחלוטין, אפרופו החייזר שראה מלמעלה.

מאיר כהן: אני רציתי להשאיר זמן לשוסטר, חבר הכנסת שוסטר, שישיר לנו את השיר.

יואב סגלוביץ': אוקיי.

יואב סגלוביץ': ואני רוצה להגיד שכל אנשי המחר – – –

אלון שוסטר: דוגית נוסעת – – –

יואב סגלוביץ': כל אנשי המחר, ששמענו את חלקם בנאומים מרגשים – ואני לא אומר את זה בציניות – בנאומי הפתיחה, גם מהמפלגות שכרגע צפויות להיות באותה קואליציה מתפזרת, גם אותם אנשים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יואב סגלוביץ': משפט אחד, אדוני.

יואב סגלוביץ': – – גם אותם אנשים, אם הם לא יעשו מעשה נכון לטובת מדינת ישראל – וזה אומר לא לפזר את הכנסת הזאת – אנשי המחר שרוצים שנראה אותם כאנשי המחר, מחר נקרא להם אנשי האתמול.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: אני מצטער שאני צריך להפסיק אתכם אחרי, כי זה הנוהל, ובמיוחד שאתם ממפלגתי, שחלילה לא ייפול רבב.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מר עופר כסיף.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ'.

מאיר כהן: מר כסיף, 13 דקות לרשותך.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני.

עופר כסיף: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים האחרונים שבו ועלו בראשי מילות השיר של לאה גולדברג: "ולא היה בינינו אלא זוהר", שהרי טרם הפך מיקי מכלוף לממ"ז – או אולי אני אגיד: מרן ממ"ז – לא עמד בין האופוזיציה לבין נתניהו ומשרתיו אלא זוהר אחד, לא עניו ולא מלבלב.

עופר כסיף: מאחורי הזוהר הזה שום כפר לא נעור ושום אור אינו עולה.

עופר כסיף: מאחוריו עומד מחנה ציני, אופורטוניסטי וחשוך, שלא טובת החברה לנגד עיניו אלא טובתו שלו, ומעל הכול – טובת המנהיג ירום הודו.

עופר כסיף: סמואל ג'ונסון אמר שהפטריוטיות היא מפלטו האחרון של הנבל.

עופר כסיף: זה מדהים שהוא כתב את זה בלי לפגוש בנבל המקומי.

עופר כסיף: בדרך אל הכלא מגייס נתניהו את כל הלאומנות שהוא מצליח למצוא, את כל השנאה והפילוג שהוא מצליח לנטוע בינינו.

עופר כסיף: את השנאה הזאת הוא מגייס, ומכתיב כאן סדר-יום הזוי, סדר-יום מנותק, סדר-יום מושחת.

עופר כסיף: ומה על סדר-היום?

עופר כסיף: תרגילים פוליטיים, שוחד בתפקידים, שוחד בתקציבים, הרס מערכת המשפט, הרס מנגנון ביקורת המדינה – כל מה שאפשר לעשות, ובלבד ליצור רודנות בראשותו ולהסב נזק.

עופר כסיף: את כל זה הוא עושה.

עופר כסיף: מה שלא על סדר-היום הוא אזרחי ישראל ועתידם, ואין בכלל מה לדבר על הפלסטינים בשטחים הכבושים; הם כנראה ממש לא מעניינים את המנהיג ואת משרתיו.

עופר כסיף: אזרחי ישראל משעממים אותם.

עופר כסיף: הרשו לי בכל זאת להחזיר לסדר-היום כמה נושאים חשובים באמת.

עופר כסיף: אתמול נהרג עוד פועל בניין, צעיר בן 22.

עופר כסיף: הוא נפל באתר בנייה שקיבל צו סגירה והמשיך לפעול.

עופר כסיף: השנה נהרגו 21 פועלי בניין ונפצעו 72.

עופר כסיף: אלו לא תאונות, זו הפקרות; זו לא רשלנות אלא הרג ממש.

עופר כסיף: איך אחרת אפשר להסביר שקבלן שולח פועל לעבוד באתר שנסגר בשל ליקויי בטיחות?

עופר כסיף: איך זה שמשרד העבודה לא סוגר אתרים שאין בהם עוזר בטיחות?

עופר כסיף: אבל אולי חסינות לנתניהו זה יותר חשוב, שיהיה מעל החוק, כמו ברודנות שהוא רוצה לבנות כאן בתמיכת מפלגות הימין.

עופר כסיף: מערכת הבריאות קורסת.

עופר כסיף: לא דיברו על זה כולם לפני הבחירות?

עופר כסיף: איפה כל אלה שהתראיינו בנושא ערב הבחירות?

עופר כסיף: חדרי המיון עדיין עמוסים; מיטות אשפוז עדיין חסרות; איכות שירותי הבריאות שלהם זוכה תושב המרכז עדיין נמוכה עשרות מונים משל שכנו העני יותר בפריפריה – גבוהה יותר, הכוונה.

עופר כסיף: מישהו הכניס את תקצוב הרפואה הציבורית להסכם הקואליציוני, או שהכול נשאר בגדר מס שפתיים?

עופר כסיף: מישהו מוכן לשבור כלים למען תוספת של מאות מיטות אשפוז?

עופר כסיף: מישהו מוכן להכניס סעיף שישליך את הרפואה הפרטית לפח האשפה של ההיסטוריה?

עופר כסיף: ומה לגבי הרווחה?

עופר כסיף: העובדות הסוציאליות שמטפלות באלפי תיקים וחוטפות מכות מקליינטים לא פעם, שבתו לפני חודשים ספורים, והאוצר עדיין לא ניאות להגיע איתן להסכם.

עופר כסיף: גם זה לא על סדר-היום.

עופר כסיף: איפה כחלון?

עופר כסיף: איפה דרעי?

עופר כסיף: כל הימנים שהבטיחו לדאוג לשכבות המוחלשות ולשקופים נעלמו.

עופר כסיף: כנראה שענייני רפואה של הציבור, ענייני רווחה, לא מעניינים את נתניהו ואת קואליציית הימין.

עופר כסיף: לגרור חרדים לצבא זה יותר חשוב.

עופר כסיף: עאישה א-לולו, ילדה עזתית בת חמש, חלתה מאוד.

עופר כסיף: גדעון לוי הביא את הסיפור שלה בהארץ בשבוע שעבר.

עופר כסיף: עאישה חלתה בסרטן ולרופאים לקח זמן לגלות את זה.

עופר כסיף: היא סבלה מכאבים קשים, הקאות, אובדן הכרה.

עופר כסיף: הוריה סחבו אותה מרופא לרופא בעזה, מבית חולים אחד לאחר.

עופר כסיף: לבסוף הבינו שהמקום היחיד שיכול לנתח אותה, בניסיון להציל את חייה, הוא בית חולים במזרח ירושלים.

עופר כסיף: הוריה ביקשו בדחיפות לקבוע לה תור, ותור כזה אכן נקבע.

עופר כסיף: ההורים ניסו להשיג אישור ללוות את בתם בת החמש להליך הכירורגי הקשה, ניתוח ראש להוצאת גידול, אבל המתפ"ש, מתאם פעולות הממשלה בשטחים, לא אישר.

עופר כסיף: הם ניסו לשלוח את סבתה ואת דודתה, והמתפ"ש לא אישר.

עופר כסיף: בסוף הסכימה מדינת ישראל כי אישה זרה תלווה את עאישה.

עופר כסיף: ואכן, עאישה נקרעה מזרועות אימה, במובן הכי מילולי של הדברים, כנגד כל היגיון בריא, כנגד כל מוסר אנושי.

עופר כסיף: לאחר הניתוח החלמתה של עאישה הסתבכה ומצבה החל להידרדר.

עופר כסיף: בבית החולים תלו זאת בכך שהיא בודדה ומשתוקקת להוריה.

עופר כסיף: אנו יודעים כי מצב נפשי משפיע מאוד על יכולת ההתאוששות מטראומה קשה.

עופר כסיף: בצו הכיבוש, עאישה לא יכלה לפגוש בהוריה עד שהוחזרה בדרך לא דרך לעזה.

עופר כסיף: אז כבר הייתה משותקת, ונפטרה לאחר כמה ימים.

עופר כסיף: המקרה של עאישה הוא דוגמה אחת מיני רבות לעוולות המצור על עזה.

עופר כסיף: ככה זה כשאנחנו מחזיקים מיליונים בכלא הגדול בעולם.

עופר כסיף: הרפואה שם קורסת, וישראל עוד מתהדרת בנוצות של נאורות כאשר מאפשרים לילדה חולת סרטן לעבור למזרח ירושלים לניתוח.

עופר כסיף: במקביל, המתנחלים משתוללים.

עופר כסיף: בסילוואן הם משתלטים על בתים וממררים את חייהם של תושבי השכונה.

עופר כסיף: בשטחי הגדה המערבית הם שורפים שדות בלי בושה.

עופר כסיף: היה נפתלי אחד, פחות רלוונטי פוליטית היום, שאמר שרק האדם שהארץ לא שייכת לו יכול לשרוף אותה.

עופר כסיף: מעניין מה היה אומר על המקרים האלה.

עופר כסיף: הכיבוש מענה את הפלסטינים עשרות שנים והמצור על עזה הופך אותה לאזור אסון שיהיה כמעט בלתי אפשרי לתקן, אבל אולי יותר חשוב לעסוק בתיקי שרים נוספים: שר חלל ושר ואקום, וממ"ז אחד שיהיה כנראה השר לענייני עוגה למלך נתניהו, שהרי לחם אין.

עופר כסיף: זה יותר חשוב על סדר-היום.

עופר כסיף: לפני חודש בדיוק ילדה בת עשר נפגעה מירי בגן משחקים בקלנסווה.

עופר כסיף: ילדה בת עשר.

עופר כסיף: איפה הייתה משטרת ישראל?

עופר כסיף: בשבוע שעבר נרצחה אישה ברמלה, ושבוע קודם נרצח גברה בטמרה, בחיסול בסגנון המאפיה.

עופר כסיף: האם הביטחון האישי של ערבים אזרחי ישראל רלוונטי לסדר-היום?

עופר כסיף: מוותיקי הימין אני לא מצפה, אבל מה על הח"כים החדשים של הליכוד?

עופר כסיף: הם לא פה.

עופר כסיף: האם אתם מקבלים מצב שבו אזרחי המדינה מפחדים להסתובב ברחובות עירם, שילדה בת עשר נפגעת מכדור תועה?

עופר כסיף: אלפי כלי נשק בלתי חוקיים נמצאים בחזקת ארגוני פשיעה, והם משתוללים, מתפרעים, מטילים אימה.

עופר כסיף: זה לא על סדר-היום של נתניהו ומשרתיו.

עופר כסיף: בגזענותם הם מתעלמים מהפשיעה בחברה הערבית, מתעלמים מחפים מפשע שנורים, נפצעים ומתים ברחובות.

עופר כסיף: כל כך הרבה גנרלים יושבים פה, והביטחון האישי של אזרחים ערבים בישראל נמוך מתמיד.

עופר כסיף: אבל בזה ממשלות נתניהו לא עסקו; הקואליציה המסתמנת לא תעסוק.

עופר כסיף: זה לא על סדר-היום.

עופר כסיף: במקום זה מחסלים את מערכת המשפט עוד יותר, ושהפשיעה תחגוג.

עופר כסיף: המילה פטריוטיזם, חברי הכנסת, נגזרת מהמילה patria – מולדת.

עופר כסיף: היא מבטאת את השותפות המולדת של בני המקום, ללא הבדלי דת, מין, גזע ואתניות.

עופר כסיף: פטריוטיות אמיתית היא כזאת שלא מפלה בין קבוצות של בני ובנות המקום.

עופר כסיף: פטריוט אמיתי הוא זה שייאבק למען כולם.

עופר כסיף: כשדיבר ג'ונסון על הפטריוטיות של הנבל הוא לא דיבר על הפטריוטיות הזאת, הטובה; הוא התכוון ללאומנות הרעה.

עופר כסיף: במקרה שלנו, נתניהו ומפלגות הימין אימצו מדיניות לאומנית-אתנית קיצונית, לאומנות שהיא שנאה יוקדת כנגד ערבים.

עופר כסיף: בשם השנאה הזאת נתניהו מחזיק בשלטון, ועם השלטון הזה ועם המשרתים שלו הוא דורס, ופוגע בכל אזרחי המדינה ובפלסטינים בשטחים הכבושים.

עופר כסיף: הלאומנות היא מפלטו של נתניהו.

עופר כסיף: היא מגינה עליו מן הכלא.

עופר כסיף: היא מעמידה לו שורות שורות של משרתים אחוזי שנאה ועיוורים לנזק שהם עושים.

עופר כסיף: ההצבעה שלנו הלילה תהיה הצבעה שתקדם את סיום שלטונו של נתניהו, מתוך כוונה לעשות ביום שאחרי כל מה שיידרש כדי לתקן את המקום הזה ואת הנזקים ונתניהו וממשלתו עשו ולהופכו למקום שטוב לחיות בו.

עופר כסיף: האמת היא שזה אפשרי, ואנחנו לא נוותר עד שנצליח.

עופר כסיף: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יש לך עוד ארבע דקות, אבל תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', גברתי.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מייד אתייחס גם לידיעות על הפניות מהליכוד למפלגתי ומה אני חושבת עליהן, אבל חשוב לי להתחיל בעניין אחר.

שלי יחימוביץ': בהרבה מאוד מפגשים שלי עם אנשים צעירים – ויש לי הרבה מפגשים כאלה: עם מכיניסטים, עם סטודנטים, עם שינשינים – אני מגינה בכל כוחי על המערכת הפוליטית ועל היופי שבפוליטיקה שמאפיינת את המשטר הדמוקרטי – אין דמוקרטיה בלי פוליטיקה – ואני שבה ומדגישה שהשליחות הפוליטית היא דבר נעלה.

שלי יחימוביץ': נעלה לייצג ציבור מתוך השקפת עולם ולממש יום-יום ושעה-שעה את השקפת העולם הזאת, ואם יש כמה כאלה שמוציאים את דיבתנו רעה, אל תלכו שולל – אני אומרת להם – הם מיעוט, יש רק מעט מושחתים.

שלי יחימוביץ': בגלל הרצון שלי לגונן על המערכת הפוליטית ולגרום לאנשים טובים, צעירים, להסתכל עליה ולרצות להצטרף אליה ולהשפיע, אני מאוד מאוד לא אוהבת לבזות את הכנסת או לדבר סרה בחבריי.

שלי יחימוביץ': אבל הפעם, אוי, הפעם, כל כך הידרדרתם, צבועים שכמותכם, כל כך הידרדרתם, שכולכם, עד האחרון שבכם, חברי הקואליציה – חבר הכנסת וקנין, אני כל כך אוהבת אותך, אני ממש מבקשת ממך לצאת בזמן שאני אומרת את זה, באמת.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שאתה איש ישר דרך, באמת.

שלי יחימוביץ': אבל זה כל כך עגום שכולכם, עד האחרון שבכם – –

קריאה: – – –

שלי יחימוביץ': – – הופכים להיות משת"פים של הרס וחורבן המדינה, לא פחות מזה; משת"פים לצורך עלוב ונקלה של מילוט עבריין – לכאורה, לכאורה – מפני הדין.

שלי יחימוביץ': הרי כל הבלגן והכאוס והטירוף שבהם אנחנו נמצאים פה עכשיו זה כדי שהוא לא יישב בכלא.

שלי יחימוביץ': ואתם כולכם מגוננים עליו.

שלי יחימוביץ': כולכם – אין פה איש, כן?

שלי יחימוביץ': תחשבו על השפל שירדנו אליו.

שלי יחימוביץ': 120 חברי כנסת, 360 עוזרים פרלמנטריים, שלא לדבר על עוזרי השרים, 153 ימים בזבזנו עד עכשיו בהליך דמוקרטי – פריימריז, אחר כך בחירות, אחר כך התמוססות תהליך הרכבת הממשלה – ועד הקמת הממשלה החדשה יעברו עוד 161 ימים; שנה תמימה שבה כולנו מקבלים שכר ולא יכולים לשרת את הציבור.

שלי יחימוביץ': איזה ביזיון.

שלי יחימוביץ': כנסת משותקת, מדינה משותקת, ממשלה משותקת.

שלי יחימוביץ': כולם בשירותו של אדם אחד ששקוע עד צוואר בפלילים, כשיש רק מטרה אחת להקמת הממשלה הזאת: הצלה שלו מהכלא.

שלי יחימוביץ': מהבוקר התחלנו לקבל, כמה מאיתנו – אני לא יודעת מי, כי לא דיברתי עם כולם, אבל אני יודעת על חלקנו; אני לא אנקוב בשמות, אני אדבר רק על עצמי – הצעות נואלות – הצעות נואלות ורציניות, אני חייבת לומר – מכיוון ראש הממשלה בנימין נתניהו להצטרף לממשלתו.

שלי יחימוביץ': כמובן, הכול מצופה חלב ודבש וחופן הבטחות: לא תהיה פסקת התגברות, ולא יהיה חוק חסינות.

שלי יחימוביץ': ואז, באחת השיחות האלה עם אדם שאני מאוד מעריכה את יושרתו – תהום אידיאולוגית פעורה בינינו, אבל אני מעריכה את יושרתו – אמרתי: אוקיי, זורמת איתך.

שלי יחימוביץ': בוא אני אציג לך שאלה תיאורטית: תיק המשפטים – אין פגיעה בבית המשפט העליון; ראש הממשלה לא מבקש חסינות מוועדת הכנסת.

שלי יחימוביץ': לא, זה לא, אי-אפשר לפגוע בזכות המוקנית שלו לבקש את החסינות מוועדת הכנסת.

שלי יחימוביץ': ותיק המשפטים – מה פתאום?

שלי יחימוביץ': הוא בכלל לבית היהודי.

שלי יחימוביץ': אז איזה פתי יאמין שיש אפילו כוונה כנה בספין הזה?

שלי יחימוביץ': איזה פתי יכשיר את השרץ הזה?

שלי יחימוביץ': ומי מאמין לו בכלל, לראש הממשלה?

שלי יחימוביץ': מי יאמין להבטחות כאלה כשאנחנו יודעים שבבסיס כל הכאוס שאנחנו נמצאים בו יש רק תשוקה אחת ורצון אחד ממוקד: לא להיכנס לכלא, לא לתת את הדין, לא לעבור הליכי משפט.

שלי יחימוביץ': לפתע פתאום הוא מוכן לוותר על כל אלה לטובת הספין הזה?

שלי יחימוביץ': עכשיו, חלק מאיתנו יודעים דבר או שניים גם על אופיו של ראש הממשלה וגם על אופייה של הפוליטיקה, אבל יש לי תחושה – והיא מאוד מעציבה אותי – שיש בינינו גם כאלה ששוקלים את האופציה הזאת, ואני מתרה בהם ומזהירה אותם לבל ישתמשו בהרס ובשפל שבו נמצאת מפלגת העבודה כדי לסדר לעצמם תיקים.

שלי יחימוביץ': אנחנו נמרר את חייהם יום-יום ושעה-שעה.

שלי יחימוביץ': הכנסת הזאת היא כנסת כל כך עלובה.

שלי יחימוביץ': שוב, אני אומרת את זה בצער, כי אני באמת אוהבת את הכנסת, ואני חושבת שיש לה תפקיד כל כך מכובד ומרכזי.

שלי יחימוביץ': וחלק מאלה שמטילים בה רפש לא רוצים בכלל בשלטון דמוקרטי, הם מעדיפים את שלטון ההון.

שלי יחימוביץ': אבל הכנסת הזאת באמת כל כך עלובה, שהדבר היחיד בשיא הקריירה שלה היה לפזר את עצמה בשירותו של אדם מושחת במיוחד.

שלי יחימוביץ': אני מזהירה אתכם – אני לא יודעת אם זה מזיז לכם בכלל – אנחנו נהיה שאלת טריוויה בחידונים, פאנץ' בבדיחות על דברים שנגמרים מהר מדי.

שלי יחימוביץ': זה נורא קטן וטיפשי, אבל אני מתביישת לחשוב שיום אחד יתלו את התמונה של הכנסת הזאת.

שלי יחימוביץ': תזכרו.

שלי יחימוביץ': התמונה של הכנסת הזאת תהיה תמונה בהיכל התמונות של הכנסות, ויגידו: אלה היו חברי הכנסת העשרים-ואחת שעשו כלום.

שלי יחימוביץ': כלום.

אורית פרקש הכהן: פיזרו את עצמם, שלי.

שלי יחימוביץ': לא חוקקו חוק אחד.

שלי יחימוביץ': אה, את חוק פיזור הכנסת חוקקו.

שלי יחימוביץ': אבל אני מודה, אני עוד יותר מתביישת שבמפלגתי שלי, שהייתה הכי נחרצת ב"לא נשב עם ראש ממשלה תחת כתב אישום" – ולא רק נחרצת אלא גם אתגרנו את כחול לבן שהם לא אומרים את זה מפורשות – שבמפלגתי שלי יש מי שמהרהרים בכלל בדבר הזה.

שלי יחימוביץ': אני שבה ומתרה בכם:

שלי יחימוביץ': הסירו את הרעיון הזה מעל סדר-היום והפסיקו לפלרטט איתו, לחשוק בו, לפנטז עליו.

שלי יחימוביץ': ממילא הוא יעשה מכם לעג וקלס, ובתרחיש הכי טוב של מה שיעלה בגורלכם אתם תיזרקו אחרי שניים-שלושה חודשים לטובת איזו קומבינה חדשה שבאמת תציל את עורו, שהרי זאת המטרה הלאומית המרכזית של החזון הציוני היום.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת הבאה, היבה יזבק, בבקשה.

מאיר כהן: אחריה – חברת הכנסת תמנו-שטה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, 13 דקות.

היבה יזבק: כבוד היושב-ראש, הפגנו היום בתל אביב במחאה על הכשלים הנוראיים של המשטרה, וגם של הממשלה, בטיפול באלימות ובפשיעה בחברה הערבית, תחת הכותרת "אנחנו מאשימים".

היבה יזבק: אנחנו באמת מאשימים.

היבה יזבק: יש לנו הרבה במה להאשים את הממשלות של ישראל עד כה.

היבה יזבק: רק השבוע פנתה אליי אישה צעירה בת 25 שהותקפה, שאיימו על חייה עד מוות, עד רצח.

היבה יזבק: היא הגישה תלונה במשטרה, וכלום לא נעשה על מנת לשמור על חייה ולסייע לה.

היבה יזבק: היא התקשרה אליי וצעקה: אני לא רוצה למות.

היבה יזבק: מי יודע מה היה קורה אילו לא הייתי פונה אישית ללשכת השר לביטחון פנים או למפקד התחנה שבה הגישה את התלונה.

היבה יזבק: מה היא ביקשה מהמשטרה?

היבה יזבק: את המינימום, המינימום של המינימום: הגנה, שישמרו על חייה, ביטחון.

היבה יזבק: גם בזה המשטרה נכשלה.

היבה יזבק: כמוה יש מקרים רבים.

היבה יזבק: אז למה מתפלאים שאנשים נרצחים?

היבה יזבק: למה מתפלאים שאזרחים ערבים נרצחים במדינה הזאת?

היבה יזבק: זה מצב מזעזע להיות בו.

היבה יזבק: אזרחים ערבים מרגישים מופקרים כאן.

מאיר כהן: גברתי השרה.

היבה יזבק: הנושא הזה, הבוער כל כך ולא חשוב, כנראה – הינה, זה לא חשוב – שמעסיק אותנו כציבור ערבי וכמנהיגים של הציבור הערבי, בטוח יותר בוער לכולנו מאשר מההחלטה אם הולכים לבחירות או לא הולכים לבחירות.

היבה יזבק: אבסורד בעיניי שזה מה שאנחנו צריכים להתעסק בו עכשיו – בזלזול הנוראי של נתניהו באזרחים ובתקציבים המטורפים שיוקדשו להליכה שוב לבחירות, שייזרקו לפח חודשים בודדים לאחר מערכת הבחירות הקודמת.

היבה יזבק: בואו, תשקיעו כל הכסף הזה במלחמה בפשיעה, בעוני הנוראי, בחינוך וברווחה.

היבה יזבק: תקדמו את האינטרס של הציבור.

היבה יזבק: בחודש האחרון אנחנו עדים להתגברות משמעותית של מקרי הפשיעה, ההרג, הרצח, האלימות והירי בחברה שלנו.

היבה יזבק: מתחילת חודש מאי עד היום נהרגו שבעה אזרחים ערבים כתוצאה מפשיעה ואלימות.

היבה יזבק: לכל אחד מהם יש שם ולכל אחד מהם יש משפחה אבלה.

היבה יזבק: אלה שמותיהם: תאופיק זהר מנצרת, ויסאם יאסין מטמרה, אחמד דראגמה מבאקה אל-גרבייה, דניאל חלבי מדאלית אל-כרמל, אנתסאר אל-עיסאווי מרמלה, עמיד אלג'יש מערערה וסאהר אבו ראזל מאום אל-פחם.

היבה יזבק: החודש עוד לא נגמר, יש לנו עוד שני ימים, ואני מקווה שלא נצטרך להתאבל על עוד קורבן.

היבה יזבק: לפחות חלק מהמקרים האלה אפשר היה למנוע, אם לא את כולם.

היבה יזבק: כמו שכבר אמרתי כאן על הבמה הזאת, זה לא מקרי – לא הפשיעה ולא ההזנחה הפושעת של הרשויות.

היבה יזבק: אנחנו מדברים כאן על ממשלה המתייחסת באופן ממסדי ל-20% מהאזרחים במדינה כפושעים, כחשודים, כמחבלים וכתומכי מחבלים.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על הדרה מתמשכת ממוקדי הכוח והשפעה, על מדיניות גזענית של הפרדה, על הפקעת אדמות, על פיתוח ערים ויישובים ליהודים בלבד.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על ייהוד הנגב והגליל; על דחיקה של למעלה ממחצית מהערבים במדינה מתחת לקו העוני.

היבה יזבק: אנחנו מדברים על הריסת בתים, על אי-הכרה בכפרים; על אפליה בתקציבי חינוך, רפואה, רווחה.

היבה יזבק: אנחנו גם מדברים על תרבות פוליטית המבצעת דה-לגיטימציה, אם זה לנבחרי הציבור הערבי ואם זה לציבור הערבי כולו במדינה, מקרב כמעט כל הקשת הפוליטית כאן.

היבה יזבק: בנסיבות האלה זה בכלל לא מפליא שהחברה שלנו סובלת מאחוזים כל כך גבוהים של פשיעה ושל אלימות.

היבה יזבק: הבעיה היא שלא מטפלים בזה, שלא אוספים את הנשק ולא מקצים עוד תקציבים לשירותי רווחה, לנפגעות אלימות או לשיקום אסירים משוחררים, או בכלל לביסוס של מערך חקירות שבאמת יביא את הפושעים לדין, במקום להיכנע לקומבינות והתנהגויות עברייניות ופושעות אחרות.

היבה יזבק: כל אלה לא חשובים לממשלה ולרוב האנשים כאן.

היבה יזבק: הנושאים האלה בכלל לא נמצאים על סדר-היום.

היבה יזבק: אז מה כן נמצא על סדר-היום?

היבה יזבק: בכנסת הקודמת זה היה חוק הלאום – חוק שכל מטרתו לבסס את העליונות היהודית במדינה, למחוק את הזהות הערבית-פלסטינית מהמרחב בכלל, למחוק את מעמדה של השפה הערבית, למחוק את הקיום הערבי-פלסטיני במדינה.

היבה יזבק: לפני חוק הלאום הייתה הממשלה עסוקה בחקיקה גזענית ומפלה שרק העמיקה את מחיקת זכויותיהם של האזרחים הערבים במדינה, או במדיניות מתמשכת של כיבוש ושל סיפוח ושל מתן זכויות יתר למתנחלים.

היבה יזבק: עכשיו הממשלה עסוקה בניסיונות נואשים להציל את נתניהו מלעמוד לדין על פשעי השחיתות שלו.

היבה יזבק: היא עסוקה במריבות מיותרות על מי יחוקק חוקים יותר קיצוניים, יותר פשיסטיים; עסוקה בלחשוב על דרכים נוספות לפגוע בסמכותו של בית המשפט העליון; עסוקה בהבטחת מציאות בלי דמוקרטיה, עד לנקודה שממנה לא יהיה אפשר לחזור.

היבה יזבק: אנחנו יודעים שאף אחד כיום לא ירכיב את הממשלה שהיינו רוצים לראות פה.

היבה יזבק: ברור לנו שהאזרחים הערבים לא מעניינים לא את אלה ולא את אלה.

היבה יזבק: אך בכל זאת אנחנו נמשיך להיאבק למען מדיניות המבוססת על שוויון ועל צדק; על מדיניות המבטיחה את סיום הכיבוש וביסוס מדינה שהיא לכל אזרחיה.

היבה יזבק: וכן, תתפלאו, יש דבר כזה בכל מדינה מתוקנת.

היבה יזבק: זו המדיניות שמגיעה לנו ואלה הם הערכים שקיוויתי גם שאצליח לקדם, ולו במילימטר אחד, בכנסת הנוכחית, אך נראה שהרוח השלטת כאן היא הגנה על שחיתות למען השליט.

היבה יזבק: אבל בואו נודה באמת: הייתם צריכים שזה יגיע לכאן.

היבה יזבק: זה בכלל לא מפתיע.

היבה יזבק: מדיניות שפוגעת באופן שיטתי בחלק מהאזרחים, אין לה בעיה גם לפגוע ולזלזל בכלל האזרחים באופן בוטה למען אינטרס אישי.

היבה יזבק: זה מחפיר, זה עלוב, אבל אלה הם פניה של הפוליטיקה היום.

היבה יזבק: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה לך.

בועז טופורובסקי: רגע, לשרה גילה גמליאל יש מה להגיד.

מאיר כהן: אה, סליחה, סליחה, סליחה.

בועז טופורובסקי: זה אמור להיות דברים שבטיפולה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: האם חברת הכנסת תמר זנדברג – את רוצה להתפרץ לדיון, גברתי?

מאיר כהן: אם זה יהיה קצר – בבקשה.

מאיר כהן: את תמיד רשאית.

פנינה תמנו: – – –

מאיר כהן: סליחה, השרה יכולה להגיב.

מאיר כהן: השרה תגיב, ומייד את עולה.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הייתה כאן טענה בהקשר של ההתייחסות של ראש הממשלה וממשלת ישראל לערביי ישראל.

גילה גמליאל: אז כמה דברים, כבוד היושב-ראש: ממשלתנו הנוכחית, בראשותו של נתניהו, היא הראשונה שקידמה תוכנית חומש, 922, לאוכלוסייה הערבית בישראל.

גילה גמליאל: כעבור שלוש שנים הגענו כבר ליעדים שאותם הצבנו כיעדים בתום החומש, כגון שילובן של נשים ערביות בתעסוקה.

גילה גמליאל: נכון להיום, לשמחתנו המרובה, כבר 42% מהנשים עובדות.

גילה גמליאל: זה היה יעד, דבר מבורך שהעלה ממש את אחוז השתלבותן.

גילה גמליאל: דבר נוסף – – –

אנטאנס שחאדה: – – – משרות חלקיות – – –

גילה גמליאל: דבר נוסף – – –

היבה יזבק: – – – הכי נמוך במדינה – – –

גילה גמליאל: סליחה רגע.

גילה גמליאל: דבר נוסף – גם בהקשר של האקדמיה, שילובם של המיעוטים באקדמיה, הצלחנו להגיע ליעד כבר עכשיו – לפני חמש השנים, בתום שלוש שנים – שבו אחוז האוכלוסייה של המיעוטים בהשתלבות באקדמיה הגיע ליעד, ממש כאחוזם באוכלוסייה.

גילה גמליאל: זה דבר שבעיניי הוא מבורך.

גילה גמליאל: השקענו 15 מיליארד שקלים בתוכנית החומש – בתשתיות, בחינוך בלתי פורמלי, בהקמה של מרכזי צעירים, על מנת לבוא ולסייע.

גילה גמליאל: כך שלא צריך כל הזמן לבוא ולהלין ולהציג תמונות ומצגי שווא.

היבה יזבק: אבל זו המציאות.

גילה גמליאל: בנוסף לתוכנית הזאת הוקצו גם מעל 2 מיליארד שקלים לאוכלוסייה של הדרוזים במדינת ישראל, ועוד 900 מיליון שקלים בתוכנית חומש לבדואים בצפון, בתוכנית החומש.

גילה גמליאל: כלומר כל המשאבים שהוקצו נועדו בדיוק כדי לצמצם את הפערים בחברה הישראלית, ועל כן, לבוא ולטעון כל הזמן רק קלישאות וסיסמאות – – –

מאיר כהן: תודה.

גילה גמליאל: אתם חדשים וחדשות כאן, אז תדעו שאפשר לעשות גם דברים יפים – –

היבה יזבק: אנחנו באנו מהשטח.

היבה יזבק: אנחנו מכירים את המצב, תאמיני לי.

גילה גמליאל: – – למען החברה הישראלית בכללותה, לכל אזרחי מדינת ישראל.

גילה גמליאל: זה הקו שהצגנו באהבה רבה במשרדים וביחד עם הממשלה, וראש הממשלה קידם את זה ביחד איתנו.

גילה גמליאל: על כן, יש מה לבקר, יש על מה להלין, אבל לא צריך כל הזמן גם לומר את הדברים באופן – – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה לך.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת פנינה תמנו, בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, זה מדהים, מדהים לראות איך ביומיים האחרונים ממשלת ישראל, עם הרבה מאוד הבטחות, הצליחה לפתור מול חברי כנסת מכחול לבן ואחרים כל כך הרבה בעיות של החברה הישראלית.

פנינה תמנו: לא ידעתי שממשלת הימין, ממשלת הליכוד, מסוגלת בכזאת חריצות, בכזאת יעילות, לבוא עם הבטחות לפתרונות בזמן כל כך קצר.

פנינה תמנו: אוי על הפניקה, אוי על הפניקה וההיסטריה שאוחזת באנשים שיושבים בממשלה הזאת.

פנינה תמנו: אוי על הפניקה שאוחזת בראש הממשלה.

פנינה תמנו: רק יש דבר אחד ששכחו: הניסיון לבוא ולהטיל את מלוא האחריות על אביגדור ליברמן, יושב-ראש ישראל ביתנו, הניסיון לבוא ולצייר תמונה כאילו רק אדם אחד יכול להרכיב ממשלה ואחרת הכנסת תתפזר, הוא ניסיון נואל, ניסיון שהוא לא פחות מבגידה בציבור.

פנינה תמנו: כי הרי החוק, ככתבו וכלשונו, החוק שנקבע על ידי בית המחוקקים הזה, מבהיר חד-משמעית שיש למצות את כל הכלים שיש בידי הנשיא, נשיא המדינה.

פנינה תמנו: ולא בכדי לשון החוק מאפשרת שהיום בחצות מלאכת הרכבת הממשלה יכולה לעבור לידי נשיא המדינה, והוא יטיל על חבר הכנסת שיש לו את הסיכוי הגדול ביותר להרכיב ממשלה.

פנינה תמנו: וזה למה?

פנינה תמנו: כדי שלא ייפגע האינטרס הציבורי.

פנינה תמנו: מצד אחד מנסים לצייר תמונה שיש פה משבר פרסונלי שאם הוא לא ייפתר וביבי לא יהיה ראש הממשלה אז כולנו הולכים לבחירות, בזמן שהמשבר הזה הוא משבר ציבורי, פוליטי, לאומי, שיכול להיות פתיר.

פנינה תמנו: ואני באמת מצפה מחברי הכנסת בליכוד להתעשת, לפתח עמוד שדרה.

פנינה תמנו: נכון, אתם כנראה לא יודעים מה זה אומר לפתח עמוד שדרה, מנהיגות.

פנינה תמנו: הרי לא נבחרתם להיות פה בובות על חוטים.

פנינה תמנו: אתם לא סתם יושבים כאן בכנסת.

פנינה תמנו: ההצבעה שלכם היא לא דבר מובן מאליו, והמוסד הזה שנקרא ליכוד הוא לא מוסד של בן אדם אחד.

פנינה תמנו: דמיינו לכם מה היו אומרים אבות מפלגת

פנינה תמנו: כם על כך שאתם מוכנים להסיר כל אחריות כלפי הציבור, להסיר כל ממלכתיות, להסיר כל אחריות אישית כלפי הבית הזה, שהחוק קובע שיש למצות את כל ההליכים.

פנינה תמנו: זה מדהים לראות שאתמול חתמו כחמישה חברי כנסת של הליכוד לפני הדיון במזכירות הליכוד; הצליחו איכשהו.

פנינה תמנו: באמת, אני מעריכה את אותם חברי כנסת שהצליחו לחתום כנגד המהלך של החיבור של מפלגת כולנו עם הליכוד.

פנינה תמנו: ובמסדרונות מחוץ למליאה ברור מאליו שחברי כנסת פה, בעיקר מהשורות האחוריות, מבינים שהם הולכים לגזור את דינם האישי, שהם לא חוזרים לבית הזה.

פנינה תמנו: אבל בסדר גמור.

פנינה תמנו: תחשבו על עצמכם, בטח כשזה עולה בקנה אחד עם האינטרס הציבורי הלאומי, שהרי בסופו של דבר רק אתמול בוועדה המיוחדת התנגדתי לכך שהולכים להעביר את החוק בחופזה, ולא רק זה – בהינף יד מעבירים תקציב, עוד לפני שבכלל התפזרה הממשלה, של 400 מיליון שקלים.

פנינה תמנו: תשננו את הסכום הזה: 400 מיליון שקלים, ככה, בהצבעה אחת.

פנינה תמנו: זה כמעט תקציב סל התרופות.

פנינה תמנו: דמיינו לכם מה אפשר לעשות עם 400 מיליון שקלים מכספי הציבור.

פנינה תמנו: וזו רק ההתחלה, זה לפני שיצאנו לבחירות.

פנינה תמנו: זה בלי שאני מחשבת את 100 מיליון השקלים שיהיו הלוואות למפלגות, זה בלי שאנחנו מדברים על 3-2 מיליארד השקלים שזה יעלה למשק; כל כך הרבה כסף שאיתו היה אפשר לעשות כל כך הרבה, לשנות עולם ומלואו בשביל כל כך הרבה ציבורים בחברה הישראלית.

פנינה תמנו: רק לפני שבוע יצאו הזקנים למחאה, לא רק על השחיקה בפנסיות שלהם אלא גם על הפגיעה החמורה בפנסיות שלהם.

פנינה תמנו: השבוע יצאו להפגין גם אימהות, הורים לפעוטות, על העובדה שהמדינה מפקירה את הפיקוח על חינוך ילדים מגיל אפס עד שלוש – הייתה איתי חברת הכנסת אורלי פרומן – והם זועקים את זעקתם והם קוראים למדינה הזאת, במקום לקדם חסינות לפוליטיקאים, לקדם סוג של חוסן לילדים האלה.

פנינה תמנו: אבל מה זה משנה?

פנינה תמנו: הדברים האלה לא מעניינים את הממשלה הזאת, לא עניינו את הממשלה הזאת בעשור האחרון.

פנינה תמנו: ופתאום ב-24 השעות האחרונות כל מה שאני שומעת זה סוג של שרביט קסם: אפשר לפתור את כל הבעיות.

פנינה תמנו: אליי ניגשו כי אני במקרה מייצגת – לא במקרה, מתוך בחירה – את קהילת יוצאי אתיופיה, אבל לא רק, כישראלית בטח שלא רק.

פנינה תמנו: אבל פתאום באים אליי בהצעות: נעלה את שארית יהודי אתיופיה, 8,000 איש – תחשבו שחלקם מחכים 20 ו-30 שנה במחנות – 8,000 איש ועוד אלפי אנשים – – –

מאיר כהן: זה הצעות?

פנינה תמנו: כן.

פנינה תמנו: ועוד אלפי אנשים שיושבים פה בארץ.

פנינה תמנו: והם משחקים בחיים של אנשים, מוכרים, או יותר נכון רוצים לקנות כל כך בזול, בדיל פוליטי, את מה שהם היו צריכים לעשות בימי שגרה.

פנינה תמנו: ההצעות לא איחרו לבוא לעוד ועוד חברי כנסת שמייצגים אוכלוסיות מוחלשות בחברה הישראלית.

פנינה תמנו: במקום שהממשלה הזאת תגלה אחריות, במקום שהממשלה הזאת תמלא את חובתה לאוכלוסיות המוחלשות בימי שגרה מתוך חובה, מתוך רצון ואהבה, אז אנחנו רואים שכל מה שהם עושים זה להציע שוחד פוליטי לכל מי שרק רוצה בצד הזה של הבית הזה.

מאיר כהן: פנינה, כמו שאת יודעת, כל יהודי מרוקו עלו, אז לא הציעו לי שום דבר.

פנינה תמנו: איזה באסה.

פנינה תמנו: אני מקווה שבגלל שסירבת לא יחזירו אותך לשם.

פנינה תמנו: זה גם – – –

מאיר כהן: כן.

פנינה תמנו: אני חייבת לומר שאותי לימדו בבית ש"אין עוד מלבדו" זה רק על בורא עולם.

פנינה תמנו: נוצרה איזו תרבות בתוך חברי הכנסת של הליכוד, 34, חוץ מראש הממשלה, שאין עוד מלבדו.

פנינה תמנו: הם לא מצליחים – – –

קריאה: 33.

פנינה תמנו: 33, נכון.

פנינה תמנו: חבר הכנסת אלי בן-דהן, סגן השר, הוא בעצם עוד דיל פוליטי.

פנינה תמנו: ואני אומרת: תפתחו מנהיגות, תפתחו אומץ.

פנינה תמנו: ראשית, בשעה הזאת, מה שראוי לעשות זה ללכת לממשלת אחדות לאומית בהובלת כחול לבן.

פנינה תמנו: בחצות היום הזה יהיה ניתן להעביר את מלאכת הרכבת הממשלה לבני גנץ, לכחול לבן, ואתם, חברי הכנסת מהליכוד, צריכים לחשוב בראש ובראשונה על חיסכון מיליארדים לציבור הישראלי, והדבר הנוסף – להביא קצת שקט, קצת שקט.

פנינה תמנו: אולי הגיע הזמן להיות יותר מאוחדים, פחות מפולגים, יותר ממלכתיים, יותר ציונים.

פנינה תמנו: ברגע שאתם תחשבו על זה, על הרווח הלאומי, החברתי, שיכול להיווצר פה, אולי אז תצליחו לראות את עצמכם ככאלה שנבחרו כמנהיגים, ולא בגלל שהם מתזזים מוועדה לוועדה, ולא בגלל שהם – איך אמרנו אתמול?

פנינה תמנו: מג'נגלים.

קריאה: ג'ונגל.

פנינה תמנו: לא, מלשון ללהטט, ללהטט מוועדה לוועדה כדי לפזר את הכנסת הזאת.

פנינה תמנו: צריך למצות את כל ההליכים, כאמור.

פנינה תמנו: ואני קוראת לראש הממשלה לדעת להודות בכך שהוא נכשל במשימה שהנשיא נתן לו.

פנינה תמנו: המשימה הזאת הושלמה, וההשלמה לא חייבת להיות בכך שמפזרים את כל הכנסת ומכניסים את כל החברה הישראלית לסחרור, אלא דואגים לזוז הצידה, לנהל את התיקים שלך מבחוץ בתקווה ש-, והאמת, אני מאחלת לך שתצא זכאי, ולתת לציבור הישראלי לעלות על המסלול הנכון והבריא.

פנינה תמנו: לכן אני קוראת לכם, חברי הכנסת מהליכוד: עוד לא מאוחר.

פנינה תמנו: אל תנסו לשכנע אותנו לערוק לצד שלכם, כי אצלנו יש עקרונות, יש לנו ערכים, ואותנו לא קונים בנזיד עדשים, ובטח לא סוחרים בבעיות של אוכלוסיות מוחלשות.

פנינה תמנו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: חברתי הכנסת אורלי פרומן, גברתי, עשר דקות.

קריאות: נאום בכורה שלה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: מה?

קריאה: נאום בכורה, בכורה – – –

מאיר כהן: אה, באמת?

אורלי פרומן: כן, זה נאום הבכורה שלי, כי את נאום הבכורה לא זכיתי עוד לעשות, אז – – –

מאיר כהן: יפה.

מאיר כהן: עשר דקות, גברתי, בבקשה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש – שמת לב?

אורלי פרומן: היושב-ראש – – –

מאיר כהן: ובמידה – היות שזה גם נאום הבכורה, אם תרצי לחרוג בדקה נאפשר לך.

אורלי פרומן: מקסים.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, משהו חמור מאוד הולך לקרות בכפר הזה.

אורלי פרומן: זה לא רק שמו של סיפור קצר מאת הסופר זוכה פרס נובל גבריאל גארסיה מארקס אלא גם נבואה שאני מאוד מקווה שלא תגשים את עצמה, נבואה שעלינו למנוע את הגשמתה בכל כוחנו.

אורלי פרומן: כשהושבעתי לכנסת חשתי את כובד האחריות שנחתה על כתפיי.

אורלי פרומן: אחרי שנים רבות כמשרתת ציבור במשרדים הממשלתיים ובשלטון המקומי, הפעם אני לא רק משרתת ציבור אלא גם נבחרת ציבור ונציגת הציבור.

אורלי פרומן: די בעובדה זו כדי לגרום לי היום להתבייש – להתבייש שבמקום לעסוק בעיקר אנו נגררים לעסוק בטפל.

אורלי פרומן: נהוג לומר שקשה להבחין בין עיקר לטפל לפעמים, אבל במקרה הזה לכולם ברור מהו הטפל, ולצערי, למרות זאת, יש בינינו שבוחרים לעסוק דווקא בו.

אורלי פרומן: ומהו הטפל הזה?

אורלי פרומן: העיסוק הנפשע מיומה הראשון של הכנסת הזאת בחסינותו של נתניהו: חסינות מהותית, חסינות פרוצדורלית וחסינות פוליטית.

אורלי פרומן: תגידו לי, השתגעתם?

אורלי פרומן: אני מדברת אליכם, אלו היושבים כאן ואלו שאינם כאן, ושוכחים שהם הנציגים של העם, לא הנציגים של נתניהו.

אורלי פרומן: שמעתי את נתניהו ממשיך בהפצת הנבואה על בחירות חוזרות בכינוס מזכירות הליכוד אתמול, ואני מצטטת: "ככל שברור שאנחנו הולכים לבחירות, כך גדל הסיכוי שלא נצטרך ללכת לבחירות".

אורלי פרומן: שמעתי אותו ונזכרתי בסיפור של גארסיה מארקס על נבואה שמגשימה את עצמה.

אורלי פרומן: אדוני היושב-ראש, הקשיבו: "דמיין לעצמך כפר קטן מאוד, יש בו זקנה ושני בנים; האחד בן 17".

יאיר לפיד: אורלי – – – אמר שהוא לא מחליף את הנאום שלך.

אורלי פרומן: אה, הינה, מצוין, אני מחכה לכם.

אורלי פרומן: אז אני מקריאה את הסיפור של גארסיה מארקס לבני, ליאיר ולכל מי שהצטרף.

אורלי פרומן: ושני הבנים, "היא מגישה להם את ארוחת הבוקר בהבעה מודאגת מאוד.

אורלי פרומן: בניה שואלים אותה מה קרה והיא עונה: 'איני יודעת אבל התעוררתי עם הרגשה שמשהו חמור מאוד הולך לקרות בכפר הזה'.

אורלי פרומן: הם מחייכים ואומרים שאלו אמונות תפלות של זקנות, סתם דברי הבל.

אורלי פרומן: הבן הולך לשחק ביליארד וברגע שהוא הולך לנצח משחק קל, יריבו אומר לו: 'אני מתערב איתך על פסו אחד שאתה לא מנצח אותי'.

אורלי פרומן: כולם צוחקים, הוא צוחק.

אורלי פרומן: הוא מכה בכדור ומפספס.

אורלי פרומן: הוא משלם את הפסו ושואלים אותו: 'אבל מה קרה לך?

אורלי פרומן: זה היה משחק קל'.

אורלי פרומן: הוא עונה: 'זה נכון, אבל אני מודאג מאוד ממה שאימא שלי אמרה הבוקר.

אורלי פרומן: היא אמרה שמשהו חמור מאוד הולך לקרות לכפר הזה'.

אורלי פרומן: "כולם צוחקים עליו, וזה שהרוויח את פסו חוזר לביתו, פוגש את אימו – – – כל קרוב אחר.

אורלי פרומן: שמח עם הפסו הוא אומר: 'הרווחתי מדמסו את הפסו בצורה קלה בגלל שהוא טיפש'.

אורלי פרומן: 'ולמה הוא טיפש?

אורלי פרומן: ' הוא אומר: 'בחייך, הוא לא הרוויח במשחק בגלל שהיה מודאג מכך שאימא שלו התעוררה היום עם הרגשה שמשהו חמור הולך לקרות לכפר הזה'.

אורלי פרומן: אז אימא שלו אומרת: 'אל תזלזל בהרגשות של זקנים, לפעמים הן מתקיימות'.

אורלי פרומן: "קרובת משפחה שומעת את זה והולכת לאטליז.

אורלי פרומן: היא אומרת לקצב: 'תן לי קילו בשר', וברגע שהוא חותך את הבשר היא מוסיפה: 'אתה יודע מה?

אורלי פרומן: תביא שני קילו.

אורלי פרומן: יש שמועה שמשהו חמור הולך לקרות, ועדיף להיות מוכן'.

אורלי פרומן: הקצב נותן לה את הבשר".

אורלי פרומן: הקצב אומר: קחי שני קילו, כי גם אני שמעתי, משהו חמור הולך לקרות, ואנשים מתכוננים וקונים דברים, אז הזקנה עונה: יש לי הרבה ילדים, תן לי ארבעה קילו, והיא לוקחת ארבעה קילו.

אורלי פרומן: "כדי שלא להאריך את הסיפור אומר שהבשר נגמר תוך חצי שעה, והקצב שחט עוד פרה, שגם היא נמכרה כולה, והשמועה מתפשטת.

אורלי פרומן: מגיע רגע שבו כל אנשי הכפר מחכים למשהו שיקרה.

אורלי פרומן: הפעילות נפסקת ולפתע, בשתיים בצוהריים, חם כמו תמיד, מישהו אומר: 'האם אתה מרגיש כמה חם עכשיו?' 'אבל בכפר הזה תמיד חם'".

אורלי פרומן: אבל אני אומר לך, אף פעם לא היה חם כל כך בשעה כזאת.

אורלי פרומן: אבל שתיים בצוהריים היא השעה הכי חמה ביום.

אורלי פרומן: כן, אבל לא כל כך חם כמו עכשיו.

אורלי פרומן: "לכפר השומם, לכיכר השוממת, יורדת לפתע ציפור והשמועה רצה: 'יש ציפור בכיכר', וכולם באים מבוהלים לראות את הציפור.

אורלי פרומן: 'אבל רבותיי, תמיד יש ציפורים שיורדות לכיכר'.

אורלי פרומן: 'כן, אבל לא בשעה כזאת'".

אורלי פרומן: חברים, אני מבטיחה לחזור לסוף הסיפור, אבל לפני כן הרשו לי לחזור לרגע לדבר החמור מאוד שקורה בכפר שלנו.

אורלי פרומן: אנחנו כאן בכנסת בתוך בועה, אבל מחוץ לה אנשים חוששים ומיואשים.

אורלי פרומן: לא רק הציפורים כבר ממלאות את הכיכר.

אורלי פרומן: מיומי הראשון כאן אני פועלת למען הגיל הרך.

אורלי פרומן: זהו נושא שבכלל קיים בסדר-היום שלכם?

אורלי פרומן: בספטמבר הקרוב ייכנס לתוקפו חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות.

אורלי פרומן: אף אחד עוד לא ערוך לכך; אין תקנות, אין תוכניות, אין תקצוב – ואתם בכלל מעלים בדעת

אורלי פרומן: כם לפזר את הכנסת ולדחות את הטיפול בנושא הדחוף והחשוב הזה?

אורלי פרומן: ועל מה, על החסינות של נתניהו?

אורלי פרומן: מישהו דואג לחסינות של הילדים שלנו?

אורלי פרומן: רק לפני כמה ימים התקיימה הפגנה קורעת לב – הזכירה זאת חברת הכנסת פנינה – הפגנה של הורים צעירים שזעקו בכאב ובבכי על ההפקרות שאפשרה למטפלות לא מוכשרות להתעלל, ולהזניח את ילדיהם עד מוות, עד מוות.

אורלי פרומן: והינה, היום, בבית הזה, לא בחסינות לפעוטות האלה אנחנו עוסקים אלא בחסינות לנתניהו.

אורלי פרומן: בושה.

אורלי פרומן: מיום השבעתה של הכנסת ועד היום הוגשו אלפי הצעות חוק.

אורלי פרומן: חברי כנסת ותיקים וחדשים, הסגל המקצועי של הכנסת ועובדי הכנסת – כולם עושים ככל יכולתם למלא את תפקידם.

אורלי פרומן: אך כולם נתקלים בתקרת הזכוכית.

אורלי פרומן: קשה להאמין, אבל תקרת הזכוכית הזאת היא ראש הממשלה של כולנו, שכן כיצד ניתן לקדם הצעת חוק אם לא הוקמו הוועדות שידונו בכך?

אורלי פרומן: כיצד ניתן לקבל תשובות אם לא ניתן להגיש שאילתות לשרים?

אורלי פרומן: כיצד ניתן לטפל במשברים אם אי-אפשר לקיים דיון מהיר?

אורלי פרומן: מישהו נתן את דעתו שאם חלילה נפזר את הכנסת הנוכחית, אם נפזר את הכנסת אז הכנסת הנוכחית תכהן בישראל, ותהיה ממשלה זמנית במשך כמעט שנה?

אורלי פרומן: שלחברי הכנסת, מאז פיזור הכנסת הקודמת ועד להשבעת הכנסת הבאה, לא יהיו כלים פרלמנטריים אפקטיביים במשך כמעט שנה?

אורלי פרומן: זה נושא שחייבים לתת עליו את הדעת, ולא רק בגלל המקרה הספציפי שאנחנו נתקלים בו.

אורלי פרומן: הרי לא ייתכן שבמדינה כמו ישראל תתפקד במשך שנים ממשלה זמנית בראשות ראש ממשלה שלא זכה לאמון הציבור, וזאת בלי שבכלל ניתנה לחבר כנסת אחר האפשרות החוקית להקים ממשלה.

אורלי פרומן: מה ימנע מנתניהו להיאחז בקרנות המזבח ולגרור אותנו מבחירות לעוד בחירות ולעוד בחירות?

אורלי פרומן: מה יותר נוח מכנסת משותקת, מממשלה זמנית וממשבר תמידי שבו הוא כביכול המבוגר האחראי?

אורלי פרומן: אז לא, נתניהו.

אורלי פרומן: אזרחי ישראל לא מאמינים שזה ליברמן או החרדים.

אורלי פרומן: זה אתה ואך ורק אתה.

אורלי פרומן: אתה זה שיכול לשים את טובת המדינה מעל טובתך האישית; אתה זה שיכול לבחור לפעול לפי החוק ובדרך המלך לגשת לנשיא ולומר לו: כשלתי, לא הצלחתי.

אורלי פרומן: הטל את המלאכה על יושב-ראש כחול לבן, על חבר הכנסת בני גנץ.

אורלי פרומן: אם אתה כל כך בטוח שרק אתה יכול להיות ראש הממשלה בישראל, מדוע אתה מתיירא מלאפשר לגנץ לנסות ולהרכיב ממשלה?

אורלי פרומן: אם נלך לבחירות מיותרות, אם תפוזר הכנסת שזה עתה הושבעה, ידעו אזרחי ישראל שהדבר הוא על כתפיך בלבד.

אורלי פרומן: חבריי לסיעת כחול לבן, אני חוזרת לסיומו של הסיפור – – –

מאיר כהן: חברים.

אורלי פרומן: חברים, זה נאום הבכורה שלי, תנו לי לסיים אותו.

מאיר כהן: נכון, כי רק אנחנו כאן.

מאיר כהן: יסלחו לי עוד כמה, אבל אנא, אל תפריעו לה.

אורלי פרומן: אז אני חוזרת לסיומו של הסיפור: ואז מגיע רגע מתח שהוא כה גדול לאנשי הכפר, עד שכולם מיואשים ורוצים לעזוב, אך לא מעיזים.

אורלי פרומן: ואז קם אחד וצעק: אני גבר, אני עוזב.

אורלי פרומן: הוא לקח את הרהיטים, את בניו ואת בהמותיו, מכניס אותם לעגלה ועובר דרך הרחוב המרכזי.

אורלי פרומן: בכל הכפר המסכן מסתכלים עליו, עד שכולם אומרים: אם הוא מעז ללכת, אז גם אנחנו עוזבים.

אורלי פרומן: מתחילים לפרק את הכפר, לוקחים את כל הדברים, הבהמות, ואחרוני העוזבים אומרים: שקללה לא תיפול על מה שנשאר מביתנו.

אורלי פרומן: שורפים בית אחר בית ובמרכז הולכת האישה בעלת הנבואה וצועקת: אני אמרתי שמשהו חמור הולך לקרות בכפר שלנו, ואמרו לי שאני משוגעת.

אורלי פרומן: אז לא, בנימין נתניהו, אנחנו לא ננוס על נפשנו, לא נשרוף את בתינו ולא ניתן לך ולאנשיך להשאיר אחריכם קרקע חרוכה.

אורלי פרומן: הנבואה שלך לא תתגשם, ואנחנו נדאג שמשהו חמור לא יקרה בכפר הזה.

אורלי פרומן: זה הכפר היחיד שיש לנו, וזה הכפר שעליו נילחם.

אורלי פרומן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג, גברתי.

מאיר כהן: חמש דקות, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מה לא נאמר על מה שהתרחש כאן בכנסת היום.

תמר זנדברג: חברות וחברים בושה, ביזיון.

תמר זנדברג: ובאמת, יושבים כאן 65 חברים שלא מזמן נבחרו ועכשיו הגיעו לכאן ויושבים על הכיסא כמו סמרטוטים.

תמר זנדברג: את המגבת של מיקי חיימוביץ' צריך להביא בשביל לנגב אתכם מהרצפה.

תמר זנדברג: מה קורה לכם?

תמר זנדברג: אתם אלה שמחזיקים ככה – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

מאיר כהן: חבריא, שלא יהיה איזה סוף קורס.

מאיר כהן: אנא מכם, שבו, אל תפריעו.

מאיר כהן: אי-אפשר ככה.

מאיר כהן: מי שרוצה לדבר, שילך הצידה.

תמר זנדברג: 65 סמרטוטי רצפה, שאפשר לקחת ולנגב איתם אחד-אחד את הכיסאות פה, שמסייעים למלט ראש ממשלה.

תמר זנדברג: אתם אלה שחופרים לו את המנהרה, את דרך היציאה מהכלא.

תמר זנדברג: אין אחד כאן בכל הכיסאות הריקים, אחד, שיגיד: אנחנו השתגענו?

תמר זנדברג: אנחנו הולכים הביתה ולא משרתים את הציבור ששלח אותנו בשביל חשוד מושחת?

תמר זנדברג: השתגענו?

תמר זנדברג: אנחנו שמים את עצמנו שטיח?

תמר זנדברג: עלינו ינגב את הרגליים?

תמר זנדברג: אחד עם כבוד עצמי; אחד שיגיד: עד כאן, לא יהיה.

תמר זנדברג: אני באתי לשרת בכנסת את הציבור שלי; אני באתי לנסות להקים ממשלה אחרת.

תמר זנדברג: אין אף אחד בכנסת הזאת שיכול להקים ממשלה חוץ מאדוננו, רבנו ומורנו הקיסר בנימין נתניהו?

תמר זנדברג: זה הדבר היחיד שיש לנו להגיד לאזרחי ישראל?

תמר זנדברג: הוא יעשה הכול, ישרוף הכול מאחוריו, ישאיר אדמה חרוכה, יזרוק אתכם, ייקח ויזרוק ויזרוק וייקח, ויום אחד יגיד: חסינות – מה פתאום?

תמר זנדברג: ולמוחרת יחוקק, ויום אחד יציע שר אוצר, ולמוחרת יזרוק.

תמר זנדברג: יש לי משהו להגיד כאן, גם לחברים שלי באופוזיציה: אני גאה שמרצ לא קיבלה שום הצעה, כי יודעים מי אפילו לא ישקול.

מיכל (מיקי) חיימוביץ': גם אני לא.

תמר זנדברג: ככה זה כשיש אידיאולוגיה; ככה זה כשיש עקרונות שלא מוכרים אותם, לא חשוב בשביל מה – בשביל שום תיק – –

אברהם (אבי) ניסנקורן: יש לך עוד שלוש שעות, עוד שלוש שעות.

תמר זנדברג: – – בשביל שום הצעה.

תמר זנדברג: ועכשיו משהו לכם, כחול לבן, לסיום.

מאיר כהן: – – –

תמר זנדברג: אתה יודע מה, הם יודעים מה תהיה התשובה.

תמר זנדברג: זה לא ייקח אפילו את ההתייעצות.

מאיר כהן: גם של כחול לבן.

תמר זנדברג: אני יודעת שיש לי הסמכה מהחברים שלי להגיד: מה פתאום?

תמר זנדברג: השתגעתם?

תמר זנדברג: צא מהסרט, די.

תמר זנדברג: תבין, נכשלת – לך הביתה, לך לכלא, לך למשפט.

תמר זנדברג: אל תגרור אותנו בנתיב הבושה הזה שכולנו נגררים בו בימים האחרונים.

תמר זנדברג: ועוד מילה אחת לחברים שלי בכחול לבן ולבני גנץ, המועמד שלנו להרכיב את הממשלה: חברות וחברים, אם ביבי – וחברי הקואליציה, שהיא עדיין לא קואליציה; הקואליציה המתהווה – כל כך בטוח שאין בכנסת הזאת ממשלה אחרת, למה הוא בורח מהנשיא כמו אישה שבורחת מבשורה?

תמר זנדברג: למה הוא רץ לפזר את הכנסת וללכת לבחירות במקום להחזיר את המנדט לנשיא, לשמוע שאין חלופה ולקבל עוד פעם מחדש 61 חתימות?

תמר זנדברג: למה הוא עושה את זה?

תמר זנדברג: כי הוא בעצמו יודע שיש כאן ממשלה אחרת – יש ממשלת מרכז, שמאל, ערבים וחרדים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, זאת הממשלה החלופית, רק מה, זה מצריך שבירת פרדיגמות; זה מצריך לשבור כמה קונספציות; זה מצריך לעשות מעשה אמיץ, שהתחלנו בו במוצאי שבת, וללכת ולקבל כאן

תמר זנדברג: המלצות – לקבל כאן

תמר זנדברג: המלצות מכמה מפלגות שיודעות שבעוד כמה שעות הן הולכות הביתה, וכל התופינים שהבטיחו להם וכל חוקי השבת שהבטיחו להם בטלים ומבוטלים; ולעבוד עכשיו, בארבע השעות הקרובות, על ממשלה באמת אחרת, בלי חסינות, בלי התגברות, עם סדר עדיפויות שונה לגמרי לאזרחי מדינת ישראל, שיוכל באמת להציע תקווה.

תמר זנדברג: כן, זה לא יקרה עם יהודים בלבד, זה לא יקרה עם שליש מהכנסת, אבל זה יקרה אם נסתכל באומץ על כל אזרחי החברה הישראלית ונשאל מה הבשורה הדמוקרטית והציבורית שהם מצפים לה ומאיתנו.

תמר זנדברג: אז התשובה שלנו תהיה מאוד מאוד קלה, כי אם זה או ממשלת חסינות, התגברות, שחיתות, סיפוח, או ממשלה שתוביל סדר-יום מדיני, תשמור על עצמאות בתי המשפט ותבטיח זכויות אדם ואזרח דמוקרטיות לכל אזרחי המדינה, אין לנו התלבטות יותר, התשובה מאוד מאוד קלה, ולנו יש בדיוק שלוש שעות ו-13 דקות כדי להניח ממשלה כזאת.

תמר זנדברג: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אבי גבאי, יושב-ראש מפלגת העבודה, בבקשה.

מאיר כהן: אתה בא עם פנס בכוונה?

מאיר כהן: הפנס שלך דלוק – – – טוב, בשורות בפיך.

מאיר כהן: חמש דקות, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם שקט, חברים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אבי גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי השרה, רם בן-ברק, אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: מדבר חבר כנסת, וזה מפריע שעומדים ונותנים לו את הגב, אז אני מבקש מכם.

קארין אלהרר: הוא שר האוצר, לא?

מאיר כהן: אני מבקש מכם, שבו.

אבי גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הבחירות האלה מיותרות.

אבי גבאי: הרי לאיש מ-120 חברי הכנסת שנמצאים כאן – שלא נמצאים פה בעצם – אין ספק בכלל.

אבי גבאי: אין אחד מכל 120 חברי הכנסת שלא יודע שאלה בחירות מיותרות.

אבי גבאי: אלה בחירות מיותרות גם למיליוני ישראלים, מיליוני אזרחי מדינת ישראל, שבכלל לא מבינים למה צריך עוד בחירות.

אבי גבאי: כמובן הם תוצר של פוליטיקה צינית.

אבי גבאי: הרי יש לנו חוק, אדוני היושב-ראש, כל כך הגיוני, כל כך פשוט, כל כך ברור, כל כך מובן, חוק תהליכי: הנשיא מתייעץ עם ראשי הסיעות; הנשיא מחליט על מי להטיל את המנדט להקים ממשלה; אם צריך, נותן הארכה; בסוף, אם לא מתאפשר להקים ממשלה, כמו שהלילה נראה, אז הוא נותן לחבר כנסת אחר את ההזדמנות להקים את הממשלה – הכול בשום שכל, הכול הגיוני, הכול נכון.

אבי גבאי: בתחילת השבוע, כשהבנו שיש הצעה להקדמת הבחירות, דיברתי עם חבר הכנסת עפר שלח, שלא נמצא כאן.

אבי גבאי: אמרתי לו שלמרות שהתגובה של האופוזיציה על כל הצעה להקדמת בחירות צריכה להיות כמובן כן, הפעם צריך לומר לא.

אבי גבאי: הפעם צריך לומר לא, כי בכלל אין ממשלה, עוד לא קמה ממשלה, ואם עוד לא קמה ממשלה, אז מה נקדים בחירות – על ממשלה שאין?

אבי גבאי: האופוזיציה צריכה לבקש את ההזדמנות להקים ממשלה.

אבי גבאי: אני מקווה מאוד, ואני קורא כמובן לנשיא לתת – לאחר חצות היום, כמובן, בהתאם לחוק – את המנדט לחבר הכנסת בני גנץ, שהוא ינסה, ובעזרת השם גם יצליח, אני מקווה, להקים ממשלה.

אבי גבאי: רבותיי, בחודש האחרון היו אלינו, מפלגת העבודה, כמה פניות להצטרף לממשלה.

אבי גבאי: את כולן דחיתי על הסף.

אבי גבאי: היה ברור שהן לא רציניות.

אבי גבאי: היה ברור שאין בהן שום דבר שנוגע בדברים החשובים לנו.

אבי גבאי: אתמול קיבלנו הצעה נוספת – אני חייב להודות, הצעה שנראתה רצינית יותר.

אבי גבאי: החלטתי לבדוק ולשקול ולא להגיב את התגובה הפבלובית שאומרת "לא".

אבי גבאי: קודם כול נבדוק מה, לא עולה לנו.

אבי גבאי: אני יודע, הכי קל לומר מייד: לא, לא, לא.

אבי גבאי: אז רבותיי, אני באמת מאלה שמאמינים באמת ובתמים, באמת ובאמת ובתמים, שהדמוקרטיה הישראלית בסכנה של ממש, לכן בדקנו ושקלנו עד כמה ההצעה יכולה להבטיח לנו את הפסקת הפגיעה בבתי המשפט; עד כמה ההצעה הזאת יכולה להבטיח את השמירה על עצמאות שומרי הסף; עד כמה ההצעה הזאת יכולה למנוע חקיקה פרסונלית; עד כמה ההצעה הזאת יכולה למנוע חסינות לראש ממשלה ולפוליטיקאים אחרים; עד כמה היא יכולה לאפשר לנו לשמור על עצמאות התקשורת.

אבי גבאי: אז רבותיי, ההצעה הזאת באמת כללה את ביטול כל יוזמות החקיקה הקשות האלה וזכות וטו על כל יוזמה כזאת; היא כללה את האחריות לתיק התקשורת – כן, התיק הזה שנתניהו שומר לעצמו כבר שש שנים; היא כללה כמובן גם הצהרה ואמירה ברורה שלא נשב בממשלה אם יוגש כתב אישום נגד ראש הממשלה.

אבי גבאי: כיושב-ראש המפלגה מימשתי את חובתי: הצגתי אותה לחברי הסיעה.

אבי גבאי: שוחחנו עליה והחלטנו שלא לקבל את ההצעה.

אבי גבאי: אני יודע, הכי קל היה שוב לדחות על הסף, אבל יש לנו אחריות – אחריות לשאול שאלות, לחשוב מחוץ לקופסה, לשאול מה האלטרנטיבה.

אבי גבאי: אני מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שהערב נצליח למנוע את הקדמת הבחירות המיותרות האלה ונצליח לחזור לתהליך הנכון, שבו נותנים לאדם אחר, במקרה הזה חבר הכנסת גנץ, את המנדט להרכיב ממשלה.

אבי גבאי: אבל אם לא נצליח ומדינת ישראל תיזרק שוב פעם לבחירות מיותרות, אני מקווה מאוד שלא נסיים אותן בתוצאות שיגרמו לכך שניפרד מהדמוקרטיה שלנו.

אבי גבאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הודעה דרמטית – ואני מתנצל בפניכם, גם חברי אחמד טיבי וגם עאידה ואוסאמה, שלא סיפרתי לכם: ראש הממשלה דיבר איתי לפני שבע דקות.

איימן עודה: הוא אמר לי שהוא מוכן לסגת מהשטחים הכבושים וגם לבטל את חוק הלאום, ושהוא בעד לא רק שוויון אזרחי לערבים אלא גם לאומי, והוא מוכן גם להכיר בנכבה ולתקן את העוול ההיסטורי.

אוסאמה סעדי: גם חזרת הפליטים.

איימן עודה: ואני מתמהמה, אני לא יודע מה להשיב לו.

איימן עודה: הוא אומר לי: רק חוק החסינות וההתגברות, ואני, אפילו לא היה לי זמן להתייעץ איתכם.

איימן עודה: אני מסתכל על השעון מתי אני צריך לענות לו.

מאיר כהן: הוא נתן לך זמן לחשוב?

מאיר כהן: רצה תשובה על המקום.

איימן עודה: הוא אמר שזאת לא טקטיקה מול ליברמן, שזה אמיתי אצלו.

איימן עודה: אז אנחנו עוד נתייעץ ונחשוב מה נשיב לו.

איימן עודה: חברים, היו בחירות.

איימן עודה: חשבנו שנדבר על הדברים האמיתיים והחשובים לחברה באמת: על עובדות שמרוויחות 21% פחות מהעובדים שעובדים לצידן; נדבר על האישה שנרצחה על ידי בן זוגה אחרי שהתעלמו מתלונותיה במשטרה; חשבנו לדבר על פועל בניין שנפל אל מותו בגלל רשלנות והיעדר אכיפה; חשבנו לדבר על מבוגר שנאלץ לשכב במסדרון של בית חולים כי אין מיטות פנויות; חשבנו לדבר על שכר מינימום שמאלץ הורים לעבוד בשלוש משרות במקביל; חשבנו לדבר על קשישה שלא מקבלת קצבאות בגלל המבחנים המשפילים של הביטוח הלאומי; חשבנו לדבר על צעירים שלא יכולים לקנות דירה; חשבנו לדבר על 1,300 נרצחים אזרחים ערבים כתוצאה מהאלימות והפשיעה בחברה הערבית מאז שנת 2000 ועל אחוזים קטנים של כתבי אישום; חשבנו לדבר על 100 יישובים בלתי מוכרים בנגב בלי מים וחשמל, ממש כאן, בלב המדינה המתקדמת; חשבנו לדבר על תושבים שמפונים מבתיהם לטובת מגדלי יוקרה בבעלות טייקונים; חשבנו לדבר על הפקעת משאבי הטבע מידי האזרחים; על הילדה חולת הסרטן מעזה שלא יכלה לקבל טיפול כי לא הורשתה להיכנס לישראל.

איימן עודה: חשבנו לדבר על דברים באמת חשובים, כמו זה שמאז 1948 ועד היום לא נבנה אף יישוב ערבי אחד בזמן שנבנו 770 יישובים חדשים לאזרחים היהודים; חשבנו לדבר על האתיופים שסופגים אלימות מצד המשטרה.

איימן עודה: חשבנו לדבר על הדברים המהותיים החשובים באמת לכלל האזרחים.

איימן עודה: יותר משנתניהו צריך ללכת לכלא בגלל השחיתות שלו, הוא צריך להיות מודח בגלל המדיניות שלו, שהופכת את הרשימה הזאת לארוכה יותר ויותר.

איימן עודה: כעומק השחיתות עומק הגזענות; כעומק השחיתות עומק השיסוי; כעומק השחיתות עומק הפשיזם.

איימן עודה: הרשימה הזאת שהקראתי היא הסיבה האמיתית להיות נבחר ציבור; היא הסיבה האמיתית לעמוד פה היום; היא הסיבה שאני פה.

איימן עודה: בחירות או לא בחירות – העיקר להיאבק למען שוויון, דמוקרטיה, צדק חברתי ושלום.

איימן עודה: זה העיקר.

איימן עודה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מנסור עבאס.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבאס, מנסור עבאס.

מאיר כהן: ליש, מחמוד?

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: הוא עדיין לא חבר.

מנסור עבאס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אליי לא התקשר ראש הממשלה בנימין נתניהו ולא הציע מה שהציע לחבר הכנסת איימן עודה.

מנסור עבאס: אני בעצם ניהלתי עם עצמי משא ומתן במשך כל היום, ושיחקתי שני התפקידים.

מנסור עבאס: אמרתי כבר בנאום הבכורה שאני מסוגל לקחת את שני התפקידים ולשוחח עם עצמי ועם עצמי.

מנסור עבאס: אז דמיינתי לעצמי, אם הם פונים אלינו ורוצים לנהל משא ומתן עם נציגי הציבור הערבי – עם אזרחי מדינת ישראל שלגיטימי שיהיו חלק מהמערכת הפוליטית, לגיטימי שיהיו חלק מקבלת ההחלטות, לגיטימי שיהיו חלק ממדיניות חלוקת המשאבים, ולא להסתפק בלהצביע כל פעם נגד.

מנסור עבאס: מסיימים מערכת בחירות, ואז רוצים לפרק.

מנסור עבאס: ואכן, עמדתנו בקריאה הטרומית והראשונה הייתה בעד חוק פיזור הכנסת, כי אין לנו אלטרנטיבה, וכנראה שלא תהיה לנו אלטרנטיבה, כי שני צידי הבית נוקטים אותה עמדה כלפי האזרחים הערבים וזכויותיהם ולא מוכנים לשתף אותם.

מנסור עבאס: אז עשיתי תרגיל מחשבתי, והנחתי שקיים מצב דמיוני כזה שפונים אלינו.

מנסור עבאס: מה אנחנו דורשים?

מנסור עבאס: מה אנחנו כנציגי הציבור הערבי מבקשים תמורת לא להיות אופוזיציה?

מנסור עבאס: זה מעבר לציפיות, מעבר למקובל במיינסטרים הישראלי, אז אולי תשמעו, גם החלק הימני של האולם, כי החלק השמאלי כמעט לא נמצא:

מנסור עבאס: אנחנו דורשים תוכנית בין-משרדית מתוקצבת למיגור האלימות והפשיעה.

מנסור עבאס: כשדיברתי כבר בכנסת על האלימות והפשיעה לא דיברתי על חיי אדם, ולא דיברתי על הנושא מבחינה ערכית.

מנסור עבאס: דיברתי על הפגיעה בשלטון החוק, הפגיעה בריבונות הכנסת, שהממשלה שהיא מקימה מאפשרת לקבוצות פושעים לנהל מדינה בתוך מדינה.

מנסור עבאס: לכן, הסעיף הראשון שאנחנו דורשים בכל הסכם קואליציוני ולא קואליציוני זה תוכנית בין-משרדית מתוקצבת למיגור האלימות והפשיעה.

מנסור עבאס: אנחנו גם דורשים תוכנית פיתוח כלכלית בהמשך לתוכנית 922 – אולי תהיה 923, 924; והשרה גילה גמליאל מקשיבה, ואני יודע שהיא יזמה את התוכנית וקידמה אותה ותשמח לקדם תוכנית נוספת בתחום הזה.

מנסור עבאס: הסעיף השלישי בהסכם שאנחנו מצפים לו – ביטול חוק קמיניץ, החוק שהגביר את פעילות ההריסה, הגביר והעלה את סכומי הקנסות שמשלם האזרח הערבי העני, שדורש דרישה בסיסית מאוד: לגור בבית בצורה מכובדת, בלי שירגיש כל שעה ביום ובלילה שהוא מאוים, ובכל יום, בכל שבוע, בכל חודש יכולים לבוא אליו ולהרוס לו את הבית; ביטול קנסות מינהלתיים – להקים ועדת מומחים הכוללת נציגים של האוכלוסייה הערבית לדון בקריטריונים להפחתת העונשים בגין בנייה ללא היתר.

מנסור עבאס: אנחנו גם דורשים הקמת ועדה מיוחדת לקידום אישור תוכניות מתאר ביישובים הערביים והגדלת שטחי שיפוט – מאוד בסיסי, מאוד אזרחי, ורחוק מהגישה הלאומית, שלא מוצאת חן בעיני רוב חברי הבית הזה.

מנסור עבאס: אנחנו דורשים גם הכרה בכפר דהמש ובכפר רמיה בגליל; או שיכירו בהם ככפר נפרד או שיכירו בהם כשכונה – בכרמיאל, בלוד ורמלה.

מנסור עבאס: אנחנו גם מבקשים לבטל את טופס 4.

מנסור עבאס: טופס 4 – אולי רוב חברי הבית לא מכירים אותו, כי הם נכנסים ישירות לדירות שלהם, לווילות שלהם, ולא מתעניינים ולא יודעים מה זה טופס 4.

מנסור עבאס: טופס 4 זה טופס שדורשת חברת החשמל כדי שתחבר את הבתים לרשת החשמל, ואם אין היתר בנייה, אין חיבור לחשמל, ואז אנשים מתחברים בדרכים שהן לא בטוחות ועקיפות.

מנסור עבאס: אנחנו גם דורשים, באותו הסכם שאנחנו מייחלים לו, להפסיק או להקפיא את ההריסה בנגב, במיוחד בנגב.

מנסור עבאס: כל שנה יש הריסה של כמעט 2,000 בתים, במיוחד בכפרים הלא-מוכרים בנגב, אז הקפאה מיידית של הריסות הבתים בנגב, הקפאת ההליכים והימנעות מחלוקת התראות או צווים חדשים למשך חמש שנים, ואנחנו בחברה הערבית נתחייב שלא נבנה בנייה לא חוקית.

מנסור עבאס: נוציא מהכלל שני סעיפים: בנייה של בתים חדשים לזוגות צעירים – מאוד אנושי, מאד בסיסי לאפשר לבחורים הצעירים בכפרים הלא-מוכרים, לבנות, וזה בעצם לא בית, זה מין קרוואן כזה, מין אוהל כזה, שיוכלו להתחתן ולגור בו; וכמובן, שיפוץ והרחבה של בתים קיימים, כי המשפחות אצלנו, כמו שאתם יודעים, גדלות משנה לשנה.

מנסור עבאס: פירוק רשות ההסדרה בנגב, שהיא מין שלטון מנדטורי חדש בנגב, ובמקום זה להעביר את הפיתוח של היישובים הערביים בנגב למשרדי הממשלה – לא למדינה אחרת, למשרדי הממשלה.

מנסור עבאס: הכרה בכפרים הערביים שאוכלוסייתם מעל 1,000 אנשים והקמת צוות שיבחן את כל הנושא של הכפרים הלא-מוכרים, שייתן מענה הולם ומתאים לנגב בכלל ולכפרים הבלתי-מוכרים בכלל.

מנסור עבאס: אנחנו גם דורשים – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת מנסור, אתם ביקשתם חמש דקות לדיבור.

מאיר כהן: אתה כבר מדבר שבע דקות.

מאיר כהן: עוד דקה תספיק לך?

מנסור עבאס: כן.

מאיר כהן: בבקשה.

מנסור עבאס: כמובן שיש עוד ועוד סעיפים, אבל אני אסתפק בעוד סעיף אחד: אישור תוכנית המתאר לא יפתור את כל הבעיה.

מנסור עבאס: הרחבת תוכניות המתאר תפתור חלק מהבעיה.

מנסור עבאס: אנחנו זקוקים ליישובים חדשים, שיתוכננו מראש, רחוק ממרכזי הכפרים הערביים – לפחות יישוב אחד בנגב, יישוב אחד במרכז ויישוב אחד או שניים בצפון – אבל כמובן, אנחנו צריכים תוכנית ארצית שתגדיר את המקומות לפי הצרכים של החברה הערבית.

מנסור עבאס: אלו, רבותיי, חלק מהדרישות, חלק מהצרכים של החברה הערבית.

מנסור עבאס: אם היו מציעים לנו הצעה מגונה – להיות לא חלק מהקואליציה; להיות גוש מונע, חוסם, או להיות שותפים – היינו מציגים את הדרישות האלה; רחוק מההזיות שמנסים חלק מחברי הבית או ממפלגות הבית להציג, שנציגי הציבור הערבי לא דואגים לחברה הערבית אלא דואגים או לאינטרס האישי שלהם או לאינטרס מחוץ לגבולות המדינה.

מנסור עבאס: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעלון, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, חמש דקות.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש שקט.

משה יעלון: – – מדינת ישראל נמצאת כבר שנתיים ויותר באירוע מתמשך שבו כל האינטרסים שלנו משועבדים לטובת חילוץ נתניהו מאימת הדין.

משה יעלון: כבר התרגלנו, התרגלנו למתקפה השיטתית על מה שאמורים להיות איזונים ובלמים בדמוקרטיה: פגיעה בחופש העיתונות תוך התעקשות תקופה ארוכה להיות שר תקשורת; פרשות שכבר יש לגביהן המלצות לכתבי אישום בכפוף לשימוע, כמו 2000 ו-4000; התעקשות, כשעושים את הרפורמה בתאגיד, שחטיבת החדשות תהיה כפופה לפוליטיקאים, ועוד ועוד ועוד; התנפלות על שלטון החוק, על מה שאמור להיות איזונים ובלמים בדמוקרטיה: על השוטרים, על הפרקליטים, על השופטים, בעיקר על בית המשפט העליון – התנפלות שהופכת אותם ללא לגיטימיים, מפכ"ל; פרקליטים שנוקבים בשמותיהם – ראש הממשלה נוקב בשמותיהם של אלה שעוסקים בתיקים שלו; השופטים – מחפשים בכל דרך לעשות להם דה-לגיטימציה; ובית המשפט העליון – אויב העם.

משה יעלון: לא שאין מקום לקיים דיון רציני על האיזונים, על אקטיביזם שיפוטי, על איך ממנים שופטים.

משה יעלון: אבל להפוך את הכול, תחת הכותרת "משילות", לכפוף לפוליטיקאים – הפוליטיקאים ימנו, הפוליטיקאים יחליטו – כמובן שזה דומה יותר לטורקיה מאשר לדמוקרטיה של מדינת ישראל.

משה יעלון: והתקפות על משרתי הציבור – מקרה כמו המקרה שמתנפלים על ראש שב"כ שמבטא את עמדתו המקצועית בנושא מגנומטרים בהר הבית, ויוצאת שרה בממשלת ישראל שלא הייתה בדיון ותוקפת אותו כהזוי, יושב-ראש קואליציה תוקף אותו:

משה יעלון: אנשי השב"כ נהיים שפנים, פחדנים, כולם נהיים שמאלנים.

משה יעלון: ומי שאחראי לשירות הזה זה ראש הממשלה, והוא שותק.

משה יעלון: למה?

משה יעלון: כי אסור למשרתי ציבור להביע את עמדתם המקצועית, בוודאי אם היא מנוגדת אולי לאיזה אינטרס פוליטי.

משה יעלון: באותה מידה מסתתרים מאותם השירותים – זה יכול להיות צה"ל, זה יכול להיות שב"כ – כשיש איזשהן דילמות; כשהדרג המדיני מבין שאולי לא נכון לכבוש את עזה עכשיו, אז מסתתרים מאחורי צה"ל.

משה יעלון: בקיצור, גם בשיטת המינויים וגם בהתנהלות בוודאי שלא מדובר כאן בממלכתיות, לא מדובר כאן על מערכת דמוקרטית נכונה, אלא בשימוש ציני פוליטי כדי לשרוד, כדי לבנות כוח, כדי לזרות חול בעיני הציבור ולא להגיד את האמת.

משה יעלון: וכשמדברים על המינויים אז מחפשים את השיטה שבה הנאמנות תהיה לאישית, ולא הנאמנות למדינת ישראל.

משה יעלון: כל זה מכרסם ביסודות של מדינת ישראל.

משה יעלון: אנחנו לא מרגישים עד כמה זה מכרסם – אלא אם כן אתה רגע מסתכל מהצד.

משה יעלון: כל יום סיפור חדש.

משה יעלון: כמה חקיקות נבעו מאותה הימלטות מאימת הדין: החוק הצרפתי, שמתאים למדינה שיש בה הגבלת כהונה של נשיא, כמו בצרפת; אצלנו גם אין הגבלת כהונה וגם מדברים על איזה חוק שאסור יהיה לחקור אותו.

משה יעלון: עד מתי?

משה יעלון: מסמר בלי ראש; חוק ההמלצות, שכבר עבר, שחס וחלילה המשטרה תגלה מה היה בחקירה; חסינות; פסקת התגברות; לאחרונה שינוי חוק-יסוד: הממשלה לגבי מספר השרים באישון לילה, בממשלת מעבר.

משה יעלון: מוצאים שזה חוקי; מה לעשות – מסריח; עכשיו פיזור הכנסת, שאמור לעלות למדינת ישראל מיליארדים, והכול כדי להציל את עורו של נתניהו מאימת הדין.

משה יעלון: וכעת אנחנו באיזושהי מערכת של פיתויים.

משה יעלון: מציעים לאנשים, לחברי כנסת, למועמדים, למפלגות, הרבה פיתויים.

משה יעלון: פיתויים.

משה יעלון: כטובע הנאחז בקש הוא מוכן למכור את הכול למגזר הזה, למגזר ההוא, לאנשים, העיקר להינצל מאימת הדין.

משה יעלון: וכל זה מלווה בשקרים, בשקרים, תחת הכותרת:

משה יעלון: נבחרנו וזה רצון העם.

משה יעלון: זה מה שהעם רוצה – מערכת בחירות עכשיו?

משה יעלון: זה מה שהעם רוצה – להשקיע מיליארדים?

משה יעלון: זה מה שהעם רוצה – שאנחנו בתחילת מושב הכנסת נעסוק בזה ולא נעסוק במה נכון לעשות בבריאות, בחינוך, בתשתיות, גם בביטחון, בתחומים החשובים למדינת ישראל?

משה יעלון: הכול, הכול, הכול משועבד להישרדות הפוליטית האישית של נתניהו.

שלמה קרעי: – – –

משה יעלון: ואנחנו טוענים שהלילה בחצות, לאחר שנתניהו נכשל להקים קואליציה, שום טריק ושום שטיק לא צריך למנוע את זה שנשיא המדינה יטיל את הרכבת הממשלה והקואליציה על רב-אלוף במילואים בני גנץ וכחול לבן כסיעה הגדולה בכנסת הזאת.

משה יעלון: זאת דרך המלך, ולא שום דרך אחרת.

משה יעלון: הציבור לא רוצה בחירות.

משה יעלון: גם אנחנו לא רוצים בחירות.

משה יעלון: בניגוד לנתניהו, אנחנו באנו לשרת את הציבור ולעבוד בשביל הציבור, והדבר הנכון הוא להגיע לזה שבתום התהליך תהיה פה אפילו ממשלת אחדות של כחול לבן עם הליכוד, ללא נתניהו.

משה יעלון: צר לי שחבריי בליכוד, שרים וחברי כנסת, מתנהגים כשפנים, יודעים בדיוק את המחיר.

משה יעלון: רבים ביניהם אנשים ישרים, אבל לצערי במקום הזה לא אמיצים.

משה יעלון: זה ייחשב לדיראון עולם בהסתכלות אחורה, כשישאלו אתכם איפה הייתם ולא אמרתם לנתניהו: עד כאן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

מאיר כהן: והיות שאנחנו יושבים כאן שש שעות היום, או שבע – – –

יאיר לפיד: אין לי איך לשעשע.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעוד כך וכך דקות האופוזיציה תסיים לומר את דברה, ובצד הזה של האולם יעלה ויבוא מצעד הפחדנים.

יאיר לפיד: יבואו הפחדנים אחד-אחד, ישבו מפוחדים על כיסאותיהם וילחצו לחיצה חרישית על כפתור שהם לא מאמינים בו.

יאיר לפיד: אתם לא יודעים שזה עקום?

יאיר לפיד: אתם לא יודעים שזה מבזה אתכם?

יאיר לפיד: אתם לא יודעים שזה מבזה את הכנסת?

יאיר לפיד: והחלק המדהים הוא שאנחנו יודעים שיש שם אנשים הגונים.

יאיר לפיד: מה, יולי, יושב-ראש הכנסת פעם שנייה, לא יודע שאנחנו בעיצומו של תהליך מבזה?

יאיר לפיד: גלעד, שר שאחראי למשטרה, לא יודע שכל העסק הזה נועד להחליש את המשטרה לטובת אדם אחד שחשוד בפלילים?

יאיר לפיד: צחי, שהיה שר משפטים, לא יודע שהוא נותן את ידו למשהו עקום לגמרי?

יאיר לפיד: ומה שהכי עצוב – יש פה כמה אנשים שישבו עם נתניהו בממשלות – זה שהם גם יודעים: הרי זה לא יעזור להם אצלו.

יאיר לפיד: הוא קונה את שתיקתם באיומיו.

יאיר לפיד: אתם חושבים שהוא מעריך את זה שאתם שותקים?

יאיר לפיד: אתה חושבים שהוא מעריך את זה שאתם פוחדים?

יאיר לפיד: ביבי פוחד רק מדבר אחד – ממי שלא פוחד ממנו.

יאיר לפיד: למה אתם חושבים שהוא יושב עכשיו עם שק שינה מחוץ לחדר של ליברמן?

יאיר לפיד: כי ליברמן לא פוחד ממנו.

יאיר לפיד: למה הוא פוחד מגדעון סער?

יאיר לפיד: כי גדעון סער לא פוחד ממנו.

יאיר לפיד: למה הוא פוחד מהנשיא ריבלין?

יאיר לפיד: כי הנשיא ריבלין הוא יהודי הגון, ואנשים הגונים לא פוחדים משום דבר.

יאיר לפיד: אפילו היסטורית, הרי בסוף מתקדם בליכוד רק מי שלא פוחד.

יאיר לפיד: סילבן שלום לא פחד ממנו, אז הוא היה שר האוצר והוא היה שר החוץ, והוא קיבל תפקידים כי הוא לא פחד.

יאיר לפיד: ריבלין הפך להיות הנשיא כי הוא לא פחד ממנו, לא פחד להתעמת איתו, לא פחד להגיד לו: תקשיב, אני לא שואל את עצמי מה אתה רוצה, אני שואל את עצמי מה נכון למדינת ישראל ולעם ישראל.

יאיר לפיד: הוא היה יושב-ראש כנסת שלא פחד משום דבר, כולל מנתניהו.

יאיר לפיד: בגלל זה הוא הפך להיות נשיא.

יאיר לפיד: מנהיגים לא מפחדים מעימותים.

יאיר לפיד: מנהיגים הם אנשים שמוכנים להסתכן בהפסד כדי לנצח.

יאיר לפיד: אז אתה אומר: יש פה מספיק אנשים שהגיעו להישגים.

יאיר לפיד: יולי היה מספר אחת בפריימריז של הליכוד.

יאיר לפיד: הוא לא יכול לדבר בשם הליכוד?

יאיר לפיד: בוא נקים ממשלה בראשותו של בני גנץ, נעבוד יחד, נעשה דברים טובים לטובת עם ישראל.

יאיר לפיד: מה, אתם בפוליטיקה בשביל להציל חשודים בפלילים?

יאיר לפיד: בשביל לסדר חסינות למי שיש לו כתב אישום?

יאיר לפיד: בגלל זה יצאתם מחייכם?

יאיר לפיד: ושלא לדבר על זה שכבר אף אחד לא עוצר לשאול את עצמו לשנייה מה רוצה המדינה.

יאיר לפיד: המדינה רוצה ממשלה עובדת, בלי סחטנות, בלי קיצוניים ובלי ראש ממשלה חשוד בפלילים.

יאיר לפיד: נשמע לי טריוויאלי.

שלמה קרעי: אבל אין לכם סיכוי, חבר הכנסת לפיד.

שלמה קרעי: אין לכם סיכוי.

יאיר לפיד: נשמע לי טריוויאלי – ממשלה שעובדת, בלי סחטנות, בלי קיצוניים ובלי ראש ממשלה שחשוד בפלילים.

יאיר לפיד: המדינה רוצה שבמקום שנתחיל לנזול למדינת הלכה תמורת החסינות, תהיה פה מדינה שמכבדת את היהדות, מכבדת אנשים דתיים, אבל הולכת לעבוד.

יאיר לפיד: ובמקום עשרות מיליארדים לסחטנות פוליטית, יהיו עשרות מיליארדים לחינוך ובריאות ורווחה, ודמוקרטיה יציבה, ואתם יודעים מה?

יאיר לפיד: קצת שקט, למען השם, מהרעש שהאיש הזה מחולל בחיינו מהבוקר עד הערב.

יאיר לפיד: מדינת ישראל רוצה שקט, מגיע לה שקט, ואנחנו יודעים ויכולים לתת לה את השקט שאותו היא רוצה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת בני גנץ, בבקשה.

בנימין (בני) גנץ: אדוני היושב-ראש, חברים, ברשות חבריי מסיעות האופוזיציה אני מתכבד לסיים את מצעד הגיחוך הזה שאנחנו עוברים פה בשעות האחרונות, ונשאיר לחברינו מהקואליציה לבחור את הפרק בספר, לבחור את הכתבה מהעיתון, לעשות את כל מה שצריך בשביל שהזמן יחלוף.

בנימין (בני) גנץ: בינתיים יתנהלו הדברים הרציניים שבשמם, אני מניח, מתכנס ראש הממשלה בלשכתו בירושלים; אולי במקומות אחרים.

בנימין (בני) גנץ: אין לי בכלל ספק ולו הקטן ביותר שבעודנו יושבים כאן ומספרים סיפורים, מישהו עוסק בשאלות מאוד מהותיות של איך תיראה הדמוקרטיה הישראלית, איך עושים איזון נכון בין הרשויות השונות.

בנימין (בני) גנץ: שום דבר אחר לא מעניין שם.

בנימין (בני) גנץ: זה הסעיף הראשון שאותו בודקים ועליו יש התעכבות ארוכה מאוד, אני בטוח, אחרת היינו גומרים את כל העניין הזה בהרבה פחות זמן.

בנימין (בני) גנץ: אין בכלל ספק שנושא מדיניות הביטחון וההשקעות לטווח ארוך הם הנושא השני בסדר החשיבות, כי הרי אנחנו הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון וחייבת להיות דמות חזקה ולהגן על עצמה.

בנימין (בני) גנץ: אז אין לי שום ספק שכל הדיונים שקורים עכשיו עסוקים אך ורק בשתי הסוגיות האלה: איך נהיה פה דמוקרטיה צודקת; איך נהיה פה חזקים מבחינה ביטחונית.

בנימין (בני) גנץ: וכן, יש עוד דבר נוסף שבוודאי עושים, כי אכן, במדינת ישראל, לצערנו, יש פילוג בין החלקים של החברה, בין החלקים של העם, בין אזרחי ישראל, ואנחנו חושבים – כך ודאי אומר לעצמו ראש הממשלה – – –

מאיר כהן: חברים.

בנימין (בני) גנץ: אם הח"כים יפריעו לי זה נראה לי אחלה.

בנימין (בני) גנץ: אם זה לא הח"כים מפריעים לי – נראה לי לא טוב.

מאיר כהן: חבריא, חברים בצד שמאל.

בנימין (בני) גנץ: אז אני משוכנע שאת נתניהו מטריד מאוד הפילוג שמתרחש בעם, וזה הסעיף השלישי שהוא עוסק בו כשהוא בא להרכיב את הממשלה: איך תהיה פה דמוקרטיה; איך נגן על המדינה; איך יחברו בין חלקי העם השונים – איך יתקרבו חרדים לחילונים, ערבים ליהודים, מזרחים לאשכנזים או כל מה שצריך, ואיך מבטיחים חינוך שווה לכל אחד.

בנימין (בני) גנץ: אין שום דיון אחר.

בנימין (בני) גנץ: חברים, לא זה ולא זה ולא זה.

בנימין (בני) גנץ: הלכו על דברים אחרים, דנו על דברים אחרים.

בנימין (בני) גנץ: שמענו חלק מההצעות שעלו בניסיון להסיט אנשים.

בנימין (בני) גנץ: כל מיני הצעות עלו רק בשביל, בנזיד של משהו, לעשות עסקה, לעשות קומבינה.

בנימין (בני) גנץ: שמענו את ההצעות פה, הן באמת מרחיקות לכת; יחס השרים וחברי הכנסת הוא בהחלט רחב, ועולה בצורה מוצדקת.

בנימין (בני) גנץ: אבל יש דבר אחד, אדוני היושב-ראש, שבאמת הדהים אותי: עד כמה הולכים לדברים הקריטיים ביותר שצריכים להיות במדינה.

בנימין (בני) גנץ: אם לא אכפת לכם, מיקי קיבלה הצעה שיחליפו לה את כיסא העור לכיסא אחר.

בנימין (בני) גנץ: לזה לא האמנתי שיגיעו, לא האמנתי שיגיעו, אבל היא קיבלה הצעה כזאת – תגידי לי שלא.

בנימין (בני) גנץ: היא קיבלה הצעה כזאת.

שלמה קרעי: – – – מי יסרב לכיסא.

אלעזר שטרן: השאלה היא אם האמנת שהיא תסרב לזה.

קריאה: בליכוד יש חוש הומור – – –

בנימין (בני) גנץ: כן, בדיוק.

בנימין (בני) גנץ: אז אני רוצה לעצור את חוש ההומור ולספר לכם על משהו שהוא בוודאי פחות מצחיק.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו יודעים, חברים, שכשאנחנו היינו בתקופת בחירות אנחנו – ובכלל זה אני – חווינו התקפות אישיות וירידה למקומות נמוכים בצורה בלתי רגילה.

בנימין (בני) גנץ: אני מניח שאם יהיו בחירות פעם נוספת זה יקרה עוד פעם.

בנימין (בני) גנץ: לא נורא, גמרנו אימון יסוד – נעבור לאימון מתקדם.

בנימין (בני) גנץ: נעמוד גם בזה, שום בעיה.

בנימין (בני) גנץ: אבל ללכת לאימא של חברת הכנסת עומר ינקלביץ', להפעיל עליה את סך הרבנים בסביבה, כשכל מה שהיא מנסה – אני מבקש שתקשיבו, כי זה קריטי – כשכל מה שהיא מנסה לעשות בכוחה הדל זה להתייצב בפני הבלתי-אפשרי, לשבת בתוך סיעה של 35 ח"כים שאינם באים מהמגזר החרדי ולייצג שם בצורה הכי מכובדת שאפשר את המגזר החרדי – על זה הולכים להפעיל עליה כל מיני דיני תורה כאלה ואחרים.

בנימין (בני) גנץ: אם לא הגענו לבושה, אז הגדרתי עכשיו את הבושה מחדש.

בנימין (בני) גנץ: ככה זה קרה.

בנימין (בני) גנץ: אז הכיסאות האילמים שיושבים פה לא שומעים, אבל דברי ימי ההיסטוריה יזכרו את הרגע הזה שבו הייתה אחת שניסתה לקרב בין אנשים ומישהו גורם לה להרחיק בין אנשים, וההיסטוריה תשפוט את המהלך הזה.

מיקי לוי: בושה.

בנימין (בני) גנץ: ממש בושה.

בנימין (בני) גנץ: ואני אומר לכם, אנחנו באנו וראינו מערכות מורכבות, וכל פעם שהתברברנו, הלכנו למקום האחרון שהכרנו.

בנימין (בני) גנץ: זה יכול לקרות בחיים.

בנימין (בני) גנץ: אנשים עושים טעות בניווט, הולכים חצי לילה, הולכים יום, הולכים יומיים, מתברברים – חוזרים לנקודה האחרונה שהכירו.

בנימין (בני) גנץ: לנתניהו הייתה הנקודה האחרונה שהייתה לו.

בנימין (בני) גנץ: איש עם ערכים, איש שמכיר את המקום – שיפסיק, שיחזור לנקודה האחרונה שלו וינסה להתחיל מהתחלה.

בנימין (בני) גנץ: יש לי יסוד סביר להניח שהוא יוותר על האופציה הזאת, כי יש לו דברים יותר חשובים מהדבר הזה.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו במצעד הגיחוך הזה לא נשתתף, ונעשה את כל מה שאנחנו יכולים כדי שזה יקרה אחרת.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה לך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, נציגי האופוזיציה סיימו את הדיונים שלהם.

מאיר כהן: אני מזמין את אדוני יואב קיש, בבקשה.

מאיר כהן: יש לך ולי 30 דקות להיות ביחד.

אוסנת הילה מארק: מה קרה, אתם לא רוצים לשמוע?

פנינה תמנו: למה, אתם באתם לשמוע אותנו?

יואב קיש: כנראה קשה לכם לשמוע את האמת שאני בא להגיד לכם, אבל אפשר לתת קצת כבוד.

יואב קיש: אבל אתם יודעים מה?

יואב קיש: אני מוכן להיות זה שעולה ומבריח את כל האופוזיציה.

יואב קיש: רק תעשו לי סרטון וידיאו איך אני עולה וכל האופוזיציה בורחת.

יואב קיש: תצלמו בבקשה איך אני עולה וכל האופוזיציה בורחת.

יואב קיש: בואו נראה מי האמיצים של האופוזיציה שנשארו.

יואב קיש: איפה הרמטכ"לים שבורחים?

יואב קיש: איפה?

מאיר כהן: בבקשה, קדימה, אנחנו רוצים להתחיל.

יואב קיש: כל הרמטכ"לים בורחים עכשיו.

יואב קיש: מה קרה?

יואב קיש: מה קרה בסך הכול?

יואב קיש: קשה לשמוע את האמת?

יואב קיש: קשה לשמוע את האמת?

מאיר כהן: חברים, לשבת.

יואב קיש: אני עולה לומר לכם את האמת בפרצוף ואתם בורחים.

יואב קיש: יועז, תברח גם אתה.

יואב קיש: אתה נשאר – אני לא ארדים אותך.

מיקי לוי: אל תדאג, גם אני נשאר.

יואב קיש: תישארו, אני לא ארדים אתכם, את זה אני מבטיח.

קריאות: – – –

יואב קיש: אבל איך כל הרמטכ"לים ברחו, יועז.

מאיר כהן: טוב, סליחה.

מאיר כהן: אדוני, אדוני.

מאיר כהן: זהו.

מיכאל ביטון: על טיסה לשום מקום – – – על מטוס שמתרסק.

מיכאל ביטון: יותר גרוע מהטייס השווייצרי.

צבי האוזר: אתם בורחים כל הזמן.

איתן גינזבורג: כמה דקות ישבת?

איתן גינזבורג: כמה נאומים שמעת?

יואב קיש: איך כל הרמטכ"לים שלכם בורחים עכשיו, וגם הסמל הראשון.

מיקי לוי: אתם לא – – –

פנינה תמנו: – – –

קריאה: – – – בית"ר.

קריאה: תגידו: בית"ר.

מאיר כהן: מיקי, פנינה.

קריאות: – – –

יואב קיש: קודם כול, אני שמח שאתה נשארת.

יואב קיש: נציגי הימין נשארו פה.

יואב קיש: יש לנו שלושה חברי כנסת מהימין שנשארו פה, והשאר ברחו.

יואב קיש: טוב.

קריאה: מקשיבים לך.

יואב קיש: אני מחכה שהוא ייתן לי שעון.

יואב קיש: הינה, יש שעון.

מאיר כהן: יש לך שעון.

מאיר כהן: אני מבקש מאבי, חבר הכנסת ניסנקורן, הבהרה לקואליציה: האם אנחנו חוזרים לדבר או שאנחנו בזה – אז תסגרו את זה בצד.

יואב קיש: לא, נגמרה רשימת הדוברים.

מאיר כהן: כן, כן, כן.

מאיר כהן: מטפלים בזה, אל תדאגו.

מאיר כהן: שאדוני ימשיך.

יואב קיש: ראשית, אני קודם כול רוצה לברך את חבריי מהאופוזיציה שנשארו פה ולא הלכו.

יואב קיש: אני לא יכול לבוא אליכם בטענות, אתכם אני מכבד.

יואב קיש: האמיצים.

קריאה: יש הרבה יותר מהאופוזיציה – – –

יואב קיש: יש פה נבחרת אמיצה.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, אדוני היושב-ראש, תאפשר בבקשה לאבי הצהרה מהצד.

מאיר כהן: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: הבהרה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא צריך להבהיר את עצמו.

מאיר כהן: כן, אדוני.

מאיר כהן: סליחה, סליחה.

מאיר כהן: תיגש בבקשה למיקרופון בצד.

מאיר כהן: הבהרה.

מאיר כהן: רגע, רגע.

יואב קיש: הינה הערבוב עכשיו.

אלעזר שטרן: אבל אם יש לך הרבה יותר פה מאשר שם – – –

יואב קיש: אבל למה זנדברג, תמר זנדברג, אומרת לו לא להסכים?

יואב קיש: או שאתם מתחייבים או שאתם משחקים משחקים.

תמר זנדברג: אנחנו לא מתחייבים לכלום.

דסטה גדי יברקן: לא, תראה איזה ילדים טובים.

יואב קיש: תמר זנדברג אומרת לו לא, אבל יש סדר דוברים.

תמר זנדברג: אנחנו לא מתחייבים.

יואב קיש: סליחה, יש סדר דוברים.

יואב קיש: תקריא את סדר הדוברים.

יואב קיש: מיקי, אז שיקריא לפי סדר הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, זה בניגוד לסיכומים.

מאיר כהן: אוקיי, תיגשו החוצה, בבקשה.

יואב קיש: אני ארד.

יואב קיש: אני ארד, תקריא את סדר הדוברים ותגיע אליי – אני אעלה.

יואב קיש: זה מה שיהיה.

מאיר כהן: דבר.

יואב קיש: לא, אני אומר – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני, דבר.

מאיר כהן: אתה לא מנהל את הישיבה.

מאיר כהן: דבר.

מאיר כהן: יש לך 30 דקות.

מאיר כהן: בבקשה, לא להפריע לו.

יואב קיש: אני מבקש – – – שיבוא לפה וייתן לנו הסבר.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב קיש: האם הקראת את סדר הדוברים והגעת אליי – – –

מאיר כהן: לא, אני לא חייב להקריא.

מאיר כהן: בשלב מסוים אלה שהיו לפניך משכו, לא ביקשו לדבר, ועכשיו אתה מדבר.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אז אני אומר.

יואב קיש: מיקי, הינה, הוא אומר: אלה שהיו לפניי – – –

מכלוף מיקי זוהר: רגע, אני סוגר עם גדי.

יואב קיש: לא, תקשיב רגע, מיקי – – –

דסטה גדי יברקן: אני בדיוק אומר, אני כותב.

יואב קיש: מיקי, אלה שהיו לפניי, אומר היושב-ראש, משכו את השמות שלהם, והם הגיעו ברשימה אליי ועכשיו תורי.

מאיר כהן: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אז שזה יהיה ברור.

יואב קיש: הינה, אמר היושב-ראש.

יואב קיש: רגע, סליחה, היושב-ראש אמר.

מאיר כהן: אני חוזר: הייתה רשימה של עוד ארבעה איש; ארבעה איש – פנינו אליהם, לא ביקשו לדבר, הגיע תורך, אתה מדבר.

מאיר כהן: קדימה, בבקשה, תדבר.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר, אבל התור שלנו – – –

מאיר כהן: את הדברים האלה אני מציע.

יואב קיש: אני הייתי הראשון.

יואב קיש: הראשון זה אני.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי כולם?

יואב קיש: כן.

מאיר כהן: מיקי, חבר הכנסת מיקי, אנא צא, גש לאלה שסיכמת איתם, ותסגרו את זה, בבקשה.

מאיר כהן: צאו החוצה.

יואב קיש: אבל עכשיו תמר זנדברג מערבבת אותם ומנסה לייצר – – –

מאיר כהן: יואב, אתה צריך להיות יושב-ראש ועדה, חבל לך על – – –

יואב קיש: אבל האמת היא שאין לי בעיה.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב קיש: אז אני אגיד ככה: תראו, ברגע זה, as we speak, הכנסת הזאת עדיין לא יודעת אם היא הולכת להתפזר או לא, היא לא יודעת אם תהיה ממשלה בראשות נתניהו, כן או לא, וזה המצב שבו אנחנו נמצאים.

דסטה גדי יברקן: נשארו עוד שעתיים, חכה.

יואב קיש: לא, אנחנו עוד לא יודעים.

דסטה גדי יברקן: תחכה.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, אתם עמדתם פה מעל הבמה, חבריי חברי האופוזיציה – – –

יועז הנדל: יואב, מה שעצוב זה שאתה לא יודע מה קורה בליכוד.

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: האמת היא שאני לא יודע.

דסטה גדי יברקן: אתה לא מדבר בשם הקואליציה?

יועז הנדל: אתה בליכוד ואתה לא יודע מה קורה בליכוד?

יואב קיש: אני עוד לא יודע, כי אנחנו עוד בשלבי הרכבה.

יואב קיש: אבל מעל הבמה הזאת קראתם אחד-אחד, אתם, חברי האופוזיציה, לנו, לחברי הקואליציה, לא להצביע בעד פיזור הכנסת.

יואב קיש: כך היה.

דסטה גדי יברקן: אבל הקואליציה – – –

יואב קיש: רגע.

יואב קיש: אתה מודה שזה מה שהיה?

יואב קיש: כי אני ישבתי פה ושמעתי את – – –

צבי האוזר: לא להוציא 5 מיליארד שקל, שאין – – – על קרב חסינות.

יואב קיש: אתה קראת, אמרת לנו – –

צבי האוזר: קרב חסינות – 5 מיליארד שקל.

יואב קיש: – – אמרת לנו: אל תצביעו על פיזור הכנסת – –

צבי האוזר: כן, זה טכני.

יואב קיש: – – נכון?

יואב קיש: אמרתם.

יואב קיש: עכשיו תראו את הצביעות שלכם, כשבאים – – –

צבי האוזר: אל תקריסו את מדינת ישראל לתוך עצמה.

צבי האוזר: אתם מקריסים את המדינה לתוך עצמה.

יואב קיש: אני אומר לך דבר אחד, אני אומר לך דבר אחד – – –

צבי האוזר: בזמן שיא של ישראל אתם מקריסים אותה לתוך עצמה.

יואב קיש: אני אומר לך דבר אחד, חבר הכנסת צביקה האוזר, דבר אחד – – –

יועז הנדל: זו לא אשמתו, זה ביבי.

יועז הנדל: הוא רק ממלא הוראות.

צבי האוזר: 5 מיליארד שקלים.

צבי האוזר: לא 1, לא 2, לא 3 – 5 מיליארד שקלים.

יואב קיש: דבר אחד אני אומר לך: אל תהיה צבוע בבית הזה.

יואב קיש: אני מוכן לומר את מה שאני אומר עכשיו בצורה הכי ברורה: אני מתנגד לכל המהלכים של ההסבה, ללכת ללחוץ פה – לא הייתי מעורב בשום דבר מאלה.

יואב קיש: אני חושב שזה לא ראוי, זה לא נכון, ואני מתנגד להם.

יואב קיש: אני חושב שמי שנבחר לבית הזה צריך לייצג את הדעות שלו, וזו האמת – – –

צבי האוזר: חשבתי שאתה מתנגד לחסינות.

צבי האוזר: פסקת החסינות – אתה בעד?

יואב קיש: אבל הצביעות שלכם, שאתם מצד אחד באים בטענות על זה, אבל מצד שני באים אלינו ואומרים לנו: בואו תמצאו כמה שלא יצביעו על פיזור – זו צביעות, ואתה מתחיל את דרכך בכנסת הזאת בדבר הכי מגעיל שיכול להיות.

צבי האוזר: על חסינות, על חסינות, על חסינות – – –

יואב קיש: אל תהיה צבוע.

יואב קיש: בכנסת הקודמת ראיתי את זה אצל הרבה מאוד חברי כנסת.

יואב קיש: אני ראיתי את זה – – –

צבי האוזר: אתה תיתן את ידך לפסקת חסינות או לא תיתן את ידך לפסקת חסינות?

יואב קיש: אני אדבר גם על החסינות.

יואב קיש: חסינות – אני אענה לך.

צבי האוזר: הכול קרב על החסינות.

צבי האוזר: דבר רק על החסינות.

יואב קיש: אני אענה לך.

צבי האוזר: רק על החסינות, כי הסיפור הוא רק חסינות.

צבי האוזר: דבר רק על החסינות – עם ישראל ישמע.

יואב קיש: אני אענה לך, אבל אתה תקשיב קודם כול לדבר הזה: בכנסת הקודמת, את הסיפור הזה של הצביעות מהספסלים האלה ראיתי כל כך הרבה פעמים שזה כבר הגעיל אותי.

יואב קיש: אתה יודע, אמרתי: אולי בכנסת הבאה זה ישתנה.

יועז הנדל: יואב, אתה היסטוריון?

יועז הנדל: דבר.

יואב קיש: ואז, בכנסת הזאת אתם באים – אני אומר לך, אני אומר על הבמה, כן, אני לא מחפש את מהלכי הגיור האלה, או הסבה.

יואב קיש: תקלה לא צריך לעשות – – –

יועז הנדל: למה אתה לא אומר את זה לנתניהו?

יועז הנדל: אתה לא מסוגל להגיד לו?

יואב קיש: אמרתי את זה גם בתקשורת.

יואב קיש: יותר מזה?

יואב קיש: אמרתי את זה בתקשורת.

יועז הנדל: אמרת את זה לנתניהו?

יואב קיש: אבל זה לא יכול להיות.

יואב קיש: אני לא בא ואומר על אלה שמנסים: מה זה?

יואב קיש: גועל נפש, ואחרי זה הולך לקואליציה ומנסה לעשות סיבוב שם.

יואב קיש: כך התנהגתם.

יואב קיש: זה מגעיל.

אלעזר שטרן: יואב, זה הבדל גדול.

אוסנת הילה מארק: – – –

יועז הנדל: אתה רוצה בחירות או לא?

יואב קיש: יפה, זה הדבר הראשון.

יואב קיש: שאלת אותי אם אני רוצה בחירות, אני אגיד לך גם לגביי.

יואב קיש: אני אגיד לך גם לגביי.

אוסנת הילה מארק: – – –

יועז הנדל: אוסנת, את הקמע שלי.

יואב קיש: יועז, אני חושב שאם אנחנו בבית הזה עוד שעתיים-שלוש, לא משנה, נצביע על פיזור הכנסת, זו תהיה טעות.

יואב קיש: אני חושב שזה מהלך שאסור להגיע אליו.

יואב קיש: צריך לעשות הכול – – –

יועז הנדל: אז למה אתה הולך אחרי נתניהו בעיניים עצומות?

איתן גינזבורג: אז אל תצביע.

איתן גינזבורג: אל תצביע.

דסטה גדי יברקן: אז למה אתה מצביע?

דסטה גדי יברקן: מה זה הדבר הזה?

יואב קיש: חיממתי אותם.

יואב קיש: אני אענה לך, אני אענה לך – – –

מאיר כהן: אם אתה מרוצה מהשיח הזה אני לא אפסיק אותו.

יואב קיש: אין בעיה.

יואב קיש: כשתהיה לי בעיה אני אגיד לך.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב קיש: רק תראה, אני התחלתי לצעוק.

יואב קיש: אני התחלתי לצעוק.

צבי האוזר: כשתהיה לך בעיה תגיד לנו.

צבי האוזר: אנחנו נפסיק ברגע שתהיה לך בעיה עם זה.

יואב קיש: הנקודה היא כזאת – אתה רוצה את התשובה?

יועז הנדל: נו.

יואב קיש: אני אומר כך: ראשית, ללכת לבחירות זה טעות, מכמה סיבות.

מאיר כהן: מרגי, (אומר דברים במרוקנית.

מאיר כהן: )

יואב קיש: פיזור זה טעות מכמה סיבות, ואני שותף לאמירה שלכם גם בנושא הכלכלי – דרך אגב, גם בפגיעה באמון הציבור בדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: זה לא מצב שאנחנו רוצים להיות בו.

יואב קיש: אבל עכשיו אני אומר לך בצורה הכי ברורה – – –

דסטה גדי יברקן: אבל אתם עושים את זה.

יועז הנדל: יואב, אז אל תהיה טייס, תהיה חי"רניק.

יועז הנדל: תגיד מי אתה רוצה במקום.

יועז הנדל: תביא את יולי, את גדעון – תביא מישהו במקום.

יואב קיש: הינה, אני לא רוצה במקום.

יואב קיש: זה בדיוק מה שאתה לא מבין.

אוסנת הילה מארק: אנחנו לא רוצים במקום – – –

צבי האוזר: – – –

יואב קיש: כמו שאני לא בא אליך ואומר: במקום יאיר לפיד ברוטציה תביא לי את צביקה האוזר.

יואב קיש: אני לא אומר לך את זה.

יואב קיש: אנחנו – – –

צבי האוזר: בשעה אפשר לפתור את הבעיה.

יועז הנדל: אבל לא הצלחתם.

יועז הנדל: אבל לא הצלחתם.

צבי האוזר: בשעה.

צבי האוזר: אפשר בשעה.

יואב קיש: נכון, אתה צודק.

יואב קיש: דרך אגב, יש לנו כרגע 60 חברי כנסת שרוצים את נתניהו בקונסטלציה הנוכחית – – –

יועז הנדל: תגיד, אתם רוצים את הליכוד או את נתניהו?

יואב קיש: אפילו כשאני על הדוכן אתם לא נותנים לדבר.

יואב קיש: ואללה, את זה עוד לא ראיתי.

יואב קיש: את זה עוד לא ראיתי.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה הכי ברורה – – –

מאיר כהן: חבריא, תנו לו לדבר מדי פעם – – –

צבי האוזר: הוא בחור טוב.

מאיר כהן: תנו לו לדבר.

יואב קיש: בדיוק.

מאיר כהן: חברים, באמת.

מאיר כהן: חבריא.

דסטה גדי יברקן: יואב, שאף אחד לא ישמע, בוא נעשה את זה אני ואתה.

יואב קיש: אלעזר, יש לי פשוט שלושה ליכודניקים פה בספסל.

יואב קיש: אני חייב לדבר אליהם ישירות.

קריאה: בדיוק, בדיוק.

אלעזר שטרן: לא, הבעיה היא לא שיש לך שלושה.

אלעזר שטרן: בינתיים אין לך אף אחד.

צבי האוזר: הוא התכוון – שלושה נאומים ליברליים; מה שהיה פעם הליכוד.

יואב קיש: כמו שאתם עליתם ודיברתם לשם, אני עולה ומדבר לפה, וזה בסדר.

מאיר כהן: יואב, לפחות פה יש לך שם.

יואב קיש: שם יש לי 60.

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לך כך – – –

דסטה גדי יברקן: בוא נעביר את ההצבעה עכשיו וזה עובר.

יואב קיש: יועז, אני לא מאמין איך אתם בכלל – אפילו, אתה יודע, עוד בסיבוב של הבחירות, אמרתם: אנחנו פוסלים את נתניהו, ולא את הליכוד.

יואב קיש: הרי זה השיא של האבסורד – – –

צבי האוזר: פוסלים ראש ממשלה, כל ראש ממשלה שיש נגדו כתב אישום.

צבי האוזר: לא אישי.

צבי האוזר: פסלנו את אולמרט.

יואב קיש: תראה, הוא לא מסוגל.

יואב קיש: הוא לא מסוגל.

יואב קיש: צביקה.

יואב קיש: עכשיו זה מפריע.

מאיר כהן: עכשיו זה מפריע?

מאיר כהן: האוזר – – –

צבי האוזר: כל ראש ממשלה שיש נגדו כתב אישום.

מיקי לוי: פוסלים ראש ממשלה שיש נגדו כתבי אישום.

קטי קטרין שטרית: לא, זה לא אישי, זה פרסונלי.

מאיר כהן: מיקי, אני פה מהבוקר, ולא קראנו אף אחד בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בואו נמשיך את זה ברוח טובה.

יואב קיש: זה נכון.

יואב קיש: אני מודה שהמאבק בנתניהו לא אישי – זה פרסונלי.

יועז הנדל: איפה הממ"ז?

יואב קיש: תודה, קטי.

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לך עוד דבר – – –

אלעזר שטרן: יואב, אתה מנצל את זה שהוא לא שומע?

יואב קיש: לא, למה?

יואב קיש: שיבוא, נגיד גם את זה.

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לך עוד דבר, וזה אמיתי: כמה חוצפה, חוצפה, צריכה להיות לכם בשביל להגיד לנו את מי אנחנו רוצים.

יואב קיש: כמה חוצפה אתם צריכים כדי להגיד לנו, בשביל להחליף.

יואב קיש: תשכחו מזה.

יואב קיש: לא יקרה.

יואב קיש: אנחנו נוביל עם ראש הממשלה נתניהו.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: רוצים?

יואב קיש: תתנגדו – – –

צבי האוזר: לתהום, לתהום – – –

יואב קיש: מה תהום?

יואב קיש: רוצים – תתנגדו, אבל אל תבואו ובחוצפה תגידו לנו את הדברים האלה – – –

יועז הנדל: למרות שזה עולה כסף?

יועז הנדל: גם במחיר הבחירות?

צבי האוזר: מה שאמרת על אולמרט תגיד גם עליו.

יואב קיש: הם מפריעים לי עכשיו.

יואב קיש: אני רוצה לדבר.

מאיר כהן: חבריא, אני אוציא מישהו החוצה.

מאיר כהן: סליחה שאני אעשה את זה, אבל תפסיקו.

יועז הנדל: אם אפשר – את צביקה.

יואב קיש: אני אומר לכם, אני אומר לכם שזה שיא של חוצפה – –

מאיר כהן: זהו, חברים.

יואב קיש: – – לבוא ולנסות להגיד לנו – זה כמו שאתם תנסו להגיד לנו: תצביעו לזה.

יואב קיש: די.

יואב קיש: שמענו אתכם.

יואב קיש: אתם לא תכתיבו לנו, כמו, אני מודה, שאנחנו גם כנראה לא נכתיב לכם.

יואב קיש: מה קרה פה?

יואב קיש: נכנסו 65 מנדטים שאמרו: רוצים את נתניהו כראש ממשלה.

יואב קיש: זה מה שנאמר לציבור בזמן הבחירות.

יואב קיש: קיבלנו תוצאה כזאת.

יואב קיש: אני לא מדבר על המנדטים – – –

יועז הנדל: איזה 65?

יועז הנדל: איווט לא רוצה את נתניהו.

יואב קיש: איווט, כשהלך לבחירות, אמר – אני מדבר על מה שהציבור ידע כשהוא הלך להצביע – איווט אמר:

יואב קיש: אני אמליץ על ראש הממשלה נתניהו; קיבל חמישה מנדטים באמירה הזאת.

יואב קיש: יכול להיות שאם הוא היה אומר: אני לא ממליץ על נתניהו הוא היה מקבל עשרה ואתם הייתם 20, אני לא יודע, אבל הוא אמר: אני אמליץ על נתניהו, וקיבל חמישה מנדטים.

יואב קיש: עכשיו, לא מצליחים להסתדר, גם זה קורה, ואנחנו ב-60–60 כרגע.

יואב קיש: מה אנחנו צריכים לעשות?

יואב קיש: אני מנסה להסביר לכם למה כל הנימוקים שלכם לא רלוונטיים – – –

יועז הנדל: רגע, כחלון כבר עזב את הליכוד?

דסטה גדי יברקן: היה עוד מישהו שאמר משהו אחר, עם ארבעה מנדטים – – –

יואב קיש: אנחנו ב-60–60 כרגע, ואני אומר לך – – –

דסטה גדי יברקן: תהיה הוגן.

דסטה גדי יברקן: תהיה הוגן.

יואב קיש: אתם אומרים: בוא תן לתהליך הדמוקרטי להתקיים, ואולי ניתן לנשיא שיחליט, אולי מישהו אחר יכול.

יואב קיש: זה מה שאתם רוצים.

יואב קיש: זה מה – – –

יועז הנדל: אני מזכיר לך שראש הממשלה אמר שהוא גם נגד חוק החסינות.

דסטה גדי יברקן: מה?

דסטה גדי יברקן: מה?

יואב קיש: אני אדבר גם על החסינות, אם לא תפריעו לי.

יואב קיש: זה מה שאתם רוצים.

יואב קיש: אני אומר לכם, אני לא רוצה שגנץ אפילו יקבל את הסיכוי לנסות להרכיב ממשלה.

יואב קיש: אני מעדיף ללכת לבחירות מאשר – – –

יועז הנדל: אז עזוב גנץ – – –

יואב קיש: אני אומר לך את זה פה בכל הכנות.

יועז הנדל: מה איתכם?

יועז הנדל: מה עם הליכוד?

יואב קיש: תקשיב רגע – – –

יועז הנדל: אתה מוכן שהליכוד לא יהיה בשלטון?

צבי האוזר: קודם המפלגה, אחרי זה המדינה.

יואב קיש: כל כך מהר – – –

מאיר כהן: תנו לו בבקשה לדבר.

יואב קיש: כל כך מהר אתה כבר מסכים איתי.

יואב קיש: הרי לפני שנייה אמרת: בוא תלך עם התהליך הדמוקרטי.

יואב קיש: אז נכון, יש תהליך דמוקרטי, ויש גם תהליך דמוקרטי של פיזור כנסת.

יואב קיש: גם זה: לא חוקי.

יואב קיש: מה פתאום?

יואב קיש: חבר'ה, זה יותר חוקי מההליך.

יואב קיש: זה הכי חזק שיש.

יואב קיש: אם כנסת מחליטה בחקיקה לפזר את עצמה – welcome; אומנם לתקופה קצרה, אבל אנחנו נתפזר.

יואב קיש: לכן זה בוודאי חוקי.

יואב קיש: זה שלכם זה לא מתאים – ואללה, לא מתאים.

יואב קיש: מסכים.

יועז הנדל: גם לך לא.

יועז הנדל: הרגע אמרת שזה לא מתאים לך, שזה לא נכון.

יואב קיש: לי זה עדיף על זה – – –

צבי האוזר: 9 מיליון אנשים לא מתאים להם.

יואב קיש: לי זה עדיף על זה שגנץ יקבל את האפשרות.

צבי האוזר: יואב, למי זה מתאים?

צבי האוזר: ל-9 מיליון אנשים זה לא מתאים.

צבי האוזר: זה מסריח – – – את הסעיף – – –

יואב קיש: האוזר, אתה יודע מה יקרה, למה זה לא מתאים?

יואב קיש: גם לאותם 9 מיליון זה לא מתאים, מהסיבה הפשוטה שגנץ, גם אם יקבל, יבזבז שבועיים ולא יקרה כלום.

צבי האוזר: – – –

יועז הנדל: אבל מה קורה איתכם, יואב, בליכוד?

יואב קיש: ולכן אני מעדיף היום ללכת לבחירות.

דסטה גדי יברקן: עזוב רגע את גנץ – – –

יואב קיש: ועכשיו לשאלה השלישית שהעלה פה יועז: תבחרו מישהו אחר.

יואב קיש: אז לא רוצים לבחור, זה הכול.

יואב קיש: נגמר הוויכוח.

יועז הנדל: אז אתה מעדיף בחירות מאשר שיבחרו מישהו מהמפלגה שלך?

יועז הנדל: זה או נתניהו או כלום?

יואב קיש: התשובה היא כן.

יואב קיש: אני רוצה ממשלה בראשות נתניהו, ואם לא – אני רוצה ללכת לבחירות.

יואב קיש: כן, זו התשובה.

יועז הנדל: אז יום אחד, כשחלילה נתניהו לא יהיה פה – – –

יואב קיש: אז קודם כול הבהרנו לכם את הנקודה.

יואב קיש: תפסיקו לנסות אתם – –

יועז הנדל: לא הבהרת לי.

יואב קיש: – – לעשות גיור שם, אנחנו לא נעשה גיור פה, ובא לציון גואל.

יואב קיש: בוא נתמודד כל אחד עם מה שיש לו, ואל תבואו ותהיו מלינים: למה אתם מתנהגים ככה, כשאתם עושים את אותו דבר, כולל עכשיו, בשיחה איתי.

יועז הנדל: יואב, אני מנסה להבין, אין יותר מנהיגים בליכוד – – –

יואב קיש: כולל עכשיו בשיחה איתי אתם אומרים לי: למה אתם לא רוצים מישהו אחר מנתניהו.

יואב קיש: לא רוצים.

יואב קיש: אל תנסו, זה לא תפקידכם.

יועז הנדל: אין שדרה מנהיגותית בליכוד, יואב?

יואב קיש: אז אני יכול להגיד לך: אז למה אין שדרה אצלכם – – –

יועז הנדל: יש.

יועז הנדל: תראה כמה אנשים יש פה בכחול לבן.

מאיר כהן: יועז, בבקשה.

יואב קיש: תראה מה קרה לי לקול.

מאיר כהן: שאלתי אותך, אמרת שאתה תסתדר.

יואב קיש: אז בואו נמשיך בלי הפרעות, כי הקול שלי כבר צרוד.

מאיר כהן: לא שיערת שיש פה – – –

יואב קיש: לא שיערתי שיש פה כאלה, חבורה של ליכודניקים נחושים.

מאיר כהן: אז בואו נמשיך, ואני באמת מבקש לא להפריע לו.

יואב קיש: אני אומר לכם – – –

צבי האוזר: חסינות, חסינות.

יואב קיש: כן, גם חסינות.

יואב קיש: אני אגיד לך איפה התחילה הבעיה.

יואב קיש: שורש הבעיה הוא במשפט הבא – שורש הבעיה הוא במשפט: אני סגרתי את הדלת, אבל לא נעלתי את הדלת.

יואב קיש: מוכר לך, חבר הכנסת האוזר, המשפט?

צבי האוזר: מוכר לי המשפט.

יואב קיש: מוכר, יפה.

יואב קיש: המשפט הזה למעשה, בוא נגיד, סיים כל סיכוי אחר כך, אם היה סיכוי לממשלת אחדות.

יואב קיש: כי באים ואומרים לי: למה אתם לא הולכים עם כחול ולבן?

יואב קיש: 70 מנדטים, מה שהעם רוצה.

יואב קיש: אמרתי להם: חבר'ה, אל תבואו אלינו בטענות.

יואב קיש: כחול לבן החליטו שהם לא רוצים ללכת עם נתניהו.

יואב קיש: אני אומר לכם, זה חד-חד-ערכי לא רוצים ללכת עם הליכוד, ולכן ממשלת אחדות – אין.

יואב קיש: השותפים שלנו – – –

יועז הנדל: הפוך, אנחנו בעד ללכת עם הליכוד.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: נו, עוד פעם, אמרתי לך, אל תשתחצן, אל תהיה צבוע.

יואב קיש: אל תגיד לי תחליף את הראש, כמו שאני לא אגיד לך את זה.

יזהר שי: – – – הוא יכול להגיד – – –

יואב קיש: צא מהדיון הזה.

יואב קיש: עכשיו אני אומר לך שאם ההקלטה הזאת לא הייתה מגיעה לתקשורת – –

יועז הנדל: מה יקרה עם נתניהו – – –

יואב קיש: – – אני אומר לכם – אחד מהשניים: או שאתם הייתם באים לקואליציה או שהיינו סוגרים כבר מזמן קואליציה.

יואב קיש: ברגע שנוצר מצב שאנחנו ב-one way show, מה שנקרא; אין לנו שום אלטרנטיבה, כל מפלגה קטנה גם יכולה לסחוט, ואין מה להגיד – סוחטות, ומבינות שבלי הסכמות אין לנו אלטרנטיבה, ואת זה אתם עזרתם לייצר, אז אנחנו נמצאים במצב שאנחנו.

יואב קיש: עכשיו, אתה שואל אותי – אני מעדיף ממשלת ימין בדיוק כמו שהייתה, זאת אומרת ה-65 לי עדיף, יותר טבעי; היא תוביל לריבונות, תוביל לעשייה שאני לא יודע אם אני אעשה איתכם.

יועז הנדל: אבל עזוב ממשלת אחדות.

יועז הנדל: תשים את נתניהו בצד.

יועז הנדל: יש לך – – –

צבי האוזר: תתחיל בח'אן אל-אחמר.

צבי האוזר: תתחיל בח'אן אל-אחמר, בקטנה.

צבי האוזר: הבטיח ראש הממשלה.

יואב קיש: עכשיו הם מפריעים לי.

יואב קיש: אותם 30 מנדטים של השותפים הטבעיים שלנו מנצלים את המצב, והם הביאו אותנו לנקודת הרגע הזאת שאפילו אין לנו את ה-30, יש לנו רק 25.

יואב קיש: זו הסיטואציה של ההקלטה שמי שעשה באותה נקודת זמן: "סגרתי את הדלת ולא נעלתי", והוציא את ההקלטה, והביא אותנו לנקודה הזאת.

יואב קיש: זה גם איזשהו ניתוח פוליטי, שאני אומר שאתם יכולים להסכים איתו או לא להסכים איתו, אבל לשם זה הוביל.

יועז הנדל: יואב, אבל אני לא מצליח להבין מה הקשר בין נתניהו לממשלת ימין.

יואב קיש: בסדר, אני יודע שקשה לך.

יואב קיש: בתור מי שהולך להפגנות עם איימן עודה קשה לך להבין מה זה ימין, מה אני אעשה.

יואב קיש: אה, אתה היחידי שלא הלך, אבל המפלגה שלך הלכה.

יועז הנדל: יואב, אבל בתור תנועת שלום עכשיו – – –

יואב קיש: בסדר, בתור מי שהלך להפגנות עם איימן עודה קשה לך להבין מה זה ימין, מה אני אעשה.

אופיר אקוניס: יואב, זה רק גוש טכני.

יואב קיש: גוש טכני, כן.

אופיר אקוניס: עם הערבים זה – – –

יועז הנדל: אקוניס, גמרתם להכות את החמאס בכסף?

אופיר אקוניס: – – –

יואב קיש: יועז, לא סתם לא הלכת להפגנה.

יואב קיש: וצביקה הלך – אבל הוא גר מטר משם ולא סתם הוא לא הלך להפגנה.

יועז הנדל: גמרתם להיות תנועת שלום עכשיו מול החמאס בעזה?

יואב קיש: אני יודע, זה המשפט שלך.

יואב קיש: אני כבר שמעתי אותו.

יואב קיש: יש לך החלטה שאתה תוקף ואתה לא מתגונן.

יואב קיש: אז פה אין לך ברירה, אתה צריך להתגונן, כי המפלגה שלך עשתה טעות, הלכה והקריבה את המדינה היהודית בשביל איזשהו ניסיון פתטי.

מיקי לוי: איזה קשקוש.

יואב קיש: מה קשקוש?

יואב קיש: יש לך את איימן עודה, שרוצה פה מדינת כל אזרחיה.

יואב קיש: הוא לא מסתיר את זה, ואתה מעלה אותו על הבמה במאבק שלך.

יואב קיש: הוא מתנגד לחוק הלאום, הוא לא רוצה מדינה יהודית, הוא רוצה מדינת כל אזרחיה, ואתה הולך איתו ביחד, יד ביד.

יואב קיש: אל תבוא בטענות.

יואב קיש: תודה שזו האמת.

מיקי לוי: – – – בהפגנה הזאת לא דיברו על זה ולא שום דבר – – – תקשיבו ל-20% מאזרחי המדינה.

יעל גרמן: מה קורה לך?

מאיר כהן: מיקי, מיקי.

מאיר כהן: חבריא, תנו לו לדבר.

יואב קיש: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, ותשאלי את איימן עודה – הוא רוצה מדינת כל אזרחיה – – –

מיקי לוי: אז הוא רוצה.

מיקי לוי: מישהו ייתן לו?

מאיר כהן: מיקי, די כבר.

יואב קיש: אז הוא לגיטימי פה בבית – – –

מאיר כהן: מיקי, לא תצאו לטיול בסוף.

מאיר כהן: אני אומר לכם, אתם פשוט מגזימים.

יואב קיש: הוא לגיטימי פה בבית כי יש ציבור שבוחר בו.

יואב קיש: לצורך העניין זה שער הכניסה לבית הזה.

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: להגיד לך שאני שמח שיש פה נציגים של ציבור שרוצה מדינת כל אזרחיה ולא מדינה יהודית – לא, אני חושב שזה לא בסדר.

יעל גרמן: אני לא חושבת שאסור שיהיו אנשים שלא יחשבו כמוך.

יעל גרמן: מותר לו לא לחשוב כמוך.

יועז הנדל: יואב, אבל מה עם ממשלת הימין בלי ביבי?

יועז הנדל: אתה, יש עדיין ימין בלי ביבי.

יואב קיש: רגע, מה עם סניף שלום עכשיו שלך?

יואב קיש: כבר שכחת מזה?

יועז הנדל: לא, אתה צודק, אתה צודק.

יועז הנדל: הפכתם לשלום עכשיו, אבל אחרי שהפכתם – – –

יואב קיש: אוה, בדיוק, ידעתי שזה יזכיר לו.

יואב קיש: אחרי שתסביר לי מה עשית עם איימן עודה, אני אסביר לך.

יועז הנדל: אני רוצה – – –

יואב קיש: אני רוצה להגיד לך עוד כמה דברים.

יואב קיש: ראשית, גם לגבי החסינות, גם לגבי ההתגברות – דרך אגב, אני לא אוהב את המילה "התגברות".

יואב קיש: אני מאמין בחוק-יסוד: השפיטה, שהוא אחד משלושה חוקים שהגשתי ביום הראשון, עם תמיכה גדולה ורחבה של חבריי מסיעת הליכוד.

יואב קיש: החוק הראשון, שקשור במידה מסוימת לחוק הגיוס, זה "ממדים ללימודים", שמדבר, יועז, על תקציב של – – –

דסטה גדי יברקן: אתה לא כועס עליי, נכון?

יואב קיש: לא, זהו, מספיק.

יואב קיש: חצי שעה אני לא מצפה ממך להחזיק פה.

יועז הנדל: נאום ארוך.

יואב קיש: אני לא רק 12 דקות.

דסטה גדי יברקן: זה נאום בכורה שלך, אני ממש מתנצל.

יואב קיש: לא, בכורה לא, אבל בסדר.

יואב קיש: הנושא של "ממדים ללימודים" – גם בחוק שחוקק, של הגיוס, נאמר שצריך לממש את ההתחייבות של המדינה לתגמל את מי שמשרת ולממן לימודים, תואר ראשון או מקצועי, לכל מי שמשרת.

יועז הנדל: אתה הובלת הפגנה לשוויון בנטל, אז באתי ונאמתי שם.

יואב קיש: בוודאי, בוודאי.

יואב קיש: אתה יודע איזה סיבובים עברנו?

יואב קיש: עברנו את חוק טל, שקרס; לאחר מכן הייתה ועדת פלסנר, שאני הייתי חבר שם, שלא העבירה את המסקנות שלה בחקיקה.

יואב קיש: תחשוב כמה ממשלות נפלו, וכנסות, על האירוע הזה של חוק השוויון בנטל.

יואב קיש: גם הממשלה האחרונה והכנסת האחרונה, כשאנחנו אמרנו שלא הצלחנו להשיג הסכמות על השוויון בנטל, כולם אמרו: אהה, זה סתם, יצאתם מזה.

יואב קיש: זה רק מראה לכם כמה הנושא הזה בעייתי ומורכב, כמה שאז לא רצו להאמין ולא הבינו שזו המציאות.

יואב קיש: יש בעיה אמיתית בקואליציה להסדיר את העניין הזה.

יואב קיש: אנחנו רואים את זה עכשיו.

יואב קיש: אני מאוד מקווה שכן נמצא איזשהו פתרון ולא נפזר את הכנסת, אבל כמו שאמרתי קודם, אם בלית ברירה האלטרנטיבה היא – – –

יועז הנדל: הם הודיעו שאין.

יואב קיש: אז למה מחזיקים אותי?

יואב קיש: היו אומרים לי לרדת והיינו מצביעים ונגמר האירוע.

יואב קיש: כנראה שעוד מנסים לעשות משהו.

יואב קיש: לגבי נושא חוק-יסוד: השפיטה, אין לי ספק שאנחנו חייבים רפורמה משמעותית ועמוקה ברשות השופטת.

יואב קיש: לא יכול להיות שחוק-יסוד במדינת ישראל נידון בבג"ץ.

יואב קיש: חוק-יסוד: הלאום מגיע לבג"ץ, ובמקום שהשופטים יזרקו מכל המדרגות את מי שמעלה אותו – הרי בואו נחשוב מה היה קורה בארצות הברית: היו באים ורוצים לבטל או לשנות חלק מהחוקה.

יואב קיש: אז נכון, חוק-יסוד זה לא חוקה, אבל עדיין במדינת ישראל, המהפכה השיפוטית של אהרן ברק – הוא שואב את כוחו לבטל חוקים, כי הוא אומר: אני נסמך על חוקי-יסוד.

יעל גרמן: יואב, זה חוק-יסוד שאתם סירבתם לשים בו את המילה שוויון.

יעל גרמן: סירבתם לשים – – –

יואב קיש: אבל אני לא מדבר עכשיו – את יודעת מה?

יואב קיש: חוק-יסוד – – –

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: מה זה משנה?

יואב קיש: אני מדבר כרגע על הנושא העקרוני.

יואב קיש: איך בג"ץ מרשה לעצמו לדון בחוק-יסוד ואולי לבטל; לא יודע, לדון?

יואב קיש: הרי מזה הוא שואב את כוחו.

יואב קיש: מה זה האבסורד הזה?

יואב קיש: את יודעת מה היה קורה בארצות הברית אם בית המשפט העליון היה דן בחוקה ומחליט לשנות אותה?

יואב קיש: נראה לך בכלל?

יואב קיש: עולה על דל מוחך דבר שכזה?

יעל גרמן: לא, כי אין לנו חוקה, זו הבעיה.

יעל גרמן: אין לנו חוקה.

יואב קיש: יפה, ולכן מתייחסים לחוקי-היסוד כמעין חוקה.

יואב קיש: את יודעת את זה היטב כמוני – –

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: – – ומזה בית המשפט במשך שנים שאב את כוחו לביטול.

יואב קיש: למה ביטלו את חוק המסתננים שהכנסת העבירה?

יואב קיש: הכנסת הקודמת; זו לא העבירה.

יעל גרמן: זו עוד לא העבירה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: בגלל שאמרו שזה נוגד את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, נכון?

יואב קיש: אז איך פתאום יש לבג"ץ סמכות לדון בחוקי-יסוד?

יואב קיש: אני, על הדבר הזה לא קיבלתי תשובה.

יעל גרמן: יואב, תסתכל על הצד הזה, תסתכל על הצד שלך.

יואב קיש: ולכן אין לי ספק שהרפורמה הזאת היא הכרחית ונדרשת.

יואב קיש: בג"ץ – עם כל הכבוד שיש לי לבג"ץ, וזו רשות חשובה – –

יעל גרמן: צריך רפורמה שתהיה חוקה במדינה.

יואב קיש: – – אף אחד לא מדבר לעלות עליה ב-D9 או בכל מיני דברים כאלה.

יואב קיש: זו רשות חשובה, אבל היא הלכה לא צעד אחד – כמה צעדים יותר מדי קדימה בלקחת סמכויות של רשות מבצעת ורשות מחוקקת, ואת הדבר הזה חייבים להסדיר.

יעל גרמן: – – – אף אחד לא מנצל אותה.

מאיר כהן: בקדנציה הקודמת כחלון התנגד לדבר הזה.

מאיר כהן: לא היה לנו רוב להעביר.

אופיר אקוניס: אתה שמעת מה שהיא אמרה?

יואב קיש: לא.

אופיר אקוניס: שאין ריסון על הרשות המבצעת – –

יעל גרמן: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: – – אף אחד לא מנצל אותה.

יעל גרמן: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: מה שעשה השופט העליון אהרן ברק זה שיבוש של הפרדת הרשויות, ואת יודעת את זה היטב, וכל הציבור יודע – –

יואב קיש: היית שרה, את יודעת כמה – – –

אופיר אקוניס: – – ואתם משתמשים – – –

יעל גרמן: אין אצלנו הפרדת רשויות – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: את יודעת כמה יועצים משפטיים, חברת הכנסת גרמן, את יודעת – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, היא יודעת את זה – –

יואב קיש: היא יודעת, ברור.

אופיר אקוניס: – – אבל זה לא מתאים לספינים שלהם.

אופיר אקוניס: זה לא מתאים לספין הפוליטי שלהם.

יעל גרמן: אני אגיד לך מה אני יודעת: אני יודעת שאין הפרדת רשויות בין הרשות המבצעת למחוקקת.

אופיר אקוניס: שיבוש מוחלט.

יואב קיש: אבל רגע, השר אקוניס, יש לי רק עוד שמונה דקות – –

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: מחילה.

יואב קיש: – – אז נא לא להפריע לי – – –

אופיר אקוניס: לא, אני הייתי חייב להתייחס – – –

אמיר אוחנה: – – –

יואב קיש: אני יכול לקבל עוד אחר כך?

יואב קיש: כי הם הפריעו לי, אז אין בעיה.

יואב קיש: אוקיי, אז בוא ניתן להם – – –

קריאות: – – –

יואב קיש: רגע, אני רוצה לשמוע, השר אקוניס, מה השכנוע, מה ההסכמה.

יעל גרמן: – – – השלטון.

אופיר אקוניס: איזה עריצות שלטון.

אופיר אקוניס: אולי נדבר על עריצות של דברים אחרים.

יעל גרמן: ההסכמה היא שאין הפרדת רשויות אמיתית במדינה בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת – – –

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: משום שהרשות השופטת חושבת שהיא גם הרשות המבצעת וגם הרשות המחוקקת.

יואב קיש: חברת הכנסת גרמן, אני יכול להגיד לך על דבר אחד שאני מסכים איתך.

אופיר אקוניס: זה שווה דיון, אדוני היושב-ראש, עד אור הבוקר, באמת.

יואב קיש: בדבר אחד אני יכול להסכים איתך – אני מסכים שגם בנושא של הרשות המבצעת והרשות המחוקקת צריך לעשות רפורמה.

יואב קיש: אני לא איכנס לזה עכשיו – –

יעל גרמן: בואו נעשה רפורמה, ובואו נעשה את זה בחוקה.

יואב קיש: – – אבל הדלתא ברשות המחוקקת והמבצעת היא שולית לעומת השינוי הדרסטי, שגובל באובדן הדמוקרטיה.

מאיר כהן: לא מדויק.

יואב קיש: אני אומר לך.

יואב קיש: אובדן רצון הציבור.

יואב קיש: נבחרי הציבור במדינת ישראל לא מממשים מדיניות.

יואב קיש: מי שעושה את זה זה בג"ץ, יותר מדי פעמים.

יואב קיש: ואני לא מדבר על מספר החוקים שבוטלו, אני מדבר על אפקט הצינון המטורף – – –

יעל גרמן: מזל שיש בג"ץ, מזל שהבג"ץ שלנו קיים.

יואב קיש: הינה, חבר הכנסת אמיר אוחנה יודע על מה אני מדבר.

יואב קיש: אני מדבר על אפקט הצינון, שמגיע גם לבית הזה ומול המשרדים והיועצים המשפטיים.

יואב קיש: אנחנו בהליך שהתחיל עם השופט אהרן ברק, שהגיע לשיאים של קטסטרופה – שנושא הסבירות, שיקול הסבירות אצל שופטי בג"ץ יותר חשוב משיקול הסבירות אצל הרשות המבצעת.

יואב קיש: מדוע?

יואב קיש: מי שמם להיות יותר מחליטים בנושא של הסבירות?

יעל גרמן: יואב – – – הפרדת רשויות שאין חוקה ואין שוויון.

יעל גרמן: מזל שיש בג"ץ.

יואב קיש: הם צריכים להחליט אם חוק הוא חוקי, אם מישהו פועל שלא בסמכות, אם מישהו פועל בניגוד לחוק.

יואב קיש: אבל בנושא הסבירות – הם צריכים להכתיב לשר הביטחון, שבסמכותו המלאה ובשיקוליו המלאים להחליט שלא לתת אישורי כניסה לכמה פלסטינים, כי הוא החליט, כי יש לו את זה בחוק – אז משיקולי סבירות מבטל בג"ץ החלטה בסמכות מלאה של שר?

יואב קיש: זה נראה לך הגיוני?

יואב קיש: ושם אנחנו נמצאים.

יעל גרמן: אם אתה שואל אותי, בג"ץ הוא מזל.

יעל גרמן: הבג"ץ שומר עלינו, ואתה צריך לשמור עליו.

יואב קיש: אז אני אומר לכם, זו רפורמה הכרחית.

יואב קיש: שומר עלינו, באמת.

יואב קיש: שומר על המיעוט, זה אולי במקומות שמתאים לך – –

יעל גרמן: – – –

יואב קיש: – – אבל אם את היית הרוב והיית רואה שבג"ץ מונע מהרוב למשול בסבירות, היית מבינה על מה אני מדבר.

יואב קיש: אבל אתם במיעוט.

קריאה: – – –

יעל גרמן: אם הרוב לא פועל בסבירות – –

מאיר כהן: יעל, בבקשה.

יעל גרמן: – – מזל שיש בג"ץ – – –

מאיר כהן: אגב, דיון מרתק, אבל היות שאנחנו מפריעים לו, ניתן לו לדבר.

יואב קיש: תודה.

אופיר אקוניס: הכנסת הבאה כנראה תדע – – –

מאיר כהן: אגב, היום השר שטייניץ קרא את "המדינה" של אפלטון, והם פתרו את הבעיה.

מאיר כהן: אפלטון אמר: לא צריך דמוקרטיה; צריך שהחכמים, הפילוסופים, ישלטו.

מאיר כהן: אז אמרתי לו: אם אתה מדבר על עצמך, זה – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר לך על זה.

דוד אמסלם: לדעתי, זה מהסממנים של השמאל במדינת ישראל, יש בזה סממנים פשיסטיים.

מאיר כהן: לא – – –

דוד אמסלם: זה בדיוק הרעיון.

יואב קיש: חבר שלי – – –

דוד אמסלם: דרך אגב, הם שולטים – אני אגיד את זה עוד מעט – בתקשורת, באקדמיה ובעולם המשפט.

דוד אמסלם: זה מה שקורה בפועל במדינת ישראל.

יעל גרמן: מי?

יעל גרמן: מי שולט?

מאיר כהן: מי שולט?

דוד אמסלם: השמאל.

דוד אמסלם: אתם.

מאיר כהן: נו, באמת.

יעל גרמן: – – –

מיקי לוי: אנחנו שולטים?

מאיר כהן: תפסיקו.

דוד אמסלם: ולכן, אחד מזין את השני.

דוד אמסלם: זה מה שקורה – – –

יעל גרמן: – – – זה ממש מזכיר לי – – –

מיקי לוי: מי זה "אתם"?

דוד אמסלם: ועוד מעט הם לא ייתנו – הם עוד מעט גם יצהירו הצהרה שאלה שבפריפריה – – –

מיקי לוי: אנחנו האופוזיציה – – –

מאיר כהן: אדוני, אני שמח, דודו אמסלם – – –

יואב קיש: אני מקבל עוד איזה חמש דקות אחר כך.

יואב קיש: חמש דקות אני מקבל.

מאיר כהן: תראה, ביום כזה דרמטי כן יש דיון פילוסופי נחמד.

יואב קיש: לא, אני בעד, רק תן לי את הזמן – – –

מאיר כהן: בבקשה, תקבל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, תמשיך.

יעל גרמן: מי שולט?

יעל גרמן: מה שולט?

מאיר כהן: כבוד השר, בבקשה, אדוני.

יעל גרמן: על מה אתם מדברים?

יעל גרמן: אתם שולטים 40 שנה.

קטי קטרין שטרית: מי שלא צריך להתחייב לרשום בטופס שהאבא והסבא שלו הוא חבר ליכוד – – –

יואב קיש: אני חייב לומר – – –

מאיר כהן: קטי.

קטי קטרין שטרית: – – – יש לו זיקה פוליטית – – –

יואב קיש: יש לי חבר – – –

קטי קטרין שטרית: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת שטרית, המורה קטי שטרית.

יואב קיש: חברת הכנסת שטרית, אני אסיים את הדיון רק בסיפור קטן: יש לי חבר שהוא פעיל מרכזי בליכוד, שאני בדיון איתו על מה עדיף לליכוד – פריימריז או ועדה מסדרת.

יואב קיש: הוא אומר ועדה מסדרת, אבל אני היושב-ראש.

יואב קיש: אז זה בשיטת אפלטון.

אופיר אקוניס: בוא, בוא נשמע מי זה, אולי – – –

יואב קיש: לא, זהו.

אמיר אוחנה: אגב, אני מכיר את הציטוט הזה מצוין – – – נשיא.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה להגיד ככה.

יואב קיש: אז דיברנו על "ממדים ללימודים", ואמרתי שזה חוק הכרחי.

יואב קיש: דיברנו על נושא ההסדרה של מערכת היחסים – התגברות, שפיטה, מה שנקרא – שגם בקדנציה הקודמת ניסינו.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על הדבר השלישי שהובלתי ביום הראשון: חוק הריבונות, שמדבר על מימוש החלטת מרכז הליכוד והחלת ריבונות על ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

יואב קיש: אני חושב שכל הצד הזה איתי, וגם תמך בהצעה וחתום על ההצעה.

יואב קיש: ואני אומר לכם שיש לנו בשאיפה בקדנציה הבאה – ואני אומר את זה גם לליברמן ולישראל ביתנו – הזדמנות שחייבים לממש.

יואב קיש: אנחנו פה בתקופת זמן קצרה, שאני לא יודע אם היא תהיה לעוד ארבע שנים; יש לנו עוד שנתיים לפחות עם נשיא אמריקני אוהד לעניין הזה, ואני מרגיש שאנחנו מפספסים אותה.

יואב קיש: לכן, מהשיקולים האלה, אני אומר לכם, הנושא של כן לממש את המנדט שקיבלנו מהעם ולהרכיב ממשלת ימין לאומית זה משהו שאנחנו חייבים להתעקש עליו, בשביל כל הדברים האלה שאנחנו יכולים לשנות ולהוסיף.

יואב קיש: ומילה אחרונה גם לגבי חסינות, וחבר הכנסת מיקי לוי, אני פונה אליך שתעביר את דבריי בנשוא החסינות לחבריי פה מהליכוד שישבו פה בשורה הראשונה והלכו.

יואב קיש: רצו שאני אדבר על חסינות, אבל לא היה להם את הזמן להישאר – –

יזהר שי: אנחנו נספר להם.

יואב קיש: – – אז אתם תספרו להם, טוב.

יעל גרמן: אנחנו נעשה שולחן עגול.

יואב קיש: תעשו שולחן עגול.

יואב קיש: אני אגיד לכם ככה: ראש הממשלה, בשביל לקבל חסינות מהכנסת, לא צריך לשנות את חוק החסינות.

יואב קיש: אפילו יותר מזה – שינוי חוק החסינות רק יעביר אותו מה שנקרא "ויה דולורוזה" בכנסת הזאת שהיא מיותרת לחלוטין, אם ברמה האישית הוא רוצה חסינות.

יואב קיש: ולכן, אני אומר לכם, אני ראיתי שחברי מיקי מכלוף זוהר, הידוע בכינויו – –

קריאה: ממ"ז.

יואב קיש: – – ממ"ז, בדיוק, הגיש את החוק הזה.

יואב קיש: אני אומר לכם שראש הממשלה לא צריך את החוק הזה, וכל הספינים שנעשו כאילו הליכוד הולך לשנות – הינה, דיברנו על ממ"ז – –

מכלוף מיקי זוהר: איפה אבי?

יואב קיש: – – כאילו שכל הספינים האלה – – –

מיקי לוי: נתן לך זמן בלתי מוגבל.

מיקי לוי: תגיד שהחוק הזה לא יעבור – – –

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אז אני אומר, לכן, כל הספינים שהליכוד משנה את חוק החסינות – הליכוד לא הולך לשנות את חוק החסינות.

יואב קיש: אין שום סיבה.

מיקי לוי: האם לדעתך הוא יבוא לוועדת הכנסת, שיש לכם שם רוב, לבקש – – –

יואב קיש: עכשיו אני אגיד לך: אתה יודע שבכנסת הקודמת הייתי יושב-ראש ועדת הכנסת, חברי מיקי לוי, והיה אירוע בוועדת הכנסת של הגשת כתב אישום כנגד חבר כנסת מכהן.

מיקי לוי: נכון.

יואב קיש: אתה יודע מי זה?

מיקי לוי: כן.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אני מדבר על אורן חזן.

מיקי לוי: אני יודע.

יואב קיש: ואני כיו"ר ועדת הכנסת חיכיתי לראות אם חבר הכנסת חזן הולך לפנות אליי ולבקש דיון בעצירת הסרת חסינותו, ואני אגיד לך דבר אחד: אני מודה שלא הייתי אז מחבריו הגדולים, והרבה פעמים ההתנהגות שלו גם לא מצאה חן בעיניי, אבל לא משנה, אני שם את זה בצד.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי בסוף הייתי דן עניינית.

יואב קיש: ומה הכוונה "עניינית"?

יואב קיש: אני אומר לך שאני חושב שכתב האישום שאז אורן חזן קיבל – דעתי האישית, מה שנקרא, באמת – היא רק בגלל שהוא היה חבר כנסת.

יואב קיש: אני לא יודע אם היום בכלל יעשו עם זה משהו – – –

מיקי לוי: מה זה לא יעשו?

מיקי לוי: יש – – –

יואב קיש: ואם הוא לא היה חבר כנסת – מיקי, אם הוא לא היה חבר כנסת, הוא לא היה חוטף כתב אישום.

מיקי לוי: יש גזר דין – – –

יואב קיש: הוא לא היה חוטף כתב אישום.

יואב קיש: אני אגיד לך למה: כי יש מקרים כאלה – לא יודע להגיד אם יותר מעשרות או מאות – שאף אחד לא עושה שם כתב אישום.

יואב קיש: בגלל שהוא חבר כנסת הוא חטף כתב אישום, וזו אחת הסיבות שאם הוא היה בא לבקש מוועדת הכנסת חסינות, היה לו קייס חזק מאוד.

יעל גרמן: אתה חושב – – –

מיקי לוי: – – – אתה יודע מה?

מיקי לוי: אני נוטה להסכים איתך.

מיקי לוי: אני אגיד לך עוד משהו.

מיקי לוי: מכיוון שהעבירות שעשה חבר הכנסת לשעבר חזן נעשו טרם היבחרו, טרם היבחרו, אני הייתי אומר: חכו, תנו לאיש לחזור חזרה – – –

יואב קיש: אז עכשיו אני אגיד לך שני דברים.

מיקי לוי: כאן החשדות הן תוך כדי תפקידו.

מאיר כהן: מיקי.

מאיר כהן: מיקי, זה לא זמן הדיבור שלך, זה שלו.

מאיר כהן: אפשר להעיר הערה, אבל לא – – –

יואב קיש: בסדר, אני, יש לי עוד שלוש דקות.

מיקי לוי: הוא שאל אותי.

יואב קיש: לצורך העניין, אני אומר לך עכשיו.

יואב קיש: אתה שואל אותי – אני אגיד לך.

יואב קיש: אם אני חבר בוועדת הכנסת ודיון כזה מגיע לכנסת, אני מסתכל על כמה דברים: 1.

יואב קיש: האם באמת האירוע הזה נובע מזה שהאדם הוא חבר כנסת, וכל ההתנהלות נובעת מזה, ויש פה אולי איזשהם חיצים ממוקדים כלפי אותו אדם?

יואב קיש: זו שאלה, כמו שאמרתי לך במקרה של אורן חזן.

יואב קיש: שאלה נוספת: האם הוא יכול לנהל את הדיון המשפטי במהלך כהונתו?

יואב קיש: כי הרי בסופו של דבר, קח חבר כנסת רגיל מהשורה, חבר כנסת רגיל מהשורה – ואללה, יכול, אין הרבה.

יואב קיש: זאת אומרת שיש הבדל כשמדובר בראש ממשלה.

יואב קיש: עכשיו, על מה מדובר פה בחסינות?

יואב קיש: לא פטור.

יואב קיש: מדובר בדחיית הדיון.

מיקי לוי: עזוב אותך – – –

יואב קיש: ולכן אני אומר לך: כל הדברים האלה צריכים להידון בוועדת הכנסת.

יואב קיש: השיקולים צריכים להיות האם הוא יכול להמשיך בתפקידו ולהמשיך את הדיון, האם מדובר רק בדחייה, מה החומרה, האם מנסים לתפור לו תיק – וכן, בשביל זה יש חסינות.

מיקי לוי: – – – איזה כלים יש לך – –

יואב קיש: מיקי, בשביל זה יש חסינות.

מיקי לוי: – – לבדוק את מה שאמרת – – –

יואב קיש: לא רק – טוב, אני לא יכול ככה.

מאיר כהן: מיקי, באמת, נו.

מאיר כהן: מיקי, סליחה.

מאיר כהן: זהו, מספיק.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: בשביל זה – – –

מאיר כהן: לא, אי-אפשר ככה.

מאיר כהן: באמת.

יואב קיש: בשביל זה – – –

מיקי לוי: אבל הוא פנה אליי.

מאיר כהן: מיקי, בבקשה ממך.

מאיר כהן: לא צריך לצעוק.

יואב קיש: בשביל זה חסינות קיימת בכל הפרלמנטים בעולם.

יואב קיש: בשביל זה חסינות היא כלי הכרחי, כדי למנוע את השתלטות הרשויות – איך שנקרא להן, לא יודע, שומרי הסף.

יואב קיש: ביד שלא מכוונת נכון היא יכולה לעשות הרבה יותר נזק אם זה מכוון כלפי נבחרי ציבור, ולכן הכלי הזה של חסינות הוא הכרחי.

יואב קיש: הוא כלי דמוקרטי, הוא כלי הכרחי, וכל דבר לגופו של עניין.

יואב קיש: אז אני מסכם בדקה אחרונה, תודה, בעקבות ההפרעות שהיו.

מאיר כהן: אני, תוך כדי הוספתי לך שלוש דקות.

יואב קיש: אה, באמת?

יואב קיש: אז אני צריך לסיים, אתה אומר.

מאיר כהן: יש לך עוד דקה.

יואב קיש: איפה מיקי?

יואב קיש: יצא?

יואב קיש: אני חושב, עוד פעם, שללכת לבחירות זה טעות קשה.

יואב קיש: אני חושב שאנחנו כולנו נפסיד, כלכלית וציבורית, ובוודאי שיש לנו פוטנציאל לממשלת ימין שיכול להתהפך עלינו בבחירות; אולי נתחזק, אבל עכשיו יש לנו את זה ביד.

יואב קיש: זה דבר אחד.

יואב קיש: מצד שני, אני אתנגד בכל כוחי לניסיונו של גנץ להוביל קואליציה.

יואב קיש: אני גם חושב שזה יהיה ניסיון עקר, ואני בטח לא אתן לזה צ'אנס.

יואב קיש: פה לא יקבעו לנו מי יוביל את הממשלה; זה יהיה רק בנימין נתניהו.

יואב קיש: ולכן, אני אצביע בעד פיזור הכנסת אם לא תהיה קואליציית ימין חזקה.

יואב קיש: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יעל גרמן: יואב, אחרי כל מה שאמרת, איך תהיה אובייקטיבי בוועדת כנסת?

יואב קיש: אני לא אובייקטיבי, יש לי דעה.

מאיר כהן: חבר הכנסת פינדרוס.

מאיר כהן: אה, סליחה, אדוני חבר הכנסת פינדרוס, המתן.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: השר צריך להודיע הודעה.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: תישאר, זה קצר, חבר הכנסת פינדרוס.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: תישאר, זה קצר, חבר הכנסת פינדרוס.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(10) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע לכנסת על מינוייו של השר ישראל כץ לתפקיד שר החוץ, נוסף על תפקידו כשר התחבורה והבטיחות בדרכים והשר לענייני מודיעין.

אופיר אקוניס: אני מתכבד להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, על החלטת הממשלה, בהסכמת ראש הממשלה, לאשר את מינוייה של חברת הכנסת ציפי חוטובלי לסגנית שר במשרד החוץ, ממונה על ידי שר החוץ.

אופיר אקוניס: סגנית השר תיכנס לתפקידה משעה שהממשלה תודיע על כך בכנסת.

אופיר אקוניס: הממשלה מודיעה במליאת הכנסת על ההחלטה הזאת ועל ההחלטה הקודמת.

אופיר אקוניס: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני לא בזכות דיבור, אבל אני חייב להגיד דבר מה, משום שהיה פה דיון מאוד מרתק על הפרדת רשויות – דיון שאתה עוסק בו הרבה מאוד שנים, עוד לפני שהיית חבר כנסת.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גרמן, אני אמרתי את זה ביום הרצל בנאומי, ואני מבקש ממך, כחברה ברשות המחוקקת: זה לא עניין של מה בכך לאיש מ-120 האנשים היושבים פה להיות חברים ברשות המחוקקת.

אופיר אקוניס: בעיניי, החברות בכנסת גוברת על החברות בממשלה, משום שזהו סמל הריבונות של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: לדאבון הלב – – –

יעל גרמן: זו לא המציאות.

אופיר אקוניס: לשמחתנו, זו כן המציאות.

אופיר אקוניס: אתם הרי אומרים כל הזמן שפוגעים בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: הרי הפגיעה הנוראה בדמוקרטיה הייתה ב-18 במאי 1977, שיום אחד לא קיבלתם את הניצחונות של הליכוד בבחירות.

אופיר אקוניס: יום אחד.

אופיר אקוניס: עכשיו נחזור לעניין הפרדת הרשויות.

יעל גרמן: מה אתה יודע – – –

אופיר אקוניס: מה שקרה ב-30 השנים האחרונות, גברתי – ואת יודעת זאת היטב, משום שאני יודע שאת אישה מאוד נבונה, וגם חברת כנסת חרוצה, וגם היית שרה בממשלה, וגם לכן את יודעת.

אופיר אקוניס: המצב הזה, שבו בלי שום סמכות, אדוני היושב-ראש – נכון, היה חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו בבית הזה, וחוק-יסוד: חופש העיסוק; בבית הזה הוא נקבע – אגב, ברוב מקרי, של 31 חברים מול 23 מתנגדים, בשלהי כהונתה של ממשלת הליכוד האחרונה שלפני מהפך 1992.

אופיר אקוניס: ומאז, עם התפיסה שאיתה הגיע פרופ' אהרן ברק לבית המשפט העליון, עם האקטיביזם השיפוטי עד כדי התערבות בחקירות של פצצות מתקתקות או של גורמים שעלולים לבלום את הגעתן של פצצות מתקתקות, טרוריסטים – עד לשם הוא הגיע באותו אקטיביזם שיפוטי, שאיש לא נתן לו אישור.

אופיר אקוניס: שוחחתי עם חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין, חבר הכנסת אמסלם.

אופיר אקוניס: הוא היה יושב-ראש ועדת החוקה של הכנסת שהביאה את שני החוקים הללו שמכוחם הבג"ץ החליט להשתלט גם על הרשות המבצעת וגם על הרשות המחוקקת.

אופיר אקוניס: הוא אמר לי כהאי לישנא, כי אני ביקשתי ממנו לצטט: לא לזה התכוונו.

אופיר אקוניס: כלומר, יו"ר ועדת החוקה שישבה כאן והביאה את שני החוקים האלה, שמכוחם, גברתי, בית המשפט העליון – שאנחנו מכבדים, כולם כאן תלמידיו של מנחם בגין, אל תטיפו לנו בעניין הזה; אנחנו תלמידיו של מנחם בגין, אנחנו ממשיכי דרכו, אנחנו מכבדים את בית המשפט.

אופיר אקוניס: אבל מפה – – –

אמיר אוחנה: השר אקוניס, מילא חבר הכנסת אוריאל לין, אבל צריך לשמוע את חבר הכנסת חיים רמון, לא מהמחנה שלנו, ומה הוא אומר על מה שחולל בית המשפט העליון.

אופיר אקוניס: או את שר המשפטים דניאל פרידמן, לקרוא – אני מציע לחברי הכנסת שנוכחים כאן – –

יעל גרמן: – – – אמנון רובינשטיין.

אופיר אקוניס: – – לקרוא את ספרו המרתק של דניאל פרידמן, פרופסור – אני לא חושב שיש לו מקורות בתנועת החרות לדורותיה – ספרו המרתק, שמדבר על טשטוש הרשויות שנעשה על ידי שופטי בית המשפט העליון ב-25 השנים האחרונות.

יעל גרמן: אני ממליצה לקרוא את אמנון רובינשטיין.

אופיר אקוניס: ולכן – – –

יעל גרמן: אתה תיתן לי שמות, ואני אתן לך שמות.

אופיר אקוניס: גם איתו דיברתי, גם איתו דיברתי.

אופיר אקוניס: ואני מבקש ממך – – –

יעל גרמן: אתה בוודאי יודע שהוא חושב שאין הפרדת רשויות בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת ושיש זכות לרשות – – – לערוך ביקורת שיפוטית, וטוב שכך.

אופיר אקוניס: אני חושב שאת יודעת היטב, בעניין היחסים – – –

ישראל אייכלר: כבוד השר, אם מדברים היסטוריה – –

אופיר אקוניס: כן.

ישראל אייכלר: – – היו חברים בוועדת החוקה שהעלו את החשש שהחוק הזה יגרום לכך שבית המשפט יתערב, והובטח להם שהיֹה לא תהיה.

ישראל אייכלר: בוועדת החוקה.

אופיר אקוניס: הובטח להם, כן הובטח להם.

אופיר אקוניס: הבנת?

אופיר אקוניס: מה זה "הובטח להם"?

יעל גרמן: אתם מפריחים כל מיני דברים – – –

אופיר אקוניס: ובכל מקרה, את יודעת היטב – – –

יעל גרמן: – – – שמדברת על הליך חקיקת חוק כבוד האדם וחירותו.

אופיר אקוניס: את יודעת היטב, חברת הכנסת גרמן – – –

יעל גרמן: מדובר על כך שכולם ידעו.

יעל גרמן: זה היה ברור שתהיה ביקורת שיפוטית.

יעל גרמן: זה לא נכון שזה לא היה כתוב.

ישראל אייכלר: יש לי, אני שמעתי את זה מעדים שישבו בוועדה באותו זמן.

ישראל אייכלר: אני יודע מי היו חברי ועדת החוקה באותם ימים.

יעל גרמן: – – – ספר על – – – חוקה – – –

ישראל אייכלר: אבל אני לא צד פה, אני רק – – –

אופיר אקוניס: את יודעת היטב, יחד עם כל מי שיושב כאן, ביציע הציבור וביציע האורחים, שהדבר הזה שהתרחש במדינה – על היחסים בין הרשות המבצעת לרשות המחוקקת יש מקום לדיון; יש מקום לדיון אם הגוף הזה, הכנסת, יותר מפקח על הממשלה או מחוקק את עצמו לדעת בשיאים של חקיקה בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: אני, אגב, בתפיסתי הליברלית – כמה שפחות חוקים, כמה שפחות חקיקה על הציבור, כך המדינה יותר ליברלית.

יעל גרמן: אבל מה עם חוקה?

אופיר אקוניס: ואילו בית המשפט העליון – – –

יעל גרמן: מה עם זכויות אדם?

אופיר אקוניס: ואילו בית המשפט העליון – זכויות אדם זה חשוב מאוד.

אופיר אקוניס: אין דבר יותר חשוב מזכויות אדם.

יעל גרמן: – – –

אופיר אקוניס: אפרופו הוויכוח על זכויות אדם, איך קרה, חבר הכנסת קיש, שניהל את הוויכוח המרתק, באמת מרתק, אני לא אומר את זה בלשון – באמת ויכוח יסודי ומרתק, וזה תפקידה של כנסת לעשות, לדבר בו, לעסוק בו – אולי בכנסת הבאה; איך זה שנרמסו על ידי בית המשפט העליון זכויות האדם של תושבי דרום תל אביב, שעל חשבונם זכויות האדם של מסתננים פורעי חוק מארצות באפריקה?

אופיר אקוניס: למה – – –

יעל גרמן: למה אתה לא מזכיר – – –

אופיר אקוניס: למה אף שופט לא ענה עד היום?

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: את יודעת את זה.

אופיר אקוניס: אני יודע שבתוך-תוכך את יודעת שאי-צדק נעשה פה, אי-צדק נוראי.

יעל גרמן: אל תגיד את זה.

יעל גרמן: אל תגיד לי, כי אני יכולה לתת לך חוקים ששמרו.

אופיר אקוניס: אתם מדברים על זכויות אדם?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זכויות אדם זה דבר חשוב, דבר חיוני, מאבני היסוד של דמוקרטיה מודרנית.

יעל גרמן: אתה יודע כמה פסקי דין שמרו על זכויות אדם?

יעל גרמן: איך אתה יכול להגיד את זה?

אופיר אקוניס: אבל למה לרמוס את זכויות האדם של אזרחי ישראל פעם אחר פעם אחר פעם ולתת זכויות אדם למי שרמס את חייהם, למי שהפך את חייהם לבלתי נסבלים?

יעל גרמן: אתה באמת מדבר ברצינות?

אופיר אקוניס: אגב, חברת הכנסת גרמן, יש לי דוגמאות רבות – דוגמאות רבות – – –

יעל גרמן: נו, באמת.

יעל גרמן: אתה אומר לי שאני יודעת.

יעל גרמן: אני אומר לך שאתה יודע שבית המשפט העליון שמר על הזכויות.

יעל גרמן: בזכותו יש לנו נשים – פסק דין אליס מילר – יש לנו נשים שהן טייסות.

יעל גרמן: בזכותו.

אופיר אקוניס: יש – אגב, מעניין מאוד, חבר הכנסת אוחנה, פסק דין אליס מילר, שכל הזמן משתמשים בו – –

יעל גרמן: לא – – –

אופיר אקוניס: – – ובצדק, ניתן עוד הרבה לפני האקטיביזם השיפוטי של אהרן ברק.

אופיר אקוניס: כלומר, בוודאי יש דברים טובים וחשובים, אין ספק בכלל.

אופיר אקוניס: אבל מכאן ועד לטשטש את הפרדת הרשויות – – –

יעל גרמן: גם פסק הדין שאפשר למקבלי ביטוח לאומי להחזיק מכונית ולהתפרנס.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך.

יעל גרמן: גם זה.

יעל גרמן: ופסק הדין שאמר שצריך לתת למפונים יותר כסף.

אופיר אקוניס: אני אומר לך.

אופיר אקוניס: אני אומר לך.

יעל גרמן: על מה אתה מדבר?

יעל גרמן: בית המשפט העליון מגן.

אופיר אקוניס: ודאי שיש החלטות טובות וראויות לבית המשפט העליון – –

יעל גרמן: אז למה אתה נותן שתי – – –

אופיר אקוניס: – – כמו שיש החלטות שיש עליהן ויכוח ציבורי עמוק מאוד בציבוריות הישראלית.

אופיר אקוניס: לסיום – אני לא יודע אם זה סיום כהונתה של הכנסת העשרים-ואחת או לא, אבל אני אגיד לך, ובזה אני אסיים: מתי נדלקה הנורה האדומה המהדהדת, אצלי, באופן אישי, בעניין בית המשפט העליון?

אופיר אקוניס: אני, לגאוותי הגדולה, כנציג הליכוד בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת התשע-עשרה – הכנסת שבה את נבחרת עם סיעת יש עתיד בכוח של 19 חברי כנסת – פסלתי את חברת הכנסת חנין זועבי מלהיות חברה בכנסת.

אופיר אקוניס: האם המצאתי משהו?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: לקחתי את מה שמונח כאן, גם על השולחן שלך, ובסעיף 7א – 7א, תקראי אותו, זה מונח לידך – של חוק-יסוד: הכנסת, נאמר שאדם שמשתתף או תומך במאבק מזוין נגד ישראל איננו יכול להיות חבר בבית הזה.

אופיר אקוניס: ב-31 בדצמבר 2014, חודשיים וחצי לפני הבחירות הכלליות לכנסת התשע-עשרה, פה אחד נפסלה החלטת ועדת הבחירות המרכזית של הכנסת לפסול את חברת הכנסת זועבי.

אופיר אקוניס: ואני לא ראיתי בכך פגיעה אישית, משום שאת העניינים האישיים שלי אני עושה בזמני הפרטי.

אופיר אקוניס: כנציג ציבור עשיתי זאת, בתמיכה, חברת הכנסת גרמן, של 19 חברות וחברים ממגוון מפלגות שהיו חברות בוועדת הבחירות המרכזית – בהתנגדות של תשעה, זה נכון, גם בוועדת הבחירות הייתה התנגדות, אבל הדבר התקבל ברוב קולות על בסיס חוק-יסוד: הכנסת, סעיף 7א.

אופיר אקוניס: ואז הבנתי, חברת הכנסת גרמן, אדוני היושב-ראש, את עומק הבעיה.

אופיר אקוניס: לא את יוזמתו של חבר הכנסת אקוניס פסל הבג"ץ אלא את מעמדה של הכנסת, כשחוק-יסוד: הכנסת נרמס על ידי 12 שופטות ושופטי בית המשפט העליון.

אופיר אקוניס: זו הייתה מההחלטות האומללות ביותר שקיבל בית המשפט העליון.

אופיר אקוניס: דיברנו על המסתננים, דיברנו על הכנסה של משפחות הטרוריסטים, רק לפני חודש, לתחומי ישראל, בניגוד להחלטה לגיטימית של שר הביטחון, ויש לנו דוגמאות רבות ומגוונות.

אופיר אקוניס: אני מציע לכולנו, אדוני היושב-ראש: הכנסת העשרים-ואחת, אינני יודע אם היא תמלא את ימיה או תסיים את ימיה הלילה הזה – – –

יעל גרמן: היא עוד לא התחילה.

אופיר אקוניס: ואם הכנסת – אמרתי, אינני יודע אם היא תמלא את ימיה או תסיים את ימיה הלילה הזה.

אופיר אקוניס: על דבר אחד אין ויכוח – העברית שלי היא די מובנת, את יודעת את זה; השיחות בינינו הן תמיד מאוד ענייניות, אני חייב להגיד לך.

אופיר אקוניס: אם היא תמלא, או אם היא תסיים, ואם הכנסת העשרים-שתיים תצטרך לעסוק בזה, נא לעסוק בזה, אדוני, ברצינות, חברת הכנסת גרמן, ביסודיות, מתוך כבוד לבית המשפט העליון, מתוך כבוד לכנסת ישראל, מתוך כבוד למעמד הממשלה, מתוך כבוד לעקרון הפרדת הרשויות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יעל גרמן: אקוניס, מכיוון שאנחנו משוחחים, בוא אומר לך משהו.

יעל גרמן: אתם מדברים כל הזמן על פסקת ההתגברות – –

ישראל אייכלר: אולי תגידו את זה כשהוא – – –

יעל גרמן: – – אולי תדברו על חוק-יסוד: החקיקה, ולא על פסקת ההתגברות?

ישראל אייכלר: תודה לכבוד השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אני בעד.

אופיר אקוניס: אני בעד.

ישראל אייכלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת הרב יעקב מרגי.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: אם יצטרכו, הוא יעלה אחר כך.

ישראל אייכלר: כבוד השר, הלוואי שהוא יצטרך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, שנים רבות בבית הזה מטיפים לנו ומרצים לנו על חשיבותה של המשילות במדינת ישראל, וכמה חשוב לחזק את המשילות, ומציעים הצעות כאלה – פעם ראשונה שירדנה מפריעה לי כשאני נואם בפודיום.

ישראל אייכלר: אני לא רציתי שהוא יפסיד את התור, לכן לא הקראתי אותו, כי לא ראיתי אותו.

ישראל אייכלר: איפה הוא?

אופיר סופר: – – –

ישראל אייכלר: אז אחריו, אם תרצה.

ישראל אייכלר: אני פשוט לא ראיתי אותך ולא רציתי שתפסיד את התור, כי אם אני מכריז ואתה לא פה, אתה לא יכול לקבל את זה.

ישראל אייכלר: אם לא הכרזתי – – –

יזהר שי: זה היה תרגיל, אני הסתרתי אותו.

ישראל אייכלר: אה, אתה הסתרת אותו.

יעקב מרגי: שנים רבות מטיפים לנו על החשיבות בחיזוק המשילות, ופעמים רבות, גם כשהמפלגות הגדולות ומפלגות השלטון עשו שימוש ציני במושג הזה והקדימו בחירות לצורכיהן הפוליטיים, הייתה אצבע מאשימה כלפי המפלגות הקטנות.

יעקב מרגי: חבריי, מהי המשילות?

יעקב מרגי: משילות היא יכולתו של ממשל להשיג את התוצאות הראויות לו והרצויות לו, יכולתו לקבל החלטות ולבצע אותן.

יעקב מרגי: למשילות יש חסמים.

יעקב מרגי: יש חסמי משילות.

יעקב מרגי: חסם משילות הוא מכשול שמונע מלקבל את אותן החלטות ולבצע מדיניות.

יעקב מרגי: החסמים העיקריים נובעים מנסיבות פוליטיות, שזה החסם הפוליטי, מחסם ביורוקרטי ומחסם משפטי.

יעקב מרגי: משברי המשילות במדינת ישראל לאורך שנים מוכיחים כי יש צורך בחיזוק מנהיגות, המנהיגות השלטונית במדינת ישראל, על ידי – – –

ישראל אייכלר: יושב-ראש הוועדה המסדרת, נציג הקואליציה – – –

יעקב מרגי: האופוזיציה.

ישראל אייכלר: סליחה.

ישראל אייכלר: יושב-ראש הוועדה המסדרת ונציג הקואליציה חבר הכנסת מיקי זוהר ונציג האופוזיציה, סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מאיר כהן, ביקשו ממני עכשיו להודיע למליאה שהחוק לפיזור יובא להצבעה לקריאה שנייה ושלישית ב-23:30, הלילה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: תמשיך.

יעקב מרגי: לאורך שנים, לנוכח המשברים, משברי המשילות שהיו במדינת ישראל, הגיעו למסקנות שיש צורך בהשגת כמה יעדים שיביאו לחיזוק המשילות: ייצוגיות, יציבות, יכולת למשול ומניעת השימוש לרעה בכוח השלטוני.

יעקב מרגי: בגלל ארבע מטרות אלה, החסרות, הקשיים במשילות במדינת ישראל חוזרים פעם אחר פעם מסיבה כזאת או אחרת.

יעקב מרגי: החסם הפוליטי נובע מכך שמהרגע שנוצר בשיטת השלטון במדינת ישראל, מרגע שיש צורך בהקמת קואליציה, או יצירת קואליציה, מטבע הדברים, השותפים מייצרים מכנה משותף כמה שיותר רחב, אך נאלצים לוותר על חלק מתוכניותיהם, חלק מעקרונותיהם.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים כאן היום בסיטואציה דומה – אנחנו נמצאים בעיצומה של סערה פוליטית בגלל אותו צורך פוליטי, ויש אפילו, הייתי אומר, שימוש לרעה בכוח השלטוני.

יעקב מרגי: רבותיי חבריי חברי הכנסת, זו הקדנציה השישית שלי בכנסת, השנה ה-16 בכנסת, ואני אומר לכם שאני נמצא באחד הרגעים הקשים בתחושות האישיות שלי כחבר כנסת.

יעקב מרגי: ולא בגלל שיש לי שאיפה להיות בקואליציה והינה, אנחנו מפזרים את הכנסת, ולא בגלל שיש חשש כזה או אחר מתוצאה של הליכה לבחירות, מתוצאות הבחירות.

יעקב מרגי: זה אחד הרגעים הקשים.

יעקב מרגי: ותבדקו את הנאומים שלי – אני מאלה שמעולם לא חבטו בכנסת.

יעקב מרגי: אני לא מאשים את הכנסת.

יעקב מרגי: אני לא אוהב את אלה שמטיפים מוסר לכנסת.

יעקב מרגי: אני חושב שיש צורך חיוני בחיזוק מעמדה של הכנסת, והייתי מצפה מאותם חברי כנסת שעולים כאן זה אחר זה ומדברים על החשיבות של אחת מזרועות השלטון במדינת ישראל – חשיבות חיזוק מעמדו או מעמדם של בתי המשפט – שבאותה נשימה ידאגו כאן לחיזוק מעמדה של הכנסת, חיזוק מעמדו של בית המחוקקים של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: ואני נמצא ברגעים קשים כי אך לפני פחות מחודשיים ראשי מפלגות, מועמדים לכנסת, מועמדים לראשות ממשלה, מכרו את מרכולתם לאזרחים.

יעקב מרגי: ואזרחי מדינת ישראל ספגו מערכת בחירות לא קלה, רוויית שנאות, רוויית השמצות.

יעקב מרגי: חלקם הצביעו ברגליים ולא השתתפו בחגיגה הדמוקרטית, חלקם השתתפו בחגיגה הדמוקרטית ובאו להצביע.

יעקב מרגי: אחוזי ההצבעה מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: כולם, בכיליון עיניים, מחכים שתקום ממשלה בישראל, שיוכלו לומר: יש ממשלה בירושלים – כפי שיש בתי משפט בירושלים, אמר מי שאמר.

יעקב מרגי: אנחנו היום בזים לאזרחים ששלחו אותנו, לבוחרים ששלחו אותנו לכאן.

יעקב מרגי: ולמה?

יעקב מרגי: את האמת אף אחד לא יודע.

יעקב מרגי: כל מה שאתם שומעים בחוץ: חוק הגיוס, לא חוק הגיוס, בנוסח הזה, לא בנוסח הזה, יהיו פשרות, לא יהיו פשרות.

יעקב מרגי: העם לא מטומטם.

יעקב מרגי: המלחמה של השעות האחרונות היא מלחמה על התודעה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מטומטמים.

יעקב מרגי: יש מי שהחליט לגרור את המדינה הזאת להרפתקה הנוראה הזאת, להרפתקה היקרה הזאת, לבחירות חוזרות, בגלל צרכים אחרים, לא ערכים ולא עקרונות.

יעקב מרגי: כי מי שחשובה לו מדינת ישראל מתכנס לפשרה.

יעקב מרגי: כי כפי שאמרתי קודם – לכאורה הרצאתי, המבוא לנאום הזה היה קצת משעמם, אבל חשוב לי לומר את זה: במשטר קואליציוני, בשיטת הממשל שלנו, כשיש צורך ביצירת קואליציה חייבים להתפשר.

יעקב מרגי: מפלגה שאומרת שהיא תיכנס לקואליציה אך ורק אם המצע שלה ייושם במאה אחוז זו מפלגה שאו שמרמה את הציבור או שלא רוצה אי פעם להיכנס לקואליציה.

יעקב מרגי: אין מפלגה שמשתתפת בחגיגה הקואליציונית הזאת או בשותפות הקואליציונית ללא פשרות, ללא דחיית סיפוקים כאלה ואחרים, עד לנגלה הבאה.

יעקב מרגי: איך תעמדו ותסבירו בקמפיינים את הבחירות שאתם מנחיתים על החברה בישראל?

יעקב מרגי: איך תעמדו?

יעקב מרגי: מה תאמרו?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, מי שיגרור את המדינה הזאת לבחירות, את פניו תכסה בושה.

יעקב מרגי: הוא לא יוכל להסתכל בעיניים של האזרחים ולומר להם שהוא דואג להם, שהוא דואג למדינה.

יעקב מרגי: רבותיי, מי שמבין, מי שהיה פעם בתפקיד שר, יכול לומר לכם זאת: מרגע שיש הכרזה על בחירות, מייד משרדי הממשלה נכנסים להקפאה מסוימת: היועצים המשפטיים נכנסים לנוהל בחירות ועוצרים תהליכים חשובים; חשבי המשרדים נכנסים לנוהל בחירות ולא מאשרים הרבה דברים.

יעקב מרגי: ומהם הדברים האלה?

יעקב מרגי: עכשיו, אנחנו מוקפאים כבר מההכרזה על הבחירות שעברנו; מאז עוד כחודשיים עברו.

יעקב מרגי: אנחנו היום נפזר את הכנסת ונכריז על בחירות באמצע ספטמבר.

יעקב מרגי: לו יצויר שיצליחו להקים ממשלה בחודש וחצי, אנחנו בתחילת נובמבר.

יעקב מרגי: חגים.

יעקב מרגי: ב-2020 מדינת ישראל שוב תהיה ללא תקציב מאושר.

יעקב מרגי: מהפרקטיקה אני אומר לכם, קשה מאוד עד בלתי אפשרי לסיים ולאשר את התקציב בחודש מרץ.

יעקב מרגי: זה יקרה, במלאכה הכי זריזה, במאי 2020.

יעקב מרגי: רבותיי, מדינת ישראל היא מדינה רוויית אתגרים: ביטחוניים, מדיניים, חברתיים, בתחום הבריאות.

יעקב מרגי: כולכם פה בקמפיינים דיברתם על מצבה של מערכת הבריאות.

יעקב מרגי: ללא אישור תקציב מיידי אנחנו לא רק לא מחזיקים את מערכת הבריאות במצב הקיים – אנחנו מדרדרים אותה.

יעקב מרגי: במצבם של השירותים החברתיים, בלי לאשר תקציבים ותהליכים שהיו בעבודה, לא רק שאנחנו לא מחזקים את השירותים החברתיים – אנחנו פוגעים בהם.

יעקב מרגי: והצבא – הדינמיקה שם לא תלויה אך רק בנו, היא לא תלויה בתכנון מוקדם בלבד.

יעקב מרגי: רבותיי, פגיעה במשילות במדינת ישראל פוגעת גם בביטחון הלאומי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אם אתם רוצים לדעת מה צריך לעשות – אומרים בארמית: פוק חזי מאי עמא דבר.

יעקב מרגי: הייתי קורא למי שההחלטה של הלילה תלויה אך ורק בו לצאת לעם, לשמוע מה העם מרגיש, לשמוע מה האזרחים חושבים עליהם, לשמוע מה הם חושבים עלינו, מה הם חושבים על הסאגה הזאת.

יעקב מרגי: אני אומר, זו סאגה מבישה.

יעקב מרגי: ולמה?

יעקב מרגי: כואב.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שכואב הלב.

יעקב מרגי: יש פער עצום בין איך שאזרחי מדינת ישראל מקבלים את הכנסת לבין מה שנעשה כאן באמת ביום-יום, בוקר-בוקר בדיוני הוועדות.

יעקב מרגי: חודשים שוועדות הכנסת לא עובדות, תקנות חשובות לא מאושרות.

יעקב מרגי: רבותיי, ועדת החינוך, שהיא לא ועדה שמחוקקת הרבה – הייתי על סף אישור, ושנים רבות מחכים לאישור, דודי, של תקנות הסעות לילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: עסקת בזה כיו"ר ועדת הפנים.

דוד אמסלם: אמת.

יעקב מרגי: כל כך כאב לך.

יעקב מרגי: באין אישור תקנות – קחו נושא קטן לכאורה: אתם יודעים מה זה להורים האלה, להורים של הילדים המיוחדים, שסוגיית ההסעות למוסדות החינוך כל בוקר זה אי-ודאות, כל בוקר זה דמעות, כל בוקר זה בכי, כל בוקר זה צער ורגרסיה בטיפול של אותם ילדים, שלא נדבר על הערב או הצוהריים.

יעקב מרגי: עלו להסעה – ומי מסיע אותם?

יעקב מרגי: האם הם קשורים?

יעקב מרגי: האם העגלות או כיסאות הגלגלים אכן מוסעים בכלי רכב תקניים?

יעקב מרגי: אני בכוונה אומר לכם דבר שהוא קטן לכאורה.

יעקב מרגי: אתם אומרים להורים האלה: תחכו עד סוף 2019, ניפגש ב-2020, אולי.

יעקב מרגי: מי ייתן את הדין?

יעקב מרגי: עכשיו, קחו את הנושא הזה כמעט בכל משרד ממשלתי – זה מה שהאזרחים נתקלים בו ביום-יום, והם תלויים בתשועה הזאת, תלויים בגאולה הזאת, והם חיכו לכך.

יעקב מרגי: כמה פניות שהגיעו למשרדי הממשלה וקיבלו מענה – הכול מוכן, השר חתם; אין אישור להוציא את זה כי זו תקופת בחירות.

יעקב מרגי: כשתקום הממשלה, זה ישוחרר – הועדות, ואוצ'רים.

יעקב מרגי: זה לא רק כסף, זה חיי אדם; זה חוסן חברתי; זה ביטחון לאומי; זו מערכת הבריאות, שכולנו דואגים לה, וכולנו נתקעים בה – יכול להיות שכאלה שלא במרכז או ביכולת הכלכלית שלהם, אבל אנחנו בפריפריה, וכמעט בכל מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר רק בפריפריה.

יעקב מרגי: יושבים פה היום – אני אומר זאת: זה תלוי אך ורק בשני אנשים, מה שיקרה פה הלילה, בשני אנשים בלבד, בשניהם בלבד, כי אם הם יסתכלו בעיניים של אותם אזרחים, הם צריכים להיכנס עכשיו לחדר ולהקיא מתוכם את כל האגו ואת כל המניעים האחרים ולהקים ממשלה בישראל כמה שיותר מהר.

יעקב מרגי: העם לא מטומטם.

יעקב מרגי: יש כאלה שחושבים שהעם מטומטם.

יעקב מרגי: העם לא מטומטם.

יעקב מרגי: אל תסמכו על זה שהעם לא קורא את השורות הקטנות.

יעקב מרגי: אל תסמכו על זה שהעם לא יורד לפרטים הקטנים.

יעקב מרגי: רבותיי, מי שעוקב אחריי יודע שאני לא פופוליסט ולא נואם נאומים דרמטיים, ואני מאלה שמסרבים להתרגש.

יעקב מרגי: אתה יודע, אצלנו, בחברה שלנו, המציאו את המושג "געוואלד", ורעידה, והזדעז

יעקב מרגי: עי ארץ וכל זה.

יעקב מרגי: ותמיד אמרתי להם: תקשיבו טוב טוב: הארץ מזדעזעת, אבל השמיים אף פעם לא נפלו.

יעקב מרגי: אל תאיימו עלינו.

יעקב מרגי: וגם עכשיו אני אומר: השמיים לא ייפלו, אבל זה אחד הרגעים הכי מבישים שלי בכנסת, תתפלאו לשמוע; והיו לי הרבה רגעים, ואני עדיין גאה להיות כזה, שהייתה לי גאווה; הלכתי אחרי יום עבודה בכנסת עם ריאות מנופחות, עם גאווה, ואמרתי: אשרי העם שככה לו.

יעקב מרגי: אשרי העם שיש לו כנסת כזאת.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, יש פער עצום בין איך שהכנסת מתפקדת ביום-יום – ואני אומר זאת לטובת חברי הכנסת החדשים, שלצערי – – –

איתן גינזבורג: איך?

איתן גינזבורג: איך?

יעקב מרגי: אני אענה לך, שנייה.

יעקב מרגי: לטובת חברי הכנסת – שלא תיפול רוחכם.

יעקב מרגי: יהיו לכם פה ימים טובים; גם באופוזיציה – יותר קשה, אומנם, אבל גם באופוזיציה.

יעקב מרגי: יהיו ימים שאתם תיגעו בידיים שלכם בהיסטוריה, יהיו ימים שאתם תיגעו באזרח הקטן – בזכות אותה החלטה שלך, הצעה שלך, שאילתה שלך או הצבעה שלך.

יעקב מרגי: נכון, לא הימים האלה.

יעקב מרגי: אני אומר לך, הייתה לכם מצד אחד קבלת פנים חמה – נאומי בכורה, וחגיגי.

יעקב מרגי: לנו זה לא היה.

יעקב מרגי: מקסימום קיבלת פריבילגיה שזה שעולה אחריך בהצעה לסדר-היום, אם זה היה הנאום הראשון, הוא מברך אותך באיזה משפט וחצי.

יעקב מרגי: ועוד פריבילגיה הייתה – בדרך כלל לא מפריעים לנאום ראשון.

יעקב מרגי: נכון, גברתי מזכירת הכנסת?

ישראל אייכלר: נדמה לי שיש חברי כנסת שעוד לא נתנו את נאום הבכורה.

יזהר שי: נראה שאתה מתגעגע – – –

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני גאה להיות חבר כנסת.

יעקב מרגי: נפלה הזכות הזאת בחלקי ב-2003, ואני מקווה, כך אני מרגיש, שלא מעלתי באותה גאווה שאני מחזיק, ואני מקווה – אתה יודע למה?

יעקב מרגי: אין לי בית אחר, אין לי ארץ אחרת.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: אין לי גם כנסת אחרת.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד: זאת לא טובה, אני אלך לשנייה.

יעקב מרגי: יש לנו אחת ויחידה.

איתן גינזבורג: מרגי, איך אתה נואם נגד חברי הכנסת ומצביע בעדם?

איתן גינזבורג: תסביר לי – – –

יעקב מרגי: אני בלי צביעות אומר לך, מי שמכיר אותי אומר ביושרה: אם הייתי יודע שלגוש – –

איתן גינזבורג: זו לא התשובה.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: – – לגוש השני יש סיכוי והסתברות – השאלה שלך במקום, מתבקשת.

יעקב מרגי: אין סיכוי.

יעקב מרגי: אין סיכוי – – –

איתן גינזבורג: מילה אחת אפשר להגיד לך?

איתן גינזבורג: ב-1950 בן-גוריון התפטר, לא הצליח להקים ממשלה.

איתן גינזבורג: הוא לא הצליח.

יעקב מרגי: תן לי את בן-גוריון היום – אני יורד מהדוכן.

יעקב מרגי: מה אתה רוצה?

איתן גינזבורג: – – – חבר הכנסת רוזן – חמישה מנדטים – פנחס רוזן, שר המשפטים, הוא הקים את – – – הוא הביא את בן-גוריון להיות ראש ממשלה.

יעקב מרגי: הינה, אם היית ממשיך – – –

איתן גינזבורג: – – –

יעקב מרגי: חברי היה מוטרד.

איתן גינזבורג: – – – פה כולם משתגעים על 24:00.

איתן גינזבורג: עוד חודש – מה קרה?

יעקב מרגי: ידידי חבר הכנסת גינזבורג, נכון?

יעקב מרגי: תקשיב: לאט-לאט, למרות שהראייה שלי לא חדה, לא ראיתי.

יעקב מרגי: שלא תחשוב שראיתי.

יזהר שי: הייתי בטוח שאתה מזהה אותו.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אז בוא תקשיב.

יעקב מרגי: אני בא ואומר: תנוח דעתך, זה לא המקרה.

יעקב מרגי: אני אומר לך שאף אחד מהגוש הפוטנציאלי לקואליציה שמתרקמת, אנחנו במיוחד; אני יכול לדבר בשם עצמי.

יעקב מרגי: אנחנו הבטחנו לבוחרים בתחילת הקמפיין שלנו, התחלנו ברגל ימין – ככה זה היה בתחילת הקמפיין – ואמרנו:

יעקב מרגי: ביבי צריך אריה חזק.

יעקב מרגי: אנחנו נעמוד במילה שנתנו לבוחרים שלנו.

יעקב מרגי: בזכות זה גם התחזקנו, וזה לא הוגן לא לספק את זה.

יעקב מרגי: כך אני מצפה מכל חבר כנסת, או ממי שהבטיח.

יעקב מרגי: לכן אמרתי: פניו תכסה בושה.

יעקב מרגי: איך יעמדו בקמפיינים ויצאו מגדרם להוכיח לאזרחים שהם דואגים להם?

יעקב מרגי: הם יאמרו להם: רק לפני חודשיים לא הסתכלתם על הדאגה לאזרחים.

יעקב מרגי: לכן, אני בנאום הזה – ויצאתי מגדרי, אני אומר לך, מי שמכיר אותי, אני לא – – –

ישראל אייכלר: חבר הכנסת מרגי, חושבים שאתה מדבר על כולם.

ישראל אייכלר: למי אתה מתכוון?

יעקב מרגי: אני מדבר על ש"ס, שלעולם, אין סיכוי – אני עונה לו על האפשרות שכביכול תקום ממשלה אם הנשיא יטיל על מישהו אחר.

איתן גינזבורג: לא אמרתי – – –

יעקב מרגי: אין סיכוי.

יעקב מרגי: אין סיכוי.

יעקב מרגי: לכן, אין לי בעיה להצביע.

יעקב מרגי: למרות הכאב, בכאב אני אצביע בעד פיזור הכנסת, אם צריך, כי אין סיכוי, אין הסתברות אחרת.

איתן גינזבורג: – – –

יעקב מרגי: אני בא ואומר לך, תקשיב: העם ביקש ממשלת ימין.

יעקב מרגי: כל מי שיפרק הלילה – – –

איתן גינזבורג: העם מסתכל היום ומתבייש.

איתן גינזבורג: העם מסתכל ומתבייש.

מיכאל מלכיאלי: – – –

יעקב מרגי: אתה צודק.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: אתה עוצר אותי בדיוק כשאני בא לומר משהו שיחסוך לך את האמירה שלך.

יעקב מרגי: אמרתי, זה אחד הרגעים הכי מבישים מבחינתי בכנסת, כי הבטיחו לעם שתקום כאן ממשלת ימין.

יעקב מרגי: הבטיחו לה פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם, וגם אחרי הבחירות, ויש מי שמונע הקמת ממשלת ימין.

יעקב מרגי: מי שהיום יגרום לכך יצטרך לתת הסברים.

יעקב מרגי: והערכתי?

יעקב מרגי: אני יהודי מאמין, אני מאמין שיש דין ויש דיין, אבל לא רק למעלה יש דין ויש דיין, גם ביום הבוחר יש דין ויש דיין.

יעקב מרגי: הציבור הפעם ייפרע.

יעקב מרגי: כל מי שלא עשה זאת בדחילו ורחימו היום, ולא השקיע את כל המאמצים שלו, ולא יצא מגדרו למנוע את הביזיון האזרחי הזה של פיזור הכנסת העשרים-ואחת בתוך פחות מחודשיים, לקבל החלטה בתוך פחות מחודשיים, ייתן את הדין.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: לקצר?

יעקב מרגי: כי קודם אמרתי לי חצי שעה.

יעקב מרגי: עכשיו לקצר?

קריאה: שתי דקות.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם, רבותיי – איך כתוב שם?

יעקב מרגי: איך אנחנו אומרים?

יעקב מרגי: בחיל ורעדה.

יעקב מרגי: אני לא משתמש במושגים – אצלי בכל אופן יש ערך למילה.

יעקב מרגי: לאורך כל החיים, מאז שאני עומד על דעתי, מכיר את עצמי, יש ערך למילה.

יזהר שי: ידעתם שהוא משקר לבוחרים שלו – – –

יעקב מרגי: ידידי יזהר שי, בוא, תקשיב.

יעקב מרגי: בנאום שכתבתי ולא קראתי היו גם טיפים לח"כים החדשים.

יעקב מרגי: אנחנו אומרים בבוקר בתפילת חנה: "אל – – – תדברו גבֹהה גבהה יצא עָתָק מפיכם כי אל – – – נתכנו עלִלות".

יעקב מרגי: בוא אני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: נער הייתי וגם זקנתי – אל תראה שאני נראה טוב.

יזהר שי: אתה נראה לי צעיר.

יעקב מרגי: נראה לך שאני צעיר.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, היו ח"כים שישבו פה ודיברו ככה וכשישבו פה דיברו אחרת ועשו ככה.

יעקב מרגי: כי אמר מי שאמר: מה שרואים מכאן לא רואים מכאן, ויתרצו לך בק"נ טעמים אילוצים.

יעקב מרגי: לכן כשאתה אומר לי: זה שיקר לבוחר שלו, זה שיקר לבוחר שלו – – –

יזהר שי: אח שלי, שאלתי אם הוא שיקר לך.

יעקב מרגי: לי אף אחד לא יכול לשקר.

יעקב מרגי: אני יודע כל אחד מה הוא שווה, מה אומר ולמה הוא התכוון.

יעקב מרגי: כששואלים אותי מה נשמע, מה שלומך, אני אומר: ברוך השם; כששואלים אותי מה נשמע, אני אומר: תלוי איפה אתה שם את האוזן.

יעקב מרגי: כשאני שם את האוזן אני יודע איפה אני שם אותה.

יעקב מרגי: לכן, השאלה הזאת, במקרה הזה היא לא אליי.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם חד-משמעית: יש מציאות בפוליטיקה, אבל יש מדינה, יש צרכים של מדינה.

יזהר שי: אתה לא צריך לשכנע אותי – – –

יעקב מרגי: מעבר ל"אני", יש צרכים של מדינה, ואני אומר לך – – –

יזהר שי: – – – אתם מפילים.

יעקב מרגי: לא, אנחנו לא מפילים.

קריאה: – – –

יעקב מרגי: הינה, אני אומר לך – לא טקטי, בלי טקטיקה.

יעקב מרגי: אני אומר לך: אני, יעקב מרגי, אם יגיעו היום להסכמות, ארקוד משמחה, לא מפחד.

יעקב מרגי: ארקוד משמחה בשביל העם, בשביל אלה שצופים בנו בבית, שומעים ומצפים.

יזהר שי: אתה מודע – – –

יעקב מרגי: תן לי.

יעקב מרגי: הם רוצים ממשלה.

יעקב מרגי: הם יודעים על הבעייתיות; הם יודעים על הפשרות לדתיים, לחרדים, לימנים, למרכז – הם יודעים.

יעקב מרגי: מה לעשות, זה משטר קואליציוני.

יעקב מרגי: במשטר קואליציוני בונים מכנה משותף כמה שיותר רחב.

יעקב מרגי: אין מאה אחוז.

יעקב מרגי: אם היה מאה אחוז, זה כבר היה לא משטר קואליציוני.

יעקב מרגי: לכן, אני אומר לך, לא התרגשתי מהשאלה שלך.

יעקב מרגי: במשטר קואליציוני הציבור צריך לדעת שיש דברים שהם קווים אדומים ויש דברים שלא בטוח, שיצטרכו להתפשר.

יעקב מרגי: אבל כולם יודעים בדיוק: אם תפוזר הכנסת הלילה – למה היא מתפזרת.

יעקב מרגי: על זה אני מרגיש שזה אחד הרגעים המבישים שלי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת אופיר סופר פה?

ישראל אייכלר: לא; חבר הכנסת עודד פורר – גם לא.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

ישראל אייכלר: תאפשרו לחבר הכנסת אמסלם לדבר בניחותא.

ישראל אייכלר: אנא מכם, שיהיה שקט.

דוד אמסלם: – – קודם כול, אני רוצה להגיד לפנינה תמנו-שטה.

דוד אמסלם: שמעתי אותה באחד הראיונות אומרת שהציעו לה לטפל בבני העדה האתיופית, בעלייה שלהם, מהליכוד.

דוד אמסלם: אני כבר רואה אצלם איזה טרנד.

דוד אמסלם: כל אחד שרוצה לקבל כותרת אומר: הציעו לי מהליכוד.

דוד אמסלם: אני מציע שאם מישהו הציע לו, שיגיד גם מי, לא שיספר לנו סיפורים, סיפורי עלי בבא, כדי לייצר איזושהי כותרת ולייצר לעצמו איזושהי דמות של בן אדם שעומד בלחצים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, תראה, האמת היא, יעקב, שאני מתחבר למה שאתה אומר.

דוד אמסלם: תשמע, זה רגע עצוב – לא בקטע האישי; אני לא רואה את זה בפריזמה האישית.

דוד אמסלם: אנחנו הלכנו לבחירות לא על רקע אידיאולוגי.

דוד אמסלם: זה לא עמד על הפרק.

דוד אמסלם: בעצם כל השמאל תקף את ראש הממשלה אישית, והתחיל לספר לנו סיפורים – על התיקים, כמה הוא מושחת וכו'.

דוד אמסלם: שני שלישים מהציבור לא קיבל את העמדה שלכם, רבותיי.

יזהר שי: נתניהו החליט על פיזור.

יזהר שי: מי החליט על פיזור?

דוד אמסלם: לא אנחנו.

דוד אמסלם: עכשיו אני אספר לך מה הטרגדיה.

דוד אמסלם: הסיפור הוא לא ראש הממשלה נתניהו והתיקים שלו, אלא ששני שלישים מהציבור כנראה לא מאמין למה שנקרא מערכות שומרי הסף, שהמציאו לעצמם את השם "שומרי הסף".

דוד אמסלם: הוא לא מאמין לא במי שעומד בראש הפרקליטות ולא במי שעמד ועומד בראש להב.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הציבור מבין, ועל זה הלכנו.

דוד אמסלם: שלוש שנים זה היה מרוח על כל העיתונים.

דוד אמסלם: כשאני ראיתי אתכם מפגינים במוצאי שבת צבטתי את עצמי ולא הבנתי על מה.

דוד אמסלם: הרי עכשיו באנו מהבחירות, לפני חודש וחצי.

דוד אמסלם: אני הייתי בטוח שלא תצאו מהבית הרבה זמן, בגלל שהציבור לא מאמין לכם, לא מאמין לשקרים שלכם.

דוד אמסלם: אבל אתכם זה לא מעניין.

דוד אמסלם: אתה יודע, זה הדהים אותי.

דוד אמסלם: עברו יום, יומיים – כאילו לא היו בחירות במדינת ישראל, יצאתם שוב לכיכר העיר.

דוד אמסלם: דרך אגב, באחד הראיונות שהיו לי לפני כמה חודשים אמרתי שהציבור הימני לא יקבל את זה; גם הוא יצא לרחובות – הכוונה היא להפגין ולהצביע.

דוד אמסלם: ישר שמעתי את שי ניצן – תמיד יש להם איזושהי שיטה: הם מזמינים איזה כנס דרך אחת העמותות באילת או באחד המלונות המפוארים בארץ – שאמר:

דוד אמסלם: חבר הכנסת אמסלם אמר אמירה מסוכנת.

דוד אמסלם: רק לפני יומיים-שלושה שמעתי את גנץ אומר: אנחנו נצא לרחובות, לכיכרות.

דוד אמסלם: לא שמעתי.

דוד אמסלם: עשיתם יום עיון, באמת, הזמנתם עוד יום עיון לפני כמה ימים, שמעתי שוב גם את היועץ המשפטי וגם את פרקליט המדינה, אבל לא שמעתי שהוא אמר "אמירה מסוכנת", בגלל שזה תלוי – מי שתומך בכם אף פעם לא אומר אמירות מסוכנות.

דוד אמסלם: פעם היה משפט שנהגנו להשתמש בו: פורנוגרפיה זה עניין של גיאוגרפיה, זאת אומרת, תגיד לי מי אתה, תגיד לי מה אתה רוצה לטעון, ולפי זה אני אחליט אם אני מכשיר את זה או שאני חושב שאתה אומר אמירה מסוכנת.

דוד אמסלם: אם אתה תומך בי – הכול בסדר, אתה דמוקרט גדול, אבל אם אתה מבקר אותי, כנראה אתה איש מסוכן.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להתייחס לחוק החסינות.

דוד אמסלם: אני חושב שהצביעות שלכם הגיעה לשיאים בחוק החסינות.

דוד אמסלם: הרי חוק החסינות שונה ב-2005.

דוד אמסלם: אתם אומרים: הכנסת תהיה עיר מקלט לעבריינים.

דוד אמסלם: אז אני מבין מכם שעד 2005 הייתה פה עיר מקלט לעבריינים, מאז קום המדינה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כל מי שעבריין ורוצה להימלט מאימת הדין נבחר לכנסת, הציבור בוחר בו לכנסת.

דוד אמסלם: זה לפי השיטה שאני מבין אצלכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם היום יש חוק חסינות; דרך אגב, רוב הפרלמנטים בעולם יש להם חוק חסינות.

דוד אמסלם: אני אספר לכם סיפור.

דוד אמסלם: כשהגשתי את חוק ההמלצות מפכ"ל המשטרה זימן אליו ארבעה מפכ"לים לשעבר, ואחד מהם הציע לו לזמן אותי לחקירה.

דוד אמסלם: לפני כמה חודשים עצרו חבר שלי ביחידה המהוללת, סגלוביץ', שאתה עמדת בראשה – יובל, אתה מפריע לי, אני רוצה שהוא ישמע את זה – יחידה שאתה עמדת בראשה, אגף החקירות.

יואב סגלוביץ': – – –

דוד אמסלם: רק תקשיב.

דוד אמסלם: הוציאו אותו למסדרון.

דוד אמסלם: חבר שלי צדיק גדול.

דוד אמסלם: אתם לא עומדים ברמה של הצדיקות שלו.

דוד אמסלם: אמרו לו: בוא תעזור לנו עם חבר שלך.

דוד אמסלם: יש לך חבר חבר כנסת – זה אני – ואנחנו נעזור לך.

דוד אמסלם: זאת השיטה.

דוד אמסלם: כשאני ניהלתי דיון על מסמך יצחקי קראתי לח"כים להיכנס; אמרו לי: דודי, עזוב, אל תסבך אותנו עם המשטרה.

דוד אמסלם: אתם מבינים מה קורה כאן?

דוד אמסלם: אתם מבינים למה חבר כנסת כאן, כדי לעשות את העבודה שלו צריך חסינות?

איתן גינזבורג: אמרת – – –

דוד אמסלם: אתם הזויים.

דוד אמסלם: הרי אם לא היה סיפור נתניהו במשוואה, כולכם הייתם תומכים בחוק, להוציא את השוטרים, שהם בעצם המציאו את השיטה.

איתן גינזבורג: – – – א' או ב'?

דוד אמסלם: – – – אני מסביר.

דוד אמסלם: גם היום יש לך חסינות.

איתן גינזבורג: – – –

דוד אמסלם: הרי גם היום לחבר כנסת יש חסינות.

איתן גינזבורג: נכון.

דוד אמסלם: אבל אז, בזמנו, היועץ המשפטי בא לוועדת הכנסת.

דוד אמסלם: ועדת הכנסת היא ועדה שקופה, היא לא הפרקליטות.

דוד אמסלם: בפרקליטות מקבלים החלטות בחדרים סגורים שאתה לא יודע מה קורה שם; כאן הכול שקוף, בטלוויזיה.

דוד אמסלם: יש פה אנשים עם שיקול דעת לא פחות טוב מאשר בפרקליטות.

דוד אמסלם: אל תדאג, אף אחד פה בכנסת לא רוצה גנבים, נוכלים ורמאים, אבל אנחנו גם לא רוצים שמישהו בפרקליטות ובמשטרה יתפור תיקים לחברי כנסת ולראש ממשלה, כמו שקורה היום.

איתן גינזבורג: למה שינו את החוק?

איתן גינזבורג: למה שינו את החוק?

דוד אמסלם: זה הדבר הכי חמור שקורה בדמוקרטיה הישראלית.

דוד אמסלם: אבל אתכם זה לא מעניין, הרי.

דוד אמסלם: למה שינו?

דוד אמסלם: אני אסביר לך: בגלל שהמדינה – וזה מתחבר; אני רציתי להגיד את זה לגרמן – במדינת ישראל היום המדינה מתנהלת על ידי ארבע אליטות, מה שנקרא אליטת השמאל, שהשתלטה על ארבעה מוקדים; גם על הנושא של מה שנקרא שומרי הכסף.

דוד אמסלם: ולכן – תבין טוב – לכן בעצם זה מה שקורה במדינה.

דוד אמסלם: הלכה למעשה, כמעט הכול משותק פה, גם בממשלה וגם בכנסת.

אורנה ברביבאי: אז איך אתם בשלטון?

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אני מסביר לך.

דוד אמסלם: מה שהם עשו – הם המציאו שיטה, הם המציאו עוד שיטה – –

איתן גינזבורג: – – – שני ח"כים מהליכוד הציעו הצעה דומה – – –

דוד אמסלם: – – הם המציאו ועדות איתור.

דוד אמסלם: הממשלה כבר לא מחליטה כלום; יש ועדות איתור – אתה מבין איך זה עובד?

דוד אמסלם: בראשות שופט.

דוד אמסלם: אתה פה, כל זה פה כמעט תפאורה, תבין טוב.

דוד אמסלם: אמרתי, לכן – – –

איתן גינזבורג: את חזן אתה זוכר – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: לכן אני מספר לך מה קורה הלכה למעשה.

דוד אמסלם: ובדרך כלל זה בא ברדיפה רק של אנשי הימין.

איתן גינזבורג: ממשלת הליכוד – – –

דוד אמסלם: אני אספר לך.

דוד אמסלם: כשהיה הגירוש הם עצרו ילדות בנות 14 בעשרות – –

איתן גינזבורג: ממשלת הליכוד עשו את ההתנתקות.

דוד אמסלם: – – דרך אגב, במעצר.

איתן גינזבורג: זה הליכוד – – –

ישראל אייכלר: חבר הכנסת גינזבורג, שמענו.

דוד אמסלם: במעצר, כן?

דוד אמסלם: שי ניצן הוביל את זה; אהרן ברק דאג שבית המשפט גם יכשיר את העניין.

דוד אמסלם: עשרות ילדות בנות 14 במעצר, אולי חסמו כביש, בגלל שחרב עליהן עולמן.

דוד אמסלם: עצרו אותן לשבועות.

דוד אמסלם: הכול בסדר.

דוד אמסלם: אין פה זכויות המיעוט, אין פה זכויות הפרט, אין כלום.

דוד אמסלם: זה לא משנה.

דוד אמסלם: למה זה לא משנה?

דוד אמסלם: בגלל שזה לא מתאים לנו.

דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו, לא מתאים לנו בקו – זה לא חשוב.

דוד אמסלם: גם הסיפור של המסתננים.

דוד אמסלם: לפעמים אני שומע את עצמי: בית המשפט העליון מגן על המיעוטים.

דוד אמסלם: איפה המיעוט של דרום תל אביב?

דוד אמסלם: על מה אנחנו מדברים?

דוד אמסלם: רוב דרום תל אביב, הרי נמצאים שם סודנים, אנשים שנכנסו באופן לא חוקי למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל יש שם איזה כמה אלפי יהודים, אזרחים ישראלים – הם לא יוצאים מהבתים, אבל מה זה חשוב?

דוד אמסלם: מה זה משנה?

דוד אמסלם: לכן, מה שאני רוצה לומר, רבותיי – לכן אני אומר: רבותיי, קודם כול, טלו קורה מבין עיניכם.

דוד אמסלם: רק מה שקראנו בעיתונים לגבי – אני לא אוהב לדבר על זה, אבל היות שאתם משמיצים את ראש הממשלה מבוקר עד לילה, כולל חברי הכנסת החדשים, דרך אגב, שבאו לנאום פה נאום בכורה; ישבתי כאן, שמעתי חלק מהם, ופתאום אני רואה אותם משתלחים.

דוד אמסלם: חשבתי שהם ידברו קצת על עצמם, משהו מכובד קצת; בכל אופן, אנחנו מדברים על נאום ראשון, לא מפריעים.

דוד אמסלם: רבותיי, רק תראו מה כתבו על גנץ בחודשים האחרונים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם זה היה אני, כבר הייתי עצור מזמן.

דוד אמסלם: תסתכלו מה כתבו על סגלוביץ', עם הסיפור של הרמטכ"ל שהיה.

דוד אמסלם: הרי אם זה לא נכון צריך להכניס את העיתונאים האלה לכלא, אבל אם זה נכון, קורה פה דבר חמור.

דוד אמסלם: לא שמענו שום דבר מהיועץ המשפטי, לא בודקים – הכול בסדר.

דוד אמסלם: כותבים "הכלבים נובחים והשיירה עוברת".

דוד אמסלם: תראו רק מה כתב השופט לשעבר דוד רוזן על הסיפור של שי ניצן עם דנינו.

דוד אמסלם: רק תפתחו את העיניים, תראו מה קורה, רבותיי.

דוד אמסלם: לא צריך הרבה, רק תפתחו, תראו, ואז תבינו למה אני חושב שתופרים תיקים לראש הממשלה באופן מלא.

דוד אמסלם: אני אומר את זה כבר ארבע שנים, אבל אתם, זה לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: אתם יוצאים להפגין, אתם יוצאים – העם בעצם לא מאמין, וזאת, דרך אגב, הטרגדיה הגדולה, אני חושב.

דוד אמסלם: זה לא הסיפור של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: הציבור שהצביע – – –

יזהר שי: מי תפר לו?

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: הציבור שהצביע – – –

אורית פרקש הכהן: המפכ"ל שהוא מינה?

דוד אמסלם: תקשיב, זה למעלה מ-70 מנדטים.

יזהר שי: מי תפר לו?

יזהר שי: הוא בחר אותם.

דוד אמסלם: תקשיב.

דוד אמסלם: עכשיו, הציבור זה אנשים – –

יזהר שי: – – – מי תפר לו אותם?

דוד אמסלם: – – זה אנשים ישרים והגונים; אף אחד לא ראש ממשלה מושחת.

יזהר שי: אתה משמיץ פה חופשי.

דוד אמסלם: אבל מה שקורה בפועל – שאתם כל הזמן טוחנים את המוח, התקשורת, אמרתי, התקשורת, שומרי הסף.

יזהר שי: אתה מוכר לציבור שטויות.

יזהר שי: אתה מוכר לציבור הסתה.

דוד אמסלם: לא, אני מדבר עליכם.

דוד אמסלם: לכן, אני – – –

יזהר שי: מי תפר לו תיקים?

יזהר שי: אני?

יזהר שי: מי?

דוד אמסלם: לא אתה, יש – – –

יזהר שי: תגיד מי.

דוד אמסלם: אמרתי, אמרתי.

יזהר שי: אלשיך?

יזהר שי: שהוא בחר?

דוד אמסלם: אמרתי, בוודאי, בוודאי.

דוד אמסלם: אני אמרתי את זה בפירוש, מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: זה לא פעם ראשונה.

יזהר שי: – – – עכשיו תגיד שהיועמ"ש תפר לו תיק.

דוד אמסלם: אמרתי שיצחקי – צריך הוא להיחקר על כל מה שקרה פה.

יזהר שי: גם היועמ"ש צריך להיחקר?

דוד אמסלם: אמרתי כרגע, אמרתי לך – דרך אגב, אני דיברתי על זה עשרות פעמים.

דוד אמסלם: זו לא הפעם הראשונה שאני מדבר על זה.

יזהר שי: יש לי ישיבה עם האליטה, אני מצטער.

יזהר שי: אנחנו הולכים לתפור תיק – – –

דוד אמסלם: מה שעצוב לי – שגם ליברמן, וכל המפלגות הקטנות, הרי הן יצאו ואמרו: אנחנו מצביעים עבור נתניהו.

דוד אמסלם: הרי זה היה הסלוגן שלהם, על הבסיס הזה הצביעו עבורם, לכן יש לי אכזבה עמוקה ממה שקורה כאן.

דוד אמסלם: יש לנו עוד חצי שעה.

דוד אמסלם: אני מקווה שמישהו יתעשת – –

איתן גינזבורג: רק אתם צריכים להתעשת.

דוד אמסלם: – – ויחזור חזרה להיגיון הבריא, כדי שתקום ממשלה לאומית ונתקדם קדימה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת, יש לך עוד שמונה דקות לדבר.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לגבי הנושא של פסקת ההתגברות.

דוד אמסלם: תראו, פסקת ההתגברות היא סוגיה חשובה מאוד לטפל בה.

דוד אמסלם: הרי מה קורה לנו היום?

דוד אמסלם: היום בית המשפט העליון, לטעמי, מתערב בסוגיות שהוא לא צריך להיכנס אליהן.

דוד אמסלם: הרי אין ספק שבמדינה דמוקרטית, בלי בתי משפט, בלי משטרה, בוודאי אין חברה, זאת לא השאלה בכלל.

דוד אמסלם: בוודאי אנחנו צריכים לחזק את בית המשפט ואת המשטרה איפה שצריך.

דוד אמסלם: אבל כשהם חורגים מהסמכויות שלהם צריך להעמיד אותם במקומם ולהגיד את הדברים בקול רם, לא להתבייש.

דוד אמסלם: ומה שקורה כשמעבירים ביקורת, גם על הפרקליטות, גם על המשטרה וגם על בתי המשפט – געוואלד.

דוד אמסלם: נוצר שאתה כאילו נגד הדמוקרטיה: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: שלטון החוק – יש להם כל מיני מושגים בומבסטיים.

עאידה תומא סלימאן: דודי, מותר לבקר את המשטרה?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: תומא, את יודעת שעשינו הרבה דיונים על המשטרה, עם המשטרה, גם ביחד איתך, לגבי כל האלימות, גם במגזר הערבי וכו' וכו'.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל שם היה אסור לבקר את המשטרה.

דוד אמסלם: אני סתם אתן דוגמה.

דוד אמסלם: קחו למשל את הדוגמה של הדירה השלישית, חוק דירה שלישית.

דוד אמסלם: קחו את הדוגמה של התקציב הדו-שנתי.

דוד אמסלם: קחו אפילו את הדוגמה של יום הזיכרון המשותף, שבג"ץ החליט כהחלטה – זה לא חוק, זה החלטה של שר הביטחון.

דוד אמסלם: ההתערבויות האלה הן פשוט בלתי נסבלות.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: אם הם רוצים, דרך אגב, לבוא ולשנות חוקים, שיבואו לכנסת, ייבחרו, יבואו, ישבו כאן ויציעו הצעות חוק.

דוד אמסלם: שופט לא נועד לחוקק, לא מונה לחוקק.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין לו סמכות כזאת.

דוד אמסלם: ולכן אני גם לא חושב שהוא אמור לקבוע את הנורמה הציבורית.

דוד אמסלם: הנורמה הציבורית אמורה להיקבע בכנסת.

דוד אמסלם: הוא אמור לשפוט לפי מה שכתוב בחוק בדיוק; לפרש את החוק ככתבו וכלשונו ולשפוט.

דוד אמסלם: כמובן שמאז אותה מהפכה שברק התחיל אנחנו בעצם נכנסנו והתחלנו להידרדר במדרון החלקלק, ולכן אני חושב שצריך לעשות תיקון לעניין הזה וגם לסיים את הסאגה הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דודי אמסלם, תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, עיר קטנה, בא אליה מלך גדול, וסבב אותה, ובנה עליה מצורים גדולים, ומצא בה איש מסכן חכם ומילט את העיר.

יצחק פינדרוס: בדיוק מה שצריך כאן הערב זה את האיש החכם והמסכן, נכון?

יצחק פינדרוס: את האיש החכם והמסכן שימלט את העיר מהטירוף שהולך פה.

יצחק פינדרוס: זה שפוליטיקה זה אומנות של שקר ידעתי גם לפני שהגעתי לכאן, אבל הצורה של הדיון, מה שמתחולל פה בימים האחרונים, צעקות החמס של האופוזיציה על ניסיון אולי להשאיר את אותו מספר שרים – והיינו יומיים-שלושה בדיונים עד אמצע הלילה, שרוצים להשאיר את אותו מספר שרים שהיה בקדנציה הקודמת – הטירוף שהלך פה עם הדיון המטורף הזה על בזבוז כספי הציבור והרצון עכשיו שלא תקום ממשלה, על ידי האופוזיציה, הוא טירוף מוחלט.

יצחק פינדרוס: גנבת הדעת של הבוחר – 65 מנדטים שנבחרו ועוד לפחות חמישה-שישה שלא נכנסו לכנסת בגלל החוק של אותו אחד שדחף אותו, איווט ליברמן, שדחף את החוק הזה, ובגלל זה היה את מספר המנדטים שבנט לא הצליח להיכנס, זאת אומרת 60% ממדינת ישראל רצו ממשלה בראשותו של נתניהו – אחרי ההמלצות היועץ המשפטי, אחרי שהם קראו את התקציר, אחרי שהם קראו את הכול.

יצחק פינדרוס: ומסתובבים פה אנשים ואומרים :

יצחק פינדרוס: אנחנו מייצגים את העם, והעם רוצה שינוי בשלטון, והעם רוצה שלטון חדש.

יצחק פינדרוס: ואדם שהסתובב ואמר: אני רוצה את נתניהו בראשות הממשלה, ולא רק שהוא רוצה את נתניהו בראשות הממשלה – הוא יודע, וכל מי שבחר בנתניהו ידע, שהחוק של בחורי הישיבות אמור לעלות.

יצחק פינדרוס: ופתאום כולם שכחו את זה.

יצחק פינדרוס: הגיע אחרי הבחירות – יש אגו אישי, אותו אגו אישי שאמרתי עליו אתמול בנאום הבכורה שלי: ויקם קין ויהרוג את הבל אחיו חוזר לכאן לדיון במליאה.

יצחק פינדרוס: כולם מדברים בשם הדמוקרטיה.

יצחק פינדרוס: כולם.

יצחק פינדרוס: כולם מסבירים שזה לא דמוקרטי, זה לא נכון, זה לא רצון העם, וכולם יודעים שהם משקרים, אבל מה הבעיה?

יצחק פינדרוס: אפשר לדבר על זה.

יצחק פינדרוס: זה מזכיר לי את דוח מבקר המדינה.

יצחק פינדרוס: יושבים פה אנשים, שרים, פקידים, חברי כנסת, שנים: אנחנו רוצים שהחרדים יצאו לעבודה, אנחנו רוצים שייתנו לחרדים לעבוד.

יצחק פינדרוס: אז אספר לכם סיפור.

יצחק פינדרוס: יש גוף ציבורי שמנסה לעזור בנושא המדיניות, והוא הקים קבוצת עבודה לבדוק איך לשלב חרדיות בלימודי אחיות.

יצחק פינדרוס: ואז הגוף הזה עובד קשה, מכין תוכניות, בודק את הנושא של איך החרדיות שלא למדו מספיק לבגרות, לא הולכות לאקדמיה – איך אפשר לתת להן מעברים שכן ילכו, שכן יסתדרו וימצאו פתרונות.

יצחק פינדרוס: הביאו רעיונות, ומביאים גוף שיפוטי ומסבירים את הכול.

יצחק פינדרוס: ואז מה מתברר?

יצחק פינדרוס: יש גוף אקדמי לחרדיות בבני ברק.

יצחק פינדרוס: הגוף הזה, יש בו שתי כיתות לאחיות.

יצחק פינדרוס: בשתי הכיתות יש 80 נשים שלומדות להיות אחיות, אקדמיה מלאה, לפי הכללים של המל"ג – הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: אבל יש מחסור גדול באחיות.

יצחק פינדרוס: משרד הבריאות מתמודד עם מחסור באחיות.

יצחק פינדרוס: מה עושים?

יצחק פינדרוס: איך מייבאים?

יצחק פינדרוס: איך מסדרים?

יצחק פינדרוס: מה עושים?

יצחק פינדרוס: מה עושים?

יצחק פינדרוס: מה מתברר?

יצחק פינדרוס: בבית הספר האקדמי שקיים בבני ברק נרשמו מעל 300 בנות שרוצות אקדמיה מלאה ללימודי אחיות.

יצחק פינדרוס: המל"ג אישר להם 80.

יצחק פינדרוס: אבל בינתיים מדינת ישראל מקיימת דיונים איך משלבים חרדיות שלא הולכות לאקדמיה בלימודי אחיות, ומוציאים על זה כספים ובדיקות והכול.

יצחק פינדרוס: פשוט משקרים.

יצחק פינדרוס: רוצות, אבל המל"ג לא אישר להם יותר משתי כיתות, שתי כיתות וזהו, ו-300 מנסות להיכנס.

יצחק פינדרוס: ומשום מה הולכים – ואני רואה שהרב אייכלר הולך להחליף אותי – כהנה וכהנה דוגמאות לאין-ספור.

יצחק פינדרוס: פשוט משקרים.

יצחק פינדרוס: וכמו שדוח מבקר המדינה אומר: המדינה השקיעה מיליארד וחצי שקל בעשור האחרון, בעשור האחרון, דרך המל"ג, בשביל תעסוקת חרדים, והתוצאה: אפס.

יצחק פינדרוס: אפס אחד גדול.

יצחק פינדרוס: אבל מה?

יצחק פינדרוס: ממשיכים לדבר על זה שהחרדים לא רוצים להשתלב בתעסוקה, והמדינה רוצה לשלב אותם, וכולם עושים בשביל לשלב אותם, ולא קורה שום דבר.

יצחק פינדרוס: אז כולנו מקווים שבעיר קטנה שבא אליה מלך וסבב עליה סיבובים גדולים יבוא איש מסכן ויציל מהטירוף הזה כאן, היום בערב.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אייכלר, סגן יושב-ראש הכנסת, בבקשה.

מאיר כהן: גברתי השרה, מה שלומך?

מאיר כהן: הכול בסדר?

מאיר כהן: יפה.

מאיר כהן: אוקיי, כבודו, חצי שעה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, חברי הכנסת, רבותיי אזרחי ישראל, אנחנו חייבים לכם התנצלות קולקטיבית על שאנחנו הולכים לקחת עכשיו כמה מיליארדי שקלים שיכולנו להשקיע בבתי חולים, בבתי ספר, בקשישים, בעולים, בחיזוק המערכות החברתיות.

ישראל אייכלר: ישנן אלפי עובדות סוציאליות שרוצות לעזור ואין להן תקציב לעשות שום דבר, ישנם אלפי רופאים שמשוועים שיביאו להם תקנים כדי שיוכלו לעזור לאנשים, ויכולנו לקחת את המיליארדים האלה שאנחנו הולכים עכשיו לשרוף בחודשים הקרובים ולתת את זה לכל אלה, ולא להגיד: אין לנו תקציב.

ישראל אייכלר: ופתאום, בשביל אגו של אדם אחד – שאני מצטער מאוד להגיד את שמו, אבל זה לא לשון הרע, כי כולם יודעים את זה – אביגדור ליברמן, מובילים את עם ישראל לבחירות מיותרות.

ישראל אייכלר: ואנחנו חייבים סליחה גם ל-50 חברי הכנסת החדשים שנכנסו לפה ולא נתנו להם את הזכות לשרת את העם כמה שנים.

ישראל אייכלר: הם באו עם רצון טוב, וכבר הם צריכים לצאת עוד פעם למערכת בחירות.

ישראל אייכלר: אבל רבותיי, לפני שאני פותח בדבריי אני לא יכול שלא למחות על ההפקרות וההידרדרות של התרבות הישראלית, שהגיעה למצב שאין אומה ולשון שנוהגת כך – לא העולם המוסלמי, לא העולם הנוצרי, ובוודאי לא העם היהודי.

ישראל אייכלר: לקחו את דמויותיהם של מרן הרב עובדיה יוסף לפני כמה חודשים, הערב לקחו את דמותו של מרן האדמו"ר מגור, כבוד קדושת האדמו"ר מגור שליט"א, ועשו מהם צחוק ולעג.

ישראל אייכלר: ויש חוקים במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: מדברים איתי על מדינת חוק?

ישראל אייכלר: יש חוקים נגד ביזוי הדת.

ישראל אייכלר: זה נשאר לנו עוד מימי הממלכה הבריטית, מדבר המלך במועצתו.

ישראל אייכלר: העולם אינו הפקר.

ישראל אייכלר: אתם רוצים לעשות צחוק מהפוליטיקאים?

ישראל אייכלר: יש לנו פה 120 כאלה, יש לכם מספיק דמויות, ואם לא, אתם עושים דמויות מהחברים שלכם – אין בעיה.

ישראל אייכלר: אבל שלו את נעליכם כשאתם מדברים על גדולי ישראל.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לכם משהו, כבוד היושב-ראש או סגן היושב-ראש חבר הכנסת מאיר כהן.

ישראל אייכלר: היֹה היה חבר פרלמנט יהודי בפולניה, בסיים.

ישראל אייכלר: קראו לו הרב מאיר שפירא.

ישראל אייכלר: אותו הרב מאיר שפירא היה רב גדול וגאון שהמציא את הדף יומי; לימוד הדף היומי שלומדים היום בכל העולם, דף יומי, זה היה הרב מאיר שפירא.

ישראל אייכלר: הוא נבחר לסיים הפולני, לפרלמנט שם.

ישראל אייכלר: היו שם גם מפלגות יהודיות חילוניות, ונוצריות ופולניות.

ישראל אייכלר: והוא דיבר.

ישראל אייכלר: היה שם אחד יהודי חצוף שכל הזמן התחצף לו, ואז הוא אמר לו בלשון הקודש: דרך ארץ.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר לו ביידיש: כבודו לא יודע שאין לנו דרך ארץ לרבנים?

ישראל אייכלר: אז הוא אמר לו בפולנית: אני לא מבקש ממך דרך ארץ בגלל שאני רב ואתה לא, אלא בגלל שאנשים כמוך נולדים אלף ביום ואנשים כמוני נולדים אחד לאלף ימים.

ישראל אייכלר: וכל חברי הפרלמנט הפולני מחאו כפיים, כי הם הכירו את חוכמתו של הרב מאיר שפירא ואת טיפשותו של אותו חצוף.

ישראל אייכלר: איך מעיזים אנשי טלוויזיה, שיש להם חופש הביטוי – חופש הביטוי זה לא חופש הביזוי ולא חופש השיסוי – לקחת דמויות נערצות וקדושות שאפילו לא נפגעה שערה משערות ראשם, כמו מרן הרב עובדיה יוסף וכבוד קדושת האדמו"ר מגור, ולעשות אותם ללעג ולקלס?

ישראל אייכלר: ובעיני מי?

ישראל אייכלר: בעיני ההמונים שאפילו לא יודעים על מי הם מדברים.

ישראל אייכלר: והם לא אשמים, העיתונאים, שהתחילו בזה; התחילו את זה פוליטיקאים פה.

ישראל אייכלר: נדמה לי שגם איווט ליברמן העז לדבר עם הרעבע מגור.

ישראל אייכלר: אתה, איווט ליברמן, שהרעבע מריבניץ הקדוש היה הסנדק שלך, והניח לך תפילין, ואתה הולך לקברו במונסי להתפלל?

ישראל אייכלר: ואני לא רוצה לפרט באיזה זמנים הלכת להתפלל אצלו וזכית, הצלחת.

ישראל אייכלר: אתה מדבר עם הרעבע מגור?

ישראל אייכלר: למה, אתה לא יכול לדבר עם הרב ליצמן?

ישראל אייכלר: דבר עם מי שאתה parallel שלו, המקביל שלך.

ישראל אייכלר: אני מבקש למחות בשם כל הערכים היהודיים על עצם העובדה – השימוש באנשי דת, אנשים מורמים מעם, במה שנקרא סאטירה.

ישראל אייכלר: מוריי ורבותיי, אני לא רוצה להגיד מה היה קורה אם היו מבזים את זה והיו מבזים את זה.

ישראל אייכלר: אני חושב שיצאתי ידי חובת מחאה באופן שיבינו כולם, כל הצופים בנו בבית, שנעשה מעשה נבלה ועוד הידרדרות.

ישראל אייכלר: ואחר כך עוד מדברים על כבוד האדם ועל זכויות אדם, כאשר מבזים כך בני אדם.

ישראל אייכלר: מוריי ורבותיי, אני רוצה לספר לכם סיפור של אדם צעיר בשם אביגדור ליברמן, שהגיע לארץ, עשה תואר ביחסים בין-לאומיים, וראה את עצמו כמנהיג בעל חזון גיאוגרפי.

ישראל אייכלר: יכול להיות שהוא רוצה עוד להיות ראש ממשלה, אחרת אין לי הסבר למה הוא הדיח הערב את ראש הממשלה נתניהו, כשבנימין נתניהו היה האיש שהביא אותו כעולה חדש, קירב אותו, קידם אותו, עשה אותו מנכ"ל הליכוד, מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: וזה הצליח – ליברמן התקדם כל הדרך יחד עם נתניהו; בכל זינוק של ביבי בקריירה הפוליטית הצעיר איווט ליברמן היה שם.

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על העניין של הכרת הטוב, כי יכול להיות שהיו להם גם זמנים אחרים, ירידות שאני לא ידעתי עליהן.

ישראל אייכלר: אבל כך מתנהגים לבני לוויה?

ישראל אייכלר: איש שליווית אותו והוא ליווה אותך כל כך הרבה שנים – להפיל אותו?

ישראל אייכלר: מילא שעושים את זה אנשי אופוזיציה.

ישראל אייכלר: לגיטימי.

ישראל אייכלר: זו דמוקרטיה.

ישראל אייכלר: הם קוראים לו "ארדואן", הם קוראים לנתניהו.

ישראל אייכלר: אני לא מכיר עוד אדם אחד שמושמץ במדינה יותר מנתניהו.

ישראל אייכלר: אני לא חושב שבטורקיה מעיזים כל כך להשמיץ את ארדואן, וברוסיה – את פוטין.

ישראל אייכלר: רק פה אפשר לקחת ראש ממשלה – שאף אחד לא צריך להסכים לכל דעותיו, כל מעשיו ועל דבריו – אבל לעשות אותו ללעג ולקלס, אותו ואת משפחתו, בצורה כל כך אכזרית?

ישראל אייכלר: אז הם טוענים שהוא מושחת כי יש לו כתבי אישום.

ישראל אייכלר: למה יש לו כתבי אישום?

ישראל אייכלר: הוא שדד בנקים?

ישראל אייכלר: הוא פרץ?

ישראל אייכלר: הוא לקח שוחד?

ישראל אייכלר: המציאו חוק חדש: שוחד תקשורתי.

ישראל אייכלר: יפה.

ישראל אייכלר: בואו נפתח את זה.

ישראל אייכלר: בואו ניקח את כל הפוליטיקאים שהתקדמו באמצעות התקשורת וקיבלו שוחד תקשורתי.

ישראל אייכלר: בואו ניקח את כל השרים שפרסמו מודעות בעיתונאים במאות אלפי שקלים וקיבלו – לא איזו ידיעה טובה באיזה אתר מסכן אלא בעיתונים הגדולים ביותר הם קיבלו עמודים, כתבות שלמות, במשך שנים.

ישראל אייכלר: בואו נחקור אותם, בואו נושיב אותם בבית סוהר.

ישראל אייכלר: אני נגד זה, כי אני גם הייתי עיתונאי וגם אני איש ציבור, ואני לא מוכן שיחסי פוליטיקה ותקשורת יהיו בידיהם של שוטרים וקצינים.

ישראל אייכלר: זו שיטת הדיקטטורה של ארדואן.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם ארדואן כל כך נורא כמו הדבר הזה שאנשי משטרה ואנשי תקשורת משתפים פעולה להפיל אישי ציבור.

ישראל אייכלר: מדברים פה על השחיתות, הרצון לעשות חסינות לחברי כנסת.

ישראל אייכלר: אתם יודעים מי דרש, ועמד בתוקף על עניין החסינות?

ישראל אייכלר: אחד האנשים הישרים ביותר במדינת היהודים; קראו לו מנחם בגין.

ישראל אייכלר: הוא היה זה שדרש את זה בימי בן-גוריון, ובן-גוריון, שהיה – אני לא רוצה להגיד את המילה הקשה, אבל שליט לא קל, וכינה את בגין במילים שאם היום היו אומרים את זה פה זה היה מרעיד כיסאות, אבל הוא אף פעם לא הזכיר את שמו, אלא "האיש שיושב ליד באדר", הוא החרים אותו, קראו לחרות מפלגה פשיסטית – הוא הבין, בן-גוריון, שצריך לתת חסינות אפילו למנחם בגין.

ישראל אייכלר: ומנחם בגין עמד על זה שתהיה חסינות לחברי כנסת, ולא רק הוא – כולם הבינו את זה.

ישראל אייכלר: ומה אמרו אז?

ישראל אייכלר: אם יגידו את זה היום יגידו: הזויים.

ישראל אייכלר: אמרו: למה צריך גם בעבירות תנועה?

ישראל אייכלר: הייתה חסינות לחברי כנסת בעבירות תנועה.

ישראל אייכלר: אתם יודעים למה?

ישראל אייכלר: כי אם תהיה הצבעה בכנסת והשלטון, הממשלה תרצה לעכב את הצבעתו, ישלחו שוטר לעשות לו דוח תנועה ויעכבו אותו בדרך לכנסת – תיאוריה כל כך מופרכת והזויה, אבל רצו להבטיח את החסינות, שחבר כנסת לא יפחד להגיד כל מה שהוא רוצה, לייצג את הדעות הקיצוניות שהבוחרים שלו שלחו אותו להגיד ולא להיתקע בשלטון, במשטר, במשטרה ובגורמי השלטון.

ישראל אייכלר: כי מי שרוצה באמת שלטון חוק, ומי שבאמת מכבד בתי משפט ולא רוצה שתהיה פה אנרכיה, אלא הוא למד בפרקי אבות "הווי מתפלל בשלומה של מלכות, שאלמלא מוראה, איש את רעהו חיים בלעו" – הרי אנחנו לא רוצים שלא יהיו בתי משפט, אבל מכאן ועד הפיכת המשטרה לכלי – דיבר פה חברי חבר הכנסת אמסלם על קצין בכיר שהחזיק רשימות – וזה גם התפרסם – של אישי ציבור, שיהיה במגירה.

ישראל אייכלר: מה זה פה, רוסיה?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אם יש לכל איש ציבור ולכל אדם תיק במשטרה שצריך לשלוף אותו ביום שצריך, זו דמוקרטיה?

ישראל אייכלר: על זה לא שמעתי אנשים שיוצאים במוצאי שבת ואומרים "חומת מגן לדמוקרטיה", ומאיימים במרי אזרחי על זה ששופטים, שוטרים, קצינים ופרקליטים משתפים פעולה.

ישראל אייכלר: על זה לא שמעתי.

ישראל אייכלר: ההפך, מי שבעד שלטון החוק צריך להפריד הפרדה מוחלטת וטוטלית בין משטרה, שיש לה תפקידים קשים מאוד והיא לא עומדת בהם, לבין פרקליטות, שגם לה יש תפקידים קשים מאוד – למגר את הפשע – לבין פוליטיקה וחיים ציבוריים.

ישראל אייכלר: זה ממש תרתי דסתרי, כי ביום – ואני אומר את זה לכל אנשי השמאל, שכל כך רוצים לחזק את שומרי הסף – ביום שפקידים ושוטרים יתחילו לנהל, ולשלוט בנבחרי הציבור, לא תהיה פה דמוקרטיה.

ישראל אייכלר: לא תצטרכו להגיד "ארדואן"; תוכלו להגיד "ראש ממשלת ישראל" או "שר בישראל".

ישראל אייכלר: אמר לי פעם שר בממשלה דבר נורא:

ישראל אייכלר: שאם הוא רוצה להעביר עיפרון משולחן לשולחן במשרדו הוא לא יכול לעשות את זה, כי היועץ המשפטי שלו יכול להגיד לו לא.

ישראל אייכלר: מי יצר את המפלצת הזאת שנקראת "שומרי הסף"?

ישראל אייכלר: מי מינה אותם, את האנשים, לשמור?

ישראל אייכלר: מפני מי?

ישראל אייכלר: הרי אנחנו האזרחים צריכים שמירה מפני הפקידים, כל הפקידים של המדינה שמקבלים כסף, משכורת מהמדינה, שהם יהיו משרתי ציבור ולא שליטי ציבור.

ישראל אייכלר: civil servant, זה נקרא באנגליה ובמדינות המתוקנות, שהאדם, כאשר הוא עומד ליד דלפק, הוא שוכח את דעותיו, העדפותיו ושנאותיו.

ישראל אייכלר: אנחנו כיהודים חרדים מרגישים את זה בכל מקום.

ישראל אייכלר: כאשר פקיד הוא אדם אדיב ומשרת ציבור הוא לא מבדיל בין אדם לאדם כשהם באים לקבל שירות.

ישראל אייכלר: אבל כשפקיד קרא בעיתון ושמע ברדיו או בטלוויזיה דברים נוראיים השכם וערב על אנשים חרדים, אז כשבא החרדי הראשון מולו, בתת-הכרה הוא כבר רואה בו איזה גנב שרוצה לגנוב את המדינה והוא צריך למנוע את זה ממנו.

ישראל אייכלר: כאשר פקידים יושבים על תקציבים – תקציבים שמגיעים לאזרחים חרדים, ולא רק חרדים – אז כל הזמן הם חושבים איך אפשר לא לתת להם את זה, כי לא מגיע להם.

ישראל אייכלר: זה שלטון הפקידים וזה שומרי הסף; מהם אנחנו צריכים הגנה, משומרי הסף אנחנו צריכים הגנה.

ישראל אייכלר: שומרי הסף – אני יודע שבגתן ותרש היו שומרי הסף.

ישראל אייכלר: כל ברמן יכול להיות שומר סף.

ישראל אייכלר: מה אמרנו?

ישראל אייכלר: שומר סף הוא שומר שלא ייכנסו לפה אנשים לא ראויים.

ישראל אייכלר: הרבה אנשים שאלו את השאלה איך אביגדור ליברמן יכול לעשות לנתניהו דבר כזה ואיך הוא יכול לגרום לכזה נזק לעם ישראל, לכלכלה הישראלית, ולאף אחד אין על זה תשובה.

ישראל אייכלר: יש כאלה שאומרים שהוא חושב שאם נתניהו לא יהיה ראש ממשלה, ויתחיל ויכוח בימין מי יהיה ממלא מקומו, אז אולי גם הוא יגיע.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין לזה, כי איווט ליברמן מספיק חכם לדעת שאחרי המעשה שהוא עשה הערב הוא לעולם לא יהיה ראש ממשלה, ואולי גם לא שר, גם אם הוא יבוא ויקבל עוד פעם חמישה או עשרה מנדטים, כי אנשים ידעו שמילה זו לא מילה.

ישראל אייכלר: הוא הבטיח לציבור שבנימין נתניהו יהיה ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: הוא יודע וידע שכל הסיפור של חוק הגיוס הוא שקר בפיו.

ישראל אייכלר: ואני לא רוצה להיכנס לנושא הזה, כי אחד השקרים, אחת השיטות לדכא את הציבור החרדי, שלא יהיה לנציגיו זמן, שלא יוכלו לעסוק בדיור, לא לעסוק בבריאות, לא לעסוק בצורכי הציבור, בתעסוקה, בתחבורה הציבורית, זה להעסיק אותם כל הזמן בהתנצלויות על הגיוס, או הגיור.

ישראל אייכלר: אנחנו באנו לפה, לכנסת, ואמרנו: אנחנו צריכים בכנסת הזאת לעסוק בכלל ישראל: בתקציבי בריאות – רצינו לדרוש את זה, ודרשנו את זה בהסכמים קואליציוניים – להכניס כסף לבריאות לכל אזרחי ישראל; אנחנו רצינו לעסוק בדיור לכל אזרחי ישראל; אנחנו עמדנו והתרענו נגד ההונאה הגדולה שהייתה בתוכנית מחיר למשתכן, ש-60,000 זוגות צעירים חושבים שיש להם דירות, ול-40,000 מהם יש דירות במקום שהקבלנים אפילו עוד לא קיבלו או אפילו עוד לא הגישו בקשות להיתרי בנייה.

ישראל אייכלר: אז מחינו על הדבר הזה, רצינו לתקן את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: עכשיו, אני לא פסיכולוג ולא יכול להבין – אני חושב שגם פסיכולוגים לא יכולים להבין – איך קורה, פעם שנייה בשנה הזאת, ש-120 אנשים נבונים הולכים ומתפטרים בעצמם.

ישראל אייכלר: מישהו אמר לי שגננת, במקום שיש בו הרבה גננות, יש לה יותר ביטחון תעסוקתי מחברי כנסת, שנבחרים לכנסת על ידי הציבור.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הם עצמם מתפטרים.

ישראל אייכלר: יש לכם טיפשות גדולה מזו?

ישראל אייכלר: הרי אין טיפשות גדולה מזו.

ישראל אייכלר: אני זוכר שבמהלך הקדנציה הזאת אמר שר הביטחון אביגדור ליברמן כי המצב הביטחוני בסוריה, עזה ולבנון אינו מאפשר לנו ללכת לבחירות.

ישראל אייכלר: אתם זוכרים?

ישראל אייכלר: זה היה לא מזמן.

ישראל אייכלר: הוא צדק.

ישראל אייכלר: אבל היום פתאום יש שקט בעזה, הסורים נעלמו, האיראנים סגרו את כל המפעלים שלהם.

ישראל אייכלר: אפשר כבר להוביל מדינה שלמה לבחירות מיותרות, בשעה שכל המערכת משותקת.

ישראל אייכלר: דיבר על זה קודם חבר הכנסת מרגי: כשוועדות הכנסת משותקות, הן לא מאשרות תקנות למשרדים, והמשרדים לא יכולים לתקצב את הצרכים של האזרחים.

ישראל אייכלר: ועכשיו הולכים לשתק את ועדות הכנסת לעוד חצי שנה.

ישראל אייכלר: מי יסבול מזה?

ישראל אייכלר: שוב הציבור.

ישראל אייכלר: אחד הדברים שליברמן התחיל לעשות בזמן האחרון, ואני מאוד מצטער בשבילו – הוא רוצה לרשת את יאיר לפיד; הוא רוצה לקחת את דגל המלחמה בחרדים.

ישראל אייכלר: הוא לא התבייש – אחרי שהוא זכה לתמיכת החרדים כל כך הרבה שנים גם בעיריות וגם בממשלות – להאשים בהאשמות שמשום כבודם של הצופים והציבור שנמצא פה אני לא רוצה להגדיר אותן.

ישראל אייכלר: די לשמוע איך הוא מדבר על חרדים ועל רבנים כדי להבין שהוא פשוט רוצה להיבנות על הרגשות האלה.

ישראל אייכלר: ואני רוצה להגיד לכם, לאביגדור ליברמן וחבריו: אפילו יאיר לפיד כבר מבין היום שזה לא סחורה.

ישראל אייכלר: אנשי כחול לבן יודעים היום שהציבור, העם, לא אוהב שמסיתים נגד ציבור אחר, והוא לא אוהב שמבזים את הדת, והוא לא אוהב שעושים דווקא, והוא יותר ויותר מתחזק ביהדות, גם אם הם לא חרדים, ואפילו אם הם לא דתיים.

ישראל אייכלר: רק לאחרונה היה פה איזה אירוביזיון, שעשו חילול שבת גדול מאוד, ואמרו לנו שזה חשוב מאוד למדינה, כדי שיבואו הרבה תיירים, יבואו עשרות אלפי תיירים.

ישראל אייכלר: מוריי ורבותיי, בחג אחד, בחצר חסידית אחת, מגיעים יותר תיירים מחוץ לארץ לחג מאשר הגיעו פה לאירוויזיון מכל העולם כולו.

ישראל אייכלר: ומה היה הביזיון הגדול ביותר?

ישראל אייכלר: שאותם זמרים ששילמו להם הון העתק כדי שיגיעו לפה ויכבדו את ישראל הניפו את דגל פלסטין בתל אביב.

ישראל אייכלר: זו הייתה הכרת התודה של האנשים שהגיעו לפה, לאירוביזיון הזה: להתריס בתוך תל אביב, להניף את דגל פלסטין.

ישראל אייכלר: זה היה הרווח הגדול של חילולי השבת.

ישראל אייכלר: אנחנו מאמינים, אדוני היושב-ראש, שהשבת היא אחד הכלים, המתנה הטובה ביותר שהקדוש ברוך הוא נתן לעם ישראל, ועם ישראל הנחיל את המתנה הזאת לכל אומות העולם.

ישראל אייכלר: היו זמנים שאנשים היו עובדים כעבדים שבעה ימים בשבוע.

ישראל אייכלר: אני מבין שיש התרגשות, אז – – –

קריאה: מיקי יעלה לסכם – – –

ישראל אייכלר: בוודאי, בוודאי.

ישראל אייכלר: בוודאי.

ישראל אייכלר: אני יודע.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני מבין את ההתרגשות.

ישראל אייכלר: ב-23:30 תהיה הצבעה, והיושב-ראש – – –

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: מיקי, מיקי, ממ"ז, אתה ב-23:30 עולה לסכם.

מכלוף מיקי זוהר: כן, כן.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, עד 23:30, כן.

ישראל אייכלר: טוב, ב-23:30 אנחנו מסיימים.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לדבר על השבת ולהגיד שהשבת היא לא רק מתנה טובה, השבת לא רק משחררת את העובדים מהעבודה ומהעמל; השבת נותנת גם ביטחון למדינת ישראל – ביטחון מפני שרפות, ביטחון מפני כל אויב וכל סכנה.

ישראל אייכלר: ואני אצטט את הנביא ירמיהו בפרק י"ז: "וקִדשתם את יום השבת כאשר צִוִיתי את אבותיכם – – – וישבה העיר הזאתלעולם – – – ואם לא תשמעו אלי לקדש את יום השבת – – – והצתי אש בשעריה – – – ולא תכבה".

ישראל אייכלר: השבת שומרת עלינו.

ישראל אייכלר: אפילו אחד מהוגי הדעות החילונים אמר בשעתו: יותר מששמרו ישראל על השבת, השבת שמרה על ישראל.

ישראל אייכלר: לכן, רבותיי, אני רוצה לומר עוד דבר אחד לפני שאני יורד בעוד כמה דקות: הולכים למערכת בחירות.

ישראל אייכלר: מערכת הבחירות הקודמת הייתה מלאה השמצות נוראיות – אני אגיד, משני הצדדים.

ישראל אייכלר: לקחו אדם כמו ראש הממשלה והפכו אותו לגרוע שבאויבי ישראל.

ישראל אייכלר: מהצד השני לקחו את בני גנץ, שהספקנו להכיר אותו פה חודש ימים בלבד – אדם הגון, ישר, חכם, מתון, מחבר – ועשו אותו – אין דבר נבזי שלא נאמר עליו.

ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד שבבחירות האלה אנחנו נדע אם לא – ודאי, בחירות זה בחירות ומאבק זה מאבק, ואני לא תמים, אבל להפסיק את הלכלוכים, שמבזים את כולם.

ישראל אייכלר: אתם יודעים, רבותיי, למה הכנסת הזאת כל כך מבוזה?

ישראל אייכלר: לא רק בגלל שומרי הסף וכל הממסדים שלא רוצים לתת לה כוח; גם בגלל דברים שחברי הכנסת אומרים אחד על השני.

ישראל אייכלר: אם אנחנו היינו שומרים אחד על כבודו של השני כמו שהשופטים שומרים אחד על השני, אז היינו גם אנחנו מקבלים מהציבור יחס יותר טוב ויותר נאה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לרדת בלי לדבר על משהו מאוד מאוד פרוזאי, אבל אתה תסכים איתי.

ישראל אייכלר: רבותיי, יש בעיה אמיתית שנקראת תחבורה ציבורית, ואל תצחקו עליי שאני לוקח זמן כל כך ארוך – – –

קריאה: בשבת.

ישראל אייכלר: לא, לא בשבת.

ישראל אייכלר: הלוואי שיהיה כל השבוע.

ישראל אייכלר: בשבת הם צריכים תחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: אין תחבורה ציבורית בימים ראשון, שני, שלישי, רביעי, חמישי ושישי.

ישראל אייכלר: זו אחת הבעיות הקשות ביותר של האזרחים, ודווקא אלה שאין להם מכוניות, וגם אלה שיש להם מכוניות – נוצרים פקקים בגלל זה.

ישראל אייכלר: אני מבקש שהבחירות האלה ידונו על הדברים האלה: תחבורה ציבורית, תעסוקה, דיור, בריאות והצרכים האמיתיים של עם ישראל, ולא האם הוא כזה והוא כזה והוא כזה והוא כזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאחל לכם, בכאב לב גדול מאוד, מערכת בחירות פורייה, שהקדוש ברוך הוא ישלח הצלחה לכל האנשים הטובים, שרוצים להיטיב – –

מאיר כהן: אמן.

ישראל אייכלר: – – ולא ייתן בידי אנשים שרוצים להרע כוח, חס וחלילה, להרע, כי כתוב: "חכמים המה להרע ולהיטיב לא ידעו".

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים חכמים שרוצים להיטיב עם כל עם, ויש, ברוך השם, אנשים טובים בכל אחת מהמפלגות.

ישראל אייכלר: אני הכרתי.

ישראל אייכלר: אני רוצה עכשיו לומר לאזרחים, לציבור: כשאומרים "חבר הכנסת" היום, צריך להגיד: "לא, זה לא אני".

ישראל אייכלר: אני רוצה שתדעו שיש בכנסת אנשים, והיו בכנסת אנשים, שעמלים ימים ולילות למען טובת הציבור, ואילולא הם – הציבור, אף אחד לא היה סופר אותם.

ישראל אייכלר: אם כל פקיד היה עושה מה שהוא רוצה מאחורי כל דלפק, לא היה אפשר לחיות פה.

ישראל אייכלר: אנחנו רואים את זה במדינות שאין בהן דמוקרטיה, אין בהן פרלמנט ואין בהן ממשלה נבחרת, איך זה נראה שם – –

מאיר כהן: חבר הכנסת זוהר, אוקיי, אדוני.

ישראל אייכלר: – – כשכל פקיד שיש לו נבוט יכול לשלוט – – –

מאיר כהן: אוקיי, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: דקה, דקה אחת.

מאיר כהן: דקה אחת.

ישראל אייכלר: אתם תודיעו לי מתי אתם רוצים לפרק את הכנסת, אבל בינתיים אני מחזיק אותה, בדקות האחרונות, בשביל כולכם.

ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד שהציבור יבין, שילך להצביע ויבין שהוא צריך להצביע למען אנשים שרוצים לעשות טוב לעם ישראל.

ישראל אייכלר: ומי שרוצה לעשות טוב לעם ישראל – שיופיע בפניכם ויגיד לכם מה הוא רוצה לעשות טוב, ולא במה השני רע וגרוע.

ישראל אייכלר: את זה כל אחד יכול.

ישראל אייכלר: לא צריך להיבחר לכנסת בשביל להגיד שהשני גרוע.

ישראל אייכלר: כל אדם בשוק יכול להגיד לך שהשני גרוע, אבל אני יודע שיש בשוק אנשים שאומרים גם מה הוא עושה טוב.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שבשוק יבוא מישהו ויגיד: אין לי סחורה טובה למכור לכם, אבל של ההוא יותר גרועה.

ישראל אייכלר: אף אחד לא יקנה אצלו.

ישראל אייכלר: הוא אומר: רק היום יש לי סחורה טובה, עגבניות יפות, רהיטים יפים, סחורה טובה.

ישראל אייכלר: זה מה שחברי הכנסת צריכים להגיד לציבור: אני רוצה לשרת אתכם; אני רוצה לעזור לכם לקבל תחבורה ציבורית טובה; אני רוצה לבנות עשרות אלפי דירות לכל הזוגות הצעירים מכל המגזרים; אני רוצה לסדר תעסוקה, לעזור למפעלים; אני רוצה לעזור לתיירות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לעשות דברים טובים, תנו לי את הצ'אנס לעשות דברים טובים.

ישראל אייכלר: זה מה שאיש ציבור צריך לבוא ולהגיד ובזמן הבחירות, ומי שיבוא וילכלכך על השני – מה אומר הבוחר?

ישראל אייכלר: שניכם צודקים.

ישראל אייכלר: תמשיכו לריב, יש לי פיצוחים, אני רוצה לראות את הסכסוכים ביניכם, אני רוצה לבלות, הזמנתי חברים.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: תבואו ותגידו – תלכו מבית לבית, תגידו: אנחנו רוצים מדינה יהודית; אנחנו רוצים חינוך יהודי; אנחנו רוצים לשמור על מה שנשאר מהזהות היהודית שלנו; אנחנו רוצים לעזור לאנשים בכל התחומים.

ישראל אייכלר: תבחרו בנו – יגיד כל אחד – ותביא אותנו לכאן, ואז, בעוד חודש, אחרי הבחירות, לא נתפרק שוב.

ישראל אייכלר: אגב, אפשר, אדוני היושב-ראש, לבקש התחייבות מהמפלגות שהן לא יפרקו את הכנסת הבאה אחרי חודש?

ישראל אייכלר: יכול להיות שגם זה, כי הרי לציבור אין כוח לשלם לנו מיליארדי שקלים בכל כמה חודשים בשביל לעשות בחירות.

ישראל אייכלר: ולאביגדור ליברמן אני רוצה לומר: יש לך עבר מספיק יפה.

ישראל אייכלר: אל תקלקל אותו.

ישראל אייכלר: מה שעשית היום יירשם בהיסטוריה של מדינת היהודים, שהכנסת העשרים-ואחת החזיקה מעמד בקושי חודשיים.

ישראל אייכלר: אנחנו זוכרים שהייתה ממשלה של מופז עם קדימה, עם 28 מנדטים, שהייתה בממשלה עם נתניהו, וגם אז פירקו אותה אחרי 72 יום, ואנשי קדימה, 28 מנדטים, חזרו עם שניים.

ישראל אייכלר: אותו דבר – הקדמת הבחירות, שכל כך רצו במפלגת העבודה, שהיו לה רק לפני כמה חודשים 24 מנדטים, ובסוף הם חזרו עם שישה מנדטים.

ישראל אייכלר: אני לא יודע עם כמה מנדטים כל מפלגה תחזור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאחל לעם ישראל: שתהיה לכם בריאות טובה, ובעזרת השם תבחרו בטוב.

ישראל אייכלר: ובחרת בחיים.

ישראל אייכלר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה המיוחדת לסכם את הדיון, ואני מבקש מכולם להתחיל לשבת.

מאיר כהן: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת – – –

מאיר כהן: חבריא, מבקשים שקט.

מאיר כהן: חברים.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התכנסנו כאן הערב באופן בלתי נתפס לפזר את הכנסת העשרים-ואחת.

מכלוף מיקי זוהר: לפני כחודש וחצי, ב-9 באפריל, היו תוצאות בחירות, קיבלנו תוצאות בחירות.

מכלוף מיקי זוהר: חודשים קודם של קמפיין ארוך ומייגע אמרו לנו בימין: חבר'ה, אתם עומדים להפסיד בבחירות; סקרים לא מחמיאים, תקשורת לא מחבקת.

מכלוף מיקי זוהר: הגיע הערב של הבחירות, וראינו את התוצאות: עם ישראל נתן בנו אמון – 65 מנדטים.

מכלוף מיקי זוהר: 2.5 מיליון איש באו כאיש אחד והצביעו לימין בראשות נתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: כל אחת מן הסיעות שרצה בימין הודיעה שהיא רצה בשני פתקים: פתק אחד בקלפי, פתק שני בלב.

מכלוף מיקי זוהר: הפתק הראשון בקלפי היה על הרשימה שהם הציגו לכנסת, והפתק השני בלב – ואני מדבר על 2.5 מיליון איש – היה לנתניהו לראשות הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: כחלון אמר: תומכים בביבי; ליברמן אמר: תומכים בביבי; ש"ס אמרה, אריה דרעי: ביבי חזק – ש"ס חזקה; יהדות התורה אמרו: תומכים בבנימין נתניהו; איחוד מפלגות הימין אמרו: תומכים בבנימין נתניהו; הליכוד כמובן, שהריץ את בנימין נתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: נגמרו הבחירות – קרה בדיוק מה שצריך לקרות: כל הסיעות של הקואליציה המיועדת, 65 המנדטים, הלכו לנשיא והמליצו על בנימין נתניהו להרכיב את הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: התחלנו את המשא ומתן הקואליציוני.

מכלוף מיקי זוהר: תאמינו או לא, חברים, הוא הלך חלק לאורך כל הדרך, למעט סוגיה אחת, שלא נפתרה מהרגע הראשון ועד הרגע האחרון שבו אנחנו עומדים כאן היום או יושבים כאן היום: סוגיית חוק הגיוס.

מכלוף מיקי זוהר: איזו סוגיה, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: איזו סוגיה.

מכלוף מיקי זוהר: מה אנחנו צריכים לדבר על האיום האיראני היום?

מכלוף מיקי זוהר: מה אנחנו צריכים לדבר על האיום החמאסי?

מכלוף מיקי זוהר: מה אנחנו צריכים לדבר על התוקפנות הסורית?

מכלוף מיקי זוהר: למה שנדבר על הפריחה הכלכלית של מדינת ישראל, על השגשוג שלה?

מכלוף מיקי זוהר: למה שנדבר על העבודה הבין-לאומית שצריך לעשות בארבע השנים הקרובות?

מכלוף מיקי זוהר: למה שנדבר על צמצום פערים בחברה הישראלית?

מכלוף מיקי זוהר: למה שנדבר על שיקום וחידוש התשתיות בכל כבישי ישראל כמו שעשינו בשנים האחרונות?

מכלוף מיקי זוהר: זה לא היה חשוב מבחינת אלה שלא נתנו לנו להקים את הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: מה שהיה חשוב הוא חוק הגיוס.

מכלוף מיקי זוהר: אני שומע שצבא ההגנה לישראל אומר:

מכלוף מיקי זוהר: שנת 2020 זה מועד שבו אנחנו רוצים לצמצם את היקף גיוס החובה.

מכלוף מיקי זוהר: שאלתי שאלת תם: האם זה אומר שתרצו לגייס פחות אנשים לצבא גם כשהם חילונים?

מכלוף מיקי זוהר: אמרו לי: כן, אנחנו רוצים לצמצם את הקיף גיוס החובה.

מכלוף מיקי זוהר: שאלתי שאלת תם נוספת: אם אתם רוצים לגייס פחות חילונים, האם יש סיכוי שתגייסו יותר חרדים?

מכלוף מיקי זוהר: אמרו לי: אדוני, אתה שואל שאלה מטופשת.

מכלוף מיקי זוהר: ברור שלא.

מכלוף מיקי זוהר: אין לאף אחד עניין לגייס חרדים לצבא.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מעניין אף אחד, גם לא את הציבור, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: רוצים שוויון בנטל – יהיה שוויון בנטל, אני מקבל את זה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שלא רוצה ללמוד תורה ילך לצבא, אבל אם יש מכסות שבין כה וכה לא ממומשות, כי צה"ל לא רוצה לגייס חרדים לצבא, למה היינו צריכים בכלל את החוק הזה?

מכלוף מיקי זוהר: ובכן, התשובה: החוק נועד למנוע גיוס כולל של חרדים בגלל החלטת בג"ץ.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו פה נמצאים בערב הזה בסיטואציה שאם לא היינו מחוקקים את חוק הגיוס – וכרגע אנחנו לא מחוקקים את חוק הגיוס – בג"ץ עלול להתערב בסוגיית הגיוס.

מכלוף מיקי זוהר: לא מהות, לא עיקרון, לא הישגיות; עניין טכני משפטי בלבד, ועל זה אנחנו הולכים לבחירות, על עניין טכני משפטי, לא מהותי.

אסף זמיר: כן מהותי.

אסף זמיר: אין מהותי מזה.

מכלוף מיקי זוהר: כי כל ההישגים שהבאנו לאזרחי ישראל בשנים האחרונות – –

אסף זמיר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – וההישגים שאנחנו יכולים להביא להם בשנים הבאות – והפשרות שהוצעו בעניין חוק הגיוס היו פותרות את כל הסוגיות של כולם.

מכלוף מיקי זוהר: ובכל זאת, אין פתרון; המשבר בעינו.

מכלוף מיקי זוהר: המשבר הזה מביא אותנו הערב לבחירות.

אסף זמיר: זה שאף אחד לא – – –

מכלוף מיקי זוהר: הליכוד בעמדתו בעניין גיוס.

מכלוף מיקי זוהר: עמדתו היא ברורה: אנחנו בעד גיוס – בעד גיוס כל מי שרק אפשר.

מכלוף מיקי זוהר: כמה שיותר חיילים בצה"ל.

מכלוף מיקי זוהר: צה"ל פחות בעניין.

מכלוף מיקי זוהר: הוא אומר: אני לא צריך כרגע חיילים חרדים, וגם קצת פחות – – –

יועז הנדל: צה"ל החדש?

מכלוף מיקי זוהר: סליחה, אני מדבר על מה שהם אומרים בצבא.

מכלוף מיקי זוהר: לא אני אומר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לא אני אומר את זה, זה הצבא אומר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים פחות חיילים, גם חילונים, בטח גם חרדים, על אחת כמה וכמה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל היה חשוב לנו להתעקש לחוקק את חוק הגיוס.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו גוררים מדינה שלמה לבחירות בעלות מטורפת.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עושים פעולה לא מוסרית כלפי הציבור.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור רוצה שנתחיל לעבוד בשבילו.

מיכאל ביטון: לא מוסרי לפזר את הכנסת.

מיכאל ביטון: לא תקציבי ולא ראוי.

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו כאן תחת מחאה, בכעס, בצער, מפזרים את הכנסת העשרים-ואחת, עוד בקושי – לפני שהיא קמה.

מכלוף מיקי זוהר: כי מה האלטרנטיבה?

מכלוף מיקי זוהר: יש אלטרנטיבה.

מכלוף מיקי זוהר: מהי?

מיכאל ביטון: שתקבלו אומץ – תגידו שלום לביבי.

מיכאל ביטון: יש לכם אחלה – – –

מכלוף מיקי זוהר: לתת לבני גנץ בראשות השמאל הישראלי להקים פה ממשלה.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא נרמה את הציבור שלנו.

מיקי לוי: אתם מרמים את הציבור שלכם.

מיקי לוי: אתם רמאים.

מכלוף מיקי זוהר: הבטחנו לו את בנימין נתניהו ראש הממשלה, ואתם רוצים שניתן לו את בני גנץ ראש הממשלה – –

פנינה תמנו: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – ואת זה אנחנו לא יכולים לעשות.

אלון שוסטר: צעד בלתי דמוקרטי.

אלון שוסטר: צעד בלתי דמוקרטי.

מכלוף מיקי זוהר: לא יכולים לרמות את הציבור.

מכלוף מיקי זוהר: לא יכולים להונות את הציבור.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: הרוב המוחלט במדינת ישראל אמר: בנימין נתניהו לראשות הממשלה, ותפקידנו לוודא את זה.

קארין אלהרר: זה לא מה שהציבור רצה.

אלון שוסטר: נתניהו נכשל.

אלון שוסטר: הנשיא צריך להטיל על בנימין גנץ.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן שברגע שאנחנו נלך לבחירות מחודשות, העסק הזה יעבור חזרה לידי הציבור.

מכלוף מיקי זוהר: שוב הציבור יידרש לקבל החלטה מי הוא רוצה כראש ממשלה.

אלון שוסטר: בושה וחרפה.

מיכאל ביטון: הציבור שלכם לא רצה שתעשו חוק חסינות, והחוק הראשון שלכם בכנסת היה חסינות.

מיכאל ביטון: הציבור יעניש אתכם.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור יידרש להחליט שוב את מי הוא רוצה כראש הממשלה שלו: האם הוא רוצה בבני גנץ ברשות השמאל?

קריאות: כן, כן.

מכלוף מיקי זוהר: האם הוא רוצה את בנימין נתניהו בראשות הימין?

קריאות: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה הזאת תהיה חדה יותר וברורה יותר – –

קריאה: תתבייש.

קריאה: תתבייש.

מכלוף מיקי זוהר: – – ממערכת הבחירות הקודמת.

מכלוף מיקי זוהר: חדה יותר וברורה יותר.

קריאות: בושה, בושה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבטיח לכם חברים: ההכרעה תהיה ברורה יותר.

קריאות: בושה, בושה, בושה, בושה, בושה, בושה, בושה, בושה.

מכלוף מיקי זוהר: מקהלת השמאל לא מרשימה אותי, כי זו מקהלה שגם הציבור לא מתרשם ממנה – מקהלת השמאל שתקים עלינו מדינה פלסטינית; מקהלת השמאל שתגרום לנו נזק ביטחוני אדיר; מקהלת השמאל שתגרום לאיום האיראני להפוך להיות ממשי.

אלון שוסטר: אתה לא מאמין לעצמך.

מכלוף מיקי זוהר: מקהלת השמאל שתהפוך אותנו למדינת הסתדרות; מקהלת השמאל שתמנע כלכלה חופשית.

מכלוף מיקי זוהר: מקהלת השמאל שתעשה הכול, הכול, כדי לפגוע באיש אחד – קוראים לו בנימין נתניהו.

אלון שוסטר: הוא פוגע בעצמו.

מכלוף מיקי זוהר: אין לכם אג'נדה.

מכלוף מיקי זוהר: מה אתם מוכרים לציבור?

מכלוף מיקי זוהר: מה הבאתם לציבור חוץ משנאה לאדם אחד, בנימין נתניהו?

מכלוף מיקי זוהר: מה הבאתם?

מכלוף מיקי זוהר: איזה רעיונות הצגתם?

מכלוף מיקי זוהר: איזו אג'נדה מסרתם לציבור?

מכלוף מיקי זוהר: שום דבר.

מכלוף מיקי זוהר: שנאת נתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים את ההוכחה לכך?

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים את ההוכחה לכך שהשמאל הישראלי מונע אך ורק משנאה?

מכלוף מיקי זוהר: תסתכלו על מפלגת כחול לבן – מפלגה שמורכבת משמאל – ופתאום תמצאו בה שלושה-ארבעה אנשים שלא מציגים את עצמם כשמאל, אנשי ימין מובהקים: בוגי יעלון, יועז הנדל.

מכלוף מיקי זוהר: מי עוד?

מכלוף מיקי זוהר: צביקה האוזר – אנשי ימין מובהקים.

מכלוף מיקי זוהר: שאלתי אותם: למה חברתם למפלגת שמאל?

מכלוף מיקי זוהר: מה הסיבה?

מכלוף מיקי זוהר: הרי אתם אנשי ימין.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם את התשובה, חברים: משנאה לאדם אחד, מרצון לפגוע באדם אחד, שזה בנימין נתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: מכרתם את האידיאולוגיות שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: הייתם לחלק מסיעה שעושה הפגנות עם איימן עודה, שעושה הפגנות עם אחמד טיבי.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: מכרתם הכול.

מכלוף מיקי זוהר: בשביל מה?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל לפגוע בנתניהו.

מיכאל ביטון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל אתכם: מה נתניהו עשה לכם?

מכלוף מיקי זוהר: מה הוא פגע בכם?

מכלוף מיקי זוהר: בזה שהוא נלחם באיום האיראני?

מכלוף מיקי זוהר: בזה שהוא נאבק מול החזית הסורית?

מכלוף מיקי זוהר: בזה שהוא נאבק מול החמאס?

מכלוף מיקי זוהר: בזה שהוא משפר את כלכלת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: בזה שהוא מצליח לייצר יחסים בין-לאומיים?

מכלוף מיקי זוהר: מה הוא עשה לכם כל כך רע?

מכלוף מיקי זוהר: איך הוא פגע במדינה שלכם?

מכלוף מיקי זוהר: איך?

יועז הנדל: מיקי, מה עם החמאס?

מכלוף מיקי זוהר: איך, יועז?

מכלוף מיקי זוהר: איך הוא פגע בך?

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה לשתף אותנו מה קרה, איך הגעת לסיטואציה?

מכלוף מיקי זוהר: האוזר, אתה רוצה לשתף אותנו?

מכלוף מיקי זוהר: בוגי, אני הייתי בזמנו, אני יודע למה.

מכלוף מיקי זוהר: היית שר ביטחון, החליט שאתה לא – נפגעת, אתה רוצה להחזיר.

מכלוף מיקי זוהר: האוזר, לשכת ראש הממשלה, מזכיר ראש הממשלה לא הסתדר קצת עם התפקיד – רוצה להחזיר.

מיכאל ביטון: גם ליברמן היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: הנדל, עובד בלשכת ראש הממשלה, לא היית מרוצה קצת – רוצה להחזיר.

מכלוף מיקי זוהר: נמשיך?

מכלוף מיקי זוהר: נמשיך?

יועז הנדל: מה לא הסתדר?

יועז הנדל: תסביר מה לא הסתדר.

מכלוף מיקי זוהר: נמשיך?

מכלוף מיקי זוהר: איך מכרתם את האידיאולוגיה שלכם, איך מכרתם אותה – –

קריאה: – – – על מחיאות כפיים – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – משנאה לאיש אחד, בנימין נתניהו.

יועז הנדל: להפך.

יועז הנדל: מיקי, איך אתם הפכתם לשלום עכשיו?

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני אגיד לכם דבר אחד: בבחירות הקרובות אתם תראו שהציבור יכריע חד וחלק: בנימין נתניהו ראש ממשלת ישראל בהנהגת הימין, עם רוב ברור ומוחץ.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש להודיע: ההסתייגויות הוסרו מטעם הקואליציה והאופוזיציה, ולכן תהיה הצבעה על החוק בלבד.

מכלוף מיקי זוהר: אני צריך להצהיר את זה?

מכלוף מיקי זוהר: הצהרתי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת פורוש, מקלב, יוגב, לפיד, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנתחיל להצביע – הודעות חשובות.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי לא יודע מה תהיה התוצאה בהצבעה, אבל אם עובר החוק להתפזרות הכנסת, אין פירוש הדבר שהכנסת נעלה את שעריה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם שגם אם יעבור החוק להתפזרות הכנסת, אנחנו עדיין לא קבענו את מועדי פגרת הבחירות, ובכל מקרה, על פי החוק, ביום שני הקרוב, בשעה 14:00, תתקיים הצבעה לבחירת מבקר המדינה החדש – הצבעה חשאית כאן, במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, ביום שני יתקיימו ישיבות מיוחדות: אחת לכבוד יום ירושלים, והשנייה – לזכר הנספים מעולי אתיופיה בדרכם לישראל, ולכן ודאי שנדרשת השתתפות של כל חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט הייתה פה אי-הבנה של כמה חברים, שסברו שאם עובר חוק ההתפזרות הכול מתבטל.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו גם כנראה חקיקה בשבוע הבא, אז יש עוד דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה רק לוודא – הודיעו לי, בשם הקואליציה והאופוזיציה, שכל הסיעות מסירות את כל ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: האם יש קבוצת מסתייגים שמבקשת להצביע על הסתייגויות?

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת אמסלם, ביקשת, בשם הממשלה, הצבעה שמית בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: רק לפני שמתחילים, הפרשנות של הלשכה המשפטית – שגם בקריאה השנייה נדרש רוב של 61 חברי כנסת, מכיוון שיש סעיף תקציבי.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3 לחוק, שמתייחס למימון, הוא סעיף תקציבי, ולכן, על מנת לאשר את זה, 61 חברי כנסת נדרשים גם בקריאה השנייה, וודאי וודאי גם בקריאה השלישית; מטעמי פגיעה בשוויון, אומר היועץ המשפטי של הוועדה המיוחדת, ולכן נדרש רוב של 61 חברי כנסת בסעיף הזה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, אנחנו ערוכים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אפשר להתחיל בהצבעה בקריאה שנייה על חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד

קריאה: אוהו.

קריאה: בושה וחרפה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד רם בן-ברק – נגד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד אבי גבאי – נגד יוסף ג'בארין – בעד מאי גולן – בעד אילן גילאון – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – נגד דסטה (גדי) יברקן – נגד מרדכי יוגב – בעד היבה יזבק – בעד שלי יחימוביץ' – נגד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – נגד משה כחלון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד אוסנת הילה מארק – בעד פטין מולא – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד ע'דיר כמאל מריח – נגד אבי ניסנקורן – נגד משולם נהרי – בעד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה (אתי) עטייה – בעד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – בעד אורית פרקש-הכהן – נגד יואב קיש – בעד אריאל קלנר – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד עידן רול – נגד טל רוסו – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – בעד קטי (קטרין) שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – נגד מיכל שיר – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – אינו נוכח

קריאה: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד רם שפע – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) רועי פולקמן – אינו נוכח

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש מישהו או מישהי שלא קראו בשמו או בשמה?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה בקריאה שנייה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות ולהגיש לי את התוצאה.

מירי רגב: – – –

קריאה: כמו ההצבעה של לפיד – – – חוק הלאום – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שקט, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת, התשע"ט–2019, בקריאה שנייה: 74 בעד, 45 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שנייה ברוב הנדרש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמסלם, אתם מבקשים הצבעה שמית?

דוד אמסלם: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז גם בקריאה שלישית תתקיים הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, האם אנחנו ערוכים?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד גלעד ארדן – בעד גבי אשכנזי – נגד יעקב אשר – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד רם בן-ברק – נגד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד אורנה ברביבאי – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד אבי גבאי – נגד יוסף ג'בארין – בעד מאי גולן – בעד אילן גילאון – נגד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד בני גנץ – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד עוזי דיין – בעד אבי דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד יועז הנדל – נגד שרן מרים השכל – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אסף זמיר – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – בעד מיקי חיימוביץ' – נגד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – בעד יעקב טסלר – בעד חילי טרופר – נגד דסטה (גדי) יברקן – נגד מרדכי יוגב – בעד היבה יזבק – בעד שלי יחימוביץ' – נגד עומר ינקלביץ' – נגד משה יעלון – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד מירב כהן – נגד משה כחלון – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד יאיר לפיד – נגד אוסנת הילה מארק – בעד פטין מולא – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד ע'דיר כמאל מריח – נגד אבי ניסנקורן – נגד משולם נהרי – בעד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד עידית סילמן – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד גדעון סער – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה (אתי) עטייה – בעד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – בעד יצחק פינדרוס – בעד אורלי פרומן – נגד מאיר פרוש – בעד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – נגד רפי פרץ – בעד אורית פרקש-הכהן – נגד יואב קיש – בעד אריאל קלנר – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד עידן רול – נגד טל רוסו –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – נגד אנטאנס שחאדה – בעד יובל שטייניץ – בעד קטי (קטרין) שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יזהר שי – נגד מיכל שיר – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד רם שפע – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד פנינה תמנו – נגד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) רועי פולקמן – אינו נוכח זהו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שקט.

יולי יואל אדלשטיין: לא שומעים את מזכירת הכנסת.

מיכאל ביטון: בושה וחרפה – – – בגדתם ברצון העם – – –

יולי יואל אדלשטיין: האם יש מישהו שלא קראו בשמו או בשמה ומעוניין להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אין חברי כנסת כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים-ואחת, התשע"ט–2019, בקריאה שלישית: 74 בעד, 45 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: לתשומת ליבכם, ביום שני, כ"ט באייר התשע"ט, 3 ביוני 2019, תתקיימנה שתי ישיבות: בשעה 14:00 – ישיבה מיוחדת לבחירת מבקר המדינה, ובשעה 17:00 – ישיבת כנסת רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.